pidu oli järgmine: Kõige pealt pidas pidutoimekonna  esimees preestri hra Karsow lühikese sissejuhatuse  kõne, mille peale keisrilaul lauldi. Nüüd pidas esimees ühe pitkema kõne, milles ta tähtsamaid Wene walitsejaid uuemast ja wanemast ajast nimetas ning lõpeks keisrite kroonimisest pitkemalt rääkis, ühtlasi püha tallituse juures ette tulewaid Wene usu kombeid,  palweid ja laulusi meeletuletades ja ette lugedes. Selle ning mõlema järgmiste kõnede lõpul lauldi mitmed isamaalised laulud meeste koorist. Töise kõne pidas hra Umalas awaliku rahwa pidude üle, milles ta osamalt nende tähtsust meie esiwanemate  ning ka meie juures silmi ette seadis. Kolmandama  kõnes rääkis hra kaupmees J. Põder waimustawal  keelel ning healel Wene keisrite heategudest Eesti rahwale, iseäranis Aleksandri nimekandjaid keisridest pitkemalt ning näitas, kuidas kõik meie uuem, parem elu ning käekäik üksi Riigiisade armust meile osaks on saanud. Lõpeks keisrilaul. Kõnede järele etendadi mitmed naljalaulud ehk kupleed ning näitemäng „ Muru Miku meele haigus", mis wäga ilusti korda läksiwad ja kelle eest pealtkuuljad  näitlejatele tõeste tänu mõlgu on. Wiimne tükk Eesti pidust oli pidusöök, millest üle 70 inimese osawõtsiwad. Et siin ära ei unustatud  neid kõiki elada lasta, kes Eesti elu edenduse eest hoolt kannawad ning sest osa mõtawad, on isegi mõista ning mida kirjeldada liig pitkale weniks. Pidusöök oli auus ning temast osawõtmine tuuris rõõmu tujul künni kuldse päikese kiired hommiku serwast ju uue päewa walgust saatsiwad. Üht asja pidu söögist tahan meel nimetada ning ta on järgmine:  abiesimehe Korneli ettepanemise peale, kui raske kord meie lahkunud wägimehe õntsa C. R. Jakobsoni  lesel ning waestel lastel käes on, läksiwad kõige piduliste südamed soojaks ning paari nägusa neiu ümber laua korjamisel ning mõne weikese asja Väljapakkumise teel tuliwad abitarwitajate heaks 14 (nelitõistkümmend) rubla kokku. Palume ka seda weikest summakest meie rõõmsa tunni mälestuseks wasta wõtta! Töisel päewal oli rõõmus üleüldine rahwapidu Wiidriku puiestikus, mida ka kolmandamal päewal korrati. Kõik töised linnarahwad on omal kombel meie kõrge Majesteedi kroonimise püha pühitsemisest pidulikult osa wõtnud. X. X. Tartu maakonnast, Äksi kihelkonnast, Saadjärwe  wallast teatab töine kiri: „Meie Saadjärwe kogukonna rahwas kogus ennast oma walla kohtumajasse, 16. Mail 1883, peale lõunat kell 2 kokku, kus uhke lipp meie kõrge Riigi-Jsa ja kogukonna nimega esimest korda lehwitama  oli pantud. Ehk küll Jumala ilm wihmane oli, siiski oli rahwast nii rohkeste kokku kogunud, et kõik ruumid meie kohtumajas puupüsti rahwast täis oliwad. Ülitähtsat päewa teretas meie laulu koor, kelle juhataja J. Laas on, selle lauluga: „OH kiida mu süda! j. n. e. Siis astus meie walla kirjutaja H. Kohl kõnetooli peale ja rääkis lühikeses, aga mõnusas kõnes selle aruldase ülitähtsast päewast, mis Jumala helduse ja armu saatmise läbi, Suure Weneriigi  ja ka meie Eesti rahwale olla õnneks antud; et eilsel päewal Jumalast selle igawefest Isast ette määratud päew meie kõrge Majesteetide kroonimisauuks  ja miljonide truu riigi alamate õnneks, ilue saste olla korda läinud. Selle peale kostis rahwa poolt waimustaw, kolmekordne hurra hüüdmine, nõnda et õhk wastu wärises. Selle peale laulis koor: „Su peale mägede Jehoowa." Nüüd astus kogukonna wolimees J. Peets kõnetooli peale, ja awaldas pitkemas kõnes, kuida Wene Keisrite isaliku hoolekandmise ja armurikka  walitsuse all meie Eestirahwa elu täitsa uueks on loodud, mille eest meie terwe Eesti rahwas küllalt omi armulist Jsewalitsejaid tänada ei jõua. Ligutatud  südamega näitas kõneleja praeguse trooni peal istuwate Majesteetide rääkimata heldet meelt meie Eesti rahwa wasta ja soowis kõige südamelikumalt, et igawene Isa, kes Kuningate Kuningas ja Keisrite Keiser, ise wõtaks meie kõrget Keisrit ja Keiseriinat, nende ülikõrges ametis, ja kõiki nende kõrget Keiserliku  perekonda õnnistada ja neid kaua elada lasta, meie suure Weneriigi rahwaste ja ka meie Eestirahwa  jäedawaks õnneks. Selle peale kostis rahwa poolt rääkimata waimustaw „ Jumal Keisrit kaitse Sa!", mida kolm korda lauldi. Selle peale mängiti Keisri Marsch'i. Peale selle saiwad mitmed tähtsad  kõned peetud, iseäranis meie laulu ja mängu juhataja J. poolt, kes meie suure Wenemaa ajaloost kujutas tähtsalt kõigile kuuljatele, wana, keskmist ja uut aega ette. A. Jõgar pidas kõne meie Eestirahwa tähtsatest meestest, kus ta meie õntsa wägimehe C. R. Jakobsonist iseäranis rääkis. Waheajal lõbustas meie wiiuli-, mängu- ja laulukoor  neid õnnerikkaid tundisi. Pidu kestis rõõmsal ja süntsal wiisil kuni töise päewa koidu puna koosolejaid  ükstõisest lahkuda käskis. Aruldase päewa mälestuseks sai otsuseks tehtud, et „ Eesti raamatu kogu" saab walla koolimajasse asutatud, ehk küll esite weikese põhjus kapitaliga. Lõpeks pean tunnistama, et selle arulduse päewa jauks ka suumärgä wallawalitsuse poolt oli muretsetud,  nagu õlut ja mõdu, mis mõistlikult pidulistele sai wälja jagatud." Olgu sellest seks korraks. Edespidi  awaldame weel mõne sarnatse kirja. Põltsamaalt. Põltsamaa Eesti Põllumeeste Seltsi peakoosolek 1. Mail 1883. Et esinik Rose haiguse pärast Seltsi juhatada ei wõinud, siis algas abipresident Zürmann koosolekut. 1. Lueti minewa kordse koosoleku protokollid ette, mis wasta wõeti ja kinnitati. 2. Selts wõttis nõuuks, oma tulemast koosolekut, Kreisri Herra kroonimise päewal Aleksandri koolimajas ärapidada ja seks ülemalt poolt luba paluda. 3. Kroonimise päewa lipu riide ostmiseks  määrati 15 rubla. 4. Seltsi liige Susik pidas kõnet teenritest. Kõnepidaja wõrdles nüüdse ja minewa aja teenrite palkasi ja leidis esimisi palju suuremat olewat, kuna aga põllumehe sissetulekud nüüd ennem alanenud kui tõusnud on. Palkade suureks kaswamise põhjus olla esiteks: peremeeste halwaste ümberkäimine teenritega, mille läbi wiimsed omale uut, paremat teenistust otsima olla sunnitud ja siis ainult palga suurendamise läbi weel wana peremeest edasi teenida. Töiseks: pühapäewil ja priiaegil kõrtsides hulkumine ja joomine, mis sulase taskut 4väga kergendada ja sellepärast uue aastaks kaubategemise ajal nõuudwa sulane oma tasku raskenduseks  jälle mõne rubla palka juure. Et niisugust kahjulikka ümberhulkumisi Vähendada, ehk aega mööda koguni ärakautada, pidada peremehed priiaegadeks oma teenritele häid, kasulikka raamawid ja aja lehtesi lugeda muretsema, siis ei minna sulasel kodus mitte aeg igawaks ja ta ei otsida iialgi kõrtsi laua taga ajawiidet. 5. Wanemuise Seltsi poolt Põltsamaa  Eesti Põllumeeste Seltsile saadetud kiri, Eesti näitlejate ühendusest osa wõtta, lueti ette. Selts tegi otsuseks, niisugusest tähtsast ette Võtmisest oma jõuudu ja abi mitte tagasi tõmbata. 6. Wana-Wändra walla peremehe Jürgenstein'i kirja, kus C. R. Jakobsoni  perekonda palutakse awitada, tundis Selts Väga tähtsa olewat, jättis aga, et seekord liig wähe liikmeid kokku oli tulnud, oma otsuse tegemise tulema koosoleku peale. Waheaeg. 7. Kirjutajad P. Toom ja A. Hachfeldt palusiwad endid ametist lahti. Uuesti walitsedi: kirjutajaks J. Lillak, koolmeister  Põltsamaal, abilisteks: A. Karlson, koolmeister  Sugustweres ja E. Pirmann, trahteri pidaja Põltsamaal. Raamatu kogu palus J. Lillak, et temal kirjutamise ametis palju teha olla, oma pealt ära wõtta; mida Selts ka kuulda wõttis ja G. Jaanust, koolmeister Põltsamaal, raamatu kogu hoidjaks  walitses. 8. Seltsi liige Kaarelson pidas kõne tubaka kaswatamisest ja Valmistamisest. Kirjutaja: J. Lillak. Pärnust. Meie Kõrge Keiserliku Majesteetide kroonimise» pidu päewal (16. Mail), pani Pärnu Eesti Põllumeeste Selts kohalise kiriku õpetaja õnnistusel oma seltsi maja nurgakiwi paigale. Selle peale pidas Põllumeeste Seltsi esimees J. Toots waimustawa asja kohalise kõne, mida riigilaulu ja hurraa hüüdmisega  lõpetadi. Kui ka Endla Seltsi esimees P. Kull mõne kauni sõna oli rääkinud, siis müüriti maja nurga alla müüri sisse kinni tinutatud tina karrast kastike tulema põlwele järgmise sisuga mälestuseks: „ Pärnu Põllumeeste Seltsi liikmete nimekiri mõninga sõnaga põllumeeste seltsi maja asutuse kohta, Endla seltsi eestseisuse liikmete nimekiri, praegused kõlisewad rahad (monetid), Pärnu Põllumeeste ja Endla Seltsi põhjuskirjad, Kirjameeste Seltsi aasta raamat  1881, ajalehed „Wirulane", „Sakala" ja „Walgus"  iga ühte kolm wiimast nummert, „Pärnu Postimees"  20 ja „Heimath" wiimane nummer, weikese  klaasidega rukkid, odre, nisu ja kaeru." Järwa maakonnast. Kuda magad patused waletada  oskawad. Mõnel majamehel Ambla kihelkonnas olen ma ühte weikest kirjutatud raamatud näinud, nimega „Altsrini", mida nad iseäranes auustawad ja hoiawad. Raamat kaitseda wälgu tule eest ja anda tööle sigidust. Sisus räägib keegi Hellmann'i sarnane  imelikku malet piibli jutustuste wasta. Nimelt: Õnnistegija ristipuu olla kolmest seemnest, palmi, seedri ja korbasi seemnest kokkukasmanud ja Liibanoni mäelt Salomoni ajal toodud. Salomon pannud ta Jeruusalemma templi ukse kõrwa pingiks. Kui Seeba kuningana Salomoni tarkust kuulamas käinud, ütelnud ta: „Tempel ei ole ise mitte tähtjas, maid puu ukse kõrwal, kus peal ükskord Õnnistegija saab surema!" Selle sõna pärast lasknud Salomon puu maa sisse matta, kust ta iseenesest ühte tiiki läinud. Seal tiigis käinud inglid puud mudast puhtaks  pesemas, mispärast ka esimesel, ingli järele tiiki astujal haigel, wõimalik olnud terweks saada. Õnnistegija  surmamise ajal wõtnud Juudalased puu tiigist wälja ja teinud tast risti, et ta heasti raske olnud j.n.e. Ka olla iga aasta 42 päewa õnnetumad, (kuu päewade 100 l nimetatud), kellest 7 kõige õnnetumad olla, millal Juudas ennast ülespoonud, Sodoma põlenud  j. n. e. Neil päewadel sündinud lapsed pidada noorelt ära surema, ning töö neil päewadel ei pea korda minema. Selletaulist esimest raamatut olla Õnnistegija oma käega kirjutanud ja ingli Gabrieliga Mihkli kirikusse saatnud, aastal 1704. Weider ja jõle raamatukene! Neist lugudest ei kuule meie piiblis midagi. Aasta päewadest wõiks ainult see õnnetu olla, millal seda eksitajad raamatukest kirjutadi. Raamatu  „Altsrini" pidajatele soowin ma, et nad teda ära põletaksiwad ja tuha Juhan Maltsweti ehk Madis Hellmanni kätte saadaksiwad. vx v. Mõtted C. R. Jakobson'i haual. ihu hingab külmas hauas, Oh üli armas Eesti mees! Su hing on taewas pulma lauas Ja laulab ingli seltsi ees. Et wäga wara surid sa, " Seft leinab mures Eestimaa. . Ei meie saanud tänu anda Sull, elades siin ilma sees; Nüüd tahame weel palwid kanda Ja kahjatseda silma wees: Kust saame jälle seda meest, Kes seisaks Eesti rahwa eest! Jah, Issand ütles: Pole waja Sull enam olla ilmas seal. Sa wendadel' ju tegid raja, Nad käigu ise selle peal; Nüüd tule, tule ära sa, Sind oma riiki wõtan ma! M'e jätame sind, Eesti wenda, Küll puude warju hingama. Sa, ööpikk, sageft' sinna lenda, Ta kalmu künkal laula ka: Nüüd hinga rahus Eesti mees Siin oma waikse haua sees! 5. 8 Mõnesugused sõnumed. Tallinnast jutustab Rev. Zeit. järgmise naljaka  kakstkwõitluse: Umbes 14 päewa eest jalutas Aujust, mitte Ciniselli tsirkuse naljahammas, waid üks töine selle nimeline, oma sõbraga, ja läksiwad mehed, et kewadine „luht" ära wäfitas ja keel tungiwalt  kosutust ihkas, lese Helene õllepoodi. (Seda Helmet ei tohi mitte Offenbach'i delle H6lme'ga ära wahetada.) Kui Aujust juba mitu pudelit kosutuse märjukest tühjendanud oli, nõuudis Helene sula rahaga tasumist; säärane nõudmine näitas Aujustil ülekohtune,  ülemeelne ja ärritas teda nõnda ning sütitas ta wiha põlema, et ta, ilma naesterahwa wastu häid kombeid tähelepanemata, silmapilk oma kuue seljast maha mängis ja selle, niisama kui ennemuiste ritter Delorges oma seiemaalse armukese Kunigunde'le kinda, lõugutaja Helenele jalge ette wirutas, kes nüüd omalt poolt seletas, et ta niisuguste eluwiifidega ja ülespidamisega  sugugi rahul ei wõi olla ja külalisel wägewa käega mütsi, peutäie juukstega ühes, peast maha kiskus. Aujust, niisuguse ümberkäimisega õigusega ära wihastatud,  maksis jala pealt mõet mõeduga ja kiskus ilusal Helmel tema kena, mustast lõngast kujutud ja wiimse roosiga kaunistatud tanu wõi „haubi" kõige walts juukse skalpiga peast ära, mille järel mõlemate wahel korrapäraline karwupidi kiskumine wõis alustada, mis alles politseis lõppes. Õiglase meele proow. Pariisis suri Nowembri  kuus aastal rikas wanapoiss ära, kes peaaegu kõik oma wara ühe, temale peaaegu