kevade ühekordse künniga läbi saab. Tahetakse  lina uue maa pääle teha, siis peab maa sügise pöõrfahaga nii küntud saama, et kare pool täitsaSti alla saab pöördud ja ümberpöördud turwaste pääl paar tolli mulda on; see saab kewade raud Sgega tubliste üle äestetud ja wõib ilma kewadise künnita lina pääle teha. Künnad sa teda kewade uueSLe, siis pöörad kare jälle alt üleSse ning pead siis wiimse tükikese wälja noppima, mis wäga palju tööd ja aega tarvitab ja wiimaks ikka palju umbrohtu kasvatab. Lina kaSwab uue maa pääl wäga uhkesti ja lopsakalt, aga kiud on jäme ja kare, mille pärast uue maa linadest suurt hinda ei saa. Kellel põld kolmes jäu« on, see tehku lina rugi järge teiseks wiljaks, mitte wäetatud kesa pääle esimeseks  wiljaks. Kellel põld neljas jäus on, tehku lina kartuhwli järge, see on kolmandamaks  wiljaks rugi, kartuhwlis, lina aga andku siis kesale häeste rammu. Küli aeg, küli töö, seeme ja paljus. On linamaa korrapärast haritud, siis peab parajat küli aega tähele panema. Sest et lina taim külma kardab, ei wõi külitööd enne ette wötta kui öö külmad on ära kadunud. Ülemaal kükitakse mõnes paigas juba Jüripäewa ümber, aga seda aega ei wõi ma Saaremaa! mitte parajaks kiita, sest Saaremaa kevadised ilmad on wilud, ööd külmad enamiste kuni 10. Meiu kuu päewani ja meel hiljemalt. Saarlased ütlevad, kui Toomingas õitseb, siis külwa linu ja seda sõna wõib tähele panna, sest ühe puu lehte minek ja õitsemine annab selget tunnistust, et õhus oma jägu soojust on olemas, sellepärast wõib küll toominga õitsemine põllumehe lina külimise aja mär- giks jääda, see on aga kalendri järele 10—15 Mai kuu päewade sees. Lina külimise aega määrates peab põllumees ka juba ette kiskumise ja leutamise aja pääle mõtlema. Külmab ta linad Jürikuus maha, siis tuleb temal pea kesk heinateu ajal lina kiskumine ja leutamine kätte, mis tema heinateule suureks takistuseks oleks. Sellepärast annaks ma põllumeestele nõuks lina küli aega kewade nõnda ära proowida, et temal lina kiskumise töö rugi ja odra leikuse wahel, ehk odra õsumise wahel, ehk nõnda kui ma Tartu pool olen näinud rugi küli järge. Et siis kiskumise ja leutamise  töö nimetatud aegade sees kätte jõuaks, peab külimine 10. ja 25. Meiu kuu wahel ette wõetama. Kui siis selle aja sees juhtub sooja wihma tulema, siis peab selle järge warsti lina lülima. Sest lina juures on see pea asi, et ta ruttu tõuseb ja taimedel ühtlane pitkus on; wõtab tõusmine  palju aega, siis jõuab umbrohi ette ja lämmatab lina ära, tõuseb ta mitmes liigis, jääb lina mitme põliseks, mis tema hinda müümise juures wäga alandab. Et seemne idenemine ja tõusmine ühtlane wõiks olla, peab ka küli töö mõistlik olema. Nii peenikest seemet kui lina seeme on, ci tohi põllumees mitte wäga sügama mulla sisse ajada, siis kaub ta idanemise jõud enne käest ära, kus taimes mulla alt jõuab üles tõusta. Niiskema ja raskema põllu sees ei ole lina seemnele mitte rohkem, kui 1 toll ja kerge ja kuiwa maa sees mitte rohkem kui tolli mulda tarwis. Et siis seeme mitte wäga sügama mulla alla ei läheks, tema idanemine ja tõusmine rutem ja ühtlasem oleks, ei pea teda mitte adraga sisse kündma, maid ägega sisse äestama. Saab seeme 2 korda, risti ja pitkuti, ägega üle äeStetud, siis on ta parajal musil mulla alla saanud. Kuiwal  ajal on rullimine hea, wihmasel ajal ei ole seda tarwis. Iseenesest arwata, ei tohi põllumees santi seemet maha külida. Hää seemne wäljaSpidine karm on walkjas pruun, mitte tume must. Mõned wiskawad seemet tulesse, kui hästi prigiseb, siis on hää, ehk kui palama kiwi ehk raua pääl hüppab, siis kõlbab. Hiiumaal kükitakse lina seemet makk wakamaa pääle, Saaremaa wakamaa on arwata osa wähem, sellepärast peaks 16 —18 matist seemnest wakamaa jäuks küllalt saama. Seemne wõtmise tarwis peab arwemalt külwama, mida arwem lina, seda rohkem kobaraid otsas- Lina kaSwamiSse ajal ei ole põllumehel muud tööd enam, kui umbrohu kiskumine sest kunstist ei arwa ma tarwis olewat pitkemalt rääkida, seda mõistab igaüks iseenesest.  Millal on kõige parem aeg linu kiskuma  minna? Kes linu laseb tükkis küpseks saada, see saab sest paljast takku, ja seemnest jääb ta ka ilma, sest et kuiwadest kupradeft seeme kcrgeste wälja wariseb. Lina on paras kiskuda, kui ta kasu seisma jäänud, wars ennast tüü otsast poolest saadik lehtedest  paljaks on lasknud, kobara okakesed kuiwama hakkawad, kobarad ise meel pool hallid on ja seeme juba kollakaks hakkab minema. Need märgid näitawad ennast enamiste ikka paar nädalat pärast õitsemist. Mida haljamalt lina saab ära kistud, seda pehmem ja peenem on La kiud ja kallim ta hind, wäljamaal peab mõnes kohas warsti õitsemise järge lina ära kistama. aga pwtses ja kadedus nende kahe wenna mahe! oli temagi meelest liiale läinud. herra adwokaat, juba jälle midagi, aga midagi uudist," ütles Kaarel Kuunert. „Meie tahame rahu teha." „Meie wõtame kõik kacbdused, mille üle weel ei ole otsust antud, tagasi," lisas Hindrik oma voolt juure. ..Kaarel peab kakfiktalu enesele, ma ostan omale teises külas ka ühe wäikse talu, ja teie peate seda asja nüüd nii seadma." ..Jah kõik, kuni kõige wahewa asjani, herra adwokaat, et Jumala pärast mitte enam riidu ei tule," palus Kaarel, „meil on tuli küll olnud ja tahaksime nüüd jälle rahu saada." Kaasiku Peeter ja Kadariku Toomas, ehk Kuida kohtumehed ja talitajad peawad olema ja kuida mitte olema. P. maldas ja M. külas elas hilja aja eest jõukas talumaa omanik, nimega Kaasiku Jüri, kes oma kristliku eeskuju, tõe ja õiguse püüdmise ja oma liikumata kindla oleku pärast oma walla rahlvast täiesti armastatud ja auuStatud sai. Jumala ja riigi seadused ei olnud Jüril mitte ainult peas, waid ka südames, kelle järele ta elas. Et Wald ja iseäranis walla peremehed seda teadsid p eneste seast tema sarnast ei leidnud, siis walifid nad Jüri ikka Me uuesti oma «Ma peakchtnmehekt. Sunni Jüri elas ei tulnud walla peremeestel umM meele, ühte teist walida ja nõuda oli Jüri P. walla peakohtumees künni surmani. Ometi oli selle walla peremeeste seas üks peremees, stsega Kadariku Toomas, kes Jüri eluajal tema waStn niisama oli, kui Jerobeam Salomoni ivaStu. Toomas oli rikas mees, pääle 15 aastat wanem kui Jüri poeg Peeter, ja tahtis kõigest hingest kohtumeheks saada. Senni kui Peetri isa Jüri elas ei walinud teda keegi, sest nad teadfiwad, et nemad kokku ei sündinud. Jüri armastas õigust, Toomas kõwcrust; Jüri ei waatnud rikka ega ivaese maid õiguse pääle, Toomas oli rikas rikastega ja sõber sõpradega, mõtles Kikis asjus esmalt enese ja parast teiste pääle. Kulda nemad sell kombel wõisid kokku sündida? Jüri oli Toomal alati pinnaks silmas ja ta oleks teda leemeluusika sisse ära uputanud. Mis Tooma wiha weel suuremaks õhutas, oli see, et oma ülekohtu kombedega sagedasti Jüri kääride wahele sattus ja mõnda rublakest wallalaekasse  pidi panema, hõbisiud ja noomitud saama ja paar korda weel koguni enesel' püksimõõtu wõtta laskma. „No ükskord ta ometi kärwab!" see oli Tooma troost: „Saan mina siis kohtumeheks,  ja miks ma ei saa? aga siis,— hoidku endid tema lapsed ja lastelapsed Kadariku Tooma eest, seda ma ütlen!" Nõnda kõneles Toomas sagedasti iseeneses ja kiristas hambaid. Kui Jumal Jürit ära koristas, oli kõigil kahju ja ütlesid : „ÜkS õige mees on jälle maailmas wähem;" aga Toomas laksutas käsi ja mõtles: ~nüüd olen ometi temast lahti!" Et suurem hulk walla peremehi matmise päewal Jüri haua ümber kokku tuliwad, seda pidas Toomas narritembuks ja läks urisedes juruuaja wärawast mõõda. No mingu pääle. Pärast Jüri surma, km uued kohtumehed pidid walitud saama, oliwad Sü peremeest mõisa kõrtsis koos ja Kadariku Toomas ka nende seas. „Km mina täna peakohtumcheks ei saa, siis pole enam õigust maailmas. Jüri lapsed peawad meel ta haua pSA kahetsema, et mana kangekaelne isa Kadariku Toomaga elada pole mõistnud ja teda ära pahandanud. Ma tahan ta sugu kätte tasuda, ja ta omad lapsed peawad mind aitama Jürit meel haua põhja taga kiruda." Nõnda oli Toomas homiku kottu wälja tulles oma naise mastu öölnud, ja rubla wiie wäärt pani ta peenikest raha ka kotiga püksi tasku. „Juhtub ehk tarivis olema," ! ütles ta ; „sest kes lukkus uksest tahab sisse minna, sellel peab ka wõti kaasas olema." Nüüd wõime ! küll arwata, kui cmus peakohtumees niisugusest ! loota oli. Aga, õelate lootus läheb tühja. Jumal elab alles ja naerab neid. Mõisa kõrtsis oli nüüd suur kisa ja kõrtsimehel ! valju kallamist. Seda pean aga kiitma, et selle walla peremehed suured wiinajoojad ci olnud, aga õlut wõeti enam. Täna oli üks esimene ele mees nende seas, ja sellepärast woolas õlut ja peenikest napsi, otsegu kewadel lume-wett. Kadariku Toomas oli täna kui uuesti sündinud, nii lahke ja hele ! andma, kui teda muidu keegi polnud näinud. ! „Jooge külamehed! ütles tema, täna päeiva saan j ma 45 aastat manaks ja tahan ka kord saksa j -riisi oma sündimise pSewa pidada. Paar rubla enam ehk wähem, mis see Kadariku Tooma kohta teeb? Kõrtsimees ! kalla wälja, küll mina maksan. Ja siis walitseme enesele peakohtumehe, mis wäärt mees on. „KõrisimeeS kallas ja külamehed  jõiwad ja tänasiwad; aga Tooma wumfest sõnadest oli neil joonelt aru käes, kust poolt tuul puhus, ja kes see „wäärt mees" pidi olema, keda ta nimetas. Mitmel ei tahtnud õlut enam kurgust alla minna, mõtlesid: sellega langeme Tooma wõrku. Et ometi kord joone pääl olimad, siis rüüpasiwad edasi ja ütlesiwad isekeskeS: „õlut on hea, lass' käia, küll peakohtumees maksab; kas see tema kohta palju on?" Noh, 65 meest wõimad ka juba hea keha täie tühjaks juua. Tooma rehnung läks korda. (Järg tuleb).