 kui truuid töötegijad Issanda Viinamäel ja kui truuid kärjatsed jõuudu mööda oma koguduse ja koolide kallal on wäfimata tööd teinud ja oma kogudust kurja eest püüdnud hoida ja weelgi seda teewad ja selle .pahawaimu"  waSta wõitlewad ja wõitlema peawad, mis meie kiriku müürist lõhkuda himustab ja rahwast Jumalasõnast wõerutada püüab. Meie peame Jumalat tänama, et ta oma kogudustele nii truuid ja osawad õpetajad ja hingekarjased  on annud. Mitte raamatute wasta ei võitle keegi meelemõtteline inimene, nagu meie mitte praegu .Eesti Postimehe" lehe paberi wasta ei wõitle, waid selle waimu waSta, mis seal fees on. Soowilakfe aga sarnatsid raamatuid,  kui .M. Tõnissoni kalender", .Naljakannel ehk Sakalaste laulurahe Baltlaste lilliaiaS", ehk Reinwaldi .Wiljandi Laulik", Jakobsoni .Kolm isamaa kõnet" ja palju teisi niisugufid, ja ajalehti, nagu praegune .Eesti Postimees" on, meie rahwale waimutoiduks, siis peab iga Ristiinimene, kellel wähegi Jumalakartust ja tõearmastust  südames on, selle wasta ülesastuma. Ja tahab .Eesti Postimees" oma lõhkumise ja kihutamise tööd wanal wiisil edafi tallata, siis saab ta seda wistist rohkem näha saama, kui see temal armaS oleks, seda tunnistawad mitmed märgid. Aga oota I Meie Doktor ei ole üksi sellega rahul, et kirikuõpetajate ja teiste üksikute auusa meeste wasta oma wihawaenu sappi wäljawalab, waid tema püüab ka Keiserlikuid  seadust rahwa ees halwaks teha. .EeSti Postimees"  kirjutab oma Nr. 33 seeS 490 kirjawaStufeS nenda : .Teil on õiguS. Ei ole wõimalik ajalehes igapidi tõtt ütelda, sest et seks luba ei anta. Meie oleme nagu teate, rüütlite ja õpetajate kohta tõde kirjutanud ja tõde suu fisse tahtnud ütelda, aga ei wõinud." Missugune .tõde" see küll peaks olema, mis Zensor ärakeeland oleks? Kas Zensori walitsus ei ole üks Keiserlik seadus? Meie ei ole seda iialgi weel kuulnud ega näinud, et meie armulise  Rugi-Zsa ja Keisri seadus oleks kellegi! keelatud tõtt rääkida. Kas see sõna meil Doktori kohta ei peaks maksma: Karda Jumalat, auusta Ülemaid! Tähtjas ajatäht. Läheme edasi. .Eesti Postimees" on ennast uuemal ajal päris auusa elukenaduse ja seaduse altõõnistajaks ja kõige pori ja muda kandjaks tunnistanud, millele ta keetmata omad laiad siilud lahti teeb. Nenda kirjutab ükS —j— Wirumaakonnast .Eesti Pdstimehe" sees, kus ta soowib, et .Biibel ja Lauluraamat uues kirjawiifiõ trükitud saaksiwad, sest õpetajad ei mõistvat muidu kantslis  Biiblist õiete äralugeda, mis tema pead põrutaks ja körwadele haiget teeks, et pühafi-kojast wälja jookseks, kui Jumalakartus mitte tagasi ei peaks." Et keegi uue kirjutamise wasta oleks, see ei ole õige. Ja kui keegi mõtleb, et sellepärast mõned raamatud wanakirjutamise wiifi järel saaksiwad trükitud ja wana kirjutamise wiis mõnel pool pruugitud, et uut ei sallita, ehk selle wasta võideldakse, siis on see ekfimõte. See ei ole aga mitte nenda kerge muuta ja wana põhi ei lase ennast igatahes wägiwaldselt kangutada, mis ehk ka rohkem kahin kui kasu saadaks. Ka ei ole weel Eestikeelel kindlat põhja määratud,  mille järel see sünniks, muidu tuleks ehk pea jälle muutmist, miõ mitte kerge ei ole. Seda aga jätku .EeSti Postimehe" kirjasaatja targemate hooleks ja ärgu olgu nii kergemeeleliue omas nõudmistes. Seesama .rahwameeS" räägib ka omast Jumalakartusest, kuidas see teda õpetaja puüdulist jutlust on sundind kuulma. See meeS aga niisama ka teised niisugused rahwamehed ei näita mitte sellepärast kirikus käiwat, et Jumalasõna tähele paneks  ja seda südamesse võtaks, waid kuidas aga õpetajat sõnadest võrgutada saaks ja nenda asja leiaks kiriku peale kohut mõista, ja kirikut rahwa ees halwaks teha. See on üks pölastataw ja roojane töö. Kas see .rahvamees" teab ka mis kirik tähendab? Kirik ei tähenda mitte hoone kiwi müürisid, waid Kristuse kogudust ja Kristust ise. (Ja meie rahwaõ ütleb õigeõte: Kirik läheb sisse, kirik tuleb wälja). Sellega on see .Jumalakartlik" mees iseennast  Jumalariigi ja Issanda (kirik tähendab sõna sõnalt Issanda) koguduse roojaseks waslaseks tunnistanud. Meie oleme ka õpetajaid kuulnud jutlust ütlewat ja neid mitte wähe, aga seda ei ole meie mitte tähelepannud, et neid keele poolest laita oleks. See wõib ka sellest tulnud olla, et meie mitte kirikusse ei ole läinud keeletarkust õppima,  waid Jumala sõna kuulma ja tallele panema. Aga mina arvan ka kindluste, et meie õpetajad Eesti kirjakeelt rohkem tundwad, kui mõned suured .rahwamehed", ehk ka mõned Eesti Doktorid. Sellest halpusest ei ole .EeSti Postimehe" kirjasaatjal weel küll, waid tema kuulutab weel laiemalt oma kõrget teadust ja püüab kadunud C. R. Jakobsoni ja tema kirjast  Eestlastele kui Ebajumalat ette kujustada. Tema soowib, et Jakobsoni lugemise raamat igas koolis tema .mälestuseks" pruugitud saaks. Wina aga ei wõi ütlemata  jätta, et C. R. Jakobsoni lugemise raamat küllalt puuduline on, nii hästi keele kui ka õigest kirjutamise ja teiSte wigade pärast. Aga Jakobsoni enese püüdmiste kohta ütleme õigusega tema oma sõnadega, miS ta mõne aaSta eest liig ksrklufeS ja ülekohtuse? viisil ühe auustatud ja kuulsa kiriku õpetaja surmasõnumit kuuldeS ütles: Auuahnus  ja oma kasu püüdmine oli tema ülem nlmamäär. Meil ei ole himu oma kadunud suguvenna üle rohkem  kohut mõista ega tema tööst kritiseerida, waid soowime  rahu tema põrmule, aga Jumal olgu tema surematc hingele armuline. See aga ei ole mitte EeStirahwale anuks ega õnneks, kui mõned .rahwamehed" endid suure kära ja kõlaga kiriku ja Jumalasõna wasta tunnistavad ja rahwa usaldust selle peale vähendada himustavad ja selle asemel üht .rahvameest" ja tema löõsio kiidavad, ja teda sellega weel parast surma Ebajumala järje peale tõsta tahawad. See näitas ka Jakobsoni oma püüdmine olema. Hilja aega ütles üks tuntud EeSli kirjanik ja käre .rahvamees" : C. R. Jakobsoni püüdmine ja juhtmõte  oli: Sull ei pea teisi Jumalaid olema minu ksrwaS. Meie aga wõime rõõmustada, sest Jumal elab weel ja valitseb maailma, ja ei ole weel vägivaldsete hariduse joone pöörajate kätte wõimust annud. Jumal naerab ja Issand hirwitab neid. Õnnistatud Romanowi sugu valitseb  weel Wene riiki, kelle üks jagu meie armas kodumaa  on. Armsad Eestiwennad, keS teie weel rahwaekjitajate wõrku ei ole langenud, ja keS teie weel oma efiwanemate kirikust lugu peate ja tema poole hoiate, ärge laske ennast sellest ärawõerutada. Ärge laske ennast igast tuulest kõigutada,  ega igast maimust eksitada, waid katsugem maimud läbi, kas nemad Jumalast on. Armsad koolmeistred ja laStewanemad. nüüd on aeg, et peame selle .paha waimu" waõta ülesaStuma, mis meie rahwa paremad waimu õied püüab ära rikkuda. Nüüd on aeg, wennad, et silmad lahti teeme ja noort sugu oigele elukenadusele juhatame, sest see on tulevane rahwaS ja et meie neid kaSwatame Jumalakarlnses ja kõige auusa elu sees. Sell teel ainult wõime meie oma rahwa edespidise eluõnne peale mõtelda. Sel teel ainult wõime oma rahwa kasuks tööd teha. Siis wõikfiwad  jälle Eesti nurmed haljendada ja EeSli aasad õitseda.  Rüüd on aeg, mill kõik paremad EeStipojad selle wale waimu wasta endid ühendama peaksiwad. mis meie rahwa kasu ja aun nõuudma kiidab, aga muud ei tee, kui seda kõikumata põhja lõhub, mille peal meie maa ja rahwa õnn ja ilu nii kiirel sammul edasi jõudis. Leikuse-kuul 1882. Jaan Wahhi. Teist, Alutaguse maalt tulnud kirja on natuke raSke üleS wõtta, sest see tahab kui kiillik löö ja tegu wälja näidata, aga meie peame seda fiiSki tegema, et sõbrad  ja waenlased näekstwad, kuida rahwa kestis hääled kõlama hakkawad, mis koguni teisiti tunnistust annawad, kui käramehed soowiwad. Kiri on järgmine: .Armas herra Eichhorn! Et .Olemit" oma häbemata  kisaga ja käraga nii nurjatumalt meie kodumaa paremaid  poegi ja kõiki auusat rahwasi leutab, siis on selge tõsi, et tema ka rahwa rahu rikub. Selleks olen mina seda kirja kirjutanud ja loodan edaspidi, kui aead ei parane,  rohkemal mõedul Teie kaasas .rahvameeste" waSta ÜleS aStuda ja nende eksitusi rahwa silma eile panna. öö on mööda läinud, koidu aeg on jõudnud, rahwa rumalus lõpeb; teaduse ja hariduse päike hakkab kM elupinda oma lahke kiirudega walguSlama, soojendama, kosutama ja kaswatama. Aga suure hulga silma eest on see tamne weel marjus. RahwuSlifed kõne pilwed katawad  ja kõigutawad elupinda ja teemad mõnda meest õnnetumaks,  oma määramata himude äratamisega. KuS öö mööda läkS ja uni lahkus, seal leiab hariduS igaühe südames  sooja rahupaika, hea eluwiiS, sõbrus ja ükSmecl köidab sadade ja tuhandete südameid kokku, ja armaSluS ülemate ja alamate wahel on kõige kSwem ühenduse side. Seda sidet katfuwad aga .rahwamehed" ,a .rahwuSlikkud lehed" kõigist wõimust katki kiskuda >a rahwast üksteise wasta wihawaenule ja mässamisele ässitada. Alam rahwaS,  kelle südamesõbraks need .rahwamehed" ennast kiida-- wad, on wäga õrn, kõiki seda wasta wõtma ja seda on ikka nähtud, kui kergest pahad eluwiisid külge hakkawad, Siis ei ole ka wäga imeks panna, kui suurem hulk neist ahelatest weel aru ei saa. mille sisse teda rahwuSlikult mässitakse ja kahjulikult köidetakse. .Olevik", kelle woornse juure meie oma kõnega astuma peame, on meie aeatirjanduseS tähtsam ja imelikum leht. Iga terwemeeline isamaa poeg peab tähele panema, kui põiklik ja heitlik tema oma mõtetega ja töödega on. Juba tema minema aastane elu ja töö pani imetfeteS küsima: kust on se tulnud, et .Olewiku" wimekaja korraga nii eksilikuks erameheks on saanud, kelle soojem südametunnistus  mitme mehe südameS õnnist ühenduse lootusi lulewikn kohta äratas. Waidlemised .Sakala" waSta naitasiwad, et praegune .Olewiku" toimetaja õigel teel oli, ja kui tema oma politika sihti Soome aealehe .Walwojaga" körwa õiendas, siis oli see ka õige. Peale seda. kui tema oma lehe väljaandjaks sai, on tema aga üksi erakiusu tulete puid peale kannud ja sellega ennast täies te waSta- USte parteide kassaliseks ja peameheks saatnud. Meil ei ole weel sugugi meelest kadunud, kui suured waStalised mehed .Sakala" ja nüüdne .Olewiku" Väljaandja isekeSkiS  okiwad. Weel mäletame elavalt seda. kuida ja mil kombel need mehed üksteise vigadust ja süüst arutafiwad.  Weel mäletame meie. kuida .Olewiku" toimetaja ..Sakala" wät>aattd;al üleSfe, õhku rõhuda töutaS seda aga tegemata jättis, ehk tema küll .Sakalale" ühest ainsast  kirjast W walet ette arutaS ja kinnitas, kuida ükS niisugune loom, nagu .Sakala" väljaandja, seal kõrgel üht nii koledat kisa teeks, et Mki haritud inimene seda kuulda ei tahaks. Aga. näe nalja! .Olewiku" toimetaja  on nüüd ise seesuguseks loomaks ja käratsejakS saanud, et igal haritud inimesel körwad hulguma hakkawad,  kui seda iganädalist kisa ja kära kuulma peawad. C. R. Jakobsoni surmakuud on A. Grenzsteini uue sündimise  tunniks saanud. Weel wähe aega enne surma nimetas Jakobson .Olewikku" Kolewikuks ja lisas weel mõne teist seesuguse auunime juure. Kuida igaüks teab, oli Jakobsonil kaunis hulk sõbru ja feltstlasi, kes tänagi weel tema haua peal tantsu lüia wõirvad, kelle seltslaseks ennast nüüd A. Grenzstein heitnud on ja rebase kamalu - sega kmwaMuse karwalisi pisaraid walab, kuna naeru joonud  nägu pingutawad. Grenzstein teadis wäga heaSte mil kombel Jakobson oma lehele lugejaid oli kogunud, ja see ei ole ühegil terwemeelisel inimesel teadmata. Tema ei julgenud Jakobsoni elu aeal seesugust turutrummi lööma hakata. Kohe pärast seda aga, kui Jakobsoni silmad kinni langenud oliwad, hakkas .Olewik" aga kella häältega peale ja katsus endisi ,Sakala" lugejaid oma tiiwa alla koguda ja sedaviisi tuhandete wovlu oma tasku poole juhtida. Kui palju lugejaid need kellad kokku kutsusiwad, see on meil teadmata. Kõiki ei ole tema aga küll vist mitte koguda suutnud ja sellepärast kargab tema nii suure vihaga ,Tallinna Sõbra" kallale, katsub selle lugejatele tolmu filmi puistata ja kõigile neile walu anda, kes tervel  meelel oma isamaa pinnal elawad ja kõikumata oma tööd teemad. Tema wiha ja erakiuSlik meel ei ole aga weel tänapääwani palju mõedunud. See wahwa ja kõrge haridusega mees on nii hulluks läinud, et üSna häda on, tema imelikku jampsimist näha. Tema on, nagu igaüks teab, .Tallinna Sõbra" aun müürist maha kiskuda ja igapidi näidata püüdnud, et tema enese hääl rahwa eeS midagi matsaks. Kui tema selleö leheõ eksitusi ei leia, sits tormab tema suuga ja sulega .Tall. Sõb." toimetaja kallale ja kalfub neile kolli teha, kes ühenduse? ja armastuses  kallil kodumaa pinnal aSju edendavad. Missugune haritud inimene julgeks küll oma ligemist nii kõlvatumal kombel sõimata ja teutada, nagu Greuzstein seda teeb! Wist ei lahku inetumad laimu ja sõimu sõnad: nagu ,pudelid", .löbrased" ja teised, ka uneSki tema meelest, ehk esimesed ka ehk tema enese truuwimad sõbrad olla wõiwad, sest minu arvates räägib sellest suu, miõ südameS seisab, ja mis silma ees on, see ei lahku meelest. Aga waadaku .Oleviku" toimetaja selle peale, et .Tallinna Ssber" kõige selle sõimu juureS mitte sugugi ei wärise ega pelgu. EkS ole .Tallinna Sõber" tänine nii wäsimata  »a tüdimata oma kõikumata põhjusel seisma jäänud, ja julgMe ja kartmata tõtt kinni pidanud ja tõemeelt teaduse  põhjusel nh« sekka külmanud, nii et .Olewik" ega selle sarnalsed tema ligigi ei ulata. ,Die Heimath", .Olewik" ja teised selle sarnalsed jutuõtawad suure rõõmukäraga, kuida .Tallinna Sõbra" .Tõprase" nime all uputatud ja põletatud olla, nimelt PeterburgtS ja Rakveres. See on jo iseenesest tõsi küll, nagu ka see tõsi on, el .Oleviku" kuulutusele Tartus, nuttisa nurga peal .O" le .k" muSta kriidiga ette maaliti.  Nemad räägivad küll .uputamisest" ja .põletamisest",  aga nemad unuStawad ütlemata, keS need suured .rahvamehed" oliwad, kes seda wiletfat tempu tegiwad. Pilka jarelknulamiiega olen mina seda kuulda saanud ja tunnen ka nende põhjusi. Kahju on minul küll seda aSja nimetada aga ega seesugused suured mehed saladuse fiSse zääda tohi, nagu neeo uputajad ja põletajad on. Reid peab auuS rahvas selgemalt tundma, et teaks kellega tegemist  on, tui kord külaliseks tulewad. Need suusad mehed.  keS PelecburgiS ja Rakveres sellest suurest .isamaa tööst" osa võtavad, need oliwad pääwawargad, taStupoliltka  mehed, hobuseraua leidjad ja pordumaja elanikud. Kentsakas on see küll, et seesuguste seltskondades meie .rahvameeste" suuremad sõbrad on. Kaõ need .rahvamehed"  ise ka seesugused ametnikud on, seda mina sugugi ci tea, oga nende sõbrujed sunnivad mind ja mõnda teist lillemai! lelle asja peale mõtlema! JulgeSte võin mina kinnitada, et aead tulema faawad, kiis rahvas .rahvameestele" ja .rahwuSliku lehtetele" selga pöörab, kestaga see kanemine ehk lähemini. Aeakäigu kannul saavad rahwa silmad selguma, et enam nende järel  ie jookse, kes hapu silku vedades .räimi ostma! räimi ostma!" karjuvad. Kavalad on .rahwamehed küll, kui nemad Eestiradwale mädamune pakuvad ja oma