„Nõnda neh," kiitis Andrushka, „Wenemaal  on kõiksugu rahwast Palju, ja neid kõiki kaitseb ja walitseb meie tsaar-isakene!" „Kas sa tsaari ka tunned?" küfiS Bvb. „Miks ma teda ei peaks tundma?" „Siis oled sa Teda wist siinMoskwas näinud?" „Ei, kodus juba, kui ma alleS külas olin. Tähendab, minul on pilt niisugune, oma riidekasti kaane peal; Dashka ükskord kinkis!" „Kes see Dashka siis on? „Tuatüdruk, seesamane, mis siin teenib ja praegn sakstega Krimmi saarel on. Oleme ühest külast, aga tema tuli juba enne mind siia Moskwasse teenima." (Järg jäeb tulema.) Mehaanika töö tähtsusest põlluasjanduses. Kõne, mis J. Tülk Wiljandi Eesti Põllumeeste Seltsis 21. Januaril 1834 pidanud. I. Unustatud koosolejad! Iga keha, kes liigub, teeb mehaaniku seaduse  järele tööd; see wägi, mis keha liikuma sunnib, nimetatakse jõud; sellejärele on keha, liikumine ja jõud need kolm asja, kellega mehaanika teadusel tegemist on. Aga iga keha, keS liigub, peab ruumi seeS liikuma, ja igal liitujal kehal peab oma raskus olema; selle järele on ruum ja raskuS weel kaks abiawaldust,  kellega mehaaniku teadusel ka igal ajal tegemist on. Teeme meie tööd, siis saame pea aru, et ihu soemaks läheb; teeme meie aga oma tööd ruttu ja puhkamata edasi, siis hakkab meie ihu higitsema, see on, keha sunnib soojuse läbi enese seest wett wälja aurama. Kui nüid kaks kindlat  keha rutulise liikumisega ennast ühe töise wastu õeruwad, siis sünnib nende wahel pea suur palawus ja pärast tuli. Kus aga tuli ärkab ja palawus ikka suuremaks läheb, seal ei wõi enam niiskus ega wesi aset leida, nad peawad ennast sealt eemale aurama, see on, esimese koha pealt lahkuma. Sedawiisi sirgub liikumise wõimu all, kelle üle mehaaniku teadus  õpetusi teeb, üks töine teaduse oks, keda lahutuse kunstiks ehk keemia nimetakse! Aga iga keha kes liigub, sell on oma tee, kelle peal tema edasi liigub ja selle teel ehk rajal on jälle oma kuju, kas kõwer ehk sirge, kas järsk ehk tasane, seda teed tema ruumiliku tuju ja kauguse järele ära mõeta ja selle mõetmise  üle selget otsust wõida anda, sünnitab jälle ühe uue teaduse, keda meie geomeetria nimetame. Sedawiisi, kuda meie nüid keemia ja geomeetria teadused liikumise wõimu all sündima nägime, sedawiisi sünniwad ka kõik töised inimese teadused liikumise äratuse all. Nõnda sünmb nägemine ja kuulmine üksinda liikumise toel; esimist, see on nägemist, sünnitab  walgus oma rutusti liikuwa kiiretega meie silmis, töist, see on kuulmist, toowad kärmesti edasi woolajad õhu lained meie kõrwadesse, ja see heal ise, keda nemad toowad, ei sünni ka muul wiisil, kui liikumise läbi. Selle järele awaldab ennast iga inimesele kõik nähtaw loodus ehk maailm oma ilmlõpmata  kehade hulgaga ja nende omadustega üksinda liikumise läbi. Küsime nüid, kui liikumise rüppes üksinda kõik looduse wäed oma mitmesuguste muutmistega  keha, wormi ja wärwide järele inimese mõistuse arusaamisele ennast awaldawad, mispärast  nimetawad siis inimesed oma inimliku üleüldist teadust ja tööd nii mitme isesuguse nimega. Wastus, selleparast et Manal ajal, millal inimese mõistus weel wäga wähe haritud  oli, ei jaksanud tema siis ka mitte nii sügawasse loomuse saladuste sisse tungida ja neid läbi uurida, et ta kõikis loomuse awaldnstes  liikumist oleks leida wõinud. Ta püidis sett ajal oma lapseliku mõistusega iga isesugust inimese tööd isesuguse nimega nimetada  ja isesuguse õpetustega oma ja töiste arusaamisele  ära seletada. Sest alles heasti haritud mõistus jõuab sügawa läbimõtlemise  ja terawa arusaamisega mitmesugusid  teaduse oksasid ja mitmeid isesugusid  töösid ühendada, nende loomukorralisi  algus-radasi ülesleida ja seda seadust ära tunda, mis nende awaldust igal kohal ja igat ajal ühtwiisi juhib ja walitseb. Mehaanik ehk liikumise teadus, on aga üks neist noorematest wendadest inimese teaduse wälja peal, sellepärast ei wõi siis mitte imeks panna, et enne tema täieliku teaduse sündimist  ja tema arusaadawa tööjuhatuse wõimu, ju töist teadusi ja nende nimesid palju sündinud  olid, keS paljalt kui nõrgad oksakesed tema ilmtundmata ja ilmnimetamata tüwe külles kõikusid. Nõnda kõik loomuse teadused: Keemia, Wiisika, Astronomia, Geologia, nõnda ka kõik tööd: põllutöö, käsitöö, kunsttöö,  seisawad täitsa mehaaniku teaduse põhjuse peal. Kui inimeste uurimine ja osawus tööde kohta ikka kord korralt ja õnnelikult  laiendab ja edasi läheb, siis saab ka pea see aeg kätte jõudma, kus kõik tööd ja teadused  mehaaniku teaduse lapseks nimetatud saamad. Nende üteluste selgema ja laiema põhjenduseks wõin ma weel juure lisada: Et just nõnda, kuida mehaaniku teaduse ja töödega  praegusel ajal weel lugu on, oli wana ajaloolisel rahwal usu ja tema pühitsemisega ka lugu! Neil oli sell ajal palju jumalaid ja ka Palju jumalate pühitsemise wiisisid. Palju templid ja weel rohkem püha pühitsemise  kohtasid. Iga üksik tähtsam loomuse awaldus tähendas meile üht ise jumalat, tema wäge ja walitsust, kellele meele-heaks nemad ühte ehk töist asja ohwerdasid, temale tänu ja kiituse palwid lugesid ehk laulsid. Nõnda saiwad siis sell ajal kõik tähtsamad loomuse awaldused, kui: tuli, West, tuul, müristamine, wälk ja wihm; nõnda loomuse kehad: päike, kuu ja tähed. Mitmed loomad, nagu: walged  hobused, mustad härjad, weiksed kullid, krokutilid ja weel palju tõifi. Ka mõned puud, kõrged mäed ja sügawad orud said pühaks peetud ja arwati, et nende sees nägemata  waimud inimese suo kasuks, ehk ka wahest tema nuhtluseks tegewad olla. Kõik kohad oliwad siis jumalaid täis, neil igal ühel oli oma nimi, igal ühel oma wägi ja walitsus. Iga üks sai neist oma usuliku pühitsemise kombetega  auustatud ja kiidetud. Küsime nüid jälle, kes oli siis neid jumalaid  nii rohkeste sell ajal elawa inimestele kuulutanud ja õpetanud: neid nii mitmel kombel pühitsema, neile templid ja auustamise paikasid alustama ja neile kõiksugusid andeid seal meeleheaks  ohwerdama? See wastus on üöna kerge: nõder lapselik mõistus luuletas kõik need jumalad, tegi neile templid, asutas neile pühitsemise kohad ja seadis mitmesugused pühitsemise  kombed üheks isesuguseks usuks kokku. Uskus siis ise ja õpetas ka tõisi oma sarnatsid  lapsi seda uskuma, et just see usk ja see Jumal, kellele nemad oma templid olid ehitanud, see kõige wägewam saada olema. Töises kohtas ja töise rahwa seltsis luuletas  jälle seesama lapselik mõistus, ühe töise loomuse awaldusele kõige suuremad jumalikud wäed ja wõimused maa ja taewa üle; tegi temale templid, pühad kojad, altarid ja ohwerdamise paigad. Pühitses temale, kui oma rahwa kõige kõrgema lumalalle, mitmed kombed,  nõnda kudas nende lapselik luuletus neid kombeid auusaks ja pühaks arwata jaksas. Et nüid kõik need kehwa lapseliku mõistusega luuletud jumalad, nende usud ja usu-kombed, mitte kaua rahul ühe töise kõrwas ei wõinud pühitsetud saada, on iseenesest selge. Sest et iga üks oma rahwa jumalaid wägewamaks  ja kõrgemaks pidas, kui töiste rahwaste  jumalaid; seeläbi sündisid siis nende wahel pea mitmesugused waidlemised, riiud, mässamised ja sõad, mis neile palju kahju tegiwad,  aga ka mõndasugust õpetust tõiwad. See rahwas, kes töist jõnudis ära wõita, lõhkus ära wõidetud rahwatemplid maha, ehk põletas neid koguni ära ja sundis neid, kes weel sõast ja hukatusest olid üle jäenud, oma usku wastu wõtma, ehk tegid neid, kui nad neid mitte oma usu wääriliseks ei arwanud, igaweseks orjaks. Sedawiisi wältastd wanal ajal luuletud  jumalate ja nende usude sõad ühest aasta-sajast töise aasta - sajani, ühest aastatuhandest  töise aasta-tuhandeni, künni inimese mõistus kõige seesuguste äparduste, wiletsuste ja nuhtluste läbi kord korralt terawama mõtetelle  ja selgema arusaamiselle äratatud sai. Siis ärkas ka wiimati selles rohkem haritud mõistuses see mõte: ehk olla üks ainus Jumal, kes kõik seda maailma wärki on sünnitanud, teda walitseb, ja teda ka igaweste üles peab. Selle praegu üeltud mõtte lausefid leiame meie kõige ennemalt Egipti-maal Saisi linnas, ühe templi seina peal, ligi 2000 aastat enne Kristust üleskirjutatud, mis Eesti keele nõnda tahendab: Ma olen ise kõik, mis seniajani  maailmas on olnud, ma olen ise kõik, mis praegu on, ja jäen ise kõik, mis igawest igawese ajani maailmas saab olema, aga ühegi surelikul ei pea wõimalik olema, seda katet üleskergitada,  mida mina maailma üle olen lauta  nud! Need laused tähendawad üht wäga sügawat aga selget ja terawat mõtet, kes kui selge ja wali heal suures kõrbes, kus reisijad selle tee pealt kaugele eemale olid ära eksinud, mis neid sinna oleks wiia wõinud, kuhu nad minna tahtsid, kõik õige tee peale jälle kokku kutsuda tahtis. Küsime, kes olid neid tähtsaid lauseid selle templi seina peale kirjutada lasknud? Wastus, kes muud kui Egiptlaste preestrid. Ajaloost on meil ju teada, et Egiptuse preestrid sell ajal kõigesugu inimeste teaduste ja töödega tuttawad" oliwad, see tähendab, nad olid selle ajased teaduse- ja kunsti - mehed. Aga meil on ka teada, et sell ajal Egipti-maal mitme jumalalle, ja nende mitmesuguste wägedelle isesugused templid ehitatud oliwad ja nende iga ühe sees ise teenistused nende wägede pühitsemiseks  peetud saiwad. Selle järele on siis Egiptlaste preestrid oma hulga ja mitmesuguse eksliku jumalate teenistuste läbi wiimati selle üle-tähtsa mõtte peale tulnud ja teda ka kõige esmalt awaliku koha peale üleskirjutada lasknud:  Et üks ainus ilmnägemata ja inimese  mõistuse selgusele ilmarusaamata Wägi olla, kes maad ja taewast walitseda.  Kui meie nüid selle wäga tähtsa mõtte laused oma esimese käsuga wõrdleme, siis saame meie wissist kõik aru, et need ütelused mõlemates lausetes kauniste ühte lähemad. Seda aga siin laiemalt seletada, ei ole sugugi minu mehaaniku kõne ülesanne, waid ma tahtsin siin üht weikest wõrdlust inimese mõistuse, tema teaduse, tööde ja pühitsemise edenemise üle ajaloolisel põhjusel, oma auusa kuuljatelle tähendada ja sellega näidata, missugusid  eksiradasid inimese sugu siin maa peal mitu ja mitu tuhat aastat oma mõistuse äratamiseks  ja oma elu, töö ja teaduse paran duseks on pidanud kõndima, ja edespidi ikka weel sarnatsid radasid kõndima peab, kui tema oma mõistust wäsimata s.lguötada ja oma elu seisust kõrgendada ja ülendada tahab. - Pöörame  nüid jälle oma mehaanika teaduse wälja poole tagasi ja küsime: kes ja mill ajal sai siis esimene mehaanika töö maailmas tehtud? Mis teab mehaanika teadus selle peale kosta? Kui alguses Looja maa ja taewa lõi, siis tegi tema selle ilmlõpmata suure töö oma wägewa Looja jõuuga täitsa mehaaniku ehk liikumise seaduse  järele, ja pani ka kõik need ilmarwuta hulgad maailmade kehad, oma igawesi teesid, kiireste liikuma. Aga seesugune suur ja rutuline töö sünnitas  wäga suure palawuse ja tule, selle suure tule wõimuse all pidid esite ennast köit ollused sulaks ja pärast auruks muutma. See tuli sünnitas walguse ja soojuse, sundis kõik wee jaud ennast kindla keha jagudest ise paika eemale auurama ja seal suuri weekogusid sünnitama. Et nüid aga need maailmade kehad oma kehade wormi järele kõige kiiremine wõisid edasi liikuda,  saiwad nemad ümmarguseks muudetud, nõnda kudas meile päike, kuu ja tähed oma kujudega seda selgesti näitawad; sest iga ümmarguse kehal on tema tuuma ruumi suuruse  järele kõige weiksem pind, sellepärast on ka tema keha kõige kindlam igasuguse wälispoolse  rusumisele wastupanema. Selle Looja algustööga, mis täitsa mehaaniku  seaduste järele sündis, sai inimese suole ja kõigile, keda tema Looja wägi siia maailma elama äratas, töö ja liikumine loodus seaduslikult  ette kirjutatud. Selle järele wõib siis inimese sugu siin maa peal üksinda oma tööparandamise  ja töö - edenemise läbi oma elu parandada ja edendada. Töö saadab inimese suole wara, ja wara kergitab igatwiisi inimese  elu, see on meil kõigil selgesti teada, sellepärast elab enamiste iga tubli mehe rinnas see loomu-korraline soow, oma wara suurendada  wõida t Teie olete aga armsad koosolejad  wahest mõnes paikas seda kuulnud, et Varandus hingele ja tema tulewiku elule enam kahju kui kasu wõida tuua. See üteluS tähendab  täitsa ühe elu kohta, kellel siin maa peal, kus mehaaniku seadused walitsewad, wlssist mitte enam aset ei ole. Meie soow on ju see, siin maa peal seda aegset elu, ainult töö edendamise ja tema parema osawusega kergitada puida) selleparast on Vaja, neid seadusi ja juhatusi mehaaniku teaduse Välja peal otsida ja leida, mis iga tööd kergemine, rutemine ja kenamine tegema õpetab. Looja tegi ju ise tööd ja sundis sellega ka inimese suo tööle, kudas wõib siis see Vara, mis meie tööga omale korjame, meie hinge-elule kahjuks tulla! Kui aga üks rikas mees oma suure ja laialise majapidamise  hooletusesse jätab ja mitte neid töösid ja tallitus, korralikult ei juhi, keda tema kui tubli peremees oma kasuks juhtima piaks, siis läheb tema majapidamine pea tagurpidi, tema Varandus wäheneb ja sellega jäeb ka kõik tema elu tähtjus ikka kord korralt tühjemaks. Tema elu halwemaks minemise pärast on siin siis, tema laiskus ja hooletus süialune. Selle järele on iga inimese kõige hõelem Vaenlane ja tema elu edenemise takistaja ja tagurpidi undaja laiskus! Laiskus lükkab meie elu just selljamal kombel häda ja Viletsuse poole tagasi, kui hoolaS ja wirk töö meid hädast ja Viletsusest  eemalle jõuda aitab) sellepärast maksa- Vad kõige riigi ja rahwaSte kohta, kellel siin maapinnal praegusel ajal aset on, järgmised sõnad: Mida suurem wara, seda suurem tähtjus!  Ehk mida kõrgema kultuura aste peal keegi rahVas seisab, seda suurem on ka tema ajalik wara! Mispärast ei peaks siis igaüks omale wara püidma nõuda, kui waral nii suur tähtjus on! Meie aasta-saja Voolul, on oma kultuura poolest Inglased, Prantslased, Ameeriklased ja Sakslased kõige tähtsamad rahwad. Kõige rikkamad on aga Prantslased, Inglased ja Ameeriklased. Sakslaste teadus on aga palju suurem, kui Ameeriklaste ja siiski on Ameeriklased  palju rikkamad, kui Saksad. See ei lähe eesüeltud sõnadega mitte ühte! Misläbi on see siis nõnda sündinud? See kostus on lühike. Sakslased on kõiksugust ajaloolist teadust  ja nimelt wana-aja keelesid omaS koolides heasti harinud, sellepärast on Sakslaste sõnade rikkus kõige suurem. Ameeriklased on aga kõik Vana ajaloolised surnud keeled ja sõnade õpetused oma koolidest wälja heitnud ja nende asemelle mehaanika ja mathemaatika teadust üles- Võtnud. Nende teaduste abiga walmistawad nemad omad noored mehed iga kasuliku tööle osamaks ja wirgaks. Sellepärast on siis ka Ameeriklaste tööwara jälle palju suurem, kui Sakslaste tööwara. Aga tööwara on palju raskem, kui sõnade- ja muu töine ajalooline Vara, sellepärast arwawad Ameeriklased ennast ju Sakslastest ette astunud olewat. See Viimane  arwamine on Vissist natuke ekslik; seesugust  weiksid eksitusi teemad aga ka töised kultuura rahwad, sellepärast Võime meie seda weikest eksitust Ameeriklastele täitsa andeks anda. (Jäeb pooleli.) Igatsus. Wöiksin kuu ja tähte rada Taewa wõlwil tallata, Wöiksin mere laenetega Kalda poole kallata. Wöiksin tuule teeda sõita Püsimata edasi, Wöiksin linnu tiiwad wõita Lenda kodu tagasi! Maha jätaks wõerad matnud. Jätaks wõerad aasad, puud, Jätaks' maha sugukaimud, Tuttawad ja töised muud. Kodu poole siis ma jõuaks Wõersilt, kodu poole lä'eks, Kodu kaldale ma sõuaks Kodu siis ka ikka jäeks! Seal siis minu ohke kaja Lõpeks, kauks kurwastus. Armas Isa, awitaja, Täide wii mu igatsus! 1884 10. Sakala. Vastutaja- J. Körw