Postimees (Endine Pärnn Postimees.) Us 61 Tartus, ZB. mail. Kolmaskümnestcine aastakäik. -Tuleb Z looril nüüatls lvütja Postiaa aast. 3 r, k, postita aast, 2 r, 60 k, . V- „ S„ „ „ „ '/» „ 1„40 „ , V« „ 1„50 „ „ „ Vt „—„ 80 „ „ kuus „ö 0„ „ „ kuus—„ 30 „ Kolmaskümnesteine aastakäik Postimehe abitalitus, Har;u wäwwas. Basch. Ja. kobson, Kluge Strõhm . Naftal, Wassermann, Pärnus: Borm Trenfeldt, Jakoby. Wiljandis: Karow,Feldt,Winter. Rakweres: Knhs, Treumann, Paides: Seidelberg. Toris: Martson. Wõrus: Vielrose. Walgas: Radolff. Põltsamaal: Leih. Lang. JZHwis: Haho. Keilas: Maaberg, Fr. Kärner. Narwas: Grigorjew, Wene kooliteaduse kirjandus wiimasel 25 aasta jooksul. rahwakooliöpetajal on see v" soow olnud, Wene kooliteaduse kirjandusega tuikamaks saada, aga neil ei ole wöimalik olnud, nimegi poolest teada, mis sellel põllul Wenelastel enestel olemas vu, Paljudb lootus käis koolmeistrite konwercntsi  pääle, et ehk mõni, keM see wöimalik  oleks, soomi pääle waewaks mõlaks, Wene kooliteadusega tuttawaks saada ja sellest siis oma ametiwendadele jutustada. Aga kouwerentsi ei ole praegu olemas, siis ei saa kooliõpetajad säält kohalt oma soowi täitmist. Selle pärast wõiks loota, et mitmele  ivast uieele järele on, kui ometi natukegi  selle poolest kuulda saab. Et nüüd ligidalt seda arü kätte ei saa, missugusel lärjel Wene kooliteaduse kirjandus praegu on, siis pakume „Postimehe" lugejatele neid ridasi teatisteks, mis kuulsa? koolilehes „Paedagogium" hiljuti selle poolest seisis, Säält loeme algnlseiswa päälkirja all järgmisi: „Kuni Aleksandri 11. trooni pääle astumiseni  ei olnud Wenelastel ühtegi kooliteaduse  ajalehte, nii et üszia ettewalmistamata  oldi kooliliste küsimuste jaoks, mis uuem aeg nii tungiwalt ette pani. Alles 1851 aastal ilmus M. Tschitshjäkowi igapidi  tubli „ajaleht lastele," mis hoolikalt oma ülesannet täitis ja ka wäga suure himuga  loeti. Aga päris kaswatuse teaduse küsimuste üle, kui Belinskijst mööda läheme, kes tõepoolest südilt oma mitmes kirjatöös üleüldise kaswatuse kõne alla wõttis, ei lausunud  ka keegi sõnakest. Esimene mõitleja, kes kaswatust ja waimuwalgustust hädapärast  tormiliseks pidas, päälegi nutte üksnes pois-, waid ka tütarlastele, oli N. J. Pirogow  ss 1831). Aastal 1856 astus see ühe kirjatööga ette j„Elu küsimused"), mis Wenc waimuwalgustuse ajaloos suremataks jääb ja mis tcrmet haritud seltskonda liikuma  pani. Scllcjärgi ilmus 1857. aast. kuulsa naesterahwa gümnasiumide Põhjen- daja Wõischnegradskij toimetusel, esimene „Wene kooliteaduse ajaleht," mis walitsusegi  pääle mõjus. Selles ajalehes räägiti koolmeistrite harimisest ja rahvakoolist mis Wcnelastcle koguni uued asjad oliwad. Aga pea lõpetas leht oma käiku; nüüd ilmus  1859 aastal Paulseni',,Kooliõpetaja", õige tubli leht, mida kuni "1868 aastani wälja anti. Koguni elawal ja lõbusal wiisil räägiti siin läbi kaswatuse ja õpetuse küsimusi  algus- ja keskkoolide kohta. See Kooliõpetaja"  oli meie kõige parem kooliteaduse  leht, tema kaastöölisteks oliwad kõige paremad Wene koolimehed, nagu Tolly, Resner, baron Korff, kes terwele koolielu edenemisele meie juures põhja on pannud. Selsamal ajal asutati ka üks ajaleht noortele  meestele j„KoiduPuna" Kremnini poolt). Sel imelisel ärkamise ajal kooliteaduse  osawõtmisele, a, 1861, tõusis Peterburis  üks kooliõpetuse komitee elusse; tema ülesanne oli õige mitmepidine ja selle täitmise  püüe kiiduwäärt, nõnda et awalikult kahetseda tuleb, et seltskonnad, onia palawiku  moelise tegewuse järele, 66, aasta ümber, nii ruttu wäsides, nüüd komiteele wõimatumaks tegiwad, oma ülesannet täita, Komitee töösiht oli aga järgmine: 1, Koolide õige kordaseadmine; 2, kooliõpetajate  ettewalmistamine; 3, sündsate õperaamatute,  õpeabinõude ja õpiraamatute wäljaandmine; 4, nende õpetamise abinõude kättemuretsemine koolidele; 5, tormiline õpetamise korraldamine õpewiisi poolest; 6, õige, küpse arusaamise laialilaotaniine koolielu  kohta üleüldse ja näimaks 7, isetegewuse  abinõude ülesleidmine koolis,  Praegu  on see komitee meel mõne üksiku liikme raugemata  agaruse tõttu alles ja tegewusel hoitud,  Mõnda on see komitee ju jõudnud toime saata; nõnda näituseks on ta senini üle 1,1 OO,(>()() raamatud, mitmesuguse sisuga, kõiksugustele alamatele Wcue - koolidele ilmal  hinnata kätte saatnud. Selle õpetatud meeste komitee päätöö on aga õige suurepäraline  „Rahwakoolikirjanduse lllewaate" kokkuseadmine, Sel ajal algas ka L, N, Tolstoi oma kooliteaduse kirjanduslist tegewust ja awati tema kuulus Jasnopoljanskaja kool, mille järele ta ka oma algupäralise kooliteaduse ajakirja uimetas. Seda äegä nüüd, 13b? kuni 1865 wõib meie kooliteaduse kirjanduse  kuldseks ajaks kutsuda. Elawalt ja Mhjalikult räägiti õpetuse- ja kaswatusekllsimusi  läbi, äratati osawõtmist ja sigitati wiljakat tegewust; kooliasi oli terwele haritud  seltskonnale armsaks saanud. Aga asja seis muutus pea ja ärkanud koolihool lämbus. Kooliteadus oli nüüd hirmutawaks  katkuks saanud, mille eest hoolega eemale  hoiti. Teist ajajärku, 1866 kuni tänini,  wõiks kooliasju? sõjawäeliseks Saksa ajaks kutsuda. Saksa ajaks selle pärast, et kõik Saksa õpetuse wiisi Wene mulla sisse istutatakse, kus juures üleüldised ja eluküsimused  koguni kõrwale jäetakse; sõjawäeliseks  selle pärast, et sel ajal kooliteadus ainult  „sõjagymnasiumidcsse", „sõjakvoliseminaridesse"  tõttab, kus agaraNi elawa materjaliga  lastega katseid tehtakse/ L. M' Tolstoi, kes dwatikult niisuguse kooliteaduse  wiltu wiimise wastu üles astus, on ainukene kartmata ja auus hääl selle wiljawaese  sõjawäelise Saksa ajajärgul Wene kooliteaduses. I?W. aastal hakkas käima ja ilmub weel Praegu „Nooresoo lugemise wara." Sellel lehel läks korda hoobilt üleüldist tähelepanemist  oma poole juhtida; waba töösiht,  waimukad ja mitmekesised kirjatööd on seda lehte armsaks teinud. See ilus pildileht  on nooresoo kirjanduses õigusega ees otsas; iga sarnasele ettcwõttele kirjanduses on ta eeskujuks olnud. Aga ka otseteed kooliteaduse kirjanduse edendamiseks on nimetatud  leht tähtsalt ligi aidanud, iseäranis  oma kooliteaduslise lisalehe läbi; 18. aasta jooksul on saal kõik kirjad läbi räägitud,  mis meie juures kooliwäljal on ilmunud.  Sel mõttel on ka „Rahwakool," põhjendatud  aastal 1876, kaunist kasu loonud. Siis on weel kuukiri „Perekond ja kool" nimetada, kus kooliteadus ka aset leiab; pääle selle tegeline, wäga tarbetäitja „Wene rahwakoolmeister" ja „Kovlmeistri meelde- tuletused" see on kõik, mis Praegusel ajal kooliteaduse kirjanduses olemas on. Kooliraamatutele läbiwaatamiseks lõp. meeste komitee ülesande 3. punkt), afktati ju aastal 1861 komitee liikmete seast iseäraline  kommisjon. Kommisjon hakkas agarasti  töösse ja juba esimesel aastal anti kooliraamatute nimekiri ühss arwustustega wälja ja wöeti suure rõõmuga wastu. Ehk sätil küll ainult 104 raamatu nime oli jenam ei olnud ka raamatutest ja lehtedest walida), on ta siisgi juba 8. korda trükitud  ja oli ta kaua aega ainuke juht meie noorele rahwakoolile. Aastal 1875, kui komitee wäga weikesel  mõõdul weel edasi elas, tõusis mõne wähede seas mõte, üht suurt „plaanilikku nimekirja, terme Wene rahwakirjanduse kirjeldust"  luua. Kui komitee mitut asjatundjat  meest selle jaoks jõudis wõita, asutati tuttawa koolimehe Mihailowskij juhatusel nimetud otstarbe jaoks iseäraline kommisjon.  Enam kui kaks aastat tegi see 12-ne liikmeline kommisjon 965 arwustuse kallal  tööd. Wiimaks 1878. a. astus kommisjon  oma tööga ühes raamatus ette, mis 46 poognat suur oli ja ainult 2 rubla maksis. Selle töö eesmärk oli kolmepidine: 1. Rahwakoolmeistritele wõimalikuks teha, edasi harimist omas ametis ette wõtta, mille tarwis kommisjoni toimetatud raamat üleüldiste  hariduse asjade üle täielisi juhtkirju ja paremate raamatute üle kirjeldawaid arwustusi  pakub; 2. kooliraamatute arwustaminc;  3. nende raamatute arwustamine, inis lastele ja rahwale üleüldse määratud. Koolide ja ka ajakirjanduse poolt lerwitati  kommisjoni tööd aruldase rõõmuga; ka wäljamaaal ei jäänud nimekiri koguni tundmataks ja Parisi wiimasel üleilmsil wäljanäitusel sai ta auuhinna wääriliseks arwatud. Kommisjoni sarnase püüdmise edasi kestmise  wili on 1882 aastal ilmunud, sessamas  maimus ja sellesama plaani Mrcle toimetatud, esimene „Plaaniliku nimekirja jne/' täiendus. Lisa naol toob nimetatud „Täiendus" ühe kirjatöö rahwakooli tarbe- Jutunurk. Kuhu päikene ei Paista. (Järg,) Margareta karjatab korraga; ta nägi tema nägu peeglist! Õhkuwad põsed tõmmawad  tall järsku kahwatuks, ta pöörab pikkamisi ümber, ta jääb tema otsa wahtiina,  nagu näeks ta tonti enese ees, „Kas ma sind ehmatasin, Margareta?" „Robert!" Margareta wäriseb. Ta Püüab suure waemaga oma rahu kätte saada, „Kust sa tuled, Robert?" küsib ta pool „Miks sa minu tuleku üle nii kohkunud oled?" ! „Ei, ei, nia ei ole kohkunud," kogeles Margareta, „äkiline rõõm teeb mind ainult  kohmetuks; tere tulemast, Robert, tere tuhat korda tulemast!" ! Ta asrus ruttu tema juurde ja sirutas ! mõlemad käed wälja, I „Paeaku wöin ma sulle ainult pahemat ! kätt anda, minu ilus hommiku-maaline abikaas," ütles Madison weidi mõrudalt ! j e pilkawalt, kuna ta see juures Margareiale  uurides otsa waatas, - ö Sinu käsi on wigastatud!" I hüüdis noor proua tõsise ehmatamisega, ! „niis õnnetus on sulle ! „Pole enam suuremat wiga," tähendas kapten pääliskaudselt, kukkusin ja murdsin käeluu. Tulin silm juurde parandamisele,  kui mind wastu lubad wõtta, , , Sa käisid siis täna lustilisel niaskcpidul Nessclnite juures," Margareta punastas sllgawasti ära ja waatas kohmetult oma kentsakaid Türgi pantalonisi. Niisuguses üUkonnas seisis ta oma tõsise mehe ees! Niis pidi Robert temast mõtlema, iuda pidi see nähtus tema tõeka meele kohta mõjuma! , , . Margareta  laskis pää norgu, Häbipupa kattis ta palgct, „Anna andeks, Robert; ma ei teadnud ju, et sa tuleksid," ütles tasa hiljukesti, „ —ja siis mul oli weidi igawl",., „Mul ei wõi ju Midagi selle wastu olla, kui sa weidi lõbu otsid," tähendas Robert kuiwal toonil ning lisas rahulist! juurde i „kas Nesselni saksad kõik hää terwise juures on?" „Ma ci olnud mitte Nesselni juures pidul," kostis Margareia, „Mitte? Aia aimasin, Herra Nesseln saatis sind minu teada koju," „Ja, ta saatis mind koju, aga nia ei olnud neil, waid Mustapääde klubis," Margareta hääl wänses, „Nönda ütelda awaljkul tantsi pidul," ütles Madison suud mööda, „Kuda sa seda just nimetada tahad," „Kas sa ka wana Joosiile ütlesid, kuhu sa lähed?" „Ja muidugi," „Jmelikl Tema mees ütles mulle, sina olla Nesselnite juurde läinud. Ma ei saa aru, miks ta luiskas. Ka tahtis ta mägise  järele saata, aga kna ci lasknud. Ma ei 'tahtnud sind su Pidu lõbus eksitada." Margareta Pilk langes kurwalt ja paluwalt  mehe pääle. „Robert, sa paned pahaks, et ma pidul  käisin?" küsis ta. „Mina? Kudas nii? Ma ei wõi ju 'noorele inimesele ära keelata lõbu otsimast... Aga niine parem nüüd Puhkama, >ua näen sa oled tantsist wäga wäsinud." „Arwad sa, et ma nüüd magada saan, kui sina siin oled? Ma tahan ainult maskeriided  ümbert ära wõtta ja teisH selga tõmmata, siis tulen ma sinu juurde tagasi." j „Ei, Margareta, ka mina olen reisist i wäsinud ja tahan puhata. Mine aga mine, homme näeme teineteist jälle." „Kuda sa joowid," kostis Margareta alandlikult, „hääd öödl" Ta andis Robertile kätt. Robert pigistas  teda kergesti - ja -Aaskis siis jälle lahti. Ta ei anmid abikaasale suud. Wististi unustas ta seda. Margareta waatas kord argliselt tema otsa, siis sammus  ta pikkamisi ära. Madison waatas talle järele. „Margareta" hüüdis ta. Margareta pööris ümber ja jäi küsiwalt tema poole waatama. i sa oled nüüd Leopold Nesselniga jälle hää sõber —?" „Kudas nii?". . . i „Noh, ma arwasin. Aia tahtsin ka ainult küsida, kas ta juba preili Leontjewiga  abielusse ei ole heitnud?" „Ei!" „Miks mitte?" „Ta on pruudi maha jätnud." „Miks pärast " „Ma ma ei tea mitte." „Soo, sool Mine aga pääle! Hääd ööd!". . . . . . Saalis on korraga nii jahe õhk, nagu tungiks talwine tuul kusgilt sisse. . . Wõi tuleb see millegist muust. . Kullatud  kell jahju randi pääl tiksub nii terawalt.  . . Ta lööb kolm. Ta hääl on nagu weidi kähisew. . . Rohert ütles enese wäsinud olewat, aga ta ei lähe magama. Ta istub sshwa pääle ja jääb üksi silmi lambi tule sisse wahtima. Ta nägu on rahuline, aga tume.  Mis ta küll peaks nii tõsiselt mõt„Mis  tal on, mis tal on?" ümiseb ta omale habenresse. „Ma ei uskunud siiamaani,  et inglid" ta pomises midagi,  mis nõnda uillbes „kõwerate teede" kohta käis. . . Kas ta wahest oma abikaasaga  hästi rahul ei olnud?. . . Weidi imelik ja jahe oli see jällenägemine  küll olnud. Nõnda ei lahku naljalt noor armastaw abikaas abikaasast, kui nad teineteist hulk aega ci ole näinud. Ja ülepea ei ole nad kauemini koos elanud, kui mõni nädal ainult. Keegi ei oleks wõinud imeks panna, kui nad hilja hom-