Saarlane UM Üleüldine xo/ / Ajaleht ma- ja linaarahmle. UM M 33 Teisipäewal, 16. Augustil 1888. V. aastakäik. maksab: Ilmub igal Kurefaares, kaubmmiitsaö Nr.lV -4>- Wanawara korjamisest oleme meie mööda läinud aastatel ka oma jägu kõnelenud ja selle isamaalise ülesandele  Hoogu annud: kui palju see selle asjale kasu on saatnud ei tea meie mitte ütelda. KäeS olewal aastal paastukuus andis Peeterburgi Jaani koguduse õpetaja I)r. J. Hurt ühe suure laialise plaani Eesti ärksamate poegadele ja tütardele ajalehes OlewikuS ja Postimehes ette, kuidas ja missugust wanawara peab korjatud saama. Korjamise piirid on laialised, korjaja wõib kõik ülestähendada, mis rahwa suus ja elukombedes mana wara leida on ja saatku seda korjandust Or. Hurti kätte keS seda järeletulijate põlwedele kalliks mälestuseks kokku punub, et igaüks näha ja kuulda wõib, kuiha meite esiwanemad ühest ehk teisest asjast arwanud, kõnelenud ja uskunud on- Kes wanawara korjamises tegew tahab olla, see tehku seda nimetatud kirjamehe juhatust mööda, mida selle aasta Olewiku 8, 9, 10 ja 12, numbrist ja Postimehe paastukuu numbridest leida wõib. Saaremaa rahwa ja kirjameeste elu ja olu lähemalt tundes, arwame meie, et wanawara korjamine siin wisaste läheb. Saaremaal sai aasta kümne eest õige hoolega wana rahwa laulusid, juttusid wanusõnu, ebauskusid ja muud korjatud, nagu Oi. Hurt seda omas äratuse kirjas ka tõendab, aga nüüd on see korjamise tuhin ammu möödas. Mitmele korrale on juba wanawara kulla kotta raputatud ja seda nüüd uuesti edasi teha, läheks wanawara  nõudjatele igawaks ja andjatele tüdimuseks.  Muhulased on wisamad wanawara omadusi  alal hoidmas, küi Saarlased ja teised Eestlased, ning sellepärast on Muhust weel palju wanawara saada. Muhus on weel paljudes kohtades, pulmades wana rahwa laulmine moodis, kunaS seda Saaremal ammugi enam ei ole. Muhus teatakse neli künni wiis lühendamata wanawara kulla kotti olewät, millede wõi kellede suud korjajate poolt weel ei ole lahti tehtud. Soowimist mööda on sääl ka laulude ja juttude korjamisega algust tehtud, meie kätte on juba üks wiieteiftkümne järguline pulma laul saadetud. Laulude ja juttude korjamisega peab ruttama, sest et need manadega ühes kalmukünkasse langemad, kuvas aga muud wanawara, nagu wanusõnu,  elukombeid, ebauskusid ja muid, mis mitte pühe õppimist ei tarwita, weel kaua meie rahwa käest leida on. Siin wiimast nimetatud wanawara ei wõi küsimise ja nõudmise pääle korjata, waid enam terawa tähele panemisega rahwa kõnest ja elukombedest.  Soowida siis oleks, et meie kirjamehed wanawara korjamist igapäewaseks kohuseks teeksiwad; sest kui ühte leitud kulla tera kohe ei nopita, siis wõib see leidja käest tükkis kaduda. Eesti rahwa wana waimuwara on juba mõnda aega korjatud ja korjatakse nüüd weel mitmest mehest suure hoolega. Dr, M. Weske korjas seda ühe wabe, Eesti kirjameeste selts on seda paarkümmend aastat korjanud ja nüüd weel Dr. Hurt, Truusmann ja Eisen. Kõige nende korjajate  kohta oleks soowida, et nad endid selles töös ühendaksiwad. Ilma ühenduseta ilmuwad mitu ühesisulist korjandust, mis ka osast puudulikud olekfiwad, kunas ühendatud  jõul ja nõul Eesti rahwa wanawara täielikult ja sisukal kujul rahwa kätte saaks. Dr. J. Hurti püüe ja plaan wanawara  korjamise kohta näikse kõige täielikum olewat, ning et tal selleks toimetuseks kohalist annet ja haridust on, soowime et talle õige rohkesti ehitus materjaali meie Saare- ja Muhumaalt saadetakse, nagu seda ta aruannete järele Suuremaalt mitmest kohast saadetud on. Dr. Hurti äratawat ja õpetliku wanawara  korjamise plaani ei wõi meie oma kitsa ruumi pärast mitte awaldada, aga mis sääl meie rahwa hariduse külge puutub sellest kõneleme edespidi. Dr. Hurtile saadetagu wanawara järgmise  adressi all: Dr. J. Hurt. OchmiKpoua» 54. 4 Palu ja tee tööd. Nii läks ta siis ühe tutwaga esiteks toopi õlut ära jooma, sest ta armas, kui ta siis kord koju tulla, loosi asja hoopis ära unustanud olewat. Aga loos ei ununud  mitte nii kergesti ära. Ta mõtted tuliwad ikka jälle uuesti selle pääle, ja põnewus ja ootus, kas ta katse õnneks wõi õnnetuseks pidi minema, ei annud talle päewal ega ööl rahu ja sagedamine kui ikka, läks ta nüüd joogi majasse tuimatega pudeli õlut jooma. Ta lootis Jisakit näha ja mõnesuguseid sõnumid tema läbi saawat. Ühel õhtul juhtus Jisak tõesti joogimajasse,  kus Sumann oma sõbradega iStuS. Ta astus Sumann'i selja taha ja sosistas: „Teie õnneseenes ! Ma olen teile ju kohe ütlenud, et teie wöidate." „Wõitnud l" hüüdis Sumann uudishimmulikult.  „ Muidugi wõitimd: Kuuskümmend rubla Nüüd olete ÜSna raha lasu sees!" „Waata seda õnneseenest!" hüüdfiwad ka teised; „ja jah, Ling'i õnn ei annud talle rahu, ta pidi ka kord katsuma " „Noh, palju ei ole see just mitte," ütles Sumann ennast külmaks hoides, aga ometigi  wärises tema kast, mille pääle Jisak raha luges. „See on ju ainult käeraha onne jumala käest," naeris Jisak. Kui temast nii eemal hoitakse, nagu teie seda enne tegite, siis ei n>õi ju ta teid kohe mitte kulla sisse ära uputada." Rutusti läks Sumann joogi majast ära. „Tcmal põleb see raha peos," naersiwad mõned tema selja taga, teised jälle raputäsiwad  mõttes pead ja ütlesiwad: „See oleks parem kui see mees ialgi loosi ei oleks wõtnud." Mida ligemale Sumann oma majale tuli, seda pstkalisemaks jäiwad tema sammud. Kramplikult kõwaste pidas ta raha käes, hoiskadeS tahtis ta oma naisele omast õnnest teadust anda, ja siisgi oli ta meel kartlik sääl juures. „Waata, Liina," hüüdis ta tuppa astudes oma naisele, kes sääl üksi istus, ~ainult õnne on tarwis," ja näitas temale seda raha. „Hindrik!" hüüdis naine pool kohkunud, „sa oled ! Sa oled!" -r- „Loofi mängnud! jah," hüüdis Sumann wahele. Sumannll pahandas naise kohkumine.  „Sa pead poole omale saama" lisas ta lahkemalt juure. Liiva peksis kätega wastu: Mitte ühte krossi, Hindrik, mitte ühte kroSü ei taha ma omale sest rahast! Jumal halastagu, see raha on meie hukatuseks!" „ Liina, ära ole totter! ja ära lorise niisugust rumalust. Ma ei mõista, mis õnnetust see kuuskümmend rubla sulle majasse tuua wõiks. Sul peaks rööm olema, et ma ilma töö ja waewata mõned rublad saanud olen." „Palju armsamad on mul pale higi sees teenitud wasetükid kui sell wiisil saadud kulla tükid!" „See on naeru wäärt, Liina" ütles Sumann ja läks csimist korda sest saadik, kus ta naisemees oli, paha meelega jälle joogi majasse tagasi ja tuli säält alles hilja öösel koju. 111. „Ma tahan ometi kord katsuda," oli meister Sumann oma naisele ütlennd ja naabri Wunkele: „Ükskord ei wõi midagi kahju teha" Ja nüüd, kus ta kord katsunud ja katse hästi korda läinud, tundis meel kanget himmu enese sees teist korda edasi mängida. Aga kartus oma abikaasa ees takistas tema plaanide kordasaatmist, ta oli teda silmameega palunud mitte enam uuesti loost wõtta, sest ta tundis fee läbi oma maja rahu ja abielu õnne rikutud saawat. Sumann aga ei tõutanud oma naisele tema palme pääle midagi, sest ta ei tahtnud mitte ta soowisi täita. Päewal tööajal mõtles ta suure wõidu pääle, mis talle wõimalikuks teeks ilma tööta elada; ja unenägudes lehwisiwad loosi numbrid ja kulla lasud tema silmade ees ; ja uudishimulikult  silmitses ja tasku toppida tahtis