Pidagu seda kõik meeles, mõisnikud ja taluperemehed ja popsid, fiis ei kulu ja siis ei taha ükski teitele ütelda: „Kasi oma saunaga minu maa pealt minema!" Aga üksi siis. Muidu saab ikka üks himu teist, üks soowimine teist, üks seaduse-muutmine teist tarwitama ja sünnitama ja muutjad saawad igawest selle kurwa õhkamise ees seisma: „Siin seisan waene jõle ma Ja olen tark, kui enne ka!" Omalt maalt. Tallinnast. Baltiski Meremeeste-koolt õppijad oliwad  Paastukuu 23 pääwal Tallinna Kubermangu-Gymnasiumi  kõnesaalis eksami tegemas. Kubernöri poolest oliwad  käbikatsujateks nimetatud: Kapten W. A. Mathiefen, Kapteinid K. Fürst wana ja noor, Gymnafiumi mathematika õpetaja Kollegienrath Karl Lais, Baltiski Linnapea N. Demin ja Meremeeste-kooli õpetaja A. Feldhuhn. Eksami tegemas oliwad 17 wanemad ja nooremad õppijad kõik Baltiski Meremeeste koolist. Wälja kantud eksami järel saiwad: I. Kapteniks ehk kippariks: 1) Karl Altemann Pärnust, 2) Josep Meybaum Sagadist, 3) Juhan Meybaum Pärnust, 4) Juhan Simmo Pärnust, 5) Peter Geige Dondangenist (Kuuramaalt), 6) Lars Karlson  Götheborgist (Rootsimaakt). 11. Kaugesöidu tüürmanniks:  1) Leonhard Kursk Prümri wallast, 2) Paul Feldhuhn  Pärnust, 3) Peter Johannson Brudagerist (Taanimaalt),  4) Jaan Aawik Pärnust, 5) Herrmanu Müller Liibumist, 6) Mihkel Kalju Emastust (Hiomaalt), 7) Jaan Uuetoa Wiinoft. m. Rannasöidu tüürmanikS: 1) Jakob Heimann Sagadist, 2) Josep Likane Sagadist, 3) Jüri Jakke Tõstamaalt, 4) Peter Jaakson Aadmaalt. .Sakala" Redaktori, Karl Robert Jakobsoni matmisest,  Paastukuu 15 pääwal, kirjutakse palju. Umbes 3000 kuuni 4000 inimest oliwad kokku tulnud, kellest umbes  400 matjate sekka, teised pealtwaatajate sekka arwatud  saamad. Kõik Eesti, mitmed Wene ja Läti Seltsid oliwad saadikuid läkitanud, auupärgasi oli palju kokku toodud,  seltskondade ja üksikute inimeste poolt oli hulk kirjast ja telegrammist tulnud, mis haua juures ette luetud saiwad.  Haual kõnelefiwad Pastor Kurcikoff, Kandidat Hugo Treffner ja pea kõik Seltside saadikud. Matuse tallitus haua juures kestis kell kolmest kell kaheksani.  Hingekellu  olla Tartu, Nõo, Otepäe, Mustwete ja Pärnu Eesti kirikutes ja igas Liiwi- ja Eestimaa Wene kirikutes löödud. .Kodumaa" teab ka iseäraliste)! surnupalwetest  (Todtenmeffen) kirjutada, mida Wene kirikutes peetud ja ka Mustwete EeSki kirikus. Mis see wiimase kiriku kohta tähendab, sellest ei saa meie aru. Iseäralised  hingepalwed (missas) ei ole tänine Lutheruse usutunnistuse  kirikus pruugitawad olnud. Tartu Eesti kirikute kellalöömise üle waieldakse. Ühelt poolelt üteldakse, seda oleks ühegi koguduse liike palwe peale küll tehtud, aga arwates, et see ühegi ärasurnud kohalise koguduse liike kohta maksma peakS, Teiselt poolelt  kinnitakse, et kellalöömist selge sõnaga Jakobsoni surma  pärast palutud oleks. Päritud on kellalöömist ka mitme  teise Eesti kiriku eesseisuse käest, kes seda aga mitte lubanud ei ole. Erakondlased walmistawad sellest ka juba uut sõeariista Ewang. Luth, usutunnistuse wasta. .Olewik"  kirjutab: .Rakweres valunud Eestlased Luteruse kiriku õpe.tajalt  luba, C. R. Jakobsoni mäleStuM kiriku kellu .helistada. Ei lubatud. Siis läinud nad Wene õigeusu .preestri palwele, ning see täitnud sõbralikult nende pal.wet.  Meie arwame, et siin esimene palutaw eksis, kuna .töine asja õiete mõistis. Kas sest ka aeatäht peab saama?" Selle kiustliku küsimise peale koStame meie kindla häälega:  Ja! See on üks .ajatäht", ja koguni ükS wäga õpetlik, tähtjas ja kardetaw. Ja kui meie sügawamalt  tähele paneme, siis leiame koguni kaks .ajatähte" korraga. Üks on see, et erakondlased, politikamehed seda kellalöömist Ewang. Luth. usutunnistuse kirikult pärifiwad, teine on see, et Greeka-Katholiigi kirik seesugust pärimist täitis. Meil ei ole õigust ega ole himu Wana-Egyptlaste kombel  surnukohut pidada. Mis meil K. R. Jakobsoni kohta tema surmatunnil ütelda oli, seda oleme meie juba ütelnud:  Meie asi ei ole mitte, selle ärakutsutud wenna üle kohut mõista. Jumal, kes üksi miMeSte südamed ära tunneb, andku temale tema eksitused andeks ja tasugu tema armastust, kui tema tegewus armastusest kihutatud oti, - Jumal wõtku tema lahkund hinge oma armukätega  waSta ja kinnitagu tema järeljäänud omakseid!" See on Jakobson seisab Jumala ees ja tema enese wastu ei wõi meil enam midagi ütelda olla. Mis meil aga mitme tema püüdmise wasta enne ütelda oli, see on ka nüüd selleks jäänud, seda ei wõinud tema suremine  mitte muuta. Meil on siis ka midagi ütelda nende erakondlaste  kohta, keS tema surmast uut tültasja otfiwad. Kirik ei ole politika asutus ega ole rahwuse asutus, waid on üksi Ristikoguduse asutus. Seda on need erakondlased  ise tänine ikka kõige waljuma häälega kinnitanud,  kes nüüd Jakobsoni auuks Ewang. Luth. usutunnistuse  kiriku kellalöömist kõikides meie maa kirikutes parimad, kuna seda jo kohalises kirikus ükski keelanud ei ole. Oleks nüüd ka Jakobsoni tegewus nii tähtjas olnud kui tahes, fiiS oli see ikka ükst ja ainu politika tegewus, ja kus tema  püüdmised meie kiriku wasta pörkafiwad, seal wapustas  tema walju ja hoolimata käega meie kiriku külges, seal püüdis tema seda meie kirikut nagu takistama! risu oma tee pealt kõrwale pühkida. Sellesama kiriku poolt päriwad aga nüüd erakondlased politika mehele ja kahewäärilise  koguduse liikele üht suuandmist, kuida seda selle kiriku kõrgemate ja wägewamate tugide ja elawamate liigete  kohta weel iialgi päritud ei ole. Tähendame näituseks  hiljuti ära surnud Keiserlik Kõrguse Prints Peter von Oldenburg'i peale ja Professor Moritz von Eugclhard'ti  peale. Kes on nende auuks Ewang. Luth. usutunnistuse  kiriku poolt seesugust suuandmist pärinud? EkS näita, nagu tahaksiwad erakondlased meie kirikut oma politika tööriistaks ja kiriku kella oma hääleks teha? Eks see ole üks .ajatäht" ? Et erakondlased Greeka-Katholiigi kiriku poolt kellalöömist  ühe mehe .mälestuseks" pärifiwad, kes awalikult kui meie usutunnistuse koguduse liige elas ja suri, see näitab, kui segaseks nende mõtted ja kui külmaks nende südamed usutunnistuse kohta juba läinud on. See wõiks juba üksi kõige parem wastus nende pärimiste peale olla. Oma politika püüdmiste ja tuhina heaks tarwitafiwad nemad  kirikukella kõlinat, missuguse usutunnistuse kiriku tornis  need kellad rippufiwad, see oli neil üks kõik, kui aga kellad kölastwad! See wõib jo omast kohast soowitaw olla, et kõik Ristiusu  kirikud ennast ühendatsiwad. See ühenduõ peakS aga pühakirja pinnal köidetud saama, mitte erakondliku politika ega ärritatud rahwuse tuhina pinnal. Künni see ühendus kohalisel pinnal ehk tehtud saab, senni peab igaüks  ka oma südamega selle kiriku poole hoidma, mille koguduse  liikeks tema ennast tunnistab. Kes omale ehk oma kaaStunnistajale teises kirikus kiriklikku ameti tallitust otsib, see näitab, et tema üht ega teist ei tunne ega auusta.  See ei ole omas kiriklikkus elus üks ega teine, tema ei ole ehk on .ühtigi" Ladinakeeli .aldil"! Kuhu see wiib, selle üle mõtelgu lugejad ise järel. Kui see juba iga koguduselitke kohta maksab, siis peaks see küll weel rohkem kiriku ameti tallitajate kohta maksma. KeS siis .ekfiS", keS .asja õiete mõiSliS", selle üle mõtelgu lugejad ise järel. Kirikliku ameti tallitajad  wastagu oma tallituse eest oma ülemate eeS, oma üleüldise, oma ametliku ja waimuliku südametunnistuse ees. Meil ei ole wõimust ega himu, kedagi wastatamise alla kutsuda. Meie arwame aga, et .Wene õigeusu" kiriku  kellad rohkem meie koguduse seespidiseks tüliks, kui Jakobsoni hingerahuks ehk .mälestuseks" kölastwad. See on teine .ajatäht"! Erakondliku politika pärast on nii heaõte ühe kiriku kui teise kiriku juureS kellelöomist päritud ja sellest on uut tüliasja meie kiriku wasta otsitud. Erakondlased wõtfiwad  wäga heaSte ette arwata, et meie kirik oma kella nende politika-kära sekka kõlada ei laseks. Nüüd peidawad erakondlased  ennast Jakobsoni kalmukünka taha ja loobiwad sealt kiwa meie kiriku peale. Ja kui meie tähele paneme,  kuida ka kõik need mehed, kes Jakobsoniga tema eluaegas  alalises tülis ja riibus seifiwad, üksi aga omas kiustuS meie kiriku wasta .wennaksed" oliwad, kui meie tähele paneme, kuida need ühel häälel selle oma .wennastuse"  auukS selle meie kiriku poolt kellalöömist pärifiwad ja nüüd ühel häälel Jakobsoni haualt sõeapasunat puhuwad,  fiis tuleb meile kuulsa pilkaja, Heine sõna meele: .lial mind ei mõistnud teine, lial teid ei mina ka; Saime soppas kokku meie, Oli paik meil sõbrusta!" .Kodumaa" ja .Olewik" käratsewad. Ühe lehe toimetaja  kirjuta? umbes aaSta eest: .Tema (Jakobson) ei ole meie jutul käinud j a meie teda ka oma jutule et wõta," ja täitis terwed leheküljed tõrelemiStega  ja söimamistega Jakobsoni wastu. Nüüd on neid küll üks leek hädapärast kokku sulatanud, fee on aga wihawaenu  leek teiste wasta, mitte sõbruse leek nende wahel.  Teine arutas, wähem kui ühe aasta eest Jakobsonile  ühest ainsast kirjast 60 walet ette ja ei olnud ennast  temaga ühegis teises tükkis ühendand, kui ükst aga wihawaenus. Kellele nemad nüüd seda määramata suuandmist meie kiriku poolt parimad, kas selle mehele, keda nemad tema eluaeal .oma jutule wötta" ei tahtnud, wõi sellele, kes nii palju .maletas"? Hoolimata sellest auuStamifest, mtS nende meeste südames  selle kiriku wasta elama peakS, mille koguduse kiikeks  nemad ennast tunniStawad, peakfiwad nemad ometigi ka natuke selle peale mõtlema, kui kslwatu fee on, ühe lahkund kaasinimese rahupaika oma wihawaenu kihutamise tallermaaks teha! Wil jandist kirjutakse meile: Möödaläinud sügisel oli Paistu Konwent oma uue õpetaja walimise juures kahes  jäuus. Holstri walla saadik J. Raudsep mõne teisega  tahtfiwad Hugo TreffnerM, teised Konwenti liiked ühte teist. Teine, see on Tartu-Maarja abiõpetaja, Eestlane  Johannson sai walitud ja proow-jntlusele palutud. Kogudus oli oma walitud õpetajaga wäga rahul ja tema pidi juba peale Jõulupühade tulema. Nenda oleks Paistu kogudus omale ühe tubli, noore õpetaja saanud. Aga ilma tülita ja riiuta ei wõinud see ometi mitte sündida! Seal olla nüüd Kandidat H. T. PaiSlule, nimelt Holstrele  tulnud ja mõned Holstre walla mehed on ka juba õpetaja walimise pärast kaebamas käinud. Et Kandidat H. T. Holstres käinud, see näitas esiteks saladus olema. Aga wana sõna ütleb: .Kus tegijaid, seal nägijaid!" Pea tõusis rahwa keskiS jutt: Kandidat H. T. olla HolstrtS käinud ja olla seal ka tantsinud. Rahwas puhus oma juttu edasi ja punus weel msne imeliku asja sekka. Kelle juureS Kandidat H. T. käinud, seda ei teatud ütelda, et tema aga seal olnud, see olla selge. Korraga  aStunud nüüd Holstre-, Aidu- ja Paistu kirikuwalla kirjutaja J. Raudsepp üles, kes ühes ka Holstre Konwenti saadik on, ja arwanud tarwiliseks aSja kohtu alla anda, et tema maja auu kaitsetud saaks, sest see ei oleks mitte Studentide tantsumaja. Pärast on J. Raudsepp ka tõendanud,  et Kandidat H. T. tema juures käinud, kui ka mitte tantsinud, milleks liig wäsinud olnud. Rahwas aga arutab nüüd, kus kaebtus õpetaja walimise üle tulnud  ja ei taha sest mõttest lahkuda, et Kandidat H. T. ikka ehk .natuke tantsu katsunud" oleks. Kuida kuuldakse,  olla Raudsepp lepituseks puntri wiina ja wiis pudelid  õlut pakunud. MikS küll? Kuida asi on, seda saab küll wast pärast kohtupidamist kuulda, niipalju on aga selge, et Paistu koguduse rahu kiilutud on. Kogudus  oli walitud õpetajaga rahul ja soowis, et tema pea tuleks. Nüüd on mõistlikumad mehed sunnitud, kiuslcmiste  wasta abi otsima. Nemad tahta palwekirja kiriku ülematele saata, et üksikute erakondlaste kiuSlemised mitte kuuldud, ja et walitud õpetaja pea kinnitatud saaks. Erakondlased  ei näi aga hea proow-jutlusega leppima, waid ka head .proow-tantsu" soowima. Hoidku Jumal! .Sakala" katsub seda Paistu koguduse palwekirja üksi mõisa moonakate tööks käänata. See ei ole aga mitte tõsi, waid on wale ja wõib seega .Sakala" endiste malede  sekka heidetud saada. Küll olekS soowida, et Keiserlik Liiwi maa Konsistorium wStakS selle üle walwata, et õpetaja ameti Kandidat ennast  mitte õpetajate waltmtSte sekka ei topiks, sedawiisi suurt tüli ja pahandust ei sigitaks ja nenda öperaja-ameti peale teutust ei saadaks." —> i. Ülemal seiSwa kirjaga ei taha meie kirjasaatja küll wist mitte ütelda, et rõõmsatega rõõmus olemine ühe õpetaja-ameti  Kandidatile keelatud oleks ehk ametit kuidagi teutaks. KeS aga selle läbi õpetaja ametisse saada püüab, et tema tüli koguduse liigete wahel ja oma ametiwenna wasta kihutab, see näitab sellega, et temal selle ameti kohuS  ja tähtsuS täitsa tundmata on. Seesama kirjasaatja annab meile ka laiemat teadust selle palwekirja üle, mida Viljandi kihelkonnast Liiwimaa Maapääwalc saadeti. Tagajärel tulla ka sellest kohtukäimist,  sest köster WareS on nõuuks wõtnud .Olewikku" kohtu läbi sundida, oma wasluSkirja .Olewiku" laimduSte peale, milleS ü heksa walet seista, ise wasta wötma ja awaldama, kümnemast malest rääkimata, milleS üteldud on, et lapsedki selle palwekirja üle naerakflwad. Palwekirja  all seisnud 16 nime ja neid oleks kergest weel rohkem  saada wõinud, sest mitmed auusad mehed on kahjetsend,  et kirja nendele ei saadetud, aga aeg oleks pakitaw olnud. Selle kõrwas kaebab meie kirjasaatja mitme sealise koolmetstre uskmata meele üle, kes usuõpetust külakoolides wähendada tahta ja peale selle pärida, et usuõpetus .teaduslikult"  peaks antud saama, mitte .südamelikult," kuida seda nüüd tehakse. Need .teadusemehed" tahta wahet .jumaliku" ja .jumaluSliku" usuõpetuse wahel ja mis seesugust kõrget .teadust" weel rohkem oleks, mida külakoolides  õpetada tahakfiwad, kui kord kirikuõpetajate ülewaatamife  alt peasekfiwad. Meie kirjasaatja soowib awalikku  seletust selle üle, mis .Jumalus" tähendaks ja mis wahe Jumala ja Jumaluse wahel oleks. Tahaksime meie seda teha, fiis peaksime juba paksema raamatu kirjutama ja kangele üle aealehe piirete minema. Koduseks tarwituseks saab aga ehk paarist sõnast küll. .Jumalus" wõib seda üleüldist tundmata wäge nimetada. miS kõik asjade põhjusalguS on, kuida mõttetargad ilma iseäralise ilmutuseta ära mõtStawad, kuida ka kõik toored Paganarahwad aimawad. .Jumal" on pühas kirjas ilmutatud  elaw waim. Et Jumalat rohkem südamega tunda kui mõistusega mõista wõib, et MS ka usuõpetus, pealegi aga usuõpetus rahwakoolideS rohkem .südamlikult", kui