nüüd seltsile kirja läbi südamelikust wasta-Võtmisest, mis neile (Eesti saadikute) Kõrae Keisri Herra poolt osaks oli saanud, oli teadustanud. ette lugemist alustas seltsi president Jürgens lühikese eeSkõnega rahwa mõiStu-sõna peale põhjendades, keda Eestlased raske orja põlwe ajal oliwad sünnitanud: „kust waene talupoeg (Eestlane) õigust saab, Jumal on kõrges ja Keiser kaugel?" EeSkõne, nagu öeldud, oli lühike aga waimustaw, kus sees kõneleja näitas, kuidas Wene Keisrite helde Valitsuse päike wahe-seina, mis rahwas oma möistu-sõnas kauguseks nimetas, maha on sulatanud; mis läbi praegused Eesti saadikud esimesed olnud, keS sajande aastate Kõrge Keiserliku Majesteedi ette peasiwad, kus nad Eestirahwa tänu Kõrge Keiserliku Paarile Nende armu ja helduse eest oma suuga tunnistades wõisiwad jalge ette maha panna. Selle peale algas kirja ettelugemine, kus seeS muidugi ka ilmus, kui armulikult Keiserlik Majesteet Oma Kõrge Abikaasaga meie saadikut oliwad wasta wõtnud, j. n. e. (kirja sisu jätan siin nimetamata,  sest et seda ajalehtedes iseäranis muidugi teadustatakse). Selge waimuStawa healega kõlasiwad  vr. Weske kirja sõnad presitendi Jürgens'i suust läbi laia saali ruumi, kus kuuljad hinge hoides iga sõnaga, kui oma jänu näitafiwad kustutada püüdwat. Sedamaid, kui kirjast Viimane sõna öeldud oli, pani südamesse lõikaw riigi-laul „ Jumal Keisrit kaitse" ja waimustaw hurraa hüüdmine õhku saalis Värisema. Kas need ei olnud meie isa isa-isade õntsad maimud, kes nüüd oma waba poegade pääde kohtaS nende õnne üle õnnist rõõmu tundes õhku wirwendama paniwad? Kas need ei ole nende pojad, keS siin praegu õnnes hõiskawad? Jah, need on nende pojad, kelle isaisade kaela aastate sajad orja ikked rõhusiwad! Kas ei ole nende pojad nüüd wabad, kes oma helde Keisrist lubatud ja kinnitatud seltsis, kui wabad Eestlased oma Vabastajate sugule, meie praeguse noore Litsema isaliku Keisri Herrale hõisates tänu tunnistasiwad. Hurraa hüüdmisel ega riigi laulul ei tahtnud määra olla. Ükski, kellel süda rindus tuksus, ei Võinud seda waimustawat silmapilku kuiwa silmaga pealt waadata. Iga ühel meie seast oli, kui seisaksime praegu oma. kalli Keisri Herra ees ja näeksime  Tema heldet isalikku palet. Kui Vaimustus Vaiksemaks jäi, siis lasti kõik meie saadikud, pärast iseäranis weel Endla seltsi saadik vr. WeSke elada, keS kulust ja waewast hoolimata meie tunnistust Kõrge Keiserliku Paari jalge ette oliwad kannud, mis peale kolme korrane „Ta elagu" liigutawalt kõlas. (Pärnu Postimees.) Tartust. Suur tulekahju on Tartus jälle 8. Augustil olnud, kus peale kümme hoonet ära põlesiwad.  Kõige suurem kahju langeb F. G. Faure peale, kellel neli elumaja ja mitu kõrwalist hoonet ära põlesiwad, keda ligi 30,000 rubla eest tulekassasse ülesse oli Võetud. kaubalaewade hulk oli 4197 purjulaewa (187,433 lastiga) ja 268 aurulaewa suur (42,195 lastiga). Kõige suurem jagu neist laewadest on Aasowi meres, siis tuleb Kaspia meri ja wiimaks Balti ehk Läänemeri.  Need laewad on ühtekokku peale 10 miljoni rubla wäärt ja laewameeste hulk nende peal on 25,000 meest. Sellest näeme, et meie seltsil tulewikus suur tööpõld ees lahti seisab, ftsi mew Läänemere  kaup on kaunis suur, aga siiski on laewade hulk alles kõige pisem. (?) tua eo^a a^ dmine. M. Lindenbergi läbi ..Kalewipoia" Seltsi majas on sündinud, arwawad 2^Juu!tt''walitud asjatundja komitee ja eestseisuse liikmed wäga tarwis olewat, järgmist  seletust teha. 1) 16. Juuni-kuu päewast saadik  ei ole M. Lindenbergil mingisugust tegewust enam seltsi asjades. 'Mis tema pärast seda on seltsi nimel teinud, see on seaduse wastane. 2) Kõik kirjad, mis president M. Koorth M. Lindenbergiga pärast 16. Juuni-kuu päewa seltsi nimel on toimetanud, on seltsi seaduse ja tahtmise wastalised. 3) ..Kalewivma" iestsil Oei ole selle töötegijate, nimelt I liikumisega ja selle „ »M. wiimsel ajal on Me mõtnud, kõige wähemaL kaastegewust. 4) Maleivlpoja" seltsi kooli õpews algab tänawu esimesel Septembril. Palutakse  aegsaste õppijaid ülesse kirjutama tulla. Rakweres, Kalewipoja seltsi asjatundja komitee 10. August,l 1881. ja eestseisuse liikmed." Soomemaal. Abo linnas, on 11. (23.) Augustil alganud. Nagu ajakirjad teatawad, olla ka meie kubermangudest mitmed põllumehed sinna läinud. Näitust alustas näituse president krahw Creutz kõnega, teretas Wenemaalt ja mnialt kokku tulnud wõeraid  ja kodusid näituse osawõtjaid ja lõpetas hüüdes: „Jumal kaitsegu meie Suurwttrsti ja meie isamaad!" mis peale Soomemaa rahwalaul „Meie maa," ja peale seda mitmekordne waimuStaw hurraa kõikide rinnust helises. Ehk küll ilm wäga wihmane oli, oliwad siiski kaunis, suur hulk inimesi näitust waatamas, mis wäga tähtjalt oli walmistatud ja kokku toodud. Iseäranis  kiidetakse, nagu ikka, Soomemaa piimatallitust ja näitusele toodud Soome tõuugu hobusid, mille seas mitmed üliilusad ja head oliwad. Töisel päewal enne lõunat kella 9 —ll oli üks asjaline waieluSseletus,  ehk läbirääkimine käsil ja p. l. kella 7 ajal peeti Soome keeles üks tähtjas rahwalik kõne. Peeterburgift. Meie Keisri äi, Daam kuningas oma prouaga, on 9. Augustil Peeterburgisse külaliseks  tulnud. Keiserlikud Majesteedid läksiwad Oma kalli külalistele ja nende laewaStikule Kronstadtis laewaga  wasta ja jõuudsiwad sellesamal päewal p. l. kella 4 ajal Aleksandriasse, Keiserliku suwelossisse. Nagu kuulda, tahab Daam kuninga wend, prints Hans von Holstein-Glücksburg, kes esimest kord Wenemaal  käib, kõiki päälinna tähtjamaid asju ja nähtusi läbi waadata. Daanimaa kuninglikud Majesteedid sõitsiwad Peeterburgisse, kus nad Keisri Aleksandri il. haua peal palwet pidasiwad. Nagu räägitakse, tahta Kõrged wõerad künni Septembri kuuni Peeterburgis wiibida. Keiserlik Majesteet on 9. Augustil Oma Wenna Wladimir Aleksandrowitshile Tema sõawäe ülema juhataja ametis sõawüe eest hoolekandmise ja wäga korralise juhatamise eest Oma Keiserliku tänu awaldanud. Wene ajaleht „GvloS" sai hilja aja eest tagasi seestpidiste asjade ministrist kuueks kuuks kinni pandud, et Bulgaaria würStist ja Wene meremäest  wäga käredaste, raske sõnadega ja kõweraste oli kirjutanud. Nädal peale seda keeldu tuli uus ajaleht sealt samast truMojast wälja: „ Roomaja Gaseta". Kui see leht 8 päewa oli käinud, sai tema wüljaandja ministri käest esimese ähwarduse ja keelati tema üksiku nummerte müümine ära. Töisel päewal andis see ajaleht teada, et ta mitte enam wälja ei saada tulema. Rahu leping Hiina M Wenemaa wahel on nüüd täitsa walmis saanud, Wäljastpidises ministeeriumis  PeeterburgiS on nt!ed lepingu kirjad nüüd 7. Augustil Wene ja Hiina wahel, mõlemalt poolt alla kirjutatud, wälja wahetatud saanud. Jaltast. Keiserliku Kõrguse Suurwürsti Konstantin Nikolaiewitshi suweloss Orianda on Jaltas 8. Augustil põhjani ära põlenud. Maja kraam ja inimesed peasteti wälja. Põlemise ajal puhus kange tuul, ja arwatakse tuld korstnast wälja läinud olewat. Kiri Sewastoopolist „Liwaadia" laewalt. I. Mööda läinud kirjades lõpetasin oma Hispaania ja Inglisemaa  reisi lugu Sewastoopolisse tulemisega, nüüd, kui Teile minu lihtjad reisi sõnumed tüli ei tee, tahaksin paari sõnadega meie käigist Musta merel Sewastoopolist Kaukaasia Batumi linna ja sealt tagasi teatada. 27. Mail kell 8 hommiku, nagu juba enne nimetasin, jõudsime Sewastoopoli ja tõusime ankrule. Kohe hakati süsi laewa peale wõtma, uue reisi tarvis.  Sellsamal päewal tuliwad ka Musta mere ülemkomandöör  ja Sewastoopoli komandöör „Liwaadiat" waatama. 29. kuu päewal tuli ülemkomandöör jäedawalt meie laewa peale; sellsamal hommikul kella 9 ajal wõtsime ankru wälja ja läksime  merele. Ilm oli hästi tuulne ja meri rahutu, nii et mõningad saatjad kohe tagasi pöörsiwad. Kell p. lõunat jõudsime ilusasse Jalta linna alla, ja tõusime ankrule. Kõik linn oli lippudega ehitatud, nagu lugu alati enamiste on. Majad on ütlemata kenaste ehitatud ja rõõmustawad pealtvaatajat  oma mitmesuguse wärwidega. Mitte kaugel linnast, mere poolt pahemat kätt, seisab Keiserlik pallei Liwaadia, ja Suurvürst Konstantini mõis Orianda. Jalta pilt mere poolt vaadates on ütlemata ilus. Määratu suur, valge linna wõerastemaja näitab kaugele mere peale nagu mõni ime-ehitus, niisama kena näitab jälle paremat kätt laewahädaliste abikomitee-maja  oma punase ristiga ja oma ankru-pildiliste lippudega.  Kella 10-ne ajal sellsamal päewal sõitis Oriandast Suurvürst Konstantin Nikolaiewitsh laevale, teretas komanduga,  laskis oma lipu laevale masti otsa tõmmata, ankrud wälja võtta, ja kell õhtu läksime merele. Künni 31. kuu p. hommikuni seisis ilm imelik ilus, ja kell 7 hommiku hakkasime Batumi linna ligi jõudma. Kaukaasus, see Weneriigi  Lõunapoolne imemas, kõige oma mägilise looduse ja uhkusega  seisis meie silmade ees. Nägime temast küll aga ainult veel vähe sini viirulise õhu läbi, aga kaugel ei olnud ta enam. Kella 8-ni läks meie reis ka väga rõõmsalt ilusa ilmaga. Liginesime jõudsaste rannale. Ikka selgemine paistis  maa meile silma, oma lumega kaetud uhke mägede latva- dega, iga waataja südant elawa tähelepanemisele äratades. Olime jo wiimaks kalda ligi, sest rannal seiswad laewad paistsiwad  meile so kõik lahkeste ära. Korraga, kell oli waewalt natuke üle 8, muutis ilm ennast koledaks ja hirmsaks. Merd ja mägesi kattis imeliku rutuga paks, läbinägemata udu, ja tuul hakkas nii jäledaste, kange jöuuga puhuma, et nöörid hulusiwad ja iga luugi auk, ehk kust tuul wähe wahele peases, wilinal wingusiwad. Natuke aega enne tormi tõusmist oli Batumi linna poolt linna komandandi lipu all üks lootsik meile lähenemas. Aga tormi hakatusel kadus ta meil silmist nagu pilkase pimedasse majasse. Alles kui torm pisut waikes, ilmus lootsik jälle nähtawale. Aga siiski oli ta nähtawalt suures hädakitsikuses ja tarwitas abi, mis meie poolt ka kohe wiibimata  teha wõeti. Ja seda suurema waimustusega põksus meil igal mehel süda rinnas hädaliste wasta, et nad julge ja osawa käega oma paati selle määramata häkilise ja wägewa tuule ja laene mässul oliwad jaksanud juhtida ja hoida. Silmapilk ajasime meie laewaga edasi, sest nähtawalt hakkas wahwail meestel rammu lõpema, lootsikut juhtides ja mässawate laenete harjadelt otse risti läbi hoides. Nõnda ütelda parajal silmapilgul  saime lootsiku ligi, sest kui weel oleksime wiibinud, oleks hädalistel ots käes olnud. Komandöör oli lootsikusse pool minestusse maha jäenud, pääd warjul hoides, ja madruksed istusiwad, rammetumad ja märjad, pää laest künni jala tallani. Komandant wõeti käte peal lootsikust wälja ja toodi Liwaadia gallerei peale, aga ka siin oli temal rammu nii kadunud, et märkigi jalule ei saanud toetada, kuna teda meie komandanti saadetusel kajütisse kanneti, kus temal kniwad riided ümber pandi. Madruksed aga oliwad, kui kunagi meremehed, elawamad.  Nii pea kui peaseuud oliwad, abi käes nägiwad olewat  ja silmapilguks kangest waewlemisest paar korda hinge oliwad tõmmanud ja käsi sirutanud, aitasiwad kohe kõik, mis lootsikus asju oli, Liwaadia peale kanda. Lootsik seuti laewa taga kinni, aga tema wiimne ots oli täna tulnud ja mõne minuti pärast oli ta tormi jäleda käppade wahel lagunud, et killukesed aga weel wee peal ujusiwad. Kella 9 ajal, hommiku,  see on ühe ainsa tunni aja pärast, kadus torm niisama järsku, nagu oli tulnud, ja kella l/slO ajal tõusime Batumi linna all rheedi peal ankrusse. Ankru platsile jõudes, oliwad juba kõikide seal seiswa laewade pealt komandandid oma lootsikutega  nagu sipelgate pere meie laewa ümber, meid teretamas, ja tuliwad kõik ..Liwaadia" laele. Laewade ja lootsikute peal seisiwad kõik madruksed teretuseks lahingi-reas. Pristani juures  seisis Suurwürsti lipu all suur laew ..ElbruS", kust pealt, nii pea kui meie ankrusse jäime, Suurwürst Mihael Nikolaiewitsh  oma saatjatega meie Liwaadia peale sõitis. Rääkimata ilus ja armas oli nüüd tormi järele siin ilusal rannal ja maal kõik, mis silma puutus. Linn paistis nagu pulma ehtes. Puude, rooside ja lillewäädidega ehitatud majad ja uulitsad, nõndasamuti kõikide laewa mastide otsa seutud rohelise lehtedega  puud tuletasiwad meile esimest Nelipühi päewa meele. Mind saadeti linna, Suurwürsti tarwiS mõnd asja ostma. Aeg oli mull wäga kiire, sellepärast ei saanud linnas palju ümber waadata. Aga juba maale astumises nägin kohe, et linn hilja Weneriigi alla oli saanud, sest mitmelt poolt näikse siin kõiges elus ja olus nagu natuke wõerast. Mina püüdsin ka kõik, nii wähe kui mull aega oli, waadata; aga ei teadnud,  kuhu silmi pöörda, sest ka siinse inimeste sugukond näitas  mulle puhas mitmekesine. Iga sammu peal tuleb sulle siin isemoodi inimene wasta, aga täieste riides inimesi nägin wäga wähe, enamiste oliwad kõik oma riiete poolest kirjud, nagu oleks neid kirjuks wärwitud, sest riided oliwad enamiste kõigil lapitud, üks lapp töise peal, olgu mis kirja tahes, kõik ikka aga kokku paigatud, aga üleüldse enamiste hirmus räbalased  ja närused. Aga sellegipärast on wäga arwa neid, kellel sõariista ühes ei oleks olnud, olgu kas hõlma all ehk wöö wahel. Selgeid Wenelasi on seal wäga wähe, aga iga sammu peal ilmuwad sulle wõerad wasta, olgu kas Türklased, Kreeklased  ehk Armeenlased. Poodimeestest ei ole ka naljalt ühtki Wenelast. Linnas oli kahe kuu eest tagasi raske tulekahju olnud, ja oli sellepärast wäga wilets näha, kui kiwi warre, igalt poolt tuli kange põlenud asjade ja suitsu hais. Üleüldse  on ilusaid, tubliSte ehitatud majasi wäge wähä, enamiste on kõik tzjsukesed puu hooned. Ka raudtee wagonid on siin puhas, ise- ja imeliku moodi, kui ka küll mitte kõik, aga siiski suurem hulk isemoodi ja mõned koguni ilma katukseta ja just nagu lootsikud. Minu maalolemise ajal sõitsiwad Suuredwürstid  ka maale, ja inimesed paksus salkades ja suure hurraa hüüdmisega neid saatmas. Ohtu kell 5 sõitsiwad  Suuredwürstid Konstantin ja Mihail Nikolaiewitsh ja ja Nikolai Mihailowitsh kõige oma kraami ja teenijatega meie ..Liwaadia" peale, kellega Suurwürst Mihail Nikolaiewitshi tema perekonnaga Kaukaasiast ära toodi. Kella 6 ajal õhtu wõtsime ankru wälja ja läksime kahe Suurewürsti lipu all merele. Mihail Nikolaiewitsh oma olemise ja tõsise näu poolest  on kui Kaukaasuse kuningas. Teda oliwad niihästi tema lahkuse kui ka tugewa waimulise ja targa tegewuse poolest Kaukaasia rahwas wäga armastanud, kartnud ja auustanud. Tema oli palju tähtjaid töösi ja walitsemise asju seal, kuna ta hulga aega Kaukaasia walitseja oli Keisri nimel, korda saatnud. Tee peal, 1. Juunil, tuli Suurwürst Nikolai Mihailowitsh  gallerei peale, kus meie pisukeses ringis laewa-parda juures istudes juttu ajasime. Suurwürst waatis lahkeste ümber ja ütles: „Weel wiimast kord tahan ilusa Kaukaasia  poole waadata!" (Sest seniajani sõitsime meie enamiste  kõik tee Kaukaasia kallast mööda, mis ütlemata ilus oli. Ka meile, ehk küll wõerad, kes seal ei olnud elanud, näitas see maa oma uhke kliima ja ilusa mägedega rääkimata ilus, ammugi mõista, weel enam neile, kes seal oliwad elanud.) Üks meist küsis: ..Kas Teie enam Kaukaasias ei saa elama?" mis peale Suurwürst wastas: ..Ei tvistist küll enam millalgi. 18 aastat elasime seal, sest on nüüd wist küll. Mind wiidi Peeterburgist Kaukaasiasse, kui ma ainult 5 aastat wana olin j. n. e." Tema rääkis ja jutustas meiega kõik asju Kaukaasiast,  mis meie tema lahkuse pärast küsisime, ja sealsest elust, mis temale kõik wäga südame külge kaswanud ja armas näitas  olema, kust temal lahkuda nähtawalt kahju oli. Suurwürst  Nikolai Mihailowitsh on ilus noormees ja wäga lahke ja sõbralik kõikidega. (Järg jäeb tulema.)