See on aga muudatus. Kord on toit niisugune, kord töise näuline, kord oma täie olluste hulgaga ühes koos, kord parematega üksi. Kui poleks muudatust, fliS ei oleks ka elawaid kehast olemas, sest need on toidust, miS mitmeti muudetud, otsekui wälja koetud. Muudatus annab lapsele efialgulise aru selle üle, mis eluga afi on, mis eluta. Ta näeb, et mõned asjad ennast kokku tõmbawad, kui nendesse puudutakse, ehk' ära lendawad, kui ligi tullakse, wõi ehmatawad, kui mürinat kuulwad, ja ta märkab, et see, mis nähtud kombel ennast muudab, elu-awaldaw olewus on. Ka täis kaswanud inimene, kes asjast selget aru tahab saada, waatab kõige esmalt selle peale, kaS ast ennast kuidagi muudab: lükab jalaga, pistab kepiga, wiskab kiwiga, hüüab j. n. e. Üksnes muudatuse nimel loetakse inimest eluawaldawaks, kes tunneb ja mõtleb, loetakse elu-awaldawaks looma, kes tunneb ja ajuti ka mõtte arendust awaldab, puid, mis kewadel pungast ajawad ja lehti lööwad, lille, mis päikese tõuusmisega lahtile paisub, taime, mis kuiwaga närtsib ja kastmisega uueste kosub, olewust, mis oma loomu poolest ei loom ega kasw, waid mõlemad ühes (soofitus), wihma-usst, kes maaalust müdinat kuuldes, oma augukesest wälja ronib, ja wiimaks, siili, kes ennast puudutamisest kerasse tõmbab. Missugune wahe on fiis pärast seda üleüldise, kõige loomuse muudatuse ja elawa riigi muudasuste wahel? Ei muud meie esiotsa nende lahutuseks tähele panna ei wõi, kui et esimine lihtlabane, alaline, hariline  on, mis temperatuura ja õhu seisusest kinni, aga töine ajaline, oma põhjusega olewuse enese wõimus,  jõuus, loomuses seisab: Esimene peab olema, ja on (statikaline), töine wõib olla ja on sell ehk töisel ajal (dünamiline). Mu oma sees on Põhjus, miS pärast ma süüa tahan: jõuud on raugen'd, tarwiS  teda uueste enesesse koguda. Ma wõin ka oma tahtmise täitmist edespoolseks jätta, ja kui teda täidan, seda üksnes sell ajal, pärast ei tee mõni aeg t aga tegemistki. (Järg jäeb tulema.) Toitmisest. Wiljandi Eesti Põllumeeste Seltsis peetud kõne. N. Sõrd stuä. meä. 111. Wäga ettewaatlikud peame meie ka sülega olema. Tema saab 6 käsnadest, mõlemil pool kolm, järjest suhu walatud, ja peab, kui ta mitte toitude pehmeks tegemiseks pruugitud ei saa, ikka allaneelatud saama; iga palukese äraneelamise järel woolab rohkem sülge suhu kui muidu ja see peab kõik allaneelatud saama, et ta ka weel kõhus mõjuda wõiks. Kes palju sülge wälja sülitab, nagu suitsetamise juures, wõi teda rohkeste  wõera asjade niisutamiseks, nagu kedramise juures  lina niisutamiseks pruugib, selle kõht läheb nõrgaks, seedmine on temal sant, ja ta saab sandiste toidetud, mis ennast kõhnaks ja kahwatukS minemise läbi teada annab. Lapsed sünnitawad rohkem sülge, kui wanad inimesed, ja arwatä wõib, et terwe täiskaswauud inimene  24 tunni seeS umbes V-—IV- kilogrammi sülge sünnitab. Sülg segab ennast suus, kuhu ta nimelt puremise  wõi ka iga ärituse juures wõera keha läbi rohkeste  woolab, limaga, mida suu ilanahk wäljaajab ja on suuremalt jault weest kokkusünnitud ja ükst IV<> kindlaift ollustest, kelles kõige tähtsamad soolad ja üks ollus, wõera keeli nimetud ptyalin, on, kelle abiga sülg ka keemia teel toitude peale mõjub. Ptyalinil on see omandus, tärklise jahu suhkruks ümbermuuta, 24 tunni sees lähewad umbes 15—20 grani ptyalini kõhusse, ja üksi tema abiga wõib tärklise jahu äraseedetud  ja weresse üleswõetud saada. Ilma ptyalinita ei wõiks tärklise jahu kõhus sugugi sulaks tehtud saada. Tähelepanemise ja imekspanemise wäärt on see ast, et süle sees ka weel kihwti ja nimelt Rhodankaliumi  on. Rhodankalium on kange kihwt, ja arwata Wõib, et seal, kus sülg kui kihwt mõjub, nagu wihase koerte hammustamise juures, see kihwt suuremal hulgal sünnitatud saab, kui muidn. On palukene tubliste puretud ja sülega läbiniisutud,  siis saab ta allaneelatud ja läheb läbi kurgu ja sõögikõri kõhtu, kes pahema külje pool kotti moodi 10—12" pitk ja keskpaigas umbeS 4" kõrge abinõuu on. Kõhtu jõuudnud paluke saab nüüd wedelikuga kokku, kes paljudest weiksest käsnakestest kõhu ilanaha seeS wälja woolab, ja keda kõhulimakS nimetatakse. See lima hakkab kohe peale selle, kui palukene kõhu ila nahka äritanud on, käsnakestest wäljawoolama, kui wesine, hapu, kibe wedelik, kelles palju keedusoola, soolahapu ja üks olluS, nõndanimetatud pepfin on, keS üheS soolahapuga juba ärataretanud munawalget jälle ära sulatab. Need kõige tähtsamad ollused kõhu lima sees on fiis soolahapu ja pepstn. Kõhus on järjest umbes 37'/?° sooja ja see soojus tuleb seedmisele  abiks. Süle edasi tuuriwa mõjuduse läbi muudab  ennast tärklis suuremal hulgal suhkruks, .kes siis kergeste ära sulada wöib, ja kõhu lima kõige tähtsam töö on see, et ta ärataretanud munawalget jälle wedelaks  teeb. On kõht oma keemia tööd lõpetanud, siis hakkab ta mehayiku teel pudru sarnatseks wedelikuks muudetud söögi peale mõjuma, tema liigutab ennast, nii et kõik wedelik ümbersegatud saab, ja surub teda fiis kokkutõmbamise  läbi pitka soolika sisse. Siin langeb pudru sarnane toidu wedelik soolika lima, kes soolika ilanaha käSnakestest wäljawoolab, sappi ja kõhusüle mõjuduste  alla. Sapp saab maksa ja kõhu, sülg kõhu süle käsna sees sünnitud ja mõlemad saawad juba pitka soolika hakatuses temasse kallatud. Sapp on roheline ehk kollane sandi maiguga wedelik, kes mitte hapu ei ole. Tema esimene mõjudus on see, et ta tema hapu maiku ärakautab, ja raswa wäga weikse ja peeni kesse jagudesse jautab, kes kui tolm wäljanäewad. Ühes sappiga on kõhu sülg tegew, kelles 3 ollused tähtsad on, üks ollus sulatab niisama kui pepsin, ärataretanud munawalget, töine muudab niisama kui süle ptyalin weel seda tärklist suhkruks, mida sülg seks weel muutnud  ei olnud, ja kolmas ollus lahutab raswa, nõnda et nüüd söök kui piimawedelik wäljanäeb. Suu süle, kõhu ja soolikate lima, sappi ja kõhu süle ühendud mõjudus söögi peale lõpeb sellega, et kõik ihutoitmisele, were sünnitamisele ja ärapõlemisele sündsad ollused töistest kõlwatumatest, kes ihust jälle wälja saadetakse, lahutatud saawad ja toidu wedelikku sünnitawad. See wedelik saab kõhust peale hakkates künni jämeda soolikani kahel teel wereSse üleswõetud. Kõhu ja soolika ilanahk on rohkeste wäga peenikese  were soonekestega kaetud ja need imewad toidu wedeliku otsekohe weresse. Peale selle on toitmise olluste üleswõtmise jauks weel üks töine iseäraline tee. Tema hakkab kõhu ja soolika ilanaha weikse tõrukestega  peale, kes toitmise ollust sisse imewad, läbi weikese  käsnade wiiwad, end suuremateks torudeks kokkukorjawad,  kuuni wiimaks kaunis suur toru sünsiitatud saab, kes toitmise ollust weresse kallab, ja nimelt musta weresse, kes kopsusse ruttab, et hapnikut oma peale mõjuda lasta. Toitude wedeliku sees on peale minemist käsnade läbi weikesed kehakesed näba, kellest were kehakesed sünniwad. Were woolamisega lähewad söögist wälja wõetud toitmise ollused üksikute ihu abinõuude,  üksikute koede sisse ja saawad nende rakukestest äratarwitatud. Seal puuduwad need ollused ka hapnikuga  kokku ja saawad rohkem ehk wähem ärapõletud, üksi weikene osa neist ei saa ärapõletud, waid abinõuude jaude uuendamiseks wõi ülepea uute ehituse ks ärapruugitud. (Järg jäeb tulema.) Tubakas ja tema kahju. 11. Tubaka suits mõjuO kõige rohkem kesknerwude korrakonna (syfteem) kopsu, südame, hingamise, werejooksu  ja wäljaheitmiste peale. Seepärast kannataVad tubaka põletajad nii mitmetsugu hinge ja ihu haigusi, nagu meie näitanud oleme. 6 aaStat järestiku uuris tohter Sulinski tubaka mõjudust järele: tegi katseid kärbsete, sitikate, konnade, Varblaste ja mitte suitsetajate  inimeste juures ja leidis, et tubaka suits Vahel üsna häkiste, aga enamiste pitka aja peale Vististe tema tarwitaja ära kihwtitab. Üsna mõned arwa hulga seast ei pane temast suuremat tähele, niisugustest peab ütlema, et nende loomuS ise oma tegewusega ja iseäralise seisukorraga tubaka kihwti kahjutuks teeb, seesuguseid  on aga wähe. Enamiste kõiki teeb tubakas põduraks. Pariisi linna tohtrite kogule rääkis Dr. ThorenS ühest haigest, kellel nõndanimetatud „ sibina Mtoris" (rinna kärn-kord) olnud. Haige kaebanud püsti südame pool küljeS, Vajutust, litsumist südames, lõõtsutanud, kui mõne sammu käinud, ja karjunud kanget Valu õlast künni weikese sõrmeni. Esimese jooniga ei olla sest haigusest aru saadud, mõeldud, et Vast jooksja haigus (RheumatismuS) on, aga kui selle haiguse Vasta antud rohud ei olla aitanud, siis arwatud  külmetamiseks, aga ka see ilmaasjata. WiimakS nähtud, et tubakas kõige haiguse süü olnud. Kui haige ta põletamise jätnud, saanud ta ka terwemaks. Ka mina ise suitsetasin tugeVaste paberossist, tundsin alati tuska ja haiglast olekut terwes kehas. Ma märkasin, et pabeross süüdlane on, ja jätsin teda maha. TerwiS wli ruttu tagasi. Raske oli jatta, aga ma kannatasin. Ometi mu woli oli nõrk, ma hakafin uueste pihta. Seal tuli uueste mu kiduruS tagasi, ja peale selle hakkas pist parema külje seeS tormima. Ma kogusin weel kord kõige oma jõuu kokku, wiskafin paberossi nurka, kui kord nõrk minestus  mu peale tuli. Pärast seda kadus torkimine põuest, ja lahked päewad tuliwad mulle jälle tagasi. Loodan, et senni, kui elupäewi on, mu suu ei saa tubaka suitsu maitsma. Ta on pimeduse riigi omandus,  „ta tubakas on üks neist abinõuudest, millega w'a sarwiliue inimesi oma poole meelitab" ütleb wanausuline ja tema üteluseS on oma jagu tõtt. Mõni mees ehk trööstib ennast pärast seda sellega, et ta tubaka suitsu alla ei tõmma, waid üksnes suhu, kust teda jälle wälja laseb: ega see kahju ei tee, ütlewad  niisugused. Aga ärgu arwaku, et trööst tõeste täieline on. Suits, suus olles, lahutab ennast ja jättab oma ist ollustest mõnegi jau sinna, mida suitsetaja  alla neelab. Pealegi, suust wälja puhuwd, segab ta ennast ümber olewa õhuga ja oma jau süsinikuga, muudab hea hulga hapnikku, mida peame sisse hingama,  söehapnikuks, mis terwisele kihwtina kahjuline on. Ühes sellega läheb ka nikotin ümber ringi laiali ja saab töiste ollustega sisse hingatud. On ju tuttawad  kõrtsid ja muud kohad, kus mõnikord palju tubakast  põletatakse: hing jäeb kinni, kui lahkest õhust sisse lähed, aga oled juda mõne minuti olnud, süda peksab sees, nagu tahaks ta wälja hüpata peale litsuwa olluse eest, kõrwad uugawad, muud kui katsu, et tõeste minema saad. Dr. Jaksnar (ütle: Shaksnar) räägib: „Keegi terwe'tööline astus tubaka wabrikusse töösse, mõne aja pärast hakas ta kaebama, et tal sigitamise wõim lõpmas olewat. Ei toetawad, ega äritawad rohud ei aitanud, haiglane jättis wabriku maha ja sugutamise tegewus algas uueste. Terwe tubli naesterahwas tõi niisamasugused terwed lapsed ilmale. Ta läks tubaka wabrikusse töösse ja oli seal kahte korda raskejalgne;  mõlemad korrad läksiwad heaste mööda, aga lapsed suriwad warsti pärast sündimist ära. Uuriti ja keemia abil leiti sünnituse wedeluses kihwti nikotini, mis muidugi, tubakast lahus, nägemata flssehingatud sai. Sellega oli siis laste suremise Põhjus käes. Seesama surma rohi leiti ka töise tubaka wabriku  peal töös olewa naesterahwa sünnituse wedeluseS. See oli wiie aasta sees kolmkordüe nurgawoodis: üks laps suri 8 päewa pärast sündimist, töine sündis surnult,  kolmas suri kuu pärast. Kolmandamal naesterahwal,  kes 11 aastat tubaka wabriku peal töös oli, ja wiis korda sünnitas, suriwad kõik wiis mõni päew pärast sündimist ära." Üleüldse on Dr. Jaksnar tähele pannud, et tubaka Wabrikutes 100 raskejalgusest 40 neid on, mis enneaegsed  wärdjad ilmale toowad, ja et surejatest lastest 15 "/o esimeste elutunnides surewad, ja wiimaks, et emarinda imejaid lapsi 10 "/o rohkemalt sureb, kui neid, kes kõrwale ära antud on. (Wene kuuleht KaS pärast neid näitust peaks weel mõnda tarwiS olema selle tunnistuseks, et tubakas meie terwifele ütlemata kahjuline on? Ta õeniStab, urgistab teda pitkamine, aga rõhuwalt, künni wiimakS teda koguni ära hukkab. Aga siiski ei waata inimene sellepeale, waid ta harjutab ennast kahjulistele tegudele, millest enam ära harjutada ei jõuua. „Suitsu, suitsu!" (olgu see piip, pabeross ehk sigar) karjub temaga harjunud meeS homikul niipea, kui silmad lahti ajab ja weel Jumala ilma ei saanud nägemagi. Kuidas harjutaks see ennast omast kallimast seltsimehest  ära?! Wõimatu näeb see olema, seeparast teadku siis ometi, missuguste tingimiste all parem, kahjutam „suitsu" tõmmata on. 1) Argu lasku suitsu iialgi alla. 2) Suitsetagu lahkeS ruumis. 3) Piibu ja paberossi lipsud olgu õige pitkad selle jaukS, et suurem hulk pahasi jagusi nende seespoolses küljes maha Peale selle olgu paberossides ikka puuwilla roppid eeS, et tubakaS suhu ei tule. 4) Ärgu liimitagu iialgi ise sülega tubakast paberi sisse, ja argu pantagu hamba peale, nagu mõned mehed teewad, ega suitsetagu paljast sigarit,  waid „pitsi" otsas. Nõndasama ei peaks tubakat nuusutatama. Kõige selle üleastumine on täiel mõedul kihwti sisse neelamine. Aga et selle peale ei waadata, siis jäeb üksainus soow järele: ärgu õpigu, ega õpetagu ükski tubakast suitsetama, sest weel üks kord tubakas on kihwt! Wastutaja: J. Kõr«.