Pärnumaalt. Näitemüük. Pühapäewal 19. Juunil s. a. peeti Tahkuranna kiriku mõisa rohtaias puiestikus Eesti Aleksandri realkooli heaks näitemüüki. Et ilm wäga ilus oli, seepärast oli ka piduosalisi ligidalt ja kaugelt kaunis rohkeste kokku tulnud. Pärnu Endla Seltsi poolest oli aurulaew „Alt-Salis" palgatud, mis ka peale paar sada Pärnlast ühes Seltsi muusiku kooriga üle 14 wersta laiuse mere lahe Tahkuranna näitemüügi pidule tõi. Pärnu wõerad, keda kaldalt kolme suurtüki pauguga teretadi, astusiwad kaldale umbes kella pool kahe ajal p. l. Pidu algas kella kahe aegu muusiku mängu ja Keisri lauluga Keisri Majesteedi Aleksandri 111. pildi ees, mis kesk aeda sündsa koha peal oli üles seatud. See wäga ilus õliwärwi pilt, kullatud raami sees, ilusa krooniga Majesteedi pää kohal, on 1 arshin wershoki kõrge ja wershoki lai, ja oli alles mõni päew enne näitemüüki kohalise abikomitee  auupresidenti preestri herra Nikolai Prants kätte Riiast saadetud. See on kingitus Eesti Aleksandri koolile Riia Wene kaupmeeste seltskonna poolt, kes selle kooli asutuse kaassõbraks on heitnud. Auustatud kinkijate soowimise  peale saab see pilt omal ajal Aleksandri kooli tarbeks  peakomitee kätte saadetud. Ühes selle Keisri herra pildiga oliwad auusad wene sugu Eesti Aleksandri kooli sõbrad ka weel mõningad töised kingitused meie näitemüügi tarbeks saatnud. Südamelik tänu tingijatele. Kas ei paista siit jälle wälja, missugune sõbralik osawõtmine pesiteleb Wene rahwa südames Eesti rahwa paremate püüdmiste kohta? Igas sündlikus juhtumises sirutawad na'd Eestlastele oma wennaliku kätt kas kingitustega ehk mõne muu sündsa abipakumisega. See määlestuse wääriline  Wene wendade kingitus saab ükskord Eestlastest ehitud määlestuse sambas Eesti Aleksandri koolis ühe ärawalitsetud koha peal seisma ja sest wennalikust kaasosa  wõtmisest, mis praegu Eestlaste ja Wenelaste wahel õitseb, tunnistust andma. Iseenesest tuleb siin meele, kui suur õigus oli kadunud C. N. Jakobsonil, kui ta oma elu ajal Eestlaste õiguste eest wõideldes, mitte korda näituste waral tõendas, kui tarwiline ja käsuline on Eestlastel endid Wene rahwaga ligendata! Kui soowitaw see oleks, kui selle suure inimeste tundja juhatus ei saaks Eestlaste keskel mitte ära unustatud! Andku Jumal, et selle tähtsa Wene wendade kingitusel, mis tulewase põlwe Eestlaste waimu harimise paigas saab seisma, ka äratawad jõuudu seks saaks olema, ka tulewaid kaswandika selle tee peale juhtida, mis see tähtjas rahwa õpetaja, kadunud Jakobson, omal ajal ette näitas. Ülemal nimetud näitemüügist pean weel ütlema, et ta ei olnud mitte wäga rikkas hinna wäärilise asjade poolest. See tuli sest, et asjade korjamine ükspäinis weikeses Tahkuranna walla piirides, kehwa kohameeste asupaigas  sai toimetud. Ükspäinis paarkümmend asja sai naabri waldadest: Nulust, Surjust ja Ädemeestelt toodud; siiski peab siin awalikult tunnistama, et see näitemüük tõi Aleksandri koolile kaunis rahulolemise wäärt summa 310 rubla puhast kasu sisse, kust kõik kulud wälja loetud. Rohkem pool sest summast, 153 rubla, oli ükspäinis kingitud  asjade eest, mille hukkas suurem jagu Tahkuranna walla neiude ja noorikude näputööd oliwad, müümise teel sisse tulnud. Hääd peiu õnne agara Tahkuranna neiudele, kes isamaa töö põllul on, ehk küll esimesed, aga siiski wäga wiisipäralised sammud astunud. Mõisa rohtaed, mis kohalik preestri herra N. Prants lahkest oli näitemüügi platsiks lubanud, oli kokku tulnud pidu osalistele wäga mõnusaks ajawiitmise kohaks. Müügi lauad oliwad suurde puude wilusse seatud: ühel pool kulges kingitud asjadega, töine pool pruukosti, tee, kohwe, sokoladi ja limmonadiga. Kõrge puude latwades lehwisiwad palju lipust, mis kaugelt waatajatele mere kalda peal uhkeste silma paiststwad. Müüjad neiud oliwad ilusas esiwanemate riides. Siin peab jälle ütlema, et Eesti neiu mingi wõõra rahwa moodide järel tehtud riides nõnda nägus wälja ei näita, kui Eesti esiwanemate riides. Loodus on Eesti neiu keha ja Eesti esiwanemate riided nõnda töine töise järele loonud, et see keha wõera rahwa moodi riiete sees oma poole kenadust kautab. Kahju, et Tahkurannas Eesti esiwanemate riide moodud koguni kadumas  on, mis ka mitmele neiule näitemüügi ees suurt tüli tegi, neid kaugelt muretsedes. Tähele panemise wäärt on ka see, et küll rahwast wäga palju oli kokku tulnud ligi 1500 inimest siiski ei juhtunud mingisugust tüli, pahandust ega wiisaka korra rikkumist. Siin paistis kõigide silmist wastastikune  lahkus ja sõbralik meel wälja, nõnda et see päew kokku tulnud rahwa hulgale tõeste üks ilm süüta lusti ja rõõmu päew oli, mida Pärnu Endla Seltsi mängu koor oma muusikuga ja Surju walla laulu koor oma kena lauludega lõbustasiwad. Rahwa sees on soowimised kuulda, et wõimalikult pea jälle niisugune näitemüük saaks peetud. Wäga kiidu wäärt. Suur tänu kõigile, kes näitemüügi toimetuse juures hea nõuu, kingituste ja muul wiisil waewa nägemisega tegewad on olnud. —l'. Auustatud „Sakala" toimetus, mahutage, kui wähe wõimalik on, minu poolt ka mõned read oma ajalehesse, sest mull on just tahtmist ajalehtede kohta midagi ütelda. Tänawu kewadi tõendasiwad kõik ajalehed, et nemad ei wõta Aleksandri koolisse puutuwade kuulutuste  eest maksu. Nüüd seletas „Sakala" ära, mispärast  temal wõimata on maksuta trükkida, mis üle ka iga auus isamaa poeg rahul on; aga mikspärast ka Eesti Postimees sedasama ei tee, see näitab ime kena olema. Ta tuli kewadi nii maga näuga rahwa ette ja ütleb, et tema maksu ei wõta; see pani mind wäga imestama, sest ma teadsin et Postimees wõtab maksu; mõtlesin jälle, et wahest sell aastal enam ei wõta, aga wõta näpust, Eesti Postimees wõtab ikka. Et mitte EeSti Postim. pahaks ei pane minu sõnade üle, siis tahan ma mõned näitused ette tuua, mis põhjusel ma räägin. Minema aasta Augusti kuul oli Kambja abikomitee poolt udupildi näitus, siis wiisin mina kuulutuse ka Eesti Postim., kus minu käest 5 kop. ria eest wõeti, peale selle wiisin ma ühe töise Kambja abikomitee kokkukutsumise kuulutuse, selle kohta üteldi: „See kuulutus on näitemüügi kohta, sellepärast saab ilma maksuta trükkitud, aga mis muidu kokku kutse kuulutus on, seda ei saa mitte ilma maksuta -trükitud." Selle peale julge olles, wiisin ma 27. Mail s. a. jällegi kokku kutse kuulutuse, kus just neiusi ja noorikuid nimelt sai palutud näitemüügi asjus kokku tulla. Ka siin oli hra Just oma tõutuse unustanud, ta pajatas mulle: „Mina wõtan küll odawamalt, aga mitte ilma hinnata,  nimelt kolm kop. ria eest." Minul aga juhtus, et raha kaasas ei olnud ja palusin, et oleks ära triikinud ja siis rehnungi saatnud, ja ta lubas üks kord trükida. 19. Juuni läks mööda, aga kuulutust ei ilmunud kuskilt, wistist kartis hra Just, et abikomitee  raha ära ei saada. Wilets kartus, sest ma lubasin raha saata. Ja ommeti igakord töised ajalehed trükisid ilma maksuta ära, kuhu ma kuulutuse  saatsin. Mis Teie arwate, auus doktori herra, on see rahwa leht, kes nõnda rahwa kasuks tööd teeb, nagu Teie Wanemuises 25. Märtsil s. a. kiitsite? —sl— Tartust. Seniaegne Tartu koolikonna kurator baron Stackelberg on tema palwe peale ametist lahti lastud; jäeb aga ka edespidi senatoriks. Tema asemele  on Jaroslawi Demidowi lyceumi direktor salanõuunik  Kapustin Tartu jauskonna kuratoriks nimetatud.  Uue kuratori kohta kirjutab „Rishk. Westn." järgmisi: „Salanõuunik Michael Kapustin alllstas oma teenistust koolide ministeeriumi all juba 34 aasta eest, 21. Sept. 1849, ja on üks kõige wanematest ja osawamatest  selle ministeeriumi ametnikudest. 13. Märtsist 1870 saadik oli Michael Nikolajewitsh Kapustin Jaroslawi  kohtuametnikute lyceumi direktor ja hoobilt sealsamas  rahwa-õiguse professor." Edasi kirjutab „Rishk. Westn.": „Meie ei wõi muud, kui peame ennast rõõmustama, et üks eht Wene mees, kes pealegi kui osaw ja tark kooli asjade tundja tuttaw on, tähtsa Tartu kooli-jauskonna kuratori ameti peale on kutsutud.  Nüüd wyib loota, et Baltimaa koolide tegewus Michael Nikolajewitshi osawal juhatusel niisugune saab olema, nagu seda Weneriigi tarwitused nõuuawad." Ka Tartu töise (Wene) elmentarkoolmeistrite seminari direktor L. v. Ssdanowitsh on ennast seminari  direktori ametist lahti mõtnud, ja on ta tema kodumaale, see on Weikse - Wenemaale Tshernigowi kubermangu rahwakoolide direktoriks nimetatud. Ssdanowitsh  oli esimene selle seminari direktor, ning oli temal ta lühikese ameti ajal wäga mitme raske takistustega  wõidelda. Ta on siiski mehiselt töötanud ning Eesti rahwale mõnegi noore koolmeistri kaSwatanud,  kes Wene keelt mõistawad. Seega on ta meie kõikide täielist tänu ära teeninud. Tema asemiku ei tea meie weel nimetada, aga loodame ometi, et sellel herra Ssdanowitshist etterajatud sihil hõlbsam ja kergem  saab töötada olema, kui temal wõimalik oli. Ülepea soowime, et meie rahwas seda seminari ja tema kaswandikusi rohkem hakkaks tähele panema, kui seda siiamaani on sündinud. Selleks soowiks on meil asjaliku põhjusid, millest meil aga praegu wõimalik rääkida ei ole. Wõib olla, ehk saame mahti, seda edespidi Leha. Lahkujale seminari direktor L. v. Ssdanowitshile  aga soowime kõigist südamest õnne tema uues ametis! Oma 27. sees pealkirja all „mis teemad töised ajalehed?" kirjutab „Olewik" Sakala kohta: „See ajaleht teatab, et tema Ae (wist Aleksandri) kooli kuulutuste eest maksu wõtwat." See ütlus ei ole kõigite õige. Sakala on küll teatanud, et ta Aleksandri kooli abikomiteede kuulutuste eest maksu wõtab, sest et neid nõnda palju on, et neid ilma hinnata ära trükkida ei mõi; aga Aleksandri kooli peakomitee kuulutused saamad Sakalas nagu ennegi, ikka ilma mingi maksuta ära trükitud. Ka andis Sakala seda teatades põhjusid, mispärast tema mitte abikomiteede kuulutust ilma hinnata ei mõi awaldata. Seda ei ole „Olemik" tähele pannud ega nimetanud, maid on asja kohta osalt wõõriti, osalt puudulise teate toonud. Kas „Olewik" seda meelega ehk kogemata teinud, on meil teadmata. Sellepärast ei taha meie selle kohta enam Midagi pitkemat ütelda, kuid palume „Olewiku" toimetajat, seda eksitust õiendata. Tartumaalt kirjutatakse meile wilja kaswu ja seisu üle järgmisi: „ Pikasilla kaudu Sakala maale sõites, panin ma wilja kaswu tähele ja kuulasin ning küsisin selle üle inimestelt järele. Tartu ümber oli wili päris hea, aga juba umbes 10 wersta Rõngu poole jõuudes hakkas kehw lina nähtawale tulema. Kurwastusega pean tunnistama, et siit kuni Pikasillani lina põllud enamiste kehwad on. Muud wiljad lahmad  korda ehk on paiguti ka koguni head. Sakala maad mööda edasi käies olen aga peaaegu igal pool palju häid ehk ivaga häid lina põldusid näinud, nõnda et Lõendata wõin: Sakala maal on tänawu õnistatud linade aasta, nagu seda enam kaua pole näha olnud. Mullu ööldi igal pool: leiba ikka saab, aga raha ei saa. Tänawu, kui wihm liiale ei lähe, wõib ütelda: leiba saab ja tänu Jumalale raha saab ikka ka; see annab meile lootust. Meie rendid ja maksud on heade aastate järele mõedetud, aga meil oliwad järge mööda mitu kehwa ja rahata aastat; see wiis meid juba päris kimbatuse ja häda sisse. Tänawu aasta annab uut lootust, et rentide ja maksude tasumisega  ehk jälle järjele saame. Riiast. Rewideeria senator salanõuunik Manassein,  kes oma ametnikudega 10. Juulil Kuressaare rewideerimisele sõitis, jõuudis 21. Juulil sealt Riiga tagasi. 25. Juulil tuliwad tema ametnikud ja sellesama  laewaga ka kubermangu prokurör Mässojedow Kuresaarest tagasi, kus ta rewideerimise ajal wiibis. Ka Liiwimaa kuberneri herra Schewitsch, kes Peeterburgis  Keisri Herra ja hiljem ka Keisri Proua jutul oli, on 22. Juulil Riiga jõuudnud. Riiast saadeti meile järgmine kiri, millele meie ruumi ei taha keelda. „Palwe Riia Eestlastele! Riia naesterahwa  abikomitee on nõuuks wõtnud, see aasta sügisel enne jõulu Aleksandri kooli heaks üht näitemüüki toimetada.  Palume siis kõiki Riia Eestlasi, oma osawõtmisega  ja kingitustega meile selles ettewõtmiseS tueks olla. Nimelt palume meie neiusid, noorikuid, kui ka ellaid eidekest, oma nobedate näputöödega isamaa  altarile andeid tuua. Ärgu arwaku keegi, et meil, kes meie kodumaast weidi eemal elame, wähem asja ja kohut on, selle auusa asutuse heaks töötada. Ei, meie kohus on, selles asjas niisamati kätt adra külge panna, sest see kool saab ju Eestirahwa üleüldine  wabakssaamise mälestuse sammas olema, ja selle kooli eesmärk on, meie rahwast kõige auususe ja waimu wabadusele juhtida. Ega siis meie Riia Eestlasedgi  nii tuimad ei ole, et meie eneste, kui ka sugurahwa  auust, ihu ja waimu wabadusest ühtegi lugu ei oskaks pidada. Tehkem siis omad käed ja südamed  isamaa wastu lahti ja ohwerdagem igaüks oma jõuudu mööda: Ka kõige wähemad anded saamad tänuga wasta wõetud. Andete wastuwõtjad on: G. Roosmann, Keisri-aia uulitsas (hintere Kaiserliche Gartenstrahe) 3. Vorburg; M. Tiitsohn, Kangru uulitsas (Weberstrahe) linna sees; kaupmees H. Tamm, Dünaburgi uulitsas (Dünaburger Strahe) 57, Moskwa alewis, ja üle Düna: R. Arnemann, sellide uulitsas (Gesellenstrahe) 24, Gravenhofis. Riias, 25. Juulil 1883. Abikomitee eestseisus. Tallinnast. „Wirulase" toimetaja annab teada, et teda mitte A. E. Brandt'i käest ostetud trükikoja wastutajaks ei olewat kinnitatud. Sellepärast olla ta trükikoja püssi - meistri Herms'i nime peale lasknud kirjutada. A. E. Brandt'i trükikojal olimad suured wõlad kaelas. Nüüd on meil lootus, et Järw need mõlad kui ostja peagi ära saab tasuma, mis ta Sakala  toimetuse masta isegi lubas teha, ning mees saab ju sõna pidama, usume meie kindlaste. Kas ostja ka töiste Brandt'i wõlauskujatele ostuhinnast tasumist on tõuutanud ehk mitte, on meile teadmata. Kirja wastused. 156) J. J—. Täname ja palume sarnasid nunnas jutlusi, mis „Püha-Jüri" ja tema kutsikale kohta käiwad, wcel rohkem rahwa suust korjata ja meile kätte saata. Tarwitame siis kõik korraga. 157) A. L. A. Täidame Teie soowi, aga siis on ka wiimane. Teie arwaminc Ch. Ch. kohta ei ole õige; on töine mees. 153) C. J. S. Saame tänuga tarwitama. 159) R. A. R -s. Nagu näete on ilmunud. 160) Dr. W. T—s. Olge terwe. 161) H. L. P -s. Oleme tarwitannd, mis wõimalik oli. Muist pidi maha jäema. Pidage meid ikka ka edespidi meeles. 162) T. A. J. W-s. Täname kõigest südamest; see oli mehine töö. 163) A. M. Jõe. Kahju, ei olnud woimalik! 164) S. K. W-s. Wäga õige, mis Teie teatama asja kohta ütlete, aga tavwitada ei ole mitte woimalik. 165) M. L. W-s. Ei kõlba ajalehte. Kui E—n A. L-e hobuse margaks sõimas ja nimelt seal, kus A. L. ameti talituses oli, siis oleks küll E-n wäärt, et teda kohtuge oleks kaevatud. Ka meie kahjatseme, et A. L. nurjatuma E—n'ga ära leppis. 166) J. K. R—s. On kadunuks läinud ja tänini kadunuks jäeuud. Töise asja poolest jäeb nõnda, kuda rääkisime; saatke aga siia. Kui siin ei lähe, muretseme mujal. Karta pole Teil midagi.