selle asjale äratada aga teiselt ka igale mehele selle cttewötmise raskusi näidata, et igamees aru saaks mida ta ette wõtab. Sest liiguwärgiS linnupidamine narrib palju oma juure, kes selleks ei kõlba.  Sellepärast  tahetakse siin järgmises nüüd pisut näidata midas üks kasuga liiguwärgiS linnupidamine pidaja käest nõuab. 1) Kõige päält mõistab igamees seda, et kui linnupidamiscst suuremat kasu tahab saada knd pakupuudesl, siis see ka suuremat osarvust, teadust ja hoolt nõuab. See näitab ka sellest, et kui lindusi nõnda peetakse (nagu liiguwärgiS) et mee wõtmise tannis neid ei tapeta, waid aga see mesi neilt «võetakse, mis neil üle on siis seda aina neist peredest saab mis meesaama ajal õige tugewad sn. Keskarulised pered annawad lübistiku wähe kasu ning nõdrad tahawad ise wcel abi saaja. Et aga õigel ajal suurem jägu peresid aidas õige tugewad  on seda jõuab ainaükfi üks osaw ja hoolas mees korda saata. Ja mida enam temal neid -on ja mida tugewamad seda suurem on tema kasu. 2) Pääls selle kui täie kasu tahab omast linnupidamiscst saaja peab ka üks tag aivar  a olema: iga pere kohta arwata 3 rupla. Sest iga kewadise triipsöõdi tarwiS peab 1 rubla arwama. Ning ilma triipsöödita  ei maksa lindusi mitte pidada, sest muidu ei saa pered mitte õigel ajal õige tugemaks. Heal ajal peawad triipsöõdi  abiga (muidu seda ei saa;) kõik pered Memkuu lõpul «valmis olema heitma ning 10. Jaanikuu päewal peawad kõik pered olema heitnud ehk kuntspcred olema tehtud: 15. ehk wecl mõned tagapered. Siis algab suine pea meesaam ning kui siis kõik pered (kui ka muidugi üks ehk teine taha jäeb) kõige jöuuga wõiwad hakata korjama, siis wõib loota heal ning rikkal ajal neid haawu parandada, mis sandid aastad ehk õnnetused lööwad, ning psälegi «võita. Sest pääle selle 1 rubla, mida iga kewade iga pere kohta arwata triipsõõkikS  tarwitatakse ja iga sügise jälle saab püüdma tagawarale tasuda, wõib kurjal aastal kõik 3 rubla ära kulutada, peresid hinges ja iväcS üle aasta koides. Sest saamal ning puudusel on linnupidamisel palju suurem wahe kud puumaa pidamisel. Nõnda pidi ülemal nimetatud Saksamaa käesolewal aja! kõigekuuliam  linnupidamise meister Gravenhorft «nagu ta ise Eichstädti mesilase seitungis eeada andis) aastal 1879 omale sajale unnuperele 1000 marka (ses on 300 rubla hõbedat) ära söötma ilma sell aastal mingit kasu selle eest saamata, et ta neid aga hinges ja heas korras hoidis. Teda sai siis seitungis ta õnnetuse pärast taga kahjatsetud, aga ta kostis jälle seitungis: ~Pole tarwis Minu pärast leinata. Eks ma'p oleks 101 l kui ms oma töõloomi laseksin nälga surra ehk aliaminna; küll nad juba ms kahju ühel teisel aaStal jälle tasuwad." Ja nõnda ka oli. Ta kirjutas kord nende finaSw ridade kirjutajale, et aasta! 1880 wõi 1881 Ma ta saanud 8,000 naela mett. Ühel eeSolcwal aastal olle ta kord saanud 8,400 naela. Nõnda tasuwad rikkad aaitad meistrile kurjade kahju. Kui ts nüüd aga kurjal aastal mittc'p oleks täinud neid asjata sööta ja seda hinda ehk poole osa peresid, wõi enam kaotanud ni»g teised oleksiwad nõdrad olnud kus siis teisel rikkal aastal ta teolised oleksiwad olnud temale «vara korjama? See näitab kui hoolas ja ettewaatlik liimupidaja peab olema, kui ta omale kasu soowib omast linnupidamisest ning ehk oma perelapsega sellest tahab elada. Kümne aasta kohta wõib aina kaks rikast aastat loota. Siis teised aastad on sandid wõi wahelmised. Kes nüüd rikkad aastad laseb hooletuse wõi osawuse puuduse läbi mööda minna kudaS see peaks kasu saama? Seesama meister Gravenhorst omas mesilase pidamise õpetuse raamatus: Der Praktische Zmker.; 4 Auflage  Braunschwieg C. A. Schwetschke und Sohn (E. Appelhans) 1887 ütleb sissejuhatuses  kohe esimise lehekülje pääl: et mesilaste õigel wiisil pidamisest arulist head kasu saab, paremakud igast muust puudemaade harimise toimetusest. Ning teise lehekülje pääl ta ütleb : Et 25 —50 peret heaSte osaw mees muude ameti wõi asjade toimetuste kõrwaSwõib talitseda (aga tähele panna: Aina ühe pööriwõi  kapipuu ehk loogakorwi seeS!) ning et ta läbistikku iga aasta pere kohta wõib lugeda 12 —13 naela mett. Mõnest puust wõib wahel rikkal aaStal saaja pääle 75 naela See on ligi 20 toopi. Selle on nende sinaste ridade kirjutaja ka juba wõinud siin Saaremaal ära proowida. Rikkal aastal 1884 andis Koigi mõisas üks kahest ning enam kokkuläinud pere, mis 20. Jaanikuu päcwal hiliselt heitis ning kõige puu kohe korraga kuueteistkümne raami pääl täitis ning 12 raami üsna uuesti pidi termidega  täitma kahe nädala tagant 4. Heinakuu päewal (kus puu hoopis kerwide mee ja poegadega oli täidetud —) 5, ja 10. weel 2 toosi wurrimett: ühte kokku 7 toopi (see on ligi 30 naela mett) kolme nädalaga, üks noor heitnud pere, kellel talist kraami rohkesti kütte jähi. Kui seda mõtleb, et sell aastal juba 10 päewa enne Jaanipäewa mesi hakkas õitsedes jooksma ja et see osawuse ja hoole puudus oli et sell aaStal pere nii hilja tuli, mis oleks pidanud ja wõinud 1. Jaanikuu päewa ümber heita ja seda hinda sell heal aastal wõinud 10 päewa enne Jaanipäewa oma kerwide ehitusega walmiS olla kui umbesti õitsed hakkasiwad rikkaSti andma siis see heitnud noor tuppelpere  oleks wõinud koigewähemast 15 toopi (ligi 70 naela) anda. Ka seda wõiS siis ka jälle minewa sui Põidi köstri aidas nähja : kus ühel keskmisel heal saamal üks niisugune noor tuppelpere  ka kuueteistkümne raami pääl ometi 3 toopi 13 naela mett andis. 3) Sellepärast, kes oleks üks wäljaõpitud  linnupidamise meister ja temal oleks seda kapitaali wälja panna ja temal oleks hea mesilaste pidamise koht - see wõikS omale kohe (kas Saksamaalt) nii suure hulga peresid osta, et ta kohe wõiks halkata omast linuuajast kasu saama ning ehk elama. Ehk kell seda jõudu oleks, ning ta peaks ennast weel wäljaõpetama - see mingu ksigeparemine Saksamaale GravenhorSti juure kcwadest sügiseni õppima ning uuriks selle körwaS nimetatut õpetuse raamatut läbi, ehk mingu kõigewähemalt Riiga seks ajaks Tittscheni juure õppima. Aga et nüüd küll niisugust rahamehi wähe wõib olla siis hakkagu pisukeselt ennast siin Saaremaal wälja õpetama, kellel himmu linnupidamise üle on, õppigu Poidel omale mõne nädala kõigewähemalt niipalju osawust  kätte et ta wõib teisel aastal 2—4 perega esimest proovi katsuda kui ta selle kõrwas GravenhorSti raamatut ka uurib, aga ta teadku ka et ta nõnda esimistes aaStades ise weel õppides ning mitu korda eksides weel kasu enesele ei wõi loota. 4) Ta katsugu siis nõnda tehja, et säält kus ta esimeseks õpib omale wähemalt 2, wõimalikult 4 peret ostab ja loogakorwidcSse  heidab, ise säält sui otsa talitseb  ning tugewal korral sügise oma koju toob. Teisel suil püüdku ta need pered nõnda triipsöödiga toetada, et ta esimise Jaanipäewa ümber wõimalikult ühe tuppelpere 2 wõi 3 wõi enam pere päält wötab ja katsub nõnda 3—6 perega teise talwe sisse minna ; ja nõnda wäga aeglaselt ning ettewaatlikult peresid juure sigitada. Sest nõnda kahe wõi kolme pere päält, mis ise mehised peawad olema ühe tupelpere wötteS, wõib ta loota heal ajal ühes ka mett saawat. Kui ta aga enam ja nõdremaid peresid nwtab, ei ole tal nendest juba saaki loota ja peab ehk neid weel healgi ajal sügise söötma. Nõnda sigitagu ome peresid künni tal neid 10 tükki on. Siis kui ta nendega täitsa oskab ümber käia ning näeb kudaS see tale korda läheb ostku omale korraga weel peresid juure ehk sigitagu neid rutemine,  esimesed aastad (nii kaua kud ta weel peresid juure sigitab) meesaama lootust mahajätteS; kui ta tahab hakata suuremal mõõdul lindusi pidama. Kui aga mitte siis olgu rahul kümne perega: mis temale juba ühte wäga kena kõrwalist kasu annawad, kui ta oskab nendega ümber käia, ilma et tal palju tegu nendega oleks. 5) Mida enam aga nõnda keegi ennast esimesest wälja õpetab ja kulutab selle lootusega  kord sellest head kasu saawat, ja mida suuremal möödu! keegi taga ehk hakkab lindusi pidama et ta oma perega sellest tahab elada ehk tarwilift abi saaja seda hoolsam tema kõikide tegude üle peab olema, et ta mitte kahju sisse'p jäeks. Ja seda peab umbes meite rahwale weel wäga kinnitama, sest meite haridus on weel nii madalas järjes, et mitte palju neid ei ole, kes kõwasti seda mõistawad et majapidamine (päälegi weel kui ühte olekut kõrgema järje pääle tahab tõsta!) ei wõi muidu korda minna, kui mitte kõik jõuudu ega hoolt wälja ei panda. Kõigewähemalt linnupidamises ei sünni hakata õnne katsuma ega mõnda tegu maha ehk pooleli jätta selle mõttega : Ehk juba aitab ; ehk: Jäegu hoomseks, kui täna on paras aeg tehja. See saadab kergemine weel linnupidamises kud mujal Znnetusesse. Seda tuleb kõigeesimiseks  sissetalwetamise kohta ütelda. Talwe wastu peab õigel ajal (Leikusekuus!) peresid nii hoolsasti ja nii rohke söödiga puude sisse seadma, et nad ka kõige pitkema ja raskema talwe ära peawad, mis arulisel korral ka weitel Saaremaal niisugune wõib olla et juba Mihklikuus linnud ei saa kordki puhastuse lendu pidama ning tali Meiu kuuni maas on. Nõnda tuli aastal 1853 wõi 54 Mihklipäewa järge tali maha ja esimine sula tuli päewa pärast Jüripäewa. Ja enamiste on mõned talwed olnud, kus hobustega on merd kaudu Rootsi ja Saksamaale sõidetud ning kõrtsid on mere pääl olnud. KeS nüüd kui üksijärgi  pehmeid talweid käeS on, selleläbi kergemeelselt jäeb mõtlema: Külap wähsmaga  aitab ! wõib pea kord annetusesse ehk ometigi kauaks ajaks nõdraks ja omast loodetud kasust ehk abist ilma jäeda. Nõnda kud üksgi puumaa pidaja, kui ta! meel peaS on tiitsal heina leikusewöi  külwamise ehk kalasaagi ajal ei jäta