ja nõnda on siis „Linda" seltsi direktor teda sealt 11,640 rubla eest ostnud. Laew on üsna heas korras ja selle hinna eest üsna odavaste kätte, saadud. -Nüüd purjetab ta warSti Soomemaale, et sealt koormat peale võtta ja oma uut peremeest teenima hakata. Öntsa C. R. Jakobson'i sündimise päewa õhtul, 14. Juulil, oliwad hea kord Linda Seltsi liikmeid  mitmete tutwate ja sõbraddga Lindasse kokku kogunud seda tähtsat päewa pühitsema, mill meie suur rahwa sõber, C. R. Jakobson, on sündinud. Kogu ei olnud küll suur, aga et päew, mida seal mäletadi ja pühitsedi, rahwuslisest seisukohast mõteldes  tõeste suur on, siis oli ka see tundmus suur ja südamlik ja see waimuStuS kõrge ja pühaline, mis kooSolejate hinges oowas ja kõike kogu täitis. Mitmed  südamlised kõned, mitmed suures Vaimustuses lauldud rahwulised isamaa laulud ülendasiwad waikse' pidu waimu ja piduliste hinge. Enam ehk vähem sihtifiwad kõik kõned selle peale, et õntsa Jakobsoniga EeSti elus hoopis uus isetegewam, iseteadwam aeg peale on hakanud. Jakobsoniga ja Jakobsoni läbi olla EeSti rahwaS rahwuslise isetiukdmusele, isetegevusele  ja iseseisvusele tõusnud. Need olla iga rahva elus loomulised põhjused, mis peal rahwa elu ilusaste  jä kindlaSte.edeneda võivat. Kaunist pidust wõtfivad ka mitmed noored EeSti neiud ja emad osa, kellest suurem jagu ilusaid rahvuse riideid kandsiwad. Kurb juhtumine. 29. Juulil kella kahe ajal tuli wagonitäitja Hans Wering, 39 aastat vana, sadamasse oma ametit toimetama. Et tal aga seks veel aega oli, istus ta ühe künka otsa raudtee roopade  lähedale maha ja uinus magama. Tema ärkamine  pidi aga hirmus olema. Magades oli ta omad jalad vastu raudtee roopaid sirutanud. Masin tuli tormates, neli täidetud vagonit taga; magaja ei liigutanud  ennast; keegi peastja ei lähenenud, et õnnetumat  meest hädaohu eest kaitseda. Juba on masin õige lähedal, masinist märkab magajat ja puhub signali  wllet nii valjuste kui võib; aga unejumal hoiab surma-ohvrit kõvaSte omas kaisus. Kõik pressid pannakse peale, aga et tee mäest alla läheb, on võimata,  masinat kinni pidada. Seal korraga kõlab südamest läbi lõikav kisa, rong oli möödas ja raudtee  peal lamas üks tundmata lihatomp omaS veres. Masina rattad oliwad õnnetuma jalgest kinni hakkanud  ja teda roopaSte peale tõmbayud. Parem käsi rippus õlast ainult nahanärude külleS, parem keha külg oli lihast künni kondini paljas. Ta võeti kohe masina peale ja anti enne raudtee arsti ja welskäri hoole alla; pärast viidi hospidali. Õnnetu elab veel, aga kui kaua?! Abikaasa ja kolm last nutavad  oma toitja haigevoodi juures. Nagu „Heimath" teatab, leidnud üks töömees  2. Augustil uute veetorude panemise juures Kariwärawa lähedal õnnetumal viisil häkilise surma. Kraav, kus sees ta tööd teinud, langenud korraga mehe kaela ja rõhunud tema rinnakondid puruks. Ehk küll tema seltSlased teda kohe välja tõmbasiwad, olnud La siiski juba surnud. Rakverest kirjutatakse meile, et seal C. R. Jakobsoni sündimise päewa üsna pühalikult pühitsetud.  Mitmed mehed ei ole mitte sugugi tööd teinud ja mõni meister on ka oma töölistele kõik selle päewa pühaks annud. Lhwl kogunud kaunis hulgake Eestlasi  ühe kõrge mäe otsa ja seal lastud tähtsa päewa pühanduseks miw pauku suurtükki. Mitme kordne vägev hurraa hüüdmine kõlanud ja mitmed mõnusad  isamaa laulud helisenud igale suurtükki müristusele  läbi waikse õhwse õhu järele. Auu rahvale, kes oma auumeest nõnda tunda mõistab! Kyrejaarest. Endise „Kuresaare Nädalalehe" toimetajale, Hartwig paron Sassile, on 17. Juuli kuu päeval, nagu „Walits. Tead." kuulutab, ülema trükiwalitsuse poolt luba anwd, üht EeSti keeli ajalehte,  nimega „Saaremaa Leht" välja anda. Hind on 2 rubla aaStaS. Sisu saada poliitika ringwaatuS kodu- ja väljamaa üle, kohalise rahwa elu ja põllutöö  üle olema; peale selle veel jututuba ja kuulutused kolmes keeleS: EeSti, Wene ja Saksa keeli. Peeterburgist. Orenburgi kubermangus paigal seisav Bashkiride ratsaväe rügement, üks iseäralik rahva väesalk, on Keiserliku Majesteedi käsu peale ära lahutatud. Söaaegus saab selle asemele Bashkiride  tagavara vägi asutatud. Nimetatud rügemendi ohvitserid ja soldatid saavad teiste ratsaväe rügementidesse  ära jautatud, niisama ka hobused. Tulevikus  saavad Orenburgi kubermangus võetavad Bashkiri  nekrutid üleüldisel viisil teiste kubermangudesse ja linnadesse ara jautawd; sõaajal aga kõigist tagavara  väes olevatest Bashkiridest ratsa-militsa rügemendid  asutatud. Suure paraadi ajal 27. möödaläinud kuupäewal  on Keiserlik Majesteet Püha Wladimiri auutähe  ära kautanud. Õnneks leidis sellsamal.päewal üks suuretüki mees, nimega Ushakow, suure harjutuse platsilt kadunud auutähe jälle ülesse ja andis seda oma ülema kätte, ilma et oleks aimanud, kelle päralt see wLiS olla. Keiserlik Majesteet on leidjalle 5 kuldtükki kinkinud. —Preobrashenski ihu-gardemäe-rügemendi hulgas sai pühapäewal 1. Augustil harjunud wiisil kõige parematest  kütidest mõidumärgi laskmine ära peetud. Keiserlik  Kõrgus Suurwürst Wladimir on iga bataljoni jauks ühe uuri, oma pildiga kaunistatud, mõiduhinnaks Lnnud, niisama oliwad seda ka K. K. hertsogina von Oldenburg, kui ka korpuse-kommandör krahw Shuwalow  teinud. Mõnesugused sõnumed. Mõte, Maailma-merd Wahe-msHga Aafrika määratuma  liiwakõrbete läbi ühendada, on juba mõni aeg Prantsusemaal, kui ka muial, poliitika ja teaduskonna seltsides mõlkumas ja aset wõtmas. Wiimasel ajal on selle nõuu tõekstegemisega hea samm edasi astutud.  Kommandant Roudaire uuris hoolega ettewõetawat  tööplaani läbi, rehkendas umbes wälja, mis määratu ehitus maksma tuleb, ja kogus ühe seltsi kokku, keS malmis on, ehitust ettewõtma ja korda saatma. Pärast seda kui see oli sündinud, põöris ta ennast Prantsuse riigiwalitsuse poole, et seks luba paluda. Riigiwalitsus seadis ühe kommisjoni hulga asjatundjatest poliitika- ja õpetatud meestest kokku, keS ettewõetawa töö plaani iga asja poolest pidiwad järel katsuma. Plaan leiti ka kommandant Roudaire põhjuSmõtte järele mäga meelitaw ja hea olewat. Siiski ei taheta just mitte kõike Sahara kõrbet mee alla panna, maid esialgu aga Alshiri ümberkaudseid kõrbejagusid mis Tunisi maakondadest künni Gabesi laheni ulatawad. Aga ka ses kitsamas ruumis saaks see suurt kasu saatma. Niisugune meri oleks sealse kliimale mäga suureks kasuks; mitte üksi terwise poolest,  maid ka põlluharimise juures; mereaur wähendaks  hirmsat palamust ja Vihma sadaks palju sagedam  ja rohkem; kõik käsitöö ja kaubaajamine hakkaks enam Litsema ja rahwa elukord läheks seeläbi palju kergemaks ja paremaks. Kõigis on kolm kõrbejagu, mis mee alla tahetakse,  panna. Nüüd on aga paljalt kaks kõrbejagu madalamas kui merepind, kuna kolmas palju kõrgemal  seisab, nii et, kui Laht teist tahetakse meega täita, kolmandamast peab kanal saama läbi kaewatud. Töö läheb küll läbi kõrbe ja saaks mäga raske olema, siiski ei käi ta üle inimese jõuu ja mõistuse. Ema-armastus Eesti rahwa-luuletuses. Kõne, EeSti Kirjameeste Seltsis pidanud J. Kunder. 11. Ema-armastuS, mida luuletus nagu üheks suremataks,  jumalikuks kaitse-waimuks teinud, mis mitte rahul olla ei wbi, kui ta teab, et lapse käsi ilmas halwaSte käib, lastakse nüüd hauast weel mahajäenutele  trooSti ja nõuu anda. Laps, iseäranis tütar, kelle nõuu ja jõuud eluwaewaS ja töös ning mures muidugi nõrk on, kaebab kadunud emale kalmukünkal oma ohtu, ning luuletus laseb nüüd ema kõrwad kuulda ja suu rääkida. Eide õpetus hauast.*) „Käisin heile Jielassa, „Tuna-heila Toonelassa, ,Heila eide haua psala, „Audpja südame peala: „Tõuse üles eidekene, „Tõuse üles, anna armu! „Eite marsi wastajeli, „Eite hauasta köneli: „Ei sa tõusta, ei ärata: „Toone poeg on põlwillani, „Toone tüttar sülessani, „Silmil on sinine metsa, „Jalgul ou jalakas metsa! „Mine koju tütereni, „Palu wõõrasta isada, „Palu wõõrasta emada, „Auu wõõrast andujata, „Kes sinul istub isaksa, „Kes sul astub audujaksa, „Kes sinu piu pidaneb, „Kes sinu jau jaganeb, „Kes su lukuwöõd lugeneb, „Kes sinu sukad suoriteleb, „Kes sinu kindad kieresteleb, „Kes sinu wakka malmisteleb. *) vr. M. Weske, Eesttrahwa luuletused I. Ühes teises niisama sngusesrahwa-läuluS IvaStab surnud ema mulla altkust jälle tütrele: „Ei wvi zõusta tüttar noori, wõi tõusta, ei ärata! „Muru on kaswand peale mulla, „Aru heina peale haua, „Silmile sinine metsa, ,Mlmule kulu punane, „Südamelle suuri saari, „Jalgale jalakas kõrge! „Sööda sina muru mullikaile „Aru-heina härgadelle, „Sini lilli lehmadelle! „Murul on mullikad wägewad, „Aru-heinal härjad suured, „Lehmad matsukat magada. Siin nimetab tütar eite andujaks ja armuand  ja kS; ema nimetab sagedaste tüttart Me märjukeseks,  mesi märjukeseks, linnukeseks n. Olgu fiin möödaminnes tähendatud, et meie rahwa luulewseS  ka muidu tüttarlastest ikka õrnalt räägitakse, nagu': „Tütarlapsed tallekesed, „Lina-lakka*) linnukesed, „Kähärpeaga kaunikesed!" :c. Mõlemad sõnad „anduja" ja „armuandja" wnniStawad  aga kui suur ja sügaw ema arm eluS olnud, mis linnu kombel last, nagu lind poegi tiiwade all soendanud, andunud. Nüüd seisab laps ema haual ning nagu üks kaugelt tulew päikese tera tungib mälestus  eide eluajast tütre südamesse, igatsust äratates ning laseb Nüüd last walus iseenese südamest eide sõnu kuulda. Eide õpetus, mis ta enne surma tütrele andis, elab ja mõlgub igal silmapilgul lapse meeles ning wärskel haual astub ta kõige elawamate wärwidega  lapse waimu silma ette. Laps räägib ise järele, mis eit enne surMa ütleS, nagu: I."°*) „Emä ütel ellehnä, ~Karist kalmu minehnä, „Tütär, ella linkukene, „Mesi, memme marjakene! „Ole sa nope nurme pääl, „Wälle mõõra wällä pääl, „Sis kül nägewe nällagugi, „Panewa Lahele pallagugi: ' „Oles sii muna mulle saast, „Upin mulle unehtufi, „Sis ma pias peo pääl, „Kannas kaabu weere Ml. 2. Ehk: „Aitumma mu imäle, „Kaits ilmast kaunulle! and käe käpe', „Ala pand jala awara, „Pähä piste pikä meele, „Suuhte pande sõna sorre'. „Jmä opes kooldenani, „Kartst kalmu minnenani: „ Tütar, ella linnukene! „Mingu-u nuias nurme pääle, „Wääsas küla wällä pääle. „Ole nope nurme pääl, „Ole wälle wällä pääl, „Sis sa hääs kutsutut, „Ausasa arwatut, „Hää naise tütteres, „Kalli naise kanases. 3. Ehk Me: „Ole-e mul oma imäkest, „Mesimarja memmekest. „Jmäkene, helläkene, „Jätid mu maha marju suuru', „Söödule sõmera suuru. „Koh ma iks iste, sääl ma iki, „ Sinna teku tiigikene, „ Sinna jäie järwekene. 4. Ehk weel: "-*) „Millal maksan memme maewa, „Hea ema piima maewa, „Kahel käel kand emise ? „Kaswatastd tütterida, „Wiisid põllel põllu pääle, „Panid parmaste wahele, „Süle täie keskeelle: „Et ei tulnud tuuli peale, „Ei sadant sadu rumala, „Ega weerind wihma hoogu. Reed leinamised ja tänu-wõla tunnistused ei ole mitte meie rahwa nooremad luuletused, waid need on hääled, mis manast, wabast ajast meie kõrwa kõlawäd, hääled, miS Kalewite päewist tunnistust toomad, kelle manadust meie keeleuurija Z)r. M. WeSke whanda ehk weel enam aaSta peale arwab. Kalevipoeg kaebaS oma kadunud ema järele nendesama sõnadega; ka tema *) Li n a lakk —Ma «alge juukketHa tikarlapS. Eestlastel ja Soomlastel on mamiste walged juukled. Setlepiirast peawad nüüdgi «eel enam jagu Eestlast üksi walget-werd inimest ilusaks. **) J- Hurt, Wana kannel I. ***) Neus, Sammlung estnischer Volkslieder.