kiskus ja neid kohtusse ähwardas anda, kes sellest pidust osa wõtawad. Sissetulek oli siiski ligi sada Viiskümmend rubla. Kahekordne ette-walmistamise kulu maha arwatud jäi puhast sissetulekut üle: 90 rubla. Kosugu ja kaswagu Aleksandri kool!" i Helme SuMist. „Tartu Eesti Seitung" Postimees" Helmest selle sõnumiku, et seal J. Supp selle tingimisega kihelkonna koolmeistriks pandud, et ta edespidi koolmeistri  eksami teeb. See sõnum on nii imelik, et teda wist üksi Helmest kuulda wõib. Ennemalt kuulsime  sellest asjast, et terwe kihelkond kui ka paar kooliwalitsuse liiget seda Supp'i sugugi ei olla tahtnud,  jahmud kuuleme siis, et see Supp koolmeistri eksamigi ei olla teinud ja siiski pannakse ta koolmeistri /-"ametisse, ilma eksami ja ilma koguduse tahtmata." ) TaMS.. A. Gren,stein'i ?-ttus. Oma tujus lithäb A. Grenzs!em et kõige jõledama pettuse teel abi otsib. Tema ja tema sõbrad lootfiwad lõhkuda wõiwat, aga imekspannes näewad nad, et mitte palju all poolsada  liigetki wälja ei ole astunud, ja needgi on enamiste  niisuguste kihelkondade külakoolmeistrid, kus mehi suuremalt osalt ehk koha kautamise hirm Seltsile selga sundis näitama. Mis teeb nüüd A. Grenzstein? Tema teeb natukene pettust. Üks nimi on wäljaaõtunute seas kaks korda kirjutatud, mõnigi paar ehk ka tosin seltsiliiget on üles pandud, kes sugugi wälja ei ole astunud ja üks wäljaastunute seas nimetatud õpetaja Rinne on . MtungM" kirjutanud, et ta ilmaski Msilnge e: oleßnuo, ja sellepärast wälja ei wõinud astuda. Aga sellest kõigest ei ole küllalt. register, mis Saksa ajalehed  ülesse wõtsiwad, tõusis ikka wäga pitkamisi suuremaks. Seal mõtles ta korraga nimed wälja, mis ilmaski olemas ei ole. Nii tõusis register kohe märksalt ja ..Aeituna für Stadt und Land" andis ka „Sakala'le" nõuu, et wäljaastünüte PtÜrk hulka nimetaks. Selle peale waStame: Sakala ei ela mitte pettusest ja ei taha ka, et töised pettusest elawad. Sellepärast katsugu „Zeitung für Stadt und Land," et ta ise ennast õiendaks, mille otstarbeks meie temale järelseiswa kirja juhiks ette paneme. Meile kirjutatakse Alatskiwilt Peipse äärest: „ Armas Sakala Toimendus! Seda kära, mis „ Sessi Postimees"  meie Eesti Kirjameeste Seltsi kallal tegi, waatasin  ma seiemaale waikselt meelega pealt. On see nende armastus, küsisin ma, kodumaa tööd Vastaliste hirwitamise alla kandsiwad? Ma arwasin aga ikka, et paljalt kitsas silmaring ja kasin mõistus neid mehi seda jampsitööd sundis tegema. Nüüd aga, peale selle, kui „ EeSti Postimehe" X? 40 lugenud olen, näen, et tige süda neid tööle kihutab. Seal seisawad Eesti Kirjam. Seltsist wäljaastunute seas 109, 112 ja 116: „koolmeistrid" B. Paap, T. Rosenthal ja T. Waldmann, kes kõik Allatskiwil koolmeistrid pidada olema. Seesugust koolmeistrist ei ole aga siin olemas. Allatskiwi koolmeistrite nimed on järgmised: Põder, Raja, TeraS ja Liiw, aga need ei ole keegi Kirjameeste  Seltsi liikmed. Ma waatasin Kirjameeste Seltsi aastaraamatus järele ja ka seal ei leidnud ma seesugust nimesi, nagu „Eesti Postimees" nimetab.  Need nimed näikse siis terwelt wäljamõeldud olewat. Wist arwati Allatskiwit nii kõrwaliseks nurgaks, et sealt keegi ei saaks õiendama. Aga weel rohkem. Ma hakkasin „Eesti Postimehest" nimetatud  nimesi Kirjameeste Seltsi aastaraamatust järele pärima ja leidsin, et palju neid nimesi sugugi ei ole, mis „Postimees" nimetab. Näituseks seisawad kohe sellesama X 40. sees nimed, nagu A. Jaanson, L. Juhkam, L. Juhanson, A. Rose, S. Jürgenson, E. Jakobson, keda sugugi seltsiliigete nimede seast leida ei ole. Nõnda näitab siis see „ Eesti Postimehe"  nimekiri täitsa üks inimeste pettus olewat. Olge nii head ja kirjutage sellest asjast natukene omas ajalehes ja küsige selle „herra" A. Grenzstein'i käest järele, kas see tema „rahwa kaswatamine pädagoogia  teel" on. Head termist soowib Teile Eesti Kirjameeste Seltsi liige N. N." A. Grenzstein saab ehk seletust tegema, kust ta need tundmata nimed omas registris wälja on Võtnud. , ti Postimehe" Väljaandmise õiguse olewat (?) Jannsen A. Grenzstein'ile ära müünud, nagu „Tartu Eesti Seitung" jutustab. See suur tükk Võis wist mõni hea tuhat maksa. A. Grenzstein'il  saab rabelemist olema, enne kui seda jälle tagasi teenib. A, Grenzstein'! , Mt. MKtt MMWzx" X 40. sees seisab järgmme  kiri: „Zeitung sür Stadt und Land" tõi kewade see sõnume, et praegune „Eesti Postimehe" toimetaja ühe uue Eesti ajalehe wäljaandmiseks kõrgelt riigivalitsuselt  luba olewat palunud. Nüüd anname meie „Ztg. s. St. u. Landele" teada, et see luba alles tulemata on." Kui „EeSti Postimees" oma Riia sõbradele sell kombel omast seisukohast aru on annud, arutab ta edasi, kuidas see sõnum Sakalale rõõmu aga mitme Eestlasele kurbdust sünnitanud n. n. e., ning ütleb wiimaks, et ta hea meelega kuulda tahta saada, mikSpärast „Zeitung sür «Stadt und Land" Sakalale seda rõõmu olla teinud. Et mitte „Zeitung  sür Stadt und Land" uusi ajalehta ei kinnita, waid riigiwalitsus, sellepärast ei saa meie aru, mis need A. Grenzsteini sõnad tähendawad ja kardame wäga, et mõne mehe juures kõik kruuwid enam õige )toha peal ei ole. / AwalduS. TarwH saadab meile üks õpetamees  DrWlõwa kirja,' mmele meie mumi ei wõi keelata. Kiri on. nõada: ..EOti Vostimeüe 56 41 sees leiame kurblikuid sõnumeid Äcew wana laulu-isa vr. Kreutzwald on meist 9. Oktobril jäedawalt lahkunud.  vi. Kreutzwald ei ole omas wanas eas mitte „rahwameeSte" hulgas seda rahu leidnud, mis tema wana põlw tarwitab ja on sellepärast nende seltsist wälja astunud. Süda walutab, aga asi on tõsi. Vr. Kreutzwald ütleb omas Postimehes awaldatud „läkituskirjas" Sakala toimetaja ja nüüdse Kirjameeste  Seltsi presitendi waSta: „Teie kartus minu nime halwastamise pärast rahwa silmas (Seltsi Väljaastumise  pärast) tohiks tühine olla, kus mind wäga wäha tuntakse, sest et mina, mis Teie isegi teate, millalgi rahwaMeeS ega Sakslaste õgija ei olnud, mis tänaste Eesti kangelaste ülemad omadused näikse olewat." See tähendab jo: Kardawoi, wõta Sakslaste  õgijad kinni! On seesugune sõna tõeste auustatud vr. Kreutzwaldi suust tulnud, kes seiemaale oopis tõisi mõtteid on awaldanud ja töiste sihtide poole wõidelnud? Ja körgeste auustatud vr. Kreutzwald ütleb meel edasi: „Mks Teil kui Eestirahwa esimesel eestwedajal rahwa- ning usalduse-mehel niipalju julgust ja mehist meelt ei olnud, järsku minu wasta ülestõusta,  kui mind oma wastanikude esimeses roodus leidsite, waid käisite arglikult nagu kass palama pudru waagna Ümber, enne kui minu külge pistsite?" Siin jääb jälle nagu meie mõistus seisma, sest peaaegu wõimatu on uskuda, et vr. Kreutzwald nõnda kirjutab. Kuidas asjad ennast ommeti muudawad! Meile tuleb auustatud vr. Kdeutzwatdi endine „palaw pudru pada Tartu tiigi uulitsas" meele, mille pildi all vr. Kreutzwald  wana J. W. Jannseni wasta salmikest parematel  päewadel awaldas. Wõib olla, et wiha ja waenu Vaagen, mis vr. Kreutzwald nii palawalt rahwale ette kannab) tutwast „Tartu tiigi uulitsa pudru pajast" kawalaste täis on tõstetud. Hirmus kihwt, wale laimdus, surmab ka kõige kaunima ja armurikkama sõbruse elu ära. Oh tige tiigi uulitsa kihwtipada! Häda ja häbi sulle, kes sa Eesti nime all Eesti elu ja ilu igapidi tolmu sisse tõmbad! Lõppeks wõtkem kõrgest auustatud herra vr. Kreutzwaldi  salmikest, millega tema Kirjameeste Seltsi presitenti ja Seltsi ennast Jumalaga jätab, tähelepanemisega  kuulda, sest see salmike saab unustamata jäema, kui ka kuulus laulu-isa juba kaua põrmu põue puhkama on läinud. Selle salmikese luuletuse waim on nii üsna töine, kui kõik, mis meie seni ajani herra ! vr. Kreutzwaldist oleme lugenud, vr. Kreutzwald laulab järgmisel kombel: ! „Teid hiilgaw päike püütaks mustaks teha, Kas wõlsi kõrgust jõuab katta tolm? l Kui maailm lõpeb, saamad inglid näha, Et Eestis jääwad kadumata kolm: ! Kes Kirjameeste Seltsi wiimast eha Meil karjapoiste kurnil kustutand. Tartus 9. Oktobril 1881. vr. XreutxvalÄ." Meie wõtame auupaklikult lahkuja laulu-isa wiimast luuletust südamesse ja usume kindlaste, et ükski unustuse tolm ei suuda rahwa wastaliste wõlsi inetut kõrgust ilmaski kinni katta. Meie ei taha tõeste keegi salata, et see auustatud vr. Kreutzwaldi wiimane salmikene mitte luuletus ei ole. Aga iga luuletusel' on ka oma tõsine põhi. Meie tunneme nime järele herra vr. Kreutzwaldist tähendatud karjapoiss»,  kes oma kümme eestseisuse liiget, wiis ennem, wiis hiljem, Kirjameeste Seltsis kui kurnipakud ülesse seadsiwad „kahte paika unikusse". Aga wahwemad Kangelased"  tegiwad karjapoiste mängule otsa. Kangelaste"  sees elas weel Kalewipoja (see on rahwa armastamise) tugew ja tegew waim, kes ! . Kurnid saatis sõudemaie ! üle waenu weeremaie ! . Läbi kople lendamaie." . Kirjameeste Selts loodab, et tema rahuline j tööpõld"MiMMW auuahne „karjapoiste mängu" läbi ei saaks teutatud. Seltsile tõuseb tülitsemise pimeda eha järele ühenduse kuldne koit. Selles koidupunas saamad kord kõik need'särama, kes wiimse pilguni truuiks jäiwad. Pühime pisarad silmadest ära ja teeme lõpetust!" Tartus on jälle suur tulekahju olnud, kus juures ta Eesti raamatukaupmees ja päewapiltmt R. Sachter kõik omad raamatud, masinad, klaashoone ja muud asjad ära on kautanud, mis tõik tuhaunikuks  on saanud. Tuli on körwal olemas kirswmagasinist  nälja peasenud ja mitu maja tuha-uni- MSv teinud. Rahwa seast. JärelseiSwat risja peame mitme sarnatse seast, tema wennaliku südame soojuse pärast, awaldama: „Wiimasel ajal on meie rahwalituis asjus palju tuti ja segadust sündinud. Aleksandri kool ja on lahingu kus wäenlased omad noolid kõige wihasemal kombel oma waStaliste pihta saadawad, aga seega ka ühes meie kallimaid rahwalika  asutusi puruks ähwardawad lõhkuda. Kui üleüldises  rahwalikuis asjades mingi otsusetegemist on, kus otsuse tegijad mitmesse parteisse on lahtunud, siis peaks ommeti ikka kõige suurema partei lätte wõit jäema, sest et töised oma mõtteid ei ole jõudnud  nõnda kaugele selgeks teha, et suurem HM oleks nende poole langenud. Kes siis asja lõhkumist ei soowi, see heidab nende otsuste alla ennast, ja teeb nõnda kaua ühes tööd, künni ehk tema mõtted on rohkem osawõtmist leidnud, ehk omandab ka töiste mõtted kõikide kasu pärast omale. Nõnda ei ole lugu rahwalikuis töödes meie rahwameeste juures praegu mitte. Olgu näituseks mere Aleksandri kooli komtteede koosolekud. Meie Aleksandri kooli abikomiteed on terwe rahwa seaS mõistlikumaist ja ergemaist meestest kokku pandud. Need walitsewad meste seast saadikud, keda nad taieste tunnewad ja usaldawad, ja kes sus nende soowi ja tahtmise järele koosolekutel selle kooli tarwiduSte üle nõuu peawad ja otsusi teewad. Need suurehulga otsused ei wõi aga igakord mitte igaühe meelt mööda olla, liiategi kui mõne ettepandud nõuu ei wöidud mitte wasta wõetud saada. Aga siis ei peaks igamees  mitte warsti terwet kogu laimama .hakkama; sest see terwe rahwa walitsetud meeste hulk ei wöt jo mitte ilma järelmõtlemata ühe mehe ettekirjutamise järele oma otsust teha. See oleks lng! Km wilets ja liig alatu ei peaks siis meie rahwas olema! Aga A. Grenzstein kirjutab ommeti „Eesti Postimehes":  „C. R. Jakobson kirjutas unimasel Aleksandri  kooli komiteede koosolekul selle paragrahwi ette ja laskis oma meeõte healte enamusega protokolli üleS wõtta." KaS wõib rumalamat ja kurjemat laimamist  enam olla! Ma küsin: KuS olid siis meie abikomiteede saadikud? Kas ehk see kardetav? E. R. Jakobson ei lasknudgi neid koosolekust osa wõtta? Ja kui need ommeti seal oliwad, kuidas wõis siis C. R. Jakobson oma meestega seal mõnda iseäralist otsust teha? Et need otsusetegijad meie terwe rahwa saadikud oliwad, seda ei saa A. Grenzstein ommeti mitte waleks wõima ajada; aga ütelgu ta nüüd: missugune  on siis see rahwas, kelle nimel ta meie abi komiteede saadikuid nõnda jõledal kombel laimab? - Ma usun, et A. Grenzstein kõige oma „ Eesti sAoMuebes" läikima nimedega neid-labasid küsimesi est ei pease, waid ta nimi saab, kui Aleksandri kooli abikomiteede laimaja ja meie ülema rahwaliku asutuse lõhkuja, igaweste „läikima" jäema. Aga mis imelikka asju see A. Grenzstein meel ette kuulutab: meie abikomiteed, keda ta „Sakalasteks" on ristinud, saada selle kooli soosse ja rabasse widama, kui mitte mõni mees, kell woli käes, seda aegsaSte ära ei keela. Et niisugust prohwetliku totrust, peale Suija Pärdi, keegi mõistusega inimene ei usu, see on küll igal ühel selge, et aga A. Grenzstein meie abikomiteedele Suija Pärdi nime pakub, seega ei wõi küll keegi leppida, waid mull tuleb tema mese kohta mägise Suija Pärt meele, kui tema kirjast, mis ta paar aastat tagasi ja nüüd praegust kirjutanud, waatan. Niisugused kirjad on meie rahwale kõige paremad hea ja kurja tundmise puud? mis läbi wäga selgeste ära wõib näha, kes ärakeeldud puust on söönud. Ei aita ka see midagi, kui keegi ennast mõne töise mehe auu marju ärapüüab peita ja seega arwab oma Vastalised mäest alla Veeretanud olewat. Aleksandri kooli sõbradele  soowin Väsimata wirkust oma auusama ehituse kallal edespidi tööd tehes ning wankumata wahwust oma Vaenlaste wasta Võideldes ja et igaüks oma rahwa ja isamaa kasu, üle kõige kasude, südames ja silmas peaks. Selles auusaS püüdmises ühendagem ennast. Kaagjänve wabrikus, SS. Sept. 1881. M. UmalttS.