Kohrumõiftm käskw nüüd kobe Jaani labti lusm juba ifcenefte et Zacn rõõnst'. .-'.õa ja hõiskama , «.c oma priiust :c.r:.'s Tema poeg ja Hans, kcs möll -vangi koja ukse ees teda ootasiwad, saiu-ad mõlemad korda «wöda rõõmu tuhinal wastu rinda surutud. „ Jumal olgu tänatud! Jumal olgu tänatud hüüdis ts üks teise järele ümber olijate wastu, kus juures mõnigi pisar üle nende palete wecres. Kõige oäSkt lähen ma nüüd teiega selle hea tohtri juure, kes mulle nn palju abiks on olnud, ja siis koju koju!" Tohtril oli weel õige rohkesti tegemist, rm nad senna jõudsiwad, fiisgi wöttis ta rõõmust liigutatud Jaani südameliku tänu waötu ja ütles: „Minge nüüd minu elutuppa;  teie peate minuga lõunat wõtma ia mi pea kui ma malmis olen, sõidame mere seltsis wanaema, laste ja Juuli juure; mina pean teile tunnistus meheks olema, kuidas teid jääl wastu maetakse." Kõik nii ülewäga õnneliku Jaani wastu röökimised ci ajtanud midagi; ta pidi selle hea mehe paliverele järele andma. Kohe paale lõuna söögi laskis tema oma suure tõlla ette kaks hobust panna, et seega kõigel seltskonnal ruumi oleks; ka tohtri praua istus nende hulka ja rõõmsa kõnelemise all wuraS sõidu riist küla poole. Jaam nägemine sünnitas külas suurt erutust. Poisid küla tänawaS jooksiwad koju emadele Mustama, et laen olla lahti saanud ja tulla nüüd tohtri herraga sõites koju; emad ruiasiwad nüüd lastega uSte pääle ja lehwitafiwad rõõmsaks teretuseks rättikutega. Poisid riputasiwad ennast tõlla taha, et ka nendega seltsis ' - jõuda. Kalamehed aga, k> oalmis panimad, et jälle kalapüüule minna, tõstsiwed  rüütli ja hüüdsiwad: ..Hurraa, wana sõber Tohter käskis oma kutSrid nüüd tubliste sõita, et nad ennemine senna jöuaksiwad kui lobad nende tulekut kodustele teada andwad ja nii sündis see ka. Et see just laupäewal oli. siis oli Juuli õue ja toad kõik puhtaks pühkinud ja puhastanud. Ka Jaani maike tütar oli puhtas pühapäewa ehtes. Tohter laskis tõlla maja juurest natukese eemal kinni pidada. Säül läkfimad nemad salaja aida ja aiast läbi kuni wä-kfc akna taha. Toas Musiwad mõlemad naisterahwad lastega õhtu söögi laudas. Juuli pidas wäikest haiget poega, kes nüüd üsna terwe oli, süles. Tema kõrwal akna ääres istus wanaema poja tütrega, kes tema käsu pääle sööma palwet luges Lapse silmad oliwad akna poole ja maanialt oli ta aamen ütelnud km ta üles kargas ja hüüdis: „Jsa, isa on sääl!" Kus juures ta käega akna poole näitas. Wana ema waatas rõõmu ehmatusega; hea tohtri herra oli aga kohe tema kõrwal, raputas tema kätt ja jutustas temale rõõmustawaid sõnu. Wäike tüttar oli kohe isa wastu jooksnud ja kahe käega kõwaste ümber isa kaela kinni hakanud nõnda et rsal tegemist oli, ennast tema käest wabaStada, et ka teist teretada. Tema musutas wana ema ja wäikest poega ja andis Juulile südamelikult kätt. Aga sõna ei saanud ta mitte suust wälja. Juuli ei olnud ka mitte wähem liigutatud: - mitte küsida, kuidas kõik seesuguseks  õnnelikuks jäll mast muutnud on, ta püüdis on jata, kuna ta enesele toas tegemist tegi ja wõeraStele  istmeid ja pinka kokku korjas. Niisamuti  seisis ka tohtri praua nende kõrwal; ka tema ei saanud oma liigutuse üle wõitu. Minnaks aga ütles wanaema, kui ta oma põllega silmi oii kuiwatanud: „Noh jutustage ometi meile ka, kuidas see kõik on sündinud; meile on see kui mõistatus." Tohtri herra wöttis oma hooleks seda asja teistele seletada, mida ta üsna naljakal moel tegi, et seega ka teisi rõõmsale tujule wiia. Juuli mõtles alles nüüd see pääle et tema kohus oleks, oma wõerastelc õhtu sööki muretseda. Tema koristas laua ära ja kattis teda uueste. „Ma ei tea," sõnas ta, „kas mull on ka tohtri herra ja prauale midagi ette-panna; meie ei wõinud seesugust  aruldasi wõeraid aimatagi." ~Ei," hüidis tohter naeratades, „sääl on ju seesugust aruldast kala, mida meie linnas arwa näha saame. Wist on wanal madrosil weel seesugust taga wara tema kastides. Aga kuhu on ta ise jäänud? (Ots tuleb) Isamaalt. Kures,wrest. Meie wöiksc linna iludus ja löbudus halab ära lõppema sa scllc asemele jälle igaw ja wilu sügise tulema- Kõik puud ja põesad linnas, kui ka ümberkaudu hakawad kollaseks minema; külmad tuuled ja wali nühin hirmutab igat ühte üsna sageli nurga marju pugema- Ei ole enam rõõmsaid ega rohelisi kohti, kuS wõib jalutama minna, kõik näitab kurwaks ja koleks winewat. Jah, nii lõbus, aga lühike oli rõõmus  suine aeg! Millal jõuame jälle üle igawa ja külma talwe?! Millal jõuab kcwade jälle oma haljaks tegema wõimuga meie metsadesse ja aasadesse  lehkawat lõhna andma tulla! Oh, jah! Kannatust peab igal ühel olema, küll siis aja ratas ruttu wecreb'!! » Trüki mead- „Lzaarlase" nr- -', l juhtköneS on mõned trükiwead ette tulnud- ?>ii palume meie lugejad teise lehekülje pääl mitte nuWllMik., maid uriläuonm, mitte woonaue, maid ivovnake, ja mitte lapse meelt, waid lapse keelt lugeda. S a a r l- toi >n. See näitab nüüd nagu moodiks läinud olemat, et iga! sügisel rohkest meie Kuresaare ueidusi wöcrale maale rändawad, muidugi selle mõtterikka lootusega, et säält paremat teenistust leida; aga ivõta näpust! Wana sõna ütleb: „KeS liha otsib, see kondi leiab!" On ka näha, kui mõned kcmadel jälle tagasi tulewad, et siis palju kehwamine  on läinud, kui siin oleks olnud; ehk küll mõni omale suurema turnööri ja sulgedega kübara on jaksanud muretseda, aga kopik kopikad taskus iialgi ei taha näha! - Sellepärast: Ei weereja kiwi kasivata sammclt! Ela omal maal ja toida ennast rahu sees!!! Kasulik seadus sai hilja aegu KuresaarcS maksmaks tehtud, kus igal ühel, kes maalt pudukaubaga,  nagu: tangud, marjad jne. linna tuleb. peab tcmbeltatud toop kaasas olema, kellel seda aga mitte ei ole, siis -võetakse toop müüja käest ära, -viiakse poliiscise ja Kasutakse 8 kvpiku eest I-i-na õue-märk külje püälc, kus ta jälle rahu-ikult edasi wõib kaubelda. Wäga soowida oleks, et see kasulik seadus ka kauba ja õlle poodides saaks maksmaks -ehtud, kus seda sageli ette tuleb, et toobid pisemad on, kui seadus määranud Kanrmalt. Nagu hiljuti teatasin, käisimad Heina-kuu lõpul mitmed teaduse mehed. Tartu suurekooli prohwessorid, Kaarma! wanaaja mälestusi  -vaatamas. Lõikuse-kuu hakatusel leidis mana auuwäärt Kaarma kirik jällegi tähelepanemist tähtsate meeste poolt. Need mehed oliwad nimelt: Liiwimaa mõisnikkude kogu raamatukogu hoidja C. v. LöwiSof Menar Riiast ja arhitekt (ehitusmeister) E. Steinbrccht Marienbmgist Prcisimaalt. Wiimane on praegu kuulsa Mariendurgi  lossi -varemeid üles ehitamas, kus keskajal (1309—1457) Saksa ordomeistrid asusiwad- Ka on tema kui kirjamees tuttam. Mõlemad härrad oiiivad hiljuti WiljandiS wanaaja mälestusi uurimas  olnud, käisimad siis Muhu ja Saaremaa wanamara -vaatamas ja leidsiwad ka -viimati meie Kaarma kiriku tähtsa wanaaja mälestuse olewat. Et meie kirik nii mitmele tähtis on, siis sai ta ka i-üüd hiljuti nii hästi seest kui wäljaSpoolt pücwapildina  üles -võetud. Ka kirikumõisast, kihelkonna koolimajast ja seminarist on päewapiltisi tehtud. Kellel siis need kohad armsad ja tutta-vad on, need -või ivad cdeSpidi neid Kaarma piltisi Kuresaare  raamatukauplustest saada. Olgu -veel see teotuseks, et 8. Augustil Saaremaa rahwakoolide inspektor Dubrowin kihelkondade Ew. Lut. usu kooli-valitsusi on palunud, kõikidele kihelkonna ja küla koolmeistritele meelde tuletada, et sügisel 1890 peab hakatama neis koolides Wene keeles õpetama. Ka saada edeZpidi ükspäinis need kool- meistrid -väeteenistusest wabastawaid tunnistusi kes Wene keelt mõistawad. —i —. Zkihelko«»alt. Pidula wallas poonud üks 70. aastane naine ennast 15. Juntil ära. Ar< wetakse meele nõrkuse läbi see õnnetus tulnud. R. - 26. Juulil läinud M. oma naise ja tütrega oma -vana majasse rehte tegema; rehi olnud neli korda juba koetud, sellega polnud siis enam auuru karta. Tüdruk läinud toa kambri magama, naine läinud liig palamuse pärast pööningule  ja mees heitnud rehe alla. Homikul, kui naine ülewelt alla tulnud ja tahtnud rabama hakat. , leidnud aga mehe ja tütre surnud olewat. Mees on küll pärast jälle ülesse ärkanud, aga tüdruk on igawesti magama jäänud! Aimatakse  et seisnud ja allitanud õhk sääl süüdlane olnud, sest see maja olla kaua aegu tühi ja tuulitamata  olnud! «. 10. Augustil on meri Äarala poole randa laudi ajanud; -vist on tormi läbi üks suur laew oma tek-laadungi ära kautanud. k. Sörwest. HSkiline surm olnud hiljuti siin ühe Pihtla -valla noorel mehel. Ta oli Torgu kiriku juures ühte poodi maalimas, kus ta üsna HSkiste ära suri. Arwatakse ei tal wist südame rabandus olnud. Kurb lugu on see, kui üks inimene  häkiste ära sureb; sellepärast walwage igaüks, sest teie et tea, millas surm wõib tulla! Ilmad on Sõrwe pool ka heitlikud, tihti sajab wihma ja on tuulene. Tulemase!» aastaks on juba seeme maha külitud. Selle aastane ivilja saak on keskmine! Odrad on küll natuke wiletsad ja jõuawad wäga hilja malmis. Kartuhwlid  on siiamaale üsna kiiduwäert, kui nad aga liia wihma pärast mädanema ei haka. Sigade suremist kuulukse meie pool olewat. Hiljuti suri Pendi-talu peremehel suur siga punatõbesse  ära! Mõndasugust. Lihunik» telegramm. Hannoweris  sai üks telegramm järgmise sisuga ära saadetud: „H. lojustekaupleja u., Magdeburgis. Home kõik siad waksalls. Teid ootan ma ka. Mna tulen alles Home, sest et inimeste rong härgi kaasa ei wõta. Paha laadakaup, tõbraste hinnad tõusnud. Waadake heaSti ette. Kui Teie härgitarwitate,  siis mõtelge minu paale."