poomwillaste asemel tegema hakkatud. Siit paberi walmistamise kunst ruttu Prantsus, Burgundi, Saksa ja Ztaaiiamaale. Selle materiali, paberi abil wõis raamatutrükimise kunst aga õiget, kasu saata ja wilja kanda. Et aga selle kunsti peal kõik uuema aja kultuura ennast põhjendab, siis näeme sest kui äraarmamata suur tähendus lina-taimel on olnud ja on. Lina kautas oma tähtsuse läbi ühe teise taime papyrus-põõsa taime tähtsust. See taim oli manal ajal wäga tähtjas ja temast on linasest lappakatest tehtud materiali nimi „paber" wõetud. Mrg jäeb tulema.) Püha-Jüri. Kellel pole mitte Püha-Züri ja tema kutsikate nimed tuttawad? Püha-Jüri kutsikad on hundid, see on igal ühel selge. Kes on aga Püha-Jüri ise, kellest kutsikad oma nimed saanud? Selle küsimise peale mastawad nooremad inimesed enamiste ikka: „Mis ta muud on, kui kurat." Isegi õpetatud meeste suust olen sarnast arwamist kuulnud. Minul oli aga kohe selge, et Püha-Jüri kurat ega keegi paharet pole, maid üks üsna isemoodi maim peab olema. Wana jutude järele on ju kuradil, kodukäiatel ja muu paha maimudel  kõigel hundi eest suur hirm. Olla ju kurat, kes hundi malmis teinud, ilma et ta temale hinge oleks sisse saanud, ise Jumala käsu peale hundi järgmise  sõnadega elusse pidanud kutsuma: „Hunt, tule murra kurat ära?" Sellest ajast ajada hundid kuradit ka taga. Missugune kutsikas ajab aga oma isandat taga? Sellepärast ei wõi „Püha-Jüri" kutsikad  mitte kuradi kutsikaid tähendada, ehk küll hundi loomise lugu meid selle arwamisele awateleb. „Püha- Jüri" peab üks ise waim olema. Pärnumaa rahma jutude järele olla Püha-Jüri huntide ülem. Ta jagada neile iga uue aasta õhtu suure kuuse otsast liha, kus juures hundid hirmsaste HUluda. (Mõned räägiwad, et see küünla päema õhtu olla.) Seega annab siis peremees kutsikatele uue aasta peale just kui käsiraha. Järgmisest weiksest jutukesest paistab see meel enam silma. Kord kuulnud külamees Küünlapäewa õhtul huntisi  metsas hirmsaste hulguwat. Ta läinud ligemale ja näinud, et hundid kõik suure kuuse all koos olnud. Kuuse otsast aga wisanud hall mees liha tukka maha: „Kuts, säh, see sinu jagu, see sinu jagu" j. n. e. Wiimati olnud liha otsas, aga üks hunt alles ilma. Püba-Jüri näinud, et mees põõsa taga waatanud ja ütelnud hundile: „Sinu jagu seal põõsas." Kui mees seda kuulnud, pistnud ta tuhat nelja plagama ja peasnud weel õnne kohe terwelt koju. Nüüd hoidnud ta ennast küll huntide eest, aga kui ta töisel aastal heinamaal kahe seltsimehe wahel maganud, wõtnud  Püha-Jüri kutsikas ta ometi ära ja söönud nahka. Siit näeme selgeste, kuidas hundid Püha-Jüri käsku täidawad. Weel paremat otsust Püha-Jürist annab järgmine Peipse äärne jutt. Üks surnud härra käinud kodu oma prouat waewamas.  Proua kaebanud häda kutsarile, kes ööse walwama  jäenud, kodukäiale tulise raua pihku pistnud ja teda weel wihasemaks teinud. Töisel ööl kutsunud herra kutsari surnu aida oma hauale ja käskinud teda ühest weiksest haugust hauda pugeda. Kutsar palunud, et herra ise enne näitaks, kmdas sealt poetakse. Kui kodukäia haukus olnud, löönud kutsar wasak jala kannaga  kolm korda peale ja ütelnud: „ Seisa nüüd seitse aastat." Nüüd olnud kodukäia kadunud; aga kui kutsar seitsme aasta pärast ühes kohas metsas hobustega  öömajal olnud ja tule maha teinud, tulnud herra jälle tule ääre. Ütelnud kutsarile: „Too mulle warrast, ma tahan liha küpsetada!" Kutsar saanud aru küll, et herra tema peale wihane on ja teda wardasse tahab ajada, sellepärast toonud ta õige peenikese witsakese. „ Sellega ei saa, too jämedam!" wastanud herra. Kutsar toonud nüüd ikka natukse haawal jämedamaid ja tahtnud nõndamoodi kuke lauluni aega wiita. Herra saanud aga õige wihaseks, hakanud kartma ja lubanud ise tuua. Seal pole siis kutsaril muud aidanud, kui hüüdnud: „Püha-lüri oma kutsikatega!" Silmapilk tormanud suur kari hunta tule ääre, Püha-Jüri, wana hall mehikene, ise ühe seljas. Sinine suits jäenud aga kodukäiast weel järele, kui hundid ta nahka pannud. Püha-Jüri hakanud nüüd mehega rääkima, ütelnud: „Heida magama, nüüd pole sull kartust enam kedagi." Kutsar pelganud aga: „Ei tea, mull siin hobused ta pärast Teie kutsikad nokiwad." „Ei, nad ei tohi, ma olen ise siin," wastanud Püha-Jüri. Kutsar heitnud nüüd magama ja ka Püha-Jüri olnud huntidega  tule ääres. Hommikust letdnud kutsar, et ühe hobusel tagumine jalg kriipsatud olnud; ta kõnelenud seda Püha-Jürile. See ütelnud huntidele: „Astke rinda! Waatame kellel mokad wesised on." Natukese aja silmitsemise järele -ütelnud ühele: „Aa, Ansul ikka arwad hambad. Töised, asuge!" Ja silmapilk söönud töised Ansust hundi nahka. Seal on nüüd selge näitus, et Püha-Züri kurat ega mõni muu paha waim ei ole. Ta on huntide ülem, kaitseb ja walitseb oma kutsikate seas, kes tema käsu peale kas wõi ühte töist ära sööwad. Ta pea amet näitab kuradi, tontide ja kodukäiate tagaajamine olewat, mida hundid ka wanas jutudes igal pool teewad.  Inimestele näitab ta aga sõbralik olewat. Kas on ta ükS wana Eestlaste waim, ehk on ta pärast poole Wene pühadest laenatud? selle üle puuduwad  mull tõsised teadused Ma soowin, et need reakesel) wanawara korjajate tähele panemist Püha-Jüri poole pööraksiwad. Loo- tust järele saab Sakala sääraste arutustele ruumi andma, kui neid kellegil peaks olema. x Nalja Mart ja Kalja Pärt. Kalja Pärt: Õnn iga külale, kellel nõnda tark karjus nagu meie külal. Nalja Mart: Noh, mis suurt õnne siis külakarjus  oma külarahwale wõib saata? Kalja Pärt; Palju, wäga palju. Esiteks kaitseb ta ilusaste karja, et loomadele kriimsilm kahju ei teeks, kes alati ümber luurab ning wahib, kaS mõnda tallekest ei wõiks neelda, Nalja Mart: Ted' karjus wõtab keelda —! Kalja Pärt: Ole nüüd mait, las' mina ikka räägin. See ei ole ainus kasu, mis karjus saadab. Kui kari wagusi magab, siis on karjusel aega küllalt maailma asju järele mõtelda, ning ta leiab mõnegi uue ja kena mõtte, mis külarahwale õpewseks ettepaneb. Nalja Mart: Eks siis nimeta mõnda sarnast tululiku mõtet, mis mõni karjus oma küla heaks wälja uurinud. Kalja Pärt: Kohe. Meie küla karjus mõtles  ja mõtles ning leidis: see on patt, et Wiljandi mehed omale suure Põllumeeste Seltsi maja on ehitanud  Nalja Mart: Aga mis siis teie külakarjusel sellega asja on! Kalja Pärt: Asja küll. Waata tema mõtles: Seal nad nüüd annawad selle maja heaks kontsertisi, etendawad näitemängust ja ajawad muud Baali teenistust;  see on patt ja kihwt, mis rahwa hukka ajab ja et see seltsi maja pärast sünnib, sellepärast on ka see patt, et nad omale nõnda suure maja ehitasiwad, mis nad korraga ei jöuua ära maksta. Nalja Mart: Aga terwe haritud maailm mõtleb kontsertide ja näitemängude kohta just ümberpöörtud!  Ega teie karjus ometl seda mõtet oma naeruks  kellegile julgenud ütelda. Kalja Part: Ma ütlesin ju, et meie külal tark karjus on, kes oma õlge mõtetega ka terwe haritud  maailma wasta wälja astub. Oma ülemal tähendatud  mõtet ütles La esmalt ühele ja tõutas, kui see ei aitaks, seda ka kõige külarahwale manitsuseks kuulutada,  et nad ennast kihwti eest hoiaks. Nalja Mart: Kui teie küla karjus samaseid suuri mõtteid külarahwa kasuks wälja auudub, siis, on ta tõeste auuraha ära teeninud, aga et külal auu raha anda pole, siis kinkige temale sündimise päewaks wanad kaltsud ja kampsonid, nagu seda ennegi olete teinud, nende eest saab karjus wäga tänulik olema ja teile weel rohkem samasid kõrgeid mõtteid wälja uurima. Wastutaja: J. Kõrw Kuulutused. Uus tellimist kuulutus 1883 austa peale. ajaleht saab tulewal aastal nagu seiemaale wälja tulema ja nimelt uue toimetaja all, kelle nime meie peagi loodame lugeja- A » tele teada anda wõiwat. Rõndapalju wõime juba ette ütelda, et uus toimetaja mees saab olema, kellega meie rahwas kõigiti rahul olla wõib. Ka on selle eest muretsetud, et Sakala tulewal aastal ikka õigel ajal saab wälja tulema, mis peale õntsa C. R. Jakobson'i surma mitmesuguste ( takistuste pärast iga kord wõimalik polnud. Iga nummer on künni S trükipoognat suur. Ajalehe hind on terwe aasta pealt Wiliandi maakonnas, kus waldade postitaskud linnast lehed ise ära toowad, S rubla OO kop., aga täie postirahaga S rubla. Poole aasta hind on 1 rubla AO kop. ja postirahaga t rubla 75 kop. Wähema kui poole aasta peale tellimisi wasta ei wõeta. Tellijate adressid olgu selgeste tellimise juures ülesse kirjutatud, nimelt tellija nimi, elukoht (wald ehk mõis) ja wiimane kirja postijaama nimi. Wäga soowitaw oleks, kui wana trükitud adres, kelle all jo ajalehed enne kätte on tulnud, ligi antakse. Raha maksetakse tellimise juures ette. Kes enam kui kümme eksemplari telliwad, saawad iga kümne eksemplari kohta, kui raha otsekaudu ilma wahemeheta toimenduse kätte saadawad, ühe prii-eksemplari. Tellimised ja rahakirjad tulewad selle adressi all: kl, vi, chvMNvl, ?. Muu kirjade adres wõib ka Eestikeele olla: Sakala Toimendusele  Wiljandis R. Jakobsonile. Linnades wõtawad järelnimetatud kaupmehed ja raamatupoed tellimist wasta: Tartus: Sachkerl ja Reimann'i raamatupoed; Tallinnas: Toomas Jakobsoni ja Brandt'i raamatupoed; Haapsalus: G. F. Hallberg; Lihulas: kaupmees T. Büttner; Pärnus: Gndla Seltsis herra Kuudewiita ja Jakoby ja E. Treufeldt'i raamatupoed; Narwas: M. Põder; Rakweres: J. Kuus'i raamatupood ja kaupmees G. Männik; Põltsamaal: kaupmees T. Puchk; Walgas: Rudolf; Paides: Seidelberg; Wiljandis: Sakala Toimetus. Wiljandis, Nowembril 1882. C. N. Jakobsoni pärijad.