Sakala 26. Wiljandis, 18. Septembril»» päewal 1882. V. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Wäljaandjad C. M pärijad. Sissekord. Poliitika leht. Eesti rahwa-riietcst. Poliitika ringwaatus. Omalt maalt. Viljandist: ..Kündja"; aun, kellel anu tuleb anda; kroonimise piiew; Senatori ametnikud; weider jutt; rdõmustaw sõnum; walla ametnikude auurahad. Viljandimaalt: Keisri nime- pühitsemisest. Pärnumaalt: Näitemüük. Tartust: Eesti KirjeUeeste ..Olewiku" õiendus. Riiast: v. Preverv. Saaremaalt: Õnnetus pitkse läbi. Järwamaalt: Tulekuswtajate selts. Peeterburgist: Keiserlik tänutunnistus; Monteneegro Vürst; uus kroonimise päswa wõeras; Kairo langenud; Senator Manassein; würst yiiskop Nestor; aurulaew „Moskwa"; kurb»sündinus; wiitie-admiral SheKtakow. Moskwast: Wäljanäitusest. Samaarast: Krahw TolÄoi. tegu. Saratowist: Madal wesi. Odessast; Eürooplased  lähwad Aleksandriasse tagasi. Tiflisist: Raudtee õnnetus. Sillaotsa kerjaja. XIII. Võitlus elu eest. I. Kirja Vastused. Kuulutused. Eesti rahwa-riietest.*) Äratuse kiri. „ Riided teewad mehe meheks", ütleb wana-sõna. Meie mõMme seie juure Usada: „ Riided teewad ka mõnes tükis rahwa rahwaks." Igal rahwal ehk õigemine ütelda rahwusel on omad isemoodi riided. Nende riiete täiendamine, muutmine ja ilustamine sünnib ikka selles moodupiires, kelle järele ka kõige Ühtsemad rahwuslikud riided oliwad walmistatud. Kui Wenelane oma särgi („ hamme") ka ei tea kui peenikesest riidest ja kui peenikeste kirjadega wälja õmbleb, siis jäeb särgil ikka oma rahwuslik  emmiste  punane ehk kirju karm ja muu worm; ta ümber kantakse niuete kohal ikka wöö ning teda ise alumiste kehakatete (pükside) üle ikka wäljas. See rahwuslikute riiete mood, mida juba manad rahwad kinni pidasiwad (Roomlane Cicero nimetas teda kabiws vestis), on kännusggulaste seas sündinud, kes koos elasiwad ja end niimoodi kokku hoidsiwad, et wõeraS mees nende elus midagi kergeste muuta ei saanud ja iseäranis riiete kohta sugugi uusi muudatusi  ette wõtta ei wõinudgi. Mõned wanemad inimesed  mäletawad meel wäga häSti, et mõni kümne aastat tagasi meel meie maalgi inimesed ühest wallast töise malda elama minna ei tohtinud. Niisuguse keelu läbi kadus nüüd ühine rahwus-riiete mood aega mööda ära. Iga maanurk, kihelkond, mõnikord ka üksik wald hakkas nüüd oma riiete moodi, töistest lahus olles, muutma. Näituseks on Paistu kihelkonnas Wiljandi kreisis ülikuue „särgi" (mitte ihukatte särgi —hamme, maid pika muSta ülikuue) lõikamine küll peatselt Ühtmoodi, aga nööritamine on siin ja seal tõisiti. Holstre ja Aidu walla särgid on peaaegu ühtelaadi nõöritawd, siiski armastab Aidu mees enam kübaraid wi Holstre mees. Lisu meeste särgid on enamiste peenemast riidest kui töiste omad» neil ei ole aga mitte punast nööri. Lisu „särk" on üks neist kõige ilusamatest  keha järele lõigatud EeSti rahwuS-riietest, aga tall puudub üks suur ilu-tingimine, s. o. punane nöör. Ülikuue („ särgi") karm on iseäranis nende Eestlaste juures, keda nokkimise-nimega „ Mulgiks" kutsutakse, läbistikku ikka must; punane nöör on ka enama jau juures pruugis, iseäranis aga Wiljandi ümber.. — Linnade lähedal ja ümber hakkab aga Eesti rahwas musta karma maha jätma ja oma kuubesi Saksa mundri  järele tegema. Niisugust ülikuubesi on palju Tartu linna ümber näha. *) Selle kirja kirjutaja soowib, et Eesti wanawara korjajad ja uurijad oma jõudu ka selle wälja kohta pruugiksiwad ning mõnda ilusat jhukatet, mis nüüd unuswsse jäenud, jälle päewawalgele tooksiwad. Eesti kubermangus elaÄHe sugumendade riiete mood on ilu ja rahwuse-riieteMlve kohta Riismaast tõisiti ja tagasi. Siin on enaHiste hallid riided ja nende mood ei ole Wiljandi poDste riiete wastu mitte midagi wäärt. Seega ttchtsuDnüüd näidata, kuidas riiete mood end seeläbi meil «Mtnud on, et meie rahwaS  mitte priilt ei wõinud Wikäia. Nende mitmemöodiliste  ülikuubede järele M fiis nüüd meie rahwa naljahambad ka oma naabritele hakkanud nokkimisenimesi  andma. Teie teate, au siad lugejad, isegi, kuidas  Pärnu, Wastsemõisa, Har u sc. mehi kutsutakse! Kus riideid uue aja wahNawate moodude järele kautakse, seal on riietel iga aasta ja iga aasta-ajal ja igal nädalal ja igal päewal MHal sööma-ajal oma ise mood. Neist riietest ei wõi Me nüüd oma EeSti rahwale  . ühtegi soowitado, sest WHi rahwal ei ole mitte, aega ega mahti, maailma moodusi kkga ajada, «mdneil  on Eesti perenaese ja rätsepa töö kõige mõnusam ja tulusam ihukatte. Ilusad rahwus-riided on ühe rahwa uhkus. Slaawi sugu rahwastel on igal harul omad rahwuslikute ilu-arwamiste järele tehtud riided, mis nad kellegi muu moodu wastu Vahetada ei taha. Rumäänlastel, Serblaste!, Montenegraanlastel sc. on omad, Ungaarlastel jälle omad rahwuslikud riided. Läheme ülesse Tirooli mägedelle ja waata, kuidas siin rahwuslikud riided üksi ilusad on! Kütid ja karjahoidjad  oma kergejalgsete noorikute ja neiudega peawad  oma isadest ja emadest päritud riide möödudes pidust ja pühast, teewad omas rahwus-ülikonnas tööd ja nägewad waewa, ja kalju-kitse kütt laulab kõrgelt mäeharjalt alla: Mein Schatz, das ist 'ne Alpnerin, Gebürtig aus Tyrol; Sie trägt, wenn ich nicht irrig bin, Ein schwarzes Kamisol le. *) Ärgem aga imestellegem mitte üksi wõerast maad ja wõerast ilu! Läheme aga oma kodu ja küsime: „Kas siin siis ka riiete ilu meie neiudel ja peiudel ei ole?" On küll! Oleks sa, auus lugeja, aga Jaani päewal Tartus olnud, kus Pärna proua omad noored kooli-neiud Eesti rahwa-riietesse oli pannud, küll sa siis oleks ennast südame põhjast rõõmustanud. Noorel neiul oli ilus pärg peas, walge särk (hamme) kui lumi seljas, kaelarahad ja paatrid ja preesid ja helmed särasiwad kui wanaema noorepõlwe ehted ümber;  ilus Eesti wöö wööl ja kirjadega põll nagu pilt ees ning seelik (kõrt) ümber, niisama kirju äärega nagu põllelgi. Pikk linalakka ehk kähar juuks nagu laene selja ja kaela peal. Oleks sa seda näinud, siis oleks sa wana Eesti sõnaga ka tunnistama pidanud: „Pealt on pärg Ja seest on siid!" Teeme nüüd mõttes selle ilusaste Eesti piduriides  neiu kohta üks pilt, mis nii on: See Eesti ehtis neiu on wihma käes märjaks saanud. Kas ta sellepärast pahem wäljanäeb? Ei ühtegi! Riided on tugewad, kes ka märjalt oma iluwormi mitte ära ei *) Mu armuke on Alp'i nei'. Ta kodumaa Tirool; Tal seljas, kui silm õigest' nä'i. Just süsimust kamsool. kauta. Neiu on küll märg, agWta on just nagu lillgi, kelle ilusad lehed ja õitsmeu märjaks saanud. Aga laseme üks neiukene, kes linna sitsi kleidis on, wihma kätte maata aga siis ja pea naer kinni: sitsiriie on nagu plaaster käewarte ümber kinni ja neitsikene ise on nagu sooja liimi sisse kaStewd! Eesti naisterahwa riided, kui nad stigeste, s. o. rahwusliku ilusääduSte järele kokku pantud/> on mitu sada korda mõnusamad meie juures, kui muul „ moodu järele" riided. Wene neiud, künni kõrgeSte haritud perekondadeni, käiwad nüüd survel juba rahwuSlikuteS riietes. Meie armuline Keiseriina on end Wene rahwuSlikuteS  riietes pildi peale wõtta lasknud, ja see on üks neist kõige ilusamatest Keiseriina piltidest. Wenelased on hakkanud oma rahwuSlikku riiete moodi üliwäga ilusaks ja kalliks pidama. Ja ta on ka ilus ja Hallis! Miks Aeie Eesti neiud siis muid lipmeid hakkate taga ajama? Teil vn ise ema emadest, päritud riiete mood. Teil on ise mitmetmoodi ehteid,  otsige nad aga ära unustatud kirstu nurkadest wälja! Ärge pange mulle seda, auustawd EeSti noorikud ja neiud, mitte pahaks, et ma siin just Teid noomin ja ranitsen, kuna ma mehed puutumata jätan. See sünnib just Teie auuks. Teie kätte on riiete kudumine ja ihu ehitamine antud: näitke, et Teie riideid eneste ja oma meeste ja noorte meeSte selga panete, kelle peale manad lahkunud Eestlased Taara kojast rõõmuga maha waatawad. Täidate Teie seda minu soowi, siis on Kalewipoja laul Teile lauldud, siis astute Teie taewa päikese alla wälja, <kui ühe rahwa järelwlijad, kellel kõrge manaduS ja rikas laulu- ja ilupõlw olnud. Noor Eesti neiu, ära wõta Eestimehe kätt mastu, kui ta mitte selles ülikonnas sind kosima ei tule, kelles sinu isa su ema ja wanaisa wanaema kosis! Olgu su nooremehe seljas muidu mis on, aga peal peab olema EeSti kuub, see on auukuub! Waatage aga, kuidas Linda end pulma peale ehib: „Too mulle uusi udu särki, „Too mulle tohine särki, „Too mulle ruka roomekirja, „ Peale see uduse särgi! „Too mulle teine tähteline „Üle tohise undruku! „Too möö waherpuu kirja; „Too mulle kirjumad käiksed, „Too mulle rätik räime karma „Peale see kirjuma käiksel „Too mulle kuuba kulda toime, „Poordist pärgina pähada! («»l«wipo.g.) Piduriided peaksiwad igal Eesti neiul manad Eesti rahwusriided olema. Need tõStawad tema keha ilu ja annawad temale wabasema oleku, kui kinninööritud  kleidid ja käeS kantawad päewawarjud zc. Kui ma Tartus ühele Eesti neiule, keS Peeterburgi  konserwatooriumis praegu on, päew pärast proua Pärna näitemüüki ütlesin: „Kust see wleb, et Teie Eesti riietes palju kenam olete, kui muidu maailma riietes?" siis ütles ta: „Noh, ma olen ju neis riietes  sündinud ning nende järele on mu keha juba ülesse kaswanud." Ja see maStus oli õige. Mina ei uskunud sugugi, kui ma seda neiu teisel päewal maailma riietes nägin, et ta seesama neiu on, keS