legi kodust ära sõita ei wõi. Et Kirjameeste Seltsi eestseisus seda kokkukutsumist 23. Aprillikuu päewa peale on tähendanud, on ta seeläbi täielikku umbusaldust  oma wasta rahwa sekka wälja lautanud." Meie rõõmustame ennast, et Tartu Eesti Seitung Kirjameeste Seltsi eestseisuse wigade pärast mitte enam terwet Seltsi ei laida, maid üksi neid, kes laitust teeninud on. - Tartu Eesti Seitung annab omas 15. numris teada, et seda leht mitte enam Mattieseni trükikojos ei trükita, maid Tartu Eesti Seitungi enese  trükimajas, kus ka muid trükitööst wasta wõetakse. Tallinnast. Tallinna Sõbra kallid sõnad. Omas -N.-Wiws all: „Odawad sõnad" jälle Sakala wasta ühe pitka kirja malmis sepitsenud. See kiri jookseb just kui mõni aurumasinaga aetud tõrelemise masin, aga siiski ei ole meie terwe kirja seest enam uusi mõtteid leidnud, kui ühe ainsa. Et Tallinna Sõber omas kirjas õige palju turust ja turu naistest räägib, see ei ole uus asi, sest meie oleme juba omas 15. numris seda tähele pidanud panema, mikspärast Tallinna Sõber turu naiste ja poistele nii wäga tuttaw on. Uus asi on see, et Tallinna Sõber omas wiimases kirjas Sakala  sõnu wns korda „odawaks" nimetab. Sellega on ta ütelnud, et tema sõnad palju kallimad on, mille awaliku tunnistuse kohta meie kui täitsa ootamata  asja eest wäga tänulikud oleme. Nii heaste Sakala kui Tallinna Sõbra Väljaandjad kirjutawad omi sõnu raud sulega ja musta tindiga walge paberi peale. Mis teeb siis Tallinna Sõbra sõnu nii suurelt kallimaks, kui Sakala sõnad odawad on? Wist esmalt „nahk kott" Tallinna Sõbra ees seina kulles, millest rahwa heal räägib, kust Tallinna Sõber nii wäga sagedaste karastust wõtab. Töiselt aga wist ka need suured summad, mis Tallinna Sõber seesuguste kirjade eest saab, kus heaste Sakalat ja tema lugejaid jõuab teutada. Nii ütleb ta eesnimetatud kirjas meie hulga lugejate ja kaastööliste kohta Saksamaa laulikuga: „Kui ka sadatuhat eeslit korraga kisendawad, siis ei ole see sellepärast iialgi muud midagi, kui aga eesli kisa." Tallinna Sõber on seal juures aga wist liig sageda nahk koti tarwitamise pärast ära unustanud, et eesel meie maa loom ei olegi ja neid siin wäga wähe näha on. Seesugust looma wahitakse meie maal suure imekspanemisega. Nii oli ka hiljuti Tallinna turul lugu, kus rahwaS üht eeslit hulgani tähele pani, ja kui eesel pealegi korraga käredaste kisendama hakkas, nii waljuste pidi naerma, et terwe turu waöta kõlas. Eesel aga armas seda naeru-kõla wist „sadatuhat  eesli" kisaks ja kisendas sellepärast ikka waljumine  edasi, nagu saaks ta oma wõidukisa eest maksetud.  Sellepärast on Tallinna Sõber omas eesnimetatud  kirjas täitsa iseenese kohta neid sõnu kirjutanud: „ Palju mehi on wiimasel ajal kõnejärje peale astunud ja tõsise teaduse nime all ekfitawat lori Eestirahwa ette kannud, kui ei oleks Eestirahwal õigus, õpetatud  mehi õpetajaks pärida, niisamuti, kui igal töisel rahwal." Nende Tallinna Sõbra sõnade järele peame arwama, et tema wäljaandja ära hakkab tundma, kui kahjulik see rahwale on, kui wahel maamõetja ahela asemel omale sulega leiba hakkab teenima. Eks see ei ole niisama kallis asi, kui wõeramaa loomade pidamine, mis külmas kliimas, kus seesuguste loomade ülespidamiste kulud ikka wäga kalliks lähewad. Oöpiku  ja räästa laul on sellepärast ikka odawamad kui papakoi, jaanalinnu ehk pealegi eesli laul. Tallinna Sõbra..tgAku-pplsstikt," Ka Tallinna mna lugejatelesellest, et Eesti Postimehe kaasredaktor Harry Jannsen meie käest selle üle otsust pärinud, kuidas meie kõige pealt Eestlane ja siis alles muulane oleme ja sellepärast EeSti Postimehega käsikäes ei wõi käia, kes kõige pealt Baltialane ja siis alles Eestlane on. Tallinna Sõber ütleb: „Meie silma ees ei maksnud see Sakala sõna rohkem, kui need hüüdmised, mida sagedaste Kalaturul  kuulame: minul wärsked räimed minul kõige Värskemad räimed. Meie arwasime, et see Sakala poolt üks tasku-poliitika oleks, mitte maa ja rahwa-poliitika n. n. e." Nõnda kirjutab Tallinna Sõber ja awaldab siis oma suurt lootust ja rõõmu selle üle, mis Sakala Postimehe küsimiste peale saab Vastama ja kuidas wastusega kitsikuses saab olema. Meie näeme siin jälle kõige pealt, et Tallinna Sõber nii oma turu ja kilunaistega kokku on sulanud, et ta enam mitte üht kirja kirjutada ei wõi, kus ta neid meele tuletaks. Siis näeme teda ütlewat, et meie oma ütelustega taskupoliitikat olla taga ajanud  n. n. e. Siin on aga Tallinna Sõber just ise „ tasku-poliitikat" awaldanud. Sagedaste pidada jo seda turude peal juhtuma, et need mehed, kes töiste tasku puhastawad, töiste peale näidates ise kõige tuli- semad on kisendama: „Waadake kus waras läheb, wõtke waras kinni!" n. n. e. Seda teab iga laps, et meie maal igal kombel enam Võimalik on, omi taska toppida ehk tasku-poliiitikat taga ajada, kui . EeSti rahwa eest Võidelda ja ennast Eestlaseks tunnistada.  Seda teab ka Tallinna Sõber Väga heaste ära; aga et keegi tema enese peale ei mõtleks, et ta „tasku -poliitikat" taga ajab, on ta seda töiste peale tunnistama hakanud, nagu seda mullu aasta Eesti Postimees ka tegi. Seesugust taskupolitikat wõib üksi neil olla, kes „Baltialaste" ehk üksiku seisuste eest wõitlewad. Et nad aga seesugust poliitikat siiski töiste peale püüawad tunnistada, seda ei Või keegi imeks panna, see on üks wana taskupoliitiklaste po(A  — „Tallinna Sõbra" paastu aeg. Kas Sõber" "omale pää peale ja kotiriided ümber on Võtnud, seda meie küll ei tea, aga omas numris näeme teda ristis kätega oma pattu tunnistades, kus ta ohates „ Eksida wõib igaüks, omas koduses elus ja emalikus elus." Sell kombel oma silmnägu kortsudesse tõmmates, mõtleb ta, et inimesed teda kohW usuwad, kui ta töiste ajalehtede kohta wälja ütleb, et need walet rääkida, ning ta lisab juure: „Aga teades seda rääkida ja seda kirjutada, mis tõsi ei ole, see on rohkem kui Vabandada wõib." Need sõnad lähemad aga selle tüki peale, mis Sakala 13. numris seda pealkirja kannab: „Naljakas Tallinna Sõber." Meie lugejad saamad ehk imekspannes küsima, mis seal siis walet räägitud on. Seda „Tallinna Sõber" ka ei ütle, aga kuulge kuidas ta naljakalt (mõtelge tema paastu näu-kortsude peale!) „walet" wälja arutab.  Tema kirjutab: „Et tema (see on Sakala wäljaandja)  lugeda oskab, seda ei wõi salata, sest meie näeme ükskord igas nädalas, et tema ka kirjutada oskab. Meile ei jäe siis muud üle, kui et mõtlema peame, tema ei oskaks arusaamisega lugeda, ehk tema räägib ja kirjutab teades midagi, mida isegi ei usu, uskuda ei wõi, kui tema arusaamisega lugenud on; ehk kuida seda selges EestikeeleS üteldakse tema waletab." Noh, kas wõib meel „keerulisemat" tükki olla? Sell kombel on ta „wale"-sõna kätte saanud ja seda wintsutab ta siis terwe lehekülg täis. Asjalikust arutamisest ei ole enam juttugi. Kõige naljakam on see, et „Tallinna Sõber" ennast O. W. Masinguga kõrwu julgeb seada. O. W. Masing Võitles niisama rahwa eest, nagu seda nüüd Sakala ja muud teemad, künni Masing'i leht jäädawalt seisma pidi jääma. „Tallinna Sõber" ei wõitle aga mitte rahwa eest, waid teda on just seks asutatud, et ta Sakala wastalistele sõariistaks oleks, sest et tema wäljaandja oma osawust selles ametis juba enne „Tallinna Sõbra" wäljatulemist Saksakeele ajalehtedes suure lõikusega üles oli awaldanud. Nüüd kirjutab aga „ Tallinna Sõber": „Kui wiga tead laita siis tule ja aita, ütleb kuulus Eesti kirja-isa O. TV. Masing, kui ka temale kibedad õrilased waewa teha püüdfiwad." Meile tulewad Reinuwaderi paastu-aja sõnad siin meele, kui see neile, kelle liha ta wõtta tahtis, kuulutas, et ta üks neist olla, kes igawest rahu kuulutada. Et meie aga tema sõnade tõsist tähendust kohe ette oleme näidanud  ja tema lihawõte pühad ära rikkunud, selle pärast kaebab ta: „ Tahab Sakala meie kirja üle awalikult kohut mõista, siis pangu seda täieste oma lugejate ette." „Tallinna Sõber" loodab wist, et kui meie tema pitkad kirjad oma lehesse ülesse paneme, siis meie lugejad kõik neid lugedes magama uinuwad ja Reinuwaderil hea on, liha-wõtet pidada. Meie oleme juba ütelnud, et meie pea teu orjusest pitkemalt saame rääkima oodaku ommeti „ Tallinna Sõber" nii kaua. Isegi on mõista, et meie selle asja peale oopis töise silmaga waatame, kui „Tallinna Sõber", kes omas 15. numris jälle ütleb: kauplemine*) Riigiwalitsuse poolest keelatud, siis oleks siin ikka meel mõned maakonnad, kus- ka talurahwas sellest priiduse piiramisest häda tunneksiwad. KesM weike kobt .lellel..»» Siae bea. kui omglamlMM lM,WdatäieW.WMtakse?  Mi palju kui meil teada (!), walwawad kihelkonna  kohtud Eestimaal suure hoolega selle üle, et ühegis rentkontraktis rohkem abitegu kaubeldud ei ole, kui seadus lubab." Meie ei pruugi seie midagi seletuseks juure lisada, sest meie lugejad näewad jo isegi ära, missuguse „p,mduse" eest «Tallinna Sõber" Võitleb, kes ka sellest ühtegi ei ole kuulnud, kuidas see „priidus" sagedasse kahekordseid kontraktisi sünnitab:  ühed, mida kihelkonna kohtus kinnitatakse ja töised, keda täidetakse. Ehk on see just see «Tallinna Sõbra" õige ..priimus", kelle eest ta Võitleb! Siis *) See „Tallin aa Sõbra" ütelus tiHendab meie keeles-, teu orjuse tegemine. otsigu aga ..Tallinna Sõber" omale pea muialt, kui Eestirahwa seast, paastu-kõne kuuljaid, ehk jäägu ilma liha-wõte lootuseta jäädawalt paastuma! 1 Tallinnamaa wabrikud. Aasta lõpetu-1879  olnud, kus aurujõuu ehk «eega käima aetud masinaid tarwitadi. Nmde töö hinda arwatakse 22,911,172 rubla peale, töömeeste arw oli 8129. Suurem jagu neist, see on 136, oliwad wiinapõletamise wabrikud, kes ühtekokku  mullu aasta 120,955,573 kraadi piiritust walmiS  tegiwad. Kõige suurem wabrik Tallinnamaal on Narwa lähedal. See .. 9,692,161 rubla eest kaupa malmis teinud ja aasta lõpetusel oli tema töömeeste arw 4188, kelle seas 1393 Wenelast, 2762 Eestlast ja 33 wäljasmaa töömeest oli. - A Zärwe maakonnast. Weel ühest Keiserliku aje st ee d i IH -aa s ta sest ju übe li p.ld ü st. Järwe-Madikse kihelkonnast oleme seiemaale wäga mähe sõnumeid saanud. Et aga keegi ei usuks, et rahwas seal surnud on, sellepärast paneme ühe sealt tulnud kirja muutmata, ehk küll natukene lühendatud, oma lugejate ette. Sealt kirjutatakse meile: „Meie Järwe-Madikse kihelkonna Aleksandri kooli Lbikomitee eestseisus oli nõuuks wõtnud, seda tähtsat päewa, keda keegi truu riigi- alam ilma pühitsemata mööda ei . wõinud lasta minna, sell kombel pidustada, et omad korjajad liikmed kokku kutsus, kus igaüks liige omalt poolt tähtsa päewa mälestuseks 1 rubla Aleksandri kooli heaks tahtis ohwerdada. Peale selle pidi igaüks omalt poolt ka mõnd tuttawat ehk sõpra kaasa kutsuma, kes niisama oma rubla selle heaks tahaks ohwerdada. Päew ja tund jõudis kätte. Peale Jumala teenistuse  kogusime oma presitendi A. Kusteini juure kokku. Ja waata imet! Warsi selle peale sõitsiwad mitmed sõbrad ka sinna, kes oma ohwrid jõudu mööda Keiserliku  Majesteedi 25 aastase walitsuse ja heategude tänutunnistuseks  tahtsiwad Aleksandri koolile tuua. Meie piduliste ja ohwerdajate hulk kaswas peale 60-ne. Mitmed oliwad ka omad anded töistega saatnud, sest et enestel mitte wõimalik ei olnud sinna tulla. Rõõm paistis igaühe silmadest, kui vlekfiwad sealt midagi kingitust saanud. Jah rõõmus oli igaüks selle armu ja headuse pärast, mis meie isalik Riigiwalitseja oma 25 aastase walitsuse ajal on teinud, ning täis rõõmutänu  jumaliku peastmise üle hüüdis igaüks: Keiser Aleksander 11. elagu!" Nüüd räägib kirjasaatja edasi, kuidas Keiserliku Majesteedi heategudest kõnet peetud, ning kuidas selle peale Eesti Aleksandri kooli heaks koosolejate poolt 76 rubla 30 kop. kokku pandud. Wiimaks lõpetab kirjasaatja nende sõnadega: „Kui see sõnum Sakalasse peaks kõlbama, siis hüüan mina kõikide abikomiteede ja wendade wastu: minge tehke niisamuti, ehk weel enam! Meie oleme teinud, mis seekord mõistsime ja wõifime parem teha ei ole mitte keelatud. Sakala on meid käskinud sell wiisil Keisri auupäewa ja juubeli aastat pühitseda, see saab ka wist see kõige mõnusam pühitsemise kombe olema. Meie südamelikud õnnesoowid aga, et Keiser Aleksander  11. kaua weel armus edasi walitseks, tõusewad igal päewal Keisrite Keisri ja Kuningate Kuninga poole ülesse." L. A. WallakohLude muutmine. Et sellepärast saamad ka meie wallakohtud nüüd täitsa ümber muudetud, sest et suurem jagu asju, mis seiemaale  wallakohus õiendas, nüüd ka rahukohtude alla läheb. Komisjon, kes seda wallakohtude seadust toimetab,  on juba Peeterburgis senatori Baron Stackelbergi eesistumise all koosolekuid pidanud. Komisjon on otsuseks wõtnud, et seesugustes asjades, kuhu seletusi tarwis läheb, kuberneri herrade käest otsust saab päritama. Endine kaardiwäe pealik von Landsberg,  keda kohus, et La oma heategija Wlaffowi ja selle köögitüdruku ära oli tapnud ja Wlassowi raha riisunud, 15 aasta peale wangiroodu töösse oli mõistnud,  on Aprilli alustusel Peeterburgist ära Pihkwa wiidud. Pihkwast wiiakse Landsberg pärast Sahhalini  saare peale ehk Siberimaale. Päälinna Wenekeele ajalehed teadwad jutustada,  et Hiinlane ennast suurel mõedul sõa peale ettewalmistada,  ja suurel hulgal sõariistu ja sõamoona ülesosta. Euroopa kaupmehed Hiinas loodawad, et Eüroopa walitsused mitte seda ei saa lubama, et Hiina omad sadamad wõsrastele kinni paneb.  Wladiwostokis  on Hiina rööwlid Wene piiridesse tunginud. Kuldsha pärast ei taha Wene walitsus Hiinaga  mitte enam Peeterburgis nõuu pidada, waid Hiinamaal Pekingi linnas. Kui Hiina sellega ühes nõuus saab olema, siis läheb wist grahw Jgnatjeiv kui Wene saadik Hiinamaale.