Tartust. Õiendufed. Esimene õiendus tuleb meie auustätud Di. Kreutzwaldi käest ja on nõnda: „ Palun kui wõimalik Teie lehe ligemas numris järgmist  eksitust õiendada, mis kuda imeks pannes kuulen minu Wanemuise kujutamise ettewõetud nõuu meeletuletamisest „Eesti Kirjameeste Seltsi" XXIII, koosolekul, 29. leikuse kuul, wõib olla minu süü läbi, et selgemalt ei kõnelenud, wist sündinud on. Protokolli V. punktis (w. Sakala 38) seisab: mina olla „ tulusaks arwanud, et iga selts oma keskelt kaks meest waliteks, kes üheskoos korjanduskomiteeks kokku heidawad ja kuju kujuks saamise asju ajawad." Mõned töised sell korral seal olejad tahawad minu suust kuulnud olema, et ma „Eesti Kirjameeste Seltsi" palunud, üht komitee jalule seada, kes asja tallitust enese peale wõttaks. Mõlemad äwaldused eksiwad tõe sihilt natuke kõrwale, sest et asjad weel ammugi nii kaugele jõudnud  ei ole, et komitee sünnitust ja priitahtliku annete korjamist wõiksime alustada. Selle tarbeks puudub meile esiteks peaasi: kõrgema walitsuse poolt alles weel palutaw lubadus, kelle tarwis põhjuskiri (Statut) peab Valmistatud ja kinnituseks kaasa läkitatud saama. Teiseks ei olnud mitte kahest, waid kolmest mehest jutt, nõnda kui kolmandaks ja wiimseks: meil komitee  alustajat ei puudunud, sest et „ Eesti lauluseltsi  Wanemuise eesseisus" seda asja juba enese hooleks  oli wõtnud. Tartus, 15. Oktobril 1380. Dr. Kreutzwald. Töine õiendus tuleb Haaslawa wallawanema poolt, mida wist ka „Eesti Postimees" omas lehes, kui ta õigust edendada soowib, ära saab trükkima: „Eesti Postimehes" 35 kaebab üks G. S., et mina olewat teda wallawanemate konwerentsist wälja ajanud. Mina ei arwanud tarwis olewat,'selle asjata  kaebamise peale wastata, aga et nüüd ka töised seitungid seda asja ommeti nii tähtjaks pidanud ja temast rääkinud, tahan ma seletust anda. Kui koosolek  juba hakanud oli, nägin mina, et wõerid inimesi  rohkeste saali Lagumisest uksest sisse kogus. Mina läksin ukse poole ja nägin et neid seal sisse tulemise pääl 15 künni 20 meest wõis olla, keda ma laadarahwaks  pidasin, sest siis 30. Juunil oli laada päew. Ma palusin neid tagasi töise tuppa minna ja ütlesin, et nüüd meil siin wallawanemate koosolek, et meil siin oma «ahel läbirääkimisi, ja et laadarahwast ei wõi sisse lasta. Sellega täitsin ma kui kommissioni liige oma kohut. Kõik läksiwad nüüd tagasi, keegi neist ei lausunud sõnagi, kedagi neist ma ei tunnud. Alles „Eesti Postimehest" sain näha, et üks G. S., kes ennast „Samara patune" nimetab, ka nende seas olnud. Oleks see mees ühe sõnagi lausunud, kes ja kust ta oli ja sisse laskmist palunud, küll oleks ma teda kui kaugelt tulnud külalist sisse lasknud, sest siis ma ei olnud tema tükka weel mitte Postimehest lugenud  ja ei teadnud, et ta sihuke mees oli. Temal ei ole midagi põhja kaemata, sest meil ei olnud jo awalik  koosolek, kuhu igaüks tundmata inimene ilma küsimata  sisse wõis tulla, ja ei ole temal midagi ülekohut  tehtud. Et aga Lohkwa koolmeister ja „kõiksugustd  ametimehi" konwerentsi saalis oli, see ei puutu G. S.esse. Wallawanem J. Luha." See õiendus näitab meile jälle selgeste, missugune  inimene see G. Soonsein on, kes meie Eesti mehi „Eesti Postimehes" laimata julgeb. Wist saab ka „Eesti Postimees" nüüd ennast omast kaastöölisest häbenema. Kringli sõda. Tartu linnas on praegu suur kringli sõda. Selle linna pagarid oliwad korraga wälja kuulutanud, et nad kringlid ja mõned muud saiad hinna poolest poole kallimaks olla tõstnud, kui seiemaale oliwad. Selle üle tõusis linnas suur kringli sõda, mis seiemaale küll üksi sõnadega ära peeti, aga mille kära õige kaugele ära kuuldakse. Sealses Saksakeele  ajalehes anti pea seda nõuu, pagarite käest enam sugugi saia osta, künni nad jälle hinda alandaksiwad, pea jälle töist nõuu, et iga naisterahwas kodu ise saia õpiks tegema. Aga need nõuud oliwad ajalehes meeste poolt wälja läinud, mille pärast meie nüüd meel mitte ei tea, kas Tartu linna naisterahwas seda rõõmu oma meestele saawad tegema, et walged põlled ette panemad, ja saiakakkusi pannide peale panemiseks malmis keerutama hakkawad mille töö juures naisterahwas igal korral suurt külge tõmbamise mäge mehe kohta pidada awaldama sell kombel pagaraid  järele andmisele sundides, ehk saawad nad omi asju nii ajama, et mehed ommeti omad rahakukrud wiimati lahti peawad tegema ja uued kringli-hinnad kestma jääwad. Sellepärast ootame kärsitult, kuidas see kringli-sõda Tartus wiimaks lõpeb. Tallinnast. Eesti ajalehed. „Tartu Eesti Seitung" pidada, nagu „Revalsche Zeitung" jutustab, edespidi Kallinnas jälle wälja tulema. Wäga rõõmustan)  oleks, kui nimetatud Saksakeele ajaleht tõtt räägiks, ja see Eestikeele ajakiri mitte puhkama ei jääks. Et tema seisukoht rahwale juba tuttaw on, . sellepärast saaks ta edespidi wist ka nii palju lugejaid leidma, et ennast ülemal wõiks pidada. Töiselt poolt saame teadust, et ka meie Eesti kirikherrade partei tulewal aastal üht uut Eestikeele ajaleht Tallinnas  wälja tahawad anda. Käsitöö kooli esimeseks sisseseadmiseks on Tallinna linna nõuukogu 15. Oktobril 300 rubla ära määranud, mis selle kooli asutaja proua Natalie Pehrna'le wälja maksetakse. TÄjWgM.ber"  jutustab Mas 41. numris sellest, et Tallinna unnas ja ka mõnes kohas maal palju wargust wiimasel  ajal leida olla. Nimelt jutustada Saksa ajalehed  Tallinnas järjeste pahategudest, wargustest, lõhkumistest,  riidudest ja hulguste kinniwõtmistest. Nii kurb kui see lugu Tallinnas on, nii naljakas on „ Tallinna  Sõbra" seletus, kust see nurjatu olek tulla. Tema kirjutab: „Aga üks kardetaw waim astub läbi maailma ja on oma jalga ka juba meie rahumaa pinna peale tõstnud. See on see waim, kes omas uuenduse-tujus kõiki seda mahakiskuda ja jalgade alla tallata püüab, mis efiwanemate silma ees auus ja püha oli, ja üksi sellepärast, et see wana oli." Kui nüid „Tallinna Sõber" kurjategudele põhjust otsides  nõnda arutab, siis ärgu arwaku keegi, et ehk nendeks  wana asjadeks neid nimetaks, kuidas wana wakkuraamatutes  äramääratud mõisa orjustest enam ühtegi ei hoolita, waid aga maksust ja orjust ühtepuhku hea tahtmise järele juure pannakse, kus juures enamiste kirikumõisad esimeses liigis seisawad, ega ka seda wana ja kõiges maailmas makswat põhjusõpetust, et iga inimene  oma esimest kooliõpetust omas emakeeles peab saama n. n. e. Ei, „ Tallinna Sõber" arwab süüdi töisel kohal olewat ja wargusi zc. sellest tulewat, et meie maal nüüd ka juba „kiriklikuist tülidest ", „kiriklikuist  wõitlemistest" ja „usumäratsemisest" kirjutatakse, ehk küll seesugust asju meie maal sugugi ei olla. „Tallinna  Sõber" teeb niisama, nagu jaanalind teeb: tema wajutab silmad kinni ja pistab pää põesa sisse, ning arwab, et nüüd terwe lind peidusNm. Olnud kiriklikuist  tülidest Tallinna Kaarli koguduses, ja praegustest  tülidest Tarwastus ja Rõngus j. m. ei tea wist „Tallinna Sõber" seiemaale midagi, ega ka sellest midagi, kuidas kirikherrade ja kirikuwaldade talupoegade  wahel ühtepuhku rendi suurendamise ja talupoegade  kohtadest wälja-ajamise pärast tüli on, rääkimata olgu meie kus kiriklased mõnes kohas nähtawalt  oma wõimust ja ülemat woli taga ajawad. hoiab omad silmad kinni ja sellepärast  ei ole tema arwamise järele maal iialgi üks ilmalik wägi ja wõimus ntnud." Noh, jätame teda peale selle jaanalinnu arwamise sisse. Aga kui ka lugu tõeste nii oleks, et meie maal ülekohtusel kombel „kiriklikuist wõitlemistest" zc. on kirjutatud, kuidas on see kirjutamine kurjategude hulka suurendada wõinud? Kurjategijad on jo kõik wanemad inimesed ja „kiriklikuist wõitlemistest" ja „kiriklikuist tülidest" kirjutatakse alles paar aastat meie maal. On siis „ Tallinna Sõbra" wana kallis aeg, kus üksipäinis „wagadusest" ja „usust" räägiti, omi kaswandikusi nii halwaste üleskaswatanud, et nii pea kui aga „kiriklikuid  tülisi" nimetatakse, nemad kohe kõik ära unustawad,  mis wanal endisel ajal õppisiwad, ja kurjategijateks  saamad? „Tallinna Sõber" saab wist ise ära nägema, kui kensakas tema praegu on. Tema süda on uue aja peale ütlemata wiha täis, ning oma wana aega kiites ei tea ta wahel isegi, mis ta kirjutab  ja räägib. Kurjategusi kuuleb iga auus inimene kohkudes ja kellegile ei ole sellepärast ka need sõnumed kerged kanda, mis nüüd sagedaste Tallinnast kuuleme. Aga täitsa kerge meel on see, neist asjadest nõnda rääkida, nagu seda „ Tallinna Sõber" teeb. Et tõsised  kurjategude allikad tundmata jääksiwad, katsub ta süüdi uue aja ja tema püüdmiste peale lükata. Selle uue aja eest wõitlejad aga peawad ütlema, et just meie wana-aja jüngrid needsinatsed on, kes, nagu „Tallinna Sõber" ütleb, „neile meestele suuremat julgust ja kinnitust" annawad, kes auusat tööd ja õiguse käiki „enesest heitnud" on. Meie wõiksime wiimasel  ajal Tallinnas sündinud juhtumistest mitu nimetada,  kui meie mitte „Tallinna Sõbra" wana-aja ja kange usu põhja peal seiswaid sõpru awaliku hukkamõistmise  eest ei soowiks kaitseda, ehk küll need mehed igapidi meie waenlased on. Meie tahame kristlikumad olla, kui meie waenlased on. / „Uskmata ToomaK,"^.„Tallimla...AMer" ' mis meie Madis Hellmann'ist omas 38. numris ««valdasime, nõnda sellest mehest kirjutatud on, nagu ta seal seisab. „Tallinna Sõber" ütleb, et see kiri emb kumba, kas hullumajast wälja tuleb ehk ühe „naljategija" töö on. Selleparast ei pidada selle kirja koht mitte keskpaigas lehe sees olema, waid „ kriipsu all, kus ka töised naljad seisawad." Olla see kiri aga ühest hullust kirjutatud, siis ei wõida ta nii kirjutatud olla, nagu teda Sakala awaldab, waid olla ümber tehtud. Meie peame siin nüüd selle „uskmata Toomale" wastama: Eesnimetatud kiri ei ole hullumajast tulnud, ega naljategija käest, waid „prohweti" Madis Hellmann'i käest, nagu seesugust „prohwetid" praegu palju Tallinnamaal näha on. Kui „ Tallinna Sõber" ei usu, et see kiri just nii meile saadetud on, siis tulgu ta seie ja pistku oma uskmata nina kirja sisse, kust pea uskujaks saaks saama. Ehk ta mingu otsekohe lühemal olewa „lehma mamseli  majasse", teretagu wennalikult oma kaimu ja küsigu teda, missuguse Tallinnamaa „prohweti" koolis  ta seesuguseks suureks „prohwetiks" wälja on siginenud.  Ehk saab siis uskmata Toomast ka wiimaks üks jünger. Haapsalust. Kõrge kingitus. Keiserlik Kõrgus Suurwürst Troonipärija on Haapsalu linna pürjermeistrile Minsalis ühe kalli priljantidega ehitatud sõrmuse kinkinud. Riiast. Suure mere kalapüüdmisest Riia lahes oleme kord rääkinud ning selle esimese katse üle wäga rõõmsad olnud; nüüd wõime sellest katsest pitkemalt  jutustada. Hainaste meremeeste - kooliõpetaja Dahl oli juba mitu aastat rikkamatele laevaehitajatele  suure mere kalapüüki ja tema kasu meele tuletanud,  aga osawõtmine oli wäga leige, künni wiimaks härra laewaehitaja Weide Dahl'i nõuusse heitis. Et tõisi rannamehi osawõtmisele ei leitud, pidiwad laewaehitaja  Weide ja laewameeste-kooliõpetajad Dahl ja Raudsep üksi esimese mere kalapüügi katse ettewõtma. Nõuuks wõeti, sell aastal Läänemere kalarikkust tundma õppida, ning kui asi hästi läheb, pidi terwe selts selleks ettewötmiseks asutatud saama. Mõni aeg on nüüd kalapüügi laew Raudseppa juhatusel Riia ja Pärnu lahes ja Kuuramaa rannal noota wedanud, aga töö ei ole waewa ära maksnud, sest iseäranis waikne ilm öö aegus, kunas kõige parem kalasaak on, sest kalad lähewad siis põhja hingusele, siis ka halb merepõhi oma kiwimurdude ja mererohukaswudega on . katse järest tühjaks teinud. Kuus korda on merepõhi nooda katki kiskunud, üks kord on pool noota koguni kautsile läinud, nii et laew sellepärast sadamasse pidi minema, kus ta selle lühikese aja sees kauem on olnud, kui merel. Kõigest neist takistustest hoolimata tahawad  aga nimetatud katsetüki ettewõtjad agaraste oma Lööd edasi teha ja weel suuremal mõedul, kui enne, nimelt mitme laewaga, ehk küll ettewõte palju raha tarwitab. Antku Jumal paremat edenemist! Tulekahjud on Septembri kuus Liiwimaale  enam kahju teinud, kui Eestimaal terwe aasta sees. Neid oli 30, mis Riia kubermangu 285,431 rubla waesemaks tegiwad. Enam kui neljas jagu neist, nimelt 8 on pitkse läbi sündinud. Eestimaal on möödaläinud kuus 10 tulekahju 21,469 rubla ja Kuuramaal 12 tulekahju 8877 r. suuruse kahjuga olnud. Peeterlmrgist. Krahw Loris-Melikow on - Oktobril Liwaadiast jälle Peeterburgi linna tagasi jõudnud. Tekkintsid, kellega Wenelasel praegu sõda on, pidada igalt poolt Wene sõawäe peale tungima. Selgemid sõnumeid ei ole weel tulnud. Rahukohtu seadused pidada meie Balti kubermangudes, nagu Wene ajalehed Peeterburgis jutustawad, tulewal aastal 1. Aprillist walitsema hakkama. Rõõmuga teretame seda sõnumet. Helsingist. Rahwa arw selle linnas on praegu lõpetatud ülelugemise järele 42,000 hinge, nii et wiimase 10 aasta sees 10,000 hinge juure on tulnud. Helsingi suurekoolis käiwad tänawu 1242 õpilast ja üks naisterahwane õpilane, kellest 238 kiriku - õpetajateks, 291 adwokaadiks, 89 arstideks, 309 keele- ja histooria- ja 291 looduse- ja matemaatika  tundjateks õpiwad. Moskwast. Suur maru on seal 8. Septembril  küllalt kahju teinud; nimelt wiskas ta ühe kiriku 10 puuda raskuse risti torni otsast maha, murdis puid, lõhkus maja katusid, purustas aidu ja wärawaid  ning tegi ühe mehe wigaseks. Pensa kubermangust. Hirmus tulekahju. Seal on 7. Septembril härra Naröshkini tallid ja karjalaudad ühes 16 hobuse, 24 wasika ja 1312 lambaga ärapõlenud. Poltaawa kubermangus olla üks päratu suur maamut maa seest leitud.