Magamise ja ülewal olemise korralise wahetamise  ja aja peale mõjub ka wäga suur, nõrgaStaw, wõi liig weike ihu soojus, mispärast  meie ka palawateS tuades wõi kaugel talisel külmal uniseks lähme, ja niisama ka sant õhk, keS hingamist wähendab, nimelt kui wingu, wesiniku wõi tõisa närwide elu wähendawaid  ollust tema sees on. Kui meie uni unenägudega täidetud on, siis ei ole ta mitte terwe. Mitmed teadused annawad meile teada, et meie waim magamise juures mitte üsna ilma tegewuseta ei ole, waid natuke tegcw on. Mölder jäeb näituseks weske mürina juures magama, ei kuule enam mürinat,  ärkab aga kohe üles, kui weske korraga seisma jäeb. Postipoiss magab pukki peal, ärkab aga, kui hobused seisma jäewad, üles, niisama kui raudtee peal rongi mürina juureS magaja reisija ülesärkab, kui rong seisma jäeb. Kõik need näitused õpetawad meid, et meie waim magamise juures seda weel tähele paneb, millega ta mitte harjunud ei ole. Meie waim magawas kehas mõjub ka weel harjunud muskulite  liikumiste peale: soldat söapiatsil näituseks  magab sammumise juures, aga sammub siiski edasi. Kui meie kindla tahtmisega magama heidame, määratud tunnil ülesse tõusta, siis walitseb see tahtmine ka weel läbi une meie sees, tahtud tunnil läheb meie uni kergeks ja meie ärkame üles. Niisama tegew on meie waim ka unenägudes. Ka loomad näewad und, ja ka imeja laps näeb und, kui ta unes ennast liigutab, nagu oleks ta ema rinnal. Wäga sügawa une sees, nimelt suure ihu wäsimuse järele ei näe mitte und. Kõige rohkem ja sagedam näeme meie und warsti peale magama jäemist, kui waim weel tegew on, ja siis kui meil rahutu uni on, ja ka une lõpul, tui waim ennast jälle oma tegewusele ettewalmistab. Närwide waljaspooliste ja ka sisemiste ärrituste läbi sünnitab meie waim unenägusi, ja et nad mõistusest mitte juhitud ei saa, siis on nad rohkem wõi wähem korratumad.  Sagedaste näeme meie unes kukkumist, lendamist ja hädaohtu. Kui hiline söök wõi liig kange seedmine seda nahka, kes kõhu ja rinna õõnest lahutab, äritab, siis saab see ärituS närwideft peaaju juure edasi kantud ja äritab teda. Siis mõjub weike peaaju selle naha peale ja paneb teda wärisema. Et nüid kukkumise juures see nahk, kes rinna ja kõhu õõnet lahutab, ikka wärisema hakkab ja hingamine  raskeks läheb, siis sünnitab meie waim unenägu, kelles meie kukkume. Insekti erisemine  sünnitab unenägu, kus meie lendame ja ihu surumine sandi pitkali olemise juures sünnitab  unenäu sees hädaohtu. Kõige sagedam sünniwad unenaud seespoolsete  waimu ärituste läbi. Need mõtted, kellega meie waimul ülewal olemise juures elawalt  tegemist oli, ja kes meil magama jäemise juureS ehk ka meel olid, walitiemad ka unes meie maimus ja saawad edast sünnitud. Uks närw ei pruugi mitte just wäljaspoolt omast abinõuust ja wäljaspoolses otsas äritud saada, maid see äritus wõib ka peaajust ja selgroo üdist wälja minna, maim aga paneb seda äritust  mäljaspoolse otsa juure, nagu oleks ta tõeste fiin sündinud. Iga meele narmil ou oma tundmine, nägemise närmi äritus silmade kinni olemise juures sünnitab üksi maigule tundmist,  ialgi mitte walu, haisutundmise närwi äritus sünnitab üksi haisu tundmist, maitsmise närw sünnitab üksi maitsmist, ja kuulmise närw kuulmist. Need meele on unenägude juures wäga tähtsad. Waimu tegewus unenaus mõjub ka muskulite  peale ja paneb neid tööle, unes räägime meie ja liigutame ennast, ei wõi aga üleöarkades  mitte meele tuletada, mis meie rääkinud oleme. Uni päewa ajal, kus meie pea malguse  sees on, kes ikka suur äritus peaajule on, on kõige rohkem unenägudega täidetud. Ee uni meile ülimaga tarmilik on, käsmu, ihu ja maimu jõudu edendab, siis on une õige korraline walitsus inimese üle koguni tarmilik, ja kui keegi korratu magab, wõi kaua ilma uneta on, siis nõrgendab ta oma ihu ja waimu, ja lühendab oma elu, kuidas juba mitmed, kes oma töö juures ilma uneta olid, ikka haiglased  olid, ja wara ärasurimad. Wanematel inimeste!  on meiksem une tarwitus kui noorematel, mõned manakesed magawad 24 tunui sees ainult 3—4 tundi, ja siiski on nad kuni kõrge wana- duseni terwed. Wana inimeste juures on elu jõuude äratarwitamine üksi weike, were woolamine,  olluste seedmine ja ärapõletamine tasa, ja niisama on ka nende waimu tegewus wähenenud,  ja seepärast tarwitawad nemad ka wähem puhkamist. Mida weiksem wahe tegewuse ja rahu wahel on, seda weiksem on ka une tarwitus. Kõik katsed aga, mida inimesed tegiwad, et und lühendada, wõi ka koguni ärawõita, oliwad elule kahjulikud. Loodus nõuab kõige loomade ja niisama ka inimeste käest, et nad terwed olema peawad, ja ei ole mitte haigustes süidlane; sellepärast andis ta loomale märku ja inimesele mõistust, et ta tema igawefi seadusi ära tunda wõiks. Meie peame oma termist hoidma ja oma elu pitkendada katsuma, ei tee meie seda mitte, siis teeme oma loomuse waStu pattu ja saame haiguste ja warase surma läbi trahwitud.  Tööd ja rahu, ülewal olemist ja. magamist peame meie looduse seaduse järel ärajautama. Nii kui meie puhkama ja magama peame, veame meie ka ülewal olema ja tööd tegema. Nlewal olemise ajal puhata on niisama kahjulik, kui magamise ajal tööd teha, sest see on suur eksitus meie tegewuse himu wastu, kes niisamuti meie sees walitseb, kui mahla woolamine puude sees, ja lühendab niisama meie elu, kui ta seisma jäeb, kuidas mahla woolamine seiSma jäemise juures puud surmab. Puhkamine terwe jõuude juures ülewal olemise ajal on laiskus,  kes inimese waimu haigeks teeb, ja sünnitab  pahaid kombeid, ihu nõrkust, waimu segadusi,  ja teeb koguni töntsi meeleliseks ja meeletumaks.  Aga ka töö tlma puhkamiseta rikub meie terwist ära, teeb meid nõrgaks ja kurwaks, rusub meie waimu alla, ja lühendab meie elu liig suurte antuste, peaaju ja selgrooüdi haiguste  läbi. Seepärast tahab loodus, et meie oma tööd ja puhkamist korralikult päewa ja öö järel ülewal olemise ja magamise läbi sisse seame. Kõik töö peab päewa ajal sündima, iga öösine töö ja ka öösine waimu ja ihu üritamine, kes lõpmata palju inimesi pidu majadesse ja kõrtsi tuadesse kokku kutsub, käib terwise wastu ja lühendab elu. Inimene ei pea mitte üle oma jõuu tööd tegema, ei tohi mitte nii kaua tegew olla, kuni ta pea ümber hakkab käima, silmad wirama, pea walutama hakkawad, kuni ta wärisema hakkab, hingamine raskeks ja jalad külmaks lähemad, ta ei tohi ka mitte oma wäsimust üritajate olluste, nagu kange joogide läbi wäe wõimuga ära kautada püida, waid ta peab, kui ta wäsinud on, puhkama.  Igaüks, kes ihw jõuuga tööd teeb, peab siis oma tööd maha jätma ja istudes wõi pitkali olles puhkama, kui ta wäsimust, liikmete walu wõi wärisemjft, pea walu ja pea ümberkäimist  tunneb. See, kes waimu jõuuga tööd teeb, mis enamiste istudes sünnib, peab ka oma tööd mahajätma, kõndima, wõi paraja käigu läbi wärske õhu sees karastawa une peale ennast ettewalmistama, kui ta tunneb, et tema mõtlemine raske on, silmad wirawad, pea uimane,  rind kinni, jalad külmad, meel nuker on. Kauem kui 6 tundi ühte järge ei wõi keegi, kes ihu jõuuga tööd teeb, tegew olla, ilma et tal puhkamist tarwis on. Waimuga töötegijad inimesed ei wõi mitte nii kaua ühte järge wasm panna. Mldagi aga ei ole kahjulikum kui töö ja nimelt waimu töö kesköö ajal, kuidas niipalju õpetud mehed seda teemad, kes seepärast ka haiglased mälja näewad ja wara ara surewad. Looduse seadus on, et peaaju kestöö ajal puhkama  peab, nahk peab rohkem mäljaauurama, hingamine ja mere woolamine tasamaks minema. Sest wõib siis igaüks arwata, et need inimesed,  kes öö ajal tööd teemad, kunas nende pea aju tegem on. meri kiireste moolab, ja hingamine  ruttu sünnib, ja et niisamuti ka need, kes öö ajal pidude peal ja joogi tuades maimu ja ihu rahu asemel mõlemaid äritawad, mitte kaua termeks jäeda ei wõi. Waga kahetsemise määrt on seepärast ka nende inimeste elu, kes ameti ja leima pärast ööse ülemal olema, ja ka päema tööd tegemcr peawad, nagu seda ööwahid,  posti ja raudtee ammetnikud teemad. Nemad on oma ameti hakatusel enamiste terwed  ja prisked, aga mitte kaua ei tuuri, siis on nad haiglased ja Marane surm teeb nende elule otsa. Uni ei tohi mitte liig lühike, ega ka liig pikk olla, ja peab parajal ajal sündima.  Üks tükk aega wõib inimene ennast lüli tööle öö ajal harjutada, aga miimaks sünnib sest närwide ja muskulite nõrkus, nuker meel ja ka laiskus. Meie peaaju seab ennast päikese, selle elu ärataja järel, ja kui päike kõige sügawamal horitsondi ehk silmaringi all seisab, see on kesköö  ajal, siis nõuab peaaju aru, ja seepärast on uni kestöö ajal kõige sügawam, magusam ja karastawam. Kestöö ajal peab inimene magama, ja seepärast wara magama minema wara ülestõusma, siis wõib ta kinnitub ja karastub  oma tööle minna. Sugugi el ole mitte ükskõik, millas inimene 6 kuni 7 tunbi magab, waid 2 tundi und kella 11 l ööse kinnitawad  ja karastawad rohkem kui 8 ja weel rohkem  tundi päewa ajal. Et aga niisugust und kesköö ajal saada, peab inimene wara üles tõusma, sui kellu 5, talwe kellu 6 ajal, ja kui tema ka mõnikord sunnitud peaks olema, hilja peale keskööd magama minna, tõusku ta siiski harjutud tunnil üles, kui ta ehk ka üks ainus tund maganud on, ja ta wõib siis jälle tulewal ööl ennast wälja magada. Kui inimene  peale ülewal olemist kesköö ajal ka kõik tulcwage terwe päew magaks, siiski ei kinnita see teda mitte, waid warane ülestõusmine on kõige parem abi selle kahju wastu, mis ülewal olemise läbi kesköö ajal sünmb, ja kõik inimesed,  kes wanaks said, ja selle juures terwed olid, on wara ülestõusnud. Inimene ei pea mitte kauem kui 7 tundi magama, ja pikemat magamise aega oma elu jõuude alalhoidmise rarwis ei tarwita terwe inimene mitte, waid iga kauem magamine kuni enne lõuneni teeb teda nõrgaks, laisaks, kurwaks ja töntsi meeleliseks. Kui inimene mäsinud on ja magama läheb, peab ta niipalju kui wõimalik omalt poolt katsuma,  et iema rahu mitte rikkutud ei saa, waid et ta rahulikult puhata saaks. See koht, kus inimene magab, peab ilma mürata ja karata olema, kõik meele äritused peawad lõppema. Seeparast on küinla põlemine ööse koguni inimese  loomuse mastu, ja ei tohi silm mitte walguse, kõrw mitte kara, nagu malju kella tiksumise wõi löömise läbi aritud saama, sest kõik uinujate meele abinõude äritused sünnitabad  unenägusi. Magama minemisega peab inimene oma mõtteid, mured ja paewa mõjudused  puhata laskma, ja seda maimu rahu tahtmise abil armastama. Sellepärast ei pea inimene enne magama minemist mitte waimpga tööd tegema ja ei tohi sugugi mitte moodis lugeda, mis mitmed noored ja manad inimesed teemad, aga koguni inimese loomuse mastu käib, sest lugemine woodis enne magama jäemist sünnitab rahutumaid unenägusi, peamalu ja töntsi meelt. Inimene peab magama minemise  juures kindlaste tahtma maimu rahu omastada, ja kui ta seda sagedaste teeb, saab ka harjutus temale abiks olema, oma mõtteid peab ta katsuma rohkem ja rohkem ühe mõtte peale mähendada, ja ka see saab wiimati ara kaduma. Mitmed kaebawad, et nad mitte magama jäcda ei wõida, ehk nad küll omi silmi kinnipanewad,  nende toas pime, ja neil see kindel tahtmine on magama jäeda, ja et seeparast parem olla, mitte woodisse minna ja wäsimust ara ootada, kui woodis olla ja ennast igawusega  ja mõttete jooksuga waewata. Sell olekul  on oma täieline põhjus ja tuleb nende inimeste  juures, kelle muskulid ja kops suure tööle harjunud ei ole, sagedaste ette, kui nad pitka jala käimiste ja raske töö järele ärawäsinud,  rahu otsiwad, aga mitte magama ei jae, rahutumaks lähewad, palawuse ja mõttete jooksu sisse sattuwad ja alles mõne tunni pärast erga unesse langemad. Niisugused inimesed  ei pea siis mitte kangeste oma muskulid waewama, maid üksi parajalt ennast liigutama. Kõige sagedam ilmuneta oleku wõi rahutuma  une põhjus on kõhu närwide äritns, kes kõige rohkem seedmise läbi magamise ajal sünnib. Rasked enne magamist söödud toidud äritawad tõhu närwisi, ja need omalt poolt peaaju. Mitmed ütlewad küll, et nad siis kõige parem magada wõiwat, kui nad enne seda tubliöte söönud on, need wöiwad aga üksi mõningad prisked ja ramusad terwed inimesed olla, kelle närwide! mitte suurendatud äritusc wöimu ei ole. Suurema hulga inimeste juurcS aga on kultnura  läbi närwide ja niisama siis ka kõhu närwide ärituse wõim wäga kaswanud, ja niisugused  inimesed tunnewad iga kohku inise, roihastamise ja kartuse järel kshu seeS surumist. Sest wõib siis ka selgeste arwata, et täie kõhu ja seedmise juures uni mitte rahuline olla ei wõi, sest kõhu narwid kannawad äritust selgrooüdi  ja peaaju juure. Sest on fiis näha, et söömine lühikene aeg enne magama minemist  wäga kahjulik on, sest tais kõht teeb suurema  hulga inimeste juures und rahutumaks, ja seepärast peame meie enne magama minemist  seedmift ära ootama ja umbes 2 tundi peale õhtu sööki minna laskma, enne kui meie magama läheme, stis tunneme ülestõusmise juures, et meie heaste ja rahuliste maganud oleme. Meie peame õhtu kõige hiljem kellu 8 sööma, ja see toit peab kerge ja lahja olema, stis ei saa seedmine meie und mitte rikkuma. Peale selle ei ole ka mitte üks kõik, kui soe see tuba on, kus meie magame ja kuidas meie magame. Magamise tuba ööse ei tohi mitte nii soe olla, kui elutuba päewa ajal on. Kõige kamlikum on magamise tuba parajalt umbes 10" R. peale soendada. Puhates peab inimeue loomuse nõudmise järele sirge olema ja mitte istuma, et kõik muskulid puhata wõiwad ja suured were sooned  mitte surutud ei saa. Selja peal puhata ei ole mitte nii kasulik, kui rohkem parema külje peal, sest et siis kõht kõige wähem tema taga oleja were soonte peale surub ja süda wabasemalt kutsuda wõch. Kõrged pea alused takistawad were woolamist ja hingamist,  ja teewad, kui nad pruugiks saawad, rinda nõrgaks. Mida sirgem inimene pitkali olla wõib, ja mida rohkem ta ennast selle peale harjutab, seda terwemad on tema sisemised abinõuud,  mida haiglasemaks aga inimene läheb, seda kergemat peavlust armastab tema, kuni ta wiimaks magades üsna istub. SandiSte magame meie, kui meie külmetame,  ja soe woodi on seepärast õigusega korralise  majapidamise tarwitus. Et meie peaaegu poolt eluaega, kindlaSte aga suurt jagu omast elust woodis ära elame, siis peame ka temaga natuke rohkem tuttawaks saama. Woodi ei ole midagi muud, kui suurendud riide tükk, keda meie ööse tarwitame. Peab ihu rohkeste rahu leidma, siis peame meie woodis ennast mitte üksi wälja sirutama, waid ka taieste riidest ennast lahti wõtta wõima. Seeparast peab woodi soojust wöimalikult sandiste edasi kandjatest  riietest kokkuseatud olema ja natuke üle põranda seisma. Kellel ial see juhtumine osaks saanud on, reisi peal mitu ööd põranda peal magama pidada, tunneb woodi kõrguse headust. Kui meie põranda peal magame, ei ole meie mitte üksi sandiste pitkali, waid meie külmetame ka, ehk meie küll soojalt ennast kinni kattame, seepärast et meie ihu põranda wastu liig palju soojust wäljaannab. Kott, kelle peal meie magame, peab paks olema, ja õhku läbilaskma. Km meie hommiku üles ärkame, ei pea meie mitte woodi pitkali jäema, ja mitte jälle poolune sisse langema, waid kohe peale ülesärlamift  woodift wäljatulema, et tööle hakkata. Hommikune uinumine wöib seda kinnitust, keda meile uni andis, üsna ära kautada. Igaüks, kes hommikusest unenägudega täidetud uinumisest  peale esimest ülesärkamift töist korda ülesärkab,  tunneb, et tema pea raske ja uimane, meel nuker on, ja ta ei tunne mitte karastust. Terwe inimene peab üksi ööse magama, ja seepärast ei ole ka iga uni päewa ajal terwe, waid on üksi wäga raske töö järele loomulik ja karastaw. Uni peale lõunat ei ole suurema hulga inimeste juures õige tarwitus,  waid on üksi pruuk, keda laiskus nende juures sünnitanud on. Haiglased inimesed aga, kes peale lõuna söömist seedmise palawiku tunnewad, teewad oma närwidele head, kui nad wäljasirutud üksi lühikene aeg puhkawad, sest lõunine uni, kes kauem kui tund wältab, ja igapäewaseks pruugiks saanud on, nõrgaStab  ikka. Sest kõigist oleme meie siis uüid naha saanud,  et töö tegemise ja puhkamise korraline wahetus meie terwisele waga tähtjas on, ja igaüks, kes oma terwist hoida tahab, tehku päewa tubliste oma jõuu järele tööd, ööse aga puhkagu ta rahulikult omast wäfimusest. l6. Sakala. 1884 Vastutaja: J. Ksrw