Kõige puhtam west, mis maast wälja tungib, ja milles kõige wähem ollust sulatud on, on põhja Soomemaal jookswa Loka jõekese sees, sest tema sees on ühe korteri  peale üksi gran kindlaid ollust, mis peale wee äraauramist järele jäewad. Selle wastu on meie parema pruugitama kaewu wee seeS kindlaid ollust korteri peal 3—7 grani. Ajaloo läbi kuulsa Jordani  wee sees aga on kõige rohkem kindlaid ollusid ära sulatud, sest tema jätab peale korteri äraauramist neid rohkem kui 18 grani järele. Sellepärast wõib teda niisama wähe juua, kui mere wett, kelles rohkeste keedu soola ja magneesiat on. Seaduseks wõib üles seada, et kõik wesi, mis peale korteri äraauramist rohkem kui 7 grani kindlaid ollust järel jätab, sant joogi wesi on. Nagu tuttaw, nimetakse kaewu wett kõrvaks ja wihma wett pehmeks, ja kui meie mõlemaid rvõrdleme, näeme meie, et kõwa west külm on, karastab, liigutamise juures pullikest üles ajab, ja et tal maiku ei ole, ka pehme west wõib nii muudetud saada, et ta oma maigu ärakautab,  aga siiski ei saa tema iialgi kõwada wee omandust,  nagu teda heas kaewudes ja hallikates leitakse. Pea Põhjus, mikspärast kõwa west karsttab ja pullikest üles ajab, on waba söehapnik, mis temas suland lubja jagude kõrwal ette tuleb. Oleks lubjal, mis Calciumorydist ja söehapnikust kokkuseatud on, ükst niipalju söehapnikut, kui seda tema sünnitamiseks tarwis  läheb, siis ei sulaks tema mitte wee sees ära, waid teeks teda, kui kindel keha segaseks ja korjaks ennast wee seismise juures põhja peal kokku. Heas wärskes kaewu wees on aga lubi üsna ärasulatud, ja niisuguses olekus wõib ta ükst fiis olla, kui tema kõr- wal wabat söehapnikku rohkem on, kui seda lubja . sünnitamiseks tarwis läheb, ja just sette söehapnikku abiga karfitab wefi ja ajab pullikest üles. Lubja ja rohke waba söehapniku pärast nimetame meie wett kõwadakS, ja mida rohkem lubja ja sagedaste ka gipfi temas on, seda kswadam on ta. Peale maa olluste wõtab west kaunis hulk õhku oma stsse, ja ükfi tema abiga wõiwad loomad wee seeS elada. Seal, kus west just maast wälja jookseb ei ole iialgi kalu leida, waid nemad tulewad alles fiis nähtawalle, kui west tükk aega õhu külge puutunud ja temast niipalju üleswõtnud on, et loomad hingata wõiwad. Ohk, mis wee sees ettetuleb, on teisiti kokku ' seatud kui wäline õhk, sest temas on 33 jagu hapniku, 25 jagu lämmastikw ja 42 jagu söehapnikku; muid Shusarnatsid kehast ei tohi sugugi hea wee sees olla. Meie elu nõuab elu tingimiseks wett, milles lupja ja söehapnikku on, ja seda peame meie temale janu kustutamiseks andma, seepärast et ükfi niisuguses olekus west weresse läheb, nii kui sissehingatud õhk kõige stsse tungib, heemia sündufi ihu sees edendab, ja ühes ka abinõuufi, närwisi, musklid, konta j. n. e. kokku seab, ja wiimastelle ka weel lubja juure wiib. Kastmise ja pesemise tarwis ei ole kõwa west mitte sündsas, seepärast et tema lubi mõningaid toidust, millel . kõwa koor on, nagu kauna wiljast, mitte pehmeks keeta ei lase, kunas keetmise juures söehapnik weeft wäljaläheb ja lubi fiis enam sula olla ei wõi, ennast paja põhja peal ja ka läätsete, oade ja hernede ümber kokkukorjab, ja wett nende sisse tungida ei lase. Sellepärast tarwitakse kauna wiljale keetmiseks parem pehmet wett. Kõwada wett wõib aga ka siis selle tarwis pruukida, kui natukene soda juure pantakse. Niisamati ei ole hea joogi wefi ka mitte hea pesemise west, sest lubi ühendab ennast seebiga kehaks, > mis mitte ära ei sula, kui kindel keha wee peal ümberojub  ja seebi tegewust ärakautab. PuhaS joogi west, mis inimest terwe hoida wõib, peab selge, jahutaw ja karfitaw olema, ja pullikest sünnitama, ta ei tohi mitte haiseda, mitte liig kswa ega ka liig pehme olla. Nimetud wee omandused näitawad meile, et tall tarwilisel hulgal lupja ja söehapnikkut on, et mitte taimede ja loomade mädanewate olluste jagust tema sees leida ei ole, miS terwisele kahjuliwd wõikfiwad olla, ja mis eitamiste  wee maigu, haisu ju karwa läbi ennast teada annawad. Pullikeste ülesajamine wee sees näitab meile, et ka õhku tema sees on, mida ihu tarwitab, kui ta tema hapnikku ära pruugib. Heal joogi weel peab õige soojus olema, et kui ta inimest liik wäikse soojuse juures mitte ärakülmetama, liig suure soojuse juures mitte nõrgestama ei pea. Meie kliimas ei tohi west mitte külmem kui 6—B ja mitte soem kui 12—14" olla, soem west ei karasta mitte, nii et meie wett, mis küll mitte nii puhaS aga jahedam on, rohkem armastame. Meie sünnitame oma ihu sees järgust soojust ja wefi peab meid jahutama ja õiges soojuses hoidma. Jlma weeta tõuseks olluste Srapõlemise läbi meie ihu sees soojus ärakannatamata palawuseks. Kopsu ja naha läbi saab aga järgest see wesi, mida meie jõime, auru näul wälja aetud, ja et nüüd auru sünnitamise juureS hulk sooja äratarwitut saab, oleme meie liig kange palawuse eest kaitsetud. Nagu meie juba osalt näinud oleme, on hea joogi wee seeS mõned soolad, nimelt lubi, ja keedu sool ärasulatud ja sagedaste on tema sees ka rauda leida, mitte aga ei pea rohkem soolast kui 1000 jau wee peal pool jagu soolast olema. Mida rohkem joogi wee sees weewli happuid soolast, nagu gipsi ja magnefiat, wõi ka weel salpetrihappuid  soolast on, seda sandem on ta, ja seda rohkem kahju toob ta terwisele kauema pruukimise juures. Ammoniaki ei tohi joogi wee sees sugugi olla, mitte seepärast, et natuke ammoniaki meie terwisele  kahju tooks, waid seepärast et tema olemine wee sees, meile kindluste näitab, et west mädant ollust, mis kui tõbe iwad mõjuda wõiwad, üleswõtnud  on. Sest on siis näha, et igaüks, kellel oma terwis mitte ükskõik ei ole, palju rohkem, kui see üleüldse sünnib, oma igapäewase joogi wee eest hoolt kandma ja selgeste wäljauurima peaks, kas ta hea wõi sant on, ja kaewu omandustega, kust tema oma joogi wett laab, ennast tuttwustama. Kõige parem uuritakse wee headusi ja wigadusi järgmisel wiisil järel: Wõetakse joogi wett ja kallatakse mitme klaasidesse.  Selle peale pantakfe ühe klaasi sisse mõni tilk oralhapput ammoni (oralsaures Ammon oder kleesaures Kali) juure, läheb wefi kohe segaseks ja walgeks, siis on temas lupja. Kui palju teda wee sees on, wõib sest näha, kas rohkem wsi wähem klaasi põhja peal ennast kokkukorjab. Nüüd wõetakse teine klaas, walatakse kõige enne mõni tilk soolahapnikut  ja siis Chlorbargumi juure, läheb jällegi wesi segaseks/ siis on temas weewlihagnikut. Lubi ja weewlihapnik  sünnitawad aga gipsi, ja mõlemist katsedest on siis näha, et wee sees gipsi, ja tema seepärast joomise tarwis liig kswa on. Ei lähe wesi teise klaasi seeS aga mitte sugugi segaseks wõi üksi koguni wähe, siis teame meie, et wee seeS mitte weewlihapnikku, lupja, gipsi, waid söehapniku lupja on, kes igale joogi weele tarwilikut omandust annab. ' Kolmandaks tilgutakse kolmandama klaasi sisse mõni tilk salpetri hapnikku ja peale selle salpetri happut õleoxydi juure. Läheb wesi segaseks, siis on sest näha, et Chlorisoolasi, nimelt keedu soola, wees suland on, mis wäiksel hulgal, ilma et tema maiku äratunda wõib, ikka wett heaks teeb. On wesi maigu poolest natuke wiha, wõi kattab ta walge pudeli sees kaua seistes, teda pruuni korraga, siis wõime meie arwata, et joogi wees rauda on. Selgeste wõime meie rauda selle katse läbi ülesleida, et meie ühe klaasi sisse natuke Forroeyankaliumi kallame;  on wähegi rauda wee sees olemas, mis mitte kahjulik ei ole, siis läheb wesi siniseks, ja seda sinisemaks,  mida rohkem rauda temaS on. Peale selle wõib wee seeS weel tina wõi waske olla, mis terwisele wäga kahjulik on, nimelt kui wesi tina wõi wask torude läbi jookseb. Et nüüd tina ülesleida, kallame meie wee sisse natuke weewli ammoniumi  (Schwefelammonium) wõi weewlewesiniku; läheb West pruuniks wõi muStaks, siis näitab see meile, et temas tina on. Waske leiame meie järgmiste  katsete läbi üles. Meie kallame wee sisse natukene  Ferrocyankaliumi, wärwib ennast wesi pruuniks, siis teame meie, et seal waske on, ehk meie walame natukene ammoniaki juure, ja läheb wefi siniseks, siis teame jällegi, et temas waske on. (Järg jäeb tulema.) Kalender ehk tähtraamat. Tema ajalugu ja tähtjus. Et kalender üks neist kõige tähtjamatest raamatutest  on, seda ei wõi keegi salata; aga ehk ta küll iga aasta uuesti wälja tuleb igast majast teda leitakse, siiski on tema elu ja sisupõhi ning nõnda ütelda tema elulugu mõnelegi tundmata. Selle pärast arwame, et awalikus ajalehes sellest kütt juttu teha sünnib, iseäranis nüüd sügisel, kus tulema aasta kalendrid juba ilmuma hakkawad. Juba ksige wanemal ajal jautati aega iseäralise osadesse. Maailma loomise loosgi leiame meie öö ja päewa wahel wahet tehtawat. Ka on kõigil ajaloo uurijatel selle üle üks otsus, et kõigis paikus aega kord kuu muutwa kujude järele olla arwatud. Piiblistki  leiame sagedaste kuude järel arwamist; aga aegamööda kui inimesed juba põldu harima hakkasiwad, näitas aasta aegade wahetus aja arwamiseks hoopis tähtjam. Nõnda leiame, et Egiptlased, see kõige wanem  põlluharija rahwas, Niiluse jõe weetõusu järele aega arwafiwad, sest et need tõusud korraliselt kindla wahe aja järel iga aasta uuesti ilmufiwad ja iseäranis  selle poolest wäga tähtjad oliwad, et nad selle sopaga, mis nad maha jätstwad, maad wäetestwad, nii et maa alles selle läbi põlluharimisele kõlbuliseks sai. Nõnda hakati stis aega aastadesse jagama, kus mitte enam kuu järele ei arwatud waid päikese järele. Aga arwamine kuudega ei olnud kerge ärajautada, sest et juba tugewaste fisse juurdunud oli; nii jäiwad siis mõlemad arwamise wiisid üks töise kõrwal makSma ning jautati päikese järel määratud aasta weiksemate, kuu järele rajatud ajaosadesse s. o. kuudesse.  Et aga, nagu pea tähele pandi, aastal mitte üks teadaw tais arw kuusid ei olnud, nagu näituseks 12, siis leiti pea lühendamist, pea pitkendamist, pea siin ja seal parandamist tarwis olewat, nii et wiimaks segadus, millel arwati otsa teha wõiwat, wiimaks nii suur oli, et wägiwaldsed muutmised tulemata ei wvinud jäeda, mis üle meie alamal pitkemalt juttu saame tegema. Puudulised ja mitmesuguse pitkusega  aasta ajad oliwad Juudalistel, Süüria ja Kreeka rahwal. Kõige täielikum, aga ka mitte täitsa õige, oli Roomlaste aja arwamine. Ta on mõne muudatustega  nüüdse ajani maksma jäenud; ka mitmed nimed ning tähendused oleme Roomlastelt pärinud. Näituseks on sõna kalender nende oma. Neil oli nimelt see pruuk, iga kuu esimest päewa, mis noore kuuga algul, heeroldi läbi wälja hüüda laSta, mis nad sõnaga calare s. o. hüüdma tähendafiwad, esimest kuupäewa aga Kalandae s. o. wäljahüütaw päew nimetasiwad, kust siis sõna kalender on saanud. Raamat aga ei olnud kalender algmisest mitte, weel wähem raamat iga inimese käes. Aina preestritel  oli kirjalik aja- ja pühade kord, kuhu nad nii hästi awaliku kui eraohwritele sündsad ning kõlbmata päewad ülestähendasiwad. Seda pidude-korda nimetati  siis kalendriks, mis pärastpoole, kui kirjutamise kunst tuttawamaks saanud oli, ikka rohkem ka rahwa kätte sai, künni wiimaks trükikunsti ülesleidmisega raamatuid nii odawalt wõis walmis seadida, et nüüdsel  ajal igamees aasta wahetusel omale kalendri osta wõib. Nagu ülemal juba tähendatud, oli Roomlastel juba õige manalt oma aja-arwamine. Esiotsa oli neil 10 kuud; nende aastapitkus aga on meil tundmata  jäenud. Kuude nimed oliwad sell ajal järgmised:  März, April, Mai, Juni, Huiutilis, September, Oktober, November, December; nende nimede tähendusest saab pärast juttu olema. Juba kuningate walitsuse ajal, s. o. a. 753 künni 510 enne Kr. sünd. hakkafiwad nad kuuaaStat 355 päewaga  pruukima ning jautasiwad ta 12 kuusse, kuhu aeg ajalt 13. kuu täienduseks juure lisati. Aegamööda  aga läks Roomlaste ajaarwamine ülema preestrite  umbteaduse ja omawoli läbi koguni raisku; nad püüdfiwad nimelt sagedaste oma ehk ka ühe poliitika partei erakasu ning wõtsiwad selleks ajaarwamist ülekohtusel  wiisil appi. Tahtsiwad nad näituseks mõne raeisandale, kellega nad sõpruses elasiwad, ameti aega pitkendada, siis lisasiwad nad aastale 13. kuu juure, kui seda aja-arwamise õiendamiseks ka tarwis ei olnudki,  ümberpöördud jätfiwad nad seda jälle tegemata, just kui see oleks sündima pidanud. Segadus oli nii suur, et Julius Eäsari ajal lühem päew, mis õigust mööda 9. Detsembril on, Webruari kuusse langeS. Seal wõttis siis Cäsar aSja õiendamise käsile. Ta laskis Aleksandria linnast, mis kaua aega teaduse ja tarkuse pesapaik oli, tubli matemaatiku tulla, Sosigenes'st,  kes ühe töise õpetatud mehe, Markus Flaviussega,  kalendri teaduse põhja peal joonte seadis. Nende kahe mehe aja-arwamise wiis ei olnud aga ka weel mitte täitsa õige, sest Sosigenes arwas aasta 365 päewa 6 tundi. See on, nagu tuttaw, minutid ja sekundid üle korralise arwu. sai 23. ja 24. Webruari wahele maad, aga niisama  suguse õigusega ka 28. taha Pandud saada. Seda parandatud kalendrit ja nimetatakse.  praegu weel tema alustaja Julius Eäsari järele Juliusse kalendril" surma, a. 44 enne Kristuse sündl-M oldi üsapäewa juure- „ S a k a l a " S«. St. tBBS.