Saarlane Üleüldine politika ajaleht maa- ja lmnarahwale. „Saarlase" toimetus ja wäljaaudmine, Kuresaares, kaubauuiitsas As 10. „Saarlane" maksab: ! Saaremaal aastas ll rbl. 3O kop., postiga saadetud 2 rbl. ? Saaremaal pooles aastas I rbl. kop., postiga saadetud 1 rbl. 23 kop. ? Tuleb ivälja iga csmaspääwal. Kuulutuse rea ehk selle ruum maksab  Ä kop. 15° 35. Esmaspääw 2. Septembril 1885. II aastakäik Waesed, sandid ja kerjajad. Waesed, sandid ja kerjajad on omas seisuses päälis kaudselt arwata nagu sugulased,  aga siiiski ei tohi seda awalikult tõendada, sest kõik waesed ei ole mitte kerjajad ja sandid, ja kõik kerjajad ja sandi.»  ei ole iga kord mitte waesed. Olgu nüüd kuidas on, aga see on tõsi, et need ühed teiste abi tarwitajad halwad seisused on, nii et keegi mitte heameelega waene, sant, ega kerjaja ei tahaks olla. Paneme neid kolme seisust korrapärast tähele  et näha saame, mis nende kohta ka soowida on. Waeseid on alguse pääwadest saadik juba olnud ja neid saab nii kaua olema kui maailm seisab. Waesus ei ole mitte üksnes alama seisuse omadus, waid seda leitakse ka kõrgemate seisuste juurest ja nende kulla ja hõbedaga särawate majade seest. Igal seisusel on waesus üks piinaw ja waewaw omadus; igal ühel, nii heasti sandil, kes kaltsudes käib, kui kõrge seisu- sel, kes siidi ja sammetit ihu katteks kannab, on waesusega palju wõitlemist, kui ta külaliseks tahab tulla. Kui maailma politiika laenete lohisemist tähele paneme, siis kuuleme säält suuremast  osast häda ja wiletsuse häält wastu kajawad ja selle põhjus on waesus. Ka see suure maailma politiika puutub meie Saarlaste külge ja püüab meie head elukorda  rikkuda ja waeseid ja wiletsaid weel kehwamasse olekusse tõrjuda, kui mitte aegsasti head nõuu ja abi selle wastu ei otsita. Wilja hinnad on alanemas, see puutub nii heasti suur-kui wäike põllupidajate  külge wäga walusasti. Nüüd on loomade kaswatus weel ainude eesmärk, see läheb suurpõllu pidajatele küll korda, aga talunikud ei ole suuremast osast selle pääle mitte weel mõtlenud; elawad wanal wilunud wiisil edasi. Talu weiste sugu on nii wäikeseks jäänud, et sellest ühtegi kasu pole loota. Käes olewal suwel  liigub talunikude wõi naela hind 15 —20 kopika wahel, kunas mõned osa- wad piima talitajad oma wõi naela eest ikka 30 —40 kopikat saawad. Need näitused  peaksiwad küll mõtlema panema, kuida iga üks oma maja elamise talitust wana isa isade tegewuse-ja silma ringist wälja juhtima peab; kes seda mõtlemist waewaks ei wõta, sellel on tulcwikus kitsad  pääwad tulemas. Paarkümmend aastat on meie Saarlased  Suuremaa teenistuse pääle toetanud; nad leitsiwad kraawi leikamise, maa puhastamise,  majade, mõisate wiinaköökide ehitamise- ja muud tööd, aga nüüd näitab see aeg ka möödas olewat; sest palju tulewad pitkalise hulkumise järele tühjalt tagasi ei leia enam tööd. Et nüüdne aeg ikka enam waeseid juurde  sigitab, see on silma nähtawalt tõsi, ja selle üle on ka Eesti ajalehtedes juttu olnud, kus ka waesuse wasta mitu abinõuu  on näidatud. Kuidas ka meie Saarlased  waesuse ja kehwuse woogude wasta, mis meie pääle püüdwad, tormada wallisid  ja tammisid peame ette ehitama, seda Jututuba. P«e ja jiiski mzw. Elfried von Taura järele. (Mrg.) »Uas pKe tõsi? hakkas wanake jälle rääkima, „sest ajast saadik, kus ta omast Jumalast Sra taganes, kelle teenriks mina teda soowisin. jah sest ajast saadik on ta suurel sammul hukatuse teed edasi sammunud.  Ühest niisugusest inimesest peab kõik kartma huh! Missugune hirmus habe tall oli! Tõuta täna ööseks mu juurde jääda." »Wäga Hea meelega, armas risti ema aga terme õõ seda ma ei wõi mitte  lubada. Teie teate minu lapsel on maaärid ning minu mees tuleb alles kesköö  ajal teenistusest koju ja nii kaua pean «a wahcte wahcl oma haiget last waatmas  käima. Pärast seda wüin ma hoopis teie juurde jääda." L»i Rinna selle pääle majast ära läks, nägi tema wc cl, ukse ees seistes, mida manakc  tema laga lukku keeras, kuidas üks inimene teine pool uulitsat edasi läks, keda  tema laterni tule walgusel oma risti ema wcnna poega Rudolfi tundis olcwat. T« saatis tüki aega Rudolfi järele, ning et nnunane sagedaste tema poole maalis, wõttis ta nöuuks teda järele luurida, läks lähemasse kõriva uulitsasse ja peitis ennast sönna nurga taha ära. Nüüd pööris Rudolf ümber, läks otse kohe oma tädi maja juurde, tegi tasakeste oma wötmega ukse lahti ning keeras teda jälle oma taga lukku. Luust läbi leikama häda kisaga wõttis kohkunud tädi oma sugulast wastu. Rinna,  kes uulitsa pääl luuris, ruttas nüüd jälle maja juurde tagasi, läks akna alla, kus tema, selle pärast, et suure palamuse pärast ake lahti oli, tädi ja menna poja käredat waidlust enamiste kuulda mõis. Rudolf ei pidanud mitte pitka ees kõnet, maid ütles tädile sirge sõnadega, et ta oma wennale surma moodi pääl tõutanud olla, waeseks jäänud pojale isa asemel olla; ta nimetas seda head tööd, milleks talle raha tarwis läks; ta palus, nii ärdaste,  et seina taga kuulja süda liigutud sai ja soowis, et wanake Rudolfile nõutud summakcse aunaks. Aga see kiwi kõma südamega naene ei lasknud ennast liigutada, ta sõimas Rudolfi tänamataks, Jumalast ära langenud inimeseks,  kurja maimu suu täieks. Sääl Mis Rudolfi wiha põlema; põlgduscga  pani ta tädile tema ahnust ette, juhatas teda püha kirja pääle, mis ühtegi pattu nõnda ei nuhile kui ahnust, kiskus tema salaliku wagaduse katte ta silma eest ära ja näitis talle ta wagadust ta tõsises näos kui oma menna petjat; ta noomis teda nõnda et ta üsna ägas aga oma soowi täitmisele ei suutnud ta teda mitte liigutada. Tädi kinnitas wandega, et ta seda soowi mitte täita ei wöida, et tall waewalt nii palju raha olla paar pääwa wilctsal musil  üle ajada. Wihaga nõudis ta, et tädi talle luba annaks pulti läbi otsida, ta tahta säält tuhaudate eest wäärtpaberid wälja tuua, puhas raha arwamata. Sääl lõi wanake omad käed kokku ja hulus walju häälega. See ajas Rudolfi wecl enam wihale ja ütles tädi käest tugewaste kinni hakkates: „Minu surnud isa. sinu menna maim peab sind selle eest karistama," kus juures tädi kõigest mäest karjus: „Appi! cppi! Rööwlid! mõrtsukad! ta tapab mind ära." Sääl lõi Minna akna luugi pihta Rudolf kohkus, selle wilctsa naese appi hüüdmine oli teda muidugi ära ehmatanud  ta tundis ära et ta nattuke palju kaugele läinud oli sõna lausumata kargas  ta tmst wälja, ilma et ta ukse oleks lukku keeranud, ruttas passijast mõõda ja torma uulitsat kaudu edasi. Nooruacsterahwas  astus selle pääle oma risti ema juurde tuppa tagasi. (Järg jääb tulema.)