Sakala .U i«. Wiljandis, 3V. MSrtstkm päewal 1885. VIII. aastakäik. Ilmub igal laupäewal. Kuulutuste korpusrida Maksab 5 kop. Eesti seltsidele poole hinnaga. Toimenduse adrels: „ Sakala" toimendulelc WiliandiZ. Wene keeli: Lk pe.^auliiiu ni, '!>s.l.iu»l>. „ Sakala" aastahiud pooltõist poognat: Postiga 3 rbl., postita 2 rbl. 30 kop. Poole aasta hiud: Postiga 1 rbl. 75 kop., postita 1 rubla 50 kop Weerand aasta peale tellimisi wastu ei wõcta. Iga telliia, kes kümme lehte tellib, saab ühe ilma hinnata. Adressid palutakse selgeste kirjutada. Poliitika, kirjandust ja põllutöö ajaleht. Wäljaandjad C. R. Jakobson': pärijad. Tartus: J. Tülk Kirjameeste Seltsi majas, Sach? er' i raamatupood ja Räpina paberiwabriku kontor biirjermusse majas; Talliunas: Thomas Jakobson'i, Busch'i ja Kluge ck Ströhm'i raamatupoed, kaupmees Naftal; Haapsalus: G. F. Hallberg; LihulaS: kaupmees T. Büttner; Pärnus: „Endba" Seltsis ökonom Must ja E. Treufeldt'i raamatupood; M. Põder; Nakweres: J. Kuus 'i raamatupood ja A. Heraklides pikauulitial 51. Põltsamaal: kaupmees T. Puchk ja Leihberg; Wõrus: Vielrose; Walgas : Rud o lf; Paides : Seidelderg ja C. Aerfeldt; Peeterburgis: K. Leopas, öeveuis uxoeu. 80 ja N. Mattis sen Hkvaiäli nxo«H., x Rasuneu. Mui, 28/21. WiljaudiS: F. Feldt. Metsadest. Ä!ali on põgenemas. Ühes wiib ta oma head, aga üheS wiib ta ka oma wiad; maha jätta ei ole tal midagi wõimalik. Ainult inimene, keS teda mõlemist kullest maitsnud, jäeb mõteldes seisma ja waatama, mis ta kõik selle aja sees ehitanud ja ka lõhkunud on. Oma häwitamise tööd ei jäta tali mitte maha, waid kannab neid sojalt oma põues ja pakub meelitama! näol neid inimesele, keS ka kas mõteldes ehk mõtlemata neid wastu wötab, sagedaste kahjuks. Üht suuremat häwitamise tööd wõtab tali metsades ette. Kus sügise meel kaunimad laaned tuule sunnitusel öõtsusiwad,* sinna on tali oma sõnakuuleliku orja, see «on inimese, tera riista kirmega sisse saatnud ja häwitamise tööd pannud tegema, nii et kewadel mässama metsa asemel muud ei nähta, kui kurtjaid kanda, kes leinades oma endist toredust  meel waatajalle meelde tuletawad. Sarnaseid pilte tuleb paraku igal kewadel ja enamiste igal pool ette. Kas on see meie maale õnnistuseks? Kas tõstab see meie maad ja meid endid õnnelisema järje peale? Ei küll just mitte. Ühest kuuleme ütlewat, et sarnane metsade kahanemine päris kasuks on, sest suurtes metsades  siginewad rohkeste ja elamad lahkeste mets- ehk kiskjad elajad, kelle wastu inimene siis alati piab wõitlema,  kui ta neid endale alati kahju ei taha laske teha. Ei, sõber! meie maal ei olegi praeguse inimese hulga pärast enam wõimalik sarnaseid metsu kaswatada, mis oma elanikkudega inimesele, kui ta wähegi wastu tahab panna, nii liiga kahjuliseks wõib saada, et ta sellepärast metsu häwitama hakkab. Õigem kostus on küll see, mis rohkema jao inimeste suust kuulda saab, ja järgmine  on: Millega piame oma rehed kuiwaks kütma, millega piame oma elumajad talwel sojad hoidma ja millest piame oma elumajad ja muud hooned ehitama? Kõik need on küsimused, mis tõe põhja peal seisawad ja mis kergemad ehk raskemad kosta on; aga et neile kostust piab leidma, on ka jälle waidlemata asi. Kui meie nad kostmata jätaksime ja oma soodu aast aastalt edasi elaksime, siis piakfime piagi, olgu aeg pikk ehk lühike, tuule tuhina, ja taewa tahina käes olema; sest praegusel ajal wähenewad metsad suurel mõõdul, ja ilm jöcb jöutsal sammul lagedamaks. Metsad on küll muidugi inimese pärast, aga mitte inimene metsa pärast siin ilmas, siiski ei tohi inimene mitte metsa wastu armuta olla. Metsad ei tohi mitte wäheneda, waid oma parajas paljuses inimese tarwituseks kaswada. Praegusel ajal tarwitab aga inimene hoopis rohkem metsa ära, kui maa seda kaswatada jõuab, sest et ta põllul ja heinamaal juba muidugi kaswada ei saa. Mis metsa muhenemisest inimesele kahjuks tuleb, on juba küllalt kuuldud, see on: Ilm jäeb põuatsemaks. Et palju inimesi, kes seda kahju mitte ühe ehk kahe päewaga ei näe täide minewat, selle wastu seisawad, ja kohe nagu pilgates küsiwad, kui üks aasta töisest wihmasem on: Noh, kas sel aastal nüid metsa rohkem on? on küll ka õige; aga need inimesed ei suuda seda tõtt ise mitte tunda, ja töiste käest kuulda saades ei usu nad mitte. K«S on aga need endised wihmatsed suwed? Metsadega on nad ühes põgenenud. Et liig wihm küll ka mitte kashtks ei ole, siiski on aga põua põletuS palju piinawam. Meie piame sellepärast abi leidma, millega meie mõtsade kadumisele tõkked ette saaksime teha. Millega piame siis oma rehed kütma? Kui palju puid rehe kütteks kulub, teab wist enamiste iga põllumees, ja meie ei eksi mitte, kui meie ütleme, xt rehe kütmine suurematest metsa laastamistest on. Kui ka mõned küll turbastega kütawA, siiski teeb aga suurem osa seda. puiega. Meie Mletawe selle kostuseks oma lisaS ilmunud kõnet „ Rehepeksu masinatest" meelde. Kui meie nn kaugel juba oleme, et oma rehed masinatega peksame, siis on puude minek palju, palju wähem. Et aga iga uue asjaga peale hakatus raske on, siis on ka rehepeksu masinate pruukimisele tulemine mitmesuguste raskuste ja takistuste all. Et aga meie rahwas ükskord  oma wilja masinatega peksawad, on wististe kahtlemata;  ärgu see aga mitte alleS siis tulgu, kui juba metsa puudus seda sunnib tegema; siis on ta hilja. Töiseks nimetasime oma elumajade soendamist. Selle tarwis piame küll wististe nii kaua puid tarwitama, kui uuem aeg mõne muu põletuse materjali muretseb. Õnneks wõime aga ütelda, et ta seda muretsenud ongi. Kõik suuremad wabrikud köetakse enamiste juba kiwisütega,  ja kui kõikidesse wabrikutesse ja suurematesse põletamise kohtadesse kiwi-süsi kütteks wõetakse, siis on puul palju warju ees. Ka petroleumiga hakatakse juba kütma. Et aga kiwi-sütega ja petroleumiga kütmise tarwis töist moodu säetud ahjud piawad olema ja see kütte puude kõrwal kallis on, siis jäeb ikka weel tahes ehk tahtmata puu meil kütte materjaliks. Aga metsu piame kahanemise wastu töisel teel jälle kaswatama. Ka hoonete tarwis kulub iseäranis patju ja õige ilust metsa ära; selles tükis wõiksime kiwi rohkem puu asemele wõtta. Kiwi hooned ei ole mitte halwemad, kui puu hooned; ja neil, keS kolme- neljakümne wersta maa tagat palgid wiawad, ei tule nad wististe mitte palju ehk ka sugugi kallimad. Et puu hooned osalt küll elamiseks  tulusamad on, siiski ei jäe osawaste tehtud kiwi hoone temast mitte järele. Kiwi hoonete ehitamine tooks aga mitmet pidi kasu. Mets jäeks alles ja meie põllud, kus nüid kiwid tööd takistawad ja tööriistu löhuwad, saaksiwad lagedamaks. Hästi tehtud kiwi hoone seisab aga ka pikemalt ja on kenam. Et enam jagu inimest puid aga mitte oma krundi pealt ei wõta, sellepärast ei waadata ka mitte nõnda kahjatsedes metsade wähenemise peale. Suurem jagu puid saadakse praegu kroonu metsadest.  Igal pool piaks aga seda wälja arwatama, kui pika ajaga mets jälle asemelle kaswab, et siis teadakse ka, mitmes jagu metsa iga aastaga ära wõib raisata. Ennemalt wõiwad ka puud kallimad olla, kui et metsa häwitamise läbi suuremat kahju sünnitatakse. Meie ei wõi praegu seda sugugi salata, et meie weiksed põllumehed,  kes oma krundid päriseks on ostnud, metsa mitte ei armasta ja tema eest hoolt ei kanna. Metsa eest, mis neile weel jäetud on, näeme meie sagedaste ja ena- miste alati hoolt kantawat; teda puhastatakse, koristatakse  wigased Võsud ära ja tehakse ta päris armsaks ja kalliks kohaks. Aga paraku on praegusel ajal  kruntidesse  lõhkumise ajal häwitadi metsad ära wähe metsa, mille eest ka hoolt kanda wõiks. Edespidi kõneleme  lisas kodustest metsadest rohkem. Igaüks püidku aga oma krundi peal, kui tal wähegi kõlbuline maatükile  selle tarwis on, metsa kaswatada ja tema eest hoolt kanda. Mets on üleüldise kasu andja, see on: ta on ilma loomu muutja, ja ka igale ühele kurwastuse kahandamise ja rõõmu suurendamise koht. Poliitika ringwaatus. Wene-Jnglise sõnelemine Afganistani piiri küsimuses  on, nagu ennemalt juba nimetasime, weikielt weiksemaks jäänud, ehk küll Inglise lehed ühte lugu meel mõõga kõlinat Kesk-Aasias ette kuulutawad. Inglise  lehed näitawad Gladstoniga õige käsi käes käiwat, sest nimetatud riigimees tahtis, kui piiriküsimus õige elamaks läks, Wenemaale mitmesuguste toimetustega hirmu sisse ajada. Nii püidis ta Saksamaaga õige suurt sõprust üles näidata, et selle läbi Wenemaale kartlikke mõtteid kaswatada. Selle järele ei näita ka Inglise lehed nüid sugugi rahu peale mõtlewat. Nii kirjutab „ Daily NewS": „Meie piame seda tõega tunnistama, et meie sellest mitte aru ei jõua saada, kuidas siis rahu jalale wõib tõusta, kui Wenemaa mitte oma nõuudmisi tagasi ei wõta. Kui Afganistanis emiir piaks tulewal nädalil Inglase käest nõuudma, et see teda Wene pealetungimise  eest kaitseks, siis ei wõiks Inglane selle nõuudmise  wastu mitte panna, ja sõda oleks käes, mis üksipäini  mitte Aasia pinnale ei jäekS." Nii soowiwad weel mitmed Inglise lehed, et walitsus piaks nende enne kõneldud  50,000 mehele õige ruttu weel töist nõnda palju wäge Afganistaani piiri peale juurde saatma. »tIOL. Lp.« teate järele on Saratowi 40. sõawäe jagu (division) Afganistani piirile saadetud, nii et praegune  sõawäe hulk seal 80,000 meest pidada olema. Pendjeh  on praegu kõige selle tüli asja keskpaik. Kui ühelt poolt nõutakse, et Wenelased Sarakhist tagasi piawad tulema, siis nõutakse töiselt poolt ka niisamma suguse õigusega jälle, et Afganistaanlased Pendjeh'st ära piawad  minema, sest et see koht Wene aru järele koguni Afganistaani piirist wäljaS on, ja et Afganistaanlased siis alleS sinna tungisiwad ja tema oma alla wõtsiwad, kui piiri õiendus juba käsil oli. Wene tiplomati agent tuttaw hra. v. Lessar awaldaL selle punkti kohta, sest et nõuupidamised selles asjas juba ees oliwad, et kummagilt  poolt ei tohi edasi tungimist olla; aga sellegi pärast olla Afganistanlased Pendjch oma alla wõtnud. Selle läbi olla Wenemaa sunnitud olnud kaitse wäge Merw- Turkmeentaste tarwis sinna saata ja Pul-i-Katumi oma alla wötta. Muidugi on ka Inglise maal poliitika mehi, kes kõneldud tüli tekkimist sugugi Wene süiks ei aja, waid