Sakala u. WNjandis. 2S. Märtsikuu päewal 188 Z. VI. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Wäljaandjad C. R. Jakobson': pärijad. Sissekord. Poliitika leht. Auu kellele auu tuleb anda. Poliitika ringwaarus. Omalt maalt. WUzandist: Eesti Aleksandri koon koosolekust: tükikene „Olewiku" tasku-polnnkast, nänemüük, „Felliner  Anzeiger'i" pahandus. Wiljandimaalt: Poltjama Eesti Põllumeeste  Sensi peakoosolekust: Pillistwerest: basaar. Pärnumaalt: Wändra nänemuük. Tartust: Linna talude müümine. Tartumaalt: Nurm täinud eksam. Malgast: Palwe m soow. Tallinnamaalt: Näitemüük Aleks kooli heaks. Peeterburgist: Tatarlaste Jumalateenistus  nende emakeeles. Moskwost: Paapsti saadik. Odessast: Wiljamagasinid tühiad. Nalza Mart ja Katja Pärt. Kuulumied. Würu Gortshakow -s-. Loorenz ja Loore. (Lõpp.) Tänulik poiss. 111. Heina pressimise tähtjusest. 11. Mõni sõna lina harimise  kohta. Auu kellele auu tuleb anda. viimasel ajal wiskawad Eesti edenduse wastased Eesti ajalehtedele, rahwameestele ja tõlge edenduse sõbradele  ette, et need kõik suuandmist (Autorität) ära tahta kautada, wanemate ja wanaduse auustust maha kiskuda, ja kõik, mis ühe rahwal ajajooksul pühaks ja kalliks läinud, jalge alla tallata. Et see mitte õige ei ole, leiab iga mõtleja lugeja ajakirjandusest isegi; et meie rahwas auu anda mõistab, kus seda tarwis on, seda on ta oma kallite meeste kalmuküngastel hiljuti jälle näitanud. Minu nöuu ei ole sellepärast stin mitte ülemal nimetatud Vaenlaste Põhjata suüdelduste  wasta Vaidlema hakata, waid aga auu andmise üle paar sõna seletuseks rääkida, mis mull täieste ajakohane  näitab. Kellele tuleb auu anda, kellele mitte? See wahe ei näita liht mehele mitte igakord igapäewases elus selge olewat; ehk kui ta ka selge on, stis ei lähe mõte ja tegu siin mitte igakord kokku. Sagedaste antakse  auu, kellele seda mitte tarwis pole, ja jäetakse andmata, kus haritud inimese wiis seda nõuab. Waatame  seda natuke ligemalt. On mitmesugust auu. Ameti auu, seisuse auu, auu, mis inimesele tema Väärtuse eest, nõnda kui suure ja hea tegude eest, hariduse, hea südame j. n. e. eest peame andma. Tuleb meil seesugusel  korral suuandmine ette, siis ei tohi meie seda, km haritud inimeste liiki tahame loetud saada, mitte tegemata jätta. Kõige suuandmiste juures, igapäewases  elus ei pea meie aga mitte iialgi rahmuse peale waatama. (Poliitikas ja riigitallitustes on see küll osalt tõistti, sest siin käidakje suure, wägewa rahwastega  ja nende liikmetega sagedaste koguni töistmoodu ümber, kui weikestega.) Sellepärast, näituseks, et keegi Sakslane on, ei pruugita temale sugugi rohkem auu anda, kui Wenelasele, Eestlasele ehk Lätlasele Või mõne muulasele. Läti sant ei pryugi mütsi Saksa sandi eest sugugi maha tõmmata, ei ühe rahwa seltsist talupoeg omasugusele töise rahwa seast sugugi enam auu anda, kui oma sugu Vennale. Igale rühmaliikmele,  kes auuwäärt, olgu ameti, hariduse ehk oma muu wäärtuste pärast, antagu ühetasa auu. Siin on aga just eksituste sõlm, mille üle rääkida tahtsin. Meie waStased ja meie ise eksime siin. Et Eestlased juba targemaks lähemad, ja mitte enam iga hilbaka eest küüru selga ei tõmba, seda nimetawad wastased auukartuse ja hea kombete kadumiseks. Meie ise patus- tame, et meie seda roostetanud. „head kombet" küllalt ruttu ei jõuua ega mõlsta wälza kasida. Mette on juba Vanast hirmu ajast see arwamme sisse jäenud, et kõik, mis üle piin, ehk weel kogum Saksamaalt tuleb, et see kõtt ka ilma tingimata hea on. Nn on näituseks rahma suus weel sagedaste parema korra järele ehitatud elumajad „ saksa tuad," uuemad adrad „satsamaa adrad", haritud inimene „sats" j. n. e. Headus ja „satsus" näitawad stin ühte minewat ja töme töist katwat. Sellest segadusest tuleb stis ka wahel wõeriti auuandmme. Sagedaste auustatakse rumalaid Väljamaa mehi, kuna oma maa targematest meestest lugu ei peeta. Olen ise näinud, tuba üht saksa talupoega eest ja taga kullest herraks hüütakse, kuna ometi rumalus ja harimata olek igalt poolt wälja paistab. Aga tema on ju „ saksa metsawaht" wõi „metjaherra" ja räägib saksa teelt kui sarme. Niisugust  wäljamaa mehi, mõisa Mctsawuhta, aidamehi, kärnerist, möldrid, kiwitegijaid, juustnttka j. n. e., kes ei ameti ega hariduse poolest iseäralist auu ei teeni, auustatakse tihti enam, kui meie oma wallawanemald, Vallakirjutajaid j. n. e., kes ometegi kõrge Riigiwalitsuse  ametnikud on ja kelle õkabe peal palzu enam Vastutamist  ja kohusid ning õigusi on, kui eesnimetatud meestel. Armsad suguwennad! Õpime auu andma, kellele seda waja, ja jätame maha ilmaasjata tüürutamise. Kautame selle wiist, et meie oma suguwendadest ei mõista lugu pidada, ega neile auu anda, kus seda waja on; et meie iga wõeramaa kaltsakast ei kummarda. Tähtjamaid mehi meie waldades, meie wallawanemaid ja nende ametit pidagem aga iseäranis rohkem auu sees, kui see mõnes kohas seiemaale on sündinud. Meie wastased teewad ju küll kõik tembud ära, et nende meeste tähtjuft kahandada. Katsume meie seda omalt poolt parandada! Palju on selle poolest juba sündinud, palju jäeb weel soowida. Aidaku need paar rida ka natukene silmi selgitada! —x— Poliitika ringwaatus. Wenemaalt. Selle aja sees, kui Keisri Majesteedid Peeterburgis wiibisiwad, ärkas terwe pealinn  nagu uuele elule. Läikiwad pidud ja pallid, keisri kojas ja suurtsugu rahwa juures, kõrged wõerad j. n. e. tuletasiwad pealinnale, kes pärast minema aastast 1. Märtsi koledat juhtumist Majesteetide ära olekul enamiste  waikselt elas, jälle endisi rõõmsaid päiwi meele. Igal pool Valitses lust ja rõõm, aga kõige rohkem ja mõjuwamalt wist küll koolides ja sarnastes asutustes, keda Majesteedid õiete sagedaste oma Vaatamas käimimisega  auustasiwad ja rõõmustastwad. Weel wiimate Keisri herra sündimise päewal oliwad pealinna suure ja weikese Aleksandri theatri platsid ja ruumid Kõigekõrgema  käsu peale koolide kaöwandikudele lahti, kes oma koolitajate ja kaswajajate saadetusel suurel hulgal  näitemängu waatama oliwad tulnud. Kõrwalistes ruumides jagati kaswandikudele ja koolilastele theed, puuwilja, karastawaid jookisi j. n. e. wälja. Kuna rahmahariduse minister J. D. Deljanom mölemais teatris täis, ilmus suures Aleksandri teatris ka Keisri Majesteet Oma Kõrge abikaasaga, kus neid otsata röõmuhötskamisega masm wõeti ja nemad Maheaegadel ka körmalistes saalides ja ruumides käistmad. Paastu ajaks on Keiserlikud Majesteedid 1. Märtsil Gatshinasse elama läinud. Saksamaalt teatamad hiljemad sõnumed, et Keiser mmister von Stosch'i amenst lahti palumist mitte ei ole kuulda mõtnud, sest et praegu mitte töist tema määrüist meest meremäe ministriks leida ei olewat.  Minister von Scosch oli aastate eest Saksa kroonprintsi kaswataja ja juhataja, tegi ennast hiljem Saksa - Prantsuse sõjas oma ojama juhatuse ja kõikumata  truudusega ning korrapidamisega tuttawaks ja kuulsaks. Tema on keisri majas suure auu sees ning selleparast ei raatsi Keiser temast ka Bismark'i svomigi peale lahkuda. Tamm on v. Stosch muus Saksa minister, kellest Bismark pole jagu saanud, muidu olilvad kõik töised üksnes nõnda kaua ametiS, km nad tema' plaanidele kölbafi-oad. Ülepea on „ärapruugitud"  eht törwale heiderud ministrite arw würft Blsmart'l  ajal juba tõusnud, aga nagu tõendatakse, ei saada v. Stvsch mitte seda arwu meerand sajani täiendama. Saab näha. Oma uue sõjaministri v. Bronjarti üle ei näita Sakslased mine maga rõõmsad  olemad, nimelt laidetakse tema esimest kõnet, mis ta saadikute.kogus ühe asja üle pidas, millel mingit suurt tähtsust ei ole. Tema nöuudis, et ohwttsende ja muu wäeteenrite koerte eest maksetam pearaha mitte nagu töiste õuuewahtide oma koguduste, wmd sõjamäe heategema - asutuste kassadesse pidada minema. Selle nöuudmisega tegi ta ennast pisut naeruks, sest saadiku kogu armas ja jäi selle juure: koer on koer, ning peab siis ka nende pearaha, mis kroonu teenrite päralt, kogukondade heaks tarmitatud saama. Bronsat'tle wisatatse  igalt poolt ette, et ta tühja asja pärast asjata kära olla teinud. Jngli j emaa lt. lirimaa asjad on praegu weel ikka sassis ja segi; neist ei jaksa Inglased weel kudagi jagu saada, watd ast näitab weel kirjumaks minewat nmg mässamise waim ka Britannias maad wõtwad. Kuna enne kuritegude plats üksnes lirimaal oli, on nüüd juba ka Londonis nähtawusi ilmunud, mis mitte head ei tähenda. 4. Märtsil oli kubermangu-ministeeriumi  ruumides kole plahwatus, töine wähem plahwatus  oli sellesama õhtu ajalehe „Times'i" toimetuses. Mõlemad plahwatujed sündistwad dünamidi läbi, ning arwatakse liri mässajate teuks. Ka Indias on halwad lood. Eurooplaste (Inglaste) ja India pärisrahwaste  wahel on wihawaeu walitsemas. Ärkanud rahwuse tundmus see on, mis raudse rusikaga India riigiwärawate peale koputab. Inglastel on kaugel Aastas uus lirimaa olek oodata; ja see lirimaa saab kardetawam olema, kui wana. Siin ei ole mitte üksnes  paari miljoniga, wald umbes 60 miljoniga tegemist,  mille sundijaks Inglastel siin üksnes wilets Palgaliste  wägi käepärast on, millest suurem hulk pealegi India pärisrahwa pojad. „Jnglisemaa saab siin nõndasama  kui seal lõikama, mis ta on külwanud," kirjutab  üks „Kölni Zeitungi" kaastööline Londonist.