Sakala .U 5!, Wiljandis, 15 Juunikm päewal 188Z^ Vl. Polnttka, MMnduft ja pollntaa ajaleht. Wäljaandjad C. R. Jakobson': pärijad. Sissekord. Poliitika leht. Seletus rahalaenu kohta Aleksandri kooli kasest.  Oma-walitsusest ja Venemaa VIII. Poliitika ringwoatus. Oma lt maalt. Wiljandist: ..Saarlane" on ilmuned!  Vilsandi Eesti wäljanäitusest; sõnakene Sakala lugejatele. Viljandimaalt: Õiendus; turm püssi läbi; Kõu, Tarivast»  ja Wano-Wändra kroonimise pidudest. Pärnust: Pärnu Eesti Põllumeeste Seltsi wäljanäitusest. Tallinnamaalt: Miks peidab ennast Dr. Hermann lakobsen'i marju taha. Peeterburgist: Keiserlikud Majeestedid tagasi. Moskmast: Keiserlikud sõnad. Kuulutused Pilk taewa põue. (Luuletus). Teretamisest. 11. Kiri Kaukasiast. 111. Armastusest ja halastusest I. Seletus rahalaenu kohta Aleksandri kooli kassast. Rahalaenu kohta Aleksandri kooli kassast on mitmesuguseid wõeriti arwamifi ja wõeri seletusi ajalehtedes  ilmunud, mis mind asjaloo üle lähemat otsust andma sunniwad. Umbes 20-ne aasta eest rändasiwad hulk Eesti perekondi omalt maalt wälja ja asusiwad Krimmi poolsaarele elama. Hoolsa töötegemise ja kokkuhoidliku  majapidamise läbi oliwad nemad aegamööda waestest orjadest nõuukaks peremeesteks saanud. Et maa - omanikudeks saada, ühendasiwad endid mõned perekonnad suurema maatüki ostmiseks, waatgsiwad mitmed sündsad kohad läbi; kõige enam aga oli Kuntaugani  maa nende meelt mööda. Omaniku, Pawel Rewelioti eluajal ei olnud mõis müüdaw; veale selle surma pakuti küll teda Eestlastele müüa, aga kõik maatükk (6,500 dessät.) ühes koos, milleks Eestlaste jõuud nõrk oli. Nüüd oli hea nõuu kallis! Töiste käest oliwad nad kuulnud, et mina sagedaste Krimmis käia, ja saatsiwad sellepärast saadiku minu juure Peeterburgisse abi otsima. Mehe seletuste järele näitis  ostmine kasulik olewat, ja mina lubasin omalt poolt neile abiks olla. Mai kuul sõitsin ma osawa põllumehega sinna, maa headust läbi katsuma ja ostjate  elujärge lähemalt tundma õppima. Nende põlluharimisega,  karja- ja majapidamisega wõisin ma wäga rahul olla, aga ostetaw maatükk ilma mägestikuta ja kaljudeta, kahe weikese ojakese ja soolajärwega, s. o. ilma iseäraliku looduse-iluta, ei olnud minule, kui kunstnikule, sugugi meele järele; seepärast ei himustanud  ma ka tema omanikuks saada. Põllumehed waatasiwad  töiste silmadega ostetawa koha peale. Nad ei jõuudnud Kuntaugani mulda küllalt kiita, kus ilma sõnnikuta nisu upsakalt kaswab ja wilja-ikalduse aastalgi,  nagu mullu, dessätin 7 tshetwerti wälja annab. Kui maa ära jautatud ja igaühe ostja jõuu järele tema osa suurus ära määratud oli, kirjutati üle jäenud maa nii kauaks minu nime peale, kui Eestlased ilmuwad, kes tema omanikudeks saada soowiwad  mis nüüd ju sündinud on ja alustati müüjatega läbirääkimisi ostmise tingimiste üle. 19. Januaril pidi 50 tuhat rubla wälja maksetud ja kaup kinnitatud saama. Kontrahi walmistamise ja muu wäljaminekute peale läks üle 10 tuhande rubla tarwis  ja peale selle pidi weel uue eluaseme üles ehitamiseks  raha tagawaraks hoitama. Wiimne suwi oli Krimmis kuiw ja seeläbi sissetulek põldudest mitte nii suur, kui ette ära arwati. Sellest siis tuli, et niipalju  raha kokku ei tulnud, kui tarwis oli. Mind paluti ja wolitati tarwitawat summa muretseda, mis wõlg kohe peale kauba kinnitamise maa peale pidi kirjutatud saama. Järele jäänud maad ei tahtnud ma sellepärast ajalehtedes müüa pakkuda, et sellega mitte omal maal elawatele Eestlastele põhjust wäljarändamise  tuhinaks anda. Mitmed Aleksandri kooli sõbrad andsiwad mulle nõuu, selle kooli kassast raha laenata, et sellega ühtlasi  ka koolile kasu tuua, sest Krimmis oleks raha kõige wähemalt niisama kindel olnud, kui Tartu pangas,  ja rohkem intressist kandnud. Igaüks, kellega mina selle asja üle rääkisin, kiitis nõuu heaks, mispeale mina enam tarwilise ei Mwanud olewat, sügise töiselt poolt laenuks lubatud rüM wastu wõLLa. Wiimaks kinnitas peakomitee president õp. herra Hurt ise ka minu lootust, peale selle kui ta kontrahi minu juures oli läbi waatanud, öeldes: „Mina saan omalt poolt kõik tegema, mis wõimalik on." Olin ma jo ometi ikka selle eest muretsenud, et kooli kassale laenu läbi kahju ei wõinud tulla. Ma olin omast warast, mille peal kopikutki wõlga ei ole, üks jagu, mis 28 tuhande rubla eest tulekassas kinnitatud, pandiks pakkunud; peale selle oliwad auuwäärt  Aleksandri kooli sõbrad omad obligatsionid kinnituseks juure lisanud. Pea- ja abikomiteede koosolekul 4. Januaril s. a. Wiljandis, pandi laenu asi koosolekule ette. Koosolek  kiitis laenu ülemal Lähendatud tingimistel wõimalikuks  ja heaks, aga president Hurt pani tale oma veto (keelu) wastu. Wiimaks lubasiwad kassameistrid weksli wastu 15 -20 tuhat rubla laenata. Weksli üksnes kuue-kuulise termiini peale toimetasin neile kätte, auuwäärt mehed lisasimad omalt poolt kindlad esimese obligatsioni paberid pandiks juure, tulekassa kwiitung 28 tuhande rubla peale oli juba enne seal; aga nüüd tuli kassameistrile kõwa käsk: „ mingi tingimise all" raha wälja anda. Waheajal kadus päew päewa järele, ja maksu termin nihkus ligemale. Üksi selleläbi saiwad Künta  ugani Eestlased suure õnnetuse eest kaitsetud, et naabri Tarhani mehed neile, palumata, wennaliselt appi tuliwad ja oma 2500 dess. suure mõisa, mis nad kolme aasta eest päriseks ostnud, pandiks paniwad.  Kaup tehti nüüd kindlaks ja sellega lõppis minu woli, mõisa peale raha laenuks wõtta. Herra Dr. Wesket palusin ma koosolekul 25. Weebruaril s. a. teada anda, et mina enam Aleksandri  kooli kassast raha ei tarwita. Kui Dr. Weske seda koosolekul teha tahtis, ei annud president Hurt temale sõna, tõi siiski asja ise ette, aga mitte õieti, waid nii, nagu soowiksin mina weel Aleksandri kooli kassast raha saada, mille wastu ta sedamaid jälle wälja astus. Mis tarwis õp. herra Hurt seda tegi, seda mina praegu weel ei tea. Olewikus ja Eesti Postimehes awaldatud ütelused,  nagu oleks Aleksandri kooli kassast pettuse wiisil raha saada tahetud, pean mina põhjuseta laimdusteks  tunnistama, millega üksnes rahwa seas umbusaldust  minu wastu sünnitada püütakse. Mina olen ikka püüdnud Aleksandri koolile üksnes kasu tuua, aga iialgi kahju! Peeterburgis, 20. Mail 1888. Oma-walitsusest ja Wenemaa „3emctbo"st. vm. õigusega wõime öelda, et semstwo mitte üks wõeras, maid Wenemaa kogudusliku elu enese iseloomust sündinud ja tema süles üleskaswanud lavs on, kes oma nime läbi wägewat, kui ka tumeda tähendusega ühendust Wenerahwa ja Mnemaa wahel teatab. Meie wõime meel kaugemale minna ja öelda, et nimetud ühendust korda saata mitte üksi Wenemaa elaniku õigus, maid ka kohus on. Venelasel  ei ole mitte paljalt õigus, üht osatüki oma isamaast omaks nimetada, maid tema kui Wene riigialama muutmata kohus on maad pidada Ükspäinis  selle tingimise all wõib tema riigialama, riigikodaniku nime saada, kui tema enese peale, oma hoole alla üht osa maad wõtab. Ma ütlen, oma hoole alla, sest sellest on selgcste ära mõista, mis mõte säherduse tingimata kohuse ülesseadmise juures juhiks on olnud. Rahwas ja riik on oma ülemat ülesannet, mis nende mõlemate majapidamine nendelt nõudis, selle läbi täidetud arwanud, kui maad mitte tühjaks ei jää, maid nende peal elawad riigialamad neid harimise ja puhastamise teel korral hoiawad, paremaks ja üleüldise kasuandmisele kolklikumaks teemad. Sellel põhjusel on siis ka maa omadus, mis töistes riikides aegamööda kõige kõrgemate seisuste  eraõiguse awalduseks tõstetud oli, Wenemaal hoopis ümberpöördud kohalt kõige alamate seisuste tingimata kohuseks saanud, ja on seda ka praegu meel. Sellepärast mahutab semstwo oma tähenduse sisse nimelt nende kohaliku elanikude tarwitusi ja kasupüüdmisi, kes maad peawad ja tema sissetegemise läbi korralist walitsuse asjade toimetamist ja riigi maksude maksmist wõimalikuks teemad. Sellest tuleb siis ka loomulikult, et maa omanik, kes ise mitte otsekohe oma maad ei tarwita, waid teda kas wäljarentinud  ehk muul wiisil töise inimese kätte tarwitamiseks  ära määratud tingimiste all on uskunud, mitte kohaliku semstwo, see on selle maakonna maapidajate  kogudusesse, kus tema maaomadus on, ei wõi armutud saada, waid et tema asemel nende kohtade asjades, mis töiste kätte, olgu need kas rentnikud, maaharijad, talupojad ehk kudas neid ka nimetatakse, ülemal pool tähendatud wiisil on antud, üksi nimetud töised kõikidest õigustest, mis nende maatükide omanduse läbi omanikule kaswawad, ja paljalt nemad osa saamad. Selle põhjuse peal on talupojal, kes ühe maa omanikuga kontrahi teel ehk tõistsuguse mahategemise näul ennast ühe maatüki üle ühendanud on, ilma et see aga selle läbi äraostetud  saaks, täis õigus, selle maatüki asemik olla ja tema piirides oma-walitsust tarwitada, olgu et