Saarlane Üleüldine Pvlitika ajaleht maa- ja linnarahwale. „Saarlafe" toimetus ja wäljaandmine, Kuresaarcs, kaubaulitsas 10. „Saarlane" maksab: ; Saaremaal aastas I rbl. kop., postiga saadetud 2 rbl. < Saaremal pooles aastas 1 rbl. kop., postiga saadetud R rbl. SS kop. Tuleb wälja iga pühapäewal. ? Kuulutuse rea ehk selle ruum mak- sab S kop. lk 44. Pühapääw 28. Oktobril 1884. I. aastakäik. Isamaalt. Jaani kihelkonna ring waatus. (Ots.) Ka kauplemine on Jaanlaste hulkas elaw. Kaup on siin odawam kui majal kihelkondades ja linnas. Wähikese koguduse kohta on juba 4 poodi ja Augusti kuu 8. sai Taaliku mõisas uue poe nurga kiivi paigale pandud ja senna saab wiieS pood. Nimetatud poe nurga kiwi sai kõneleja üteluse järele ühe kalju pääle rajutud, kellel jälle 4 nurka on ning nimelt: Esimene  nurk: rahwa wastu sõbralik olemine, teine: hea kaup, kolmas: õiged möetud ja kaalud ja neljas nurkadenurk ja aluste alus: kõige wägewama Jumala õnnistus. Nurga kiwi alla pandi pitseritud pudelisse üks kiri, kelle tuuma ma ei tea selleaegne raha ja Nr. 30. Käsi töödes ei ole meie Jaanlased siin oma kodus mitte tähele panemise wäärt, aga ees rindas ja esimeses auus on nad Peeterburi ja Krooni linnas laewade ja luupide ehitamise juures. Wiini ja pariisi maailma näitusel on, kuidas ma selgesti tean, Jaanlaste töö Inglastest üle kõmud, mille läbi nad ka esimesed auu hinnad omade meistritele ja töö majadele osaks saiwad. Et meil nii osawad laewade ehitajad on, selle pärast on ärksamate Jaanlaste  hulkas laewa asjanduse üle ka läbi rääkimist olnud, sellest saame edespidi pitkemalt kõnelema. Sõnumid kihelkonnast. Iga kord kui „Saarlane" tuleb on minul  esimene asi waata, kas ka kihelkonnalt midagi sääl sees seisaab; aga wäga armaste  leian kihelkonda sääl nimetud olewat! Selle pärast wõtsin sule kätte, et mõni reakenegi hulga aea kohta ka kihelkonnalt seisaks. Hilja aea eest mäletan ennast „ Saarlases" lugenud olewat, et mõne aasta eest tulnud üks wõeras härra Ulemaalt rentnikuks see külwawad iga kewade wäga hälja aga wili kaswada temal ikka paremini,  kui töistel sääl ümber kaudu põllumeestel.  Sellepärast külmanud sääl ümber kaudu rahwas Pajumõisa härra tänawu kewade ühel aeal omad sui wiljad, aga kõik kaswada wäga sandisti, Wiimane ütlus ei ole mitte õige. Et tõele auu tuleb anda, sellepärast arwan enesele kohuseks  asja keletada. Pajumõisa rentnik, herra Jürgens, külmas omad sui wiljad umbes Nelipühi nädalis, see on Lehe k. wiimaste pääwadel. Et siis ilmad wäga kuiwad oliwad, ei tahtnud seeme ülessegi tõusta. 11. Jaani k. p. oli raske wihma saqu, mis wäga tarwis läks hilja külwand seemnele. Selle järele läksiwad ilmad jälle kenaks aeaks wäga kuiwaks, mille läbi  kõik hilja külwatud wiljad üsna waest wiisi nähti kaswawad. Mittu neist, kes ka hilja oliwad külmanud, töutasiwad mitte enam elades töise inimese järele ühtegi tööd teha. Aga pea muutis kõik töiseks. Heina k. löppul tuli jälle rohkest wihma. Mõni nädal pärast wihma sadu paistis lopsakas kaswaja wili põllult iga mööda minijale silma. Kus Heinamaarja püäwa aegas oli Pajumõisa odra põldusid näinud, Jututuba. Ela omal maal ja toida eunast rahu sees. Jutustanud Oskar HöckerL järele K. si. 8. (ZSrg.) Olen juba mittu poisikest näinud, kellel isamaja kitsaks jäänud, ja siin Ameerikas õnne otsisid, ja mis oli laulu lõpp? Onn ci tulnud mitte ja poisikesed langesid ikka ja ikka sügawamme, künni nad Tombsis, meie mangi «ajas, oma kallist armu aega lõpetasid." Henna»» õhkus sügaweste ja waatis Ale risti pandud kütte maha. ,Ma taban teile wcel midagi üt-llda," rääkis r.ko reremees edasi, „kirjutagc oma isale koduse ja walagc tema klaasi sisse puhast siit» (rääkige tõtt) ja paluge temalt  reisi «ha. Nii kaua «õite minu juures elada künni raha Her»a»» «öttis tänulikult minnast pakkumist  ivast», aga südames oli tall see asi selge, et ta meel koju ei tahtnud kirjutada. Muidugi hoidis ta seda peremehele ütlemast,  W sxe oleks siis ka töist pakkumist marsi lagast wõtnud. K»i »eie noor mees tnas ükfi oli, mis lahk oma maamees talle oli annud Ales ta is«»ePle: tahan ma nälga näha ja surra, kui pater peeeavi*) ütelda,  sest mo häbi oleks siis ilma piirita; ei, ei, seda häbi ei suudaks ma mitte kanda. Päälc selle näitab see paks kortsu papa üks nii sugune mees olewat, kes kõik asjad mustaks maalib. Mõnes kohas wõib tall ainult õigus olla, köikis tõeste mitte. Uks kord olen ma oma soowimiste sihil, ja tahan ma ka kõik teha, et omale õnne ära wöidan. Meie nääme, et Hermanni meel jälle kindlamaks oli saanud, ja neist juhtumistest  midagi õpetust ei olnud wötnud; ikka ajas ta oma tahtmiste piiri laiemale, ja nõnda pidi ta meel maljemat õpetust saama,  et omast hullust tajust parandad saaks. 4. Meie wagimees Hermann wahctab oma ela aset. Natuke RcwZorgi uulitsa mõrtsukate asukoha üle. Hermann tundis ennast maga wäsinud olewat, selle pärast jäi ta künni töise homikuni  oma kambri. Siis astus ta uuesti karastub ja täis lootust oma ette mõtmist edendama. Ta endine argtuS oli kadunud ja ilma kartmata läks ta igase kaubamajast  sisse kust muidugi tääda asjata mälja tuli; seegi ei kohutanud teda mitte ära, maid suure kannatusega katsus ta omale kohta leida. Seda tegi ta pääwadc ja nädalate kaupa ja seda enam, sest et lahke körtsu papa ta ihu üles pidamise eest muretses ja hoolt kandis. Kui aga see aeg möödas oli, kus isa käest mastus oleks pidand tagasi tulema, astus härra Schwampfel ühel homikul meie sõbra tuppa. Kui ta esite mõnest muust asjast oli rääkinud, tuli ta minnaks oma tuliku põhja pääle ja ütles: „Mull tuleb see ette, mo armas sõber, kui oleks ma teitest petetud. Teie seia tulekust on juba hää tükk aega mööda ja teie isa sääl Saksamaal  ci liiguta ennast sugugi. Uks neist on: Teie olete oma isa rikkusest ette mäletanud,  ehk talle sugugi mitte kirjutanud. Teine neist on tõsi ja ma palun teid teie eneste pärast mulle tõtt rääkida, sest ma olen küll üks ma, hää mees, aga sellegi pärast ei lase ma oma nina pääl kedagi tantsida." Hermann ei täädnud tõesti mitte, mis ta pidi wastama. Peremees pani teda terawaste tähele ja hüüdis siis näimaks: „UH, nõnda ta on, kuda ma arwasin, sa teie olete mulle ette mäletanud." —Kui noor mees paksu papa ühwatawat nägu nägi, siis tuli ta aega mööda tõsidusega wülja. „Kurat wõtku inimese haad südant!" kähwatas nüüd peremees oma ruusikat iraljustc  laua Miile kukkuda lastes. „Mina