Jah, kus ta on? See on ju see ime asi. Ta kadus äkitselt ära, kui ma sääl Aewel istusin. See just on mu õnnetus. „BSga kena imelik lugu! Ja need püstolid, kuidas need teie tasku tuliwad ?" siWarraalohwitfeer läks ikka pahasemaks. Need Mstolid? Jah maatge, et see kohr siin waga kartetaw, olen need ,Ma WÄstan, ma mõistan! hahahaa! hahaha!" Ta mõistab, Jumalale olgu tänu! Aga miks ts siis naerab, kui ta mõistab? „H?c, Trivpelöerg!" Tassigc see jömsikas  koha oolmeiie. Zsmsikas! oh häda! ..Kui ea veaks kõige wühemat ära jooksmisi nägu regema —" ..Siis lasin, härra kwartaalohwitsecr, rsmale tobe tuld anda!" ..Jaa muidugi! Ra nutan ise ees teise wabixää! olema kmartaalohwirsecrile taädusi  miima. Kaks mcesi käigu tema ees! Marsch !" Ja kadunud oli ta. See oli. minu seletusi Otsus. Jsmfik! politseile tassida!  Ma mässisin ennast oma ilmsüütust ründes oma mantli sisse ju kombcrdasin edasi. Ma olin miimaks niikaugele saanud, Q sic mulle üsna üks kõik oli Na anvan, ma olen teed kaudu minnes wilistanud. Polweiie Kudes, sai mind wahi kamri wiidud. Uks erk tule walgus Paistis um Wahi pääl olem politseinik ootas põuemusega  päris Rinaldo Rinaldini näha saada. Kwartaalohwitseer seisis, oma mägi  mehe töö üles röömus olles, oma mõõga  najal ja paitas oma mundri rinna eest seda kohta, kohu neljandama klassi Stamslause orden (aun raha) pidi pääle tulema, mida see öine töö talle tõeste muretsema pidi. Ma tõstsin pead ja üks kõuemürin! „see on ju Schulz!" kõlas nmlle wastu. Tänu Jumalale, nüüd oli mu häda otsas. Ma nägin pristawi, üht mana armast tutwat ja silma pilk oli mull kindel  nõu, terwct tõtt temale tunnistada, „Rinu härrad," algasin ma, „Tcic näete mind igapidi ühes mõistatus «ärilises olekus, aga et ma teie osawõtmist usaldan, siis tahan teile kohe see mõistatuse ära seletada. I Laske mulle, olge heaks, kõige päält z mu käed lahti päästa, sest see rihm lcikab l kurjast kibedasti liha sisse. - See sündis ja nüüd jutustasin ma I oma juhtus S. saja rublasest kingitusest i pääle tunni selle silma pilgu,ui kus ma kui rööwlite peamees siia mangi sain toot  dud. Kui ma oma jutustuse tõendamiseks S. kirja tasust wälja tõmbasin ja ette i näitfin, siis puhkesiwad Sik naerma, mis mulle tunnistust andis, et see kord minu seletused palju mõjusamad olnud olid, kui need, mis ma kwartaalohwitseerile püüdsin anda. Uhe tunni pärast olin ma omas woodis  pitkali maas ja jamsifin kõige see homiku rööwlitest tantsijannast S.'st püstolitest waugiwõetud linnukesest j.n.e. soojas töbes. >lui see haiguse hoog möödas oli, andis mulle Peeter ühe käerõnga,  mida Juwelier rehnungiga ühes saatnud oli. Ja jälle ühe tunni hiljem sain ma ühe teise kirja S. käest, mis nõnda  käis: Minu härra! Teie saate seda ivühikest trahwi, mis teil? walmistati, üsna kohase leidnud olema, kui teie järele mõtlete, kui ilmörnuseta  ja kalgiste teie ühe naeSte rahmaga  ümber käisite, kelle miisakas olek teda teie päälc tungimiste eest kairsum pidi. Lootuse järele saate teie ennast tulewikus niisuguste rumalate tükkide (meel wähe ööldudi ceil hoidma, mis ülepea teie manuse  kohta mitte sündsad ei ole. See teeb mulle muult haiget, et see asi nõnda pahasti  lõppes ja palun, kes ma kõige selle korda saatja olin, seda teie käest andeks. Teie kingitust pean ma enesele pandiks, et tme mine minu pääle wihane ei ole. Teie alandlik S. —" lwolr meil armia ema keele. Eesti rahwa meele ja elu muside eest, et weue koolid neid nutte ära ei hmvitakö. Kuida näha, selle tüki kirjutaja arwas Saarlasi  nii mõistmataks, et nad tema kõnest, mis õige mõnusasle kõlab, aru ci saaks. Ehk oli temal ka see nõuu, et oma usuliste seas, mitte ükspäinis wene usu ja koolide, waid ka riigi walitsuse wastu paha meelt sünnitada, sest ta ei kõnele mitte selgeste, mis wõib selle sõna all „riik" mõista, mis tema kirjas ette tuleb. Et selle kirja sisu meie armsa Saarlastel rohkem aru saadawam oleks, selle karmis paneme siin mõned punktid seletuseks üles. (Ots tuleb.) Isamaalt. Tartust. Tule kahju õnnetusest rääkides, mis Põltsama kihelkonna koolimajas sündinud, saab Olcwikus"  see küsimine ettepandud, kas mitte Aleksandri koolimaja Põltsamas ei wõiks äramüüa? Kui selle maja eest 15,000 rubla saaks, siis saaks seega kõik Aleksandrikooli kassa wälja annid selle maja heaks tasutud ja Aleksandri kool ise Wõiks, paljude Eestlaste soowimist mööda, Tartus asutatud saada. Olemit" teab usaldawalt poolt kuuluud olewat,  et „EeSti Postimehe toimetajaks olla J. Tüll, Tartu põllu meeste seltsi esimees, riigivalitsusele  kinnitamiseks ette pandud. Eest. Post. kirjutab: Rõõmustaw sõnum on see, et üks meie armsa sugurahwa poeg on Me suure anu osaliseks saanud. See meie rahwa poeg on kujnrajuja A. Weizenberg kes praegu Rooma linnas elab. Tema on Peeterburi  Keiserliku Kunstide Akademia wabaks aunliikmeks  tõstetud; nagu ajalehed tcatawad. Et üks Eestlase on enne mõne suure asutuse auuliikmekS  nimcmlud, seda ei ole meel sündinud, nõnda  on siis herra Weizenberg esimene sugumend. kes selle anu osaliseks on saanud. Meie ja wististi  meiega ka kõik ärkanud Eestlased on seltc sõnumi üle rõõmsad, sest kui mõned Eesti pojad nii kõrgcsst saanud, siis on see termele rohivale anuks. Meie soowimc hcrra Weizenbergile kõigest südamest õnne seile suure aun saamise puhul. Kuuramaal, annab kubermangu nikrudi kohus  säälses kubermangu seitungis tnada, et kõik ivaltawalilsuied peamad omadele kohalikus keeles kirjutatud nikrutide sissekutsumise kirjadele, mis maakonna nikrudi kõhtudele ära andakse, ühe täielise  Wene keele tõlgi juurde panema, nagu 14. mihklikuul 1885 Kõige Kõrgemalt kinnitatud saaduses  tähenduse punkt 3. seda Wenekeele kohta asjatoimetuses ja kirjawaheldamises Balti kahludes  nõuab. ' 18. Talwe kuu p. Kuuramaa kubcrnecrt  asemik on ringkirja läbi kõigile Kuuramaa  maakonna kõhtudele järgmiselt tüäda annud: Mitme suguStesi riigi kõhtudest ja walitsustest Kuuramaa kubermangu walitsusele saadetud kaebdustest on näha, et mõned kogtikonna kohtud ja maa ametnikud Kuuramaa kubermangus, 14. mihkli k. p. 1885 Kõige Kõrgemalt antud käsu wastu teemad, nagu enne, Saksa ja Letti keeles kirju waheldades riigi kõhtudega. Seda meeletuletadeS,  et kõige kõrgem Wene keele pruukimise ukas S. talwe kuul on awalikult kubermangu seitungis tääda antud ja praegu kõigile kõhtudele ning ametnikudele Kuurakubermangus tuntud peab olcma, ja nendest ilma tingimata täidetud saama, kirjutan ma maakonna kõhtudele, kes kogukonna  kõhtude ja talurahwa ametnikude ülewaatjad  on, ette, karma päält ja wäsimata ülewel nimetatud  Kõige Kõrgema käsu täitmise üle malwata ja kasu wastalistega säädust mööda ümberkäima. —- Riia Wene piiskop Donat on oma alamate preestritele kirjutanud, millest ta selle üle kaebab, et tema Balti Wene usu kogudustes Jumala teenistuse aja! palme tegemise juures risti ettetoomise  hooletust on leidnud. Piiskop maenitseb preestreid, usklikust õnnistuse wastu matmiseks ja silmade paale, mida ma paranda poole maha lõin. risti ette heitmiseks äratada, nendele sõrmede kakku panemise tähendust risti ette heitmise juures ja wiimase pruukimist palme ajal mõistlikul wiisil selgeste nraseletada. Piiskop arwab seda audeks andmataks, et 35. aasta jooksul, kus Wene usk siin asunud ou, preestrid oma koguduse liikmetele mitte pole seda püha palme tähte õpetanud,  mis Wene õige usulisi uskmatadest ja teiste usulistest lahutada. Piiskop loodab, et preestrid igal pool ja igal ajal Wene usulisi, kes mõerast rahwast, õpetamad, kuidas nad risti pcawad ette heitma, ja lõpetab neude sõnadega: „Et Letti ja Eesti õige usuliste kohta mitte seda ei saaks ööldud,  mis õige usulised need ka on, kes mitte õige usu sääduse järele risti ette ei mõista heita ega palwetada." Pceterburi kubermangus, Oudowa maakonnas Eestlasteelustja käekäigust.  14. Wiinakuul 1885. (Järg.) Teisel ja wiimascl kümnel aastatel, käis Pecterburgist Eesti Jaani koguduse õpetaja lõuna  ja homiku poolses Oudawa maakonnas Eesti-koolikondates 2 korda aastas kiriku ja kooli asju toimetumas. Aga Oudowa linnas Eesti koguduses ja Narma pool Oudowa koolikondates, käis Narma Eesti õpetaja kiriku asju toimetamas. Nüüd on aeg juba ennast uuendanud, enam ei käi Peeterburist ega Narmast õpetajad, maid Oudawas on juba ise oma Eesti kiriku õpetaja, kes 3 aastat tagasi, see on: 1882. aasta sügise Oudowa linna elama tuli, kes nüüd 3 korda aastas maal koolikondates kiriklikku asju staliiamas käib. Aga see nüüdne kiriku õpetaja ei ole enam nii osaw amaS ametis, kui teised õpetajad oliwad! Ma olen siin Oudowa maakondas nelja kiriku õpetaja kiriku teenistust näinud ja kuulnud, kes kõik tublit ja mõnusat hingekarjatie ameti talitamises  oliwad; aga siiski pean neljandamat õpetajat  meele tuletama, see on: J. Hurt, kes wäga lahke Ecstisugust mees on ja wäga kaunid armsaid ja mõnusaid jutlusi kirikutes pidas, mis