Tallinna Sõber M 48. W«e« a-SlalSU. Tallinnas, Z. Zõulu-knn pääwal WZ. Uleiildnt aeileht Cestirahwale «a«l j« li«»«des. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinna» Liadfsrl'i Päriate trllkimaja»: st rubla, 40 ksp. pool-aaStas 1 rubla 40 kop. Koju ehk postiga saadetud: g rubla pool-aaSta, l rubla 70 kop. Kuulutused «a»sa««d iga rea ehk sekle aseme pealt s «op. Tellimised wöetakse wasta: UaMtmas: LindforsU päriate trukimajas. ?elerõ«rgis: J. S. Seelaudk» 0»-usxeu», H 54. —Tartus: W. Just. - Itakweres: L. Wattly. Z-aides: A. Seidelllerg. Kapsasus: H. KossSerg. «Lihulas: A. ZSüttuerU poodis. Wiljandis: H. J. Karsw'i raamatupood. Kuurefaares- Hh. Lauge.— Maak: kuida iseäranis kuulutakse. Wastaja redaktor: Ä5. F. Eichhsrn. Elab Baltiskis, kirjad käiwad Väitiski (Baltischport La^iiiiouik-lloxr^.) M,atSteei Kõlaekõraem kuulutus. - Mõisarahwa Naiiuduse ja leskede hoolekandmise kassad. - Omalt maalt: ReMtevk «igttorgem laluasjadest. - W-ne lMled Atlaste ja Eestlaste pMdmisl- iile. - NahwuSlaSie suguwere kuruamised. ..Liuda'' asjust. ..Watguse" svnumid ttiSte sõbrus? iile. Tartu EeSti rlcmeutarkooli alzust. - David Schwarz Kroonimise rublad. Ilmad. Malgast i ! Kõrge wõeras. Pärnust : Naudiee nõuu. Kuuramaalt: Tulekahju. Peterburgist: St. Georgi»püha.  KeiSrilaulu  pilha. Neeiva jõgi ja Kronstadti lahe kinni. Kõigekõrgem wastawõtmiiie. Uu» raha. Kullalaenu paberid. WSeralt maalt: Saksamaalt. Austria-Ungrumaalt. Prantsusmaalt. Inglismaalt. Egyptusest. I Jutu leht: Haige. Kiriku teadused. Kõigekõrgem kuulutus. Jumala armust Meie Aleksander kolmas, kõige WenelaSte Keiser ja Isevalitseja, Poolamaa Kuningas, Soomemaa Suurvürst, j. n. e. j. n. e. j. n. e. anname teada ja kuulutame kõige Meie trumm alamatele: Keiserlikud Kõrgused Suurvürstid Peter Ntkolajewitsh ja Georg Mihhailovitsh  on oma leieialisekS saamise pärast püha kiriku silma eeS ja anu lipu all Meie juureS olemisel pühalikult  oma truuwuse vannet vandunud Meie ja riigi teenistuseks.  Meie õnnistust nendele, nende nüüd algatud tähtsal ja suurel teel andeS, saadame Meie kõikumata uSkuS südamellkuid  palveid Jumala, selle Kõigekõrgema poole, tema wstakS neid nende eluteedel tarkuse valgusega ja toega varjata ja kinnitada Meie trooni ja isamaa võimuse ehteks ja auukS. Meie oleme kindlad selle peale, et Meie armastatud truuwid alamad sellesama tõsidusega ja soojusega, mis Meie südant ikka tõsise rõõmuga täitfiwad, ühel meelel sellest Meie palvest osa võtavad. Antud St. PeterburgiS Talvekuu 26. pääwal, Issanda ülStuhat kaheksasada kaheksakümmendkolmandemal. Meie valitsuse kolmandemat aaStal. Alguõkiri on Keiöri Majestälist Kõigekõrgemalt oma käega alla kirjutatud: ,Aleksander". Mõisarahva Wanuduse leskede Hoolekandmise-kassad.  Põltsama kirikuõpetaja Maurach kiri, ,UuS Tartu Zeitungist". Wiimased aastad on põllumeestele, suurtele ja weikedele,  Vallimaa kubermangudes, iseäranis Ltiwimaal, raSked olnud. Nimelt on kartuhwlete ikaldamine põhjapool Litwimaal  ja EeStimaal kuS kartuhwled tähtsamad on kui Lõuue-Lilwimaal ja madalad viljahinnad, ehk koguni vilja tarwituse puuduS suures maailma kaupluses, kangest põllutöö peal rusunud. . . , . . Kui siiski taluperemeeste keSkiS. niipalju meie kui kuulnud  oleme, keegi konkursi alla ei langenud, ei renlnitude omanikkude keSkist, et ka nendest, keS hiljuti omad kohad ostfiwad, fiiS on see wist üks rõõmuStaw täht meie maarahva  üleüldisest kosumisest. GiiSki on maarahval, iseäraniS  peremeeste seisusel selle üleüldine häda all kannatada.  Teda on sellest näha, et rentide, intresside ja oStuvõla  tajumiste maksud mitte nii õigel aeal ja ilma vaevata  tasutud ei saa, kui meie seda muidu oleme harjunud nägema, ja et sagedast kaeblusi raSke aea üle kuulda on, mida meie muidu mitte ei kuulnud. Ainult ükS seisuS maarahvast ei ole mureS ega kaeba teistega, seisab kindla varju all, sest et vaesed viljasaagid, turuhindade kahjulikud  kõikumised ega põlluvilja ostjate puuduS tema külge ei puudu ega temale kahju ei tee. See on mõisarahva seisuS, mõisa teenijad kitsamas tähenduses, kui ka nendanimetatud  moonakad ehk mõisa põllutöö sulased. Sest, olgu aaSta hea ehk olgu aaSta vaene neil on ikka oma kindel palk. Saavad nemad rahapalka, fiiS toovad edawad  viljahinnad neile weel kasu, saavad nemad wtljapalka, fiiS totoab see neid ühetasa, olgu hind kõrge või madal. Ja pääwapalk, mida naene ja lapsed teenivad, ei alane mitte, kuida ka rasked aaStad maa-omauikkusi röhukfivad. Nenda on siis need ,maata" inimesed, kelle pärast ükS tõug aeakirjandust, kui õnnetumate mahajäätud inimeste, kui vaesemate vaeste pärast väsimata krokodilt pisaraid valab, keda ,rahvuslik" aeakirjandus kui priiduseta rahvast,  kui mõisa pärisorjast halvaks teha püüab, nenda on nemad paiguti kõige kindlamal elukorral, kõige muretumad ja igapidi ÜkS auuStatav jägu meie maarahvast. Siiski et tohi ükS valgustatud isamaa-armaStuS neid mitte omast silmast kautada. Sest muidugi on, niikaua kui meeS elab ja tööd teha jäksab, temal ja tema perekonnal kohaline sissetulemine, niipea aga kui meeS ära sureb ehk oma tööjõudu  ära kautab, sattuvad nemad mure, sagedast puuduse ja viletsuse fiSse, sest mehe tööjõud on tema ja tema omaksete  ainuS kapital. Ja kokku hoidma ja tagavaraks panema,  seda ou nemad harvast õppinud, sest et nemad rohkem  ehk wshem peremeeste seisusega ühel viisil elada tahavad,  kõige vähemast toidu ja riiete poolest. Siin on siis vaja, ühe rahvakogu tulevikku kindla järje peale saata, kelle olevik juba kindlast põhjustatud on. KeS saab seda aga tegema? ja kuida peab see tehtud saama? Riigivalitsuse abi peale ei ole jo hakatusest saadik mitte mõtelda. Ei taha ometigi meie aastasaea kõige targemal ja vägevamal riigimehel korda minna, neljandama seisuse elukorra riigi läbi kindla jala peale saata, üheS riikiS, kuS riigi võimus nii wägew on, et näituseks talukohtade lahutamine riigi seadmist ja tahtmist mööda tehtud sai. Sedaviisi ei või siiõ riigivalitsuse tegeva abi peale lootust  olla. Aga ehk vahest ühe üleüldise maa seaduse peale ? Aga ka selle peale et ole palju mõtelda, sest maale wõtkS ehk lubatud saada, seepoolisekS tarvituseks ohvreid kanda, wist aga mitte, selleks üleüldiseid seadust anda. Weel võiks koguduste peale mõteldud saada. Need aga ei või ega tohi, nende küsitava tahtmise ja arusaamise peale waatamata,  küll mitte iseäralist seadusi ühe üksiku rahvakogu HeakS teha. Peale selle jääks kõik, miõ ehk mõned kogudused  teha tahakfiwad, ikka paljaks armuandeks. Kui aga üks kogu töö jõulist ja teenistuse jõulist rahvast armuande saajaks tehtud saaks, siis oleks see nende kohta teutav ja kahjulik, sest et selle läbi auu tundmine ja kohuse tundmine töntsiks tehtud ja lämmatatud saakstwad. Sest mõisa teenijad  ja iseäranis moonakad et pea mitte unustama, vaid peavad seda rohkem ja rohkem tundma õppima, et nende kohuS on ja et neil ka võimalik on, ise oma vanapõlve ja oma Perekondade eest hoolt kanda. Selleks peavad nemad juhatatud ja nimelt hakatuses selle juures tuetatud saama. Ja selleks on oma waimlikku ja warandlik jõuu poolest kõige sündsamad, oma enese pärast osavõtmisele juhitud, ja vist ka viimaks suuremalt jäult tahtlikud m 0 isaherrad. Aga kaS e! ole mitte mõisaherrade kohuS, omalt poolelt  ja üksi vanade ja leskede eest oma mõisade peale hoolt kanda? SeaduS ei tunne seesugust kohust, see ei ole fiis mitte seaduslik, olekS aga ka väga üleliialine pärimine. Sest iialgi ega kusagil ei ole üksikute leiwawanemate kohuseks  tehtud, oma vanaks eht põdurikS jäänud teenijaid üleS pidada. See oleks siis ükS täitsa iseviisi koorm suurepõllu  pidajate peal ja ükS koorm, mida üksikud rikkad kanda suudakflvad, uks koorm, miS vägivaldselt peale sunnitud tegevas eluS maurist otsata raskustega wõikS kantud ja täidetud saada. Kuida võib näituseks herra ühe moonakale jäädavalt armuleiba anda, keS järgimest umbes 10 mõisa peal teeninud on? Nenda ei või fiiS ühest nüüdsest ehk ühest weel antavast seadusest juttu olla, mis seesugust kohust mõisaherrade peale paneks. Mõisaherradel on aga ükS waimlik kohus, töörahvast oma nõuga juhatada ja oma jõuga tuetada, et töörahvas ennast ise aidata võib. Et aga mõisa teenijate ja põllusulaSte elukorra  kindlaks tegemine mõlema poole, töö andja kui ?a töö võtja kasuks on, see peaks selge küll olema, saaks aga weel selgemaks, kui meie omale selgeks teinud oleme, mil viisil seda otStarbet nõuda ja mil viisil seda kätte saada võib ja kätte saama peab. Mil viisil on nüüd aga tähendatud rahva kogu elukorra kindlaks tegemist kätte saada? Ükstne ja ainuS, niipalju kui mina näha võin, ka ainuS võimalik  ja ühekorraga, kuida mina seletada võima loodan, ka kõige mõjuvam nõuu on iseärased, see on üksikute msifade peal asutatavad kassad tööwõimatumakS saanud  mõisarahva ja nende leskede ja waeõte-laStetuetamisekS, see on teiste sõnadega:  Wanndufe ja leskede hoolekandmise-kaSsad  mõisarahva heakS. Seesugused kassad on osavõtjate eneSte kasuks. Sest kõik see jägu meie maarahvast saab selle läbi kõrgemale tõstetud, kui kõik selle seisuse litked teadvad, et yeil edaspidi  tarvis ei ole, iseoma ja oma omaksete ülespidamist koguduse valitsuse käest kerjata, keS peale selle neid koguni mitte oma täieliseks liikekS pidada ei taha, vaid et nemad omail terweil päiwil iseoma ja oma omaksete eest hoolt kanda võivad ja hoolt kandma peavad. Nende keSkiS saab ükS termiline koguvaim sigima, nemad ei saa nime ,mõisa sulane" (ehk ,moonakas") mitte enam sõimunimekS vaid auuntmekS pidama. Nemad saavad ühe ühel meelel ja ühel jõul algatud käsulise asutuse ja auusa ettevõtmise läbi tundma õppima, et nemad oma leiwawanematega kasulikkus  fidemeS seisawad. Leiwavanematel saab selle vasta see ütlemata kasu olema, et see rahvas, keS tänine ikka rohkem ehk vähem liikumas ja laenetamaS oli, omaS teenistuses ikka enam ja enam paigale jääb, sest lootuS Ühe uStatava hoolekandmise  peale omas vanaduses ja oma perekonna HeakS, ei saa neid mitte üksi mõisa teenistusesse kutsuma, vaid saab neid selles ka paigale jäämisele kinnitama. Ka leiwawanemate  seeS saab ühise töö läbi üheks ühiseks otstarbeks,  see tundmine kaSwama ja ennast kinnitama, et nemad oma teenijatega ühendatud on, ja see on ka leiwalvanematele  ükS waimlik kasu. Seesugused ja sarnatsed arwamised wõlksiwad räägitawate  kassade asutamisele mõnu anda. Ja ehk on ka kasulik, kui mina seda põhjuSktrja fiin ette panen, mille järel seesugused kaSsad juba asutatud on, ehk tulewal Jüripääwal  asutatud saamad. Sest see wötb fiin ehk seal eeskujuks  tarwiline olla, kui ka kohaliste tarwituSte järel mõned  punktid muuta tulewad. Lõppeks panen weel mõned tähendused seletuseks ja järelmõtlemise äratuseks juure. (Järg jääb tulema.) Omalt maalt. Tallinnast. Liiwimaa maa eestseisuse poolest on ükS kiri Saksakeelest ja WenekeeleS välja antud, mis ära seletab,  kulda nimelt talu aSjad sel korral Litwimaal seisawad. Sellest paneme niipalju oma lugejate ette: Kõigist Liiwimaa  talumaast on talurahwale ära müidud 64,„ protsenti. Kõige rohkem on Wiljandi maakondaS, kõige wähem Walga maakondaS müüdud. Wene paberraha kurst järel arwata. on wtimasel aeal talukohad odawamalt müüdud, kui enne. Aastast 1866 tunni 1871 makfiS thaler läbiõtikku ISS