suse liigetest, mõisnik von St. H. sinna koolimajasse, temaga ühes ka kirikisand ja weel üks oma kihelkonna mõisnik. Mis tegi ja nõuudis aga see ülem, kõrgeste õpetatud kooliwalitsuse liige? Tõesti! Temalt oleks wõinud hästi õppida, kuidas töiste wasta wõib olla. Juttu, mis seal aeti, ei ole siin wõimalik seletada,  sest kiri weniks liig pitkaks. Tähendamise wäärt olgu aga see, et kui see ilus eesmärgi andmine jo liig kõrgesse läks, siis pidi kooliõpetaja wiimaks magusalt paluma: „Ma palun ülema kooliwalitsuse poolt saadetud  herrat, mind mitte terwe walla walitsuse ees teutada!" Sellepeale jäi nimetatud herra magusamaks. Wiimaks, kus halwast meest ning kaemust jutt tuli, mis kõige suurem puudus oli, näitas herra tüki maad eemal olema kaewu peale ning nimetas, et lapsed sealt wäga hästi wõida mett tua, kui ligema kaewu mesi hõel olla. Kooliõpetaja tähenduse peale, et talwel lume ning tuisuga lastel oopis mõimata on, sealt mett tuua, armas herra: „Talulapsed jooksewad talwel palju jalu, selle mõiwad siis sealt ka mett tuua." Sellega olimad jutud otsas, aga puudus jäi sekssamaks  mis ta oli olnud, sest weel minewal sumel oli ligemas kaemus mesi nagu hea wedel rokk. Sellepärast ei ole ka imeks panna, kui siin mahel kõhutõbi möllamas  on. Õpetaja tundis wäga hästi kooliõpetaja seisust, tööd ning palka, aga, mitte sõnakest ei lausunud ta kooliõpetaja eest seletuseks, kus sellel õigus oli. Tänades peame herra von U-St. meelde tuletama, et tema, kellesse see asi sugugi ei puutunud, kooliõpetaja eest mõnes tükis selletust tegi. Seda mett, mida auuStatud kubernäri herra laitis, kiitis ülema kooliwalitsuse  poolt saadetud herra heaks; pandis küll ka Mee pudelisse, et teda, kes teab kuhu Laboratoriumi Miia, jättis aga ometegi miimati, kes teab mispärast, pudeli koolimajasse. Et mõned K. kihelk. kooliõpetajatest sumel, kus ommeti iga kooliõpetaja priiaeg on, Soomemaal ja weel mõnes kodumaa linnas laulmas julgesid käia, seks kutsuti kõiki kih. kooliwanemaid ning kooliõpetajaid  minema 23. Oktobr. kooli kohtu ette, kus nendele seadus ette loeti, et nemad künni kolme päewani kodust mõiwad minna, kohalise kooliwanema loaga; aga kaugemaks ajaks peawad kooliwalitsuse käest seks luba küsima, olgu, kas kooli ajal ehk sumel. Selle käsu peale toetades sõitsiwad mõned kooliõpetajad Januari kuul Tartusse, Kirjameeste seltsi koosolekule, ilma et seda wöörmündri herrale ehk õpetajale oleks ütelnud. Mõni päew pärast seda oli õpetaja poolt juba ' Nurisemist kuulda, ning mõni kooliõpetaja oli ka wöörmündri  herra juttule kutsutud. Kui nüüd õpetaja ka nurises, miks nad ilma lubata Tartusse läinud, siis palunud kõik Tartus käijad seda eksitust wabandada, ning sellega oli asi seks korraks rahu. (Järg jääb tulema.) Omalt maalt. Wiliandist. Oma tänaseks jubikirjaks oleme Wõrumaalt tulnud sõnumiku pannus, natukene meie kihelkondade kooliwalitsustest räägitakse. Meie õpime sealt paljugi asju, mis mõnel lugejal täitsa uued saawad olema. Kihelkonna kooliwalitsus (kus üks mõisnik kihelkonna wöörmünder, kirikherra, kihelkonna  koolmeister ja talupoeg kihelkonna kooliwanem istuwad) teeb seeläbi healte paljusega, et mõisnik omale kui eestistujale kaks healt pärib, uusi seadusi, laseb nende seaduste põhja peal koolmeistri lahti n. n. e. Koolmeister M. W. tehakse nimelt sellepärast lahti, et ta mullu 19. Webruaril kõnet pidanud, kus ütlemata  suure waimustamisega meie õndsa Keisri Herra tööst räägib. See kõne on Sakala lisalehes mullu aasta ära trükitud, kus teda igaüks selle pealkirja all leiab: „ Keisri Aleksandri 11. walitsus." Pärnumaalt. Eesti taluv pea tunnLSt u äia l e - ksander 117 Eesseiswa pealkirja all U mM Mi "taluperemehe käest kiri tulnud, mis meie muutmata awaldada nõuuks oleme wõtnud. Niisama,  nagu see talupoeg, nii mõtleb ja tunneb küll iga EeSti mees omas südames. Kiri on nõnda: „Minu liht talupoja mõistus ei leia küll sõnu, miska ma kõige nende ärarääkimata suurte ja auustusewäärt  tegude eest tänu wõiksin tunnistada, miska meie õnnis Keiser Aleksander li. oma 26. aastase õnnistusrikka walitsuse aja meid waesid Eesti talupoegi  madalast põrmust nõnda kaugele on ülesse tõstnud,  et meie ka juba inimese-õigusest tohime rääkida ja selle meie omaduse tunneme olewat. Mitmed aastasajad  ei ole seda ära teha jõudnud, mis Tema 26. walitsuse aastat on korda saatnud. Tänu, tuhat kord tänu Temale selle eest! Jumal õnnistagu ka kõiki, kes truuiste Tema poole on hoidnud ja surma kartuseta  Temale kõige nende heategude juures abiks on olnud. Kõik need heateud jätame ükshaawalt ülesse lugemata, olgu nad selle ühe sisse kõik kokku wõetud: meie õnnis Riigi-Zsa Keiser Aleksander li. on oma 26. aastase walitsuse ajal meile inimese seisuse õiguse annud! Ilus ja hiilgaw ei ole see tänu küll mitte, aga ometi südame põhjast ta tuleb, sest tänulik süda ei wõi mitte wait olla, et meie wastalised jälle ei wõikfiwad  ütelda, talupojale ei maksa head teha, tema ei tunne seda ära, ei mõista ega taha oma heategijale iial tänuline olla. Ja mis on meie õnnis Riigi-Jsa Aleksander 11. kõige oma heategude palgaks saanud? Nuttes ja kurbtusega peame tunnistama, mis kõik maailm ehmatusega  teab, see põrgu-selts, keda nihilistlasteks hüütakse,  on Jumalat teutawa käe läbi Tema püha, kalli elu hirmsa, jäleda mõrtsuka teuga wõtnud ja Temale kõik Tema 26. aastased otsata heateud häbemata kombel  kurjaga kätte tasunud. See kurwastab meid wäga, see walutab meie hinges, see sünnitab meie südames püha wiha mässajate wasta. Nii kaua, kui meie keel weel liigub, nii kaua, kui weri meie soontes tuksub, ei saa meie ega meie järeletulijad seda ära unustama, maid saame oma lastele ja lastelastele Kõrge Aleksander  11. heategudest jutustama, mis Temale igawesse  elusse Tema järele käiwad! Küll nägi Tema kõige oma raske walitsuse aja, kui wäga see äraneetud kurjast kihutatud selts Tema elu kallale kippus, siiski ei hoolinud Ta sellest ega kartnud surma hirmu, waid muretses wäsimata uusa ja paremaid seadusi andes oma alamate hea elukorra eest. Jah, Tema pidas oma Kõrge ameti kohut ülemaks,  kui oma elu ning langes selle ohwriks ja seega ühtlasi meie eest. Jumal andku Temale rahulist hingamist ja rõõmust  ülesse tõusmist! Aga pühaks ja kalliks jäegu meile Tema mälestus ning kõrgeks kiitkem Teda põlwest  põlweni, sest Tema oli meie ilmunustamata ülewäga  armastatud Aleksander Peastja!! Wana-Wändras, Piista Kuusikarul, , ~ 15. Märtsil 1881. K. loosimised heaks näikse uuemal Hal õige kasulikuks" minewat.' Nii on Lelle walla abikomitee Wändra kihelkonnas 8. Märtsil seesugust loosimist pidanud, mille iäbi 145 rubla puhast kasu sisse on tulnud. Seesuguste loosimiste juures on asjad enamiste kingitud, ning on need loosimised ka sellepärast soowitawad, et sell kombel meie neiud kõige paremine ühes wõiwad aidata, kelle näputööd jo loositawad asjad enamiste on. > 5 Jmeasju Mll palju maailmas, aga wahel tulev ikka jälle mi tmelikuid uusi juure, et imelikumad on kui imeasjad. Seiemaale olime küll näinud, et wõeramaa ajalehtedes üksikud tükid, kus Weneriiki teutadi ehk muidu liig nurjatumat juttu aeti, piiri peal musta wärwiga üle oliwad pintseldatud.  Et aga üksikus kihelkondades meie oma maa ajalehtedega,  kes zensurist läbi on käinud, sedasama wiisi tehakse, seda ei arwanud meie seiemaale wõimalikuks. Nüüd on aga M. kihelkonnas Sakala lugejad omad Sakala numrid mõnikord nõnda kätte saanud, et üksikud  kirjad nende sees musta wärwiga üle on pintseldatud.  Numrid ise tulewad ilusaste ristpaela all inimeste kätte. Meie elame siin omal waiksel kodumaal  tõeste üht paradisi elu! Tartust. Kalli armulise Keisri Herra surma sõnum tõi ka Tartu Eestlastele ärarääkimata  ehmatust ja walusat silmawett. Kõik inimesed oliwad siin kohkunud; kus iial inimesi koos oli, seal räägiti sellest samast hirmsast asjast; sagedaste nähti liht inimesi silmamees juttu ajawat ja kui sa lähedalt mööda läksid, kuulsid, et jutt mitte rääkijate oma suguwõsa  liikme surmast ei olnud, waid Keisri Herra surmast  oli. Päris liht Eestlasi kuuldi ütlewat: „Temap see jo oli, kes meile selle parema põlwe tõi. Jumal kaitsku tema poega." Ma tahan Sakalale lühidelt teadustada, mis Tartu maakonna wallawanemad, kes 2. Märtsiks kella 11 ajaks Wanemuise saali konwerentsile  kokku oliwad kutsutud, sellel walupäewal toimetasiwad.  Konwerentsi president lektor Dr. Weske alustas peale kell koosolekut sellega, et ta wallawanematele,  keda umbes 80 koos oli, ühe telegrammi, mis ta Tartu politseimeistri herra käest toonud, kes teda praegu kubernäri herra käest saanud oli, kalli Keisri Herra surmast ette luges, mis wallawanemad, kes sest asjast alles Tartusse jõudes kuulda oliwad saanud, nähtawalt liigutatud kuulsiwad, ja kutsus siis neid Jumala kotta, sest kella 12 ajal pidi EeSti Maarja kirikus Jumala teenistus olema. Nüüd läksiwad kõik koosolejad rongis Maarja kiriku poole. Konsistooriumi nõuumehele õpetaja Willigerodele oli wallawanemate tulekust wahe ajal teada antud ja tema oli selle eest lahkeste hoolt kanda lasknud, et kirikus käik lahti ja altari ees mitu pinki wallawanemate jauks tühjaks hoitud olid. Õpetaja Willigerode tuli kiriku uksele wallawanematele wasta ja wiis neid, ise ees käies, kirikust altari ette. Kirik oli rahwast tungiwalt täis. Õpetaja Willigerode pidas wäga mõnusa kõne altarilt kalli Keisri surmast ja tema häist tegudest, ja pidas siis mõjusa sõnadega liigutawat palwet. Pärast Jumala teenistust tuliwad wallawanemad jälle Wanemuine saali, kus otsuseks tehti, üht telegrammi kubernäri herra kätte saata. Telegramm, kus wallawanemad  oma südame walu Keisri Herra surmast awaldawad ja uuele Keisrile ja kõige Keisri Suguwõsale  kõige alamat truudust tänulikult tunnistawad, saadeti sellesama päewa õhtapoolel Riiga kubernäri herra kätte ära. Konwerentfi päewakord aga jäi tulewa toimetamiseks. ) weel toomad ajakirjad 1. t Mldinud hirmsa kurjateu ja kurjategijate  üle üksikuid teadusi, mis seda jäledat lugu laiemalt walge ette awaldawad. Nõnda annab täna Peeterburgi ajakiri „Nowoje Wremjä" ühe sõapealiku Grohowi kirja trükki, kes ise oma silmaga jäledat kurjategu  oli näinud ja kurjategijat kinni wõtmas olnud. „1. Märtsil" räägib Grohow „wõtsin mina prii aega oma ülemate lubaga ja jalutasin üle Teatri-silla Katarina-kanaali äärt mööda Newski-Prospekti  poole. Mihailowi aia juures sain ma ühe keskmise  kaswuga, helekollase juukstega noore mehele järele, kellel üks walge pakikene kaenla all oli. Kui mina temast mööda olin läinud, nägin ma Keiserliku tõlda, kellel Kasakad ümber oliwad, tulewat. Mina jäin seisma ja teretasin Majesteeti, mis juures ma silmasin,  et nimetatud mees, arwata kuus sammu minust eemal, ka seisma oli jäenud. Kui Keiserlik tõld minust mööda oli, astusin mina oma teed Newski poole edasi, olin aga waewalt mõnd sammu läinud, kuna pitkse müristamise sarnane pauk käis ja mina kõwa madinat  ja põrumist tundsin. Mina pöörsin ümber ja nägin, et üks Kasakas puudus, üks töine hobuse seljast  kukkus. Minu poole tõttas seesama mees, kellest ma mööda olin läinud. Üks wahisoldat ajas teda kohe taga, tahtis teda kinni tõmmata, see aga lükkas teda enesest ära tagasi. Nüüd hakkasin mina põgenema  kurjategija ümbert kinni, kuna wahisoldat tema kätesse hakkas. Sellsamal silmapilgul jooksiwad kaks soldatit seie ja wõtsiwad ka kurjategija ümbert kinni. Nüüd waatasin mina jälle Keiserliku wankri poole ja märkasin, et Majesteet sellest jo wälja oli tulnud ja ohwitserid Temale wasta ruttasiwad. Keiser astus meie salga juure ja küsis, arwata kaks sammu kurjategijast  eemal seisates: „See on see laskja?" ~Jah, Keiserlik Majesteet!" wastasime meie ühest suust. „Katske teda läbi, kas temal mitte tõisa sõariistu  ühes ei ole." Tema rinna-taskus leiti üks rewolwer, ja selle tõmbas üks ohwitser kohe kurjategija käest ära. Sellepeale  läks Majesteet tõlla juure tagasi, ja meie pidasime  kurjategijat kinni. Siin mälestan ma nagu udu läbi nägewat olnud, kuidas üks keskmise kaswuga noor mees mööda uulitsa kõrwalist jalgteed Majesteedile wasta ruttas, ja kuidas ta ühe walge asja Keisrile peaaegu ütelda otse pahema jala peale wiskas. Kõik see oli ühe silmapilguga sündinud ja siis käis jäle, wäristaw pauk ja sellsamal silmapilgul saiwad kõik ümberseisjad maha wisatud. Kui suitsu pilw oli lahkunud,  nägin ma Keisrit, ennast pahema käe peale toetades, maas olewat. Nõndasamuti oli ka Keisri ligidal üks ohwitser maas, ja püüdis wiimase hinge jõuuga pääd tõsta ja Keisrile silmi waadata. Keiserlik  Majesteet tõstis natukene pääd, laskis aga oma pää kohe jälle tagasi alla. ... Kui meie selle töise paugu järele.jälle mõtteid tagasi olime saanud, jooksis praegu üks Preobrashenski rügemendi soldat meie juure, andis meilt kinni hoietawa  kurjategijale kõwa hoobi pähä ja hüüdis: „Waata, mis teie kurjategijad sünnitate!" Kurjategija wastas: „ Palun, ära löö mind, Jumala pärast ära löö! Mis nüüd sünnib, saate teie Pärast teada saama. Teie olete teadmata rahwas!" Kui saan, mille sees Majesteeti palleisse wiidi, minema oli hakkanud, tuli üks wahisoldat meie juure ja ütles, meie pidada kurjategijat kõige ligemasse politsei  toimetuse-tuppa wiima, aga üks ohwitser andis meile käsku, kurjategijat parem otsekohe linna pää-