kes sedawiisi oma tulewiku peale mõtleb. Sedawiisi peaksiwad kõik Eesti waüad oma koolide eest muretsema. Pärnust. Pärnu sadam on 5. Nowembril jälle lahti läinud, nii et kõik auru- kui purjulaewad, kellel moorid sees oliwad ja teele soowisiwad minna, sadamast wälja on peasenud. Ka Pärnu aurulaew, keS Pärnu Riia wahet käib, on Riia teele wälja läinud. Pärnumaalt. Kuidas lauljad ise Pärnu k"v ea le wa meile üks laulukoori liige „mitme töiste lauljate nimel" kirja, mis järelseiswalt awaldame. See kiri teeb lauljatele  auu ja näitab, kuidas nüüd mitmed kahetsewad, et ennast wale teede peale ühes on lasknud wedada. Kiri on muutmata nõnda: „ Eesti Postimehe 37 awaldatud kiri („„Wastus Sakala laimu peale"") ei ole mitte lauljatest tulnud, maid wõib teda üksi Pärnu „„ kontserdi toimekonna"" ülemeelse wiha awalduseks pidada. Kui Pärnu laulupidu nõu tühjaks oli tehtud ja jutt kontserdist asemele astus, oli lauljate seas palju neid, kes juba nagu ette äranägiwad, mis wälja saaks tulema, ja sellest kontserdist sugugi osa ei tahtnud minna wõtma. Aga et nende wiie koori lauljad siiski enamiste kõik seal oliwad, see tuli sellest, et kontserdi toimekonna liikmed neile elawa piltides ette paniwad, kuidas laulupidu nõu jäädawalt katki jäänud, aga nemad kontserdi andmise teel palju raha wõiksiwad sisse teenida ja sellega kas Aleksandri koolile ehk mõne muu kasuliku asutusele palju kasu saata. Kes ei tahaks mitte hea meelega isamaad teenida! ning nõnda läksime  kontserdi andmisele nagu isamaa teenistusse. Aga pärast nägime ära, kuidas meie kitsas poliitika silmaring  meid köwera tee peale oli wiinud, ning kahetsedes  peame nüüd kõik tunnistama, kuidas meid meie juhatajad kawalaste meelitades petnud on ja meid ühes enestega Eesti nime teutama tõmbanud. Meid on, ilma et meie midagi ette oleksime teadnud, nagu näiteloomi ümber weetud ja praegugi ei peeta meist nii palju lugu, et meile kontserdi sissetulekust aru tehakse, ehk küll seda mitu korda järele oleme küsinud. Ehk ei ulata toimekonna liigete auusus mitte nii kaugele?  Selle eest on nad aga Eesti Postimehes kõige jõledama laimdusega lauljate nimel ette astunud. Sakala  toimetaja peale muda loopides, ehk küll wist keegi laulukoor neile seda woli ei ole annud. Meie arwates  ei ole aga Sakala toimetaja muud teinud, kui toimekonna „„pidu"" õige nimega nimetanud ja awalikult  sellest kontserdist kõnelenud, mis toimekonnale häbiks tuleb. Nemad ütlewad omas kirjas asjaliku wastust mitte tahtwat anda, aga neil ei ole tahtes ega tahtmata mingisugust asjaliku wastust anda, sest et lugu jo tõeste nii on, kuidas Sakalas seisab." 5. Kuhu kädaste abi tarwis läheb. Mihkli kihelkonnast kirjuratakse meile: „Kurwa südamega peame oma rahwa õnnetusest kirjutama. Tallinnamaalt on uued prohwetid oma jampsi ka meie kihelkonda toonud  ja meie kihelkond on praegu nagu mõni hullumaja.  Mitte üksi mehed, waid ka naisterühmas käiwad  perest peresse ja koolimajast koolimajasse, kus nad hirmsa hullumaja healega kõige koledamaid põrgu pilta ette maalimad ja enam kedagi inimest rahuliste elada ei lase. Iseäranis kahetsemise wäärt ja hale lugu on aga see, et meie noor sugu ja lapsed täitsa hulluks tehakse, nii et kui pea riigiwalitsuse ahi ei tule, siis meie noor sugu oma terwise ja mõistuse poolest täitsa hukka lähäb. Hirmsad põrgu pildid, mis rändajad „prohwetid" igal pool lastele ette maalimad  ja nende koledad palwe kisendamised ajäwad kõik lapsed wärisema, üraminestama, hirmsaid nägemisi nähes maha kukkuma ja liikmetega nagu krampides wehklema. Seesugused sagedad liikumised on mõned lapsed ja noored inimesed juba nõnda ära kurnanud, et nagu surma-warjud ümber kõNniwad, kõik elurõõmu ära on kautanud ja paljalt weel miimist päewa ootawad,  kus nemad üksi Jumala trooni peale läikima saamad, kui muud kõik põrgu tulesse langemad. Kõige kurwem lugu on see, et ka mõned koolmeistrid selle usu kilda on langenud. Nii on näituseks Koonga wallas kolm kooli, aga neist on juba kahes koolmeistrid  ametis, kes uueks prohmetiks on heitnud ja omi koolilapsi wärisema ja jampsima panemad. Mis peab seesugusest noorest soust saama, kes muud koolis ei õpi, kui Soodoma ja Komora pattu ja kõige jõledamaid  „Põrgu pilta" tundma ja kes märatsema palwe krampide all oma terwise jäädawalt ära kautawad? Siin on küll jo aeg, et kõrge riigiwalitsus selle 100 peale armulikult maha waataks ja seda kudag! musi toimetaks, et koolides sedawiisi noort sugu rikkuda ei tohita. Meie kirikherradest ei ole selle haiguse wasta mitte abi loota, waid need näitawad seda asja ennema edendada kui takistada tahtwat." Nõnda saadetud kiri. Ka muialt oleme mitmest kohast sõnumeid saa- nud, et need usu jampsimised juba igast wõimalikust piirist üle on läinud. Tartust. Rõuge haigus on Tartus õige suurel mõedul praegu walitsemas. 1. künni 15. Oktobrini  on 121 haigest 18 ära surnud, ja 15. künni 31. Oktobrini 128 haigest 9 surnud. Ct see haigus ka kergelt linnast maale läheb, sellepärast on maga tähtjas, et lastele igal pool rõugeid pannakse, mis katkuhaiguse kartust wühendab ehk haigust, kui ta pärast tuleb, kergemaks teeb. Tartu töise ehk Wene i üks ettewalmiDamT klass juure arutatud, mis ka on. Kooli ülespidamiseks  saamad 1300 rubla aastas anwd, sellest maksetakse  450 rubla koolmeistri palgaks, 500 rubla kooli ja koolmeistri toa eest üüriraha ja 350 rubla kütte, walguse, teenrite, õpetusnõuude j. m. eest. Peale selle saamad 200 rubla ühekorraks kooli laudade, pinkide  zc. muretsemiseks antud. Kooliaja pikkust, tundide  armu, õpetatumaid asju zc. saab ministri loaga koolide kuraatori härra ära määrama; kooli juhatamine,  tundide ärajaotamine kui ka kroonukohtade andmine  jääb seminari walitsuse hooleks. Tallinnast. Keiserlik Kõrgus Suurwürst Aleksei Aleksandrowitsh jõudis 3. Nowembril raudtee peal Tallinna, kus Kõrge Külaline sõalaewa „Hertsog Edinburghi", mis Tallinna sadamas seisab, ülewaatamas käis. - Linda seltsi laew ..Linda Morgenroden" on' omal linna poole kalju peale kinni läinud, aga ühe waritsewa aurulaewa abiga jälle lahti peasenud, peale selle kui ühe jau moorist wälja ladus. Laew wõttis siis moori jälle sisse ja läks Kjöbenhaweni sadamasse, kus laew mee alt läbi waadati ja leiti, et ta edasi mõis sõita. Kui ka laewal  midagi wiga peaks olema, siis ei ole Linda seltsil seda kahju mitte kanda, sest et laew 40,000 rubla eest kinnitamise seltsis ülesse on wõetud. Selts kikust elust. Tallinnast kirjutab meie auustatud kaastööline: „Talwe pitka ohtude lühenduseks toimetame meie Eestlased isekeskes mõnda meelejahutust, selle hulgas ka arwa näitemänga. Wiimase  toimetusega tehti tänawu „Lootuse" seltsis 26. Oktobril Öiete ei maksaks sellest üleüldises ajalehes mitte pitkalk" mis mõne 75 ehk 100 kuulja ees ilma iseäralise tähtjuseja tallitadi, waid peaks ennem kohalises lehes meele tuletatud saama, aga wõi'p meil siin Eesti lehta s. o. rahwalikka  on? Selle puuduse pärast peame senni oma rahwalikka asjandusi ikka Tartus ja Wiliandis korrutamas  käima, künni ise nii rikkaks saame. *) Säherduse  rikastamise kõminat kuulukse siin ka juba mõni hea kuu. Rahwalikuks asjaks nimetan mina aga ka näitemängu, mida kusagil mitte tähelemata ei peaks jätma, waid igal pool teda püüdma awalikult kõrgema  järje peale upitada ja tähtsamaks tõsta. Mängitud  saiwad meil 2 tükki: „Tuhalabida walitsus" ja ..Kihlused lume hange otsas". Esimene tükk on tänawuse aastase Eesti Postimehe Kalendri lisas, töine Eestikeeles koguni uus. Esimese tüki mängu lühidelt arutades, wõime rahul olles ütelda, et kõige raskem roll wõi toimctataw osa ..Hannus Küür" kõige parema mängija päralt oli, seepärast wõime tema mängu ka suurema mõeduga mõeta. Kirjaniku meelest  on Hannus Küür tasane, pitkameeleline (see juures  wist ka pitkakeeleline!) rahuarmastaja mees, kes oma auusa töise poole" walitsuse all ägab. Meie nähtud Hannus oli aga kaunis tublikas, järsku ja kõwa healega mees, kelle tarwiliku loomu wahetust tüki lõpetuses wüga wähe Läheleda wöisime. Tema kaunis wali olek tuli seda enam nühtawale, mida tasasem Truuta oli. Truuta etendaja ei ole wist küratsejat ja taplejat talu-eite näinud. Tema näitmise  juures tikkus waatajale iseenesest küsimus meelde: mikspärast ometegi Hannus nii pehme oleku ees hirmu tunneb? Parem paneks ta käe õrnalt Truuta õla peale, waataks lahkelt talle silmadesse ja ütleks: Truuta, ega sa nii kuri ole, kui praegu ütlesid. Wiiu oli üsna ema tütar; niisama tasane ja kartlik. Aga seesinane  kartus, mis minugi pärast muidu kiiduwaärt küll wõib olla, ei ole mängu juures mitte kohane, waid teeb teda kohmetuks. Ometegi tuliwad sõnad ladusamalt ja selgemalt üle uulte, kui ta emal, ja tunnistasiwad pealegi mõnikord ka soojustki, kust näha oli, et paiguti mängija oma rolli sügawamalt mõistnud  oli. Tema kosilane Nirk oleks pidanud aga , palju enam agaram ja ärgum olema, kui ta meile seda wallakirjutajat oleks tahtnud näidata, keda tõi- 5) Et Sakalaid peale 400 eksemplari Tallinna linna üksi läheb, sellepärast on see ajaleht niisama heaste ka Tallinna kui Wiliandi leht, ning meie saame igal korral malmis olema, ka Tallinna „rahwaliku asjadele" lahkes te ruumi andma. Sakala Toimendus. sed imestasiwad ja nagu Võrukaelaks pidasiwad. Töist tükki jätan arutamata, muidu wiiks meid kiri liig kaugele.  Ütlen aga nii palju, et mängijad needsamad oliwad. Endine Hannus ja nüüdne Otto Loodus oli ka siin pää ja parem mängija. Kõne oli kiiduwäärt selge ja liikumised läksiwad sõnadega ühte. Wõrdleme  aga Hannuse ja Looduse rolli, siis näeme, et mõlemate wahel sõnas, teus ja seisuslikus olekus suur waks wahet peab olema. Nii suurt wahet ei leidnud  meie mängija juures aga mitte. Tema salgas oma esimeses tükis ilmutatud loomu liig wähe töises ära. Peeter oli õige tubli. Kaasik parem kui Nirk; wöib olla niisama ka Marie parem kui Truuta, jätan aga seda ütelust kinnitamata. Esimene nõudmine näitemängus on selge ja kuuldaw sõna. Selle puuduse  pärast läksiwad aga mõne mängija läbi mõned kenad laused üsna raisku. Liikumised peawad proowides  juba ette ära määratud olema, nii hästi rääkides,  kui wait olles. Selle üle peab proowide juhataja  walwama, et igaüks teab, mis ta mängu-pöranda peal peab tegema. Näituseks ei' tohiks seda tõistkorda mitte enam ette tulla, et Nirk Truuta wasta jookseb, nägu tema poole.hoides, jä hulga sõnu pomiseb, millest meie midagist ei kuulnud, ja siis alles täheleb, et Truuta toas on. Noh, aegamööda asjad käiwad; soowime siis mängijatele südamest „jõudu tööle" ja loodame, et see mitte wiimane õhtu ei olnud, waid ennem, et need seltsi liikmed, kellel mängimiseks tahtmist ja osawust  on, endid ühte toimekonda heidaksiwad ja siis ühendatud jõuuga seda asja edendaksiwad. Ehk saab ka „Lootuse" selts seda ettewõtmist kõrwalt aitama. Kõige pealt peab niisugust õhtuid igapidi õige lõbusaks ' tehtama. Igapidi lõbusaks ei wõi ma minewat õhtut mitte nimetada, kus rahwas enne kellu 8 kokku kogus ja V-ll istuma pidi; selle aja sees aga umbes tund ja weerand näitemängud tema tähelepanemist nõudsiwad, pool aega aga pidiwad nimelt naisterahwas liikumata oma platside peal istuma, mõtteid sõeludes, ilma mingisuguse  meele lahutuseta , mõned weel kasukas ja pealiskingades  higistades, nii et pealtwaataja juba rahutumaks  wõis minna. See wiimane mood ei ole koguni wiisakas ja peasi ärakautatama üleüldiseks mõnuks. Seltsi saali ja kortri kohta peab kahjatsedes ütlema, nad wäga puudulised ja waewalised sarnatse toimetuse  tarwis on, aga kasin jõud ei luba sündsamat korterit üürida. Ei oleks aga meie Eestlaste juures mitte seda äraneetud lahutust olema, siis wõiksime ka siin ehk kaunis tubli Eesti seltsi alal hoida, nagu umbes Lätlastel Riias on, kes peale muu auusa omanduste  weel igal nädalal näitemängu peab, kelle tarbeks 4 —5 osawat mängijat palgatud on ja suuremates tükkides priitahtlika kaasa palgatakse. Meie jõud on aga kahte seltsi pillatud. Wanem selts „Estonia" on nüüd omale trahteri ostnud taha Tompää alewi, kus ta kõigest maailma kärast lahutatud oma presitendi  pruulitud õlut joob, kaarta mängib ja saksakeele ajalehta loeb, wahel sekka ka Eesti Postimeest, kui käepärast on; aga nii sagedaste, kui ma seal käinud olen, ei ole ta ikka wiimaseid numbrid mitte üles leidnud, mäletab aga küll, et nad õiguse pärast ka tulema peaksiwad. Noorem selts „Lootus" on natukene  nobedam wõi „wiksim", kuidas meie pool „mutred"  ja sarnatsed keele solkisad ütlewad. Ta toimetab  tansuõhtuid ja maskeradisi, et üüriraha kokku korjata  ja peab ka seeläbi nii kaugele saama, et mõlemad  otsad kokku ulatawad. Kaugemale aga mitte. Imeks aga on panna, et selts oma õhtu-pidusi toredaste  ja kalliste aina üksi saksakeele leheS kuulutab, kellel kõigist kõik ehk 1500 lugejat on, ja mitte ka Sakalas ja Eesti Postimehes, keda ommeti Lootuse käijatest palju enam peetakse, kui Saksakeele ajalehta. Tuleb see ehk eestseisuse puudulikust Eestikeele tundmisest,  wõi on see hooletuse wiga? pärigu seda seltsi-liikmed järele, kui aega on." —uä. Tallinnamaalt. Wiinawabrikuid on Tallinnamaal  enam, km kusagil mmat Äsenerttg!S. 'Praegu on Tallinnamaal mõisade peal 148 wiinawabrikut, kus aastas miljon wedro piiritust põletatakse. Peeterburgist. Keiserlik Kõrgus Suurwürst Mihael Nikolajewitsh pidada pea Peeterburgi linna tulema ja siis kauemaks ajaks sinna jääma. Keiserlik Kõrgus Suurwürst Konstantin  Nikolajewitsh on Ferrolist, kus Liwaadia laewa parandatakse, maateed mööda tulles 8. Nowembril Peeterburgi linna tagasi jõudnud ja käis 16. Nowembril  ka Tallinnas, kus sõalaewa „ Hertsog Edinburgi"  üle waatas, kes Tallinna ees seisis ja sealt 17. Nowembril suurte meredesse teekonnale läks. Kõrge riigiwalitsuse ametnikude muudatustest  ja wahetamistest loeme Peeterburgi ajalehtedes  palju, aga ei tea, mis neist sõnumetest tõsi