põlema hakkas. LnnewS wlnud, nagu ena- MiSte nka, hoolimata tulega ümberkäimise läbi. Kaks maza olnud tulekassas kinnitatud. wõidulaenu paberite Väljaloosimise ajal on kõige suurem wõit, 200,000 rbl., ühe kaupmehe  Shirzaew'i pileti peale langenud. Õnnelik Võitja on wana mees ja ilma perekonnata. . . Hull koer on, nagu „Now. Wremja" teatab, Rowaza DerewnjaS mõne päewa eest mitu inimest kiskunud, keS kohe arSti juure saiwad wiidud. Hull koer jooksis ka luStiaida Liwaadiasse, kus ta õnneks kedagi inimest ei kiskunud; ta aeti aiast Välja ja löödi surnuks. Et koer hull oli, ütleb nimetatud leht, ei Või keegi kahkleda. Moskwaft. Hirmus tulekahju muutis neljapäew 22. Juulil 40 hoonet tuhaks. Tuli on ühes tisleri töötoas lahti peasenud. Ehk küll kõik tulekahju kustutajate  kommandud platsil oliwad, möllas tuli siiski üle nelja tunni, enne kui Võimust saadi. Weepuudus olnud «äga suur. Mustist. WarguS. „Wene Kur." teadustab: Neil päewil mõisteti kohalises kreiSkohtuS Preisi alama Pauluse üle kohut, keS siinses kaubapangas ühe suure summa raha oli ära Varastanud. Paulus, ehk küll Sakslane, oli seiemaale nimetatud pangas ühe tähtsa ja ustama ameti peal, kus ta aeg ajalt künni 29,000 rbl. ära näppas. Enne kui warguS ilmsiks tuli, põgenes PauluS ära, tuli aga mõne aja pärast jälle tagasi ja andis ennast ise kohtu kätte. Süi üles tunnistamine ja priitahtlik tagasi tulemine kergitas tema trahwi. Ta mõisteti mõne eraõiguse kautamise all üheks aastaks kinni. Odessast antakse „GoloS'ile" teada, et seal juba enam kui kuu aega hirmus palawuS olewat. Kraadiklaas  näitab mluS 36 kraadi R.; toas 26 kr. ja ja meres 20 kr. Lipnost. Wiljasaak on käeSolewal aastal «äga hea ja lõikus juba alganud. Sershi külas, Bresini ümberkaudu on ühe asjatundja läbi maaalused  meesooned üles leitud, mis nimetatud kohale «äga tähtsa on, sest et seal seiemaale ikka Veepuudus  oli. Petrokowski kubermangus on wabriku käsitöö wiimaSte nelja aaStade seeS wäga kõrge korrale jõudnud.  Aastal 1877 walmiStasiwad kõik wabrikud nimetawd kubermangus 25 milj. rubla eest töösi; aastal 1881 tõuufiS see 74 milj. rbl. peale, mis kolm kord rohkem on, kui endistel aaStadel. Ja see kõik on kullatolli seaduse läbi tulnud, miS Väljamaa kauba sissetoomist kergitas ja tellimisi, nimelt poom- Villa ja Villase kujutuste peale Väga suurel mõedul kõrgendas. Juba aastal 1878 ei jõudnud wabrikud kõik tellimisi enam täita ja siiski walmistadi kubermangus  enam kui 19 milj. rbl. eest kaupa rohkem, kui aaStal enne seda. See tõstis wabriku käsitööd kõrge järjele ja mööda läinud aastal ehitadi juba 234 uut wabrikut juure. Üleüldine Vabrikute hulk nimetawd kubermangus oli mööda läinud aastal 12,691, milles 53,840 töölist ametis oliwad ja 74 milj. rubla eest kaupa ära müüdi. Mõnesugused sõnumed. Maa Värisemine. Roomast kirjutatakse 12. Juulil: traadisõnumed Stiinast kuulutawad, et seal kange maawärisemine olnud, mis sealist rahwast surmahirmuga täitnud. Maawärisemine wältas terme päew otsa. Mitu korda oli Värisemine nii wali, et kiriku- ja uksekellad hakkafiwad kõwaSti helisema. Seal juures lagunes sõnum laiali, et linn ühe tulepurskawa  koha peal seista, mis kõik ära neelab. Palju perekondast põgenesiwad Florentsi linna, kus nad maa aluse häwitawa elemendi eest arwasiwad julged olla. KaS hooned ka on rikuwd, pole weel teada. Ka Piisa linnas tunti maa jalge all kõikuwat. Esialgu kardeti, et kuulus Viltu torn seeläbi ümber kukub, mis aga mitte ei sündinud. Neaplist kuulutawad telegrammi, et ka Wesuuw oma tulist Vedelikku Viimasel  ajal on rohkemal mõedul hakkanud Välja sülitama.  Ka Aetna hakkab jälle mürama ja Kataniast kuulutakse, et maa sees tumedat lohisemist on kuulda. ProseSsor Palmieri ütleb, et Wesuuwil suur töö eeS seista. Tulekroon läheb ikka suuremaks. üks meteor-kiwi Watikanis. 21. Juulil lõuna ajal kuuldi Watikani lähedal hirmust pauku, mis ühe määratuma suurtüki paugu sarnane oli. See oli meteor-kiwi, mis paremal pool Peetri kirikut maha kukkus. Need, kes sell silmapilgul seal lähekorraS  oliwad, on seda näinud ja räägiwad, et meteorkiwi  umbes 30 tsentimeetert pitk ja 8 tsentimeetert lai olnud. Ka nawke suitsu on kukkumise juuras nähtud. Watikaanis on see pauk suurt ehmawk sünnitanud. Shandarmid ja paapstlikud politseiamet nikud tõttasiwad sõariiSW kätte wõtma, kuna Vaimulikud  herrakesed endid kohkudes ära peitfiwad. Paapss ise aStund akna juure. Kõik oliwad ses kartuses, es Watikani peale suurtükkidega hakatakse laskma. Kui paugu üle lähemat teadust saadud, waatanud Leo XIII' taewa poole ja ütelnud: Ka Sinagi?! Mähärduste mõtte peale mitte Ameerika kirikud ei tule, et omi tühje kassast jälle täiv! Nõnda tuli näituseks ühel wagal hingekarjatsel Kstr- LakeS see Jumala meelepäraline mõte pähä, Wik tütarlapsed omast kogudusest ühe pidu peal oksjoni wiiftl noorte meestele õhtuseks lustipiduks wÄja pakkuda. Gt aga mõni neiu ilusam ja teine Me inetum oli, sai oksjon sell püsil ära peetud, et Wik suurte linade sisse mähüi ja numbrid külge pachi. Plaan, kiriku kassat täita, läks täieSte korda. Nöpred  Mehed andsttyad wiimase kui koppiku ära, et omate mõne hõrna lillekese saada, ja kui ka mõni neist osta kalli raha eest saadud lillekest pärast tule juures pereõnne  silmitses ja nägi, et soowitaw wõit just mitte moka järele ei olnud, tegi ta küll hapu näu, sga pidi nüüd oma õnnega rahul olema. Üleüldse läks lustipidu rõõmsaSte mööda ja kirikukassa oli jälle Uis. Ms küll kõik Jumala auuks ei sünni! Keelest. Kõne, Eesti Kirjameeste Seltsis pidanud stuck. A. Sõrd. 11. Tihti juhtub, et mkmesed, keS noores eas wõeras waimus õpetud ja kaswatud saiwad, enamiste õnnetumad  on, sest kusagil ei kõnni nende waim selget ja otse teed, nende keel ja waim on segatud, nad salgawad  oma rahwast ära ja tvnnistawad ennast teiseks rahwaks, nimelt selle rahwa liikmeks, kelle waimus nad kaswatud on. Sest fiis ka tuleb, et meite päiwil  palju õpetud Eestlast ennast Sakslasteks tunnistawad:  nad on Saksa waimus kaswatud ja õpetud. Palju leiame aga ka neid, kes kogunigi ei tea, mis nad on, kas Sakslased, Eestlased ehk muulased, nad on teiste tööriistad ilma oluta ja tõsise elupõhjuseta. Peab aga inimene nii haritud ja õpetud saama, et ta oma rahwast mõistab, tunneb, teda auustab ja armastab, siis saagu ta noorus ja lapsepõlw üksi üheainsa toiduga toidetud, tall saagu üksi oma rahwa keel, oma emakeel ja oma rahwa ajalugu tubliste õpetud, nimelt wana ajaga saagu ta tutwustatud,  sest sellega õpib ta oma rahwa uuemat aega ja olewiku ka õieti wndma. On laps oma emakeelt heaste tundma õppinud, ja secha ka oma rahwa waimu enese südamesse kindlaSte  istutanud, siis wõib ta töist keelest tundma õppida, mis ta rahwuse maimule siis enam mingisugust kahju ei wõi saata. Kes wõerast keelt, nagu öeldud, noores eas õpib, ilma et ta oma emakeelt heasti tunneb, see unustab tihti oma emakeele koguni ära, tema maim saab koguni segatud, ta istutab wõera rahwa wiisifi, wõera armastust,  waenu, wõera rahwa iseloomu oma waimu sisse ja ei wõi oma rahwust ega tema wiisifi mitte armastada,  tema sisemine elu on wõera rahwa sisemist elu omastanud, seega on ta ka jõudu ja rammu oma rahwa kasuks tööd teha kautanud. Seal juures ei ole ta aga tihti mitte jõudnud ennast nii täiestada, kui emakeeles tall oleks wõimalik olnud, ta on üks poolik ja wildak inimene. Kui kahjulik üksiku inimesel warane wõera keele õppimine on, olen mina näitnud, palju suurem kahju peab aga rahwa le sest tulema, kui ta oma keelde meelega oma keele sõnade asemele wõera keele sõnu pruukima hakkab; see rahwas on tõeste õnnetu, ta kautab seega oma iseloomu, wiit ja waimu ning annab meelega wõera waimule maad. Meie Eesti keelt nimetatakse waeseks, sest et Eestlastel mitte kõiki sõnu ei olla, millega ta omi mõtteid awaldada wõiks, see ei ole aga kogunigi nõnda, meite Eesti keel on rikas keel, tema rikkus on meil aga mitmes tükis tähelpanemata.  Orjapõlwe ja Sakslaste ikke läbi on ka meie wanemate wanemate keele rikkus unustuse rüppe maetud,  wanarahwa lauludest leiame meie sõnu, kes meite wanemate wanemate keele rikkust tunnistawad ja kellest meie praegu enam õiete mitte arn ei saa. Imeks peame meie aga siiski weel panema, et Eesti keel 709 aaSta jooksul nii wähe omast wanast rikkusest on kautanud. Meie kirjamehed teewad wiimsel  ajal kaunis tubliste tööd meite kirjakeelt meie oma rahwa waimu sõnadega rikastada, et meil mitte ilm- asjata tarwiS ei oleks wõera keele sõnu meie keelesse wõtta. Tungime meie ikka sügawamine oma keele elu ja olu fisse ja õpime teda ikka enam ja enam tundma, siis näeme pea, et meie Eesti keel teistest keeldest milgi wiifil halwem ei ole, ja Sakslaste ütelus, Eesti keel olla üksi teenijate ja harimata inimeste jaukS, haritud inimeste keel olla aga Saksa keel, mitte tõsi ei ole. Saksa keel oli mõne saja aasta eest ka nõnda nimetud harimata keel. Keele alalhoidja ja pärandaja on ikka tema rääkija,  tema rahwas,. rahwa liigete läbi jäeb ta elamaks  keeleks. Selle meie kõige suurema ja pühama waimu wara, e.makeele, kasuks, loodame aga kõige rohkem meite auustud  pereemade ja armastud neiude käest, nende käes on osalt meite rahwa tulewik. Meite emade kätte on osalt meie Eesti rahwa tulewiku õnn ehk õnnetus antud, nende kohus on oma poegadelle ja tütardelle neid suu juures suiSsutades armastust ja truudust oma rahwa wastu nende rindu istutada, nende käes on osalt meite isamaa tulewiku auu ehk selle teutus. Meite Eesti emade kohus »on oma laste südames rahwaust äratada, püha kohust nende meelde idanema panna ja alati neid nende meelde tuletada ning oma rahwa keele iseloomu neile tundma õpetada. Olgu meie pereemad tublid Eesti emad, õpetagu nad oma lastele kõige esmalt oma kallist emakeelt, õpib laps oma emakeelt tnndma, siis saab ka sellega tema rahwa waim ja rahwaus tõeste tema rindus maad leidma. Pidagem kalliks ja pühaks oma emakeelt.  Kõik teie, kes teie Läänemere rannast Peipsi järweni, kes teie Muna mäest künni Soome laheni elate, auuStagem seda keelt, mille esimesi sõnu meie nende suust kuuleme, kes meile elu on annud, seda keelt, mida meie oma südamesse kirjutame ja meeles peame, mis meid armastuse püha tundmist tundma õpetas. See keel, milleS meie kõige esimesi mõtteid, oma esimest tundmist awaldame, mis kenal ja noorel neiul, ning julgel poisikesel eluteel saatjaks on, milles noormees  oma kõige palawamat tundmist ja soowi awaldab,  milles meile meie kõige parema lootuse täideminekut  kuulutakse, milleS tugew mees oma soowi majaS ja perekonnas kui ka awalikus elüS awaldab, see emakeel, milleS surejale wiimsed lahkumise sõnad omakste poolt kõlawad ja isa surma woodi peal omi lapsi wiimast korda õnnistab, mille kallis kõla üksikut reisijat wõeralmaal igatsemises isamaa ja omakSte järele trööstib, see keel, mis ka siiski weel inimestele jäeb, kui kõik lootused nurja läinud ja kadunud on, mis meie elu rõemustab ja kergitab, milleS meie oma kurb tust ja häda kaebame ja trooSti leiame, see emakeel meite ainus ja kõige kallim wara, milleS ka usk ennast awaldab, elab põlwest põlweni. Meite rahwuse kõige suurem alalhoidja on meite armaS emakeel, meite. kallis Eestikeel. Ema-armastus Eesti rahwa-luuletuses. Kõne, Eesti Kirjameeste Seltsis pidanud J. Kunder. I. Oh minu elke eidakesta, Marjameeli memmekest»! (Rahwa laul.) Sagedaste kuuldakse inimesi selle üle kahklewat, et rahwas luuletab, s. o. et mitu ja mitu inimest ühe ja sellesama asja kallal, nagu ükS luuletus on, tööd teewad. Ometi on see tõsi ning seda tõde ei jõua keegi kahtleja kinni katta. Ehk kes on siis nende rahwa-laulude ja muinas juttude luuletajad, mis rahwa suus ja südames elawad, kui mitte need ise, kes neid laule laulawad ja lauldes ümber muudawad ning edasi luuletawad, kes neid muinasjutte räägiwad ja jutustades  selle ehk teise käänu wõi luo sisse palmiwad, kes neid jutte wäljaehitawad? Ja kust see imelik nähtus  siis tuleb, et need laulud ja luod omas põhjusmõttes  üks ja seesama, aga omaS wälimises moodis ja ka keelemurdes maa nurkade järele ometi mitmet moodi on, kui mitte siin ja seal üks mitmesugune edasi luuletamise ja wälja ehitamise wiis ja mitmed luuletajad oma tööd ei oleks teinud? Kuidas kunstlaulikute töödes iga luuletaja mõtlemine  ja tundmine end isewiisil awaldab ning just sell wiistl kuidas nad kõige elusamalt ja ilusamalt luuletaja  rinnus liikusiwad, nii on ka ühe rahwa luuletused  tema kõige elawamate mõtete ja tundmiste awaldused.  Siin pruugime meie aga mitme rahwa laule ja jutte üksteisega wõrrelda. Missugune taewakõrgune wahe on selleS tükis ühe Soome sugu ja Germanis seltsi rahwa-luuletuse wahel? Iga rahwa-luuletus on oma rahwa meele-moe (Character) kohane, iga luu-