Saarlane UM UleSlUnk xolitilnl ajalthl ma- ja liaaa rahiaale. UM w Ä6. Esmaspäew 30. Junil 1886. M. aastakäik. maksab: —H— Tuleb igal esmaspäewal wcilja. Knresaarcs, lv. Jaani kihelkonda. Saaremaal. Tagasiwaade mööda läinud poole aasta pääle. Wöeral maal ei ole pääle Balkani poole saare nägeleiniste palju iseäraliku uudist ette tulnud. Küll on ka mõnes kohas rahutumaid olekuid kuulda olnud ja uusi seadusi kinnitatud, aga nendest ei luba  meie kitsas ruum siin pitkcmalt kõneleda,  püälcgi et need meie elusse ei puutu. Kõige tähtsam üleüldine maailma uudis  on elukitsikus ja puudus, mis mitmes kohas segadust ja mässu on sünnitanud; ajaliku elu kitsikus on wiimasel ajal ka kunningliku kodadesse tunginud, nagu tähele  panijad lugejad seda leidnud on. Kui omad mõtted Eestlaste elu poole pöörame siis on meil asja rõõmustada, sest mööda läinud pool aasta ei ole Eestlaste  elus mitte ilma tähtsuseta. Mõned uued seadused, mis kõrge riigi walitsuse poolest manal aasta! kinnitatud saiivad, on meile kätte tulnud, nagu: Riigi keel on suuremate kohtutega ja kroonu ametnikudcga  ametlikuks keeleks saanud. Meie päris  wallad on pearaha maksust wabastatud. Meie koolid on rahwa hariduse ministri alla kinnitatud; ja ehk meie pracgus meel ei tea, kuidas meie koolid tulcwikkuü saamad  seatud, siisgi on meil teada, et kõik muutmised, mis meie koolide juures ette tulewad, meie rahwa maimu hariduse kasuks  saamad. Pääle nende seaduste, mis üleüldse Baltimaa elanikkudesse puutuwad, on meel meie Eestlaste elu kohta see tähtjas,  et meie armsamale asutusele  Aleksandri  koolile kaheksast mehest keskkomitee ou kinnitatud, kelle juhil selle kooli heaks rahakorjamine jälle joonele wõib seatud saada. Eestlased on ka ise mööda läinud poolaastal  oma tegewusega edasi nihkunud. Aasta algusel awaldati pea kõikide Eesti ajalehtede poolt soowi, et ühendus ja rahu ühises isamaa töös kõikide eesmärk oleks; seda on ka tähele pandud ja peetud, ja kui ka mõned nokkimised on olnud, seda ci wõi asjaks arwatagi. Hiljem tuli üleüldine  pruugitaw kirja miis elama läbirääkimise alla ja lootuse järele saab seda nüüd selle joonega nii kaua edasi ehitatud, et meil Eestlastel üks ühine kirjamiis  saab olema. Eesti seltside tähtsam tegewus on ka see, et Tartu Põllumeeste seltsi poolest Nõos koduloomade ja käsitöö wäljanäitus sai ära peetud. Eesti ajakirjandus on nüüd ka korralikkus  joones. „Sakal a" ja kiri „O m a M a a" mis kord mõne juhtumise läbi seisiwad,  teemad nüüd oma koha pääl jälle agarasti tööd; niisamma ka „Pärnu- Posti m e s", mis Niiimasel ajal mähe tähelepanemist oma pääle tõmbas, on nüüd „P ostimc h e" nime all Eestlaste hulgas  enam tegemam ja sellega ka kuulsam. Eesti mehed, kes mööda läinud poolaastal  Eestlaste aun-ülendamiseks kõige tähtsamad sammud on astunud, on: Or. M. Weske, kes Kaasani ülikooli prohwessoriks  on nimetatud ja õpetaja J. Hurt, kes Doctori auu nime on saanud- Kurwad olekud Eesti tegemas elus on Kuntungani mõisa langemine Krimmi poolsaarel  ja „Linda" laewameeste seltsi segased asjad. Sellepoolest on „Lind a" ometegi ühe sammu edasi astunud, et tema segased asjad enam selgusele on tulnud. Peaksiwad mõned osawamad mehed „Linda" oma juhatuse alla wõtma et tublim elu sääl edeSpidi enam Eestlaste auu ülendamiseks  wõiks tuksuma hakata. Kui meie Saarlased ise oma töö põllu paale waatame, siis ei näe meie küll midagi  tähtsat toimetust, mis meie selle mööda läinud poolaasta sees oleme korda saatnud, siisgi ei ole meie ka mitte unimütsid  olnud, sest mitmed tähtsad isamaalised  asjad oleme meie läbirääkinud, mille läbi meie rahwast tegewusele oleme püüdnud  äratada. Meie Saarlastel on üleskutse  merekooli asutamisele olnud ja lootuse  järele ei ole see ettewõte mitte meel soiku jäänud. Ka sai meele tuletatud et meie Saarlastele üks selts, nimelt Põllumeeste  selts, käsuline oleks. Kõik asutused, mis meil mööda läinud ajal jutuks on olnud peame katsuma tulewikus teoks muuta,  muidu jääme ajawoodcs ankru pääle meie ei lähe edasi meie elu ei edane. Meie Saarlased wõime aga siis Jututuba. G. RsiimmdU järrlc. (Järg.) Aleksander ja tohter Risuvad järele. Nad taluvad ligemale ja hcljusiwad vilkamisi  üle muru platsi lossi poole. Rüüd ei suutnud Paulat mitte enam tagasi pidada,  ta tormas trepisid mööda alla, üle muru senna poole ja mehed paniwad raami maim ja andssivad aupaklikult ruumi. „Ru isa, mu isa," hüüdis noor nacstcrainnus  südamest läbi leikama häälega, kiskus  rätiku paalt ära ja kattis kahwatanüd, tummaks jäänubsimd oma palama musudega. Toiicr astus senna juurde, wiis Paulat poo! mägise ära ja pani teda oma mehe südame juurde, nagu oleks ta tahtnud näidata,  mis talle mee! järele jäänud ja kus ta rabu leidma peaks. Aa ses armastatud  kobas moolasiwad tema silma pisarad Waikiemalt, ja ta ci saanud sest arugi, kuidas Aleksander hoopis teiseks jäänud oli, ksidss te«a suu mait jäi ja tcma Ned mitte tc»s Ambert kinni ei nMnud. Ta teadis arvult, et keegi seda kahju temaga »i fiMMaK « tunmid kui Uleksa»der; m ei aimmmd mitte, kui palju kibedamat walu AKHMder kannatas, kui see walu, Z?s Wks»«d ift pärast. Aleksandri silmas oli Paula kõige selle  otsatu õnnetuse juures see, kes kõ liualu  mul iviisil seda oma sugukonna paale oli tõmbunud, seepärast oli ta kibedus ja mälu pahu suureni kui tema kaastundmus. „Jääge teie ta juure ja trööstige teda, ma ci mõi seda mitte!" palus ta tohtrit. Tohter pani seda wäga imeks: aga ta täitis silsgi ta palwet ja Aleksander läks krahwi surnu kiha järele tema tuppa, kuni Paula alla jäi. Küll igatses ta tungimalt oma abikaasa järele; aga mana tohter waigistaS teda ja ütles, et tal kooljaga  jääl patju tegemist on ja seepärast mitte praegus tema juure ci mõi, nii jäi ta siis ainu üksi oma pisaratega ja ootas tema tagasi tulekut. - Krahm oli oma moodi pääle pandud; Aleksander istus üksi tema körwas; teised olimad aeg ajalt eemale läinud. Ts maajas  mõttes ja nukralt oma ette maha. Mis pidi ta nüüd tegema? Mis pidi tema ja Paulaga saama? Oh Paula seisukoht  oli kole; eks ta pidanud ennast isa surma juures süüdlaseks tunnistama! Ja kui suur pidi ta eksitus olema, kui krabw sell wiisil püüdis teda lepitada Z Js tema, see auus, hea südamega mees, pidi ohwriks langema. „Olcks ma sinu asemel!" õhkas ta; „nnüd on MU silmad kinni surutUd oma tütre häbi sest, ruttu oled sa oma Ma- mest armastatud naefele järele läinud, kelle elu üksgi puhtuseta õhk ei ole määrinud. Ja mina, ühe teotatud naeStemhwa abikaas,  kes mu armastust häbemata kombel ou äraannud, ja mina elan igaweseks piinaks." Ta oli üles tõusnud ja käis kambris edasi ja tagasi; sääl juhtus tema silm paberi  tükkide pääle, mis tükiks kiiristud ja parandal maas olimad; ta tõukas neid jalaga eest ära. Aga ahju suus, kus ära põlenud paberite tuhk lasus oli, oli üks paberi tiik meel poolest saadik terme ja selle päält paistis suurde tähtedega tema silma see sõna. „Kielskr," see pani teda nõiawäel seisma. Ta astus juurde ja wõtis paberi tüki kätte; pool uudises  tuhana maha; aga muist jäi ta peosse, see jõudis tema tulcwiku üle küllalt otsust anda. See oli üks tükk ühest kirjutatud kirjast, ja Aleksander lasi oma silmad rahutult mööda järgmisi ridasid  libiseda: „ - - ja ma ei ole ennast mitte hoopis sinust ära pöörnud; ainult pisaraid ja ilma asjata kahetsemist ei kannata ma mitte. Meie mehed armastame teisite kui teie ja kus meie tundmus nii kaugele ei ulata. Ml peate ennast kosutama oma laste armastusest. Aga ma tahan täna i õhtu tulla KM ja meie poissi waaiama ja z loodan, et sa «Me rõõmsa meelega masin