Saarlane Üleüldine politika ajaleht maa- ja linnarahwale. „Saarlase" toimetus ja 'väljaandmine, Kuresaarcs, krubauulitsas 10. ! „Saarlane" maksab: Saaremaal aastas I rbl. 3N kop., postiga saadetud 2 rbl. j Saaremaal pooles aastas 1 rbl. kop., postiga saadetud 1 rbl. Tõ kop. Tuleb zvälja iga esmaspääwal. Kuulutuse rea ehk selle ruum mak- sab 2 kop. tls IS. Esmaspääw 22. Aprillil 1885. 11. aastakäik. Tähtjas pilt kihelkonna kooli tubadest. Minul oli minewal aastal see auu, armsa ja auustud Saarlase lugejatele üht tähtsat pilti Saaremaa Luterusu kihelkonna kooli tua töö edendusest awaldada, mis m. a. Saarlase 5(1. nr. ilmus. Et see tähtjas pilt mõndagi hoolega silmitsejat enese poole pidi tõmbama, seda arwasin juba ette ära. Seda lootust on üks tt nimeline käes olewal aastal Saarlase 5. nr. tõendanud, kuda igaüks lugeja seda tähele pannud. See rõõmustus mind maga, et nii tähtis asi ka tähele pandud saanud; seega, et mull ka sell aastal see auu on osaks saanud, awaldan ma sedasama pilti jälle meel ladusama ja lahke meelega. Algame siis marsi: Käes olewal aastal 6. Paastu kuu paamal parast lõunat peeti Kuresaare Ew. Lut. usu Konfistoriumi kohtu saalis walla wõi küla koolmeistrite eksami, kus lugu nõnda läks: i-i xiz 1) Kihelkonna kirkkonnast tulid ette 3 poissi neist said 111 2) Kaarma . . 2 „ „ „ -—2 3) Karja . . . 2 „ „ „ 2 4) Mustjala . . 1 „ „ „ 1 5) Walljala . . 3 „ „ „ 1. 2 6) Jaani . . . 2 „ „ „ 1 1 Summa 13 poissi neist said 12 7 3 Needsamad numrid, nii mähe, kui neid küll on, mis praegu lugeja silmade ees seiswad, on see tähtjas pilt, mis pääl kirjas tähendut, ees ja järel kõne on selle pildi raamid. Minu m. a. nr. awaldut tähtsa pildi kriditserija tt näikse suurema hoolega raamisid silmitsenud olewat ja pilti isi nagu halrvemat osa, kõrwaliseks asjaks jätwad. „Kergem ' on töist laita, kui ise pare- Mine teha," ja selle käest, kes midagi ei ole teinud, ei ole ka ükski töö meel wiltu läinud. Et minu tähtsa pildi raamide pääle mõned jutu-jätgu wistrikud nalja nurgast, kas kogemata wõi meelega on tilkunud, sest saab tt. materiali küll seda tähtsat edendust kooli piiris eksamis nii alatuma reasse muljuda, et see kellegile „kiituseks ega auuks" ei kõlba; ja -loob säül „täie rõhuga" uusi põhjusi ette- No muidugi, kõigile „kiituseks ja auuks I" Seda peab wäga aruldaseks asjaks arwama,  km meie suure hulga rahwa seast kaks inimest leiame, kes Jumalast nii ühe suguseks on loodud, et neid oma näu jumest  ei wõi ära tunda, midagi on ikka teisel teist wiisi ta näu jumeduses loodud; nõnda wõib ka pea-aegu inimeste mõtetest ja arwamistest öölda, et need küll ühe hää ettewõtmise edenduses peaksid ühesugused  olema, siiski tuleb seda wäga sagedasti  ette, et ometi er ole. Seda mõtete lahuü!t m eme ka nende kahe, esite „täie rohuga ia teiseks „werl selgemas põhjuses," mis tt. Saarlase 5. nr. s. a. ette seab. Et Saaremaa walla koolmeistrite palk üle aru liig wäike on, Jututuba. Wicrnetti. Willa» Hauffi Wrel zuttllstatud. (Järg.) Nõnda mõtteldes laks ta edasi ja tuli laia uulitsast, sest ta meele tuli, et kaubanõunik  ikka sell ajal saal edasi tagasi luusis: ta wöttis nõuks, temale natuke ambawalu teha. Üsna oige, saal tuli ta uulitsat mõõda parema ja pahama poole teretades ja ühe ja teise tuimaga jutustades. Tema naeratas ise eneses, kui ta jälle üksi edasi läks; igapidi näitis ta heas meeles ja rõõmus olcwad. Tema mõis wiis kümmend sammu kaugel olla, kui ta politsei ülemat Mgi; ta kahwatas ära, põõris ümber ja whtis ühe körwa uulitsasse põõrda.  A««k»e. WMM imeline asi; mõtles politseiülem  rcma järele ruttates ja teda nime varast bWdes, nõnda et ta seisma jahi. Kaubanöunik oli paris häda kuju ise; kaeWtn baäloga sai ta lülijale tere hommikust  vastu hüüda, kus jmmÄ ta naerata koljus, aga lal tuliwad pisarad silma ja ra raie irmbas ennast kramplikult kokku; tema vrlmed wärisesimad ja hambad laksukuuldawalt  suus. .Ei. reie teete ennast üsna aruliseks. Ma pole mitmel pääwal enam teid näinud mimt aknast mööda minemad: teie ei näita «lill üsna terwe oleivad? lisas politsei- ülem läbi tungima waatega juure. Teie olete nõnda kahwatanud, kas teil on midagid  wiga?" „Ei ole, see on muidu üks pisike külma wärin ma olin mõned pääwad tõeste haige, aga Jumal tänatud, nüüd olen jälle parem." „Soo, teie olite haige? küsis politseimees  edasi; seda ma poleks mitte uskunud, ma arwasin teid mõne pääwa eest wõeraspeu  paal üsna terme ja terawa näinud ülemad?"  „Jah muidugi; aga kohe teisel pääwal pidin ennast moodi panema; ma sain oma endise haiguse, aga nüüd olen jälle üsna terme." „Noh, ega teie siis sest cestulewast wöcraspeust  ei saa järge jääma; see on see wiimane  ja peab õige toredaste peetud saama; künni senna ajani elage heaste! härra kaubanõunik."  „Mma ei saa mitte puuduma!" büüdis temale kaubanõunik Bolnau bädas nüuga järele; „tema arwab miuust pada! ui õlles ta ise eneses; tema teab wift lauljanna wiimast sõna. Lauljanna peab jälle terme olema: aga kas politscimche südames ei wöi siiski see paha arwaminc minu kohta pesitada? Ta wist laseb mind selle paha arwamise pärast järele luurida? sa!a politsei  saab mind järel passima; iga sammu ja astumise juures näen ma kamakaid, wõeraid nägusid. Ma ei tohi midagid enam rääkida, see saab kohe Ms antud; mina saan, oh taewane Jssa, üheks kardetumaks elukaks peetud, ehk ma küll waikseste ja rahuliste elanud olen!" Nõnda juttustas õnnetud Bolnau ise enesele; tema ahastus kaswis, kui ta selle arusaamata küsimise üle tulemase wõeraspeu  pärast järele mõtles; „ politseiülem arwab tõeste, et ma kurja südame tunnistuse  pärast ei saa Bianetti ligi sulguma; aga ma pean senna minema ja teda sest pahast arwamisest päästma! aga— kas mul ei saa tema ligi olles wärisemine ja wabisemine pääle tulema, et tema seda umbest ootab ja arwab, et ma sandi südame  tunnistuse pärast märisen?" Ta waewas ennast nende müttetega, need seisiwad pääwa otsa tema eeS, tema meele tuli et üks kuulus kirjanik seletanud oli, et häda pärast tulla inimesel häda pääle ja nõnda näitis see asi tema juures ka olcwad. Tema armas, et ta veab südame kõmaks tegema ja häda ära wõinna. Ta muretses omale ilusad pailmriided. millega ta wöeraspeu pääle pidi minema, need pani ta igal pääwal selga ja õppis ennast nendega  oma suure peegli ees. Ta tegi omast unekuueit übe luure nukil ja vani teda moli vcäle istuma: iee ridi lauljanna BianeLtit tähendama. Tema käis