Sakala 32. Wilj°«dis, 27. A«g«sMm päewal 1883. V,. aastakäik. Poliitika, kirjandust ja põMtob ajalehte Wäljaandjad C. R. Jakobsoni pärijad? Sissekord. Poliitika leht. „Olewiku" luqejatelc. Omawalitsusest  ja Venemaa Wiljandist: Aleksandri  kooli abikomitcedele; tütarlaste tehnika käsitööde koolist; Oiaw sepp Põltsamaalt: Põltsamaa Eesti Põllum. Seltsi koosolek. Wolmarist Naljakas. Peeterburgist: Uus seadus wabriku  tööliste elu kergituseks; raha wulmistamme. Orenburgist: Iseenese  tapmine.' Soomemaalt: Ajakirja wabadusest. Sakala Ööpik. Kuulutused. Papi wõimns. IX. Awalik seletus „Olewiku" lugejatele. 29. numris awaldab „Olewik" ühe kirja Wiljandi-Pärnu piirelt, mis omas 4-mas punktis nii käib: „Ei ole rahwas Köler'iga, keda Sõrd-Weskelased  presidendiks walinud, sugugi rahul, sest Köler oli see, kes kassast raha tahtis, kelle kätte nüüd kõik see kassa on antud, ja Köleri wennapoja mõis, kes praegu Krimmis on, on alles suure ränga mõla all." Sest on näha, et mõned weel ei ole lootust kautanud kahtlaseks tegemisega ja teutusega oma kiusule  wõitu saada. Et Aleksandri kooli abikomiteede peakoosoleku, see on kooli asutajate enamus mind presidendiks walinud  ja mitte üks partei, seda teab rahwas ise. Ka Krimmi Kuntugani mõisa ostmise lugu on awaliku seletust juba saanud. Mikspärast tuuakse seda Krimmi asja, mis ammugi enam Aleksandri kooli asjadesse ei puutu ikka näutul ja kahtlasel wiisil uueste ette. Üksi asja segaduseks seal, kus nüüd ometi ükskord selgust tarwis läheks. Ka mind püütakse kahtlaseks teha. Oma terwe eluaja olen ma mitme rahwa seltskondades ümberläinud  ja maailmas juba mõnda tundma õppinud, aga weel ei ole ma näinud, et minu meele auususse on tahetud puutuda. Nüüd pean mina imekspannes,  ja südamest üteldes, ka kurwastades tähele panema, et mu oma sugurahwa seast mehi leitakse, kes minu meele auusust tahawad rahwa silmis maha kiskuda, selle rahwa silmis, kelle elu ülendamine mull ikka südames on olnud. Kes mind natukenegi tunneb, peab tunnistama, et mull iial meele ei wõi tulla, wõera wara järele oma kätt sirutada, liiategi weel Aleksandri kooli kassa järele, kelle asutamine esimesest idanemisest saadik minu mure on olnud. Juba 1863 aästal pidin ma õntsa Adamson'ile oma nõuu ja soowimise selle asja kohta andma, mille peale tuetades ta iseäranis elawalt tegewusele  hakas. Pealegi on kassa hoidmise tarwis auusad  kassameistrid walitud, kes rahakindluse eest wastawad.  Suuremad kassa asjad peawad muidugi pea koosolekute otsuste järele toimetatud saama. Kõige sellepärast ei wõi iial kartust olla, et Aleksandri kooli raha nii heasti minu kui töiste üksiku inimeste tuju läbi pillatud saada wõib. Seesama kirjutaja Wiljandi-Pärnu piirelt püüab ka meie püha Ewangeliumi Luteruse usku meie kooli tüli sekka kiskuda. Seda püüdmist pean ma põlastawaks,  kawalaks tembuks nimetama. Kuntugani mõisa laenu kohta nähikse waja olewat,  minu endise awaliku seletusele weel lisandusi juure anda. Sell ajal, kui ajalehtedes üleüldine panga küsimus  päewa korral oli ja ka Olewiku läbi kahtlused selle panga kohta tõusiwad, kus Aleksandri kooli 20 tuhat puhast raha 5"/<> peal seisiwad, sain ma roolitud  Kuntugani mõisa peale raha laenata. Mis imet, kui minul ja mõnel töisel mõte tuli Aleksandri kooli raha kindla koha peale kasulikult seisma panna. Et ma Aleksandri koolile laenu läbi ainult kasu lootsin tuua, seda usuwad ka mõistlikud laenu wastased.  Nemad ütlewad aga: tema soowimine on hea, ta on hea kunstnik, aga waene rehnungi meister*) ja wõiks kergel meelel raha sinna saata, kus teda enam Aleksandri kooli kassasse tagasi ei saa. Selle wastu ütlen ma: 57 aastat olen ma wanaks saanud, aga weel ei wõi keegi näidata, et on minu läbi kahju saanud. Kerget meelt pole mul ka elus ilmaski süüks pantud. Ja kui mina ka seekord Krimmi asjus oleksin eksinud, Aleksandri kool ei oleks sest iial kahju saanud.  Seks pakkusin ma >n.teti oma wara pandiks. See wara ei olnud mitte kunstmaalid, nagu keegi „Heimath'is" ütleb, waid hinnaline wara, mida igal ajal taga nõuutakse ja ostetakse. Nende seas asju, mis praegu enam raha eestki saada pole, mille hind mitte ei lange, waid aegamööda ennem tõuseb. Minu kunstmaalisi, mille wäärtus umbes 50 tuhat, ma ei pakkunudgi, teades et abikomitee liigete hulgas nende tundjaid wähe on. Ka weel mitmed töised Aleksandri kooli sõbrad pakkusiwad omad obligatsionid pandiks. Nii ei oleks siis laen mitte kindluseta olnud, waid õige kindel. Ma olin seepeale nii julge, et ka wekslid, pakkusin,  keda ma iial weel kellegile annud pole, kartes, et Jumal teab, mis ilmas kõik ette tulla wõib, ja määratud tunnil tõutus täitmata jäeb. Lõpeks olgu ka see asjalugu näituseks, kui kindel  laen on olnud, et Tarhani selts oma hiljuti ostetud  mõisa naabrite heaks pandiks pani, kui nägi, et oodetaw Aleksandri kooli raha tulemata jäi. Nemad elawad Krimmis ja on seepärast räägitawas asjas kõige paremad asjatundjad. Kui asi kindel ei oleks olnud, poleks nemad seda wististe mitte teinud ja oma wara kõikuwa põhja peale pannud, kelle kautamisega  wõiksid suure kimbatuse sisse langeda. Peale seda on ka just Teie seast mitmed esiteks waatamas käinud ja wiimaks suurte summadega osawõtjateks juure asunud. Ei ole ma ka mitte seepärast Al. kooli kassast laenu ette wõtnud, et kusagilt töiselt poolt saada ei wõinud. Enne seda pakuti mulle 80 tuhat rubla. Kui tarwis, wõin pärast ka nime ütelda. Mina arwasin  aga paremaks, Krimmi maa läbi ennem Al. kooli kassale, kui wõerastele kasu tuua, mis aastas Al. koolile 900 rubla enam oleks sissetoonud. Selle summa eest, mis Al. kooli kassast pidi wõetama, ei tahtnud mina, Kuntugani wolinik, mitte wähemat protsenti maksta, kui mõisa müüad saawad, s. o. 8 V«. Et aga töiste raha andjatele omal maal, mitte enam kui 6 °/o aastas lubati ja Iwõlatasumise  juures, siis pani I>i . Weske minu palwe peale seda asja Wiljandis ka nõndasamuti ette. Meie kin- *) Meie arwame, et see sust kõige param rehknungi meister on, kes waeiest maaleri sellist kuulsaks kunstnikuks ja rikkaks meheks on jõuudnud tõuusta. Sakala Toimetus. del nõuu aga oli, et Al. kooli raha mitte wähema protsentide eest tarwitada, kui meie mõisa müüjatele maksame, ja Al. kooli raha tagasi maksmise juures nii suurt summa juure lisada, et kooli kassa oleks laenatud raha eest taieste 8 protsenti kasu saanud. Ja, aga kuida on lugu obligatsionidega, mis laenatud  raha eest wastama pidiwad? Mitmed on arwanud  tõendada wõiwat, et üksnes kolmas ehk koguni üksnes neljas obligatsion saada on. Üks peakomitee liige kirjutas Olewikus, mina olla ise ühes kassawalitsusele  kirjutatud kirjas ütelnud, et mina üksnes kolmandat obligatsioni pakkuda wõin. See pole kõik mitte tõsi. Niisugust kirja pole mina kellegile iialgi kirjutanud. Ühes kirjas, mis mina kord herra S., kui era inimesele kirjutasin, seisab selge sõnaga, et Krimmis kolmandat obligatsioni pole olemaski, s. o. seaduslikult lubatud ei ole. Seda tunnistab ka Krimmi Eestlaste poolt Walguses. awaldatud kiri. Kui mina herra S. memal nimetatud kirja kirjutasin, oli Krimmi kaup juba kinnitub ja minu woli, Krimmi raha muretseda, juba lõppenud. Nii ei wõinud mina kellegile Krimmi obligatsionisid pakkuda. Kui laenu asi esimene kord koosolekul ette toodi, ei olnud üleüldse meel mingisugust obligatsioni ette näidata. Obligatsionisi wõis mast siis saada, kui müüjatele kaubakinnitule päewaks lubatud raha ära maksetud oli, ehk nemad ta kusagil lähemas pangas teadsiwad olewat. Kui mind ei ustud, siis oleks wõimalik  olnud, raha ilma kartuseta. Krimmi saata; oleks wõinud teda riigi-panga Sewastopoli jauskonna kätte toimetada selle tingimisega, et teda sealt üksnes obligatsioni  wastu wälja antakse. Esimene wõlg wõi obligatsion on küll Hersoni maapangas, aga töist oleks w§inud saada, mis ehk kindlam weel kui mõnes töises kohas esimene maa headuse pärast on. Mõisa müüjate osligatsionide asemele  oleks wõinud Eestlaste raha ligi 100 tuhat rubla, kindla töise obligatsioni peale panna. Panga wõlg ei ole suurem kui ligi 12' rubla dessätini peal. Kui mõisa müüjate wõlga juure lisame, siis on maa peal seisaw wõlg kokku wõetud ligi 35 rubla dessätini pealt. Mis mitte soolajärwe all wõi wiljapuude aed ei ole, on kõik hea põllumaa. Sest wõib iga põllumees näha, et maa peal seisaw wõlg mitte rünk ei ole, ja et Al. kooli rahal töise obligatsioniga seal midagi karta ei olnud, weel wähem sellepärast, et mitte üks mees, waid terme selts, 32 peremeest oleks wastanud. Aleks, kooli pühjuskirjades pole ma seda punkti mitte leidnud, kus öeltud oleks, et Al. kooli raha töise obligatsioni peale wälja laenata ei wõi; kui see taieste kindel on. Seal on aga öeltud, et Al. kooli raha üksnes kindlas kohas peab olema. On kindel koht leitud ja lubab abikomiteede enamus  muist raha sinna panna, siis on arusaamata, kuidas see Al. kooli seaduste üle astumine peab olema, aga see asjalugu mitte, et ilma abikomiteede küsimata seesama summa ühte panka wõidi panna, millel kümme kord enam wõerast raha on, kui oma. Teadupärast pole pangad iialgi nii kindlad kui liikumata wara, iseäranis maa. Pank wõib pankrotiks jäeda, panga raha wõib warastatud saada; maatükki ei wõi mitte