Sakala Wiljandis. 2. Juunikuu päewal 1884. VII. aastakäik. Ilmub igal laupäewal. Kuulutuste korpusrida maksab 5 kop. Eesti seltsidele poole hinnaga. Goitnendnfe adre-s: „ Sakala" toiiaendulele Wiliandis. Wene keeli: Li. Iti. ~Sakala" aastahind poolteist poognat: Postiga 3 rbl., postita 2 rbl. 60 kop. Poole aasta hind: Postiga 1 rbl. 75 kop., postita 1 rubla 50 kop Weerand aasta peale tellimisi wastu ei wõcta. Iga tellija, kes kümme lehte tellib, saab ühe ilma hinnata. Adressid palutakse selgesti kirjutada. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Wäljaandjad C. R. Jakobson': pärijad. Tartus: J. Tülk Kirjameeste Seltsimajas ja Linda kontor, W. Just'i ja Sachker'i raamatupoed; Tallinnas: Thomas Jakobson'!, Busch'i ja Kluge L: Ströhm'i raamatupoed; Haapsalus: G. F. Hallberg; LihulaS: kaupmees T. Büttner; PärnnS: „Endla" Seltsis herra Kuudewiita ja E. Treufeldti raamatupood; Narwas: M. Põder; Rakweres: J. Kuus'i raamatupood ja kaupmees G. Männik; Põltsamaal: kaupmees T. Puchk; Wõrus: Vielrose; Walgas: Rudolf; Paides: Seidelberg; Peeterburgis: K. Leopas, Heuei.iii nxoen. .V? 80 ja N. Mattis sen, Heneuiü z- sialmueu. swera, V 28/21. Wiljandis: F. Feldt. Sissekord. Kiriku lauludest. 11.-- Omalt maalt. Wiljandist: Kroonimise püha; vr. Hermann'i grammatika; manad rahad; kõhtude keel; „Oma Maa" sisu. Wiljandi maakonnast: Õnnetus; tulekahjud; piiskop. Tartust: Kliiniku abiraha; käsitööst; Hollmann/i kuulutused; marurohi; Eesti Postimees.  Tartu näitus ; maa ostmisest. Tartu maakonnast: Laius-Tähkwere  pidu; rahe. Wõru maakonnast: Teated. Riiast: Wene lehtedest. Tallinnast: Teated. Wirumaalt: Näitus; tulekahju. Peeter - burgist: Teated. Moskwast. Minskist. Harkowist. Simferoopolist.  Jeniseiskist. Kusnetskist. Wöeralt maalt. Berliinist.' Pariisist. Kairost Kirja wastused. Kuulutused. Bob Ellerhein. XV. Natukene manast kullasest ajast. I. Kubermangu walitsuse ringkiri. 11. Kangelase kalmul. Eesti Ma rahwa Koddo- ja Kirriko-Ramat. (Waimuliku tsensuri luaga 4. Mai k. p. 1884.) 11. 3) Eesti luuletajad saagu palutud, kiriku laule looma. Selleks antagu neile Pühast Kirjast määratud teema (laulupõhi) kätte wõi lastagu seda ise walitseda ehk laulu omast südamest luua. See läbi tuleb rahwa seest tema südame ja hinge tahtmine kiriku laulu raamatusse  ning sütitab siit jälle südameid. Seda tööd on iseäranis sellepärast tarwis, et meie rahwa luule olu mitte see ei ole, mis Saksa rahwal. Meie luuletuses on enam tundmist ehk õigemine ütelda „head südant", kui Saksa luuletuses, kus filosoofia omale suurel mõõdul pesa teinud. Wõtame meie näituseks Gellert': laulud. Saksa keele ja meele olu kohta on nad küll parajad, aga meie argipäewase inimesele on nad natuke „kuiwad". EeSti loomu kohta on seks jälle Paul Gerhardi luuletused  hoopis sündsamad, sest siin on südame tundmine eesotsas. Martin Luteruse wägilaulul Ein' feste Burg ist unser Gott zc. (Meil tuleb abi Jumalast) ei ole meie kiriku kohta mitte seda tähendust, mis tal Saksa kiriku kohta ja iseäranis weel kui usu-poliitilisel laulul usuparandamise  kohta oli. Ta on wõitlewa kiriku-wägimehe sõa laul. Meie Luteruse kirik elab Wene walitsuse all rahulist elu ning wõib seda laulu paljalt kui suurt mälestuse sammast auuStada. Aga Martin Luteruse laul: Es wolle Gott unS gnädig sein Oh Jumal tule armuga zc. (MärkuS: halwaste meie keelde ümber pantud!) on just kui meie maa südamest tulnud. Seda kirjutasime siin nagu näituseks, et meie maa Luteruse  kirik töist laadi laulust nõuab, kui Saksamaa Luteruse  kirik. Meil ei ole millalgi kirikliku Võitlemist olnud ja ei saagi olema, sest Wene riigis on usu priius. See weike plenklemine, mis esialgu Riias katoliku preestrite ja Luteruse õpetajate Vahel oli, ei olegi milgil kombel üheks kiriku-histoorialiseks tähtsuseks arwatud. Meie piame siin weel omale kui julgustamiseks juure lisama, et ka Weneriigi Saksa Luteruse kiriku lauluraamatuga  mitmed mehed rahul ei ole. Nad soowiwad, et see kirik ja tema kogudused laias riigis (äwZMä) omale ise ühe ühise laulu raamatu muretseks ning selle tarwis Saksamaa laulu raamatutest tähtsamad laulud wälja waliks ja nende juure siis meie maal luuletatud saksakeeli kiriku laulud, just kui meie kiriku edenemise ja elu Lähte, juure lisaksiwad. Selle tähtsa teema üle on Tallinna Doom kooli ülem kooliõpetaja vi. K. Sallmann  asjatundlise kirja kirjutanud*). Kui nüid Weneriigis  elawad Saksa kogudused omale juba niisugust lauluraamatut soowiwad, mis nende siinse elu kohaline oleks, mis ei peaks siis meie, kes meie mitte paljalt kogudused, waid rahwas oleme, oma elu kohalist laulu raamatut ka soowima! 4) Saagu üks komisjon nimetatud, kes uued laulud  kõigipidi läbikatsub, enne kui nad trükki lähawad. Kangeste tuleks siis sellel komisjonil selle peale waadata: Kas on laulude keel selge ja puhaS EeSti keel? KaS on kirja wiis õige ja loomulik? KaS on lausete loomine ja sidumine loogika järele õige? Kas on luule keel Eesti loomu järele (Alliteration, Assonationzc). Selle tähtsa punkti peale piab iseäralist rõhku pantama. 5) See uus laulu raamat piaks Tallinna keeles ilmuma ja selles wormis ka Wõru keele murrete kihelkondades  pruugitud saama. Ta piab see ühine side kõikide Eesti koguduste ja keele murrete wahel olema, just nagu Luteruse biibli keel enne ja nüid Saksa keele murretest hoolimata ühendajaks paelaks sai. Meie ei põlga siin ju mitte Wõru keele murret sellepärast ära, waid arwame pealegi weel et Wõrulased isegi seda soowiwad,  et Eesti rahwal üks ühine kirjakeel oleks. Et Tallinna keelemurre sellel teel juba ette on jõudnud, seda ei wõi Wörulane ka mitte ära salata. „Ent too om paremb, ku' meil üits kielemurre kirjan om." Neile juhtpunktidelle wõib iga asjatundja omalt poolt weel juure lisada, mis tal selle asja kohta südame peal on, aga ära wõtta ehk maha arwata ei wõi neist meie parema tundmise järele küll midagi. Waatäme siis nüid järele, kuidas meie praeguste laulu raamatutega lugu on. Mõlemad, niiheasti wana kui uus laulu raamat, on Saksa keelest ümberpantud, missuguse töö juures muidugi meie eesnimetatud wiie punkti peale pole waadatud. Mõned ümberpanekud lähemad küll korda, aga suurem hulk laule on neis raamatutes,  mis hakatusest lõpuni wormi wigasi näitawad. Wana laulu raamatut piame meie siiski weel paremaks kui uut, sest et seal wähem laulust on ning seega wigade summa ka wähem on. Kui meie iga laulu wiad plaksime  nlesse arwama, siis saaks see register paar korda nii paks olema, kui meie uus laulu raamat on. Näitame  aga mõne laulu salmi juures paljalt puudusi ja nugasid ning põhjendame oma arwamist näituste abil. Selleks wõtame näitused meie uuest laulu raamatust. U 200. „So sõnna, Issand, taewa seest zc." Keegi Eestlane ei ütle: Ma tulem kiriku seest, metsa seest, linna seest, waid: kirikust, metsast, linnast. „Sest sedda said nad sinnu suust Et pühha Waim neid aias." Eesti keeli peab üteldama: Sest seda said nad sinu suust seeläbi, et Püha Waim neid walgustas, Loo- gika wiga. „Ta näitab patto ahhastust Ja sadab armo kaewo ( kaewule). Risti usu õpetuse järele ei saa inimene  mitte armu kaewu (s. o. kaewu sisse), waid kaewule,  s. o. Jumala kui armu kaewu juure. X 363. „Üks on tarwiS armas Jummal! " Peab olema: Üht on tarwis zc. 364. „Üks wagga ello se on kerge tõest: Ehk siis, kui meid ei aitaks JesuS heldest, ehk siis sa wõiksid sedda raskeks panna; Sest temma isse aitab koormat kanda." Neis sõnades on sisemine tüli. Sest: Kui meil waga elu oz» siis õn meil see waga elu Jeesuse helduse läbi. Kui Jeesus meid heldest ei aitaks, siis ei wõiks meil ju waga elu olla, ei kerge ega raske waga elu. Üks waga elu on uskjal inimesel ka kõige raskema risti all kerge. KuS wagast elust jutt on, seal aitab Jeesus ise ikka koormat kanda. 411. „Mo jõud! Sind tahan armatseda. Peab olema: Mu jõuud, sind tahan armastada. Armatsema tähendab: Den Liebenswürdigen spielen, «uMMimaib. U 412. „Mu käest õlled sinna wõtnud, kallis õdde süddame zc." on meie aja kohta liiga wanakS jäenud, on katoliku kloostrite laul. Selles laulus tehakse püha armaSWS Jeesuse wastu liiga lihalikuks armastuseks, sest peigmehe ja pruudi armastus on täitsa inimlik südame liikumine, kuna armastus Jumala wastu äraseletatud igast maapealsest  asjast äramõõtmata ja äraarwamata ülem on, ta on püha, La on nagu elektri tule walgus, kelle ees küinla tuli nagu wari wälja näitab. Sellepärast: Niisugune  laul jäegu meie laulu raamatust wälja! .V 407. salm: „Ei maksa sinna iggawest, Sa kurja maimu pruut." Kurja waimu pruudiks nimetab siin laulik maailma.  Esimesel poolel „Ei maksa sina igawest" on igapidi  oma õigus, aga teisel poolel „Sa kurja waimu pruut" ei ole wist küll midagi eluõigust, sest mis Püha kiri ja igamees Jumala käte tööks, Jehoowa jalge aluseks järjeks nimetab, seda ei tohi laulu raamat, kui patuste inimeste waimu töö, mitte kuradi pruudiks  nimetada. Selle wastu piab terme mõistus protesteerima.  Inimeste seas wõib ju küll kuradi pruutisi olla, aga terwe maailm ei ole sellepärast mitte kuradi pruut. Ühe niisuguse laulu üle piame siin weel pikemalt rääkima. See on 490, WanaS laulu raamatus  „Põrgu walu laulu" nime all. Paneme temast paar näitust ette. salm: „KeS ööd ja päwad lakkund, Ja tappelnud  ja prassind, Ja naernud Jummalat, Need teine teist seal pekswad, Ja hammastega kiskwad, Üks teist kui koerad närriwad." 15. salm: „Seal muud ei ole kuulda, Kui hüüdmist  röökmist ikka, Ja kurratide kärinat." 16. salm: „Kõik sinno lu ja lihha On must ja öel ja mädda, Ja haiseb kurjaste zc." 17. salm: „Kül kurratid sind kiskwad, Ja paigast teise wiskwad, Kül tulli kõrwetab So soni, luid ja lihha, Kõik pahhareti wihha Seal ühhest ärrawennitab." See laul on juba ammugi Saksa kiriku laulu raamatust  wälja heidetud. Ta on ka üks neist katoliku aegseist lauludest, kes põrgut püiawad ilma elu läiluse *) Waata: Baltische Monatsschrift, Band XXXI. 2. Heft ..Ein Gcsang buchsv otum