Tallinna Sõber W 1Z S-ltSm-S ««««Mk. Tallinnas ZS. PaaM-knn Mwal 1885. AleSldkt ktkleht EtslitlihVkle «sai ja li««lldts. Tuleb ükskord nädaliS wälja. Maksab Tallinna, Lindf.r,'i päriate trstktmaj»,: aa«ta« ......... Z rubla, 40 kop.— pool-aa«ta» t rubla 40 np. Koju ehk postiga saadetud: .. .. . aastas » rubla t rubla 70 kop. Kuulutused maksawad iga rea ehk selle aseme pealt s ka». Tellimised wöetakse w»«ta t U«Nu««S! LiudsorsN päriate trüktmajas. Metervurgts : Z. S. Seekaudt, 0o»u«por»» 15 54. Kartus! Laukmaun. Aakweres: J. Kuhs. Zkatdes: K. Scidelverg. Kapsal»» iH. Koilöerg. Lihulas: A. Mttu«r'i poodis. Wiljandis: H. Z. Karow'i raamatupood. Karmas: W. Köder. Mõrus - Kraua Biekrose. Wakkas: W. Kudolst. Kuuresaares: Hy. Lauge.—Maal- kuida iseäranis kuulutakse. WaStaja redaktor W. F- Eich hor n. Elab Baltiskis, kirjad ISiwad Baliiski (Baltifchport La-MouiS-Nopr».) «tat«t-r» Kes on Põllumehe tulusad abili ed? - Omalt maalt. Tallnnast: Linnasaad.kute kogust. - Luwunaa " raudtee. - Kroonumalsud hindpaberite pealt. - Senator Manass-ini aruanne. - Aleksandr-kool, asjust. Korjandused Eesti rahwa käest. Wändra Kurtkeeletumata-kooli asjust S, Hecken. Tulekahju. Margused. Hull koer. Ilmad. Natuurest- Mõnda. Baltistist: Pahandus. Narwa poolt: Mõnda. Liiwimaalt : Mõnda. Kuuramaalt: Maapääw. VeitStauts. Linnuwarga surm. Peterburgist' ÜlestõuSmise-Püha. Würst Orlow P. Afghanistani Piire asjust. Moskwast: Skopini bank. Kharkowrst' Protsessi otsus. KiahtaS: Thee toll. - WõeraltmaaltSaksamaalt. Taanimaalt.— Austria-Ungrumaalt. Prantsusmaalt. Egyplusest. Khimast. Õiendus. Kiriku teotused. Kuulutused. Kes on põllumehe tulusad abilised? Rõõmu ja kurbtust toob põld. Toomad ilmad ja toob looduse elu põllumehele. Ou suwised ilmad korralised, nii et wili rõõmsuste kaswab, õitseb ja kannab, siis tunneb  põllumees suurt rõõmu; tema lootus sügisese leikuse peale, kaswab põlluwiljaga wõtdu. Ou aga ilmad külmad,  liig wihmased ehk põuakad, stiS jääb wilja kasu kinni, wiii mädaneb ehk närtsib; seda mööda kahaneb, närtsib ja kortsub ka põllumehe lootuS; temal on kurwastuS  ja terna.meel on haige. Aga mitte ainult korrata ilmad  ei häwtta põllumehe lootust ja knrwasta tema südant, seda teewad ka tema weikesed elusad waeulased, kelle peale mõteldes öösetel uni temast lahkub. Need weikesed waenlased  on: rotid, hiired, putukad, rööwikud ja teised söödikud,  kelle wasta tema omast wäest abi ei leia. Inimene kui loodnse-sõber, wõib ennast küll selle lõpmata elu üle rõõmustada, mis looduses tuksub, aga inimene kui põllumees  waatab raSke murega nende rohkest sugustawate elude peale, kui need tema põldu ja nurme taastama kipuwad. Seal nüüd, kuS põllumees omast wäest nöun ei leia, seal tulewad temale teised elawad loomad appi, keda tema sagedast mitte et tunne, keda tema wahest koguni  wihkab ja taga kiusab. Mõnega nendest tahame siin põllumeest tuttawakS teha. Lindust on palju ja mitmel seltsi, ja nendest on suurem  hulk põllumehe tulusamad abilised, kui ka kõik mitte ühetasa. Esimeses joones seisku. Öökullid, oma pereka sugukonnaga ja oma weikema  ja suurema tõugudega, hoburääSta suurusest hane suurusest saadik. KeS ei tunne neid, nende kolla-tõmmukast,  muöta-tähMsest sulekuuest, mis küüntest nokani nende keha pehmest ja lahkest katab, et ainult kõwerad, terawad küüned, ja kõwer teraw nokk wälja paiStawad. Kõhu alune on walkjas; ümmargusest kasfi-peast wahiwad suured  kollased silmad wälja. WidewikkuS ja pimedas lendawad  need linnud waikseil tiimil jahile, leiawad ja hukkamas  hulga kaupa rottisi, hiirest, putukaid ja teisi söödikuid,  ja on selle läbi põllumehe tulusamad abilised. Neid saab aga siiski taga kiusatud, nagu kurji waenlast, ja ebausk naelutab neid ,õnnekS" hobuse-talltde ukse peale. See on suur rumalus, mis põllumeestele suurt kahju teeb, sest tündrete kaupa häwitakfiwad need söödikud wilja, kellest  üks ainuke öökull ehk paari nädaliga ,põldu" puhastab.  Nimetame öökullide järel kägu, keda umbteaduS ikka weel sagedast kullide sekka lueb, kui see loom ka laululindude  ligemal seisab ja teadus teda roni j a-l i n dude sekka arwab. Kägu sööb lugemata hulkades isewiifi karwafeid  rööwikuid keda teised linnud ei söö, nenda et tema pugu neist karmadest wiimakS üsna karwane wälja näitab. Need karwased rõõwikud teewad aga metsadele suurt kahju, sellepärast on kägu üks tuluS metsade hoidja. Rähnid, see mitmetõugline seltskond ronija-lindude keSkist. on weel usinamad ja osawamad metsapuhaStajad tõukudest ja teistest rööwikutest, keS ennast puude fiõse ja koore wahele pesitawad ja terwed metsad kuiwama panemad,  kui üle-käte lähemad. Rähnil on pitk, firge, köwa ja teraw kiilu-sarnane nokk, millega tema tõugud sügamast puu feest wälja raiub. Kõik putukad, nende munad ja tõugud, keS rähni noka ette langemad, leiawad oma hauda  tema põhjatumas kõhtus. Roheline rähn eht meltsas, on iseäranis haablaSte waenlane, kelle nõelamifed nii kibedad  on. Rähnid on kõtt kenasulelised linnud ja juba selle poolest meie metsade ilu. Oma puusepa ametiga ei tee rähnid kellegile kahju, sest terwet puud nemad ei puuduta,  waid ainult wigaseid ja mädanewatd, kus kahjulised kärbitud oma mune sisse munewad ja üht kardetawat söödikute sugu kaswatawad. Muid waenlast rähnidel ei ole, kui meeletumaid ja tuimi inimesi, kes waheft ei tea, kui suurt kasu rähnid metsale saadawad, kes sellest ei hooli ja kelle film looduse elu ja ilu seletada ja ära mõista ei suuda. Tihane, see erk ja usin linnuke on niisamati ehk weel rohkem põllumehe ja iseäranis aidniku tulus abiline. Wäfimata ühest puust teise, ühelt oksalt teisele lennates ja karrates, täidawad tihased oma ikka tühja kõhtu liblekate  ja teiste kärbikute munadega, millest muidu rõõwikud figiwad, kes aiad paljaks söökstwad, kui need osawad otsijad  neid tuhandete ja tuhandete kaupa ei häwitaks. Looduse-uurijad on wälja arwanud, et üks tihane pääwas künni 10,000 kärbikute muna ära tarwitab. Arwaku nüüd igaüks ise, missugust laastamist need rööwikud aidades,  põldudel, heinamaatel ja metsadel teeksiwad, kui elule ärkakfiwadl Weike käblik, linnuke peenikese nokaga ja lühikese piiSti sabaga, kargab põesast põesaSse, otfib wäflmata kärbikute  mune ja rööwikuid, ja puhastab sellega meie aidast kardetawatest waenlaStest. Warblane, meie tuttaw külamees, kipub küll ka wilja ja puuwilja kallale, ja seisab sellepärast mõne põllumehe  ja aidniku wiha all. Aga see wihkamine on ainult nende eksitus, keS aSja ainult pealiSkaudu tunnewad. Mõnel maal on Varblased aeguti ära häwitatud, aga kohe on aidadeS nii palju rööwikuid siginenud, et Viljapuud  nurja läkstwad ja enne uueSte kosuma et hakkanud, kui warblast nueõte elama asutati. Soowtme ka neile seda nende hoolsa töö palgaks, mida nemad ilma lubata wstawad. Rändajatest lindudest on mitmed niisamati põllumeeste tulusad abilised. Rutuga jooksewad linawästrikud mööda Maad, nimelt mööda loikude äärt, kuS kõiksugu kärbikuid, nende mune ja rööwikuid kõhutäiteks nopiwad. Esimesed ja wiimased laululinnud, lõukesed, pesitawad otse põllu magude wahel, toidawad ennast ja oma poegi põllumehe Vaenlastest. Pääsukesed purjetawad wahet pidamata läbi ohu ja püüawad tuhandete ja tuhandete kaupa lendawaid kärbikuid,  kes ise ja kelle rööwikud inimesi ja loomi waewawad,  aidast ja psldust laastawad. Kahju ei tee pääsukesed  kellegile. Meie warane tulija ja hiline minija, rõõmuSMululind musträästas ehk kuldnokk on põllumeeste ablUSte keSklst üks kõige tulusam. Hoolega nopib tema rukki-uSstst ja teisi rööwikuid, käib sellepärast sagedast kündja kannul, kus põllumeeste weikeid waenlast wälja küntakse. Just niisama kasulikud põllumehele on kaarnad, ware s e d ja haki d, keda enamiSte nii halwakS peetakse  ja taga kiusatakse, kui ehk mõne hooletuse sisse jäätud  kana-poja rööwiwad, mis aga selle kasu waSta midagi ei maksa, mida need linnud saavamad. Harakast luetakse  enamist otsekohe kahjuliku lindude sekka, nimelt sellepärast,  et tema põllumehe parema sõbrade, weikeste lindude pesade kallal käia, nende mune ja poegi ära süia, mis kaebtust ka waresete peale tõstetakse. Et aga ka harakad kõiksugu rööwikuid häwttawad, seda ei wõi salata, ja peale  selle ei ole neid lindust nii rohkest, et nende wasta söea pasunat puhuda tarwiS läheks. Kaarnate suguwõsast näiwad aga hakid ja mustad waresed kõige kasulikumad olema ja need ei tee mingisugust kahju. Aga mitte linnud üksi ei ole põllumehe tulusad abilised,  waid seda on ka mitmed põigatud loomad kahepaikliste  keskist, nimelt üks sellest seltskonnast, kes pea kõige suurema põlastuse all seisab see, on kärna-konn. Kärna-konnad ei ole kihwtised, kuida endistel aegadel arwati,  ei tee ka Vähematki kahju, puhastawad aga nimelt aidast nälkjatest ja teistest söödikutest nii mõnusast, et osawad  aidnikud neid igapidi kaitsewad ja mõnel maal juba kärnakonnast hea hinna eest ostetakse. Agar rööwikute häwitaja on ka sisalik, üks loom, keda mõned ka weel kihwtiseks peawad, kuna tema hammustamine  weel kellegile kahju teinud ei ole, tema suu ka nii weike on, et tema inimest koguni mitte hammustada ei wõi. Ärgu ükski põllumees ka seda looma aSjata surmaku  ja sellega kahjulikkust söödikuid kaitsegu. Ka mutt on ükS wäga tulus loom põllumeestele. Maa pinna all koopaid uuristates, peab mutt lõpmata jahti nende tõukude peale, kes taimete juuri nürimad ja wigaStawad. Ainult umbteaduS wõib arwata, et mutt ise juuri närib. Mutil on rööw-loomade hammad, mis juurte närimiseks koguni mitte kõlwulised ei ole. Punakas  maa-hiir elab ka maa all, wiskab ka hunnikuid üles, närib juurest ja mutt peab süüd kandma. Weike kahju, mida mutt oma hunnikute ülesajamisega teeb, on hoolsa käe all pea parandatud, aga teist seesugust maa-aluste rööwikute häwitajat meil kusagil et ole. Agar rööwikute ja putukate häwitaja on ka kõige weikem loom imetaja-loomade seast, te ra w ni n a-h ii r, kes koguni mitte närija loomade sugust ei ole, waid rööwloomade  ehk kiskjate sugust, ja sellepärast rohule, juurtele ega wtljale mingisugust kahju teha ei wõi. Siil on ka üks loom kiskjate sugust, keS põllumeestele  ainult kasuks on. Peale putukate ja rööwikute häwitab  siil ka hiiri, rottisi, ja madusi, kelle kihwtt-hammaS tema okkalisest kasukast läbi ei ulata. Siilil on hea haifutamine,  mis läbi tema tähendatud kahjuliku loomade jäljile saab, keda tema osawusega kinni püüab. Rottide ja hiirede kardetawam waenlane on nirk. Nende loomade kohta on nirk kassist seda kardetawam, kui tema oma peenlase kehaga oma püütatawa saagi järele aukudesse pugeda wõib. On põllumehel paar nirki kiwihunnikutes  elamas, stiS wõib tema rottide ja hiirede poolest  Üsna julge olla; neist palju järele ei jää, kus nirgid elawad. Waatame lõppeks weel ühe isewiifi looma peale, keS ööseti wirgu, tasase tiiwaga ja ikka lahtise suuga ümber lendab ja nimelt koide sugust öö-lib!ikaid häwitab, kuna wiimaõte ühe tõuu munadest ka rukki-uSfid sigiwad; see loom on nahk - hiir. Oma isewiifi loomuse pärast on ka nahk-hiir kaua aega tagakiusamise all seisnud, teda on kihwtiseks ja keS teab mis kurjategijaks peetud, aga see loom ei ole inimestele, nimelt põllumeestele iialgi muud, kui ainult head teinud ja kasu saatnud. Kuida näinud oleme, on põllumehe tulusaid abilist imetaja-loomade, lindude ja kahepaikliste keskis, neid on ka kärbikute keskis, aga kõikide üle teatust anda ei ole fiin Võimalik; kõiki ei tunta ka weel täieSte. Maa peal, maa all ja õhkuS on nemad wäfimata tööl, põllumeeste waenlast ja waewajaid häwitamaS, aga suuremat tänu ei ole nemad põllumeeste käest tänine weel saanud; mitmeid on umbteadus, ebausk, kergemeel ja toorus koguni taga kiusanud ja on nende tulusat tööd takistanud.