tööd mitte tehtud ja on seepärast tundmata  toimetus, on aga G. W. niisuguse tööga harjunud, et seda kõik hölbsaöti teha rvõib, siis ei ole mul ka senna waStu midagid rääkimist, aga majade piilumise teel ei wõi seda tööd mitte ette wötta. PraeguS saamad talu majad üks haawalt ümber ehitatud, kuS ainult rehe tuba ja rihalne tehakse ja mille kulu terme wald ehk küla kannab ja ei saa sedagi ühe aastaga  täiesti malmis, kes peab siis selle töö tegema kui kõik küla puumaa majad ühe korraga teise kohta peawad wiidud saama, päälegi meel, kui rehe rihalused ja muud majad kiivist on, kes kannab selle kulu? llkSgi rentnik ci wõi niisugust tööd ette wötta, ei tee ka üksgi mõisnik seda oma kuluga. Päris wallad saamad pracgus ainult rehe toa ja rihaltse ehituse puud mõisniku käest, nende töö ja muu körwaliste hoonete ehituse kulu peawad talu rentnikud ise kandma; kes peab siis sellega malmis saama, et kõik majad ühe korraga teise kohta wõib wiia ja üleS ehitada? Ma küsin meel edasi: Kust peab siis uus elukoht  wõetama, kas põllule wõi karjamaale ? Mina tunnen Saaremaal kohta, kus kolme küla põllud, kõik kokku üheksa põldu üheS koos, üks teise waStu on, kes peab siis sääl äärmised, kes keskmised põllumaad saama. Kuida peab see karjamaale saama, kes selle soowi järele oma uue elukoha mõne werSta maad põldude sisse saab? Talunikud ci jõua paraku neidgi aedu korralikult parandada, mis praegu on, kes peab siis neid tegema, mis siis iga ühel oma krundi ümber peawad olema ja wccl pilkad karja tänawad ; kes peab need tegema,  kes kõik selle kulu kandma ? Ei rentnik wõi mitte niisugust tööd ettewõtta. Päälegi puudub weel aja tegemiseks materjal, parased kiwid on kõik ära tarwitatud, suuremaid, kus neid on, peab siis ära lõhkuma, kui neid ajaks teha tahetakse. Puid pole mitmel niigi palju oma rendi maa päält saada, et igal tahtel ahju kütta wõib, needgi peab iväljast juure muretsema, kust peab siis neid aja tarwis saama. Kas ja kuida on see kõik wõimalik? (Ots tuleb.) Palu ja tee tööd. „Ä?s lase sa ennast mis-gi asja püüle meelitada," palu! Liina tasa, sest Jisak oli juba üsna «Tere õhtust, meister Sumana!" ütles ta ja M nende ette seisma, ZrS tema terwise kaunis külmalt wastu wõlsiwad. „Kas wöib siin silmapilguks  ka platsi wMa?" küsis Jisak ja Sumann pidi, ehk see seltskond talle küll mitte meele järele ei olnud, siiSzi püüdma sõbraliku näo teha. «Kuidas kuulda, meister, läheb ju teie asi üsna hiilgawalt," ütles Jisak, «waewalt peate nii palju tõõd teha jõudma, kui nõutakse, pea saab teil ka seesugune summa koos olema et kasudest elada «õite." „Roh seks on meel aega," naeris Sumann. „Zts jah iga kopik peab enne teenitud saama, seks on teil küll õigus," wastas Jisak, ~ja higistama peab küll, enne kui midagi tagawaraks panna wöib. Parem ja hõlpsam on kui kellegile fummakene ilma sõrme liigutamata sülle wissatud saab." «Seda tahaksin ma ka näha," ütles Liina vilkamalt. „Seda tahaksin ma ka näha, kellel asi nii lõhed/ Ales Sumana, „meie ei ela mitte ühel maal. kus praetud tuiud suhu ja kulla tükid sülle lennavad.  Teenitud peab kõik saama, koguni raske saesa läbi/ Jisak naeratas: „See tuleb ikka selle pääle välja, kuidas keegi seega pääle hakab sa oma õnne taga nõnda mõistab. Üks mu hea sõber on kaheksa Mewa eest üheksatuhat rubla wvitnud, ilma et ta kätt oleks liigutanud." .No noh/ ütles Suman», „tema näitab seda kunsti õieti mõistnud olema/ .Midagi ei ole lihtsam kui see," vastas Jisak. .tema on loost läbi võitnud/ „OH! Loosimänguga!" hüüdsiwad mõlemad Sumannid ühest suust. „Wõiksiie su ka korra õnne katsuda, meistri isand, sa enesel- ühe kolmandiku ühest loosist wõtta, ei maksa enam kui S rubla, aga tema läbi wõiksite 9000 wõita, sa see mis praegu on, on üks liig number, mis cnamiste ikka wõitwad." „Mina ei ole meel ialgi mänginud ja ei taha ka mitte." „Ei, ei. Jumala pärast Hindrik ära mõla mitte," palus Liina. „Minu ivana isa ütles ikka : „Hoia eemale kardi mängust, hoia eemale loosi mängust! See on patu raha, mis mänguga wõidetakse ja ses toob ainult õnnetust majasse. Kuidas saadud, nõuda läheb." „Aga emand," rääkis Jisak, „teie teete ju inimest üsna kartma. Ons see raha siis, mis teie loosimSnguga wõidate pahem, kui see, mis teie töö eest saate? Ja et see ülekohus on, kui meie sugune ilma töõwaewata rikkaks saab, seda ei usu ma ka mitte." „Kas see õigus on wõi ei, sellega ei ole minul asja," ütles Liina järsult. „Mina tean ainult, km minu mees ühe loosi ostaks, —seega ka õnnetus meie majasse asuks. Kes kord oma käe niisuguste asjade järele on wälja sirutanud, ei tõmba ialgi enne enam tagasi, ütles ikka minu isa, kuni ta kõik on ära mänginud." „No noh Liina, ära tee seda nii wäga hulluks mitte," waigistas Sumann. „KcS kord kaarta mänginud ja ühe loosi numbri wvtnud, ega siis mängikurat teda seega igaweSti pole oma wõrku wvtnud." „Aga iabar ta on," ütles Liina pisar silmil, „ja kes teab seda piiri, kuS meelelahutuse mäng ära lõpeb ja patu mäng päälc hakab. „Ma olen selle loosiga, mis ma sinuga kombainid  oie», üsna rahul, see ei olnud mitte tühi." Jisak tõusis AeS: „Teie ei pea gMe srwama. meister Sumann, et ma seda õnne teie kaela sundida tahan, ei. Jumal hoidku! On su teisi inimesi, kes kahe kaega teda wastu wõtaksiwad. Sõbramehe poolest tahtsin ma seda teile pakuda ja ei teadnud aimatagi, et see teie poolt pidi nii pahasti wastu wõetud saama." „Pahasti wastu wõtmisest pole juttugi," parandas  Sumann, „minu abikaas waatab ikka nii musta prillide läbi iga asja pääle, seda on ta omast õntsast isast õpinud. Kus ainult sädemest räägitakse, saal näeb ta juba kõik tule leegis ära põlenud olewat. Aga sest pole lugu, tublimat naist ei leiaks ma kusagilt." Jisak laks ja Sumann'i emand ütles: lale olgu tänu, et ta ära läks. Mulle tuli ette, nagu oleks tal üks hobust jalg olnud." Sumann naeris: „Saa oled talle tubliste teada annud, nõnda et ta wiimaks kogema hakkas. Ma arwan, et see mees küll teisi oma libe keelega petta wõib." Meistri abikaasal oli sest tunnist saadik kui rõhuks raske koorm tema südant ja kui saaks ta rind kokku pressitud, et ta wcewalt weel hingata mõis. Tema mees näis Jisaki kõige oma loosiga hoopis ära unustanud olewat, ta ei tulnud mööda läinud nädalatel ilmasgi enam selle pääle, maid oli priske ja rõõmus oma töö juures, rõõmustas ennast oma laste üle ja arwaS sagedasti, et ta omale paremat elu ei wõidagi soowida. Kuus nädalat oli juba sest ajast mööda läinud, kui Jisak Sumannide kõrwal pingi pääl istunud oli, sääl tuli korraga püttasepa meister Link jookstes Sumann'i juure ja hüüdis hõiskade»: .Mõistatage, mõistatage meister Sumann, mis õnn mulle on sülle sadanud! Teie juure jooHin ma kõige enne, sest teie oleksite seda kõik wvinud enesele saada." „Mina?" küsis Sumann imeks pannes; „KuidaS nii, meister Link?" Isamaalt. Kurrsaareft. Kauplemine ja Juudid. Paari aasta eest tehti siin otsuseks, et uulitsate pääl keegi müüa ega oSta ei tohi, waid ainult turu pääl. Aga nagu näha, ei hoolita sellest seadusest ühtegi, müümine ja ostmine kestab uulitsate  pääl edasi; iga parem asi, mis turule tuua tahetakse, ostetakse juba uulitsate pääl enneminc ära. Kõige agaramad uulitsate päält on Juudid, nemad ei jõua ialgi kauba turule jõudmist ära oodata; esimesed on ikka nemad uulitsate pääle turule tulijatele wastu jooksma, kus enamiste ikka paremad ja wärskemad linna toodawad müüma asjad nende karmidesse ja kottidesse kukuwad. Juutisi on meil juba kaunis suur perekond. Nõnda kui mujal linnades, nii ka meil on nad kristlastele pahanduseks ja tüliks. Nii hästi kaupluse, kui ka tööde ja ehituste juures, on nad esimised mehed; rohkem osa tööd langeb nende kätte, sest et nad kõige odawamine teemad ja kui nad ka mitte just ise ci tee, siisgi ajawad nad töö ja ehituste hinnad, nii odawaks, et töötegija midagi teenida ei wõi. Tõsi on, et Juudid mitmed tööd palju odawamine teemad, kui teised ametnikud, aga euamiste läheb nende töö kohta ka tõeks: „Mis odaw see mäda, mis kallis, see kaunis." Juut ütleb isegi, kui töö wastuwõtmisel talle töö wigadusi näidetakse: „Ega kahte head ei saa, see on: head ja odawat!" Wiimastel aastatel on ülemal nimetatud isandaid õiete rohkesti meie linna asunud, ja kui neid weel ikka nii suurel moodul juure tuleb, siis on küll karta, et Kuresaar Juudi linnaks saab. Kuresaarlane. Kaarmalt. Siin K. wallas elab üks mees, kes ussi hammustamist järgmisel wiisil arstib. Arst P. L. määrib oma suu ja palge piirituse wiinaga hästi üle ja imeb siis hammustatud koha seest kihwti mälja, künni paistetus alaneb ja haige saab mõne päewa pärast jälle terweks. Nimetatud mees kiidab ennast ussi kuninga olewat, ta wõtab neid julgesti peussc ja pistab ka nalja pärast kartmata põuue. Mao hammustuse walust on ta mitu inimest kergesti wabastanud, ..... Jaanikuu lõpul hammustas uss J. taluperemehe  jalga, et nad ülemal nimetatud arstiga tülimehed  olnud, ei läinud mees mitte tema juurest abi otsima, waid saatnud abikaasa P. küla targa E. A. käest rohtu tooma. Tark arst teinud rohu malmis ja käskinud naise keedetud rohu säälsamaS  ära juua, mis ta ka teinud ja ta mees saanud kodu selsammal tunnil terweks. Tubli mees! —lä. Waljalast. Mõne nädala eest jooksnud mõned teomeeste moodi mehed Haeska männikus tee pääle linna poolt sõitjate naiste hobustele nina pääle ja sundinud neid seisma. Naised kihutanud hobused edasi ja pääsenud nõnda kelmide küüsist, kelledel wist riisumise nõu olnud. Üks kelniidest löönud lähkriga ühele naisele selga. Mehed tuntud ära ja antud kohtu kätte.