Mõned Liiwimaa EeSti jauSkonna mõisnikud on aru saanud, et kõrtsid ühe käega annawad, teisega wõtawad, see on et kasu, mis kõrts Loob, sellest kahjust, mis ta põllutööle teeb, üles kaalutud saab. Nad on mõisadest kõrtsid ära kautanud ehk, kus neid mitu mõisas oli, wähendanud. Mõned aga jälle on küll mõisadest kõrtsid kautanud, et nad mõisa tööd ei rikuks, aga küladesse on nad neid jätnud ehk mõisa ligidalt kautatud kõrtside asemelle küladesse uued asutanud. Kõrtside ümberkaudsed külad ja talud on waesemad  ja wiletsamad kui kõrtsidest kaugemad külad ja talud. Praegune kõrtside olek on meie maal rahwa waewa ja wara riisumine. Kui kõrtside Vähendamine  . . . sünniks, siis oleks küll suur samm kõige meie maa haridusele ja headusele astutud. Poliitika ringwaatus. Wenemaa saab, nagu päälinna ajalehed kirjutawad,  Inglise ja Prantsuse toimetust hoolega tähele panema ja iga silmapilk Valmis olema, kui asi nõuab, nimetatud riikidelle näidata, et ka Wenemaal selle kohta, midagi ütlemist on, kuidas Egiptuse segaduste üle teiste Eüroopa suurte riikide poolt wõib otsus saada tehtud, ühtlast aga ka see eest hoidma, teist suurriikisi kuidagi wiisi äritada. Wenemaa ei saada mitte oma sõawäge Egiptusesse, sest et minister Giers, keS enne seda kui konsul Donau Vürstiriikides ja Bulgaarias, kui saadikkonna  liige Konstantinopolis ja peale selle kui kindralkonsul'  Kairos oli ja seepärast Egiptuse ja üleüldse hommikumaa asjadega köigk enam tuttaw on ja Wenemaa  poliitika seisukohta Egiptuse küsimuse kohta kõige parem wõib seada, seks mitte nõuu ei anna ja selle wastu seisab. Tema püidmine on see, Wene Valitsusele  Egiptuse segaduste selgitamiseks peale Inglis ja Prantsusmaa tähtsamat healeõigust muretseda. Ta toetab ennast see peale, et Wenemaa, peale Inglismaa, kõige teiste Eüroopa suurteriikide hulgas Egiptusega kõige suuremat kaubaajamist peab ja seega Wene Valitsusel  selle kohta ka midagi ütlemist on. Inglis ja Prantsusmaa Vahel näitab üksmeel,  mis kord juba kardeti lahku minewat, jälle korral  olewat, ja seega saawad mõlemad suured riigid Egiptuse küsimuses käsi käes käima ja ühel nõuul ja meelel asju edasi toimetama. John Bright, nõndanimetatud  rahu-apostel, kes Viimastel aastadel Inglismaa  tulipeade ehmatuseks Valitsejaks liikmeks oli saanud  ja mõndagi mõnusat muudatust seaduseks tegi, tahta omast ametist, kui Lankastre hertsogriigi kantsler, lahkuda ja seda nimelt Aleksandria linna werepulma pärast. John Bright on, nagu nimetatud, rahuarmastaja  mees, kes sõda ega tüli ei salli ja seepärast ei wõi temale keegi seda pahaks panna, et tal sugugi lusti pole Vastutamist Aleksandria werepulma pärast aidata kanda. Werepulm tuli ja sünnitas Inglismaal  palju paksu werd ja wiha. Gladstone ise, wanameeleliste  partei läbi kihutatud, tegi nüid suurt kisa ja kära ja sai korraga üli sõahimuliseks. Igal pool oli elu ja liikumist näha, nagu peaks 24 tunni pärast terwed rügemendid tule ette astuma. Nüid tuli Aleksandria  linna laskmine ja purustamine, mõnesuguse keerulise ja käänulise Põhjuse peal. „Eürooplaste kaitsmiseks" sai Aleksandria tuhahunnikuks muudetud ja seega Viimaste järel jäenud Eürooplaste elu ja Varandus mõrtsukate ja rööwlite hooleks antud. Ja nüid! Kus on tema uhked 25,000 meest, mille abil ta Arabi-pasha rõöwlikarja tahtis minema kihutada? . Ja India Väesalgad? Nad ootawat aga ainult weel käsku laewale minna. Nõnda üteldakse. Inglis ajaleht  „Times" arutas ette, et Inglis Valitsusel Võimalik  olewat, kuu aja sees 40,000 meest püssi alla panna ja Egiptusesse saata. Sest on aga paha, et asjade seisukord mitte ei oota, ja nelja nädala pärast wõib Kairo niisamagi tuhahunnik olla kui Aleksandriagi. Seepärast on weel wähem asja pahaks panna, et John Bright kõik seda Vastutamist oma peale ei taha Võtta, sest et ta peale rahu-apostli ka weel tubli kaubamees on. Londonis kiideltakse küll sellega, et  Aleksandria  linna laskmisega omate, kes teab kui suurt kuulsust on ära teeninud. Asi ei ole aga iseenesest, kui seda lähemalt Vaadata, mitte nii suure auu ja kuulsuse Väärt. Olekfiwad Aleksandria wallidel Araabia suurtüki meeste asemel paar tosinat Prantsuse ehk muid suuretüki mehi Kruppi 40-naelaste pommidega olnud, kes teab kuida lugu siis oleks läinud. Olgu kuidas on, John Bright näeb ära, et selle kirju luo juures midagi ei ole Võita, ja lähO. Temaga ühtlaisi on ka palju teisa sessamas mõttes, Gladstone muidugi mitte. *) Inglile maa wana nimi Tema ei tõsta enne oma jalga Egiptuse pinnalt, künni - Arabi-pasha tema kaela langeb ja teda wette wiskab. Sest wõimata ei ole see mitte, et see halenaljakas lugu mitte sell wiisil ei wõiks lõppeda. Preisimaa riigiwalitsus kaebab ühes omas tähtsamas ajalehes selle üle, et kiriklastel nende koosolekutel  enam poliitika siht silmas seista, kui muud, nende ametisse puutuwad wagad pindmised ja asjad, ja seda nimelt kiriklaste tülide ja rjjgiwalitsuse seisukoha  peale waadates. Selle artikli trükkisiwad mõned Rooma waimulikud ajalehed telegrahwi sõnumete järele ära. Kirjatükil oli aga ridade wahel mõned rasked kaebtused kiriklaste walitsuse wastu. Nimelt seda, et ta mõne oma kasu ehk muu sellesarnatse püidmise pärast palju hingesi ilma troostita waimukõrbes lasta närtsida.  Künni täna päewani ei ole selle kaebduse peale sõnagi wäskatud. Seepärast peab kahest järgmisest arwamisest leine õige olema. Esiteks kas kiriklased midagi ei tea ega wõi, et kaebdust tühjaks teha, ehk aga sest midagi lugu ei pea ja muid asju tähtsamaks peawad. Püha kirja sõna järele, et kõik maailm oma warandustega seda ära ei tasu, mis üks ainuke hing kahju saab selle järele pole Watikanis weel iialgi enne käidud. Nõnda on lugu näituseks ka waimuliku mehe Don Albertorio juures, keda Watikanis kui sülelast  kaitstakse, sest et ta jo kiriku heaks kes teab kui Palju olewat teinud ja seepärast enne palwe tundi ometi tass shokolaad wõida juua. Kes mitte ei usu, et Rooma wagad mehed nõyda mõtlewad ja räägiwad, see ei tunne Rooma õiete. Rooma teud aga tunnistawad  seda. Hispaania püiab juba mõnd aega omast erapoolikust  olekust suure Eüroopa poliitika kohta wälja astuda ja enesele teiste Eüroopa suurte riikide wahel parajat seisukohta muretseda. Üks neist tähtsamatest Hispaania wabameelelistest lehtedest kirjutab umbes järgmisel wiisil: „Maa, kus nagu meil, 17 miljoni elanikkusid poolsaarel ja enam kui 8 milj. üle mere saarte! ja muil kohtadel on; maa, mis nii suur ja lai on, ehk küll wähem rahwarikkam, siiski muu looduse  andede poolt rikkam, kui mõni suurriik; maa, mis hädaajal pool milj. soldatid wõib püssi alla panna ja juba oma tugewust ja osawust on näitanudki, kuna ta kolmes kohas koMgh sõda pidas: Kuba saarel, HispkantaS isegi Kantonaalide wastu, kes endid lindla kantside taha oliwad ära peitnud, ja põhjapool Karlistlaste  wastu meie arwame küll, et niisugune maa oma kohusid ja tingimisi täidab ja tal õigus on, Eüroopa üleüldise poliitika kohta ka mõni sõna ütelda." Egiptuses lähwad mässamised ühte soodu edasi ja pole weel ammugi rahu loota. Ehk küll Aleksandrias,  mis suuremalt osalt nüid tuhahunnik on, jälle rahu esialgu on jalale säetud, on siiski Kairos ja mitmes muus kohas seesama lugu karta. Eürooplased ja nende konsulid, kelle elu ja warandus enam julge pole, põgenewad kõik laewadega minema. Pärisrahwas olewat hirmus wihal ja tahtwat Eürooplaste majad Põlema panna. Ärabi-pasha, kes Kairo poole taganes,  kogub omale ikka rohkem sõawäge; ta on ütelnud, et ta sõda künni küinte ja hammasteni tahta edasi ajada ja mitte enne järele jätta, künni ta Inglased ja Prantslased jälle koju tagasi on peksnud. Kuidas asjad edespidi saawad minema, peame ära ootama. Omalt maalt. Pärnust. Iga aasta on suwine hobuste, weiste ja kaubälaat 2. ja 3. Juulil ärapeetud saanud. Tähtraamatu  järele pidi ka see aasta sellsamal ajal laat ärapeetud saama. Pärnu linna walitsus armas aga see aasta heaks, suwist laada tärmini 1. ja 2. Juuli kuu päewa peale seada; „Pärnu Postimees" kuulutas seda linnawalitsuse otsust. Äramääratud ajal 1. Juulil olid wäga mähe laadalisi linnas, sest kes loeb „Pärnu Postimeest" 2. Juulil oli juba enam. Nõnda sai meie laat täieste seeläbi rikutud. Inimesed,  kes 1. Juulil laadale tulid, pidid teise Juulini  ilmaaegu ootama ja oma kallist suwist aega raiskama,  kui nad siin olles omast kaubast lahti saada ja oma asju toimetada tahtsiwad. Soowida oleks, et niisugune  segadus enam ette ei tuleks; tahab Pärnu linna walitsus mõnda muudatust ettewõtta, mis üleüldisest  pruugist kõrwale läheb, siis kuulutagu ta seda aegsaste ja nimelt neis lehtedes, mida rahwaS loeb, et rahwale ilmaaegu mitte kahju ei tuleks. Juba ammu aega on Pärnu Eesti Elisabeti kogudus äratunnud, et Elisabeti kirik selle suure kogudusele  liig weike on, ja seepärast ammu juba muudatust  soowitud, kas wana kirikut suurendada ehk Elisa- beti kogudust kahte jakku jagada, nagu seda Tartu Maarja kogudusega omal ajal sündis. Juba 17 aasta eest hakati selle jauks koguduses raha korjama. See häda ja tarwitus läks aga päew päewalt ikka suuremaks  ja läbirääkimine elawamaks. Esmaspäewal 5. s. k. p. olid koguduse waldade ja linna saadikud koos oma wiimast nõuupidamist pidamas ja wiimast otsust tegemas. Seal sai siis ka saadikute poolt ühel healel otsuseks tehtud uut kirikut ehitada ja Elisabeti kogudust  lahutada. Sealsamas said ka mehed saadikute seast walitud, kes seda asja edasi toimetama peawad. Osawõtmine olla wäga elaw ja otsus saada igalt poolt rõõmuga teretud. Raha olla praegu umbes 9000 rubla uue kiriku jauks koos. Pärnu EeSti Põllumeeste Seltsi koosolek  1. Juulil s. a. Esimees J. TootS teretas koosolejaid ja palus kirjatoimetajat seltsile minewase koosoleku üle aru andma, mis ka protokolli järele sündis. J. Toots pidas kõne noore kurielajate kaswatamisest.  Et meie põllupidajate maasaagid, nagu linad ja praegu ka odradgi, enam nõnda otsitawad ei ole kui mõne aasta eest tagasi, siis pidada nad oma tähelepanemist karja kaswatamise peale panema ja see pidada warsti tingimata sündima, kui nad mitte suurema waesuse ega tühjuse sisse ei pea langema. Edasi rääkis kõneleja kuidas karilooma wasikat juba noorelt selle järele tulla rawitseda, mähardusekS teda, kas sugu, tööloomaks, nuumelajaks ehk piima lehmaks tahetakse kaswatada. Piima lehma wasika kaswatamisest  räägiti iseäranis pitkemalt. Kõneleja nimetas, et loomade sugutamiseks ka nende karwa wõida muuta, mis kaunis tähtjas olla, aga siia ajani meie elaja kaswatajatest tähele panemata jäetud. Nõnda olla Wändra loomad Kuuramaal kuulsad ja nimepidi tuttawad,  aga karwa järele ei tuntawat neid meel. Üliõppija N. Sõrd pidas kõne weest, milles ta näitas,  kui tarwiline wefi meie elu ja majapidamisele ja kui soowitaw puhas wefi inimese, kui ka elajate terwisele  olla. Näituste waral, mis mõnesuguste hapatustega  ette wõeti, näidati kuidas ära wõib tunda, kas wee sees terwise wastalisi ollusi on ehk ei. Laiduwäärt olla kombe, kus kaewu tegijad samblaid kaewu rakete wahele panemad, mis pea mädanema minna ja siis mõnesuguste weike putuk-elukate elu korgasteks saada, pealegi mäda ollusi wee sisse sünni- tada, mis terwifele mitmed pidi kahju tuua. Sammalde asemel wõida kaewu rakete wahele ja ka põhja alla puhtaid kase süst panna, mis wett puhaStawad ja alati karst ja selge hoiawad j. n. e. Kõne oli tähtjas ja lubati „Sakalas" ära lasta trükkida. Kooliõp. J. Friidolin kõneles põllutöö koolist, mida wäga soowida  olla ja mida praegune aeg täieste tarwitada, kui meie põllupidajad ajaga edasi tahawad jõuda. Kõne oli tähtjas ja kõige tänu wäärt. Et aeg lühike oli, jäi läbirääkimine selle tähtja kõne üle töiseks korraks. Üliõppija A. Sõrd pani koosolejatele ette, et Eesti seltsid Tartus ja WiliandiS nõuuks olla wõtnud õntsa kangelase C. R. Jakobsoni sündimise päewaks (14. Juulil), õntsa kalmule saadikud saata, kes seal siis õntsa mälestust pidulikult pühitsedes ka ehk kalmu kabelile põhjuskiwi saamad maha panema. Koosolejad kuulsiwad seda ettepanekut rõõmuga ja walitasiwad sedamaid endi poolt ka kaks saadikud nimetatud päewaks õntsa kalmule. Walitatud saadikud  hra. preester N. Prantz Tahkurannast ja üliõpilane  A. Sõrd Pärnust, wõtsiwad walimist waSta, mis eest neile koosolejate poolt tänu awaldadi. Et mõnikord ajalehtedes seltsi koosolekutest koguni segaseid teadusi antakse, nagu näituseks seltsi wiimase koosoleku üle „Pärnu Postimehes", kus nimetakse, et selts koosolekul  enda keskis komitee olla walinud, kes kõrge Senatori herrale palwekirja pidada walmistama j. n. e., mis aga siin koguni ette ei ole tulnud, siis tegi selts esimehe J. Tootsi soowimist mööda otsuseks, kõik seltsisse puutuwad asjad üksi „Sakalas" kuulutada  ja teada anda. Selle järele on siis „Sakala" Pärnu Põllumeeste Seltsi ametlik leht. —B. Ic. t.— Teifipäewa! 6. s. k. p. uppus üks kahekümne aasjane noor mees Pärnu jões ja 7""" üks 12 aastane poisikene Pärnu meres ujumise peal ära. Kes Pärnust ära Liiwi maal on reisimas käinud ja ühest linnast teise on sõitnud, teab wäga heasti, missugused teed head ehk halwad on, ja missugust  teed tema sõitma peab, et ikka terwisega edasi jõuda wõiks. Liiwi ja Eesti maa postteede kohta wõime meie üleüldse niipalju öelda, et nad kaunis korras on ja nendega rahul olla wõib, mis sest tuleb, et meie talupojad teesid teewad ja sillul käiwad; sellepärast oleme siis üksi oma taluperemeestele tänu wõlgu. Kuhu aga mitte taluperemees oma kulu peale ja oma täkuga kruusa ei wea ja kus mitte taluperemees sillul ei käi, seal on ka Meste korratu olek ja sõitjal tema