2. Kooli toad on kitsad, nii et mõnes  kohas lapsed sissegi ci taha mahtuda. Kas peaks sääl weel wöimalik olema käsi töö. õpetamise tarwis üht iseäralist töö tuba saada? 3. Lühike kooli aeg, mille läbi kool oma praeguse aja üles aimet kogunisti  ei wöi täita, ja sellestki ajast on lapsed  weel pea poole aega kodus. Kuidas wöiks käsi töö weel selle lühikese aja sisse mahutada ? Jällegi wöimata ü Seega näeme, praeguse aja küla koolides  on käsi töö õpetamine pea aegu üsna wö imata. Ka Kihelkonna HParochial) koolide pääle waadates näeme, et ka neil jõudu, ruumi ja aega palju üle ei jäe käsi töö õpetamiseks.  Siiski oleks kõige sündsam Kihelkonna kooli pääle käsi töö õpetamise ülesannet panna: sest süült wöiks ta käige kcrgemine rahwa sekka laiali laguneda. Et meite maale käsi töö õpetamisega alustust teha, oleks minu arwates kõige sündlikkum, kui üks ehk ka mõni katse kool saaks asutatud, kus ainult üksi küsi töö saaks priitahtlikult, ilma maksuta, noorde inimestele õpetatud. Tõesti see ei saaks mitte ilma kasuta alustatud olema, waid saaks rohkesti wilja kandma rahwa seas. Muidugi tääda, saaks selle järele käsi töö rahwa seas edenema,  kuidas rahwa koolmeistrid sest kas rohkem ehk wähem osa wötwad. Oh et need ülemal sciswad rcakesed teile, armsad rahwa koolmeistrid äratust teeksiwad käsi töö üle. Ärge kartke seda wäikest Zvaewa, mis käsi töö õppimine teilt nõuab : sest iga asja alustus on raske. Ka ei ole ükski asi mitte nii raske, knd ta esiti näitab raske olewat. Sest kindel tahtmine ja wäsimata  püüdmine ei hooli ühestki raskusest ja waewast, iga anna enne järele, künni oma püütawa eesmärgile oled jõudnud. Jah toogu käsi töö Saarlastele lõbust tulewikku. —as. — lahti saada, kui nüüd tema ei pruukinud omalt poolt midagi muud teha, kui wagusi paalt waadata, siis sai Wenondale kõik tema kuri nöuja tegu jala paalt hirmsaste kätte makstud. Murraks panter Wenouda ära, saaks Augustin ilma waewata omast ainust waenlasest lahti ja wöiks oma ema ilma kartuseta selle ilusa maa sisse elama tuua ja keegi ei .saaks nende õnne ega rahu enam rikkuda. See kuri kiusatus oli küll - aga ommetegi oli Augustini õige meel ja kristlik  wagaduS meel suurem. „Ei," ümises ta iseeneses, „meie ei tohi mitte kurja kurjaga tasuda ja peame oma macnlaftki kui wenda aitama kõige ihu häda sees." Nõnda rääkides, sihtis ta terawaste pantri pää kohta. Panter wahtis põlema, werelnmuliste  silmadega alla ja tahtis fcllsamal silmapilgul oksa paalt Wenonda kallale karata, kes sest hirmsast waenlasest pää kohal midagi ei teadnud. Korraga läks pauk lahti metselukas karjatas hirmsaste ajas ennast püsti üles ja langes kui tuha kott oksa päält just Wenonda " nina alla maha. Püssi kuul oli silmast läbi pääaju sisse tunginud ja metsalise silmapilk surmanud.  „Hunnulus Wenonda ehmatusest nii «ahns:e. et Augnstin seda selgeste kuulis. täitmata astus nüüd Augustin puu marjult wasta m läks julgeste selle pöösa juure, kus ta armas oma waenlase peidus olewat. suitses meel käes, kui ta padristikust läbi sinna kohta sai, kus panter pitkali maas oli, ja merine KA ripendas suust wälja. Jmestelles waatts ta ümber. wenonda oli ära kadunud ja muud ei olnud temast leida, km jala zaljed  pehme maa sees. Augustin jäi wagusi kuulama ja põõsastik kahises ja ragises, n'agu oleks üks hirm tulise jooksuga metsast  läbi tunginud. „Tema põgeneb!" ütles Augustin iseeneses.  Kas peaks nüüd häbi, et ta minu käe läbi surmast on pääsnud, teda põgenema panema, mai on ikka meel see mana kustumata  wiha, mis teda minust eemale ajab?" Ta ei leidnud mitte wastust selle küsimise pääle, mis ta ise enesele ette pani. Aga ta süda tuksus rõõmust, sest ta teadis, et ta ühte hääd tegu oli teinud, ja oma Õnnistegija  tahtmist täitnud, kes tigedatele käsib andeks anda ja wiha mehi armastada. Kui Augustin meel pantri juures seisis, kuulis ta rutulist sammu astumist  maata  s üles ja nägi Nattit. See oli püssi pauku kuulnud ja selle järele oma seltsimehe  juure tulnud. Augustin näitav temale oma lastud lindu, aga ta Wenondast ei rääkinud  sõnagi. 'agu kõik hääd ja ausad inimesed, ci tahtnud tema mitte ise ühest niisugusest teust juttu th! mi> tema Uitust  ja auu tunnistaks. Oma seltsimehega läks nüüd Augustin Telawaarlaste külla tagasi. Panter toodi sinna ja Augustini kiitus, et ta osaw kütt olla, kõlas kõikide suus. Augustin kuulis naerdes neid suuri kiituse laulust päält ja ei. lausunud sõnagi: ka siin ei rääkinud tema Wcnondast midagi. Seitsmes p ä ä t ü k k. Isamaalt. Mõnust. (Kiriklikud kääbused.) Weneusu koguduse liikmed olid 1883 aastal 651 meesterahwast  ja 633 hinge nacsterahwast, ühtekokku 1286 hinge. Sündinud on 12 poislast ja 14 tüttarlast, ühte kokku 26 hinge, kõik abielurahva lapsed. Abielusse on laulatud 14 paari. Surnud  on 10 meeste ja 7 nacsterahwast, ühte kokku 17 inimest, «ende hulkaS olid nooremad kui 1 aasta 3 poislast ja 2 tüttarlast, üks mees oli 84 ja üks 75 aastad mana. Leeris on olnud 12 poissi ja 4 tüdrukud. Koolilapsi olid: Kihelkonna  koolis 15, Sömmera külakoolis 37, Jööinpa küla koolis 28 ja Paadla küla koolis 51 last, üleüldse 131 last. Nende hulkas olid 7 last Lutheruse  usku, kes ei ole usuõppetuscst osa wötnud, sest et meie riigi saaduste järele igal ühel usu tunnistusel peawad omad usuöppetajad olema Seepärast oleks wäga soomida, et need, kelle kohus selle järele waadata on, oma tähelpanemist selle päälc pööraksid, et lapsed mitte ilma usuõpetuseta ei jääks, hästi need lutheruse usku lapsed, kes Weneusu koolides käiwad, kui ka need õiget usku lapsed, kes lutheruse koolides kaiwad. Kerlalt. (Sündimise pääw.) 19. Küünla kuu pääwal laulsime meie oma armsa kirikkonna koolmeistri P. S. tema sündimise pääwaks une woodilt ülcse; Noor meeste laulu koor walmistasid  endid tuppa, ja säädsid anded korra pääle, mis oma armulise kooli kaSwatajale kingituseks  muretsenud olid: Kui kõik nüüd nõnda malmis taial sammul oli toimetud hakasiwad mängu mehed laulma seda järgmist salmi: Nüüd ärka uimest ülcse! Su sündimise pääm on käa. Sa waewa näinud isa Sri Jmnal on sind hoidnud meel Sest rõõmsaks on su laste meel. Et rõõmsast wöiwad hüüda: Tänu, kiitus, Tlgu meie Jesusele armu pärast. Et ta teid on hoidnud kenast. Nüüd tõtta oma moodi seest. Ja wötta rõõmu Jesu küäst. Mis tn sul' malmistauud; See pääw on suur ja armas tõelt Su rohke elu pnäwadest Mis Jamalast sul' autud. Jesus! Jesus! hoia teda, Kaitse teda omas ölmas! Ja ka üks kord töises ilmas. Kui wiimne saua lõpetud oli, tehti magamise kambri uks lahti, ja koolmeister astus sisse oma lapsi ja cndissi kooli poisist teretama, keda ta kõik Waimu elu poolest oli üles kaswatanud, sest Kerla koolmeistrid on P. S. koolist koolmeistri ametile hakkanud. Oh tõeste see tund oli liigutaw, iseäranis selle pärast, et kooli lapsed nii pitka aja tagant jöudivad oma koolmeistert armsaks pidada; eks neid ole palju uoorde inimeste seas, kes oma koolmeistrist mööda lähemad, ilma et teda lahkesti terwitaks. ' Kui kõik üks teist terwitanud oliwad, pidas üks koosolijatest hommiku palme, kus laulu koor seda laulu laulis: „Wöta nüüd Issandat wägewat kuningat kiita." Wiimaks peeti kõne: „Armas kooli isa! Meie, sinu armastajad lapsed, teretame Siud su armsa abikaasaga ühtlassi sügawalt liigutud südamega, sest meie oleme rõõmu täis, et taewane  Jumal Teid meile nii kauaks kinkinud, > — armsaks juhatajaks truuiks hole kandjaks isaks kõige heale tööle, mõistlikuks eesmärgiks noore sugu rahwale ja tubliks nöuuandjaks kõikide omakstele. 54 aastat olete mööda elanud ja oma iha rammu ja jõudu isamaa poegade kassuks kuulutanud  ja rohkesti waewa näinud. Ka meiegi juures, kes siin praegu seisame olete palju muret, kurwastust ja südame raskust kannatanud, ennegu meil ehmed pääle hakkasid kasivama, ja oma jalga pruukida wvisime, aga siisgi Teie kuue ölmast kinni hoides ja Teie kepi najal toetades täna paamani, sest kus on armas isa sääl on ka tema armastajad pojad ja tütred. Selle pärast aga nüüd meie armas kooliisa, toome sel tänasel sinu sündimise pääwa homikul ühe Palaw tõbi. Augustin oli sellsamal silmapilgul Wenonda  kiskuja metselaja suust päästnud, kui Wenonda surma nooli Augustini pääle laskis. Kes ei peaks nüüd uskuma, et niisuguse armastuse teu läbi metsmehe miha walgeuüu maSta juurini ta südamest pidi mälja kistud saama ja kaduma. Augustin lootis seda kindlnste, aga südame waluga tundis ta pea ära et see lootus tühine oli. Kui Wenonda mõni pääw pärast seda juhtumist  külla tilli, ei tunnistanud kõige mähem märk tema näus ega olemises et ta paremat meelt päha oleks wötnud. Ikka niisama pahane ja mihane kui ennegi, hoidis  ta ennast körwale, ei annud mingisugust  wastust, kui Augustin temaga juttu püüdis teha, maid mahtiS aga waenuliku silmaga tema otsa. (Järg jääb tulema.)