Sakala diS. t 4. Juulikuu pScwal VII. aastakäik. .Ilmub igal laupäewal. Kuulutuste korpusrida maksab 5 kop. Eeöti seltsidele poole hinnaga. Zoimendnse adrels: „Snkala" toimendusclc Wiliandis. Wene keeli: lii. lil.,i,<>u. „l'i>li.i lk" oi. 't'c?.!l.inilk>. ~Sakala" aastahind pooltäist poognat: Postiga 3 rbl, postita 2 rbl. 60 kop. Poole aasta hind: Postiga I rbl. 75 kop , postita 1 rubla 50 kop. Weerand aasta peale tellimisi wastu ei wõcta. Iga tellija, kes kümme lehte tellib, saab ühe ilma hinnata. Adr ess id palutakse selgesti kirjutada. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Wäljaandjad C. R. Jakobsoni pärijad. AeUtnrtsi zcr rncrstrr: Tartus: J. Ttilk Kirjameeste Seltsi majas ja Linda kontor, W. Just'i ja Sachker': raamatupoed; TalliunaS: Thomas Jakobson'i, Busch'i ja Kluge ck Ströhm'i raamatupoed; Haapsalus: G. F. Hallbcrg ; LihnlaS: kaupmees T. Büttncr; Pärnus : „Endla" Seltsis herra Kuudewiita ja E. Treufeld t ' i raamatupood; _ Narwas : M. Põder; Rakweres : J. Kuus ' i raamatupood ja kaupmees G. Männik; Põltsamaal: kaupmees T. Puchk; Wõrnö: Vielrose; Walgas : Rudolf; Paides: Seide lberg; Peeterburgis: K. Leopas, llevemii nxocii. Avui. 80 ja N. Mattis sen, Ileuouiü npo<n., )- Uaoaiicn. uoem, 28/21. WiljandiS: F. Feldt. Sissekord. Nõuu Eesti wanematcle, kes oma lapsi linna kooli tahawad panna. I. Poliitika ringwaatus. Omalt maalt. Wiljandist: Naljanäitusest. Wiliandi maakonnast: Kõrtsi elust; ilmadest. Tartust: Prausk lahti; kreissiskal Block; kelmid; koolm. konwcrents. Tartu maakonnast: Hõbeda leid. Malgast: Rahwa kooliõpetajate 11. eksamist. Riiast: Mitmesugused teated. Kuuramaalt: Uus selts; rahekcchju; mees surnuks peksetud. Eestimaalt:  Loomade katk; piksekahju. Peeterburgist: Teated. Pihkwast: Loomade katk. Oudowast: Asujad. Odessast: Thee-pLesad; kelmus. Storvbelskist: Linnapea wangis. Bakust: Rööwlid. Wõeralt maalt. Miinist Pariisist. Särbiast. Kirja wastused. Kuulutused. Bob Ellerhein. XXI. Kodu-loomade tõuugudest. 11. Mõtteterakesed. Nõuu Eesti wanematele, kes oma lapsi linna kooli tahawad panna. I. Lõikuse kuu on juba kaugelt näha ning temaga ühtlasi paistab ka mitmele wanemale linn ja linna koolimaja  silma. Aeg tuleb pea, kus poeg mõneks ajaks isamajast  ja wanemate silma alt wälja saadetud peab saama, wõera perenaese tallitamise, käsu ja keelu alla ning koolmeistri,  kui töise kaswataja ning õpetaja ette. Siin küsib nüid mõnigi isa ja ema murega naabri käest nõuu ja juhatamist, aga naaber on ise niisama tark, kui küsijagi.  Seda teadwad küll auusad „ Sakala " lugejad isegi. Sellepärast arwame meie omaks kohuseks, selle wäga tähtsa asja kohta oma nõuu ja nõuukskiitmisi awaldada. Siin peame kahe peaasja peale waatama ja neid harutama.  Need on need kaks küsimust: 1) Kas on tarwis maalapsi linna koolidesse wiia? ja 2) kelle kätte peab linnas neid lapsi usaldatama? Esimese küsimise kohta ei ole wastus küll mitte üli wäga raske anda. Senni kaua, kui meil maal mitte linnakooli wäärilisi õpetuspaikasi ei ole, senni peame oma lapsi linnas õpetada laskma. Mõnes asjas on meie paremad praegused kihelkonna koolid küll kaunis kaugele jõuudnud, aga linna kreiskoolide asemikku neist praegusel sisseseadmise korral ommeti mitte ei saa. Kreiskool lõpetab  selle oma õppija waimu hariduse, kes mitte enam suurematesse koolidesse minna ei taha ning awab ka neile, kes edasi minna tahawad teed ülesse poole seeläbi, et ta eraõpetuses wõeraid keeli õpetada wõib. Kreiskooli  programm on niimoodi ärasäetud, et tema kaswandikule  need teadused kätte pakub, keda igapäewane kodakondlik  elu tema käest nõuuab. Peale selle annab ta kaswandikudelle, kes kooli kursuse läbi teinud, mitmed tähtsad eesõigused, nagu: 111. liigi eesõigused wäeteenistuseS,  ammetnikude eesõiguse. Ja need on isegi juba hea tükk edenemist ühe noore inimese elus. Meie näeme, et küll tarwis on maa lapsi kreiskoolidesse wiia. Et nüid aga linna elementarkoolid omas praeguses sisseseadmises  kreiskoolide eeskoolid on, kelles laps kõige rutemalt  oma ettesäetud märgile saab, sellepärast saamad neisse ka palju maa lapsi toodud. Aga seda pole just mitte hädalt tarwis. Kihelkonna koolist wõiwad terased õppijad niisamuti kreiskooli minna. Ning meie arwates on kihelkonna kool ka sellepärast weel soowitada, et temas EeSti lapS emakeele kirja nii palju juba kätte saab, kui temal pärastises elus hädalt tarwis on. Lapse mõtlemise  osawuS saab emakeeles ka ikka sügawamalt ja asi meelejäedawamalt harjutatud, kui wõeras keeles, kelle sisse ta esimese sammuga peab astuma, kui La linna elementarkooli  tuleb. Peaks meil aga ees Meelelisi elementarkoolisi  linnades o'ema, kelles tublid koolmeistrid õpetamas,  siis oleks asi tõisiti. Meie kihelkonna kooli ei wõi keegi praeguste linna elementarkoolidega wõrrelda, sest et nad oma põhjuStähenduse järele mitte enam puhas elementar-, s. o. alguskool, ei ole. Kihelkonna koolil on ise oma alguskool, s. o. wällakool, ees, kuna linna elementarkool just esimene aste on. Et aga mõlemad koolid, kihelkonna ja linna elementarkool, omi lapsi kreiskooli  saata wõiwad, see ei tee neid mitte oma sisu järele ühesuguseks. Kui meie kihelkonna koolides õpetus järge kõrgendatakse, siis oleks tema oma Vallakoolide wastu seesama kreiskool, mis linna kreiskool oma elementarkoolide  wastu. Praeguste tingimiste all ei saa aga meie arwates üks kihelkonnakool millalgi kreiskooli tähendama.  Selleks oleks põhjaliku muutmist niiheasti kooli ülemas-walitsuses, kui ka koolide ökonoomia korras tarwis.  Linna koolide kasu wastu ei wõi meie oma silmi mitte kinni hoida. Meil on Wene keele tundmist hädalt tarwis ja saab edasipidi weel hädastlikumalt tarwis tulema. Selle õpetust leiame meie küll Wene kihelkonna koolidest, aga Luteruse koolidest mitte nii. Praeguse Tartu koolikonna  kuraatori härra all hakatakse tõemeelega Wenekeelt nõudma, nii heasti ülemates, kui alamates koolides; ning linna kreis- ja elementarkoolid on ju niisugused õpetuskohad,  kus rahwa lapsed õpiwad, olgu nad nüid linnaehk  ka maarahwa lapsed. Ning niisuguste koolide käest saab edasipidi wist küll enam Wenekeelt nõuutama, kui seniajani. Kui keegi noor Eesti mees kreiskooli teaduste kõrwal juba paraja jau Wenekeelt on kätte saanud, siis on ta tubli rahwa liige ja riigi alam. Meie peame siin ka selle peale mõtlema, et see aeg kord ka tulema saab, kus meie kreiskoolides Eesti lastele Eestikeelt saab õpetatud. Kui asjajärg juba nii kaugel on, siis wõime loota, et kreiskoolid alles meie rahwale selle loomuliku kasu täiel mõedul kätte andma saawad, kelleks nad asutati.  Kreiskool ei ole mitte tema asutajate tahtmise järele üksi linna kool, waid ta on linna ja selle kreisi kool. Seega ei wõi keegi linna kodanik ehk elanik  arwata, et tema lastel iseäranis õigus oleks, seda kooli omaks õppimise kohaks nimetada, ei! igal maal elawal peremehel ja popsil on selle kooli pruukimise kohta seesama õigus. Ta on ühtlast linna ja maa Wenelaste, linna ja maa Eestlaste, nagu linna ja maa Sakslaste kool. Pikemalt linna koolidest enestest pajatada, ei arwa meie siin tarwis olema. Kui aga meie ruum ja aeg edasipidi kannab, siis saame oma lugejatele ette panema, mis kreiskool õpetab ja kui kaugele ta omad õppijad wiib. (Järg jäeb tulema.) Poliitika ringwaatus. Minewal kuul sai kaks aastat täis, kuna kuulus ja wahma Wene kindral M. D Skobelew Moskwas surri. Wene ajaleht „UuS aeg" kirjutab tema mälestuseks  waimustawa juhtkõne ja ütleb: „Elul on omad õigused ja tema annab ka kurwaSwStele jälle tröösti. Meie Wene isamaa on küllalt kõwa ja noor. Tema poegade keskelt, mis meie loodame, saawad häda ajal mehed tõusma, kelle maimud ka rahwuslikult äratatud on; saawad ilmuma kangelased, keda praegu küll ei tunta, aga kes kindlalt selle waimu jõuudu tunnewad ja usuwad,  kes meie rahwast suureks on kaswatanud. Venemaal  ei saa ammugi mitte tublidest meestest puudu olema, aga praegu hingab Skobelew hauas ja ootab järeltulejat. Kõige tähtsam Skobelew'i elus oli tema wankumata usk Wenemaa wägewuse ja hiilgama tulewiku peale ja selle kõrwal oli tema elawa rahwusliku maimuga,  mis ainult üksikmel inimestel osaks on. Surm murdis teda aga tema õitse ajal maha parajaSte sellel ajal, kui muutlik tulewik temale nii palju kuulsust ja auu pakkuda tõutas. Kui wahwa sõakindral näitas Skobelew ennast Türgi sõaS ja ka TurkeStanis, ning ei saa tema julgust ja wahwust ajalugu ialgi unustama. Tema oli läbitungiwa mõistusega mees ja poliitika põllul kaugel ettenägija; kui tema mitte nii üliwäga sõamehe teenistust ei oleks armastanud, siis oleks temast tähtsa diplomaatika mees saada wõinud." Nõnda kirjutab Wene ajaleht oma rahwa- ja sõamehest, millega meie ka oma lugejaid lühidelt tutwustada tahtsime. Kui Wenemaa oma julget ja wahwat kindrali nii leinab, nii unustamata  meelespiab ja kahetseb, ehk küll seal ommeti küllalt weel mehi on, kes isamaad teeniwad ja tema auu ülendawad,  kui mitu korda rohkem piame siis meie oma Eesti kadunud kangelast C. R. Jakobsoni leinama ja tema ootamata waratset lahkumist kahetsema; sest Eestirahwas  on weike rahwas ja temal on wähe mehi olnud, kes nii suurel sammul oma rahwast edenemise teel juhatanud.  C. R. Jakobson, kelle sündimise päewa meie täna pühitseme, töötas nii mitmed aastad enne oma rahwale, tegi rahwa tööd õpetliku kõnede pidamisega ja tähtsate raamatute kirjutamisega, enne kui tema sõna oma mõjuduft sai ja kõige tähtsamaks peeti. Oma ajalehe  asutamisega sai tema rahwa tööle suurem ja laialisem  tööwäli, hakkas temal uus nagu ammu ettewalmistatud  kangelasena töötamine. Igas Eesti kihelkonnas, wallas, külas ja talus kuuldi marssi temast ja ta tööst kõnelemist, tema ajalehte hakati igal pool lugema ja sellega idanesiwad temast külwatud seemned kiireste. Meie auustame igaweste tema mälestust, aga seega teeme seda kõige paremine ja kõige kaunimine, kui temast põhjendatud  tööd wäfimata ja hulgani edasi teeme. Tegu olgu meie tõelikum tunnistus. Preisi riigiwalitsuse ja paawSti lepituse tegemisest ei tule midagi wälja, sest et paawst omalt poolt järele ei anna, ehk küll esimene mitme asjaga juba tema tahtmist  teinud on. Hiljuti alles on pühaisa awalikult ütcl-