rehalast on kätte saadud, muud kui kaks põrsast, kana ja loomade põhk, olla tule roaks jäänud, Tva-lac päalt heindc seest olla tuli hakkanud. Peremehe wend läinud homiku oma pruudiga kirikule lugema, õhtul ära tulles leidnud ta aga auurawad tukid eest. Olgu igaühe oma mõtelda, kui suur säül inimese ehmatus mõis olla. Kihtluscd peetud pruudi kodus. Et tuli, nagu rohivas ütleb: ~inimeste oma käsist jalust" olla hakkanud, sellepärast ütleme: Käige tulega ikka mõistlikult ümber! Kiriklikud sõnumid. Aastal 1887. Sündinud: 231 last, 126 poegja  105 tüttarlast, nendest oliwad 15 tormakast  ja 11 surnult sündinud. Surnud: 163 inimest, 93 meeste-ja 70 naiSterahwast; nende seas oliwad 74 last, 3 ära uppunud ja 1 ennast ise üles poonud. 68 on sell aastal enam sündinud kui surnud. Ülepea on siin koguduses umbes 7270 hinge. Leerist selgeks ja esimift korda lauale saiwad wõetud 64 poissi ja 72 tüdrukut; ühte kokku 136. Laulalud saiwad 62 paari. Laual «jumala armul) käisiwad 7500 hinge, sa 24 koolis õpisiwad 728 last. Raha sai korjatud : 1) waestele 75 rubla, 2) kiriku koti raha 126 r, 76 kop. 3) õpetajate  kassa heaks 3 r. 68 kop. 4) abi laeka heaks 29 r. 5) Kooli kassa heaks 16 r. 6) Piiblikoguduse heaks 16 r. 70 kop. 7) Vändra kurttummale kooli heaks 4 r. 47 kop. ja missioni heaks 36 r. raha, 7 paari sukki ja 23 paari kindaid. Kuritööd. Küünlakuu  õ päewal leidis Mustjala mõisa walla walitsuS, et magasini aita waras oli sisse murdnud. Mill ööl see kuritöö just tehtud, ei tea üksgi, kui nii palju teab wallawalits«S,  et kaks nädalat enne kuritöö leidmist, kõik terme ja korras olla olnud. WaraS oli katuse kiwid päält ära tõstnud, säält lae pääle läinud, kus ta luugi purustanud,  mis aida lael on ja kust läbi katuse parandamise korral lae pääle käidakse. Luuk oli küll seest poolt tugewate haakidega kinnitatud, aga ometi oli ta nõrk kurjakäe  wastu. Ta purustanud esiti luugi pöönad, murdnud siis luugi keskkohalt lõbki ja nõnda olnud haagid wallale ja sissepääsemine  lahe. Walla rahalaeka pöörnud ta, ehk see küll kruwikestega põranda küljes kinni olnud, kummuli ja purustanud selle põhja, sest et kaas wäga kõwastl rautatud oli, kirmega ära. Kirme hoobid oliwad nii tugewad olnud, et ka see raudplekk,  mis põhja all oli. neid wastu ei pidanud maid järele pidanud andma. Wäikene, ka rautatud laegas olnud suure sees; selle wõtnud ta kurikäsi ka wälja, purustanud ka selle põhja ja wõtnud wälja mis näppu puutund. Raha kahju ei tea meel praegu täiesti, kui suur see olnud, muud kui üks sajarublaline riigipanga  pilet olla kadunud. Wäga palju selget raha ei ole aga, wallawalitsufs „arwamise" järele, mitte sees olnud maid alla poolsada rubla „mwata." Hirmus oli nende kuritöö jälgede pääle woadata. Wärin käis üle ihu, kui silma puutus, et kurjategija  peerutule walguStusel seda kurja lõhkumise tööd teinud. Aida lae pääl tühendasiwad jäljed tolmu sees, et selle kuritöö tegijaid kaks olnud; ühed oliwad pisukesed ja teised suured jälged. Umbes t 9 aasta eest oli Mustjala mõisa wallal jälle seesama sugune õnnetus kurjakäe läbi. Seekordne waras oli just endise jälgi mööda sisse tunginud, kud see mahe et ta teisest kohast katuse kiwid ära tõstis, ja laeka teist moodi purustas, sest efimine murdis laeka raudkangiga lahti: - Mõlema kurjatöötegijad  on täitsa weel teadmata, ehk küll soowida oleks, et see ilmuks. Hirmus ja ! kole on see pääle mõtelda, et meie ristij  rahwa seas seesugune hirmus tõbi aset ! wõtab, mis teise omaduse kallale kihutab. — ! Minewnl sügisel on ka muud wähemaid «vargusi Mustjalas ette tulnud. Ruudinõmme  kroonu metsahoidjal warastati ligi 50 rbl. raha ja muid asju ära- WaraS oli aida põranda alt, mis ööne oli, sisse tunginud. Kiruma küla wabadikul warastati mitmesuguseid riidid ja Küdeme walla P. talu peremehel liha aidast ära. ! Naha olla ka sääl aitas olnud, mida margad > õnneks mitte polla leidnud. Kõige nende kuritöö tegMte jälgede pääle pole weel saadud Peaks need kaks kurja omadust ja iombct see on wargus ja kõrtsis riidlemine,  meie Eesti rahwa seast kaduma! Muftjalalanc. Sõrwest. Ring «vaatus. 188? aastal. Räime püüd oli parem, kui mõnel muul aastal iseäranis sügisel loode «vesikaare pool mererandas. Merereifimine ehk laewade sõidu teenistus oli kehwa wöimu, ometi on õnneks kõik sõrwe laewad ja laewa mehed mere-önnetuseft puutmata  jäänud : muud kui Müske laew (uisk,) sai sügisel kangest tormist Riia maa ääre randa aetud, ometi on laew «vigastamata jäänud. Hülge püüd oli koguni napp. Talwe kuus ajas kange torm ühe suure kolmemastiga Soome varklaewa „Soome Anna/ plankudega laaditud Jamaja kiriku ligidale railda, kõik 12 meest on eluga ära pääsenud, aga laew on rohkesti «vigastatud;  ta on prak. Rugi saak oli hea, andis 7,. B—9 seemet; odrad 5—6 seemet ja kartuhwlid õige napid 2—3 seemet, ja mõni koht ei midagi. Rugi küli jäi mihma puuduse pärast hiljaks, paiguti rikkus ka põllu uss koguni noore orase ära, nõnda et põllumehe tulewiku  lootus mangub. MõeraS kuulas wagusi- ~Seda ei saa teie kogum mitte teadma, mu herra," wastas ta uüimakS: „kui mul wöimus oleks Rafoele  üle ja kui ma seda ühe teise kasuks pruugiksin?" „Ühe teise kasuks?" kordas Albatera imekSpannes; „mis teie tahate seega ütelda?" „See asi on üsna selge," armas mõeras «alsaka naeratamisega, „ma tahtsin seega ütelda, et ma niisama preili Rafaelet armastan."  Albatera sai nende julge sõnade läbi otsata Vihale äritud. „KuidaS?" hüüdis ta wäriscwal häälel; Teis armastate Rafaelet ja julgete seda mulle suu sisse ütelda?" „Ma arwastn, et see igapidi parem on, kui er ma seda marjul hoiakfin," waStas wõeras rahuga, mis teist ikka wihasemaks tegi. ..Teie olete siis minu kaasarmastaja?" kiristas « iviha pärast läbi hammaste. „See näitab igapidi nii olcwat," oli wastus. Järgmisel silmapilgul walkus tuppeft wälja tõmmatud paliaS mõek tulise wihaga armastaja käes. „AH'" karjus ta moeka õhu sesS ümber keerutades, „üks mees on siin lossis Ae aru ja see olete teie, mu herra! Kes teie nüüd ka olla möire, ülem sõi alam, minister wõi teatri mängija, andke muie vlatsi, tehke mulle ruumi! ~Tõmmake, ms herra, tõmmake oma mõek wälja, kui Äie mitte argpüks ei ole; mina nõuan waStutamist selle eest, mis teie mulle teinud olete . . . Mõek wälja ja kaitske ennast, ehk ma pistan teid seina külge, nagu juukskulli! nende sõnadega pööris ta ennast mõera waStu, kes üsna rahuliste oma mõega tuppe jättis ja ainult ära keeldes käega näitas. „ Laske nüüd olla, armas Albatcra" ütles ta pistke oma mõck tuppe! Siin ei ole nüüd enam moeka tanviS, sest sääl tuleb preili Rafaele ise, kes meie asja üle otsust andma saab. Albatera pööris ennast ruttu ümber ja kui ta oma armastatud naisterühma näo nägi, laskis ta halja mõega kõlinata pehme teppihi pääle maha kukkuda. „Taewane aeg!" hüüdis Rafaele kohkudeS,  kui ta Dultstnna saadetusel kambri astus; „ kaks meest siin?" „Jah muidugi preili," waStas mõrras üht sammu tema poole astudes, „mitte ainult kaks meest maid, kaks —" Albatera oli üsna oma südame armukese pääle waatamise sisse wajunud ja neiuga oli lugu seesama, ta waatas imeks panema ja rõõmust särama silmadega noore mehe otsa. WõeraS ei näitnud seda sugugi tähele  panemal. „Minu kallis Rafaele," rääkis ta preili poole, olge nüüd nii hea ja küsige oma südame, käest oma noore põlwe mälestust meele tuletades, kumb meist teie noore põime sõber peaks olema." Neiu seifis meel tükk aega liikumata paigal ja ta silmad o limad Albatera poole pöördud; siis lükkas ta pahema käega juuksed silmist ära ja tähendas paremaga > oma lapse põlwe seltstlase pääle: „See, see ! on ta!" hüüdis ta hõiskama! toonil. Wõeras näris pahaselt oma alumist - huult. „Ka seda meel!" mõtles tema, ~minu auu peab täna tõesti palju kan« natama." Mõlemad armastajad hakastwad teine teise poole liikuma, kui wõeras korra käega näitas, et nad pidiwad seisma jääma. „Palun meel üht silma pilku," ütles ta. „teie olete walinud Rafaele ja mina olen siin juures kaotanud. Enne kui teie miuu õnneliku kaasarmastaja kaenlu ruttate, on mull temaga meel üks asi seletada." Albatera kumardaS za tahtis oma mõeka üles wõtta, äga wõeras raputas pead. „LaSke ta rahul seista," utlcS ta, siis astus ta paari sammu ligemale ja rääkis edasi: „Krahw Albatera, minu kohuS on teile oma üle seletust anda ja seda teen ma seega: Ämarikus eksisin ma Medina  metsa ära, wäsimusest ja näljast waewatud,  ronisin ma siia palkongi pääle, lugesin  teie kirja läbi ja astusin teie platsi. Ma olen päälegi kõik ära söönud, mis siin teie tarwis malmis pandud oli. See maitses  mulle tõeste hea ja fee mehine miin andis mulle hoogu, et ma teie tädi tütrega lipitsema hakafin üheks pooleks tunniks ära unustades -- et ma Spauia kunningaS olen." Päältkuuljate nägude püäl tali seda nime kuuldes ehmatus ja kartus nähtawale. kuuldi tasast sosistamist." „Ja muidugi," rääkis Wilip IV. edasi,