Tallinna Sõber M 50. KuueS aastakäik. Tallinnas It. JõM-kun Mwal IBA. Ultiilinlt «tsleht Cestirahidilk «aal ja liaaadts. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinnas Lindf»r«'i päriate trükimajas: aaSta» S rubla, 40 kop. pool-aaSta, 1 rubla 40 kop Kojn ehk postiga saabetud: aastas ? rabla pool-aaStas l rubla 70 kop. Kuulutused maksavad iga rea ehk selle aseme pealt 5 kop. Tellimised wöetakfe «asta: HuMuuas: Liudssrs'i päriate trükimajas. ?cterö«rgis: J. S. Seelandt, vKuuspouau X 54. Kartus: ZS. Just. - Aaiiweres: L. Wattly. haides: A. Seidelõerg. Kapsalus: H. KoilSerg. Lihulas: A. R«tt«er'i poodis. Wiljaudis: H. J. Karow't raamatupood. Kuurelaares: M Lange. Maal: kuida iseäranis kuulutakse. Walltaja redaktor: W. F. Eichhorn. Slab Balti, kis, kirjad kSiwad Baltiski (Baltifchport LasMoniS.Hoxri.) Register i Becnhard Frriherr von UeMll 1-. Omalt amalt. Tallinnast: Snurwürst Auujärjepärija nimcpääw. -- j Õlle wabrikute ja laupluSte asjust. Langenud soldatite leskede abiraha. Rahwaloolmeistrite asjust, j Riigi majapidamisest. ..Walguse" wale-sõnnmid. Walcraha tegijad. Hobuse-wargus. Looma, l tobi. Tallinna wäljanäitufest. Linnasaadikute kogust. Ilmad. Uus koolimaja. Tartust: j Kohtu otsus. Liiwimaa müüdud talukohad. Sesswegeni waleraha tegijad. Pärnust: Naljanäitus, Liibawist Mere asjust. Raudtee. Peterburzist: Keisrikojast. Kaks õpetajad surnud. Mironowitshi protseis.  Moskwast:  Skopim Linnabanki protsess. Wõerait maalt: Saksamaalt. AuStria-Ungrumaalt. Prantsusmaalt.— Inglismaalt. Egyptusest, Kirja wastused. Kiriku teadused. Bernhard Freiherr von Uexküll, üks Eestimaa mõisaherra wanast sugust ja wanast auusast waimust. (Ls petuS.) Wästmata ja tüdimata tegi Varun Bernhard Üksküll kutsutud maamõetjaga selle suure uuendamise kallal tööd, mis pärast kõige Eestimaa talurahma uuendatud elukorrale põhjuseks sai. Iga küsimine, mis sellest uuest korraldamisest  tulla mõis, sai arutatud, et igal üksikul kohal ka tõeste seda oleks, mis tema tulemaks üksik-elukS tarwis läks, et ühegile tüli ei tuleks ja et igaüks ka tõeSte lahkeste  elada wöikS. Kõige suuremat muret tegi takserimise ehk rendiraha wäljaarvamise põhjus. Tänine ei olnud Eestimaal selleks muud eeskirja, kui üks täitsa wanunenud Nootsi-aegne maa-taks, mis järel üks tükk kõige halmemat põldu ikka meel ligi kolmkord niipalju maksis, kui üks niisama suur tükk kõige paremat heinamaad. Et see õige ei ole, seda mõistab küll iga põllumees ilma pitkema arutamiseta  ära. Peale selle ei tee see maa-taks põllumaa ja heinamaa kaswujõududc wahel rohkem wahefi, kui aga neli, mis kangelt küll ei ole. See maa-takS mõis niikaua  maemalt mõjuda, kui igas külakondaS iga kohale igast künkast ja igast loigust, igast tasasest maast ja igast põõsastikust oma tükike ja lapike kätte mõedeti, pealtkaudselt  aru tehti ja siis üteldi: teete igaüks kolm pääwa nädaliS". Kui aga üks koht halwema, teine parema  maaga üksteise kõrwaS setsiwad, siis ei ulatatud selle maa-taksiga kuhugi. Enne oli seda „ õiguseks" nimetud, kui kõik külakmma maad sillutatud täpikestes ühetasa kohtade  kätte jagatud oliwad. Nüüd pidi see , õigus" maha jääma, selle wasta pidimad aga kohad ja maa) oma sissekandmist  ja looduslikku kaswujöudu mööda üksteise wasta ära kaalutud saama. Selleks ei olnud Rootsi maa-taks tarwiline. Meil oli ka uudes Taluseaduses weel üks uus maa-taks, aga ka sellega ei saanud kaugele, nimelt oli ka selles halw põld hea põllu kohta liiga kalli hinna alla, ehk mis seesama on, hea põld halwa põllu kohta liiga odawa hinna alla pandud. Tüdimata hoolega arutastwad  möisaherra ja maamõetja ühe uuendatud maataksi  kallal, kus juureS üksteist oma mitmesuguste teadustega  ja annetega tuetasiwad, künni midagi wälja arwatnd  oli, mis kohaliseks kaaluks kõlbas. Rendi-hindade arwamine selle põhjuse järel oli küll tülitaw ja wiiwitaw, aga selle otstarbel wõis sel põhjusel nii täieliselt täita, kui maad üleüldse hinna alla arwata wõimalik on, mis iseenesest koguni mitte nii kerge ei ole, kui mõni pealiskaudne  tarkus ehk arwab. Pärast on seda maa-hindade mõedupulka, mis WigalaS tehtud sai, ka teistes waldades kasuga tarwitatud, künni meile Kuuramaalt üks teine toodi, mille järel arwamine kergem on, mis aga muidu maade looduslikku kaswujöudu ka kohalisemalt ei wõi hinna alla arwata. Kõik need eeStööd oliwad möisaherra wästmata osawötmist  ja hoolekandmist tarwitanud, aga see suur uuendus,  talurahwa wallalise põllutöö ja majapidamise korraldamine,  päris ka palju rahkem raha, kui maautõetmine tänine maksnud oli. Mida rohkem üheskoos ja mida ligemal iga talukoha maad on, seda lahkemalt ja seda wähema kuluga wõib peremees tööd teha. Et nurmed laiaks ja lahkeks saakfiwad. selleks pidi hulk kohtas! küladest  wälja ehitatud saama. Peale selle tegi krunditamine põllutöös ja majapidamises mitmesugust segadust, tüli ja kahju, mida möisaherra oma peale wõttiS. Mõne koha külge langes ainult talwwilja põldu, kuhu siis kakõ kord järeõtikku pidi talwwilja külwatud saama. Mõne teise koha tiilge langes ainult suwiwilja põldu; nendele pidi esimeseks aaõtaks kolmandema koha küllest talwewilja põldu antud saama, ja smviwili pidi kaks kord järeõtikku ühe põllu peale külwatud saama. Seal oli peremehele abi tarwiS, sest seal ei olnud täit wiljasaaki loota. Mõned kohad pidiwad omale ka söödist ja karjamaast uut põldu tegema ehk uut heinamaad kaswatama, et maad laiemaks saakfiwad ja rahwal lahkem elu oleks. See kõik tarwitas raha. Ka ei olnud wõimalik kõiki wäljaehitatawaid kohtafi  ühel aaStal wälja ehitada; need pidiwad senni wõera krundi peale jääma ja see pidi kohalise krundi peremehele tasutud saama. Need tülid, kulud ja kahjud saiwad üleS arwatud ja üleüldse nenda tasutud: Elumajad saiwad walla korda mööda walla poolt ehitatud;  kõrwalised hooned ehitas peremees ise ja sai selle eest ühe aasta rendi tasumiseks. Kes teistkord üht wilja ühe põllu peale külwama pidi, sellele sai pool renti kohalisest  põllust maha arwatud. Kellel söödist uut põldu üles teha oli, see sai kohalisel aastal 10 rubla dessätini eest tasutud ja kohaline maa langes wast neljandemal aastal rendi alla. KeS karjamaast uut heinamaad kaswatama pidi, selle kätte jäi kohaline heinamaa kolm aastat ilma rendita. Kelle piire sisse üks wäljaehikataw koht jäi, selle piirest sai niipalju senni wälja piiratud, kui teisele õueks ja keeduwilja aiaks tarwis läks. See sai tema rendist maha arwatud, õue ja aid jäiwad aga ilma rendita wäljaehitatawa  koha kätte, selle eest, et tema weel omast maast eemal elas. Peale selle sai iseäralist tarwitust mööda mõnele iseäralist abi antud, ja see kõik on mõisaherral tuhandeid ja tuhandeid maksnud, aga fee oli ka tuluS ja rahwaS mõistis seda pea ära. Kõigeist neist tülidest ja muutmistest hoolimata, mis sel aeal weel täitsa uued, tundmata ja teadmata oliwad, ei ole Wigala waldadeS sel aeal rohkem peremehi oma kohtasi maha jätnud, kui umbes kaks saea pealt. See on tähtjas nende näituste kohta, miS käesolewail päiwil ilmuwad, kuS sarnatsete muutmiste juures, mis nüüd ometigi juba tuitawad on, tosinate kaupa peremehi Kaukaasiasse ja kes teab kuhu läheb- Muist sellest ahastusest ja õnnetusest, mis wäljarändajaid  ootab, langeb nüüd muidugi rahwa sobrades  peale, kes awalikult ja salaja neis asjades ,head nõuu" annawad, millest nemad ise ühtigi ei tea. Sel aeal oliwad aead ülepea kus seesuguste vhea sõbrade" wasta kergemini nõuu leiti, enne kui nende körwasofistamised mõjunud oliwad. Weel oli Wigala waldadeS aga üks tähtjas asi seletada:  ülearu siginenud wabadikud. Krunditatud talukohtade  piirete sisse ei wõinud nemad jääda, scst seal olekfiwad  nemad peremeeste wallalist tallitust wõimatumakS teinud. TalurahwaS soowis küll suuremalt jäult neude korrata kohtade hääwitamist, aga seda soowimist ei olnud mitme põhjuse pärast wõimalik täita. Sedamööda, kuida wabadikkude kohad, hooned ja nemad ise oliwad, sai nende  üle nsuu peetud. Kes jõukamad, kelle hooned paremad ja kelle maad ennast ümberkaudsest söödist laiendada laskfiwad,  neist saiwad korralised talukohad tehtud, kus neile söödikündmine j. n. e. niisamati tasutud sai, nagu wana talukohtadele. Kus rohkem wabadiku-kohtasi üksteise körwaS  seifiwad, seal saiwad need 4vhad kindlast ja selgemini rajatud ja sai senna ka uusi ehituse platsist wälja mõõdetud,  kuhu ennast need wabadikud asutada wõifiwad, kelle kohad endises paikades talukohtade tüliks oliwad. Mitmed wabadiku-kohad, mis talukohtade saunadest siginenud oli- wad ja nende õuedeS ja koplides seistwad, saiwad nende kõrwa kirjutatud. Nende eest maksis peremees renti ja nemad pidtwad peremehega ise leppima, kellele lubatud oli wabadiku käest tunni kakskord niipalju renti wõtta, kui tema ise selle maa eest mõisale maksis. See nõuu ei läinud õiete korda. Peremees nägi pea, et ka kahekordne  rent seda tüli ära ei maksnud, mida wöeras temale  tegi; paari aasta pärast oli suurem hulk neist talukohtade  alamatest tasakest! ära kadunud. Olgu fee neile tähenduseks, kes talukohtadest kildusi maha lõhkuda ja wabadikkusi kildude peale asutada soowiwad. Loomade ja teiSte asjade pärast tuleb seal suuremate ja weikemate wahel wiimakS ikka tüli, mida keegi lepitada ei suuda ja mis mõlemate elu kibedaks teeb. KüladeS saiwad waestemajad asutatud ja senna wõimatumad wabadikud oma lagunewatest urtsikutest awaliku kulu peale elama pandud, nende urtflkud aga häwitatud. Niisamati saiwad ka need urtstkud häwitatud, kus tööjõuline laiskus ennast korralise töö ja teenistuse eest peitnud oli ja kes teab kuida toitis. See wöib mõne filma ees wägiwaldne olla. aga Wigala waldade sisse woolas sellest uus elnwöim ja waefuse,  wiletsuse ja korrata elu juured oliwad sellega katki leigatud,  nenda et mõne aasta pärast üks Wigala walla inimene  ütelda wõis: Meie waldas on waesed jõukaks saanud ja rikkad weel rikkamaks". Kõige sellega ei olnud Wigala waldade korraldamine aga mitte weel lõpetatud. Juba enne oli Wigala wallakohus  rohkem oma enese jalge peale seatud, kui seda Eestimaal enne uut Maakoguduse-seadust kusagilt leiti. Nüüd, kus wallarahwaga uued kontraktid tehtud saiwad, nüüd, neli aastat enne tähendatud seaduse kuulutamist, tarwitaS Bernhard Baron Üksküll seda sündsat aega, walla awalikku elukorda kindlalt korraldada. Et möisaherral muidugi meelewalda ei olnud üleüldist seadust teha, mis igas kohas maksa wõis, siis saiwad tarwilised korraldamisel)  siin üleüldistes seadmistes tehtud, mis kui rendikontraktide  põhjus makfiwad. Seal saiwad koi? asjad üles pandud, mis walla üleüldise elu külge puutusiwad. Seal sai ka wallakohus, kontrakti tegemise wiistl, täitsalk oma jalge peale seatud. Et taluperemehed ühtekokku üks kindel ja auustatud seisus olema peawad, seda oliwad meie kodumaa ülemad seisused juba ammu ära tunnud ja sellepärast tegi Bernhard Baron Üksküll juba sel aeal Wigala waldade kohta kontraktlikuks tingimiseks, et iga peremees ihunuhtlusest pidi wabastatnd olema, nii kaugelt  kui wallakohus ja möisawalilsus seda mõiftsiwad. KeS peremeestest suuremat süüd tegi ja ülema kohtu poolest  ihunuhtluse alla mõistetud sai, see pidi oma lohta pärijate kätte andma. Wigalast on talukohtade krunditamine läbi kõige Eestimaa  wälja lagunenud, on talukohtade päriseks ostmist wõimalikuks teinud ja kõiki uut talurahwa edenewat elukorda  alustanud. ÜkS selle elukorra kõige hoolsamatest ja mõjuwamatest alustajatest oli Landrath Bernhard Freiherr von Uerküll, kes Talwekuu 19. pääwal siit ilmast lahkus ja kelle põrm Jõulukuu l. pääwal Wigala  ,Perekonna mäel", kõrge roheliste kuuskede wahel, oma sugukonna põrmu juure puhkama pandud sai. KeS aga Eesti talurahwa endist elukorda weel mäletab  ja nüüd tasase waimuga uuendatud elukorra peale waatab, kes oma kindla piirete wahel tülitamata ja lahkest  tööd teeb, kes oma talukohta koguni päriseks osta suutis, see ärgu unustagu, kui palju temal ja kõigil Eesti rahwal selle mehele tänu wölga on, kes küll iialgi ,rahwa