Saarlane LV NlenlÄine xiliiit» ajslrkt m««- ja linna rahinalt. UB M 40. Esmaspäew 5. Oktobril 1887. IV. aastakäik. maksab: Tuleb igal esmaspäetval wälja. „Saarlase" toimetus ja wäljaandmine Knresaares, kanbaunlits. Nr. IV. Kirjad käiwad: Jaani kihelkonda, Saaremaal. Kuulutuse rida ehk selle ruum maksab S kop. Põldude puhastamisest sai 1886 aastal Saarlase 35. numbris koneldatud ja kolm küsimist selle soowiga ette pandud, et igaüks ome mõtteid selle kohta peaks awaldama. Püüle aasta olen ma nende küsimiste kastuseid ootanud, aga et neid wecl mitte ilmunud ei ole, pean ma ome puudulisi mõtteid selle tarwis pruukima, et tähtsate ja tarnnlikkude küsimistele  wastust katsun anda. Esimine küsimine oli: 1- „Mis kasu tuleb põldude puhastamisest?" Puhastatud lagedate põldude kasu on igale põllumehele küllalt tuttaw- Kunas kiwistes ja warelikkudes põldudes põllutöõ-riistu rikkuma ja lõhkuma ja ilma asjata aega miitma peab, ei tule seda lagedates põldudes mitte ette, maid Viimaste püül on igal ajal jõudus ja lõbus tööd teha. Ka tuvidest lagedaks tehtud põllud tasuwad põllumehe wacwa armsasti, meel siis, kui kiwi augud mullaga täidetakse. 2. „Mis moodi ivõib põldu kõige hõlbsaminc  kiwidcst puhastada?'^ Selle küsimise kastuseks on uuemal ajal palju katseid ära tehtud, sest igaüks püüaks oma pcldu unda kcrgonnne seda parem ära puhastada. Paari aasta eest nägin ma Tällinnck muar kahl mmsnikkü kiwide häwitamiseks katseid Legcwad. Üks neist lasi Kcnemaa mehi püssirohuga lõhkuda, teine last Saaremaa mehi nii suuri kuva kui wähegi wõimalik, lõhkumata põllalt ära wcdada ja suuremad maa sisse lasta. Sli kuulda, et rviimane rohkem poole odamalt ome pöldusi ivõinud kiwidest tühjendada. Muidugi mõiÄa on see kõige odawam wiis, kes iüna lõhkumata kiwid pöllrrst ära weab, aga meie Saaremaa põldudes on wäga rohkesti sarnatseid kiwa, millede pääle kellegi hingelise jõud ilma lõhkumata  ei hakka. Kuida kiwa peeniksteha, waat see'p see on, mis põllumehi kammitsas peab. Püssirohuga lõhkumine on iseäranis talunikkude  kohta wäga kallis. Kus wähegi puid on, sääl on halgudega lõhkumine odawam. Põllumees kaewagu kiwi ümbert mulla ära ja tehku tule pöoti süüd kiwi pääle. Weel parem kui seda külmaga ja paraja tuulega tehakse, sest külmaga on kiwi õrnam tuld kartma ja tuul puhub wastalt tuha ära, mis tuld kiwi ligi keelab  saamast. Igal ajal walwatagu selle ette, et mitte tuhka kiwi pääle ei kogu ja kui mõni kiwi patakad lahti lööb, siis pcawad need ära peksetud saama. Paneb põllumees nii 10 kuni 15 kiivile korraga tule pääle ja püüab ta sääl juures ise kõik hoalelikult toimetada, siis saab ta peagi rõõmuga näha, kui jõudsasti tema ilwtloWumlfe töö edasi läheb. 3. „Mis tingimisega wõiwad päriswalla mehed põldude puhastamise juures kulu kanda?" Selle küsimise pääle ei ole kerge kosta. Meie inimlik loomus waatab enamiste selle pääle, mis tema ja ta järel tulijate kasuks tüleb, aga ometi on päris wallas see teadmatta, kelle kasuks talunik waewa näeb ja kulu kannab. Toon selleks näituse: Jaani kihelkonnas *) Kareda wallas tehti sell aastal ühe peremehele oksjon. See talunik sai enne oma elamisega hästi läbi. aga praegune kehwa aeg ja et tal lapsed alles wäikesed on, on elukitsikus teda tabanud.  Nimetatud talunik on omad põllud hästi puhastanud ja tublid kiwi ajad teind ning selle läbi tegi see koht mõne mehele silma wõi südame himmu. Pääle oksjoni läks säält walla meeS W. S., kellel mõned rublad tagawara on, mõisa herra juurde oksjoonikS tehtud talu kohta omale saama. Mõisa herra ütleb, et mana peremees  oksjooni läbi oma rendi seletanud ja seaduse järele ei wõida teda mitte koha päält ära lükata. Koha tahtja läheb wana peremehe käest küsima, ehk tahab ta ise kohta maha jätta. ,M taha!" saab ta wastuseks. Koha tahtja läheb jälle herra juurde ja tahab kohta ära osta. Herra küsib koha eest 1700 rubla. Küsija kostab „Kuida on see koht nüüd nii kalliks läinud sest mõni aasta tagasi küsisite selle koha eest 1300 rubla." Herra kõneleb : „Pane 8 Imelikud elu teed. Tema taktis ome wserss peo päiwi Hctwigi ligemalt tundma õpimiscks tarwiiada  ja ka neiul? WZimalikuks teha ennast nmõme leita. Ta köis temaga seltsis kõiges maja pidamist lüluusts, nii hästi msjaZ kui õues sa pani maitse rõõmuga tähele, kmdaS te. tõik kergesti ja takti järele toimetas ja kui tea meele ja rõõmuga igaüks ta str.e. kuulis. Pärust näitas la noore m.cbe st omi pistle rulle kest elu toad ja ruumid: ka siin märsts Friedrich igal pool nem käe teimerust,  mis oma kordust, st.fstr.st ja pudrust  läbi seda elu kohta iga ühest meelerärchistls  ja armsaks tczimad. Nii mõnigi asi tuletas siin neiule rema lapse põime meeste, oüsa ta mSsufaM ja Wiisakalt zLZLSrada mõistis, et nooMzees seda s««rs tähele panemisega päält kvvLZ. Ka noorel umbel oli siin asja jutustada ja mõndagi küsimust wastutada. Nõnda läks cnnclõunan?  aeg rutu mõSda ja kui onu jshi p«lr tagasi tuli, ja nemad- elamas kõnclcmiscs laua ääres istusinad, märkis ta waiksc rõõmuga, et noored palju wabamalt ja armulikumalt teine zeisegs L«b« NPzvad. Teisel pönval söiHWgd nad ühes koos naabri mõisa, mille omanik onuga iseäralikult  sõpruses elas. Noor arst sai siin Hagendorfi lähema sugulasena wäga lahkeste  wastu wöetud. Siin oliwad kaks ilust noort neidu, kes hoolsasti wõerastega kõnelemise  eest hoolt kandsiwad, et wõerastel igawaks ei läinud. Siin sai jutuStud, mängitud, lauldud, liuraudade ja kelguga :üch vääl liugu lastud, kus juures Friedrich  ikka kõige nobedam ja osawam oli. Õhtul, kui noor mõisa omaniku poeg ka koir. tulnud oli, sai nottuke tantsitud, kuna wancmad herrad ja maja praua kaarrisi mängisiniad- Friedrich pani suure rõõmuga tähele, kuidas tema onu tZttar igas asjsS kõige targem ja mõistlikum oli ja kuidas mõlemad  noored neiud ilma kadeduseta tema maimu annid ja haridust eneste omadest kõrgemaks pidasiival. Oli juba ohtu hilja kui nad tagasi tuliivad. Onu seabmise ja nõudmise järele iStusiwad Hcdmig ja PritS kõrmuti taha, kuna ta ise cde istrs ja ohjad oma peosse wötis. Kutsri oli ta juba lõuna järele koju saatnud. See oli üks ilu!, selge talwinc õhtu. Kuu walgustas piialr ja laialt lumega kaetud lagendiku ja hobuste jalgadest üles wissatud lume tülil tukusiwad särades tee Säre maha. Hcdwig oli oma mo katte tagasi löönud. tema põsed oliwad ergust talwe õhust punaseks läinud ja täis kuu walgus paistis tema pale pääle. Friedrich waatis teda hea meelega. Ta oli ses wirwendawas walguses ime ilus. Mida enam ta teda tähele pani, seda enam sai ta tema külge tõmmatud, siisgi oli see tundmus üsna teine, kui see, mis tal preili Brandau wastu oli. Frida ligiolemises sai tema süda sojaks ja tormiliseks. Sõnad tungisiwad  talle keele pääle, mida ta mitte wälja rääkida ei julgenud, ja kui ta temast lahkunud oli, ajas teda piinlik rahutu olek ilma eesmärgita kaksipidi hulkuma. Hedwigiga ümberkäimine mõjus selle wastu rvaigistadcs ja rahu andes tema pääle. Ta oli hea meelega tema juures ja rõõmustas  neiu waikse, rahulise olemise üle. Hedwig segas tema mõttet kui ta ennast ümber põõris ja küsis: „Sa oled nii wagusi, Prits. Ons sul igaw?" „WÄ oled sa oma südame Goltsowi (nii oli mõisa nimi kust nad praegu ära tuliwad) jätnud?" lisas onu tagasi Vaadates  juurde. ole kumbagi. Mul on niisugune hea tundmine, et üht õige rõõmust päewa olen üle elanud, ja mis mu südame kohta käib noh, Goltsowi ei ole ma teda kudagi  wiisi jätnud." »MikS pärast ütled sa seda mi inaramS