Sakala 87. WiljandiS, tl. Dctscmbrik» päeval 1882. V. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja Mutöö ajaleht. Wäljaandjad C. R. Jakobsoni pärijad. Sissekord. Poliitika leht. Uus Seaduse raamat, I. Poliitika ringwaatus.  Omalt maalt. Wiljandist: W. E. P. S. koosolek; õnnetus; mis ..Kündja" sõnumetest arwata; kõrtsielust; tolli kõrgendusest; mana Eestlaste kindlus. I. Pärnumaalt: Missugused Eesti ajalehed sünniwad lugeda? Tartust: Hull koer; Tartu linna bank. Tartumaalt:  Hundid. Riiast: Wana ja uus kuberner; Senatori herra Manasiein; mis Peetexburgis meie Senatori rewideerimisest arwatakse. Tallinnast: Mis Jäno oma elu kallale kipumisest jutustab; Linda laewad. tzelsingforssist: Senator Forsmann; uus seadus. Peeterburgist:  Uue seaduse walmistamine; närude peale tollimaks; baron vonWrangeli; raudteedepitkus. Nishni-Nowgorodist: Wangipõgenemine.  Warshaawast: Inimesed kadunud. Wõeralt maalt: Saksamaalt Pariisist Jnglisemaalt Konstantinoopolist  Roomast  Kairost Sudaanist Berliinist. Nalja Mart ja Kalja Pärt. Kirja wastused. Kuulutused. Oodatud uus Seaduseraamat.*) Kirjutanud J. Hurt. ' - - I. - - - Et meil Eestimaal kohtud ümber saawad seatud  ja uued kohtuseadused tulewad, teab iga lugija. Suure igatsusega on uut Seaduseraamatut oodatud. Nüüd on ta ka Eestikeeli täieste walmis, esimesest pookstaawist wiimse punktini. Juulikuu 30. päewal kellu 8 ja 5 minutit hommiku tõlgiti wiimne sõna ja tõmmati lõpetuskriips tõlgile alla. Trükkimise lõpetamisega  ja mõnepoolse läbikatsumisega kuluS meel mõni nädal aega, siis tuli eksemplaride pookimine, mis ka oma wiifi aega tarwitas, ja Oktobri keskajal sai tõlkija ise kõrge riigiametniku poolt, kes kolmekordist Hlklinist läänekubermangude keeltesse, Eesti-, Läti- ja Saksakeele, juhatas, esimese Eestikeele täie eksemplari uuest Seaduseraamatust, kindlaste köidetud, uh leste ehitatud,  lahke kaaskirjaga. Nüüd on siis uus Seaduseraamat  koguni walmis ja ootab usinaid lugejaid ja ustawaid täitjaid. Et Keiserlik kohtute Ministeerium Eestikeele tõlkimise  minu kätte uskus ja uus Seaduseraamat keele poolest minu töö on, siis arwan mina sündsaks, suguwendadele  mõnda temast teada anda ja neid uue esiotsalisel kombel tutwaks teha. Kus uut Seaduseraamatut müüakse, mis tema hind ja millas tema maksma pannakse, see ei ole minu asi. Seda peab Riigiwalitsus omal ajal ja omal wiisil kõikidele kuulutama, ammetlikult ja seaduseandmise  korra järel. Minu tahtmine ja õigus on paljalt, erawiist sõnumid ja saadikuid ette saata, et oodatud elu-edendaja lahket ja mõistlikku wastuwõtmist leiaks. Uue Seaduseraamatu täis nimi on: „Kohtuseadllsei>, mis 20. Rowembril 1864 kinnitatud, !« Üleüldised Seadusemaärused, mis nende täiendamiseks wälja on antud. Wenekeeli alguskirjast Kohtute Ministeeriumi kordaseadmise peale Eestikeele tõlgitud. St. Peetervnrgis, 1882. Trükitud Keiserliku Teaduste Akadeemia trükikojas." ») Selle kirjatüki on J. Hurt „Olewikus" awaldanud. Asi on nõnda tähtjas ja puutub iga mehesse, et meie tema ka oma lugejatele ette paneme, ning soowime, et kõik töised Eesti ajalehed ka sedasama teekiiwad. Asi Peab rahwale nõnda tuttawaks tehtud saama kui iial Võimalik. Sakala Toimetus. Raamat on arwata 42 trükipoognat suur ja jeMl oy kaheksa jagu. Need jaud on: I.M õigekõxgem Nimeline UkaaS rahukohtule sisseseadmise üle Liiwi, Eesti ja Kuura kubermangus, 28. Maist 1880. 2. Kõigekõrgemalt kinnitatud Riigi Nõukou  Arwamine selle üle, kudaS neid Seaduse Kou paragrahwifid muuta ja täiendata, mis kohtupidamist ja asjaajamist praegustes kohtukohtades puuduwad, 11. Oktobrist 1865. 3. Kõigekõrgemalt kinnitatud Juhatus nende Kohtuseaduste pruugitawakS tegemisest, mis 20. Rowembril  1864 kinnitati. 4. Walitsewa Senati TüWKteglmise Departemangude  Seadlus. 5. Kohtukohtade Seadlus. 6. Seadus Tsiwilkohtu pidamisest. 7. Seadus Ruhtlusekohtu pidamisest. 8. Rahukohtumõistjatelt päälepandawate Nuhtluste Seadus. Kõik Seaduseraamat, esimest reast wiimse paragrahwini,  on Wenekeelest ümber pandud. Kõik Eestikeele  tõlk seisab, sõnast sõnasse, Wenekeeli alguskirja põhjuse pääl. Seda tähendan mina kahe asja pärast. Esiteks sellepärast, et Wenekeeke wiletsa tundmise pärast meie kodumaal ja siis endise olemiste pärast suurem osa inimesi Eestimaal harjunud on arwama, et kõik seadused Sakslaste käe läbi ja nende keelest tulewad, töiseks sellepärast, -et, kui keegi minu tõlkimise üle tahab arutust teha ehk kohut, siis ärgu tema pangu mitte Põhjaks Saksakeeli tõlki, waid wõtku põhjuseks ja juhiks puhas Wenekeeli alguskiri. Saksakeeli  ja Eestikeeli tõlk on mõlemad täieste iseäralised tööd ja seisawad mõlemad täieste oma jalgade pääl. Mis kummagil öelda ehk ka wastata on, seda teeb tema igakord oma rehknungi paale. Nad on kõigiti ühewäärilised naabrid töine töise kõrwas. Sakslane ei ole siin kuidagi wiisi isand Eestlase üle. Mõlemad on ühtewiisi ühe ülema tahtmise ja käskimise seletajad. Kui siis keegi lugeja mõlemaid keeli oskab ja mõlemad  tõlkisi pruugib, Eestikeeli ja Saksakeeli, ja tema leib sõnaseabmise poolest mõnda wahet, siis ärgu mõistku tema ei üht ega töist hukka, waid waadaku Wenekeeli alguskirjast järele, kumb selgemine asja ümber on pannud, ja tehku siis otsuse. Mina, Eestikeele  tõlkija, olen kõige suurema hoolega ja oma kõige parema keele tundmisega püüdnud, mõistetawat ja kõigiti  kõlblikku raamatut oma suguwendadele muretseda. Sedasama on wististe ka Sakslane tahtnud. Mõlemad  tõlgid on siis ka ülemate poolt heaks kiidetud ja trükki muretsetud. Seadust lugedes saab mõnel lugejal mõni paragrahv)  raske mõista olema. Tuleb niisugune lugu ette, ärgu hakagu siis otsekohe tõlki laitma ja tõlkijat siunuma. Raskel mõistmisel wõib ka muu põhi olla, kui tõlkija süü. Ja neid muid põhju wõib mitu olla. Esiteks wõib süü lugijal enesel olla. Tema on lugemise kunstis ja arusaamise harjumises weel alumises  klassis ja peaks õiguse poolest weel enne ühe talwe Jakobsoni lugemise raamatut õppima. Töiseks on seaduse keel ja kirjutamise kombe üleüldse igas keeles raske ja tarwitab terawat tähelepanemist ja järelemõtlemist.  Seaduseandja püüab lühikeste sõnadega palju öelda, kitsa koore sisse palju tuuma panna. Ta pigistab siis kokku, surub ja ajab wahetükkisid ja kiilusid  wahele. Mõte on mõnikord kui raudwitstega rauutatud ja mõni paragrahv? raSke kui tina. Sääl peab mees olema, kes asjaga tallitada oskab ja temaga kergeste korda saab. See on Wenekeeli nii, Saksakeeli  nii, nii ka Eestikeeli. Seda teab ka uuS seadus ise wäga hästi ja teeb siis nimelt wahet kihtkeele wahel ja kohtukeele wahel, üleüldse pruugitama ja seaduses pruugitama keele mahel. Näituseks öeldakse uues Nuhtlusekohtu Seaduses § 760: Asjus, mille üle wannutatud meeste osamõtmisega otsust mõistetakse, seatakse neile ette pandawad küsimused üleüldse pruugitama  sõnadega, aga mitte seaduses pruugitama üteluste  kombel." Mispärast arwati seda paragrahwi tarwis olewat? Sellepärast, et wannutatud meeSte hulgas mehi wõib olla, kellele seaduse keel kange on, harjumata, siis ka arusaamise poolest raske ja tume. Neile peab asi selgemaks ja kergemaks meel tehtama. Kolmandamaks on meie Eestikeel oma harimise ja kirjakeele  kindluse poolest meel lapsepõlweS, ehk ometegi noores eas. Kindlat kirjakeelt, nimelt üksikutes teadustes,  meil Meel ei ole. Seks on meil Meel palju tööd tayvis, nimelt tarwis ka Eestikeele professorit. Tartu uniwerstteedi pääle. Tuleb praegu kellelegi kord kätte, sügawamaid ja raskemaid aSju EeStikeeli seletada ehk tõlkida, siis ajab igamees ise omale tee, üleüldist kõigilt käidawat ja tuntawat teed meel ei ole. Sellepärast on siis üksiku uurija tee suurele hulgale sagedaste mitmes kohas raske sõita. Ma olen püüdnud,  seaduse keeleteed nii selgeks ja siledaks teha, kui minu keeletundmine ja waimujõud kandis. Mrs POBB6 U6MO odÜKstur, ütleb Ladina mees; meie ütleme oma keeli ümber: Ule jõuu ei mõi kellegi käest midagi nõuda. Siiski loodan mina, et ma mõnegi werSta seaduse kirjakeelt õige kauniste olen seadnud ja tagasõitjatel  teekäimine mitte liig raSke ei saa olema. Leitakse mõne mersta pääl siis takistusi ja komiStamise  kiwa, ja neid on olemas —, siis palun mulle neid kohte teada anda, et ma kaS ise õpetust saan ehk muile õpetust annan. Ja Mõlemail olekuil leiab meie kirjakeel kasu ja see on minu iseäraline soowimine. Et uueS SeaduseraamatuS palju uusi aSju ette tuuakse, siis oli ka palju uusi sõnu ja nimesid tarwis. Ma olen neid walinud ja sünnitanud wõimalikult sündsaste. Aga siiski saab lihtlugijal mitu sõna ja nime tume olema. Nende seletamiseks saab iseäraline Sõnaraamatukene wälja tulema, ei mitte kroonu poolt, waid minu enese poolt. Tema nimi saab olema: „Uute kohtuseaduste wõti.* Selle wõtmega, loodan mina, saab igamees seaduse mõistmise ukse täieSte, pärani lahti. (Järg Mb wl«na.)