Saarlane KB Ulkiildiue valitiha ajaleht maa- ja li»»» rahnialc. UW K° S 5. Esmaspüew 33. Junil 1886. 111. aastakäik. maksab: Saareinaal üNZtaS . . . . i U>. 30 kv. Saai'nnm>l zwolcZ naSiaS i „ „ Tuleb igal esmaspäewal mälja. KnrrsnnrcS, kanbanulits. Nr. > >. Jaani kihelkonda, Saaremaal. Kuulutuse rida ehk selle ruum maksab J kop. Meie rahwa isewalitsusest. ii. (Ots.) Walla asjade läbikatsumine wiitis kaua aega, enne kni segastest kirjadest selgus ilmus.  Wilja poolest, nnda kirja päält wöidi  toeks tunnistada oli 68. perel 10ö nuga.  Wcad oliwad 1. wakast kimm 25. ivalani  mõnele kingitud, mõne käest mõetud. Raha poolest oli Kl mehel wigadusi kopikatest  künni 22 rublani, jälle ühele kingitud  teise käest mõetud. Pääle raamatudest leitud eksituste ja wigatuste on meel toist niipalju neid, mis rahwas suusönaga tunnistab, mida osalt protokolli üles on tähendatud ja kohtumõistmise  alla jääb. Raha leiti puuduwat: 344 rupla kopikat; wilja puudus 91 makka 18 karnitsat rukist ja 176 mokka 13lz karnitsad otri, on ka midagi! Ehk küll kolm talitajat ja (igal talitajal  kolm abimeest) üheksa ralitaja abimeest temaga ametit on pidanud: ehk küll wigad  ja puudused tema ameti algusest juba kirjades leida on, siisgi lauges maakou.ua kohtu mõistmise järele süü selle talitaja ja tema kolme abimehe pääle, kes temaga kõige  minnaks ametis olimad, nimelt sellepärast et nad oma cesolijate käest malla asjad ja kirjad ilma labikatsumata ou wastu mõtuud.  Maakonna kohus ulõistis selle üle- wel nimetatud puuduse kolmeks. Ühe kolmandiku  osa 114 rupla 70hz kopikat maksab  talitaja, teist nii palju kirjutaja ja kolmas  nii palju kolm talitaja abimeest, igaüks 38 rupla 23 kop- Wiljast maksab niisamma  talitaja ühe kolmandiku, see on 30 wakka >2K, karnitsad rukisid; 39 wakka 4h karnitsad otri; kirjutaja niisamma palju  ja kolm talitaja abimeest kokku ka niisamma  palju iga üks 10 makka 4 karnitsad  rukisid ja 19 makka 8 karnitsad otri. Nii hästi raha kui wili peab ühe aastaga selgeks maksetud saama. Seda tcadakse tunnistada, et talitaja ja tema abimehed sellest raisatud walla omadusest midagi mõni ka mitte topsigi miina ega toopi õlut ei ole saanud, aga nende süü on see, et nad mitte kirjutaja järele ei maatanud, ning kudas juba ööldud, et nad oma eesolijate  käest ilma iärclekatsumata walla waranduse ja kirjad wastu wötsiwad. Kirjutaja,  kes kõik selle songi on walmistanud, oleks ise kõigest kahju tasumisest lahti saanud,  aga et ta wastu seadust oma kodu walla raha on wastu wõtnud, sellepärast peab ta sellest puudusest ühe kolmandama jao tasuma. Kas, ju ?,üllal see äraraisatud walla warandus jälle tagasi maksetud saab, on teadmata. Kirjutaja on wabadiku mees, kellel suuremad omadust ei ole ja kaks talitaja abimeest on wastaseadust ametisse walitud, sest nad ei ole mitte peremehed, waid peremeeste  pojad. Nüüd ütlewad nende isad, et poegadel midagi omadusi ei ole, on wald nad ametisse iva linud, siis wastagu ise selle puuduse eest. Waatke armsad Saarlased, iseäranis walla ametnikud! Maasi walla segased asjad on sellepärast siin nii pitkalt ette toodud, et sellest rahwa isewalitsuses õpetust  peaks wõetama. Kus seadust ei teata ehk sellest lugu ei peeta, seal wõib lugu nii minna. Maasi wald on, kuidas siin näidatud sai, maailma koolist läbi käinud, on palju, wäga palju kooli raha maksnud aga kas ta ka targemaks on saanud, see on küsitaw ja sellest tahame weel kõneleda.  Endine kirjutaja, kes nüüd juba teist korda Maasi walla segaseid asju selgitas, sai walla poolest ühel häälel ametisse walitatud,  aga kuida kuulda tahta ta ennast jälle lahti küsida ja olla juba kord oma ameti ära ütelnud, sest palk (100 rupla) selle toimetuse kohta wäga maike on. Kui mähe see palk on, wõime sellest aru saada, kui endise aja toimetust nüüdsega wõrdleme. Kümne aasta eest läks Maasi malla walitsuse  poolest läbistiku 70 —80 kirja aastas wälja, mõni aasta hiljem juba 100 —120 kirja; nüüd 188õ aastal juba 243 kirja ja käes olewal aastal kolme  kuu sees 134 kirja. Enne oli aastas 5 —K lehte protokolli kirjutada, kunas nüüd selle kirjutaja aja (poolteist aasta) sees juba 40 lehte kirjutatud on. Käes Jututuba. S. Rs-mm«'i järele. (Jürg) Oh see sõna, see sõna, see oli teda sidunud katkemata ketiga, kuna tema äraandja  õiskades ta waLtu seisis! Kui üks voisikene pidi ta päält waatma, kuidas üks teine tema au püüdis puhtaks pesta. Tee oli liig selle tulise nooremehe kohta, ta vidi meel tundide kaupa sotina, kuuni selle asja kohta kõige wähcmat otsust tuli. Ta astus alla parki, ta käis uulitsaid mösda vuude nulus edasi ja tagasi: tal ci olnud kusgil pool radu. Ta ei tohtinud enne c-tsim ka unne Paulat näha; kuida slcks ra nivuguse iruuseta abikaasa ees waikits  rebinud, kes nii otsata suurt häda omaliiie Mäle oli saatnud! —- Ka iralMi aeg oli lõpule jõudnud. Ta rmas oma tuppa, ivõttis oma kübara ja alzas Ms seda teed pargi poole. Asjata momis ta ümber ja otsis Aleksandrit, aga teda ei olnud mitte leida ja krahw ei tadunud oma mastast ka mitlc oodata laska. Ta jõudis oigeks ajaks senna. MetsaüleW  Haideni oli juba saal; kohe selle r-õäle Mli Kielski ja kõige nunnaks tohter Waguem Mõlemad mebed tcrctafiWad üks WÄ tummalt; aga krahwi rahu kadus, kui ta surmani wihkatud maeulasega Vastakute  seisis. Tema nägu läks surnu turmaliseks,  wiha ja põlgdus särasiwad tema silmist wäljn ja tema huuled wäriscsiwad sisemisest liigutusest. Kielskil oli üsna üks kõik; tasa nurus ta üht laulukest ise enesele, ja lõi tasku rätikuga tolmu oma saabaste päält ära. Plats oli igapidi kohane ja hästi raalitud, kord ümber kaswasiwad säältugewad  tammed ja lühikese, pehme muruga kaetud oli ta kaugel kõigest töökärast ja lusti kisast. Ainult mõned hääled põllutSõtcgijatc  rõõmsast laulust kuudis maiknc tuule õhk mahete ivahel nende kõrwu, muidu  ei olnud muud midagid kuulda, kui lindude lirtsumist, kes puude oksade paal üks teist taga ajasuvad. See koht oli ülepea üli maga ilus; päewa kiired tungisuvad  nii meelitawalt läbi roheliste lehtede, tacwas nii sinikalt, nagu rahaks loomus neid mõlemaid ivaenlasi omast merisest tööst tagasi pidada. Nii ilust ja mcclitawat  ehet kui loomus ka omale selga panund  oli, ei maatanud siisgi kumbgi neist hea meelega tuna paale; üksgi kahetsuse mõte ci tulnud ühe, ega andeks andmise mõte teise südamesse, maid mölemm poolt sai usinusega koledale lööle ctre Valmistatud. Metsaülem Haldern andis mõlematele ühe Heidelbergi post pitsatiga kinni pandud paki kWe, kus püstolid kuuldega sees oli- wad. Sammud oliwad ära mõõdetud. Kielski ja Schlettendorf mõlemad täitsiwad püstolid; aga wiimase käsi mürises. „Ma palun teid, Schlettendorf, olge rahuline!" sosistas Haldern, „nõnda ei lähe see asi mitte." Wastased seadsiwad endid platsile. Vletsaülem maatas parema ja pahema poole - lõik oli malmis; ta andis laskmiseks  märki. Krahw laskis liig edewalt ilma sihtimata, ja ta kuul lendas mihisedcS üle Kielski pea, ilma et ta midagi wiga oleks teinud. Laskja ise aga jäi kui sammas  seisma, ta ci liigutanud mitte ühte liiget, ega tõstnud kätt üles oma kaitsmiseks,  maid pakus wastasele oma laia, mehist  rinda, aga nüüd üsna rahulikult, sest endine rahu oli talle jälle tagan pöörnud. Nüüd iilstiS Kielski oma hoolega puhastatud  prillide läbi kuratliku naeratamise ja külmusega. Ta oki oma euescatud märki hästi sikma rõõmud: pauk käis ja ilma häält tegemata lauges krahw maha! Kuul oli talle südamest läbi umgiuud. Kaldcru ja rolner tormanwad suuurde: nad püästnwad tema riidel kahu, tõstsimad teda üles aga ilmaasjata! «Ta on kurnud!" ütles Wagner tasa, „kuul läks südamest läbi," ja taiakesri ettenzaatlikult  pauiwad nad teda jälle pehme muru päälc mada, mida nüüd tume meri purpuri karmaliscks hakas wärwima. Hal-