tõbe ohwrit mulla põue; enamiste kõik weiksed lapsed. Pillistwere kihelkonnast, iseäranes Kabala wallast rändasiwad tänawu aasta mitu kümmend leibkonda inimesi Kaukaasiasse omale uut eluaset otsima. Jumal andku, et nad omale ka tõeste uue kodu leiaksiwad, kus elada wõib, et nad muidu rändamisega oma sedagi teeraha ära ei raiskaksiwad ja et nad kusagil Eesti rahwa nimele häbi ei teeksiwad, sest nad on enamiste kõik mähe ehk sootumaks koolitamata inimesed. XbX. - Heina margad. S. walla K. talu sulased wiisiwad 7. Märtsil s. a. puid Wiljandisse.  Seal juhtusiwad nemad kahe Helme Mardi X kokku, kes heinu osta tahtstwad. Sulased ütlesiwad enestel heinu küllalt müüa olewat, aga nad pidada ööse salaja andma, nad olla mõisa puuraiujad  ja mõisamalitsus ei luba neid heinu müüa. Helme mehed mõtlesiwad: Kui ka meie neid heinu ei osta, siis läheb mõni töine ja ostad nad ikka ära; tegiwad kauba malmis ja sõitsiwad noorema heina müüaga, kes wanema sulase enese isaks nimetas, oma talu peremehe kuhja juure; isa jäenud aga tee peale töistest  maha. Mehed lõhkusiwad kuhja põhjani maha ja paniwad kaks koormat heinu peale. Kui koormad juba peal oliwad, wõttis müüa heinte eest 7 rubla 5l) kop., awitas mehed tee peale ja sõitis minema. Kui margad arwata üks wetst maad kuhjast eemale oliwad jõuudnud, sõitis neist üks mees mööda, sai aru, et need õiged heina-wedajad ei olnud, läks tee ääre ligema majasse, kutsus sealt ühe mehe abiks ja wõtsiwad margad kinni. See oli ööse kella 2 aeg. Mehed saiwad ühes koormatega kuhja omaniku juure wiitud, kelle sulased, nagu ma ülemal nimetasin, kuhja müüad oliwad, ja ka mõlemad, male isa ja poeg, lõksu langesiwad. 0. N. Pärnust. Pärnu Eesti Põllumeeste Seltsi koosolek 7. Märtsil s. a. Pärnus Endla saalis. Esimehe J. soowitusel alustas ülempreester Suigusaar koosolekut mõninga liigutama sõnaga, milles seltsi endise auupresidendi C. R. Jakobsoni wiimaseid ajalikusi elu päewi ja warakut  lahkumist ette kujutadi. Sest täna aasta eest sirutas surm oma külma käe selle mehe hinge järele, kes metle üli kallis oli, wälja, ning wiis teda siit tööde ja waewarikkast hävaorusl jäävama puhke paika, kus ei ole enam haigust ega ohkamist, maid rahu ja õnnis põlw iga meste Valitsemas.  Selle peale astusiwad mõningad õigeusu kooliõpetajad  poolringi ning pidasiwad ühe lühikese laulupalwe. Nüüd astus hra Toots ette, ütles kiriku lauluraamatust ühe sündsa waimuliku laulu sõnad ette, mis peale leinalaulu  heal koosolejate suust wägewalt taewa poole tõuusis hinge järele, kes oma elu täitsa Eesti rahwa edendusele oli pühandanud. Hra Suigusaar rääkis tööst, mis õnnis Jakobson Eesti rahwa põlluharimise ja majapidamise edenduseks  on püüdnud teha, ning kui suurt kasu see töö rähmale  on saatnud. Edasi näidati, kuida õntsa suurem hool olnud, Eesli rahwast Wene kultuura järjega tutwustada; kuida ta maenu, mis siin kahe kristliku usutunnistuse wahel rahwa suuremaks kahjuks lahutusi sünnitanud, kautanud ning rahwa südamed jäedawa sidemega Wene Kõrge Trooni ja rahwa külge köitnud. Kõik need tegewused olewat palju laimdusi ja kiusamist talle kaela saatnud, mis aga siiski la tüdimata kindelt meelt ei olla murda suutnud. Kõne löpetadi  soowiga, et selts omalt poolt midagi õntsa jäedawaks mälestuseks asutaks, kas praegu nõuuks olewat seltsi maja tema nimel põhjendaks, ehk midagi nmud käsulist asja sisse soetaks. Hra Toots tänas kõnelejat kauni kõne, kui ka tähtja nouu andmise eest tähendades, et tema selle poolt saaks olema, kui selts maja õntsa Jakobsoni mälestuseks asutaks; nimetas ka, et temal ju ammugi sähärdune mõte .peas liikunud, ühte osa seltsi tulemase kaupluse sissetulekust määrata, miska õntsa mälestuseks waesemaid üliõpilasi omal ajal saaks edasi aidatud. Sellsamal puhul rääkis kõneleja  ka seltsi maja platsi ostmisest, mida minewal koosolekul nöuüks wöeti linnawalitsuse käest osta. Plats olewat küll seltsile igapidi sünnis, niisama ka üleüldine hind, mis selle eest nöuutud, paras; aga linnawalilsus olemit seda seesuguste tingimistega müüa pakkunud, et seltsil kuidagi ei ole wõi- Malik olnud sinna juure jäeda: Sest linna wolikogu olewat  otsuseks teinud, platsi aastamaksu, mis 3 kop. ruutsülla  eest olla määratud, oma heaksarwamisejärele iga 20 aasta järele 50 "/o tõsta. Selle järele saada 100 aasta pärast sellesama platsi aastamaks linnale 450 rubla suur olema, ja wõida see hind, wolikogu heaks arwamist mööda, iga 20-ne aastaga ikka weel kõrgemaks tõstetud saada! Linna auustatud peawanema herra olla küll oma heldust meie seltsile seega püüdnud ülesse näidata, et ta tale 3 rublaga ruut-sülla maad lubanud müüa, aga kahjatsedes pidada tunnistama, et meie selts selle helduse osaliseks ei olla saada wõinud: Sest meil ei olla mitte õigust  oma järeletulijatele seesugust lõõga kaela siduda, miska nende seltsi maja paari saja aasta wältusel mitu korda ju ostetud ja wiimaks ometi linna omaks peaks langema. Nõnda olla siis see kaup katki pidanuls jäema. Seltsi poolt awaldadi rahulolemist ostja toimekonna talitusega. Kõneleja ütles, et tal siin linna lähedal weel üks plats teada olewat, mis müüa pakutawad. Koosolejad palusiwad platsi ära waadata  ja kui ta seltsile kõlblik, siis teda ära osta. Nüüd seletas kõneleja, kui suureks kasuks rahwale seesugused asutused,  nagu meie seltsil käsil on, olla wõiwad. Seletuse põhjuseks wöeti Soome ja Inglise rahwa seltsid. Ka meie seltsi töö jõuud wõida ühemeelelisel ning mõistlikul talitusel wäga tugemaks kosuda ja rahwale head kasu tuua. Et seda ettewõtet wõimalikult pea elule kutsuda, uünna kõige pealt selle asjale, nimelt seltsiliikmete, kui ka üleüldsi rahwa poolt elawat osawõtmist tarwis. Sellepärast pidada iga selgema silmapiiri, iga ärkanud maimuga suguwend omale kohuseks wõtma, kõiki segasema silmalisi ja udusema peaga kaaswendi äratada, waimustada ja neid nende oma kasuks tööle kihutada. Ka waesemal popsil olla wõimalik selle tähtsa asutuse heaks töötada. Mõni koorem raudkuva, mis igaüks ilma suurema kahjuta tuua wõiks, saaks seltsi poolt suure tänuga waStu wõetud. On ju meie manemate wanemad endi kättetöö orjusel imetöösi kallist Eesti pinnast ülesse kergitanud, miks ei peaksime siis meiegi ise enda maimust ja tööst oma laste lastele mälestust jätma j. n. e. Kooliõp. A. Wärat rääkis lühikeses kõnes, kuida C. R. Jakobson P. Põllum. Seltsi ilustaja ja elustaja Ma olnud. Näitas, kuida Eesti rahmas Kõrge Wene Keisritest antud wabaduse läbi orjapõlwest peasis ja Nendest kinnitatud sea-' duste najal orja unest ärkas ja õntsa Jakobsonist selle seaduse  juhil selgema walguse läikele sai juhatatud. Näitas kuida P. Põllum. Seltsi liikmed sest ajast saadik, kui õnnis Jakobson seda seltsi juhatama hakkas, palju hoolsamine, nimelt T. wallas, oma pöldusi harima ja maja pidama oliwad hakkanud j. n. e. j. n. e. Ontsa mälestuseks lõpetas  kõneleja oma kõne umbes järgmiste sõnadega: Kui walusaste täna aasta eest õntsa Jakobsoni surma sõnum iga Eesti poja ja tütre südame põhjani põrutas, seda mäletame  meel. Tugewaste mõjus see hoop meie hingesse, kui kuulsime, et meie armsam isamaa poeg ja wend täiel õitsema töötaja elu eal meie keskelt oli ära kutsutud. Ehk surm küll oma kõma käega meie südameid siis nii wäga raskeste haawas, siis on see nüüd jälle wäga liigutaw, et rahwa seas õntsa kangelase mälestus alles tähtjal möedul elamas on, seda tunmStab ka praegune rohke koosolejate hulk, kes õntsa surmapäewa mälestust siia on pühitsema tulnud. Meie trööstime siis nüüd ja ka edespidi endid sellega, et ta õnnis oma truu rahwuslise südame oma ema põue, see on Eesti isamaa pinda on kaisutanud, ja ta kallis mälestus Eesti suus ja südames edasi kestab, künni seda nime siin ilmas weel leida on. Ühe märgi on ta meile jätnud, ja see on, et meie isamaa waimu wäljal wõideldes rahwa usaldust ära teeniksime, siis wöiksime ka meiegi ükskord oma wäsinud kondid rahulise südame tunnistusega oma armsa isamaale tagasi anda. Uinu siis rahus sa wägew waimu wäljal wõitleja, waikses wilus mulla sängis: „Uinu kullasta unda, Kuni sind paremal päewal Kenama hommiku koitu Taara toas äratab unest." Esimees pani seltsile ette, et Põltsamaa Põllumeeste Selts parema talumajade plaanide ära trükkimisest mitte ei wõida osa wõtta. Sealt antud nouu, neid „ Eesti Postimehe"  toimetusesse saata, kus nad ilma hinnata lubatud ära trükkida. Küsiti, mis otsust selts selle peale annaks? „„Sakalas" peawad nad ära trükitud 4aa ma," olipeale ühe ainuma, kõigi koosolejate wastus. Et seltsil praegu mitmed suured tööd ja toimetused käsil on, siis peawad  majade plaanid esiotsa weel järgi ootama jääma. Esimees andis teada, et Saarde kchelk Talli walla peremehed  Põllum. Seltsi maja heaks 20 rubla olla kinkinud ja tema kätte saatnud. Koosolejate poolt sar kinkijatele tänu awaldatud. 750 rubla kirjutatu seltsi maja ehituseks  sisse, sellega on nüüd ju 12,000 rubla sisse kirjutatud.  4 uut liiget wõeti wastu ja sellega löppis koosolek. Palwe Pärnu Eesti Põllumeeste Seltsi poolt Pärnu maakonna põllumeestele. Mitmesuguste nurja läinud toimetuste ja ette tulnud takistustega wördeldes on nimetatud seltsi eestseisusel õnneks läinud 8. sellekuu päewal ühte wäga sündsat platsi seltsi maja alla paraja hinna eest ära kaubelda. Platsi suurus on 2,400 ruutsülda ja maksab 7,200 rubla. Müüale sai 1000 rubla kauba tegemisel käerahaks maksetud, mis läbi kaup kindel on. Nõnda wõime siis ammu igatsetud maja ehituse, ja nimelt ehituse nöuu (materiali) kokku muretsemisega  nüüd ju hakatust teha. Seks iaab seltsi eestseisuse poolt, kõigi seltsi liikmetele siis see palwe tungiwalt ette pantud, oma kässi agaralt tööle panna ja sedasama palwet ka oma kaaselanikutele awaldada. Palutakse ka seda tähele panna, et selle tähtja asutuse juure mitte üksi rahaandmisega,  maid ka igal muul musil käsuliselt wöib ja peab tööd tehtud saama. Igaüks tõsine rahwallige katsugu jõudu mööda ehituse nõuu kokku muretsemise ja wedanusega wöimalikult  pea hakatust teha, nii et enne wiimase peu lõpetust weel midagi kokku saab. Näituseks on maja ehituse juure maja, tellis-, raud- ja paekiwa, lupja, laudu, saepakkusi, haam- ja muid palkisi. Kes neist nimetatud ehrtus-nöuu jagudest midagi anda wõib, see katsugu seda ju warmalt kokku wedama hakata. Ehituse nõuu (material) saab. ostetud  platsi peale, poislaste gümnaasi koolimaja wastu, üle tee, Wene aedniku (orgorodniku) aida maha pantud, ja mölab seda seltsi kirjutaja J. Kangur igal ajal tänuga wastu. Kangur on iga päew, pea kõige päewa Pärnu tollihoones leida, kui aga mitte seal, siis oma korteris Karja uulitsa kõrwal, Kukke uulitsas, kaalumehe Matson'i majas. Nõnda, kallid sugu- ja seltsiwennad, astugem siis jõuudu mööda tööle, pangem omad töökamad käed adra külgi, üks töist äratades, üks töisele eesmärgiks olles. On ju meie wanemad, osast meie isegi weel, „abiteu" näul oma käte orjüsel ilma imest kallist Eesti pinnast ülesse kergitanud,  miks ei peaksime siis ise enda kasuks ja, mälestuseks midagi tegema, miska endi maimust ja tööst weel tulema põlwe rahwale tunnistusi anname. Ja kui meie kõik ühel meelel wennalikult peale hakkame, sus wõime julged olla, et meie seltsi maja peagi kõige Pärnu maakonna Eesti põllumeeste auuks omad seinad taewa poole sirutab. Rõõmuga anname teada, et auuwäärt mees, kes P. Põllum. Seltsile oma aiamaast platsi müüs, sündinud Wenelane,  nimega Nikolai Jwanow Filin on. Oli juba arwata, et Põllum. Seltsil ruumita platsi ostmine Pärnus koguni wõimata pidi olema. Seda suurem oli aga seltsi eests. liikmete rõõm, kui nimetatud auus wanake oma platsist,  mis tal aiamaaks oli, ühte osa seltsi maja jauks müüa pakkus, ja seda koguni paraja hinna eest ära andis. Plats on üsna linna ääres, pmslaste gümnaasiumi wastu ja Unna pargi kõrwal. Kui kaup tehtud ja kontraht malmis oli, tõuusiwad lauljad ülesse ja lasksiwad manakest elada. Auus hallpea tõuusis ülesse, lõi risUkese rinna ette ja ütles: „Mitte minule, mitte minule ei ole anu maja, maid meie kalli Nugi-Isale, meie kalli Keisrile laulge wabaduse eest, mida Ta kalli wanemate armust oleme saanud!" Hädaste oli wanake sõnad suust mälja saanud, kui ka koosolejate suust riigi rahwa-palwe Istipu xMuin" lauluna saali ruumi täitis. Seltsi eestseisus tzgi otsuseks, et mana paari, see on platsi müüa ja ta abikaasa, kujud seltsi saali jäedawaks mälestuseks ülesse saawav riputatud. Aun auusa mehele. Nõnda, kallid suguwennad, pidi abi ikka jälle „Wen ela sest" tulema. Pärnumaalt. Auustatud „ Sakala" toimetus! mulle, et ma Teile 6. Märtsil Hallikakiwi wabrikus peetawast näitemüügist pisut teadustan. Juba möödaläinud aastal ärkas siin ergema neiude kestes see mõte elule, kui wõimalik, tulewikus üht näitemüüki meie waimu - kangelase C. R. Jakobsoni kalmukünka kaunistuseks ära pidada, ja paluti sellest kõiki naabri neiusid, küll suu sõnal ja kirjateel, osa wõtma. Pea oliwad mitmed kenad kingitused koos, ja taheti ju Jõuluks neid wälja pakkuda, aga ühe wahele tulnud juhtuse pärast ei olnud see mitte wõimalik,  ja wõeti uuesti nõuuks: just õntsa suguwenna surmapäewal tema mälestuse samba heaks pidu ära toimetada. Lõpmata waewaga sai näitemäng rätsep Wips Saksa keelest Eesti keelesse tõlgitud, kätte õpitud  ja ka näitepörand walmis ehitatud, aga kõik ilma asjata, sest weel nädal enne pidu hakatust tuli keeldus;  suure waewaga jäi weel niipalju järele, et pidu laulu- ja muusika - mänguga ära tohiti pidada. Kuulutatud pidupäew oli kätte jõuudnud, rahwast ligidalt  ja kaugelt kokku tulnud, ning rõõmsal meelel ja lahkel keelel pakusiwad kenad Eesti neiud, ilusas rahwa riides, ülewalt koori pealt alla piduliste hulka oma kauneid kingitusi müüa, ja nende waew ei olnud asjata.  Osawötmine rahwa poolt oli õige elaw, asjad mis kokku oliwad toodud, saiwad kõik ära müütud, igaüks tahtis kuulsa mehe mälestuseks midagi ohwerdada,  ja nõnda leiti lõpeks ilus sissetulek 115 rubla 90 kop., nnllest pidukulud maha arwamd rubla ülejäedawat siin Sakala toimetuse kätte saadan, selle palwega, et Teie nii hea olla tahate ja selle summa üle kubermangu walstsusele Riiga teadustate, sest et mind nõnda on kästud Keiserliku Pärnu sillakohtu poolt Teile ütelda, kelle loaga pidu lasti pidada ja kes mind selle asja toimetajaks wolitas. Siis jäeb mull weel tänada: kõige pealt wabnku herrat, kes ilusa ja ruumika palli saali meile piduajaks lubas; siis heldid neiusi, kes kenaid kingitusi walmistasiwad ja töisa, kes hoolega laulma õppisiwad ning pidulistele  seega rõõmu tegiwad, ja muusika koori, kes ilma hinnata mängis, et lust oli waadata, kuidas pidu lõbusaste läks, kui kõik pidu toimetajad sündimata puhtast isamaa armastusest töötasiwad. Kaugemalt pidu osalistele on mull südameliku tänu pakkuda: neiu M. Pärnus, kes palju ilusaid ja hinna wäärilisi asju kinkis ja ise kaugelt siia tuli, ja töiseks ühe peremehele kes 1 rubla prdu toimetuste kulude heaks kinkis. Seega kõiki waewanägijaid sõbralikult  terwitades ja tänades jäen truu Eesti wend H. Liebert. /«WändraW Tehke kõik nõnda, nagu Uue- Wändra 25. Küünlal s. a. eesmärki  näitasiwad. Suure pulma rõõmu sees mõtlesiwad  nad ka Eesti Aleksandri kooli peale ja paniwad tema kasuks summakese raha kottu, mis 13. PaaStul Wändra abikomitee kätte toodi, kes teda Tartusse saadab. Tähendatud summast andsiwad: Aadu Adamson  1 rubla 20 kop., Tõnis Aadamson 1 rubla, Mart Riipulk 1 rubla, Tõnis Tönts on 1 rubla, töised pulmalised wähemate annete wiisi 4 rbl. 2 kop., kõik kokku: 8 rbl. 22 kop. - n. Tartust. Palwe „Wanemuise" poolt. Meid palutakse järgmist kirja rahwa sekka kanda, mida meie heal meelel teeme. Meie palume seda kirja sõbralikult tähele panna, mis nii kälb: Aastal 1865 sündis Eesti rahwa seas üks asutus ilmale, mis rahwale pärast palju kasu pidi tooma. See asutus on: Eesti Lauluselts Wauemuine Tartus. Nimi Wanemuine on üks neist tähtsamatest  nimedest, mis Eesti rahwa muinasjuttudest leida. Wanemuine on ennemuistese laulu - jumala nimi. Nimetatud selts sündis sell ajal ilmale, kui üleüldse weel hariduse järg Eestlaste seas wäga wähe oli