Sakala Wiliandis. 20. Septembrit»» päeval 1880. IN. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Wastutaja toimendaja ja wäljaandja C. R. Jakobson. Sissekord. Poliitika leht. Wõeriti teed. Poliitika ringwaatus. Omalt maalt. Wiliandist: Liiwimaa kubernäri herra. Wiliandi  maakonnast: Kardetaw mees. Pärnu maakonnast: Õnnetus.  Tartust: G. Soonsein; Eesti Kirjameeste Seltsi XXIII, koosolek.  I. Tallinnast: Prohwet. Riiast: „Zeitung f. Stadt u. Land"; Lindenruu. Peeterburgist: Loris-Melikow; Dshaapani saadik; uus Eesti selts; näitemäng; Moskwast: Südameta  ila; kaardimäng. Odessast: Õnnetus. Ka luuga st: Ebausk. Wõeralt maalt. Saksamaalt: Austria kroonprints; Kreeka kuninglik paar; sõawäe paraade. Türgi maalt: Riigiametnikude wahetus;  Dultshinjost. Hispaaniamaalt: Printsessina sündimine. Inglismaalt:  Türgiriigi asjust. Prantsusemaalt: Wiha Sakslaste wasta. Lisaleht. Isamaa ja armukese eest. IV. Muhamed ja tema ust. I. Nalja Mart ja Kalja Pärt. Kirja wastused. Wõeriti teed. jutustab Tallinnamaalt järelseiswa kurwa juhtumise: Lihola lähedal on mõis Wanamois, mis paron Budbergi omandus, kes ka seal naabruses haakenkohtüherra on. Sealpool tõusis mõne aja eest tagasi ususelts elusse, kellel nimelt põhjuseks on tehtud, wiinajoomist kautada ja pühapäewiti koos käia, kus ewangeliumi ära seletad!  ja waimulika laule lauldi, mis zensuri poolt lubatud  oliwad. See ususelts on ammugi tuttaw, ja kellegile  ei tulnud meele, tema edenemist keelata. Aga paron Budbergile näitas ta, ei tea mis asja pärast, kahjulik olewat ja tema wõttis nõuuks, omi talupoegi õige tee peale tagasi juhatada. Ühel ilusal pühapaewal  langeb ta, peale selle kui oma all seiswad wahimehed  ligi oli wõtnud, ususeltst koosoleku sekka ja wiib kõik perekonna liikmed, kuhu selts kokku oli tulnud, mõisa, kus ta kui kohtuherra seda otsust teeb: Igaüks saab nii ja nii palju witsahoopa. Jhunuhtlus alustab  takistamata peremehe pojaga; kui aga kord peremehe  15. aastase tiitre kätte tuleb, panewad timukad wasta, sest et seadusewastalise teu eest kartsiwad wastamise  alla langewat. Seal kargab paron Budberg ilma palju mõtlemata isa kallale ja sunnib teda ähwardamistega,  ise oma käega täitsa ilmasüüta tütrele witsu anda. See asi on kohtu alla antud. Nõnda loeme Wenekeele ajalehes. Palwewennad, kellest siin räägitakse, peawad mitmes kohas Tallinnamaal  ja ka Tallinna linnas omi koosolekuid, ilma et neid konsistoorium keelaks. Pealegi on mitmed kirikherrad  selle MWBM edendajad ja kutsuwad nende jutluse jumala - teenistusi pidama, ning kirikherrade ajaleht „Ristirahwa pühapäewa  leht" rääkis ühe wahe suure waimustamisega neist usuäratajatest, neid nagu kõige paremaid heategijaid  rahwa silma ette maalides. Nii palju on selge, et meie kirikherrade poolt nende palwewendade tööd rõõmuga nähti ja edendadi. Nüüd peame aga teadma, et see maakond, kus nimetatud usuliikumist nii suurel mõedul nähti, see kõige wähem haritud maakond ja seesinane on, kus koolist weel mitte wäga palju töös ei ole. Palwewennad  läksiwad seal sellepärast omas usumäratsemises ülemäära, kus nende usk sagedaste muud ei olnud, kui kõige pimedam ebausk, mille üle iga mõistlik inimene  ära kohkus. Mõned nägiwad kõige hullemaid nägemisi ja töised ootasiwad wiimast päewa ja ei tahtnud  ka enam tööd teha. Seesuguse koleda tuju wasta läks abi tarwis, aga mis oleks siin õige abi olnud? Nagu meie kuulnud oleme, olla noor paron Budberg  Wanamõisast üks wabameeleline mees, kes sedagi ei sattiwat, et talupojad tema ees ilma mütsata seisawad.  Wõib olla, et ta ka just sellepärast usumäratsejate  wasta ülesastus. Aga tema tee oli üks wõeriti tee, sest ihunuhtlusega ei wõi kedagi usumäratsejat ümberpöörata, waid see teeb neid üksi märtriteks. Meie süda wäriseb sees, kui ka selle peale mõtleme, et ilmsüüta  noored inimesed, kes mitte süüdlased eiDple, et nad seesugused usumäratsejad on, koleda ihunuhtlust läbi terweks eluajaks õnnetumaks ja häbistatud inimesteks  on tehtud. See on jälle üks juhtumine, kust elusalt ära tunneme, kui hädaste tarwis on, et ihunuhtlus,  nagu ta praegu weel meie maal walitseb, täitsa wõimatumaks saaks tehtud. Aga missugused teed on õiged teed, usumäratsejaid  ja meie maad.seesugusest haigusest puhastada? Kui selle küsimise peale õiget wastust tahame anda, siis peame enne järele uurima, mikspärast see haigus meie juures nii suurelt maad jõ.udis leida. Seda ei ole raske ülesotsida. Meile on peaaegu igast kihelkonnast wallakvolide tunni- ja õpetuse-plaanid kätte saadetud ja need näitawad meile selgeste üles, kus wiga on. Wanamois on Lihula-Kirbla kihelkonnas, kus lapsed wiis päewa nädalas koolis käiwad (üks päew on leerilaste  ettewalmistamiseks). Selle kihelkonna külakoolides  maksis kooliaastal järelseisaw „parandatud wabameeleline" tunniplaan: I. klass: piibli lugu 6 tundi, katekismus 3 t., piibli lugemine 1 t., Lutheruse  eluloo lugemine 1 t., waimuliku laulusalmide pähäõppimine  1 t., laulmine (manuste koraalid) 5 t., lugemine kooli lugemise raamatust 1 t., kirjutamine 2 t., rehkendamine 5 t., geograafia 2 t., öigekirjutamine  2 t., pääst kiri 1 t. 11. klass: needsamad tunnid, muud kui õigekirjutust ja pääst kirjutust seal ei ole, aga selle astmel waimuliku salmide pähä õppimist  2 tundi ja kirjutamist 4 tundi nädalas. Nüüd wõib iga inimene, kellel wähegi kooliasjadest tundmist on, ara mõista, mis seesugustest lastest peab saama, kus 18 usuõpetuse tundi wiie päewa sees antakse, kuhu igal paewal üks koraalide õppimise tund weel juure tuleb, ja paljalt 1 tund nädalas kooli lugemist raamatu  järele, see on mõistusega lugemist. Ühtlasi ei tohita ära unustada, et igas koolis oma ligi 100 last kitsa ruumi sisse kokku on tuubitud, keda üks koolmeister  kahes jaus (klassis), aga ühes toas õpetab! Mõtelgu iga mõistlik: 3 tundi päewas usuõpetust, 1 tund usulaulmist ja kui laps kirjutab, kõlawad kõrwalt  jälle needsamad usuõpetused tema kõrwa, keda siis töise klassiga läbi wõetakse! Kas siis imeks on panna, kui seesugusel noorel inimesel, kes koolist wälja tuleb, küll piibli lood, katekismused ja lauluraamatud pääs on, aga mille tuumast ta mitte oja oma südamele  ja mõistusele ei ole saanud. Ja kuidas wõib seda pahaks panna, kui siis pärast seesugune inimene usumäratsejate kilda langeb ja ebausu tempa õigeks elawaks usuks peab? Sealt tuli meie wiga ja puudus, ning kes meie puudusi ja wigu seal kasile wõtma, see on: meie Aiatoolide õpetuD järge parandama.  Kuidas wõib  inimesi  selle eest trahwida, mis neile koolides luu ja were sisse on pantud ja õpetatud? " Kui talupojad mõnd wabameelelisemat leht, näituseks „Sakalat" pearoad, siis keeldakse seda ära ja ähwardatakse neid kohtadest lahti lasta. „Sakala" asemel soowitakse neile „ Ristirahwa  pühapäewa leht". Aga kui siis talupojad seda teewad ja sellest osa wõtawad, mis „Ristirahwa pühapäewa  leht" heaks kiidab, siis trahwitakse neid jälle ihunuhtlusega. Need on meie meelest tõeste  wõeriti  teed! Poliitika ringwaatus. Meie Weneriigi kodumaa poliitikas on wiimaste nädalate sees mitu tähtjat uudist nähtawale tulnud, millest meie riigi seestpidise elule nagu üks weel rõõmsam  edenemise aeg kätte on jõudnud. Peale nende asjade, mis juba nimetanud oleme, peame siis ka seda meele tuletama, et Siberimaa uue uniwersiteedile juba aluspõhja kiwi paigale pandud ja ka uue Siberimaa  raudtee ehitus Keiserliku Majesteedi poolt kinnitatud  on, mis esmalt Jekaterinenburgist künni Tjumeni  linna peab minema ja mille läbi peale 300 wersta uut raudteed juure tuleb. Seda tööd saab kohe käsile wõetama, et tema juures Wolgajõe jauskonna  töörahwas, kus näljahäda walitseb, tööd ja leiba leiaksiwad. Weneriigi seestpidine elu ja tugewus on aga selle uue asutamise läbi jälle hea samm edasi jõudnud. Wõ eralt maalt ei ole mööda läinud nädala kohta midagi iseäralist tähtjat uudist jutustada. Suuri juhtumisi on küll tulemas nagu nimelt Türgimaal, Inglismaal Jirilastega ja Afghanistaanis, aga praegu on alles kõik keerlemas ja weerlemas, nii et kõik asjad nagu udu sees seisawad ja keegi enne neist aru ei wõi anda, kui udu ära on lahkunud ja päikene ilmsile tulnud. Jirilased näitawad tõeste mässamist teha tahtwat, Albaanialased on juba Türklastega nägelemas  olnud, kus mõlematel pool ka haawatuid maha jäänud, ja suuredriigid ei ole weel mitte wiimasele otsusele jõudnud, kas omad sõalaewad Türgi piiridesse peawad saatma, ehk mitte. Kusagil pool ei ole selgust,  aga liikumist on küll igal pool tunda. Ehk saab pea ka suuremat selgust tulema! Omalt maalt. Wiliandist. Liiwimaa kubernäri herra, kammerherra paron Uexküll von Güldenbandt,  kes 26. Augustil wõeralt maalt jälle koju oli jõudnud ja kubermangu walitsuse oma kätte wõtnud,  tuli 4. Septembril Wiliandi linna, kus järgmistel  päewadel siinseid kohtusi rewideerimas oli. Wiliandi maakonnast. Kardetaw mees. Meile tuleb Helme kihelkonnast mitu kirja, kus selle üle kaebdust tõstetakse, et seal üks koolmeister Märt Jakobson wnmasel ajal palju kardetawat juttu ajada,