mind, ma tahan Teile õpetada Jehoowa kartust. Kes on see inimene, kes head elu tahab, kei armastab päewi, et ta saaks head näha?" See oleks maga käsuline kui wancmad ärkaksiwad  tähelepanemisele, mis nende keeletumate lastele tarwiS oleks, see on: et nad neid sõnakuulmises, karistamises ja Issanda maenitsemiseS kaswatawad; aga et see toimetus «vanematel kurt-tummade juure» raske ehk tükkis wõimatu on, siis saatku nad neid Wändra kooli. Sääl koolis on tubli ja kannatan? jõud keeletumaid ümber muula: õpiaeg on sääl seitsme aasta päälc kinnitatud. Kui kooli aeg läbi on, siis õöldakse selle kooli kaSmandikulc Köigewägewama Jumala nimel Õpetuse sõnas 7. peatükk I—4 salmi sõnadega: „Mu poeg! hoja minu sõnu, ja pane mu käsud enese juure tallele. Hoia mu käskusid, siis pead sa elama ja käsu õpetust kui oma silmatera. Seu neid oma sõrmede ümber, kirjuta neid oma südame kaua pääle. Ütle tarkusele: Sina oled mo õde ja hüia mõistust omaks sugulaseks." Kui Zpijad neid sõnu oma elu aluseks rajawad, siis jääb Jumal neile armuliseks ja halastajaks Jssaks ja kingib neile oma armu ja õnnistust. Et ma ka omas keeletumas olekus Jumala ja wanemate wastu hakkaja olin, see oli mu wanematele  wäga suureks kurwastuseks, aga Jumal juhatas neid selle nõu paale, et nad mind Wändra kooli saatsiwad. Ühe armulise herraga sõitsin ma Pärnusse, kuS Wändra õpetaja Sokolowski mull waStu tuli ja mind Wändra kooli wiis. Mõistliku õpetamise najal kainus ka minu armastus ja arn saamine iga asja kohta. Pääle õppimise oli sääl põllu- ja kästtööd teha ja see kosutas minu kui ka minu kooli wendade kehaliku rammu ja pani meile kui piltlikult seda Jumala sõna ette: „Oma pale higi sees pead sa leiba sööma." Paari aasta pärast lubati meid kord koduse minna ja mina tundsin rõõmu ome wanemaid näha ja wanemad tundsid rõõmu, et ma juba targemaks saanud olin. Kui meie kooli aeg möödas oli, siis läksime leeri õpetusele, kus kolm nädalat olime. Kui leeri õpetuse meel selgemat Jumala sõna tundmist olime kätte saanud, siis tunnistasime koguduse ees oma püha Ewangeliumi risti-usu tunnistust, ja meid wõeti täielikuks ristikoguduse liikmeteks wastu. Missugune  rõõmuline tundmine meie südant siis täitis, on ära arwamata. Meie astusime koolist wälja Taaweti laulu sõnadega hüüdes: „Jumala sõna on mu jalale lambiks ja walguseks mu jalgtee pääl." Armsad lugejad! Minu kirjakene olgu Teile märkuseks, et keeletumad wõiwad rääkima õpida ja mõistmatud wõiwad mõistlikuks saada. tummade koolmeistrile Eglonile, kes wäsimata, tüdimata ja pitka meelega meie kui mõistmata rumalate juures tööd on teinud. Iga üks wõib arwata, kui suur waew see on, kurt-tumma mõistlikuks  ja arusaajaks inimeseks kaiwatada. Unustamata  mälestus on minule ja kõige selle kooli kaswandikudele tummade koolmeistrist Eglonist südamesse jäänud ja iga üks soowib temale õnne ja termist, rammu ja kannatust seda tööd waeste ja õnnetumate kasuks edasi teha. Jah selles rõõmus, et ma Jumala nõu järele mõistlikuks inimeseks ja walguse lapseks saanud olen, hüüan mina ja hüüdku kõik ühes püha Taaivetiga: „Kui suured on Sinu teud Jchoowa! Sa oled kõik targaste teinud: Maa on täis Sinu pärandusi!" (Laul 104, 24). Lõpeks ütleme weel püha Paulusega: „Ja kõik, mis Teie ial wõtate teha sõna ehk teuga, seda tehke kõik Issanda Jeesuse nimel ja tänage Jumalat ja Jssa tema läbi." Wändra kurt-tummade kooli endine kaswandik kurt Eduard SteffenZ. Kuresaares, 1889. Viibimise läbi teinud olete; aga teil on wift sugulasi ja sõpru, kes teid hellalt armaStawad ja teie tagasi tulekud pitki silmi ootawad neid häid inimesi ei tohi mitte kauem oodata laska ja seepärast saan ma käsku andma, et minu tõld teid jala päält nende juure wiib. Kuhu, see jääb teie oma otsustada!" „Mu Jumal, mu Jumal! oigas Albertine nuutsudes. ~Waigistage ennast, mu ilus preili," ütles konsul põlgawal toonil, „teie eest saab muretsetud ja teiega hästi ümber käidud. Minu suur ruumiline tõld wiib teid kõige lähema raudtee jaamani —" „Alberiine," sosistas Willem salaja, ~reisi püäle, ma saan sulle järele tulema!" Neid sõnu oli konsul kuulnud ja need tegiwad teda üsna meeletumaks. „Willem!" hüüdis ta tähisemal häälel, ~sina oled üks hirmus inimene ja tõendad minu arwamist, mis mul siit saadik kõige meeste kohta oli. Oh, see on häbi ja patt! Waewalt oled sa mõned päewad selle armsa naisterahwaga paaris ja juba teed sina niisugusid häbemata tegusid! Ja teie, mu preili, pakige omad asjad kokku, weerand tunni pärast peate ära sõitma! Minge, minge, mina ei salli silma pilkugi enam teid oma katuse all!" Noor naisterahwas ei tohtinud kauemaks jääda; nuttes ruttas ta maja juure, kus ta Mariega lootis kokku saada. Willem tahtis onuga rääkima hakata, see aga pööris temale selja ja läks tuldud teed mööda tagasi. Willem seisis nõuta paiga pääl. Mis pidi tema pääle hakkama? Tema needis Aleksander von Windheimi ja oma rumalat plaani, millega ta onud petta oli tahtnud. Sääl kahises üks naisterahwa riie. Tema waatas ülesse ja Marie seisis tema ees. „Mis teil on, armas sõber? Kus on Albertine?" „Mina olen meeleäraheitmisel!" „Ka mina kahetsen seda, et teie abikaasat  mängima olen hakanud!" „Õnnetuseks on teie waew asjata olnud." „KuidaS? Ons meie saladus wälja tulnud?" „Ei; aga Windheim piinab Albertinet oma armastuse awaldustega, nõnda et tal tema ees kusgil enam rahu ei ole." Marie armsast näost paistis walus kohkumine wälja. (Järg tuleb). Mõndasugust. Aruldane raudtee õnnetus sündis Lõuna-Amerika Argentini riikis. Raudtee käib sääl ühest kohast kõrgete kitsaste kaljuseinte wahclt läbi. Ülemal kalju serwal oli üks rehi, kergemeelest langcsiwad suured hulgad pekstud õlgi alla raudteele ja matsiwad selle kiuni. Sääl tuli rong, jooksis õlgede sisse ja jäi seisma. Masina sädemetest süttis õlekogu põlema ja silmapilk oli rong tulcmcreS. Et tee kõrwal seinadena kaljud seisiwad, ei saanud ennast palju keegi päästa ja suurem jagu reisijaid ivähemast 50, leidsiwad haledat tulesurma. Kõige raskem mees maailmas peab Hanson Craig olema, kes Kentukis (Põhja Ilmerikas) elutseda. Tema raskus olla 792 naela, pikus 6 jalga ja tolli. Tema ülikonnaks kulub Z 7 küünart riiet ära. Sündides olnud ta 11 naela raske. Selle müraka isa olnud 115. ja ema 122. naelane. Hanson Craig on 21 aastat mana. Isamaalt. Kuresaarest. Mis „Linda" soowib? Küll on naljakas i jälle olen üsna sunnitud unustatud  kuukirja „Lindale" ivastust andma. Palun aga esiteks, et „Saarlase" lugejad mitte pahaks ei pane, et ma nende aega ilmaasjata raiskan. Aga kes tahab praeguse ajaga heameelega teise wõlaline olla. Ei tea mis puudus Teid majast wälja ajab? Kord olete Tartus; teise jälle Tallinnas. Nüüd olete juba meie Kuresaare linna jõudnud ja punnite siin ühte asja, mille põhjusest Teie isegi enam aru ei saa. Mulle kirjutate omas 2. numbris ühe niisuguse „pudru" tüki, mille pääle teie ise jagu ei saa. Sellel pole tegu ega nägu. Aga olgu pääle! Kuda lind, nõnda laul! Teie ütlete, et Teie ei ole „Saarlase" nr. 6. koguni saanud. Nii kuida ma toimetaja enese käest olen küsinud, ei ole ühtegi numbrit Teile saatmata jäänud. Ja kas Teie ei tee natuke nalja, kui ütlete: et Teie mõnede Saaremaa neidude ja noorde meeste käest olete kirsasid minu kohta saanud? „Saarlane" nr. 6 tuli 7. Webruaril wälja, kunas „Linda" just parajast tsenseerida oli. Kuidas on see wõimalik,  mis Teie räägite? KaS Teie omas ajalehes paremaid tükkisi awaldada ei wõi, kui ainult teisi nokkida?! Kui mittu korda olete omad õrnad sõrmed selle läbi põletanud ja kui palju ei wõi Teie weel saada! Kes hakkas meie linna neidude ja peigude külge? kes muud kui „Liuda!" KeS ajab minu üteluscd ja parema korra püüdmised maleks? jälle „Linda!" Kui nüüd küsida tohin: Mis on ülepea „Lindal" Kuresaare wigaduste ja headustega tegemist ja kes on seda palunud, et „Lindas" niisugused tükid ilmuwad?! " Mulle ütlete: KeS on mind teiste eestkostjaks  walinud? Ei tea, kes on „Lindat" seks walinud, et oma terawa ninaga asjasse topib, mida ta ei tunne? „Lindat" tuleb postiga ainult 7—B eksemplaari Saaremaale, kellele peaksiwad siis need „kallid õpetuse sõnad" midagi head tegema? „L!nda" näikse seda wäga salliwad,  et rahwa wigadused ja harimata kombed saakstwad pimeduse katt- all hoitud, mida wist keegi ajaleht enne pole teinud. Mis ma olen rääkinud, see on selge tõsi olnud ja jäen ka selle juure. Kui „Linda" iga» numbris muud ei seisa, kui ettemõtlemata kombel jonnimine, ei siis pole säält kellegi! lusti midagi head loota! Ka kirjutate: et „Lindal" praeguS kolm ajalehte waenlast on. Ükski wanker pole ju kolme rattaga; kas Teie auustud „Linda" kusagilt weel ühte ei wõiks leida, siis oleks ju paras jägu olewat! Kui niisugune punnimine teile wäga nalja teeb, siis tehke aga edasi! Saaremaa keeli: „LaSke aga rullida!" Ärge aga seda kartke, et mina Teile wastust wõlgu jäen. Ju meie linnas nii palju paberit ja tinti on, et wõin kirjutada. Ühte asja paluks ma weel: kui „Linda" waidlemise  tükkikse awaldab, siis peaks kirjutaja oma nimi all seisma. Kui seda ei ole, siis wastab toimetaja ise. Ärgu aga keegi ilmaski katsugu tõtt marjata ja walet walge ette tuua! Kui „Lindal" peaks weel lusti olema edasi põrutada, siis tahan ma „Saarlase" toimetajat paluda, et ta mulle ka ühe wäikse „nuramise nurga" omast lehest annaks, siis wõin ilma kartmata tõe salgajaid ja kiuste punnisid sugeda! Nr. 2 „Lindale" oleks küll natuke käredamine karmis olewat noomida, aga mull tuli midagi praeguS meele: „KeS naisterahwast  pahandab, see eluõnne kautab!" Ehk juhtub see aja wits korraga minu kaela, noh, mis ma siin teen!! Oi jah! Elu saatuse käsi näikse wäga raskest mõjunud olewat!! Head sule termist soowideS: Auupaklikult K. Allik. Waljala õpetaja, A. Beater, olcwat Tallinna Aleksandri-gymnajmmi Luteruse usuliste kaswandikude usuõpetajaks minetatud.