meid tükkis ära ei unustaks, sellepärast teadustame enestest ka ajalehes, kui süül teistest ruumi üle jääb. Ihulik elu on meie tundmiste le kõige enam külge puutuwam, teeme siis sellest-ka kõige esmalt jutu algust. Mis meil siis ihulikust elust kirjutada on? Tahaksime seda et '.neil, nagu see nüüd igal pool tuttaw on, puudus uksist ja keudest sisse mähib, see ei oleks kellegi uudis, maid see on suurema osa praeguse aja inimeste päris omadus. Palju ja mitu korda enam uudis ja üsna algupäraline leidus on see, et meil Jaanlastel abinõusid, kuidas endid puuduse ja elu kitsikuse pigistusest  wabastada wõime. Meil on mitu ajaliku elu õnne hallikat, milledest meile head teenistust ja elu murede kergitust wälja moolab. „Oi wennike! Head teenistust  ! ajalikku õnne! murede kergitust! Kes neid mitte ei igatseks? Kui neid kõiki Jaanis olemas on, eks neid siis mitte ka igas Saaremaa kihelkonnas peaks olema Nii saamad paljugi Saarlasi rõõmust ja lootusest tuksuma südamega küsima. Wöiks küll, wastame meie, kui aga Jaanlastcst eeskuju wõetakse. Kõige Saarlaste  ja teiste Eestlaste elu korra edenemise  kasuks awaldame siin Jaanlaste käekäiku.  Wiis aastat tagasi pani kõrgesti anastatud  ja kõige Saarlastele tuttaw Rannaküla  mõisa herra A. v. Poll oma piiri pääl olewa kõrtsi kinni. „Rcnmaküla kõrts olla kinni pandud, ei säält ole enam wiina ega õlut saada," seda imeliku nudist kuuldes kiskusiwad mitmedgi topsi armastajad  päisi päewa ajal oma lahtisid silmi weel enam lahti; sest nad soowisid et see neil üks unenägu oleks ja et nad sellest mida warem seda parem ülesse ärkaksiwad, aga näimaks pidiwad nad omctegi uskuma jääma, km juba mitu korda kõrtsi juurest kuiwa nokaga olid ära tulnud, et see mitte une nägu ei ole. See oli paljudele kui päris mõistatus, sest knida wõida rahwas ilma kõrtsita läbi saada; kust peab siis kurbtuses rõõmu ja mures kinnitust saama, sest argade, mureliste ja kurbade pärast olla sarnatsed kohad rahwa hulka asutatud. Kes mõis seda ette ära aimata, j mis mõju kõrtsi kinnipanemisel rahma elu kohtapidi olema! Aastat wiis on mööda läinud ja tähelepanija silm näeb säült ringkonna inimestest mõndagi iseäralikku tegewust ja olu. Mitmegi perekonnale on kadaka ja kuuse okste asemele uus tubli õlest ehk roost peawari asunud ! takutortide kotide ehk muu sarnaste topside asemele, mis enne akna-haukusid tüitsiwad, on nüüd maja walgustamiseks klaasist ruudud ette panud, nii on kõik maja olek endisele paremale  korrale kohendatud. Põllud saamad kargetükkidest ja kiividest puhastatud; lagunenud  ajamulgud korrapäralikult tehtud: mitmesse kohta saamad uued kiwiajad tehtud,  mis nüüdsel ajal üsna uudis on. Mitmed mehed, kes enne juba mana aasta sees teine pudel teises taskus ümber hulkudes  wilja otsisiwad, saamad nüüd oma wiljaga juba kewadeni, ehk ka uue wilja kätte. Mitmel mehel milkusiwad enne paljad põlwed läbi pükste ja paljad jalad olimad kui lepa maiad lagunenud patakatest wäljas, nüüd kannawad nad kohtlased kasinad  riided ja mõnel on uskuge ehk mitte saapadgi jalas. Enne oli mõne mehel hobune, nagu rahma sõna ütleb: „ühe waresele palju, kahele pisut: loogerdajad  puuratad lohinal järel; hobuse riis' tad ka nii kuida need juhtusimad : rangidel wahest mõrdlawäät, teise tükikene niine köit roomaks, ohjadeks naese ehk laste säärepaelad  jne. Nüüd on juba nende meestel tublid hobused, ehitawad endale raudigedega  wankrid, hobuse-riistad on kaunis korrapäralised,  ühe sõnaga ütelda: Kõik on kui uue ilma lapsed. Nüüd on mitmelgi mõistus pähe tulnud  et mitte kõrtsist rõõmu ega rahu leida olla, maid sääl - saada päris rõõm ja rahu ära riisutud; sest kõrts olla üheks silma pilkmise ajaks mure kustutamise abinõuks,  aga hiljem tulla eluraskused jälle mitme kordse jooga pigistama. Kes kord sõrme otsa kõrtsi ande, selle käest pärida see ka terme käe, wiimaks kõik ihu, ihuliku waranduse ja ajaliku elu õnne ja kõige wiimaks meel: hinge! Mõni mees kõneleb nüüd et ta kõrtsi kindi panemise läbi aastas aastase rendi wõidab, teine jälle poole renti, kolmas l aastast' tarivitama soola, naljas raua jne. Mitmedgi tunnewad nüüd ära, et mitte ! hea teenistus ja suur sissetulek üksi inimest ! õnnelikuks ci see, maid päris onn ja kindel elu alus olla «väljaandmise juures. Nüüd kuS mitmedgi, kes endisest kõrtsi elust tubliste küünistada on saanud, hirmu ja kartuse mahel kaalusiwad, et kui nimetatud  kõrtsi jälle kaup pannakse, see neid ehk jälle oma endiste jälgede pääle saaks ahwatlema. Nüüd on kuulda ja teada, et nimetatud kõrtsi omanik omad kortli kauba mõedud ära olla müünud ja selles on kindel  tunnistus paljudel rõõmuks et kõrts hengusele jääb. Rannaküla kõrtsi kinnipanemine  on ühe osa Jaanlaste hea teenistus  ja õnne hallikas. Riiast. Läti laewa asjanduse selts „Austra" olla minewal 1886 a. ligi 5,000 rubla wõitnud wõi kasu sisse toonud. Kuidas  on lugu meie „Linda" seltsiga? Wahetud surnud. Üks töömees L. jäi haigeks ja wiidi latsareti, kus ta ka pea ära suri. Lesk pidas matusid, ja kui kirikuaja pääl kirst lahti tehti, leiti omak'  site suureks ehmatuseks, et kirstus üks wõeras surnu keha oli. Pärast tuli awalikuks,  et L. ga ühel ajal ka üks teine haige latsaretis ära suri, kelle keha juba enne säält oii ära wiidud ja ka maha maetud. Seega oliwad siis wõerad L. surnu keha enne matuse aegajhauda pannud. „Nowosti" sõnumite järel on Niia-Miitawi wenusu piiskop Donat Podolia ja Braslawi Piiskopiks, kutsutud ja tema asemele Peterburgi waimuliku Akadcmia juhataja piiskop Arsseni, nimetatud. ~Majas Weesis" teate järele wõetud ühes Lätimaa nurgas wiisiks, et isad oma tütardele  walla kohtu protukolides kaasande siis ära müärawad, kui tütred täie-ealiseks saamad. See tegu olla kosijatel noordel meestel üsna meele järele: üks suurem saladus neiu raha puuga raskus, mida kosijad niisuure himuga teada igatsewad, saada see läbi awalikuks ja päälegi kohtulikult,  et lubamise täitmises pärast tagauamist  karta ei ole. Kena wiis! Peeterbnrist. Otsu s. Et riigi kassas  ning asutustes hulk raha on, mis era- pärast tuli see pettus liig hilja üles sa minu sõber ei tohtinud seda asja mitte üles anda, maid pidi waikima." ,Ics oli Ms teie sõber?" küsis kapten imeks pannes. „Tema on meel elus sa teenistuses, seepärast ei ivõi ma tema nime mitte awaldada." ..Ma " ütles kapten, „nüüd edasi." .Ä-r kaak need ettewalmistamised. tehtud oliivad, rä.ula edasi, „hüpasin ma ühel ööl üle parte." „slmdaS saite aga jälle laewa tagasi?" tuli kärner, küsides wahele. „see vii üsna kerge," ivas tas Morgan, esimene  pool wärcnvat tüüripordi poolt oli lahti ja üks tükk köit, mis teist otsapidi suurtüki kulges  kinni oli, lohises säält wäljas, nii et ma ilmu suure waewata seda kätte sain." Kapten lõi lapakil käega oma otsaesise vaale ja ütle-Z : „Kuidasjolime meie ometi kõik nii mõistmata  iWuStikad!" „sii pea kui ma üle parda hüpanud olin" jutuStaS Morgan edasi, „ujujm ma kõie juurde, pidasin sest kitini ja ootasin kuni mu sõber mulle Äestulemiseks j.märki andis. Sun laamast» ma marja riietega muidugi mäga miletsasti nagu teie ieda äegi urmata mõite, kuni mu toidu wara, Vesi ja tubakas otsas oliwad. Oleksime meie selle aja sees Gibraltari jõudnud, siis oleks mul kerge olnud lahtisest müramast läbi lipsata ja kaldale ujuda ! aga need nurjatumad tuule maituled, nagu teie seda weel mäletate, pidasimad meid mitte päewa  kauem kinni ja jätsid mind ilma toidu warata. Ilma toiduwara ja meeta oleksiu ma ikka meel mõinud ühte miin elada; aga ilma tubakata mitte. Minu sõber oli mulle waheti wahel lubanud  kõige tarwilikumaid asju tuua; tema maa mees oli aga kuidas ta mulle ise pärast jutustas, mitmeks päewaks kinni pandud sest tema oli Toomiga,  kelle pääle ta testamendi petuse pärast pahane oli, tülisse läinud. Ma jäin oma peidu paika, kuni ma pea aega joobunud olin ja kui ma mitte kauem enam wälja pidada ei mõinud, ronisin ma ühel ööl, kus kõik nähti magawat, omast sala nurgast wälja, läksin salaja weekrnnsi juurde ja jõin säält seest ühe tubli secmi. See julgus tükk läks korda ja kui teisel ööl mind sööma nälg waemas, ehk ma küll Sandwihi saare elanikude seas harjunud olin mitu päewa ilma söömata olema, ronisin ma jälle omast peidu paigast  wälja ja mul üht kaunis suurt hulka  toiduwara, mis juhtumise korral laua pääle jäänud oli, ära näpata. Need laewa läbiotsimised,  mis siis selle pääle ette wõetnd iaiivad, ei teinud mulle mitte wähe muret, sest ma kartsin et mind pidi üles leitama.,, „Kuidas oli see wõimaiik,  et need mälupead teid ei leidnud?" küsis kapten. „?iad tuliwad miin korda küll ankrutau kogu juurde, mille all ma laamafin, aga nad ei wõinud mind pimes mitte näha ja ei tulnud ilmasgi nende meelde seda purju tükki, mis mind kattis, üles tõsta. Kui kord jälle ohwitseri ülewaatmise all kõik läbiotfitud sai, siis arwasiu ma ennast tõesti kadunud olemat; siisgi, et aga see kord minu sõber jälle lahti oli, otsis ta tau kogu ise nii ettewaatliku lt ja hoolega läbi, et keegi ei mõt- teda weel kord seda kohta läbi otsida. Mscheina lahes oli mul wõimalik petjat Toomi natuke kohutada. Ma tulin öösel tema juurde hüüdsin teda uime pärast, hüpasin siis üle laewa ääre merde ja ujusin kaldale." „Kmdas teie siis sääl politsei taga otsimiste eest ennast wõisiie marjul hoida?" „Ma olin kõige see tagaotsimise aja jälle laewa pääl omas sala nurgas." „Ja kui lacw selle pääle läbi otsitud sai?" küsis kapten edasi. „Siis olin ma nii kaua jälle maal? „Ja kuidas läks see teil Malta saarel korda oma koerustükil edasi mängida, ilma et see oleks üles tulnud.? (Ots tuleb.)