Tallinna Sõber 5526, ReljaS aattMU, TallmuiS, Z. Hcina-kiiil Mw.il WZ. Uleüld«t acaleht Cestirahwalr »aal ia liuiiadts. Tuleb ükskord nädalis walja. Maksab Tallinnas Lindfor»'i pSriate trükimajas: ,a«tas L rubla, 40 kop. pool-aaStas 1 rubla 40 kop> Koju ehk postiga saadetud: aastas 3 rubla paol-aaStaS t rubla 70 kop. Kuulutused maksavad iga rea ehk selle aseme vealt S »«» TMimMtz WSkt«lfe waSta, ?«U«»»S i Awds»rs'l -- W»Kr>«rO»A. S. Seea«dl, v»«llkxee»s » k,4. Wrt««! N. ''Utt. NUS! v. A«dt«Ma. Maks,»» i A. MMk,. O. »aj',alusH. J. A»«s««S! W. WaStaja redaktor: W. F. Eichhsrn. Sl°b «aluski,, - kirjad kßwsd «alliski (Baltgchxsri Sleaister: Teadus ja haridus. Omaalt maalt: Tallinnast - Moltshanow, kiru ..Rahwameeste' uued so,. mamised. Maapääwa uõuuwõtmised. - Z-usori asemik. Linnajaaditule nõuukogust. «me kee». Tuletõrjujate-Pääw. Paidest: Kingitus Tulekahju. Waiwarast: Öökülm. - Tartust: «»rj. Seltsist Medaljed. Riiast: Piiskopi reisust. Theater. Saaremaalt: Kiri. KuuramaaU: Liibawi kaubaba»?, --- lknirkakju. Kiri. Pktnbmgist Kiiigilnsch. !Z ulr lahju Knrjalkgu. Lindral Skobtlew f. Moslwasi: ASiliiselt. Doni maakonnast: Mavk Odeiiast: luudch. Barnanlist Wiiljarändajad.  WSerslt msa > : Eakjamaakk. U,Mr>»-U>MMi!aM, -- Pranljusmaai! - Inglismaa!!. Egqptuftst. Uunnod sõnumid. Knza wasliistd. Kink» ttaduskd. Teadus ja haridus. -.Ärge olge eneSte meelest targad/ Rom. 12. 17. Sellest ei ole weel palju aega, kõik need mehed kelle elupääwad nüüd wanuduse poole pöõrawad, kõik need mäletawad seda weel, kuida meie rahwakoolid algafiwad. See Seltskond meie kodumaa kodanikud? keskis, mõisnikud ja kirikuõpetajad, keda nüüd mõnelt poolelt rahwa ja , Eestlaste" kõrgema hariduse wastaseks ja lammutajaks  wärwida püütakse, need , Saksad" alustasiwad meie kodumaa rahwakooli. Mõisnikud, kes sel aeal kõik weel , Saksad" oliwad, laskfiwad oma kulu peale ehk rohkemalt oma kulu peale koolimajast ehitada ehk laskflwad endist kõrtsihooneid koolimajadeks ümber ehitada, andfiwad koolidele maad, makfiwad oma kulu peal õpetatud koolmeistritele  palka ja toitfiwad paiguti ka weel koolipätwil neid lapst, kelle elupaigad niikaugel oliwad, et nemad wahetundidel koju sööma minna ei wöinud. RahwaS oli sagedast wäga tuim koolide waSta, ehk waataõ koguni wihase ehk poolwihase silmaga koolide peale. Weel elab ehk mehi, kes ise ütelnud on: ,Mina olen ilma koolita elanud, minu lapsed wõiwad ka ilma toolita läbi saada." Weel elab ehk mehi, kes wägiwaldselt pidiwad sunnitud saama, oma lapst kooli saatma. Weel mälätawad ehk meil kodumaa wanemad koolmeistrid, kuida mõned wanemad oma lapsi kooli eest haigustega ja «sigadustega wabandastwad, nagu soldati «võtmise eest. Ja juba nüüd, kns meie maarahwa koolielu hakatus rahwa enese elamas mälestuses seisab, juba nüüd tsusewad  mehed ,rahwa nimel" üles ja tunnistawad rahwakooli  teaduslikku õpetuse plaani liig kitsaks, kiitlewad, et nemad „ kõrgemat haridust" iga ,urtfiku" fisse kannakfiwad  ja kõiki rahwast õnnelikuks teekfiwad, kui rahwakooli ohjad nende kätte laugekfiwad. Ja teiselt poolelt arwawad selle seltskonna liited, kelle õlade peal rahwakooli asutamine seifis, kes koolide pärast rahwa enese wasta raskest «võitlema pidi, fiin ja seal ka weel «võitlema peab, juba nüüd peawad selle seltskonna liiked , rahwameeste"  ülearuliste ,kõrge hariduse" pärimiste waSta «vainule astuma. Seda on ka Walga kirikuõpetaja Propst Kupffer ühes, Liiwimaa Synodis peetud kõnes teinud, mis pärast kohalises  paikas ara trükitud sai ja mille wasta nüüd »Olemit"  oma Nu. 24 seeS wöitleb. See tuntud tülileht. kes psesa taga waritseb, ükfi aga tüli ja wihawaenu kihutust meie kodumaa sugude ja seisuste wahel otsides ja kõige pealt meie maakirikut, Ewangeli Lutheruse usutunnistuse kirikut ja õpetajaid rahwa waenlaseks wärwideS, see tülileht  on ka seda kõnet tuntud kombel oma küsimise tähtedega  ja õhkamise tähtedega läbi kihwistanud ja oma wihawaenu  maimuga roojastanud. Meil ei ole ruumi Propst Kupftrt kõnet söna-sönalt üles wõtta ja paneme ükfi selle põhjusmõtted lugejate ette. Propst Kupffer arwab: kooliõpetus peab iga inimese seisusliku ehk ametliku elukorra kohaline olema. Sellepärast et pea ka see meeS, kes kui talumees oma elupäiwi põllutööga ära elada tahab, oma noorel põlwel mitte ülearu oma aega pooliku tead,iste õppimisega «viitma ega ühest koolist teise käima, waid peab oma teaduslikku õppimist Külakoolis lõpetama. Propst Kupffer arwab, et kui meie talurahwaS nu kaugele jõuaks, et igaüks heaste ja mõistusega lueb, kaunis  heaste kirjutab, kirikuraamatu laulust olete laulab, oma tarwis õiele rehendab ja iseäranis omas südames kindla usuõpetuse põhjusel seisab, fiiS oleks meil esimene  taluseisuS maailmas. Mitte seisuse kastidesse ei pea inimesed, oina sündimist  mööda sõtkutud saama, nagu Hi»WM«Ms«d; tgs« ükS peab selle eluseisufe sisse aSluda võima, mtt tema loodusliku annete ja tema warandltkn Mu kohaline on. Selleks olekfiwad Propst Kupfferi mõtet -nooda meie maakoolid  nenda korraldada, et talumehed ja alamad põllumehed  oma õppimist Külakoolis lõpetada wõiwad. Kihelkonnakoolid  peaksiivad ühekõ sillaks saama, mis Külakoolist  neid kõrgemale õpetusejärjele wiib, lelle tahtmine, waiinuanded ja jõud seda päriwad ja wälja kannawad. Sedaanist saakfiwad, nenda ütelda, Külakoolist need taimed wälja nopitud, mis teist laba tarwitawad, kust jälle kõrge ,na laba peale nihkukfiwad, kui nende «vaimuanded ja nende jõud seda kannawad. Kihelkonnakoolide» peaks wähem õppijaid ABwSMd saama ja ««ende kooliraha peaks kõrgem olema. Sedawiifi loodab Propst Kupffer «ete maad ja rahwast  seesuguste kahewääriliSte meeSte eest kaitseda, keS kunstlikult taluseisusest wälja koolitatud saawad, watmu annete ehk jöuu puuduse pärast aga tee! järõku setStna jääma peawad ja kellest ««eed poolikud elukujud sigiwad. keS ühe jalaga üheS, teise jalaga teises seisuses kõiguvad, alamale poole põlastusega, ülemale poole kadedusega luuritsewad,  «viha ja sappi südamesse koguvad ja hullnskonna (Bummlerthum) sekka langeivad. Propst Kupffer üilelm ,Kõige initneSlele maailmas täitsa uhesugust haridust anda. on wõimata, on luba sellepärast võimata, e! Jumalast kingitud waimuanded mitmesugused on. Maailma elu läheks ka wäga igawakS, kui üksi aga Professori õpetuSjärjelised  inimesed maa peal elaknvad." Meie oleme Propst Kupfferi kõuest üksi pöbjaSntttteid mahutada wöinud ja jätame mõistliku lugejale hooleks, nende üle järel mõtelda. Meie paneksime nüüd ka ,Ole«viku" waStast pöhjusmstet nende kõrwa ja kaaluka me neid üksteise «vasta, kuida kord ja kohuS on. Aga -- meie et leia ksikis felleS tõrelemises pöhjuSmõlet. waid leiame ükfi tõrelemist ja sõimamist. ,Olemit" kirjutab salalikust waenlastest". »rahwa haridusest wõtmolrkult kaugele hoidmisest" ja mis sesuguft meelesegadust rohkem on, ja ütleb ka kuulsa Saksu luuletaja Piiaga.Talupoeg ei ole mänguasi!" ,Olevikuga" «vaielda on üSna aSjata, sest see lebl ei tee muud, kui topib aga «võõriti ja paha lähendust teiSle sõnade sisse ja paneb küsimise tähed ja öhka-nste lahed körwa. Meie ei taha fliS ka mitte .Olewikuga' vaielda, waid tahame üht eksitust õiendada, mida sagedast ka teistes  kõnedes ja kirjades leiame ja mis palju ! egadust >a .paha teeb. EkfituS on see. et teadust ja haridust sagedast ühekS ja sellekssamaks peetakse, tuna need koguni mitte üks ja seesama ei ole. TeaduS et ole iseenesest weel hariduS ja haridus ei ole iialgi teaduS. TeaduS võib sagedast paljas osawuS olla. mida just niisamati õppida wõib, mida ka sagedast just niisamiti õpitakse, nagu sepa ja kingsepa ametit, ilma et inimese süda sellest vähematki osa «vötakS ja soojendatud ja parandatud saakS. TeaduS on määramata wald, mille viired seda eemale nihkuvad, mida kaugemale uurija teaduse stSse tungib. Teadust ei ole weel ükski surelik täitsa kätte saanud ja meie surelikud ja piiratud meele ei saa meile küll ka iialgi lubama, teadust  otsani kätte saada. Ja kvt teises ilmas meie meeled täielisemaks saakstwad. fltS nihkukfiwad ehk ka teaduse «alla piired jälle eemale, nagu wikerkaar laSte filma ees «emale nihkub, kui lapsed vikerkaart oma aia taga olema «wmvab ja kinni püüdma lähewad. HariduS on koguni teine asi, mis iseenesest teaduse külge köidetud et ole. Tradut laiendab mõistust, haridus sosjendah südant, Detab õiget elukeuadust tundma ja kosutama.  Hariduse pitred seisavad nihknmala pühakirja sõnaS meie silma ees: ,Ar m asta Jumalal üle kõigi ja oma ligemist, kui Hariduse wäjaSpidine kuju, nenda nimetatud peenike elukombe wõib küll mitmesugune olla, peab aga ikka sellest pühakirja sõnast välja kaSrvama ja selles juurduma. Kes oma ligemist tõeste armastab, see ei saa iialgi midagi  rääkima, tegema ehk ennast üleüldse nenda üleSpidama,  et see kuidagi tema armast ligemist pahandaks. Ja tema saab ka,li seda tegema ja püüdma, mis teda tema la.iiMnmeNle uima ees mmsakS ja kõigile seltskonnale käsuliseks tilkeks teed. Ja see kõik ühtekokku on hariduse utu !a pr di, liiületi kõik teised kenad näitused iseenesest wal>a kasiraioad. Ja hariduS on seda sügaivam, mida vähem inimene ise omale sellest aru annab, et see haridus on, kui see nagu vili haritud põllust, haritud südamest välja kaö 10 ab, Hariduse põhjuseks on küll ikka oma jagu teaduslikku õpetust tarvis. Ja talumehe põllutöö ja majapidamise ofawals latliiannsekS m ka oma jägu teaduslikku õpetust tarwiS. Molemiks mõedub aga sellest, mida Propst Kupffer taiurahwa kohta rärib, ja temal on meie arwateS täis õigus ütelda i Jõuad kord meie talurahvas läbisegamini ja igaüks iseäranis n-i kaugele, ftiS on meil e s ime n e talnjei s u 8 maailm a S. Missugust icaduSlitka õpelusejärge fiis  kusagil  maal taluradiv.il läbisegamini, ehk ka kafltöõ meistritel linnades olema anvab? Enamtst on see urades rmgkoudadeS paizu madalam ja wiletsam. Meil et oie ühngt selle makita, et fiin ja seal üks rikkama peremehe  poeg cmafi ko. liõvpimiseS kaugemale läheb ja pärast keda jakke esivanemate kombel sahka kätte wStab. '.stga et ieda talumeest halwrmakS peetud, ehk koguni ..harimata meheks' veetud saaks, kelle aeg ehk Md muud õppida ei kannud, km lugema, kirjutama, rehendama, laulma ;a kindlat ulii õpetust oma pnhaslnd südame stsse võtma, see on übK 'hnS >a on meik tbaküjomeeSle halpuS, kes oma meelest luga targad on. Meie tuneme mitu auusat meest ialnrabma leisuieö ja kästtöo rahwa seisuses, kelle jõud neste noore! võimel niigi salju evvida ei lubanud, keS aga sellegi varast igapidr darilnb rahwa sekka mahnwad. Kirjade seas, im? meile rahana kessist listewad, on mitmed, mis läiS kirjutiste w iga st. aga ka tais auiisaid ja haritud mõtteid on ja meile on mitmed teised kirjad tulnud, uutmoodi  kunstitatnd EeSükeeleS, aga täis tooreid mõtteid ja harimata vaim», Ja ka tee on just õige, et Kihelkonnakoolide?  õppijate käest kergemat maksu päritakse. Aihelkenna-koolid  saavad koguduse kulu peal üleS peetud. Kogudust ei peaks aga mitte sundida tohtima, kõrgema teadusliku õpetamise eest kulu kandma, kui koguduse liigetel läbiStikkn tarvis läheb. Kellel aega on, kõrgemat õpetust nõuda, sellel peaks ka jõudu olema, selle õpetuse kulu ise kanda. Muidu võiks kergest juhtuda, et rikkamad mehed, kellel vaja ei ole oma poegi põllutööl abiks wötta, et need oma poegi vaesemate kulu peal koolitavad, ja nende poegadest  parast mehed kasvavad, omalt poolelt üle õla nende peale vahivad, kelle kulu peale neid koolitati. On aga