Kuiwa koba wastu peab baä oletna, iga hontikn tühja kõhuga h„tühjo.lr südamele) mõned heeringi marjad ära süüa. 4) „Kodu arst" annab nõu w.etr, aneraswa  ja natuke äädikat kokku keeta ja sest teeluusika täit aeg aeast sisse wõtta. Uks jagu paisutebti ja kaks jagu peeneks tangerud pruuni sukrni kokku segada, boiuiku wara ja ohtu hilja sest übt teelusika  täit sisse wõtta, peab köha tõbe üsna pühkima ära. b) õlut muna-rebuga segatud, aeg aealt tassi täis sisse wõtta, peab ka köha tõbe wastu mõnus rohi olema. Kui nüüd kellegil „sulu-nnhtlnS," ehk kõba tõbi koormaks on, eks katsugu järel, kas need siin nimetud asjad ka aitawad. Külap nad wist siis abi leiduvad, kui õieti jubatust mööda teewad: aga ärgu jutt seda nõudku, et ..käpuga peab ära wõõtama." Igal asjal läbeb oma aeg. Kannatus saadab jo ikka kasu ja „aeg annab hääd nõud." Võite ebk mulle ta elu kobra üles anda? küsis Hermann edasi. ..Tema reste," masras Tom ~on kolinandamaS  Broe.dmen jõus lln. uulitsa nurga pääl." Hermann maaras üsna kobkunnd noore Ameeriklase otst. kes ülle üle naerma bakkas. Kui see oma rõõmust waigisrud oli, ütles ta sellerudes: ..Proadmac on Nem Jorgi linnas pää uulits, sa er nende uulitsate aru, mis tema nsst jookstmad. maga suur on, uis on nad nummerrud. Te' möire Broadmau ?nurr:n emale ette seada, kui ma teile ütlen, et ra kõrna uulitsate arw bammu üle on." Herman:: rundis ennast ilma rebimata maba rnstnr.d ostmar, ja jälle mõrles ta oma wäikie krein linna paale, mida ta oli maba jätnud. Erk ta küll Tomiga iga vaäm koos oli, ei julgenud ta Ameerika maa asja st lg emalt järele pärida: ta cw mistft m-asuistst Jankcelaste ir.imcstlitu labkust üle oli talle KL, ja ta karris, er Torn seaks tema etie wõtmist nurja ajama. Jab. inimene malctab omale nii bea meelega  ks rnirru korda ette'. Sest acast stadik, kui Hermann mere baigusts maas oli, ci laanud ta noore NmeeriLastoü mirte enam kokku, st st see ei rännud innast mine üks kord noore sedM.tzüige moodi juures. Muidugi tegi see Hermannile suurt mälu ju ta mõtles omas meeles, kas mc juba jollc Jankeeslc clu kombe amaldus peals o!cma. Kz-.i ta aga jälle toibunud oli ja ennast lac-ra reki paal mutis, tuli tcmalc Tom oort mustu, raputas sõbralikult ra kärr ja ilm uras selle üle oma rõõmu, et Hermann jälle terme ou. Hermann ci mõiuud aga seda mitte ära unustada, et ta sõber Tom teda lmigustaeal  naaramas ei olnud käinud ja ütles: ..Teie tõurante mulle küll iga! aeal abiks olla, aga sellegi pärast usun ma kindlasre, et oleks mina ka all laemas ära surnud, reie ei oleks mitte üht sõrmegi liigutanud." Tom naeris maljnste. ~sääl näiist jälle nukraid Sakslasi. Kui ma Saksamaale sõitsin, siis oli mull seesama mere kaigus. Ja oleksin ma nüüd jälle sinna alla ratsu õrn sisse tulnud, siis olenin ma tõeste jälle baigeks jäänud. Sellepärast ci tulnud ma mitte teid Vaatama.  aga tüll valmin ma minu kord laema arsii reile tetwisid iriia ja mulle reie termin üle aru tuua. Selle umbel näitab küll lübike mälestus olema:, sen :a ei ole knmlagi minu soowind täitnud. Muidugi oleks uur pidanud stlle raale mõtlema, et ta Lks mo oma maa meestest on." ~Mis te' stllcaa taba» üteldud" Kuus Hermann ehmatades. ..Seda robkem oleks te' t-.ina pääle mõiuud loota." Tom raputas naerades vead. „Ma oleks oma tcrwistele mõne ümarguse  pidanud seltsi andma," lisas ta juure. See wastus i ratav jälle Hermanni Ameerika  maa asjade üle selgemat sclletust nõudma. „Igal maal on rahutumaid," ütlcS ta iseenesele, „ja ühe niisuguse seltsi seast näitab ka noor Blessington olewat." Pitk teereis hakkas lõvukorrale jõudma; iibel homiku! kuulutasid mittu madrust masti karmist hammu igatsetud silma pilku, ja mõne tunni järel oli wce ja taema piiri mah>'l üks muü joon näha, mis silma nähtamalt suuremaks läks. Weel mõni tund edasi, siis mõiks Hermann juba mõningad  kiriku tornid näha, künni miimaks kõik Nem-lorgi linna majade hulk ta silma ees ennast laisale lautas. Nüüd läks ka laema pääl lugu enam elamamaks. Kabrlus, mis mitme reisija paale tulnud, kadus, ja lelle asemele astus ootus maale astumise tunni järele. Kõik laema paal olejad, olid nüüd teki kokku korjanud ja Hermann nägi rohkem kada ja waesust, kui see sell silma pilgul ! talle armas oli. Nimelt oli saal pcrekondasid kes oma mcikcse maa lapikese järel jätnud olimad ja made maraga Ameerikale räudasid, lootes, et siin oma õnne karte saada, mis neile tänini ikka selge põörnud. (Järg jääb tulnus.) Saareke. eri möllab maru sunnil. Lained tõnLmad kõrgele. Wajnda mõib igal tunnil Wlere poina laeivuke. Kiv-ver kässiS tüüri sääda. Lootes saada rannale. Win on temal mõttes tarida Lääne meres ..Saareke". Pimet öö! on hirmus häda. Tuule jõud on lõvmata. Kuskil 'pole teed, ei rada. Paksus rilmes laemaS ka. Siiski iraalk! tariva lönvalt Paistad iväiko takcke. Kivrcr büüab masti körwalt: ..Waane! 'enna sõuame." Aadund lootus uuest ärkb. Kõik on tööle unnad Iga üks neist icda märkab: „Saare" tuled oõlcwad! Sest kõik jõudu kokku mõtteni, SÜS m'e saame rannale; Tule ma ige poole tõtkein. See on tõesti „Caareke!" Saal on tublid Eesti pojad: Igas bndas aitajad. Neil on toad kaunis sojad. Õnn kes senna jõuawad. Ja kui tund neil mööda jõudis. Õli möödas raske töö. Laemurene „Saarc" sõudis, Ebk küll oli pime öö. Vaikselt mere rannalt leidsid Väikest talu majakest. Waewast mäsiird maha heitsid, Kiitsid kena „Saarekest." Kaugemalt kodumaalt. Tartttst. lubcli-sinnt mümib praegu Tartu linnas. Liimi maa kirikuõpetajate koosolek eht sinul  on nimelt 50 aastat nianakö saanud, ja selle mälestuseks peetakse nüüd Tartus iseäraline pidulik  sinut, millest ühte kottu 181 õpetajat ja muud tähtsamat meest osa mõtamad. Osawõtjatcst on 10-t hääleõignslist liritnõpetajat Liimi maalt, 7-1 külalist Liimi maalt ja mujalt ning 3 landrathi. Eesti, Liimi, Knnra maa ja Pceterbnrgi kindralsnperintendendid  on ka nende hulgas, need oiu 11r. Schnlz Tallinnast, Girgensohn, Riiast, Lamberg  Miiiamist ja Laaland Pceterbnrgist. Külaliste  seas on Peeterbnrgist kindral-konsistoriumist 1, Saare maalt -1, Ziiiast 3, Kunra maalt 11, Eesti maalt 10, Tallinnast 2, Pceterbnrgist 10, Moskmasi 2, Warssnwisi 2, Sooine maalt 1, siis 1 missionär Asrikast, 5 Ivälja teeninud õpetajat, ja 7 kandidadit. Kolmapäämat 12. skp. kogusimad kõik sinuti osalistd universiteedi anlasaali kokku, kus pidulik teretus oli. Esiti teretas kõiki kindral-snpcrintentcnd  Esirgenioün, sinuti president, meelde tuletades,  et kõik sinuti liikmed siin kohal on õpetatud. Siis teretas suurckvoli rektor v. Wahl unioenlteebi  uimel kõiki üteldes, et suurel koolil anuks on Liimi maa maimnlikku mehi masin mõlta. ?rüüd tuli Liimi mõisnikkude nimel landrath E. v. Oct- tingen Knuramaalt ja teretas õpetajaid maimus, tattid sõnadega üteldes, ct Liimi rüütelkond on mcie man kiriku patron ja et rüütlid ja kirilhcrrad itta ühte teed läinud Liimi maa aealooö. Lutherusc usku olla tanmis kui lõige kallimat asja kaiöta. Siis tuli meel hulk teretust, mida me kõiki ci nimeta, maid üksncS seda, et Pceterburgi kindral-superintendent Laaland Pceterburgi  sinuti nimel, õpetaja Noktäncn Soome õpetajate nimel ja Lati Dobleni õp. Bielcnstcin Läti Kirjainecste seltsi uimel teretafimad ja wiimane  saamis, et rahivuse tülid otsa lõpeksiwad. isiüüd laksuvad koosolijad Jaani liriku, kus esiti jälle kind.-snp. Girgcnsohn kõnet pidas: Dam. laul. 102: „Mu päämad on kadunud nagu mari jne.," tõsine aeg olla kääs, tarin olla kuulda, selle pärast alla taod teha ja paluda. Siis pidas Prof. I)r. A. v. Õettingen jutlust, kust ta ütles, et asja olla rõõmus ja tänada, sest ct töö on wilja kandunud. Pärast oli selsamal päämal Eesti keeli Jumala teenistus ka Maarja kirikus, kus õpetaja Doll Viljandist jutlust tegi. Ohtupooletuli pidusöök „BürgermuSses", kus mäga palju kõnesid on peetud. Nende seas nimetame, et bürgermeister Kupffcr Tartu linna nimel teretas ja ct õp. J. Hurt ka Eesti rahmast elada laskis. Pääle kõige selle au pidulist koosolekuid ja kõnesid nii palju olnud, ct meil mõimalik ei ole kõigist kõneleda. Iga pääm on ka toasistumised ja läbirääkimijcd, mis pea kõik kiriklikkude asjade külge käiivnd. Nimetame üksnes, ct Nöuge õp. Hahn on rahwale Jumala sõna kuulutamist sel mõõdul soominud, nagu Paulus  on ütelnud: Juuda rahiva seas olen ma Juut, Grceka rahma seas Grecka mceS jne. (E. P.) Riiast. Puukauplcmijcst kirjutab Saksa „Riia Zeituug," ct see wiimasel aeal enam nii suur ci ole kui cuue. Puude hiuuad olla tubliste langenud,  sest ct Wcue maalt cnam nii palju mäljamaale  puid ei osteta kui enne. Kord olla arwatud,  ct Rootsi ja Norra maalt liig palju puid Saksa Prantsuse ja pcäranis Inglise maale lähed ja ct selle pärast Wcue puid enam nii palju ei osteta, aga nüüd üteldakse, et see mitte sellest ei