kirjutaja ühes kohtu kutsutakse, kus nad kohtule suusanaga nõuuetawa asja üle waStuft peawad andma. Ka peab nõrk kirjutaja raskemad kirjad ja nööri-raamatud mõne teise walmistada laskma, mille eest mõni ihuuLkael ühe ehk kahe lehekülje päält wiiS rubla ehk seda rohkem nõuab ja seda peab kirjutaja omast wäikscst palgast wõtma ! Kui palju sarnased mähe haridusega walla ametnikud wallale kasu ja iseenestele kahju wöiwad tuua, on iga ühele arusaavani.  Puudulik ametnik on kõiki pidi oma asjaajamisega kimpus, nii hästiwella sisemiste  toimetustega, kui ka ülemate kõhtudega.  Kutsutakse üks niisugune ametnik mõne asja üle aruandmise, wöi waStutamise  pärast kuskile ülemasse kohtu, siis on meeS, nagu seda nähtud on, suures hirmus ja hädas: küsitakse ta käest midagid,  siis tõuscwad tal hirmu pärast karmad pea pääl püsti ja küsitan? ei wöi ühtegi selget arusaadawat maotust saada. Seepärast  ei ole ka sugugi ime, kui niisugused mehed suuremate kõhtude käest tõreleda saamad, mis ka üsna õige on, sest et keegi ta toimetustest õiget aru ei wöi saada. Seepärast armsad isamaa pojad waadake kud mehed nüüd kätte tulema! walla amctnikude walimise ajal selle pääie keda Leie nimelt talitajaks ma li te. Waadake iseäranis meeste hariduse paale. Andke ainult nendele ameti kandidaatidele oma hääli, keS kihelkonna ehk kõige wähemustgi walla kooli on läbi teinud. Ärge walige neid mitte, kes lugeda, kirjutada ega numbrid teha ei wöi. Suurt kooli tarkust ei ole ka mitte sellesse ametisse just häda pärast tarmis; aga kes midagid ei mõista, on nüüdsel ajal selle ametile tõesti kõlbmata. Siia ajani on walla ametmeeste walimine  ikka nõnda läinud, et kes kõige enam ise tahab ja on jõudnud omale hääle mehi koguda, see siis ka soowitud ameti pääie walitakse. Üks tubli meeS niisugust ametit ja muret kergesti oma paale ei taha wõtta, waid hoiab ennast körwale. Aga nõnda nimetatud isetahtja ei hooli palgast, ega ameti raskusest midagi, waid on rõõmus kui ta ennast walla ametnikuks kiita wõib. Ma tunnen kuskil wallaS meest, kes oma anu ja tähtjaks saamise pärast kolm wäga tülikat ametit kõigist kokku 20. rubla palga eest peab. Mees on rõõmus ja kiidab õnne, keS teda nii kõrgele järjele on tõstnud. Ei ole sugugi imeks panna kui nn mitmet ametit mähe palga eest pidades oma maja talitus lohakile jäcb ja raha puudus ning peatoiduse nappus mehele külaliseks tulcmad. Ka sarnased mehed on kõlbmata, kes oma auu ja tähtsuse kõrgendamiseks  ameteid igatsewad. Valitsege omale tublid walla ametnikud siis on teil, terme! wallal, sest kasu ja suurematel kohrudel ka kergem ja parem nendega asju toimetada. Mõrtsuka töö. (Ols.) RMH oli isa Riiga jõudnud. Ta ei leidnud oma poega mitte enam maa päält. Warskel kalmu künkal surnu aedas nutis ta kibedaid pisaraid oma lapse hirmsa  otsa Ae, nutis oma enese õnnetuse üle, mis talle, elust tüdinud 72 aastase mana mehele jälle puumaa muret kaela saatnud, teda oma minija ainukeseks tugiks ja nelja wäctima lapse kaSwatajakS teinud oli. Ühte- gi kurja tegijat ei tahta ta näha; ainult Peter Ameti juure läks ta. „KaS sul ei ole, Peter, mulle mitte enam ütelda, kui see, mis sa kohtu ees ütlenud oled?" küsis wana ja waataS kurwa  ja iseäranis uurima pilguga küsitama ! otsa. „Ei, mitte midagi enam. Aga wana mehe silma ees mürises Peter Amet kõigest kihast. «Peter, Peter! miks sa nõnda märised?" „Waewa mind mitte, ma kardan, ma ei wöi sulle midagi ütelda!" Kurwakt läheb wanakc oma, poja lacwa pääle tagasi ja ootab head Luult, et nii pea kui wõimalik sest õnnetuse kohast lahkuda.  Sääl ilmus korraga tema laewa pääl riiginõunik Steinbach, üks mees, kes pracgus weel oma endise tubli tegewuse pärast Kuresaare politseimeistrina suurema jäo Saarlaste juures auu sees seisab. Ta oli sest koledast mõrtsuka tööst kuulda saanud  ja tuli Tiitrit Kokka, keda ta Kuresaarest  saadik tundis, trööstima, ja temale tõutama, et tema tahab kõik, mis wõimalik on, mõrtsukate kätte saamiseks teha. Tiitrit Kokk jättis Riia linna, see walusa õnnetuse koha selja taha. Riiginõuuiku Steinbachi waewanägemine oli nii palju korda läinud, et Peter Amet talle mõrtsukate nimed üles andis. Ta nõudis et Peter Amet oma tunnis- tust pidi kohtu ees tõendama. Peter aga pani waStu ja tttleS, tema saada seda siis tegema, kui nad tollipaadi söudjatest lahti saamad. Tema wõida siis rutulise põgenemise  läbi Saaremaale ennast oma seltsimeeste  käest pääsla. Kartliku meest ei saanud miSgi asja läbi omast etteivõttcst nii kaugele liigutada, herra Steiubach pidi rahule jääma. Kohe selle pääle läks külmaks ja sõudjate lahti laskmise ja palga maksmise päew oli käcS. Palga maksmise päewal oli Peter Amet ära kadunud, ta palk jäi sisse. Järgmisel päewal sõitsiwad sõudjad ilma Petcr Ametita Saaremaa poole, sest nad oliwad kõik Sõrmest päralt. Nii kaugele jutustas „Kuresaare nädalileht"  jõulukuu 22 p. 1887 a. selle koleda töö üle ja lugeja secS tõusis tahtmata see põncw küsimuS, ?uõ on Peter Amet jäänud, kas on siin ehk meel üks teine sala mõrtsuka töö marjul? Aga Jumalale olgu tänu! Seda mis Peter Ameti kohta arwati, ei olnud mitte tõsi, maid Jumal oli teist mõrtsuka tööd ära keelnud, seega, et ta waesele ohwrile mõrtsukate kurjad mõtted tunda andis! Näärikuus sai Peter Amet passi puuduse pärast Riiast Kuresaare toodud. Waewalt siia jõudnud, nähti teda kohe kohtu ees olewat, kus ta järgmist tunnistas : „Siin oma kodumaal ei höia mõrtsukate kartus mind mitte tagasi tõtt tunnistada. Ma tean, et mul siin sõpru on, kes mind kaitswad, ma tean, et mind seadus ja õigus warjama saamad. Kui ma Mart Kokka kõrtsi eest selga wõtsin, kus noored mehed teda esimest korda peksnud oliwad, seisis tal wcri suu ja nina ees ja ta näis surnud olewat. Aga walu, mis talumine raskesti pekstud mehele tegi, äratas teda üles ja ta palus mind ennast maha panna ja kõrtsi tagasi minna ja sääl karma pätilt järele pärida, kes teda peksnud olla. Selle aja sees, kui ma kõrist läksin, oli poolkurt mees Kokka leidnud ja edasi wiinud. Weel ei olnud ma kõrtsi jõudnud, sääl tuliwad mulle kuuS joomast, wäga hästi tuntud, noort meest waStu, kcS koju poole laksuvad. Nende tee wlis neid Aiart Kokka juurest läbi- Mulle tuli kohe hirm pääle. Kui nad icda lcidwad ja kui nad uäcwad, et ta wecl elus on, mis saab siis sündima? Mina läksin, salaja neile järele. Minu kartus ei olnud paraku mitte ilma asjata. Waewalt oliwad nad jälle Mart Kokka leidnud, sääl läks peksmiue uuesti lahti. Iseennast ära unustades, tormasin ma nende kallale. Keda ma lõin kes mind lõi ma ci tea seda mitte, ainult seda mäletan ma wecl, et wiimaks keegi mu waStu hüüdis: „Ses mees, keda sa kaitsed, on surnud; Mis tarwis peksad sa weel ja lased ennast peksta! Kuue mehe waStu ei wöi sa üksi ometi midagid!" Sääl tuli mulle otsata ahastus pääle. Ma jooksin koju ja heitsin ennast sängi. Tüki aja pärast tuli üks mõrtsukas ka koju. Üks mees, keda ma juba koju tulles eest leidsin, küsis ta käest: „MiS teie Mart Kokkaga olete teinud „Meie oleme teda otsa teinud ja jõkke wiskanud!" „Jumala pärast !" hüüdis teine, „räägi tasa. Peter Amet on siin ja kuuleb, tuleb aeg, su juttu!" ~Lass' ta kurat kuulda! Rääkima aga ei pea ta mitte ! Meie teeme teda ka igawesti tummaks!" Sest ajast saadik, ei julgenud ma mitte rahuliste magada, ei julgenud ka mitte laewamecstele, kes oma kapteni otsisiwad, tõtt rääkida, ma ei julgenud kohtu ees ka mitte-tõtt tunnistada. Päöw enne palga wälja maksmist, mitme suguste märkide läbi maenitfetud, jätsin ma salaja tolli paadi sõudjate maja maha pr ei talunud ialgi senna enam tagasi tulla. Ala sain politsei poolest kohe kui pässita hulgus kinni wõetud ja andsin, et mind mitte ei pidanud jälle sõudjate majasse tagasi wüdama,  omale wõera nime üles. Nii olen siis soltatidega julgesti Kuresaare toodud, et ma siin wõiksin tõtt mõrtsukate wastu tunnistada." " Wiimati on siis ometi need mõrtsukad, kes üht meest halaStamatalt surnuks lõid, ainult seepärast et ta oma kohtumehe ameti kohut täitis, Jumala abi läbi üles leitud. WiiS noort Sõrulast istuwad nüüd mangi kojas raud trellide taga ja ootawat hirmuga oma ära teenitud palka. Jumal on õige! Isamaalt. Kuresaarest. Pühapäewal 28. küünlakuu  päewa! peeti meie „EeSti seltsis" lõbus pidu õhtu ära. Osawõtjaid oli palju, iseäranis maalt oli rohkesti ; ruumile kippus nappust tegema. Näitemäng „Tuhalabida  walitsus" läks kaunis häSti, iseäranis mängisiwad Truuta ja HaunuS omad osad wäga hästi. Laulud saiwad rohke kätte plaksutamisega wastu wõetud. Lõpeks lauldi kaks naljakat soolu laulu, milledest esimiue wift rutulise õppimise pärast mitte soowimist mööda ei läinud, selle waStu läks aga teine paremine. Pidult äraminnes wahetasiwad mitmed omad kaloshid, kaS kogemata, wöi meelega paremate waSta ümber. Soowime, et sarnast nalja enam ette ei tuleks. Päältwaataja. —> Õnnetu S. Esmaspäewal 29. küünlakuu päewal sõitsiwad kuus wSi seitse joobnud meest ühe hobusega tuhat nelja ja ajasiwad ühe 17aastase tüttarlapse