mata meelega tööle. Et see töö küll raske oli, tublist metsast põldu teha, wõib iseenesest juba arwata, aga siiski oliwad nad weel pealegi oma herra hea teu üle rõõmsad, et ta neilt mitw enam päewi ei nõudnud,  kui nad teha jõudsiwad. Aga asi muutis. Herra müüs ka pärast mõisa ära herra K. M/le. K. M. aga hakkas kohe päewi ja lõikust juure lisama, nii et waesed metsaelanikud õige ägama hakkafiwad. Ja nüüd on nende elu nõnda kibedaks läinud, et õige hale pealt näha on. Armastus suguwendade wasta, sundis mind, seda lehes awaldama. 5. X. Marienburgist. Läti ajalehe „Balss'i" 43. numrist lueme meie: Oktobri kuu 17. päewal wõeti siin leeritüdrukud esimest korda lauale, milleks pühapäewal  ka õige palju rahwast kiriku oli tulnud. Peale Jumala teenistuse andis auulik kirikherra kantsli pealt kogudusele teada, et üks noor paar, kes laulatusele tulnud, häbemata julgusega hobuse ja wankriga kohe kiriku ukse ette on sõitnud: tema pidada seda kirikuroojastamiseks,  siiski tahta tema seekord noore paarile andeks anda, aga edespidi ei tohtida seda enam ette tulla. Peeterburgist. Kuda Walitsuse Teadaandja kuulutab, reisinud 12. Nowembril Keisri Proua Majesteet Peeterburgi, kus ta esimese naisterahwa Maria-kooli õpetuse alustusest osa wõttiS ja pärast pimedate laste kooli waatamas käis. Gatshina palei ja Peeterburgi ooperimaja mahel on telefoni traat üleSse seatud, milleläbi Gatshina paleis wõimalik pealt on kuulda, kui Peeterburgi ooperis lauldakse ja mängitakse. - Meie wälimiste asjade minister, riigisekretär herra von GierS on Berliinist Itaalia poole edasi reisinud. Berliinis wõeti teda wäga lahkelt ja suure auustusega waSta. Riigi sissetulekud. Tänawuse aasta riigi sissetuleku summa oli künni 1. Okt. 397,031,135 rubla suur; 44,191,975 rubla enam kui aasta enne seda sellesama aja sees. Iseäranis on suuremaks läinud  sissetulekud jookide- ja suhkru-aktsi ja tollimaksude  eest. Riigi tänawune wäljaminek sellesama aja seeS on 396,929,073 rubla, see on 26,824,440 rubla wähem kui minema aasta. Pearahast loodab rahaministeerium aastal 1882, kuda „Herold" teatab, 51,037,562 rubla riigikassale sisse tulewat. See summa on 21,297,525 hinge peale ära jautatud. Nende gümnastumi ja muu koolide õpilaste arm, kes Keisri Majesteeti poolt abirahasid ja ülesse pidamist saamad, ei pea „Nowoe Wremä" teate järele tulema aasta mitte wähem olema kui 99 inimest, kelle ülessepidamiseks 29,090 rubla ära kulub, mis Keisri Herra kõigearmulisemalt omast käest annab. Peeterburgi ajalehtede järele olla käesolewa aasta kaheksa esimeste kuude sees 24, Z 09,895 tshetwerti  wilja, tangu ja jahu Wenemaalt wäljamaale weetud, kuna minema aasta sellesama aja sees ainsalt 10,874,019 tshetmerti ära müüdi. Kuulus Wene reisija ja wõeramaade, nimelt Austraalia uurija Micklucko-Maklay pidas hiljuti, omalt reisilt tagasi tulnud, oma uurimiste üle pealinnades mitmed tähtjad kõned. Igalt poolt soowiti, et tähendatud  uurija peagi omad kirjatööd, mis tema reisimiste  ja uurimiste kohta käiwad, trükkida laseks. Aga selleks puudus raha. Seal anti 5. Nowembril Wene Keiserliku Geograafia Seltsi koosolekul teada, et Keisri Majesteet tähendatud reisiwärkide awaldamise  kulud oma peale olla wõtnud. Seda sõnumet wõeti Seltsi poolt otsata waimustusega ja hurraa hüüdmisega waSta. „Walitsuse Teadustaja" sõnume järele on Kasani uniwersiteet mõneks ajaks kinni pantud, sest et sealsed studendid oma walitsuse waSta mässamist olla tõstnud. 10. Nowembril kogusiwad hulk Peeterburgi studentisi kokku, et selle üle nõuu pidada, kuda nad Kasani üliõpilastele oma kaastundmist wõikfiwad awaldata. Ülekooli ülemate manitsused oliwad asjata; ka politseimeistri nõuupidamise peale ei läinud käratsejad  koost ära. Lõpeks wõeti neist 280 meest mangi, kellest aga 180 meest kohe jälle priiks lasti, töised jäimad wahi alla ning saadeti nende seast 14, kes mässajate peamehed, oma wanemate elupaika ära. Mojkwast. Tulekahju. Kuda Golos'ile telegraseeritakse, on 7. Nowembril Moskwa kreisis olew Malkieli nahawabrik tuleroaks saanud. Kahju olla V- miljoni rubla suur. Wabrik oli tulekassas kinnitatud olnud. Harkowist. Kroonu maade ministeerium on maaomaniku Reinbott'ile selle eest, et 16 dessätini steppimaad metsa kaswatama harinud, kuld auuraha annnd. Mõnesugused sõnumed. Tubaka pruukimisest Mehhikumaal (Ameerikas). Äehhikus jaamad wirgad koolipoisid luba sigarid suitsetada  õpetamise ajal kooli tuas. Kui koolmeister tahab oma rahulolemist kõige tunni kohta ülesnäidata,  siis lubab ta kõige koolipoistele suitsetada, koolmeister ise aga, kui tubli Mehhikaanlane, peab muidugi terme õpetamise aeg õige suure sigari suus; peale selle on koolmeistril meel kateedri peal suur kruus Mehhikumaa munaga täidetud, mida laste wanemad  iga päew ikka uueste miinaga täis täitma peawad.  Ka Mehhikumaa kohtutes suitsetakse, ning sagedaste wõib suitsetajat süüdlast kaebduse pingil istumas näha, kellel suur pitk sigar suus, millest pilwe sarnatsed suitsu pilwed tua lakke puhub. Kahe neljajalgse sõprus ja weriwaenlus. Ühel Saksamaa metsawahil Driseni linna ligidal oli üks weike emane koer ja üks mana kass. Need elasiwad  imekSpanemise wäärt sõbruses, mis nende kahe koduloomade wahel mitte palju ette ei tule. Umbes neljatõistküwne päewa pärast aga ei wõinud nad üks töist enam näha, ilma et neil kardetawaid küürusi seljas poleks olnud. Sel waenlusel oli järgmine põhjus: Kass oli juba mitu korda omad pojad ära nälgida lasknud. Mõne nädali eest oli ta jälle kaks poega toonud, aga neist ei midagi hoolinud, mispärast  üks juba töisel päewal nälga ära suri. Sellesama  päewa õhtul lähäb metsawaht maatama, mis töisest weiksest kassist on saanud, aga mis ta näeb? Koer oli teise weikse kassi oma juure wõtnud ja imetas teda. Silympilk lasti halastamata ema sinna tuua ja koera ligi minna, aga koera paljad hammad ja wali urisemine andsimad tale mõista, et seal tema ema amet lõpnud oli. Et sugu wäga hea on, rõõmustab  ennast metfawahi perekond seda rohkem weikse kassi alalhoidmise üle. Weider. vr. Roth, Warshaawa waimuhaigete maja ülemarst on oma ameti talitusel leidnud, et kõigist waimuhaigetest liia joomise läbi nõdrameelsuseks  on jäenud: Austriamaal 12 protsenti," Shweitsimaal  10 —15 prots., Hollandimaal 13 —14 prots., Wenemaal 15 prots., Põhja-Ameerikas 13 —20 pr., Prantsusemaal 13—20 prots., Inglismaal 21—28 prots. ja Saksamaal rohkem kui kusagil mujal, see on mitte wähem kui 25—30 protsenti. Sillaotsa kerjaja. Wilhelm Haufsii järele J. Lill. XVI. 29. See imeline juhtumine ja tähendatud kirjakese sõnad, mis Fröben kütt kümme korda läbi luges, tegiwad  tema täitsa nukra - meeleliseks. Tema hakkas järele mõtlema, kas see siis wõimalik wõiks olla, et töise ülema ilma elanikud wõi waimud surelikkude käekäigust  osa wõtawad ehk seda koguni juhiwad. Kui sagedaste ei olnud ta nende üle naeratanud, kes ilmutuste,  töise ilma saadikute ja kaitsewaimude sisse, kes igal pool ja alati inimeste ümber wiibida, kui ewangeliumi  sisse uskusiwad. Kui sagedaste ei olnud ta niisugustele teaduse waral ara seletanud, et see täitsa wõimata on, et kehata loomad ja waimud kindlas kujus ilmuda ning seda ehk töist teha wõiksiwad. Aga kudas pidi ta nüüd sellest aru saama, mis talle enesel praegu oli juhtunud; kudas pidi ta seda ära seletama? Sagedaste wõttis ta nõuuks, kõik ära unustada ja mitte sugugi enam selle peale mõtelda, aga waata, juba töisel silmapilgul püüdis ta jälle oma mälestuses  juhtunud lugu õiete elawalt oma silma ette kujutada, ja selgem kui enne ilmus temale siis kena neiu jume; ta oli teda ju näinud, kui ta ümber nurga pöördes tema poole tagasi waatas; tema oli ju seda lõbusat suud, neid roosi Palgeid, seda sirget kaela seda ingli nägu jälle näinud! Ta wõttis oma pildi kätte, ta wõrdles jumet jume järele, ta kattis otsaesise ja silmad kaega kinni, ja waata, see nägu pildi peal oli tõeste just seesama, mis temale suurte prillidega osalt kinni warjatud wasta oli naeratanud! . Et Joosefel töisel hommikul tuas maga palju talitust oli, läks Fröben aida ja istus tuttawas ringpõesastikus  eilse pingi peale maha. Ta luges, aga ka lugedeski liikus ta peas see mõte: ei tea, kas ta sulle küll weel korra peaks ilmuma. Ilm oli õieti palaw, ning tegi ta uniseks ja totraks; mägise püüdis ta und tagasi tõrjuda; ta luges õiete hoolega ja tähele pannes, aga aeg ajalt wajusimad ta silmad siiski kinni, raamat kukkus käest maha, ta magas. Peaaegu sellsamal tunnil kui eila ärkas ta ülesse, aga rohilise näukattega kogu ei olnud ligidal ega kaugel  näha. Fröben naeratas iseenese üle, et ta oma neiu ilmumist oli ootanud, ta tõuusis kurwalt ja rahutumalt  ülesse, et lossi tagasi minna, seal nägi ta oma kõrwal ühe walge rätiku, mida ta mitte ei mäletanud  sinna olewat pannud; ta waatas rätikut lähemalt;  see pidi ometi tema oma olema, sest ühe nurga sisse oliwad ju tema nime tähed õmmeldud. „Kust see rätik siia on saanud?" hüüdis ta liigutatnlt, kui ta terawamalt silmitsedes ära tundis, et see üks neist rätikutest oli, mis tema neiu temale oli Pariisis pidanud  walmistama. Neid rätikuid hoidis ta tänini kui päris pühadust. „Kas see jälle üks uus märk peab olema, mis mu kullakene mulle annab?" mõtles Fröben. Ta lautas rätiku lahti, et näha, kas wa'est jälle mõni kirjakene seal sees ei peaks olema? Rättik oli tühi; aga ühe töise rätiku-nurga sees paistsiwad weel mõned tähed olewat, mis nagu tema nime sisse oliwad õmmeldud;  ilusaste ja kenaste seisiwad seal need sõnad: Ei iial! „Tõeste ta on jällegi siin olnud!" hüüdis noormees pahaselt. „Ja mina 101 l ei wõinud walwata,  et tema armast nägu ja kuju oleksin näha saanud?  Miks ta mulle küll jälle uueste märku peaks andma? Miks ta neid kurwe sõnu kordab, mis mind juba eila nõnda otsata õnnetumaks tegiwad?" Ka täna päris Fröben kõikide teenrite käest järele, kas nad mitte mõnda wõerast inimest aias ei olnud näinud. Igalt poolt wastati talle ei, ja wana kärner  ütles, kolme tunni aja sees pole keegi muu aiaS käinud, kui üksnes armuline proua. „Ja missugused riided oliwad temal seljas?" küsis Fröben pool kohkudes.  „OH herra, seal küsite minult liig Palju," wastas wanamees; „ temal oliwad tahte uhked ja ilusad  riided seljas, aga missugused just, seda ei mõista mina rääkida; kui ta aga minust mööda läks, nikutas ta lahkelt peaga ja ütles: „ „Tere hommikust, Jakob!"" Fröben kutsus wanamehe pisut kõrwale: „Ma wannutan Sind," ütles ta tasase healega; „kas kandis  proua rohilist näukattet? Kas temal ei olnud mitte suur must prill nina peal?" Wana aednik waatas kahkledes ja pead raputades küsija otsa. „Must prill?" küsis ta. „Armulisel proual suur must prill? Oh sa Issand Jumal, mis Teie mõtlete! Temal on nõnda terawad, selged silmad kui nugisel, ja peab prilli nina peal kandma, ärge pange pahaks, suure musta prilli, nagu wanad naised kirikus omale nina peale seawad, et siis ilusam ja peenem kõlaks, kui nad laulawad? Ei, armuline herra, säherdused halwad mõtted peate omal peast wälja kihutama,  see on wiltu arwatud; ja ärge pange pahaks, aga mütsi peaksite selle palawaga ometi pähä panema; päike wõiks Teile muidu piftja pähä kõrwetada." Nõnda kõneles wanamees ja läks pead raputades edasi; aga töistele teenritele tähendas ta sõrmega otsa ette näidates, et wõera härraga siin ülewel wist enam üsna õige lugu ei wõida olla; sea! pidada wist mõni kruwi lahti läinud olema. 30. Ka nüüd ei jõudnud Fröben muu otsusele, kui et selle neiu olek ja wiis, keda ta nõnda südame põhjast armastas, täitsa arusaamata olla, ja see kahtlane  mäng tema waluga ja igatsusega täitis tema südant ja meelt nõnda, et ta mõnestki asjast aru ei saanud, mis ta muidu sedamaid oleks märkanud. Joosefe tuli nutuste silmadega lõuna lauale; baron oli pahane ja torm ning püüdis oma meele tuska, mis sisgeste ta silmast wälja paistis, siin ja seal halwa köögi, kõlbmata toidu ja nurjatuma majatalitusi  üle kirudes lahutada. Õnnetu proua oli maitselt ja kannatlikult kõigega rahul; aeg ajalt waatas ta nagu abi otsides Fröben'i otsa. Oh ta ei aimanudgi, kuda tema mees nende pilkude järele wahtis, kuda ta paled punetasiwad, kui ta tema silmi sellelt teelt tabas. Fröben'i silmast ja kõrwast läks see kõik mööda, nagu asi, millega ta juba ammu harjunud; tema ei wõtnud sedagi waewaks, loosefelt järele küsida, mis pärast baron Faldner täna nõnda kannatamata ja