lased nüüd oma wsidu üle hõiskavad, on iseenesest mõista. Kindral Wolselei't kiidawad kõik Inglise ajalehed  wõidu, ning teavad sellest palju jutustada, et tähendatud kindralil sõaplaan enne sõa alustust nõnda ilusaste olnud walmistatud, et ta juba Inglismaal ette teadnud ütelda, et Arabi-pasha Tel -el - Kebir'is lõksu saada minema. Oma wõidu-rSõmu tujuS aga lähemad Inglased ülemeelseks. Arabi-pasha on küll ära wõidetud, aga seega pole Egiptuse maa saSstS asjad weel ammugi mitte korda seatud. Mõned arwawad, et selleks weel mitu aastat saada ära kuluma ning Egiptuse Kediwe esiteks weel kaua oma walitsuse tuekS wõerast abi tarwitama. Reed awitajad ja korda seadjad tahawad  nüüd Inglased üksi olla ja Egiptuses aina üksi teha ja talitada, mis nad oma kasuks tarwis leiawad olewat. Inglise poolt on selgeste märku antud, et nüüd ei Türklasel, Wenelasel ega kellegi! muul suurriigil  Egiptuse asjus midagi kaasa rääkimist ei tohtida olla. Et terwe Eüroopa sellega saaks rahul olema, seda wõiwad üksnes Inglased uskuda. Kõigil Eurooplastel,  olgu nad kust riikidest taheS, on Egiptuse asjade  kohta nõndapalju ühisid nõudmist, nagu näituseks Aleksandria ärahäwituse eest kahjutasumine, kohtute õiendamine j. n. e., et Inglane tõeste midagi ilmvõimatumat  püüaks ette wõtta, kui ta Egiptuse asju üksnes oma enese wäe ja võimusega tahaks ära Siendata.  Siin on terwel Eüroopal, kõige pealt Türklasel  sõnake kaasa rääkida. .......... Prantsusemaal näikse lugu nõnda olewat, nagu ei teakstwad Prantslased isegi, kaS nad Inglase wõidu üle rõõmustama ehk wihastama peakfiwad. Efite soowis Prantsusemaa Inglastele Egiptuse asjade kohta õnne. Nüüd aetakse seda aga jälle valeks, et Prantslaste  poolt niisugustd tundmust Gladstone'le olla avaldatud;  sellewasta teatatakse jälle Londonist, et Inglise valitsus Prantslaste Snnesoowituse eest lahkelt olla tänanud. Kellel peab fiin õigus olema? Wiimasel ministrite nõuupidamisel olla Egiptuse asjadest kaunis vaenulisel viisil räägitud. Inglane andis Prantslastele  esiotsa küll altkäe ilusaid tõutust, aga Prantslased kardavad, et nüüd, kus Egiptuse maa täitsa Inglaste võimuse alla sattunud, kõik kenad tõutused ja lubamised  paljaks sõnakõlinaks saada jäema, mille täitmise peale Inglane ei mõtlewatki. Wiimasel ajal ilmuS Prantsusemaal käre Sakslaste põlgamine ja vaenu avaldus Rheini jõe äärse naabri riigi waSta, ning i arvavad nüüd Prantslased, et Inglased seda oma kasuks saada tarwitama ja seega Prantslaste käsa püüdma sõlmitada, kui need vagust ei taha seista, kui Inglased Egiptuse asju oma pääd õiendavad. Oma koduses elus astub Prantsuse riigivalitsus raudse kannaga kiriklastele ja ultramontanlaste sõrmede peale. Kõige enam pahandab viimaseid uuS kooliseaduS. Koolideminister on teada annud, et uus kooliseaduS tänavuse kooliaastaga maksma hakkab, ning nõuuab kõigi koolide juhatajatelt, et nad rahvakooli eest kõigest jõuust hoolt kannakstwad, nõnda et igal kogu- dusel oma kool ja igal kooliealisel lapsel kooliõpetnS  ilma maksuta peab olema. Mis sell kombel koolide üleSsepidamijeks rohkem kulu lähäb, peab piiskopide  palgast ära wõetama. Selle üle tõstawad ultramontaanlased kära, nagu oleks wiimane ukse eeS. Nad püüawad kõik teha mis wõimalik, et lapsed niisugustest koolidest peaksiwad eemale jäema, mis „ kirikumüüride lõhkumise" waral, see on piiskopide  palga wähendamisega ülewal hoitakse. „Rohkem  rumalust" on nende lipukiri. Saksamaa peale on Inglastel paha meel, et siin Inglase wõidu üle mitte nõnda suurt rõõmu ei awaldata, nagu saarlased soowiksiwad. Aga Sakslased  tunnistawad selge sõnaga, et nemad sugugi aru ei wõiwat saada, miks nad selle üle rõõmu kisa peaksiwad  tõstma, et Inglaste 11 tuhat tugewal, korra- Päralise! sõjamäel korda on ühest orjapõlweS ülesse kaswanud, fiit ja sealt kokku korjatud ära nälginud  mässajate salgast wõltu saada. Suweks Berliinist ära reisinud kõrgemad riigiametnikud tulewad aega mööda pealinna tagasi, kus neil maa- ja riigi- päewa wasta, mis warft saavad kokku tulema, küllalt , ettevalmistamist on. Riigipäeva saadikute valitavune keStab ikka alles edasi ning Paneb kõiki liikuma. Missugune  partei tõisa saab võitma, ei tea praegu keegi ette ütelda. Riigikantsler, vürst Bismark, olevat ikka veel nerwide-haiguses ning ei võida sellepärast riigitallituStest  mitte tegevalt osa võtta. Austrias on keiser Franz Joosef Triesti linna poole reisimas. Triesti linnas pühitsetakse neil päiwil tähtjat mälestuse päewa, sest nüüd saab 500 aastat täis, millal Triesti linn Austria riigiga ühendatud sai. Sakslased, keS selleks ajaks Triesti suure wäljanäituse asutanud, kui ka Slowoonlased võtavad keisrit igalpool  tema reisi peal rSõmuhõiSkamisega waSta, kuna Itaallased, TrieSti päris rahwas, üsna avalikult oma paha meelt seega avaldavad, et nad ei wäljanäitusest ega mingist keisri anuks asutatud pidust osa ei wõta, waid just nõnda teewad, nagu ei oleks wiiesaa aastast juubeli päewa, wäljanäitust ega keisri wõeruskäiku olemaski. Itaallased on kange peadega mehed, kelle meelt ümber pöörda asjata töö on. Keisril olla nõuu, Triestile mõned tähtsad õigused ja seadused kinkida. Sellepärast loodetakse, et temal fiin nõndasama  kui mujal ennegi korda saada minema, oma lahke wiifiga rahutumate Itaallaste südameid ära wõita ja Austria valitsusega lepitada. Balkani poolsaarel on piiri tülid, rööwimised ja rusumised nagu wana paha haigus, mis paraneda ei taha. Serbia ja Türklase wahel on alaline nägelemine, mis mitte üksnes sellepärast mitte suuremaks  ja laiemaks ei lähe, et mõlemilt poolt rahu kõigest  jõuust püütakse jalal hoida. Rahutumad Albaneeslased,  kes Serbia uue piire ääreS elawad, käivad sagedaste üle piire rööwimas, riisuwad Serblaste karjad ära ehk tõstavad piire märkisi paigast. Ehk küll Türgi walitsus Albaneeslafi püüab taltfitada, ülekohtu eest ka nuhelda, siiski ei taha see palju mõjuda. Kui Serbia praegu Türklasega awalikku tüli tahaks alustada, siis poleks temal mitte raske selleks põhjust otsida; iga päew annaks selleks uueSte asja. Greekamaal pole lugu karwa wäärt param. Kreeta saarel peab Türgi walitsuse wasta mässamist valmistatama, ning mitmelt poolt tõendatakse, et Greeka walitsuS salaja mässajate nõuus olla. Kodu valmistab Greeklane ennast kõige suurema hoolega sõja waSta. Et Türklane piiretülide kohta kaunis järeleandlik on, ei aita midagi. Euroopa suurriigid on Greeklast küll rahule manitsenud ja märku annud, et temal nende poolt mingit abi loota ei ole, aga Greeklased on kõige manitsusele kurdid, ning korjavad kõik omad väesalgad piirede ääre kokku. Mõnelt poolt kardetakse, et stin väga hõlbsaste sõjatuli lahti wõiks paeaseda. Ka Monteneegro ja Türgi alamad on oma piire tülides mitu korda kokku puutunud -ja veriselt  wõitlenud. Maade ja riikide seas, kess vaimu hariduse tähtjust  väärtust ära tunnud ja selle edenduse eest kõigest jõuust hoolt kannavad, seisab Rootsimaa esimeses reas. See riik ei tee välimiste pooliitika tülidega tegemist; teda peetakse vaeseks, aga see vaene riik maksab oma rahvakoolide ülesse pidamiseks 11V* miljoni  marka aastas, harib oma koolmeistrid ja tütarlaste  koolitajaid kahestõistkümnes seminaris ja kolmestõistkümnes  weiksemas seminaris. Ci riik ega linnad hooli koolide asutamises kulust ega vaevast. Mitte üksnes linna-gümnafiumid pole nad priitahtlikult asutanud,  waid ka era-suurkooli asutustega on hakatust tehtud, näituseks Stokholmis ja Gõteburgis. Ei ole ime, et sell kombel rahvakoolid tõeste õitsevas olekus on. Norramaal on praegu maapäeva walitemised käsil, mille järele Rootsimaa ühenduse ja Norramaa walitsuse seadlemiste üle otsus ära tehakse. Omalt maalt. Wiljandis. Senator herra Manas sein on Peeterburgist Riiga tagasi jõudnud ja oma ameti tallitust jälle peale hakanud; ka Liiwimaa kubernör baron Uexküll - Güldenbandt on 10. Septembril päälinnast  Riiga tagasi reisinud ja kubermangu walitsuse oma kätte wõtnud. KudaS meie maarahwas oma inimlikka ja õiguse armastajaid ametnikka auustab ja armastab. Sellest teab „Neue D. Zeitung" kena tükikese jutustada.  Abia kihelkonna kohtunik herra G. v. Rennenkampff  walitati hiljuti VI. Pärnu kihelkonna kohtusse ametisse. Neli aastat olla nimetatud kohtunik AbiaS ametis olnud ning selle aja sees kõige auuStamist ja armastust ära teeninud. 28. Aug. kogunud Halliste, Karksi ja Saarde kihelkonna ametnikud Abia mõisa Jumalaga jätmiseks, kokku, kus nad lahkuwale ilusa leentooli ja hõbe sigaritoosi mälestuseks kinkifiwad. Walla ametnikud andsiwad priitahtlikult omad hobused  kraamiwidamiseks. Wäga õigesti ütleb „N. D. Z." kirjasaatja lõpeks: „Mis selle herra meie meelest nõnda armsaks tegi, on see, et ta kellegi inimese waSta uhke ei olnud ja et ta ilma inimese peale waatamata erapooletult igale ühele õigust mõistis. Mõned tema ametiwennad on ülemääri uhked, nagu oleks uhkus ainus asi, miska nad oma ametid auu sees wõiwad hoida. See on täitsa eksitee: Üks kõrgem  ametnik ei kauta rahwa juures millgi kombel seega oma auu, kui ta oma alamatega lahkelt ja neist pisutki lugupidades ümberkäib; suuruStuS, uhkus ja üleõlawaatamine, saab arwa teda rahwa silmas auu sisse tõstma ja ei iialgi temale armastust ära teenima." Seega on „N. D. Zeit." kord täitsa tõtt ütelnud. Pidagu ta ise edeSpidi neid sõnu meeles, ning ta ei pruugi rahwast, keS hädasunnil mõne ülekohtuse ametniku waSta abi otsib, mitte mässajaks, seadusepõlgajaks j. n. e. nimetada, nagu ta seda alati armastab teha. Wiljandimaalt. T. kihelkonnast kirjutatakse meile pitk kiri nurjatu kõrtsi elu kohta ja kaevatakse wäga selle üle, et kõrtsist mitte seaduse järele õhtu kell 10 küla-joodikute eest kinni ei panda. Nõnda olnud 4. Sept. laupäewa ööse wasta pühapäewa K. kõrtsis hulk kahe küla noori mehi läbi ööd joonud, wiimaks tülisse läinud ning ükstõise pääd meriseks / löönud. Õigusega arwab kirjasaatja, et niisugused kõlrvatumad lood suuremalt osalt sellest tulewad, et kõrtsmikud seaduse järele korda ei pea, ja „et kõrtsimehed  enamiste ikka kelmid on, mida juba seegi tunnistab,  et nad noorte meestele, kes oma raha juba ära on joonud 5-e künni 60-ne rublani wõlgu annawad ja pärast kohtuid ja walitsufi wõlanõudmiStega waewawad."  Sarnafid kaebdusi liia kõrtside hulga ja nende korrawma oleku kohta kuulukse nüüd igalt poolt. Millas hakkawad need, kelle käes ast seisab, seda lugu parandama?! Pärnust kirjutatakse meile: „Laupäewal 4. Septembril  oli siinse sadama puhastuse (Baggeri) masina meister,  peenike Saksa mees, mõera püssi wõtnud ja oma proua peale naljatates sihtima hakkanud; püss olla lahti läinud ja haawli laeng prouale õla sisse tunginud! Haaw ei pea nagu arstid ütelnud surmaw olema. Mskja ei olla teadnud, et püss laetud olnud. Pühapäewal 5. Septembril õnnistasiwad siinsed Kreeka õige usulised uue koolimaja sisse, mida nad 7500 rubla eest endi noore sugule waimuharimise paigaks oliwad ostnud. Maja on puust, alles mõne aasta eest ehitatud, kahekordne ja üsna linna ääres, ilusa kuiwa koha peal; täielise kõrwaliste hoonete ja paraja keeduwilja aiaga, ei ole see hind ta eest koguni kallis. Pealegi on maja nii ruumikas, et ta sisse paar sada õpilast julgeste wõib mahutada.  Endine koolimaja,- mida nimetatud kogudus enda käes üüri peal pidas, kuuldi laste rohkusele, mis aastatega ime tähtjal mõedul kaswada, juba mõne aasta eest kitsas olewat. Nüüd wõib aga see kool oma tegewust uue rammuga  hakata, ega pole seal kitsuse kartust mõnel ajal enam. Tähtjas on see asi sellepärast, et nimetatud kool Pärnu linnas esimene kahe klassiline Eestikeele algusõpetusega kool on, mida Eesti rahwas olgu nad peale Kreeka õigetusku  omaks wõib nimetada. Sellega on meie linna Kreeka õige-usu kogudus suure sammu, ehk õigem ütelda, kaugele meie, see on Lutheruse usu Eesti koguduse ette astunud,  kes kaua, wõib olla ka igaweste sarnast õnne omale wõib oodata! Et see kool tubliks ja rahwa maimus tegemaks  jäeb, selle peale wõib julge olla, wähewast nii kaua, kuni praegused preestrid (nimed on muidugi tuttawad) ta juhatajaks jäewad. Suurema osa tänu on ka kogudus neile selle; ütlemata kauni omaduse eest mõlgu." r Tartust. Eesti Kirjameeste Selsi kogust Z0""l Augustil. 11. President Dr. Weske andis teadusi omast käigist Wirumaale Haljala kihelkonda rahwalaulude korjamise pärast, mida ta Augusti kuu teise poole sees teinud  oli. Ta oli Kandle wallas kolme laulikuga tuttawaks saanud sealsete sõbrade juhatuse läbi. Üks sealsetest lauliknaistest  tulla kõige paremate laulikute sekka arwata. Temal teadnud neid kõige paremaid Eesti rahwalaulusid. Tema mõistnud ka Salme laulu, umbes nõnda kui ta „Kalewipojas"  on ja kõneleja „ Eesti rahwalauludes". Tähtis olla, et teda weel rahwa suus olemas ja mõnest kohast täielikum kui teised Salmelaulud. Salme asemel on siinses murdes Samme. Laul algab: Risti tantsi tantsigemme, Oma tantsi oidagemme, Wiru tantsi wiisagemme, Järwe tantsi jättagemme, Arju tantsi akkagemme. Meil on kodu wiied wiinad, Wiied wiinad kuued kosjad. Ei wäsi wärawa sammas, Katke ei wenna kattus-kouku Pidades peigude uosta . Ja meeste ingustiida, Peiupoiste piitsa nüöri. Kust need kosjad meilla käisid? Ühed käisid kuudelasta j. n. ed. Selle pika laulu lõpp on natuke täielikum ja teistmoodi  kui „Kalewipojas" ja käib nõnda: Tähte akkas sõitamaie, Samme akkas nuttamaie: Kolmi mull kojuje jäiwad. " Kuu jäi koja laele See minu tarka taadikene; - Pääwa jäi mull pääle õue Sie minu ella eidekene; Soelijas wärawa pääle See minu wirwe wennikene; Seitse tähte sõelijassa Nied minu wirwed wennalapsed, Olekõrred õue päälla Nied minu õed ilusad. (Würdl« KalHvip. I. BSI künni S4Z). Kõneleja luges ühe armu laulu ette, kelle üks osa nõnda käib: