seltsi abipresident on olnud. Kui põllumeeste selts maja krundi malmis oli ostnud, kirjutas seltsi president,  Sakala wäljaandja, seltsi otsuse peale neile seltsi lngetele weikse kirja, kellel meel lubatud raha maksmata  oli, et seda raha teadawal tärminil ära maksaksiwad.  Seesuguse kirja sai ka J. Jung. See aga wastas presitendile, et ta sellest ehitamise plaanist mitte aru ei saada ja palus seletust. President saatis peale selle seltsi otsuse järele iga liikme kätte trükitud seletuse  kirjad, kus luhidelt aga selgeste ära oli seletatud,  mis kombel ja missuguse põhja peal selts oma maja saaks ehitama. Seda kirja soowisiwad seltsiliikmed  nimelt sellepärast saada, et teda ka muu osawa peremeestele ette mõiksiwad lugeda ja neid kaastööle äratada. Seesuguse kirja saatis president ka abipresitendi  J. Jüngri kätte ja palus teda ühtlasi kirjateel, kas seltsi tulla, kus asjast igal koosolekul räägiti, ehk presitendi juure Wiliandisse, sest et wiimase aeg mitte seda ei luba, pitki kirju kirjutada. J. Jung wastas, et kui tema käest 50 rubla wäljamaksmist päritakse, siis ta seda raha küll wälja saada maksma, aga ise seltsist wälja astuma. J. Jung ei ole kaks aastat mitte seltsis käinud, aga siiski laidab ta meie tööd, kellest ta mitte ei ütle aru saawat. On see üks rahwa sõber? Ehk on see üks asi, mis „ eneste kahe wahel" on olnud? Kui see üks terwe kodumaa asi ei ole, siis meie ei tea, mis J. Jung'il üleüldse kodumaa  asi on. Kas see ehk, kui üksikud mehed „orjamundris  tantsiwad" ja seda maha püüawad kiskuda, mis rahwamehed suure maewaga ülesse ehitawad? Kaks toist punkti, mis J. Jung weel ette annab, on kõrwalised. Esmalt ütleb ta, meie olla teda enesele „töiseks redaktoriks" tahtnud, mis mitte tõsi ei ole. Paari aasta eest tagasi olime tema käest küsinud, kas ta meile kirjutajaks ei tahaks tulla. Kirjutaja ja redaktori  wahel on suur wahe, mis ka wist J. Jung saab teadma. Wäga imelik on aga see, et J. Jung selle läbi, et meie kirjutaja ameti pakkumist wasta ei ole wõtnud, iseenesest ütleb, ennast mitte meie „ orjaks" heitnud olewat. Ta ei näitagi seda teadwat, et tõisa ka nii wõib teenida, et mitte töise ori ei olda. Kuidas J. Jung ennast ise imelikult maailma ees alandab! Wiimaks ütleb J. Jung, et ta rahwa jutu järele üht ajaleht „ Kodumaa" wälja tahtnud anda ja Sakala sellepärast teda „oma wastaliseks" teinud. Tema ütleb ise, et temal „ weel uneski meele ei ole tulnud," seesugust ajaleht asutada, aga rahwas rääkida seda ja Sakala hakanud kohe kuulsat J. Jüngri sellepärast pilkama. Meie peame tunnistama, et meie siin J. Jung'i suust esimene kord kuuleme, et ta mõnd ajaleht  wälja olewat tahtnud anda, ja seda ei ole wist ka keegi muu lugeja enne teadnud, kui Jung ise. Ime, et J. Jung ei ole kirjutanud, kuidas „rahwaS jutu wälja teinud," et J. Jung pea Berliini suurekooli  peal professoriks saada ja seda juttu kuuldes Sakala wäljaandja kadeduse pärast kohe lõhki tahtnud minna ja kuulsat tulema aja professorit „ mõnitama" hakanud. J. Jung on jo juba mõnel professoril nende sõitude juures kutsariks kaasas olnud, mikspärast ei wõi temast siis ka enesest professor saada. Tõeste, üks auuS mees, see Abja Jung, kelle eest „ Nalja Mart" igal korral auupakkumisega oma mütsi maha wõtab! Meie palume andeks, et see wastus nii pitkaks on wennmd, aga seesugust seletust oli meie lugejate silmaringi laiendamiseks juba ammugi tarwis. Riia Wenekeele ajaleht  „Riishki Westnik" jutustab ühest oksjonist, mis tänawu suwel Wõisiku walla kahe Röstla ja Nõmmawere  külale teede parandamiste pärast Silla kohtu poolt tehtud. Seal on Pilistwere kiriku teed ühest kohast parandatud ja kiwisild uueste ülestehtud, mis raha eest teha lasti. Kui selle teeparandamise otsust konwendi peal wõeti, ei ole Wõisiku walla saadik (ehk ka wallawanem) mitte konwendi peal olnud, sest et teda sinna ei ole kutsutud. Sellepärast käis siis ka Wõisiku wallawalitsus mitu teed kohut, et see teeparandamine  üksi kahe Wõisiku küla peale pidi tulema, aga nagu meie palju kõhtude juures enamiste teadmata  talupoegadega lugu on: neid saadeti „Pontsiusest Pilatuse juure", künni tärminid kadunud oliwad ja kohtu teed ka kinni. Kuulda oli aga, et see kiriku tee parandamine mitmed tuhanded pidi maksma, millest summast esimesed sadad (480 rubla) kewade sisse aeti. Kaks nimetatud küla pidiwad seda raha maksma; nemad wõtsiwad oma wiimane raha kokku ehk lainasiwad  kust nad saiwad, nii et pärimist wõisiwad täita. Aga "suwel Juuli kuu sees päriti jälle 800 rubla sisse, mis inimestel maksa ei olnud. Seal kirjutndi siis nimetatud kahe küla loomad Sittakohtu ametnikust 15. Juulil üles ja hiljem tuli Sillakohus 21. Juulil soldatitega wälja ja tegi seal oksjoni, kus mõne peremehe wiimane lehm ära sai müüdud. Ka solda- tite kulu aeti peale selle 116 rubla sisse. Aga seda wõime tunnistada, et inimesed kudagi wasta ei olnud pannud, waid paljalt seletanud, et neil raha ei ole. „Riishki Westnik" on seda asja pitkemalt ülesräükinud,  mis meie siin lühidelt, nagu meie teda ise selgeste tunneme, jutustanud oleme. Seda wõime weel juure lisada: Kohe raha wastawõtmise hakatusel sidus Sillakohtu herra ühe peremehe käed selja peale kinni ja pani teda nii kohtu laua otsa seisma. Rahwas, kes kaugemalt oliwad, käisiwad seda toas waatamas, mis nende südamed nii haledaks tegi, et wäljas mitu looma kõrgema hinna eest, kui loom wäärt oli, juba enne oksjoni ära ostsiwad, ka mitmed ostetud loomad omanikutele tagasi andsiwad ja raha läinu peale jätsiwad.  Sellepärast ei olnud wiimaks mitte palju loomi enam haamri all müüa. Kui „Zeitung für Stadt und Land" ja mõned muud Saksa ajalehed seda asja omal kombel wiltu püüawad käänata, siis ei wõi meie seda imeks panna. Nende seisukoht kodumaa asjades on meile liialt tuttaw. Kui aga seda ka nende järele teeb, siis on see kõl- „Põltsamaalt teadsiwad Saksakeele  ajalehed hiljuti möödaläinud ajal palju inetumaid  asju kõnelda, mis nad „Rishki Westniku" käest oliwad kuulnud, kes meite kubermangudest tihti weidraid  tükka kõnelda teab, kui aga igakord tõsi oleksiwad"...  Lõpetuses ütleb „Eesti Postimees": Meite mõisnikute ja õpetajate peale ei lange seal juures mitte wäga hele walgus, aga mis tõsi mis wale, ei tea meie ütelda, sest meile ei ole sealtpoolt sõnakest teada antud ei ka tõisis Eesti ajalehtedes kuulnud ja Riishki Westnik ei maali omad pildid mitte igakord kõige puhtama wärwidega." Nõnda on siis „ Eesti Postimees" jälle omal kamakal kombel neid walelikuks  ja kõlwatumaks teinud, kes meie rahwa eest kostawad.  Just sellepärast oleme ka meie sunnitud olnud, sellest asjast jutustama, keda meie tunneme ja keda meie muidu üksi Wene ajalehtede hooleks oleks seletada  jätnud. Kõrtsi-elust. Pajusi Kolmeristi kõrtsis on Pühapäewal 17. Septembril nii hirmus merine lahing joodikute wahel olnud, et 3 inimest haawatud saiwad ja mitme inimese riided noaga lõhki lõigati. Ühel joodikul oli kaks nuga ja laetud rewolwer kaasas  ja ta oleks wist ka selle rewolweriga tõisa lasknud,  kui mitte riist tema käest mägise ära ei oleks wõetud. Ühel inimesel oli hirmus suur noa-haaw õla ja rinna wahel, töisel pääs meele kohal ja kolmandamal  käe warre sees. Tohter sai Põltsamaalt kohe sinna toodud, kes haawad kinni sidus. Nõnda pühitsetakse Põltsamaa pool Pühapäewa. Seda ei ole imeks panna, sest see koolmeister, kellest meie omas 10. numris rääkisime, kes mööda kõrtsa ümber purjutab  ja warastab, pidada ikka weel ametis olema. Kui koolmeistrid ees teemad, kuidas wõiwad siis nende kaswandikud tõisiti teha! Pärnust. Pärnu sadam on 20. Oktobril kinni jeätanud. Umbes 20 purjulaewa, kellel juba peaaegu täieline woor sisse oli lautud, on jeätuse sisse jäänud. Pärnu maakonnast.' Auumärk. Wana-Pornuse  endine wallawanem J. Ligant on oma 9 aastase  laitmata ameti tallitust eest Kroonu poolt hõbe auuraha St. Stanislaus paela otsas kanda saanud. Puu turbiinid. Meile kirjutatakse Suure- Kõpo wallast, kuidas seal Hallistu päriskoha omanik omale tamme ehitanud ja Kõpo wabrikust raud turbiini  tellinud, mis 750 rubla pidanud maksma. Pärast ei olewat aga wabrik seda turbiini mitte enam teinud,  et wee arwanud madala olewat. Nüüd on kohaomanik  ühe töise möldri abiga omale puust turbiini hakanud tegema, mis ka 150 rublaga malmis saanud.  Nüüd jookseb meski Septembri kuust saadik uue puu turbiinidega nii heaste, et meski juba paari jala kõrgust paisuga kergest käib. Tartust. a.«»i K.i»« . lBBk> Tartus. Kokku oliwad tüNü?: a) 8 eestseisuseliiget; b) 42 liiget; tl) 50 wõeraft;  kõik kokku 100 meest. I. Abipresident Or. Weske teretas kõige pealt rohkeste kokku tulnud Seltsi liikmeid ja wõeraid, tähendades,  kuidas wiimsel ajal Eesti elu ja olek kaswanud ja kosunud ning kuidas rahwa edendamises nimelt E. K. S. mehist tööd teinud. Iseäranis tähtjas olla Seltsi tegewus kirja - põllul. Siin olla wiimsest koosolekust saadik toimetuste  hulgas jälle üks tähtjas raamat kooli-kirjanduses  ilmunud, nimelt: „Helmed. Kooli lugemise raamat tütarlastele.  Kirja pannud E. R. Jakobson. Esimene jagu. E. K. S. Toimetused ZH 9." Raamatus olla leida: Lugemise tükid: I. Ema- hõlmas ja isamajas; 11. õues ja aias; 111. perekonnas ja ligimiste seas; IV. metsas ja põllul; V. wanaema targad jutustavused; VI. kodumaa elu ja olu. L. Ühel hoobil olla raamat rahwalauludega ja kunstlauludega rohkeste kaunistatud ja 24 pildiga ilustatud. 11. Dr. Weske pani Seltsile raamatud ette, mida wiimati „ Soome Kirjanduse Selts" läkitanud: 1. Su omi, 11, 13, nende Seltsi tcaduseline „aastaraamat"; 2. Hr. Lönnrot, Soome-Rootsi sõnaraamat XIII; 3. Soomerahwa muistsed nõialaulud, Toim. J?. 62; 4. Dr. Szinnyei, Ungria keele õpiraamat; 5. NgK. Svan, Prantsuse keele algusõpetus Soomlastele; 6. NaZ. Svan, Prantsuse keele õpi- ja lugemise  raamat; 7. NaA. P. Eajander, Hamlet. 111. Dr. Weske pidas pika kõne oma „Minewasuwisest  Soome reisist". Teekond, kelleks kõneleja Tartu universiteedilt abi ja luba saanud, wältanud 2 kuud. Kohad, kust ta läbi käinud ehk seal õppides ja uurides wiibinud, olnud: Helsingi linn, Turengi Ma lanakkala kihelkonnas Lõuna-Soomes, Hämeenlinn,  Jyväskylä Kesk-Soomes ja siis iseäranis jälle Helsingi, kuhu waheajal suurkooli õpetajad ja õpilased kokku kogunud ja tatt seda wiisi mahti olnud, kõiki Soome murdeid elawal keelel oma kõrwaga kuulda. Üleüldse pidada ta tunnistama, et tema igal pool Soome wendade keskel lahket wastawõtmist leidnud. Siis andis kõneleja teadust Soome keele pruukimise  edenemisest. Igal pool rääkinud õpetatud Soomlased  oma isa-ema keelt ega olla kusagil häbenenud, teda seltslikus elus pruulimast. Seda pannud kõneleja iseäranis Hämeenlinnas tähele pidul, mida gymnaastumi koolmeistrid meie Kanapää lauljatele ja kõnepidajale annud, niisamuti Jyväskyläs, kus suur pidu gymnaastumi  saalis endise Soome kubernäri Peter Vrahe mälestuseks  peetud; see mees olla Soome rahwale suur heategija olnud. Umbes 2D aasta eest tagasi ei olla Soomes ühtegi gymnaasiumi olnud, kelle õpetusekeel Soome keel, kuna neid nüüd juba ID olewat, kellest kõigest kaks kroonu kuluga, teised 8 korjatud annetega  üles peetawat; niisamuti olewat korjatud kulu peal 6 tütarlaste kooli olemas Soome keeles ja meeles. Kõneleja ise käinud ühes Soome gymnaasiumis  kuulamas, kuidas õpilastele klassis Kalevalat, Soome Kalewipoega, ära seletatud. Siiski ei olewat praegu weel mitte täies te Soome keel Rootsi keelega ühesõiguseline: see saada seaduslikult 1884 kõigiti sündima. Lõppeks näitas kõneleja hulga näituste waral, missugused Soome „murded' ja missugune nende kirjakeel,  mõlemid Eesti keelega wõrreldes. IV. Seltsi kirjutaja M. Lipp andis lühidalt aru õnnesoowi üle, mida Seltsi kassahoidja G. Blumberg  Seltsi nimel Peeterburgis akadeemikust Dr. Wiedemanni  sDaastase ametijuubeli päewaks kõrgeste auustatud  jubilaari kätte toimetanud. Ta nimetas, et Seltsi president ise, nagu teda minewal koosolekul palutud, Peeterburgis õnnesoowijate keskel ei wõinud olla, sest et ameti tattitused teda tagasi hoidnud. Wiimati luges kirjutaja akadeemikust Wiedemann'i kirja ette, millega ta Eesti Kirjameeste Seltsi üpris wäga auustanud, teda õnnesoowimise eest tänades. „Laul," millega õnne soowiti nõnda seista nimetatud auuliikme kirjas  saada „igaweste oma luuletajatele auuks ja meie armsa.Eesti keelele iluks olema". V. Seltsiliige kootm. J. Kunder Rakwerest pidas kõne „Taimede sugutamisest". Taimede kohus olla maapinda ilustada ja elustada, ühtlasi aga ka endid edasi sünnitada ehk sugutaba. Kõneleja näitas, mill kombel endid alamad taimed, n. o. õitsmeta ehk idutera taimed, ja ülemad taimed, n. o. Sitsmete taimed, endid edasi sünnitawad. Kõne elustati joonetuste abil. Ta saada pea ühes ajalehes (Sakalas) ära trükitama. VI. Seltsiliige Bwä. M. J. Eisen kõneles „Ümberpanemiste puudustest". Trükitakse tänawuses aastaraamatus ara. VII. Abipresident pani Seltsile Eestseisuse arwamise  peale ette, kas ep oleks sünnis Seltsi nimel snnesoowimise  telegrammi Peeterburgisse uue ameti peale läinud Seltsi presidendi kätte sell päewal toimetada, mill teda selle ameti peale õnnistatakse. Selts wõttis ühel healel Eestseisuse arwamise wasta. VIII. Dr. Weske pani järgmised uuemad raamatud,  mis mitte „Toimetuste" numri all ep ole ilmunud,  Seltsile ette ja kiitis neid heaks: 1. J. Tülk, Wiisika õpetus. Tartus 1880, 128 lk. 8., hind 1 rubla. 2. J. Tülk, Esimesed geometria õpetused. Tartus  1880, 62 lk. 8., hind 30 kop. 3. J. Kurrik, Laste arwuwald 11. Tartus 1880, 88 lk. 8., hind 25 kop.