rem osa Eesti omad on. Lahke saatja-lubab  ka edespidi wiisisid saata. Täname ja ootame uusi, sest loodame muude seas ka ikka Eesti omasid leida. Wiisid on kõlbulikud.  (Järg tuleb) miks teha? See oli ometi tõelik asi, niisama  tõelik kui see, et üksgi surelik nii ilus ei wõi olla. Ses asjas oli tal ka õigus, et üksgi mees tema ilu uuhtluseta.'waadata ei wõi. Mina, isegi mina pean tunnistama,  et selle naestcrahwa imelikud silmad ial minu meelest ci lähe. Mina, juba wanadlane mees, ülikooli professor, tuntud naestcrahwa wacnlane, seda nõida nii hirmus kangesti armastama. KaS see 'pole imelik asi? Olgu ära wannutud rumal uudishimu, mis meesterahivast mõnikord  eksitab. . . Suurem jagu õnnetust ja kurjust tuleb armastusest! Miks ei wõi meesterahwas üksi elada ja õnnelik olla ja selle läbi ka naesterahwast üksi lasta elada ja õnnelik olla? Wististl ei wõiks aga nemad  ilma meieta õnnelikud olla ja meie ei wõi nendeta seda ka tõesti mitte.. . (Järg tuleb.) Politika ringwaatus. Ikka kentsakamaks läheb keisri Friedrich'i  päiwaraamattt asi. Ei ole enam kahtlust, et sääl wähemast suurem osa-tudunud  keisri oma töö on. Professor Gcffken,  kelle pääle «maldamises suureni süü näib langewah oli kõigiti tema täielik sõber ja ligem usalduse mees olnud, milleks  ta ju nooremehena saanud, kui nemad  ühtlasi Bonni ülikoolis õppisiwad. Ja sest saadik on nende sõprus kindlasti kestnud; ehk küll Gcffkeu oma kuningliku sõbra läbi kõrgete ametite pääle ei saanud, ci ole Friedrich teda kunagi ära unustanud, lihe mahe oli Geffkcn ka Strasburis professor,  kuid lahkus pea hädalise terwisc pärast ja elas sest saadik era-elus. Tema politika mõtted käinud hästi Friedrichi omadega ühte, nimelt olnud temagi suur Inglis maa auustaja. Kui suur usaldus kadunud keisril tema wastu oli, selgub sellest, et ilmunud päewaraamat lese keisriunalegi  tundmata olla, kuna Gcffken seda otse keisri oma käest käsikirjana saanud olla, ühes ka woli, seda awaldada. Et mehel ka asja ei. ole, kohut wäga karta, wõib sellest arwata, et ta siis, kui Päewaraamatu  kära lahti läks, parajasti Helgolandi  saarel oli, kuhu ta Inglis maa müres, käinud Bismargi juures palumas, et teda kautsjoni wastu lahti lastaks, aga ei lastud ettegi. Nüüd olcwat tema sugulastel  aga nõuu, kohtu ees- tunnistusi tuua, et Geffken täie aru juures ei olewat, sest ta olnud ju tihti arstilise hoolitsemise all, kus kahetsetud, et tema meele olu segane  olla I Ei tea aga, kas see ettekääne midagi mõjub. Koguni imelise sõnumi toowad aga Prantsuse ajalehed. Need ütlewad, et Geffkcn ette aimates, kuda lugu läheb, päewaraamatu käsikirjad Pravtsuse maale olla toimetanud, kus nad kuulsas Ollendorfi kirjastuses saada ilmuma.  Mõned  teised tülid kadunud keisri ülestähendustest  on teistes ajalehtedes ilmunud, aga need ei tee suurt tähelepanemist, sest et säälk suurt uudist kuuldawale ei tule. Seda enam kolli aga reeb oodetaw Ma ckeuzie aruanne keiser Friedrichi haiguse üle, kus ta ka keisri oma kirsasid, mis talle kirjutatud, ära trükida lubab, et näidata,  kui suur usaldus temal keisri ees olnud. Ta on ju kaua aega selle kallal töötanud ja tahab nüüd oma- paksu kõhuga „seletust ja õiendust" ühe korraga Inglis, Amerika, Saksa ja Austria maal wälja auda, milleks ta igal pool kirjastajaid otsib, kellele ta raske raha eest seda suurt auu ja õigust osaks lubab anda, tema kallist.  tööd trükkida' ja müüa. Kuulu järele saab tema lõikus aga Saksa niaal wähenc olema,  sest walitsüsele ei meeldi Mackenzie suurustamine ja wist saada tema raamat Saksamaal  koguni ära keelatud. Mõned õiguse teadlased tahawad.koguni tõendada, et temal  ka wõõral maal luba ci olla, kadunud keisri erakirju awaldada, see olla kirjasalatuse  seaduse wastaline rikkumine. Kena on aga kuulda, kuda mõni mees mõnest asjast omale rikkuse hallikat otsib. Mackenzie  sai keisri rohitsemise eest ju määratut palka, aga Meelgi otsib ta haiguse aruta- Saksa keisri tvõõrsil olek Wieuis, annab nüüd ajalehtedele otsatu kõne materjali,  kus ikka ja uuesti jälle tõendatakse, kui kindel ja kõikumata Saksa-Austria ühendus  olla, kui wäga mõlemad keisrid, ka nende riigid ja rahwad ühendusest kinni pidawat, ui! et neid keegi lahutada ei suuda. Pärast mõne päcwa Wieuis wiibimist  on Austria keiser oma külalisega jahtidele läinud, milleks kõik suurcwiisiliselt  walmistatud oli. Kuhu poole keiser Willem säält pöörab, ei teata õieti. Säksa asumaad ei ole koduse rahwaic siiamaale wcel suurt rõõmu teinud. Jda- Afrikas on nendel süälscte elanikkudega päris tegemine, et oma wöimu alal hoida telt sõnumich et säälscd saarlased Saksa kaitsealusele kuningale Maletoale wastu hakanud, teda minema saatnud ja une ku- - uiuga wõtnud, kes ennast Sakslaste kanna j .alla painutada ei tuha. Sääl on Saks- j lastel hää nõuu kallis, sest wägimalda saarlaste  wastu tarwitada, pahandaks Inglasi, kellel ju ammu Sakslaste sinna asumise üle süda tais on, - Inglased ise on aga õnnetud küll, eh Afrikas Mahvi mässust Tudagl jagu ei saa, W-imati üiliwad sõnumid, et praegune Mahdi wõi prohmet Abdallah Khartumis ära surnud olewat, aga kui see pcaksgi tõsi olema, ei kaswa sellest Inglastele kasu, sest et märatsejad meest jällegi lemwad, kes nende ette otsa astub ja neid edasi juhib. Praegu kipub nende wäeülem OemarllDigma  käredasti Suakini paale ja ei anna sääl Inglastele põrmugi rahu, nii et need ainekceleli kodumaalt abi paluwad. Kanada tiiii Ühisriikidega on äkisti koguni teise wärwi saanüd, Ühisriikidel olewat kõwa nõuu, Kanadat enesega ühendada,  siis ei õleks enam piiri- ega muid tülisid nende wahel seletada. Muidugi oleks see nendele kull hää, kuda see aga Kauadlastele  ja Inglis riigile meeldib, kelle osa senini Kanada on, on koguni teine asi. Aga Ühisriik,de poolt tahetakse selleks ametlikult sammusid teha. Eesti maalt. Maarja M agdalena lihe  kk on nn koolis akgatakse õpetust 26, skp,, kuna Saare Wene õigeusu kool 3, oktobr, o>na tööd algah, Wiimscssc lubataks? ka tKarlapsi wastu wõtta, kellele „näpu töös" õpetust töötatakse anda, Maarja tütarlaste koolist Pole kuhku hinnad on siin pool kaunis  hääd, mis kaunis röömustaw nähtus põllumeestele on. Lautade paal ostetakse loo—  Palamuselt. Mihklikuu 26, päewa hommikul warastats Kassinurme kõrtsi eest ühel teekäijal hobune koorina eest ära, kuna mees ise koorma otsas ja poisikene hobuse  nina ees maa pütil maganud, L, x, lc selle oli jälle kunv kuni augusti kuu lõpuni,  siis tuli küll wihma aga see ei aidanud  enam. Augusti lõpul ja' septembri algul  käis ka weel paha külaline „külm" wõõrsil,  wõttis kartuhwli päülsed ära ja riikns ka muud wilja, nii ei ole põllumehe lootus Vohkeks lõikuseks täide läinud.—Kurjad hobumargad  teemad simgi pool palju Paha, aga kütte pole meel ühte saadud. x, 25. skp. läksiwad Kükita külast jkulm wersta Mustmeest) kolm Wenclast lootsikuga  Peipsi Päälc pardi jahti. Sääl läks ühel kogemata püss lahti ja laeng trchwas teisele otse kohe kaelast läbi, mille pääle wümne warsti hinge heitis. Õnnetuina! kes ameti poolest kingsepp oli, jaiwad abikaasa  ja kolm last leinama. 17. sept. lõuna kella 3 ajal põles Taali mõisa rentnilu, hra J. Juntsoni wiljapeksu rehi ja kniwatuse maja ühes masinate ja põllutöö riistadega ära. Pääle  põllu riistade ja masinate oli ka umbes 50 tsetw. «linaseemneid sisse jäänud. Rehi olla küll kinnitatud olnud, aga kniwatuse maja ja muu kraam mitte; kahju arwatakse üle tuhat rubla suur olewat. Läti maalt. Wntawis on 19. sept. tuttaw trükikoja  omanik C. Sieslack ära surnuo. Kadunud oli oma ametis kaua tegew olnud ja on sellest rohket milja järele jätnud. Saksa ja Läti kirjandust on- ta kaswatanud, aga ka Eesti kirjandusele ei ole ta nimi wõõras: mitmedgi kaunid Eesti waimultkud raamatud on Sieslacki juures trlllitud saanud. Miitawis algas 21. sept. Kuura maa cwangeliumi usu õpetajate sinod jumalateenistusega Kokmainu kirikus, mida kindralsuperindendent Böttcher toimetus.  Pärast pidas õp. Bielen st e i n Läti keeles jutlust. Kuura maalt Dobleni kreisist kaebatakse  wäga wäljarändamise tuju üle, mis iseäranis noorema rahwa juures nähtumale tulewat. Enne kippusiwad rändajad  Wene maa sisimestesse kubermangudesse, aga hoolimata, et palju jäält tihti, õnnetult  tagasi tulnud, olla inimesed mõne kergemeelse  kihntuse pääse Amerikasse rändama  hakanud. See sündida weelgi, sest säält ilmatagant ei pääse keegi enam naljalt  tagasi, teisi õnnetuse eest hoiatama, mille kätte uisapäisa «väljarändajad enamasti  langemad. Läti leht „Latw. Aw." tõstab walju Unustatud. Kirjutanud Ch. Katmike, (Järg,) Pidin ma seda Liinale teatama? Pidin ma seda walusat juhtumist juba nüüd temale  tutwustama? Ei, see ei oleks muud olnud kui enne aegne kurwastamine. Ma läksin tuppa, Liina tallitas parajasti  oma wenda. Mu meel läks tema pääle waadates kurwaks. Paari päewa pärast ei pidanud tal enam wenda olema, keda ta nii õrnalt armastas, kes tema kaitseja,  tema tugi ja uhkus oli olnud. Ma jätsin jumalaga ja läksin kodu. Öösel ei saanud ma magada. Teisel päewal  läksin ma jälle haiget waatama, ' ,Knda käsi käib? —" küsisin ma ta moodi ette astudes. Ma olen parem! hästi Parem! Hmganune  on nüüd lahti! —" sosistas ta waewalt  knuldawalt. Ma jäin ligi terweks Päewaks sinna. Herra Saar ütkes cnnüst ikkä parema'olewat.  Ta käis woodistgi wälzaS. Liina nähti ka paranemist lootwat. Kui walusasli  pidi aga see lootus tedq Petma! Järgmisel päewal läksin ina jälle aegsasti  sinna. Mm süda oli ime rahutu ja kurw. Täna pidi ju Liina omast wcimast ilma jääma. Haige magas parajasti. Liina tuli mulle tasakest! wastu. „Ta ütles ennast täna jälle parema sal häälel. Haige liigutas ennast moodis ja hüüdis sosiscwal häälel' „Liina! —" Õde ruttas ta woodi juurde. „Liinal —" sosistas haige „ma nägin imelikku undi Mul on nii Sa oled ju parem! Sa'saad termeks! —" lausus Liina ja pisarad tuliwad ta silmadesse.  , „Ära kurwasta õde ! Ma saan surma läbi terweks! Ära nuta! Ära nuta Liina! - " Liina hakas aga walusasti nutma. Aia astusin woodi ligemale ja püüdsin Liinat trööstida. Haige nägi mind. „AH! teie olete ka siin! Ma tänan Teid! Trööstige minu õde! Ma olcn nii wäsinudl Jumalaga! —" Ta Püüdis mulle oma kätt anda; ta ei jõudnud. Ma wõtsin ta käe pihku. „Jaan! Jaan! Ära sure mirte! - " hüüdis Liina lõpmata wolusalt. „Jumalaga õde! Ela hästi! Ju ma - la ga!" —Ta langes minestuse sarnasesse unesse Liina hakkas walusasti nutma; mina ei jõudnud ka mitte pisaraid tagasi hoida. Umbes tunni pärast tegi haige wecl kord omad kustunud silmad lahti. Wõõralt wabtis ta enese ümber. Ta huuled liikusiwad, nagu oleks ta rätjk>da tahtnud. Siis tõmbas  ta nägu ennast Paar korda wolusalt koiku, Mille pääle sllgaw rahu joon ennast ta näol wälja laotas; ta silmad wajusiwad surni nii kalli elu ära murda! ! Kuda wõib taemas nii halastamatalt niind õnnetuks teha! ! —" Tn hääles kõlas lõpmata wolu ja kurbtus. Asjata püüdsin inr teda trööstida,  Oli, nagu oleks ta kannatus selle liig malju proowi all katkenud. Tema ise enese walitsus oli muutunud, mida waiksemalt  ta enne kõiki wiletsusi kannud oli, seda kibedamalt woolasiwad nüüd kaebtused tema kuuldelt, Kui libeda maewa ja püüdmise täbi jõudis ta nõnda kaugele, et lulewikulc julgelt wastu astuda mõis! Ja nüüd tuleb surm ja murrab armuta taina elu! Oh JiunalO Mina ei suuda seda mitte kanda! —" bas Liina otsata õnnetult, v Ta ei lasknud ennast kudagi wiisi waigistada,  nagu sonimalt libisesiwad walusad kaebtused tema huutdelt edasi: „Palju mana raugakesi on, kes enesele enam cln tarwitusi ci jõua saada, kes häämeelega  surra tahawad! Nendest läheb surm mööda ja pärib enesele noori, elu jõuulisi ohwrid!! Oh! miks ei wõi ka mina surra! Miks Pean meel elama jääma!!' Kas ei Pea inimene surra tahtma, kes en- uast ilmas üksi tunneb olewat! Kas see on patt kui ta surra tahab! —" Tenia kaebtused käisiwad minu südamest läbi; ma kartsin tema elu pärast. . . Wiimaks lõppesiwad tema kaebtused. Ta jäi magusamaks. Tuimalt wahtis ta eneseette. Ka kuiwasiwad ta pisarad ära tal ei olnud enam pisaraid. Õnneks tuli metsawaht oma perega milliselt  töölt kodu lõimele. Saare surma sõnum  kurwastas ka neid Malusasti. . . Kolme päewa pärast wiidi Saare surnukeha  mulda. Mina olin ka matuseliste seas. Õpetaja pidas liigutama haua kõne; keegi päältkuulajatest ei jõudnud oma pisaraid  tagasi hoida. Liina oli nagu murtud  lilleke. Aema õnnetus äratas iga ühe südame? kaastundmust. Ta oli nüüd üksi ilma awatelcwate ja käes.... .Jõudis tema kurwaStuses maha rõhutud  süda ja meel nendele kindlalt wastu astuda? Jõudis ta neid ära wõita? Jõudis  ta oma mecle-äraheitivat kurwastust unustada? Jõudis ta tveel õnneaja elu Pääle mõtelda? Sarnased mõtted käisiwad  mu pääst läbi. Ma ei jõudnud aga mingisugusele otsusele. Kui haud kinni oli aetud ja matuselised  ära hakkasiwad minema, ci tahtnud Liina kudagi wiisi haua juurest ära tulla. Ma meelitasin ja palusin teda, metsawaht rääkis ja palus, troostis ja tegi mis mõistis;  wiimaks pidime teda ometi pool wä- Metsawahi kutsumise pääle sõitsin ma temaga ühes tema kodu, kuhu ka Liina tulima  tahtsin ju ka häämeelcga teada saada, kuhu Liina cdespidi elama tahtis jääda. Esiteks lubas ta metsawaht soowi pääl? mõneks nädalaks sinna jääda. Metsawaht oli ju temale sugulane ja päälegi wäga kaastundlik tema wastu. (Järg tuleb.) M 111 Postimees» 1888.