n.n.ci uiill üra veeretasin. ms pidin talle (kaebdu'c  karrmake' üllmeift seimÄHW muretsema. „Ma ' rarkilln n-.z MK, „kmda ma seda kangekaekull  nüue:a:::a pean, misga teie pimesi reall llm.nuuall kaeMuüa!uscsi kinni pidate ja mine ialüi e- !all, chk ig küll üks palju rad'uu  :üi- üsna kig: 11".v.ö. Teie teate, rüüle nente kull? meel üks kolmas iääi vnncwse 'll .a. ell ii... na.n ec i.ur.c. kes craegu kui kiin .ll.ine nrnnecnrn.' lliu '.NN!U 7-.. !N'7" k.nll.' üüüdie lllli. karraga Lindnmrt minu llun uaüeie. ..reckinni. os :wu üht kõaracrnnat abinõu minu kallus rrnukida. meL mulli ci rara ma cma vriiusi muie. Nvcr Tmit su m.ünu macrllane. Ma cean ma. aga ma tunnen rema mõn.r.t c rerna ei ale Elleni surma suures :niuc 'lliikiane. tema ei mõi seda raim: olla. Ma ci caüa 'ec'ugusi süüd mine oma raale toonnada ju llta mn.:e >ündi?a lasks. c: ie: süü, ims praegu minu vääie arwatakso, saaks ühe teise itmasüüta päälc aetud." Ma ci tea mitte ütelda. Niis selle särele sündis, sest kuna Lmdwart müristama häälega neid sõnu rääkis, wajnsin ma, enese süüd äratundcs kui mälgust trehwatud, inõistuseta maha. Kui ma hulga aja pärast kõrwalises toas, kohu mind wiidud oli, omast minestusest üles ärkasin, tundsin ma ennast üsna wiictsa oleinai, siisgi scistn ma selle Miile, et jcc asi kuuni otsani pidi läbi wõetud saama. See sündis. Mtu tundi We järge, see on künni süda õõm, sai selle asjaga kangesti tööd tehtud, siis näimaks mõis kohtumõistja oma otsust anda ja see oli: -Tema on simakmc!" Mis ma seda kuuldes tundsin, ci wõl ma mitte wSlja rääkida. Ma rWiMisim enam kui Lindmart, kes kaunis rindel näis olcwat ja ühe iseäranis külmmc ja rahuga kohtu otsust ivasiu wõttis, mis teda eluks ajaks mangi Kõle mõistis." Eiscner pidas natuke aega kurni, siis rääkis ta edasi: Ma vean lühemalt rääkima, mn rammu taob usun jooniga wähemaks. Lindwardi nuhtlus sai teisel koosolekul lühendatud  kolmMmNe aasta pääle; enam ci tulnud mitte sääl Muutmist ette. Ma ci taha Mitte järele katsuda, mis kohtumõistjaid selle otsusele juhtis, millest mina ainu üksi maailmas teadsin, cr ra mitte õige ei ole. Lindmart astus oma ass rsÄe karistuse sisse. Mina aga kansin maimu haigeks ehk võdrsmceleliseks jääwad. Ega see poleks une vlsud selle kshia, mis ma ka»NStaKR. Ksrrs «tst» ms jMs, kui see meele ärshettMW Mli pääle tuli oma waewa lühenduseks kihivti sisse. Aga, nagu pilkaks weel suhtus mind ja ei laseks mind mitte nii kergelt läbi, see ei surmanud mind mitte, waid tegi mind eluks ajaks rinnust tõbiseks, mis mind nüüd lootuse järele näitab ometi lõpctawad.  Kui ligi üheksa kuud Liumardi ära miinusest oli mööda läinud, siis wõtsinma omas meclcärahcitmiscs  nõuks, teda maagist päästa. Ma tahtsin selle plaani tntmiseks oma tenvet maraudust. mis ma nüüd jälle omale korjanud olin ja mis sest õnnetumast  õhtust saadik Roshcsteri pargis ühe hea hulga oli kokku sulanud, ohmcrdada. Kahede riietega ja kõige muu rohke abi nõudega, läksin ma senna kohta, kus Lindmart mängis peeti. Ma olin nõu leidnud neid takistusi, mis muidu ika mängisid maalmaS käimisel ecS vlimad, lõrmalc saata. Ma sain, nagu ööldud, ilma takistamata Liudivardi juure mangi hoone. Meie jälle nägemine  pani meie südant lõhkema. SiiSgi ei kaotanud ma oina cttewõtet mitte silmast. Rutulise tuhi- naga teatasin ma Lindivardilc mikspärast 'ma tulnud olin, sundisin teda mägise omc riidid selga panema, kuna ma i>c tema ivangi kuue oinale ümber mõliin; andsin mähile märku ust lahti keha ja sundisin teda wülja. Tema järele keerti uks lukku ja mina olin wangihooncs. (Järg jääb tulema.) lähemad lühemaks, ööd pitkemaks ja pimedamaks, mis mõndagi arga, keö Saaremaa ümbcrhnlknjatest  ja röömli töödest on kuulnud, kohkuma paneb, ehk oma uncwvodi paal rahutumas kartuses  wargate pärast tulema! homikut igatsusega ootab. Mitmed -väikesed kuritööd saamad siin ja sääl tehtud, kus ka mõni kogukonna kohtumecS ligi on aitanud sNo noh! Sri. toim.) Snnremaal olcwad töömehed nihkuwad aeg ajalt kodupoole, suurem osa kurmameelega ühel wähc teenistust olnud, et just kewadesc laenatud reisi raha saab ära maksta, teistel olla jälle kopik teel ära rõõ-vitiid;  kuna tublimad teenistus mehed oma naese ja lastele suurest linnast seisti toodud kingitusi jägawad ja ennast jälle nägemise üle rõõmustaivad;  raha kott kuulab ka rohke wiis kuud sõna, kui inimlikult elatakse. Põllu ineeS waatab maa andisid üle, millega kõrgeni teda õnnistanud on ja leiab et rukki on 6 —B, odrad  kartuhwlid  6 —B, nisud B—lv seemet aimud zka linad on hästi kaswanud; heina saak paiguti parem kui mincnal aastal. Kõik tööd on korraparalise  ajaga korrale kohendatud. Rukki oras on kahewahelmine, kes wara külmas sellel parem kes hiljem külmas kchwam. Taewa Isa on wilja poolest knl põldu õnnistanud, aga rahaga jääb kõrge rendi peremees omctegi kimpu. Wilja ja loomade hinnad on odaivad, peremehel on pool renti ja kvrwaliscd maksud sügisel ära tasuda aga kust wõtta ? Raha, raha ! hüüab rahwa hääl, kuS ka kaupmeeste ja kõrtsimeeste hääled ci puudu peawad nõu, kui aeg ci pööra tnlcwal aastal kauplust maha jätta, mida ka '.viimastele oleks soowida. Oösene ümberhulknminc harmomkamänguga näitab sigincwat, mis ju muidugi mõista Suuremaalt  külge hakkannd haigus on, oleks soowida, et walla ametnikud selle asja poolest enam oma kohust tmdaksumd ja seda paha juurt katsnksiwad ära hääwiiada. Laste kurgu tõbi scharlahiga möllas kahes külas wnmastc nädalate sees iugewasti, mis juba näitab aeg ajalt järge jaamad. Ühe niida li seeS maeti K. külas, mis 2-8 talu suur, kuus last. Haigus M külge hakraw. X. Kihelkonnalt. Paha undi s. Rootsikuta wallaS elab mere ääres mõisa metsa maht Peeter Wolm. Temal olnud üks suue oinas, kelle eest talle sui keegi wiiS ruhla pakkunud, aga ta ei aimud teda meel selle hinna eest ära. Mihkli päema nädalas ühel homiknl leiab Peeter oma suure oina sisikonna (rahwa keeli: „siisikouna") laudast sõnniku päält. WarnS wiinud öösel oina ära, et tal kergem kanda oleks, jätnud ta sisikonna  järele. KcS waras on ei ole teada, aga arwatakse laewa meeste kuritööks, sest üks mõcramaa laew seisnud sääl ligidal mereZ. Peterburist. Kohtutubades sünnib tihti lugusid, mis igapäeivasest elust inööda kniwad. Seda on iseäranis Peterburi rahukohtust ütelda, kuS maga weidraid kohtuasju süuuib. Selle kuu 10. p. tuli järgmine asi ette. Sekoiidc-leitant Bogvljepow ja kaupmees Jmauom lugesiwad „Rosa" trahlris walju häälega „Nowojc Wrcmja." Raabrilaua ääres istus preestri poeg Polkanow sõbraga ja lugcS niisamma walju jhnälega. Bogoljcpow  ütleb: „Jätke, teie oma ajaleht walctab." „Teie oma waletab," wastas Polkanow. „Kudas on teie nimi?" küsis Bogvljepow. „Polkanow; Austria alam." Nüüd algas claw kõne. Polkanow:  „Mina pean tunnistama, et teie Wcne maa on nõrk!" Bog. :„Kuda nii?" Polk.: „Teie politik ci kõlba midagi: Teie ei wõi Bulgariast Stambulomigi ära ajada; nhwardaie kõigest!" Bog'.: „Kuda nõnda? Lugege, siin seisab, et wali politik meil on." P. „Kus see waljus ou? Kolm kuud juba mõõda, ci wõi ühtigi teha." Bog.: „Ei meie politik on wali!" Polk.: „Tühi ka! Wcuclascd  ou arad. Austria wõtab Balkani poolsaare kõik enesele; siis pühkigu suud puhtaks!" „KcS julgeb seda ütelda? Mina olen ismnaamcelne!" karjus Jwanow, Bogvljepow, ära lase Weuenmad laimata; olid jn ise sojas, anna Austria mehele õpetust." „Küll naha, et ta sõjas oli, juba sai sckond-leitnantiks, mehike!" pilkas Polkanow. „No noh, brat, kui sa pilkad, siis teen sinuga soldati moodi," ütles Bogvljepow, wiskas Polkauowi  nagu takukoti põrandale pani laua talle kõhu pääle, walas talle õlut kaela, ja istus ise otsa ja küsis: „KaS Weuelane ou rünk?" „Ni, ai, mina olen ju ise ka Wenclane, tegin üksnes nalja," hüüdis hädas Polkanow, kes siis lahti sai ja läks Jwanowi kallale. Polizei tuli wahele. Mehed pandi kolmekesi! kohtu ette. Kohtumõistja mõistis Bogoljepowile ja Polkanvivile tmubalcgi 1õ rubla lrahwi Jivauoivilc 5 rubla. Protokollis seisis, tüli hakanud Bulgaria pärast. (Post.) Kroonu maade Minister, on nõnda kiida „No>v. Wr." teatab, iviimascl ajal hoolega see pääle hakanud waatama, kuda ivõida Weuemaa tiibaka kaSmatamist edendada. Et nüüd Türgi maal ja Hotlandimaa koloniides rohkest ja head tubakat haritakse, seepärast on siis täheutiid Mu niötcr riigi saadikute kogule ette paunud: temale lubada, asjatundjaid uurijad Türgi ja Hollandi maa kolouiidcse saata, kus nemad Wenc maa tubaka  täsivatamise kasuks mõnda head õpetust ja juhatust möiksiwad leida. Millest kõnelewad teised ajalehed? „PoStimees" kõneleb oma 4V. numbris nõnda: „ Saaremaalt. UuS Eesti selts „vn sääl omad esimiscd sammud astunud. Soo„wimc  südamest et ta mitte nii uinul ei oleks, „kui Paides „Ühenduse" selts, mis enesest mitte „midagi kuulda ei anna. Imeks on panna, et „Kuresaare Eesti leht „Saarlane" nii kulm on „uue seltsi wasta ja temast palju head ei looda. „Muidu on „Saar!ane" ikka üsna Eesti meelne „lcht olnud." Meie kostame oma eest, et meie nimetatud „Eesti seltsi" wasta mitte „külm" ei ole, aga kahtlane oleme meie selle seltsi kohta ja seda ei wõi meile keegi pahaks panna. Eesti lõbu seltside töö wili („Wanemuiue" arwamata) ei olegi nii üli tähtjas meie rahwa elu kohta olnud, et sellest kiitusega möiks kõneleda, nagu „Postimecs" ka ise seda Paide „Ühenduse" ja mõne teise seltsi kohta on tähendanud. Meie tunneme oma Saare rahwast paremine, kni ülcwcttc suguwenuad, ja seda mööda armame ette, et Kuresaare Eesti seltsile  mitte kerge ei saa olema oma eesmärgile astuda.  Wäga soowida on aga, et Kuresaare „Eesti selts" ja „Saar!ane" rahwa äratamise tööl ikka küsi käes käiwad, et meie aivaldatud ette arwamised wõiksiwad maleks jääda. Meie oleme kõik Saarlased ja kui meie ettewõttcd hästi korda