Saarlane R° 19. Neljaspäewal, 12. Mail 1888 V. aastakäik. maksab: Jlmab igal t eifdp äo<V c» t. Kuresaares, Nr. ». Inaai kihelkonda. Saaremaal. >-'A Nleiüdink soliiiks kialrlit «sa- >» llims rshvsle. '?U' Mikspärast on Saaremaa rahwas waene? Nõnda küsiwad mitmed wõerad, nõnda sagest ka Saarlased ise. Wõerad waatawad  päält kantse ja pidaivad kuulmise järgi Saarlasi weel waesemaks, kui nad õieti on, Saaremaa omad lapsed ei saa jälle ise aru, missuguse kännu otsas nende waesus kaswab. WaStused nende küsimiste pääle on suuremalt osalt puudulised ja ühe küllelised  olnud. Mõni ütleb, wiina wiga, teine jälle waese ja kiwise maa wiga j. n. e. Ligi 20 aaSta eest, kus ma Saaremaad weel mitte oma silmaga näinud ep olnud, pidasin' ma niihästi Saaremeest kui maad kuulmise ja töömeeste nägemises järgi, kes Ülemal raha teenistust otsiwad, waescks ja halwaks. Juhtus aga et isegi selle halwäkS ja waeseks peetud maale elama pidin tulema. Siin nägin warSti, et lugu koguni nii halw ei olnud, kui enne mõtlesin. Siin nägin ka, et rshwa waesuse wigasid mitte õieti ei tunta. Wõerad ei wõi neid tunda ja omad ci saa omadest wigadest aru. Hilja aja eest seletas üks rahwa sõber, kuidas wiin siin rahwa waeseks tehja. Et joomine palju kahju teeb, on ju wäga tõsi. Et joomine osalt Saaremaa rahwale waesuseks on, ei taha ma mitte wabandada. Nii palju kui mina rahwast siin ja sääl tunnen, ci tohiks ma ka mitte tõendada, et Saarlased iseäranis suuremad joodikud ja mujalt rahwas jälle kained ja kasinad on. Saarlasel on wähe warandust jooma tarwiS. Niipea kui tema mõned kopikud wõi ka rublad wiina eest wälja annab, ! siig on ta task tühi ja mehel tuline raha puudus käes, kuna mõni mujalt mees mitu ja mitu rubla ära raiskab, aga siisgi taSk tühjaks ei jäe ja puudust ei tunne. Kehwale  mehele mõjub aga joomine wäga kergesti niihästi pahe kui tasku. Kahjulik on ju joomine igal pool ja igale inimesele niihästi Saaremaal kui ka mujal, sest see ei raiska mitte üksi raha, maid ka kallist aega. Selle pärast, armas Saarlane  ole sa joomiscgä iseäranis ettemaatlik, sest sull pole selle tarwis ei raha ega gega, ! Sa oled ju ilma joomiseta waene, kui sa i rohkesti weel keele kastet tahad pruukida, ! mis sinust siis peab saama? Ma ei taha aga mitte joomise nugadest ! siin pikemat seletust tehja, sest et sellest l juba mõni kord juitu on olnud, maid ! tahaks ennemalt teisi põhjusi üles otsida, mis Saaremaa rahwale waesnseks on. Kõige suurem ja tähtsam praegune Saaremaa  taluniku waesuse põhi seisab nende maga manad moodi küladega wõi teistega ! segamine maja ja maa pidamises. Nii!  pea kui Saaremaa talunik omale krundi j maad saaks, paraneks tema elu kord. Mis wõib ühest põllupidamisest wälja tulla, kus taluniku maad 10. 20. ja mõnes kohas weel 30 ja 60 iseäralises lappides seisab? Iga mõistlik põllumees wõib seda küll kergesti ära tunda, kui waewaline ja ajaraiskaw niisugune maapidamine on. Ka kõige parema tahtmisega ja mõistusega peremees ei wõi ega saa teiste seas mingisugust  katset omas põllu harimise wiisis toimetada, mis talle ehk kasulikum näitab olema, kui wanad moodi kolme põllu härimine  ja hulga töölistega ühe põllu päält teise pääle rändamine. Kui igal mehel aga oma maa kõik üheS tükkis oma päralt üksi oleks, siis saaks pea üks Ühelt poolt, teine teiselt poolt ühes ehk teises põllutöö wiisis ja töö jõu pruukimises naabritele äratuseks olema, ja wanad isa isade käest päritud wiisid muudaks endid warsti uuema aja tarwituste järgi. Saab kesa põld hääSti rammutatud, siis oleks see talmkohta wäga suureks kasuks, kui tema oma kesa põllule 2 ehk 3 wakamaad  härjapead wõi kure ernid maha teeks. See annaks temale 1S künni 20 koormad häid heinu. See hein kasulikult ja korralikult  ära pruugitud, suurendaks talumehe aastast sisse tulekut 80 künni 100 rubla. Ma olen mitme talunikuga selle üle rääkinud  ja kuulnud, et nad seda kasu wäga häSti ära tunnewad, aga tal ei ole mitte wõimalik seda katsuda, waid peab teistega Ühe katuse all. 3 Wana Kuunert oli oma üliwäga targa plaani pääle uhke olnud ja pojad jälle arwasiwad, et targemine ei oleks keegi wõinud seda tööd ja toimetust ühise plaani järelesisseseadida, kui nad seda teinud oliwad. Teised talunikud ei annud küll miSgi sugust nõu neile, aga siisgi arwasiwad nad wastakute: „Saab näha, kui kaua see asi nõnda läheb." Hakatuses läks see neil wäga hästi. See oli üks hea aasta, wili wörsus hästi, kartohwli ja leike saak oli ka wäga hea ja ühise majapidamise kassas ei olnud mitte puudust. Läbisaamine kaksikwendade wahel oli wäga hea, neid nähti ikka ühes koos jä ühes nõus olewat. Pead raputades ütles talunik Kleinert ühel õhtul Andersoni waStu: „See paneb mind tõeste imetlema, kas siis wana Kuunert targem M kui meie, wõi on kaksikud teist liiki inimesed." Anderson kergitas õlafid : «Minagi panen imeks, et sääl nii kaua rahu on, mina jään aga ikka selle arwamise juure, et seesuguse  testamendi töö wanast Kuunertist mitte üks tark tegu ei olnud." ~Ei," ütleS wana Hans, „tar!us ei olnud see temast mitte. Mitte kõige paremate inimeste wahel ei ole arwamine ühte moodi, ja sääl on hea kui teine siis teist rahuga jooksta laseb. Kui aga inimesed nii teine teise külge seotud on, nagu mõlemad Kuuncrtid, sääl wõib siis kergesti ühest wäikesest sädemest suur tuli sündida." Teised jäiwad wait. Mis wana Hans ütleS, näis teiste meelest kui cwangelium oleivat. «Küsige aga wana Hansu kä-st" see oli rasketes ja keerulistes asjades ikka wiimane nõu, mis Riigioja külamehed üks teisele andsiwad. Ja kui see wana mees siis rääkis, siis kuulasiwad kõik tähele panemisega püäll. Ta oli ilmaS hoopis rohkem ümber reisinud kui teised ja pääle selle oli tal ka wäga tark pea. Kaksikute taluS läksiwad kõik asjad üsna rahulisel teel edasi. Weel ei oluud üks wend teisele mitte halba sõnagi aunud ega üks seda laitnud, mis teine tegi. Talwel tuli mõni muudatus majasse. Ühel ilusal küünlakuu homikul tuli Kaarel Knuncrt tiitsasti rõõmust hiilgawate silmadega  wenna Hindriku juure, kes rahutult omas tubades edasi tagasi käis, sest see öö oli kaksikute talus wäga rahutu oluud. „Hindrik," ütles Kaarel talle kõwaSte õla pääle koputades, «teises otsas on praegu üks pois ilmale tulnud, üks pois, ütlen mma sulle, kelle sarnast teist enam leida ei ole." „Jumalale tänu!" hõiskas Hindrik, ja kõneles teine edasi, «poisile peab Hindrik nimeks saama pandud ja sina oled waderiks." See oli üks suur õnn kaksiktaluS. Kaarel Kuunert oli uhke oma poist üle, tema abikaasa arwas, et üht ilusamat last kõiges Riigiojas ega ümber kaudsetes külades ci ollagi ja Hindrik Kuunert rõõmustas ennast ka ümarguSte põskedega ja ergu silmadega poisi üle, nagu oleks see tema oma olnud. Joodud taheti õige suuresti pidada. Kaarel  ütles esimise poja joodud kaksiktallis pidada toredasti peetud saama. Perenaise noorem õde pidi ristmise ajal poissi oma kätte pääl pidama ja Kaarel narris oma naisega Hindrikut, et nii olla see pruuk, kes ühe lapse juures waderiks olnud on, pidada kui neil weel armukesi ei ole, üks teist omale wõtma. Noor perenaine ja tema isa oliwad seda wälja mõtlenud, et Anna Merkelift ja Hindrikust wõiks üks iluS paar saada. Wana Andrus (noore perenaise isa) arwaS,  et Hindrik saada ühe korra ikka naise wõtma ja see oleks kõige sündsam kui Hindrik teise õe wõtaks, et kõige nzähemast mitte wõerast majasse ei toodaks. Aga Hindrik ei tahtnud niisugustest plaanidest midagi teada, ja kui wenna naine jälle sellest juttu tegi, wastaS ta pool Pahaselt, et kui tal naist tarwis olla, siis mõista ta juba seda ise otsida.