Töine kiri Tartust: „ Palun auustatud Sakala toimetajat järgmisi ridasi oma lehesse waStawõtta: Inimese nõdrus saab sagedaste awalikuks, kui temal mitte enam asjalikult riiu-aSju seletada wõimalik ei ole. A. Grenzstein on SeSti Postimehe 35. EeSti Kirjameeste Seltsi koosoleku kirjas kirjutanud, J. Tülk, L. Hesse ja Hugo Treffner olla wana eestseisuse  kirja sõnade juures „toores partei tuhin" tormilise healega hüüdnud: „See on häbemata, sellega saab kõik selts teutatud." Selle peale olla suur kära tõusnud. Selle waSta pean mina wastama: Treffner ei ole seda üleüldse mitte, mina mitte tormilise healega hüüdnud. Tülk ja mina kuulsime rahwa wihast liikumist  ja tahtsime, et seltsi laimduse sõnad rahu pärast järele jäekfiwad. Kui meie ütelust mitte tähele ei pandud, siis ei wõinud selts muidu mitte teutamisele otsa teha, kui et ühendatud walju healega lausa laimajat  rääkimist ärakeelis. Niisugune rääkimise keelmine on sagedaste seltsides ainus kaitsmise wiiS ühe ainsa liikme teutuse wasta, mida see kõnetooli pealt terme seltsi wasta omast suust wälja ajab. Selts pidi oma auu kaitsmiseks edasi lugemist keelma. Üksi seltsi lahkuja eestseisuse liikmete teutawad sõnad sundisiwad seltsi mägise käreda waStapanemisele. Mina annan meel lõpetuseks teada, et minu nimetamiseks erawiha süüdlane on. Kui mõne nädala eest vr. WeSke kohta Eesti Postimehes 22. ja 23. meelega walet oli tunnistatud, palusin mina A. Grenzstein'i käest seitsme küsimise peale awalikult waötust. WaStuS, mis temal raske anda oli, ei ilmunud, ja nüüd julgeb sellepärast A. Grenzstein Eesti Postimehe 35. ka minu nime oma imelikkude kõnekäänude sepitsemiseks tarwitada. Tartus, 2. Mihkli k. p. IS3I. Leonhard Hesse, stuä. tk eol. Tulekahjud. 15. Augustil kella 2 ajal oli Tartus jälle tulekahju. Tuli oli pagar Hoffmann'i majas lahti peasenud, sai aga õnneks ilma suurema kahjuta ometi ära kustutatud. Tartu tulekahjud kipuwad aga aeg ajalt ikka tihedamaks minema. Üks aSja teadja kirjutab selle kohta sealses Saksa seitungis: KäeSolewa aastasaja esimesel poolel oli Tartu tulekahjude  poolest palju õnnelikum: kahekümnemal aastal oli tähendatud ajas peaaegu esimene tulekahju ja sellesama tähendatud ajalõpul ei olla ühekse aasta sees mitte üht ainust tulekahju ette tulnud. Siis aga hakkafiwad nad juba õige tihedalt tulema ja nüüd saab neid ühe ainu aaSta kohta juba kaugelt üle üheksa. Kust peaks aga see suur wahe tulema, et waremalt siin nii wähä, nüüd aga nii wäga palju tulekahjust on? Mõned aga arwawad seda osalt ka sellest tulewat, et waremalt mitte tulekahju kassasid ei olewat olnud, kes tule läbi saadud kahju ära oleksiwad tasunud, nagu nüüd lugu olla. Tartu maakonnast teaduStakse „Tartu Eesti wällast, VM ka pakutawat, aga nii wäga raske tingimistega za nii kalli hinna eest, kelle maksmiseks ega täitmiseks praegustel  kohtade rentnikudel pookegi jõudu ei olewat. Neil ei olewat siis muud midagi heaks nõuuks üle jäenud, kui kohtadest wälja minna. See aga wõiwat üksnes suure kahju andmisel sündida, sest nemad olewat vma rendi kohtasid rohkeste parandanud ja ehitanud, aga selle eest lubawat müüa herra neile liig wäha tasumist. Neil olewat siis häda osta, häda ostmata jätta ja sellepärast katsuwat nad enestele ehitamise asjus ülemalt poolt kergitust paluda. Suusõnalis ed^wõiwad niisugustes  kohtades ja "asjades omal wiisil kenad ka küll olla, kuS nende kontra htide tegijad ükStõiSte wasta õiges wennalises armastuses ja südameliseS ükstõise kasu nõudmises elawad. Aga kus seda mitte ei ole, seal peaks ikka seaduse järele suusõna kinnitamiseks ja jõuus hoidmiseks kirjalikud kontrahtid olema. Muidu wõib mõnegi sugust paha sündida. W. «Allast kirjutatakse meile aga, et sealne walla- ja mõisaomanik oma walla rendi-talunikudele miskisugust kirjalist kontrahti ei andwat ega andnud ei olewat. Neil talunikudel ei olewat siis ka ühtegi kindlat renti. Palju enam olla aga wiisiks saanud, et iga mees, kes ühe ehk töise talu kohta 25 rubla renti rohkem pakub kui koha rentnik, kohe siis niisuguse koha enesele saawat. Alla 25. rublalist pakkumist ei wõetawat mitte kuulda. Sagedaste kutsutawat siis üht ehk töist peremeest mõisasse, antawat 25. rublalist rohkem pakkumist teada ja küsitawat, kas ei taha mitte ise nii palju rohkem maksta. Maksab nüüd küsitan» koharentnik  ise see 25 rubla rohkem, siis jäeb muidugi tema koha pidajaks. Ei wõi ta aga seda rohkemat maksta, siis saab koht wõerale rohkem pakkujale. EnamiSte aga olewat peremehed hulkuma minemise häda kartusel ikka ise kõrgemaks aetud 25 rubla maksta lubanud ja maksnud. Nõnda tõuSwat nende rvalla rendid iga aastaga tähtsal Liisil suuremaks ja keegi ei teadwad käesolewal aastal sellest kindlaSte midagi, kui palju tema tulewal aastal maksma peab, sest tähendatud oksjoniwiisilisest rendi Ülendamisest  ei olewat seal ial pikka wahet. Peale selle olewat tähendatud mõisaomanikul weel palju waldu ja nendes walitsewat kirja saatja, teaduse järele tähendatud asjas niisama sugune olek talurahwa kurnamiseks ja koormamiseks. Tartu Eesti Seitung. Riiast. AuusammaS. Keiser Aleksander töisele tahetakse Riiga üht auusammast ehitada. See soow saab küll kõige meie isamaa hinges õhkuma, oma suure heategijale niisugust auuStawat mälestust teha. Andku Jumal edendust. Liiwi kubernäri herra sõitis 9. Septembril Peeterburgi ja jättis kubermangu walitsust wiitse-kubernäri  herra hooleks. Riia Eesti kogud kiriku wõörmündrÄeks ltNä noüumk C. von Holst ja hoowikohtu  nõuunik M. von Oettingen walitsetud. Riia Eestlased käiwad Jakobi kirikus, kus neile kirikherra Zink jutlust teeb. Kord oli sellest juba juttu, et Riia Eesti kogudus enesele ise kirikut tahtis ehitama hakata, aga see nõu oli küll natukene liig warane ja ilmaaegne. seltsi põhjuskirjad on ministeeriumi  poolest kinnitatud ja Augusti kuu lõpetusel seltfi kätte antud. Soowime Riia seltsile head edenemist. Ka.MIMrMUWM. selsi asutanud, nagu „Linda" selts on. Lätlaste seltsi Almi on „Austra", see on Koit. . - Tallinnast. Seestp i d i s e min iSteeriumi ame unik Mjässojedow on praegu ministeeriumist saadeti, et ta seal praeguse liikumise kohta talupoegade seaS üleSse uuriks, kust weast need liikumised tulewad. Lnbauist. Imelik juhtumine. Liibaui juured mere ääres pandi 18. Augustil imekspannes tähele, kuidas seal wesi, ehk küll tuult sugugi ei olnud, korraga 50 sülda merde tagasi woolas, ja siis wiie minuti pärast jälle oma wana seisukohta heitis. Ligi pool tundi oli mööda läinud, seal nähti sedasama juhtumist uueSte. Sellesama! ajal tõusis wesi sadamas  19 tolli kõrgemale. Et meri muidu waikne oli ja mingisugu tuult tunda ei olnud, sellepärast arwatakse, et wulkaanilised jõuud seda liikumist sünnitasiwad. Knuramaalt. Jampsimine. Kuuramaal on õige kena lugu olnud, nagu wiimasel ajal Saksamaal  sagedaste oleme näinud. Seal on mitu karjapoissi  põllult Portsinela linna jooksnud, kus nad kahwatanud näuga ja mürisedes olla rääkinud, kuidas püha Maria neile rukkipõllu peal nähtawale tulnud. Maria olla neile ütelnud: „Ärge kartke mitte, sest mina olen Maria, minul on Teile tähtsat aõja kuulukäda  ja kutsun sellepärast kõik ristiinimesed kokku, et 14 päewa pärast seie tulewad, kus ma ennast jälle awaldan." See kõla läks laiali ja nimetatud päewal oli 3000 inimest seal koos, kus Maria nähtawale  pidi tulema. Seal oli rikkaid ja waeseid, terweid ja haigeid koos, keS kõik Kristuse ema näha tahtsiwad saada ja tema käest abi paluda. Aga Maria ei tulnud mitte, ehk küll inimesed kangeste palwet tegiwad. Kurwalt läksiwad inimesed jälle koju ja ajasiwad süüd, et Maria mitte ei tulnud, patuste ilmalaste peale, keda ka sinna palju kokku olla tulnud. Karjapoisid aga, kes seda pettuse juttu oliwad ajanud, olla kinni pandud. Narwast kirjutatakse meile: „Meil Narwlastel oli siin 23. Augustil s. a. suur rahwapidu wõi mida siin linna santide heaks ära peeti. Wahe endiste ja nüüdiste rahwapidu wahel on see, et praegune pidu palju auusamalt ja lõbusamalt ära peetud sai, kuna enne selle asemel alatised riiud ja peksmised pidu mõistlikumate silmis halwaks tegi, mispärast  ka osawõtmine «uimaste poolt kunagi nõnda täieline ei olnud kui tänawu." 8. 8. Soomemaalt. So om(aLte xuüdmrsed.Eestikeele  Soome õpetatud mees J. Mustata  on Eestikeele õppimiseks üht uut raamatut alganud  wälja andma, kelle pealkiri on: „Wirolaista LukemiSta,  1. Wirolaisia Satuja" (Eesti ennemuistesed jutud). Esimese ande sisu on kaks kaunist Eesti ennemuistset  juttu: Koit ja Hämarik, ja Pitkjalg, Osawkäp ja Terawsilm. Raamat on 38 lehekülge. Iga lehekülje  peale on need Eesti sõnad, kellest Soomlane aru ei saa, jutu alla Soome keeli ümberpandud. Eeskõnes  tuletatakse Soome rahwa ja CeSti rahwa naabrust ja sugulasust lugejaile meele ja Eestlaste armastust Soome wendade waSta. Wüljaandja tahab Soome silma Eesti sõnawormidega harjutada, kus enamiste weikefi wahesi näha, ja soowib raamatut ka rahwa- koolidelle tähele panemiseks. Hulk Soome õpetatud mehi mõiStawad jo EeSti keelt ja nüüd pakutakse tema õpetust ka Soome rahwale. Wäga rõõmustav ja auustaw  meile, et meie keelt nii tähele pannakse. Heategu. Hilja aja eest tagasi suri Soome maal õuekohtu kirjutaja Ho lm ära, ked oma suurt warandust omas testamendis järgmisel kombel ära -on jautanud ja päranduseks jätnud: Soomemaa tagawara  kapitaliks, mis näljahädal tarvitaks?, 100,000 marka; rahwa-koolmeistrite paiukese kassale 50,000 marka; Soome põllutöö seltsile 1000 marka; rahwa õpetuse seltsile 2000 marka; Soome Kirjameeste seltsile 2000 marka; Pernaja kihelkonna abikassale 200 marka ja selle kihelkonna waeStele niisama palju. -- See auus tegu kiidab iseennast ja saamad mitmed põlwed meel tulewikuS selle auusa mehe mälestust õnnistama! Peeterburgist. Keiserliku majaelust kirjutab Moskva Wene ajaleht „Wedomofi" järgmisel wiisil: „Hommiku kella 9 ajal hakkab Majesteedi töö päew. Iga päew, pühapäew maha arwatud, käiwad ministrid oma nõuude ja soowituSte seletustega Keisri juures. 4. Juunist kunnt 12. Juulini on umbeS 14 saadikutekogu  (Deputationi) Keisri eeS waSta wõetud. Saadikute  wastawõtmine sündis enamiSte nõndanimetatud „fermes", mis kõige suurem maja on Keiserlikus Aleksandria  lossis, ja mille pealmises korraS Suurwürst Wladiimir oma perekonnaga elab. Selle maja alumises  korras on suur saal. Sell majal, kus Keiser elab, ei olegi suuri kambrid. Näitab ennem üks lahke, paras perekonna majakene olewat, kui Keiserlik suwepallei.  Pärast lõunat kella 1 ajal võiab Keiser oma Perekonna keskes pruukosti, mis juures ka mõningad Tema kõige ligematest osa wõtawad. Sagedaste wõetakse  ka mõni asjaajaja minister, kes praegu Keisri ees oli olnud, söömalauale wseraks. Ketserina wõtab roast iga päewi teadustust wasta. SelletarwiS on iga iseäralisele asjale oma ettewõtmise aeg ära määratud: riigi-sekretär Deljanow teadustab õntsa Keiserina koolidest,  kindral-adjutant Baumgarten „ punase risti" töödest, Keiserina Majesteedi sekretär Oom Keiserinale tulnud palwekirjadest ja muist asjadest, mis Keiserina Majesteedi külge puuduwad; ka teatab ta peale seda veel „ heategevatest koolidest" (kelle arw 80 on), ja annab nimelt Keiserina Enese Eestseisuse all seisvaist „ inimese söbralistest koolidest" (philantropia-õpetusasutustest)  teadust. Kindral - adjutant Possiet annab „wee- ja merehädalist? peastmise seltsist" teadust. Iga pühapäew on üks weike kogu Keiserlikust Perekonnast lõunesel Jumalateenistusel Gooti kirikus, mis ligi Keiserliku  maja kesk aiapuiestiku seisab. Keiser armastab kiriku laulu ja tunneb seda wäga hästi. Keiserlikud Majesteedid sööwad hilja lõunat: poole 8 ajal õhtu. Troonipärija ja tema wend sööwad oma koolitajatega ühetz iseäranis lauaS. Troonipärija on viimasel ajal wäga kaSwanud. Näu poolest on ta Isa sarnane, silmavaate ja muidu näuolu on Ema sarnane. Tema on praegu 14 aastat vana. Tema üheksa aastane wend on täitsa Ema nägu. LaStel on suvel 6 nädalat  kooli vaheaega ehk wabaaega olnud. Muidu on nad iga päew 6 tundi õppimises ja teaduse kasvatamises,  suil aga 3 tundi, kuhu ka ratsa-sõidu ja püSsilaskmise  tunnid arvatakse. Nende teaduslik töö ja õppimine on see, et omast väest neid töösi ja õppimist  korda toimetavad, mis koolmeistrid neile üleS annavad. Mõlemad Suurvürstid lähevad iga päew Oma Wanematega vähemalt kaks tundi jalutama. Troonipärija on wäga osav püssi-lasknuses ja armastab  wäga kalu õngitseda. Wiimast rõõmu võib ta aga ainult , pühapäeval enesele teha. Nende Suurwürstlik  õde Ksenia Aleksandrowna on praegu 7 aastaseks  saanud. Tema on üks üliväga armas, hea laks. Kõik Keisri Lapsed räägivad Perekonnas ainult Wenekeelt.  Kaks vanemat poega räägivad oma koolitajatega  wõeraid keeli, nimelt töisel päeval Inglise-, töisel  Prantsusekeelt. Troonipärija mõistab ka kauniste Saksakeeli lugeda, Saksakeeli rääkida aga ei mõiSta ta weel mitte. Mihail Meksandrowitsh on kõige enam Isa sarnane. Tema jookseb juba ja porsib natuke Wenekeeles. Wanemad vennad armastavad teda wäga. Tema ja tema õde on proua Foltoowa kasvatamise ja ülevaatamise all, kes lastekasvatamises wäga auuStatud  ja tark on. Troonipärija armastab ka wäga kirikus  käia, ja on tall wäga hea meel, kui teda õhtuse Jumalateenistusele ühes võetakse. Omast tahtmisest on ta ilma sündimata hea hulga palveid pähä õppinud.  OmaS JumalatundmiseS näitab ta palavat,* otsekohest südant. Lihtjas ja vaikne elu, mis Aleksandrias  valitseb, tuleb Keiserliku LaSte kasvatamisele wäga heaks."