Meie oleme lühidalt näinud, kuidas esimesed Eestlased, kes 20. aasta eest Krimmi elama läksiwad, lõpmata suures hädas oliwad olnud, sest et nad suures waesuses nagu närus sandid sinna olirvad jõudnud. Aga Eestlaste julge põllumehe süda ja põllu hariduse armastus, kes tedagi raskust ei karda, teeb neile iga kord auu, mida ka selle rahwa kõige suurem Vastane salata ei jõua. Ning Krimmi Eestlased  on seda auustamist omas maja pidamises ka suurel mõedul ära teeninud, kellest nende rohke ja osaw maja pidamise järg ning Varandus, kui ka korralikult ja uhkeste ehitatud kiwist elu hooned tunnistust  annawad. Ehk ühe sõnaga ütelda: nad on jõuukawaiks meesteks saanud. Näituseks, et ühe suure adra kündma panemine 400 kuni 500 rubla maksma tuleb, seda tunneme juba. Nõnda saatis Katikoi külas üks rendi koha, Lauri talu lesk perenaine, mullu kewade 22. Mail kolm suurt atra oma uue oStetud koha peale kündma. Peale selle oli aidas umbeS 40—50 tsetwerti kaeru, seda Võrd ka nisu, üks wilja-leikuse masin 880 rubla Väärt, tuulamise masin, 4 suurt wangert, iga üks läbistiku 100 kuni 150 rubla wäärt, 8 hobust, ja kõik hobuste riistad nahast. Peale robke kariloomade oli isiäranis suur lamba kari, keda 180 mana lammast öeldi olemat. Üks keskmine maja mees peab Krimmis ikka 100 kuni 200 mana lammast. Lammaste pidamine saab Krimmis isiäranis suurel mõedul edendatud, lest et nende pidamine mitte raske ei ole, ja nad oma toitu waest aasta läbi karjasmaalt  saawad. Sellepärast on siis seal ka lammaste karjade peremehi, kes sugugi põldu ei harigi, ja kümnete  tuhandete wiisi lambatd pidawad, ja nõnda enestele  otsata rikkust on kogunud. Tallede nahad, mis sealt tuuakse, ja siin tuttawa baranhjeni nime all kasuka kraedeks ehk muuks tarwituseks müüakse, ja nendest 2—4 rubla tükist maksetakse, maksawad ka seal üks kuni poolteist rubla tükk. Kõige ilusama ja säbarama willaga tallede nahad tnlewad õhtu poolt Krimmi poolsaare rannalt, Eipatori ranna ümber kantsilt maalt. Krimmi lamba liha on wäga raswane, aga ka maitsew toit, keda Krimmis rohkeSte saada on. Linnades  on lahtised köögid, kus ka pealt lahtised praeahjud  on. Lamba liha küpsetakse seal pisukestes keerdu kääratud tükkides raudwardate otsas tule paistel ära, säetakse siis portsjoni wiisi taldrikuga, Miku nime all, lauale, ning pannakse rohilist aia-kaswude wilja salatiks juure. Leiwa asemel on siin ikka walge sai. Kümne kopiku eest wõib taieste söönuks saada. Ka on linnas ümber rändajaid Miku müüjaid,  kellel oma plekine prae ahi rihmaga kaelas ripub. Soowib siis keegi sooja lamba liha saada, siis on andja kohe käe pärast; ta tõstab oma prae-ahju kummi ehk kaane ülesse, ja waata lihatükikesed warraste otsas panni peal keewad soosti sees mis säriseb! Laseme linna kokad oma lamba praadi müüa ja ruttame ise jälle külasse tagasi, ja waatame, kuidas Krimmi Eestlaste perenaised oma maja seestpidises olekus  oma kohusid taidawad, seft nende peremeeste majapidamisest  oleme meie jo oma jagu rääkinud. Ma wiin Teid otse meelega kõigist nende päriseks ostetud kuladest mööda ja nende renditud küladesse. Sest päriseks ostetud kohtade elumajad on muidugi nii wäga korralikult seatud, et perenaised otse nagu sunnitud oleksiwad, iga maja asja ning riista omas paigas ja ilusas korras pidama, kuna ühes alatumas hoones üks korratu olek jo sugugi nii tähtsalt silma ei paista. Aga Krimmi Eesti perenaiste juures ei ole mina korratumad ja muSta olekut sugugi leidnud. Rendi kohtade hooned on küll enamiste kõik Tataride alatumad  elumajad, keda Eestlased jo igapidi puhtama olekusse  on seadinud, nõnda, et waheseina läbi keetmise köök elukambrist lahutadi ehk köök ja perenaise kästkamber  uuest juure ehitati, köök, mis ühtlast ka eeskojaks  on. Waljast uksest sisse astudes leiame põranda puhtaks pühitud, ja kõik köögi nõuud küüritud olewat; nõuusid ja tarwitus-riistu on küll rohkeste, aga kedagi ei leia sa põrandalt maast, waid riiolite peal, ehk warnade  otsas. Wee ämbridgi on seks säetud puhta pingi peal seismas, et kes neid pruugib, siis otse jälle oma Paiga peale tagasi paneb. Seesugune puhtuse armastus  on ka selge tunnistus toitude puhtalt tegemise juures. Kui wee-nõuud puhtalt saawad hoitud, siis jo ka keeduwee sisse mingit musta ega prügi ei wõi minna, kuna põranda peal peetama Mee nõuude Põhja küllest muda jagusid wäga kergeste toitude hulka wõib juhtuda. Perenaised ehk toidu walmistajad on ise puhtaste ja korralikult riides. Toas ehk elu-kambrites on lauad, toolid ja pingid igaüks omal kohal. Tähelepanemata ei wõi siin jätta magamise aset. Woodi on sulepatjadega  täitsa kaetud. Walged peenikesest lõuendist palakad  peale lautud, paks puuwilladega topitud magamise tekk enamiste purpuri sitsi riidega üle tõmmatud. Parast ülestöuusmist kohendatakse magamise ase wiisakalt üles, magamise pealis-teMe, kellega woodi katetud, pannakse paewa ajal, nõnda ütelda ilu pärast, weel üks walged ja punast kirja heegelduse sarnane tekk peale. Peaalused  padjad, mis magades tõrwustiku oliwad, pannakse  nüüd päewa ajal pea-aluse kohta ükstõise pealistiku.  Iga padja pöör ehk pealis-riie on ise karwaline,  nõnda et üks koguni walge, ja töised jälle mitme sugusist purpuri punase kirju pealis-riietest on. Padja pööride ühelt poolt on tanu kirja sarnatsed, kahe künni kolme sõrme laiused wiirud wahele õmmeldud ning sisse poole külgi wiirude alla on eht punane riie pandud, nõnda et seda ilu ja untsakad seadmist rõõm on näha. Krimmi Eesti peremehed wõiwad uhkusega oma perenaistest  ja nende puhtuse armastusest ttidelda, kuna ma mõnes töises paigas olen nämud ja kuulnud, et magamise ase hommiku üles tulles nagu mõni postiwanger  wäljanäeb, kus õlgede otsad wastu taewast sasitud  püsti seisawad, et kui ette ei waata, siis silmad peast wälja wõld torkida. Aga auustatud põlluperemehed ja perenaised, Teie ehk arwate, et ma sellega meie perenaist laita oleksin tahtnud, et siin köit ncnda ei ole, kuidas Krimmis oleme nämud. See arwamine ei oleks mitte tõsi. Ka meie wõime uhkusega oma Eesti perenaiste ja neidude  käsitöösid auustada, sest et nad juba wana-emadest  saadik kuuljad käsitöölised omas rude tegemises ja õmbluses on olnud, ja mis meil ülepea Krimmi perenaiste  ja neidude kohta puudub, tuleb sest, et meie peremehed oma perenaistele seda materjaali ei jõuua kätte muretseda, mis maja puhtuse iluks ja auuks tarwis on. Krimmi Eestlased on mulle sada tessätini maad ostnud, mida nad seni harimad, künni ostmise hind tasa saab, mis loodetumalt 3 künni 4 aasta sees sünnib. Nende mennalik armastus tahtis, et kui mull enam siin püsi ei oleks, siis Krimmi mcndade juure wõlksin termist pavandama tulla. 27 wakkamaad nisu on nad mulle jo maha külmanud. Kes Krimmi tahab elama minna, ehk kes muidu Krimmi elu kohta meel täielikumaid teadusi tahab saada, see küsigu minu käest. (Lõpp.) Grusia rahwa elust. I. Paari aasta eest mõne juhtumise sunnil pidin mina oma isamaad maha jätma ja Lõuna-Wenemaa rajale reisima nimelt Taga - Kaukasiasse. See maa on Eesti maast ligi 3000 wersta kaugel ja looduse poolest on tal nii waha omadusi isamaaga, kui näituseks  suwel talwega. Juhtumiste kaude olen mina seda maad pitkuti ja põiguti rõõmud läbi käia, pea kõige tähtsamate kohtades olnud, olgu siis looduse ehk rahwalikkude asjade poolest. Lubage siis mind lühedalt  jutustada mõnest heast ja weaft, mis minu silmi on puutunud ja kõrwa on ulatanud seal maal, kui ka Eesti rahwa juures wiimasel ajal. Eestimaa pind on pea igal kohal ühetasane, Kaukasias on aga lugu koguni teine. Kautasta on täiesti üks Mägine maa; jah, seal on mäed ja päratu  suured mäed! Wladikarvkasi linnast lõuna poole waadates paistab silmi päratu kõrge mäe selg, mis igawese lumega kaetud ja pilwini ulatab, ta ränkus ja kõrgus, kui kuulutaks teekäijale: ara astu minu poole, ega sa üle ei saa! üksikute mäe ladwade seas toredusega waatab ülemast wähemate wendade peale igawese walgemütsi kandja Elburus, mille kõrgus ulatab seitme werstani roee pinnalt. Sõidad sa edasi Tiflisi linna poole Grusini sõja teed mööda, siis on sull waatamist ja imestelemist igal sammul, tee ise annab imesteleda: enamast on ta palju sisse raiutud mäe külge mööda loogi kääri üles ja alla. Üles poole waadates mõne kümne ja saja sülla peal paistawad  silmi paiguti suured ilmatumad kiwi rängad, mis ähwardawad sulle teed kinni matta ehk sind ennast olla sügawasse orgu saata, paiguti mägede külgede peal kaswawad kenad metsad, kus sees ja ääres mäe elanikkude üttid, mis enamast sarvist tehtud ehk kiwi sisse raiutud, kui kotka pesad wälja paistawad. Waatad sa alla poole seal mõne 10 ja saja sülla peal otse all kohiseb ja mühiseb walges wahtuö, suuri kiwa weeretades, Teereki jõgi, tema sisse woolawad jälle Palju teisa wäiksemaid mäe jõgest, mis kohina ja mühinaga tahawad oma wanema järele jõuda. Niisugune on pea igal pool Kaukasiamaa Pind, üksnes suurde jõgede äärsed maad on ühetasased nii kui Rioni jõe madalik ja Kuuri jõe madalik Armenia maal j. n. e. Loodus on nende madalikudes soja kliima ja rammusa maa poolest mäga rikkas; seal kaswawad lahtise taewa all enamast kõiksugu soja maa puud; metsad on mitmes kohas paksuse pärast läbikäimata ja puutumata. Niisugune on Kaukasias loodus, waatame siis kudas kaswatab ta oma rüppe-last inimest, kudas peab ta tema eest hoolt. Lähme Grusiinlaste maale. See maa on Wene Keisrite walitjuse all rohkem kui 60 aastat. Persia rahwaS ja Türklased riisullwad alati Türgi moodu seda maad, et riisumisele otsa teha ja rahulikult elada, andsimad nad ennast oma hea tahtmisega Wene walitsuse alla. Neil oliwad oma kuningad  ja würstid, kelle sugu weel praegu elab isamaal. Grusia maa on üks roht aed: sõidad sa raud, post ehk külateed mööda edasi igal Pool haljcdnamad kenad Viinamarja aiad. Weitjed põllud läbistikku Viljapuudega ja suured wäljab pruukimata maid tunnistajad,  et loodus suurel mõedul põlluharijale tema Maewa tasub. Grusianlast näed sa põllul wäga arma, aga naisterühmas ilmaski oma jalga põllule ei mii. Kui suure kenadusega ja lahkusega amaldab seal ennast loodus, nii ka itumene elagu ta mõisniku mürsti majas ehk talunikku hoones. Grusianlane on pttka peenikese ja sirge kasmuga, musta juuksega, walge lahke näuga; ta loomus tunnistab suurel mõedul, et ta ei ole mitte looduse möeras laps, maid ta eht rinna laps. Iseäranis looduse kenadust, õrnust ja kaunidust amaldab Grusia naeslerahmas: ta sirget keha moodi, Lrnaid näu joonest, pitkt musti juukseid, suuri põlemaid silmi pilka ripsetega mõib üksi maalmeister  märmide ja kunsti abti ette panna. Kõik, kelle svondes Grusianlase meri liigub, kannamad oma isa-isa moodi järele riideid; (pealse kuue mööl on rihm, mille kulges hõbe ehk kullatud tuppe sees Grusianlase alalilne sõber suur kaheterane nuga rippub. Naiõterahma  riided on ka wäga kenad ja liht moodi. Grusianlase  Maim on alati rõõmus, niiheasu rikkal kui waesel, MÜrötil kui talupojal. Pea iga nädalas kutsub mõisnik  mürst omad sugulased ja ümberkaudused naabrid kokku pidusöömaajale, kus nad peale söögi ja joogi ükstõisega oma mõtteid Mahetamad ja möödaläinud kurmi ja rõõmupäemi meele tuletamad. Nendel pidudel  näitab Grusianlane ennast täielikult üles: oled sa mõeras, siis amaldab kõik seltskond sinu mastu Vennalikku  armastusi ja auustamist üles, igaüks püüab sulle musiks mõetud pruukide iseäralikku Põhjust ja tähendust ära seletada, igaüks püüab sinu termiseks mitu klaasi marjamiina ära Lühendada, igaüks püüab sinuga rääkida  sinu rääkimise keele peal, et see õnn küll suur ohmer Grusialase Poolt on, sest et ta oma ema keelt wäga armastab ja auustab. Aastas paar korda mõta- Mad mürsti pidust ka talupojad osa; siis joob ja rõõmustab  ennast mürst ja talupoeg ühtemoodi. Würsi mõisnik nimetab talupoega oma sõbraks, seda amaldab ta ka oma lahke näu ja tegudega üles: Ta joob talupojaga  ühte miina üheft kruusist, ta räägib temaga ühte keelt, ta kannab talupoja moodi järgi riideid, nende südames ja soontes liigub meri, see on Grusianlase  meri, nende peas liigumad ühed mõtted ja neil on ühed tahtmised need on Grusianlase mõtted ja tahtmised ja peale selle inimeselikud. Lust on selle Vennaliku elu peale Vaadata. Juttu mestes mürstimõisnikuga  tunnistab talupoeg oma julge moega mälja, et ta maim ilmaski ei ole orja kütkes olnud; seal juures ei pruugi ta oma mütsi ilma asjata peas pussertada ja pead külmetada, ei mürsti saapaste mastu ilma asjata oma kässa mään. Ei seda inetumad orja põlme Vilja ei Või salli ei Grusia mürst, kes maatab talupoja peale, kui oma sõbra peale ei talupoeg, kes tunneb juba oma mimeselikkusi õigusi ja maatab oma mürsti-mõisuiku peale, kui rikkama ja enam haritud  inimese peale. Kusi tuleb siis, et Grusianlasel nii waba maim on ? Ärgu keegi seda mõelgu, et Grusianlane  ei ole orjapõlwe maitsenud. Grusia rahwas oli oma würstide orjad, nii kui meie manemad meie maale tunginud sakslaste orjad olimad. Wahe nende orjapõlmede mahel oli aga wäga suur. (Järg jäeb tulema.) Vastutaja: J. Kõrw.