waStu sõdiks! Kui wüga on seda tarwis, et teised mcitest alati ikka head kuuleksiwad ja näewad! Vicie inimesed oleme jo kõik nõnda, et ikka üksteise pääle waatame ja ka teise järele, kaS head ehk kurja moodi järele teeme. Kõik laSte wancmad pcawad ome lapsi, kui nad ka küll juba täis kaswanud on, ikka õpetama ja macnitsema ja kõige kõlbmatu töö ja teo eest katsuma eemal hoida, esiteks heaga ja wiimakS kurjaga. Mõistmata loomad saamad taltsutad, kuidas siis mitte ühte inimest, kellel oma wiis meelt peas on! Kui üks isa oma poega ja ema tütart armastab ja teda ka armastuses noomib, ma ei usu seda, et ta seda mitte ei peaks kuulma! Aga kui wanem iseka selles nõus on, noh ega siis seda pruuki ei saa jo ära kautada. Sellepärast siis auusad wanemad!  Katsuge aga neid ohakaid ja nõgesid noorelt juba oma armsate laste seast wälja kitkuda, küll jäeb teil siis wahest mõni kurwastus ja silmawesi walamata. Inimese kõige parem eesmärk elada on: kasinus, karskus, armastus ja tõsine Jumala kartus, ilma nende heade omadusteta läheb kõik meie tööd nurja. See kord oleme siis natuke maa noore rahwa elu pääle waatanud ja näitanud kuidas santi asja nende juurest peab saama ära kautada. Tulema kord tahame ka linna noore rahwa elu pääle natuke waadata ja neid siis kokku wõrrelda maa rahwa omaga, siis saame näha, kummad kõrgema ja parema järje pääl praegusel ajal seisawad. Kristjani kulm läks kortsu ja tema mustad silmad wälkusiwad nukralt trotsima tüdrukule ? wastu, kes oma põlle ja riidcid korralc seadis, mis terawad kalju otsad koha päält ! ära ajanud oliwad. ? „Küskida ci lase ma ennast mitte Kristjan, seda tead sa juba," hüüdis ta trotsiwalt. > „Ja kui sa niisugust kortsus nägu teed, ! siis ronin ma kohe jälle tagasi kalju otsa, ! sa paha poiss!" ! Kristjan pühkis käega üle näo, nagu j tahaks ta kõik kortsud ära pühkida. „Oma näo kohta ei mvi ma midagi, Suufi," wastas ta meel nukramalt. „Ja ! kui ma paha poiss olen, miks sa tuled . minu juure? Sa ei näinud wist mitte, et mina see olin, kes siin töötas, maid ootsid mõnda teist." ! Suusi mustad silmad wälkusiwad ja oma wäikest wärsket huult pilkawalt üles tõstes ütles ta napsakalt: „ Mõtle mis sa tahad, see on mulle üks kõik. Seppi oleks mulle muidugid lõbusamat nägu näitnud kui sa, kui ta mind oleks näinud tulewat. Aga ära lase ennast eksitada, tee aga oma tööd edasi, Kristjan! Teine kord saan ma ennast hoidma kõwerat teed käimast, kui ma mitte paremat tänu selle eest ei saa." Selle pääle pööris ta Kristjanile selja ja jooksis seda samma järsku kalju kallast mööda ülesse, kust ta alla tulnud oli. Kahe hüpamisega oli aga Kristjan tema kõrwal ja hakas tema käest kinni. „Suusi, anna mulle andeks!" ütles ta tasakeste ja tema süda tuksus rutemalt. „Ma olin jälle 101 l ja äkinc- Ütle mulle tõtt, oled sa tõesti sellepärast siia alla tulnud, et sa teadsid, et ma siin tööd teen?" Tema hääl oli siin juures pehme ja wärises wähe, tema suured, tõsised silmad waatsiwad uurides ja kartlikult Suusi armsa, ilusa näo pääle, nagu tahaks ta sügawasse tüdruku hinge sisse waadata- Suusi oli poolest saadik oma pale tema poole pöörnud ja ehk ta küll Kristjani ahastud nägu nägi, siisgi tõmbas ta rutusti oma käe ta käest ära ja ütles kergesti: „Wõib olla, et ma sellepärast tuli. Aga kui su wend siin oleks olnud, siis oleksin ma ka seesama kõwerduse teinud, sa ei pruugi mitte seda kõiki oma pääle arwata. Ela hästi Kristjan ja mii Seppile ka palju termist." Sääl juures naeris ta naljakalt ja hüpas täiesti seda teed mööda üles, ilma et ta oleks korra meel Kristjani poole waatanud«Nuhtlust  peab olema!" ütles Suusi iseeneses, „tema on liig isemeelne ja tulipea. Ja kui tema sugugi ise ei märgi, siis ei taha mina ka mitte see esimene olla temale ütlema, et ma teda armastan." Oleks tema aga seda sügawat hinge ahastust märkinud, misga Kristjan tema järele waatis, ilma et ta uuesti meel tema kõrwale oleks hüpanud, siis oleks tema tõesti tagasi läinud ja temale mõne lahkema ja parema sõna wastu hüüdnud. „Ma teadsin juba, Seppi pärast tuli ta siia, aga mitte minu pärast!" kiristas Kristjan läbi hammaste. „Kuidas pidi ta minu, selle nukra tulipea poisi pääle mõtlema, kuna ilusa ja lõbusa Joosepi poole kõikide silmad waatawad! Suusi on nõndasammuti kui kõik teised." Pitkamise pööras ta jälle jõe poole ja nukrad kortsud tema tumedate silmade wahel andsiwad tema jumele walusat nägu. Nagu tahaks ta wälimise rammu sundimisel oma sisemist walu wähendada, nii algas ta jälle kõigel jõul oma endist tööd wihases jões. Kas tema oma süda ei olnud selle möllama meega ühesugune, mis kcelmata mahutas ja kohises, kui midagi takistuseks tema jooksule tee pääle ette astus. Ka Kristjani erutud meel «vaidles sagedasti raskesti takistuste wastu, mis temale ette tukuvad; aga ta oli ikka oma südant tugewal jõul waigistanud, nagu praegns kohisewat jõge, millel tema siin kõik takistused eest ära kiskus. (Järg tuleb). Isamaalt. Kurcfaarest. Tsirkuse tegijad andsiwad j teisipäevi, 22. Augustil ka oma wiimast etendust. Nüüd peab ühe sõnaga ütlema: Kõik lõbu õhtute Valmistajad on ome töösid meie linnas sell suil lõpetanud ja nüüd punuma pistnud! See on näha, et talwel meile kedagi lõbusaid tuudisi ei taha soowida, kui peame aga ainult meie EeSti-scltfi pääle lootma, kui saal ehk noored mehed waewaks wõtaksiwad ja mõnda laulu kui ka näitemängu õhtud meile pakkuda. Kõige rohkem raha sisseivõtmist oli wist tsirkuse peremehel,  sest need paar nädalat, mis ta siin oli, oli see ruum iga õhtu nii puu püsti rahwast täis, niihästi saksu kui talu inimesi, et keS tühise jõuga inimene teiste wahelc juhtus, noh sellel polnud siis muud, kui oota aga millal sind peeneks saab muljutud. Jah, tõsi on küll, keS sääl õhtuti käis, ei see kahetsenud mitte selle raha järele, mis tä õli wälja annud. Ta leidis omale täitsa rohkest lõbudust ja nägi, mis wõib üks õpetus kõik keeletumata  ja mõistmata loomadega teha; nad saamad peaaegu inimese tarkusele Zpetud, et kõigist käskudest mõistawad aru saada. Ka platside hinnad oliwad sääl nii odäwaks tehtud, kui aga wähe wõimalik oli. Peaks niisugused  lõbu tegijad meie linnale mitte esimiseks ega ka wiimseks korraks jääma, maid tulewal suwel jälle endid kord näitama I Meie kuulsad laulu kunstnikud linnud hakawad Saaremaad jumalaga jätma ja sojale maale tagasi rändama, kus nad jälle ome kaunist kõlawaid häälest kuulda lasewad ja igat noorikul wanad rõõmustawad. Üks teine selts teist sugu lindusi, mis ikka siiamaale on jaksanud Saaremaa külma wastu pidada, näikse nüüd ka kartma hakawad;  wist peab tulew talwe wäga wali olema. Keda ma praeguS lindudega wõrdlen, need on meie rätsepa meistrid ja sellid. Neid läheb selle sügise nii palju ära, kunas seda nähtust keegi enne pole näinud. Ühe lacwaga läksid korraga 9 rütseppa ja teisega pea niisama palju, wist selle lootusega, et wõcras linnas nendest puudus peab olema ja ka rohkem teenistust. Muist, kes siin ise oma peremehed otsivad, läksid nüüd teiste juure palga pääle. Imestus on kõige linnalaste wahel suur, sest keegi ci oska arwata, millest see rändamine neile on tulnud. Kõige linna kohta on nüüd ainult paar nõela kuningast jäänud! - Paari nädala eest oli keegi Naswa mees ühe imcmääriliss kala omast wõrgust kinni saanud, mida keegi enne polnud näinud. Teisel homikul toodi teda linna ja ka turule, kus siis igaüks teda ivaatamas käis. Kuida mõned arwasiwad, pidada see „möõga kalaks" kutsutama. Tema pikkus, kõige mõõgaga oli pääle 7 jalga. Küll oli elukas! Kihelkonnalt, tv. Augustil sai siin Papisaarcs  ehitatud Tallinna kontoristi hra. Notcrmann'i  laew pühalikult ja pidulikult sisse õnnistatud.  Kohalik kiriku õpetaja, L. Masing pidas laewaS wäga mõnusa püha kirja kõne ära. Pärast anti hra. Rõtermanni käsul ja kulul laewa töömeestele  sööki ja jooki. Ühtlasi anti ka töömeestele teada, et peremees laewa ehitusega, mida Saarlased teinud wäga rahul olla. Karjast PühapSew 29. Augustil maetud sääl kihelkonnas kõige wanem meeS maha, ta olnud 86 aastat mana. Seda waneinät praeguS sääl siis mist ei ole enam. Puuwilja saak peab ka Karja pool selle aasta wäga hea olema; aga siiski ei taha mõned peremehed neid praegus müüja, maid ootawad, et hinnad peaksiwad tõusma. Küll see wist ivale tahab olla. Kuida kuulda olla mõned niisugused ootajad õunu ja pirnisi sõnniku auku wiskanud, sest et mädanema hakkanüd minema; sellepärast: „Parem mähe kui sugugi!" Sügise. Sügise, oh sügise, jälle kätte. Tuled wäga nobesti. Kui meel meel ei mõtle. Muudad ilmad milumaks. Rõõmsad õhtud külmemaks. Sügise oh sügise, , . Kurwalt kõlad sina - Rüsüd ilu mägise. Ütleb noor kui mana. Ei sa tunne halastust. Ei sa kuule palumist. Sügise oh sügise Pean sind siiski kiitma: Sa tood toidust kõigile, Neiud paned ootama, Et siis tuleb peiuks Kes wiib koju uaisukse. Sellepärast sügise Tule rõõmsast pea! Kingi pniust neilegi. Kellel sui pvln'd seda. Siis on rõõmus teomees. Laulab õlle kann tal ee». L. Mk.