Kreeklane ikka õige weike mehekene, ja meie ajal ei aita wahwuS enam mitte üksi, maid paljus ja osawuS  on pääasi. Töiselt poolt on aga Kreeklasel jälle rahapoolest parem lugu, kui Türklasel, kellel wäga raskeks saab minema, oma suure rahapuuduse pärast oma suurt sõawäge kewadeni jalul hoida, kuna Kreekamaa  raha-allikad ammugi meel tühjad ei ole, ehk küll wiimasel ajal õige palju teda sõa-ettewalmistamiseks wälja on annud. .Prantsusemaa ajalehed annawad nõu, Kreekamaa  ühe Eüroopast walitsetud otsusetegewa kohtu seletada anda. Seesugune otsusetegew kohus oli aga juba Berliini kongress. Peab nüüd selle kongressi otsufi rewideerimise alla antama? Seeläbi mõistaksiwad  Eüroopa suuredriigid ise oma esimest tööd puudukseks  ja tühjaks. Ka Itaalia walitsusele hakkawad Kreeka asjad muret käiku nad ilmrahutamalt pealt waatawad. Ka on Garibaldi pojad ja töised kindralid,  kes enne Garibaldi all on sõdinud, ühe saadiku Kreekamaale saatnud, kes Kreeka walitsusele teada on annud, et Garibaldilasi 6 künni 7000 meest Kreeklasele  priitahtlikult appi saamad tulema, kui sõda Türklasega alustab. Garibaldilased on ikka seal abiks, kus mõned rahwad oma wabaduse eest wõitlewad. Aga Itaalia walitsusele teeb see sõahimuline liikumine palju muret praegu. Preisi parlamendis on nagu iga aasta nii ka tSckmm-rMamontanlased riigiwalitsusele selle küsimise  ette pannud, millas ja kus riigiwalitsus paapstiga  leppimise kaupa jälle saab kgtsuma teha, sest mis riigiwalitsus seiemaale selles tükis teha olla püüdnud, olla tühine olnud. Nüüd saiwad aga ultramontanlased  koolideministri käest, ehk see küll ise ka üks wanameelne  on, seesuguse wastuse, millega neile mitte rõõmu ei tehtud. Neile wastati, et riigiwalitsus nüüd omalt poolt enam mingisugust leppimise katset ei saada tegema,  peale selle, kui seiemaalsed katsed kõik nurja on läinud. Kirikherrad ei taha mitte üksikutes punktides kergitust, maid nemad tahawad, et terwe Mai-seadus tühjaks saaks tehtud. Seesugusel 100 l ei saada Preisi walitsuS leppimiseks enam mitte üht sammu tegema. Ultramontanlased lükkasiwad riigiwalitsuse käe tagasi, kes leppimist pakkus, nüüd tahaksiwad nad ehk pakutud  kombel leppida, aga seks ei pakuta neile enam kätt. Terwe kirik aga kannab seda kahju, mis pappide  auuahnuse läbi sündinud on. Ja nõnda teeb see auuahne pappide seltskond oma lõhkuwat tööd edasi, künni nende süü läbi ka usule wiga saab ja kiriku auu maailma ees ikka enam ja enam ära kustub. Siis kisendawad nad, et maailm hukas on, aga seda olekut  on nende eneste mässamine sünnitanud, kui seda Jeesuse sõna ära unustasiwad: Andge'keisrile, mis keisri päralt on. Ka Ameerika Ühendadud-Riigid hakkawad selle eest ümrelsema, oma sõawäge suurendada. Eüroopa  riikide kohta on nende seisaw sõawägi küll õige weikene, sest ta ei ole suurem, kui 25,000 meest. Nüüd tahetakse seda sõawäge 30,000 mehe peale suurendada.  Ameerika suurel riigil ei ole suuremat seiswat  sõawäge tarwis. Eüroopa suurema riikide seisivad  sõawäed lähemad aga miljonite liiki, sest et siin weel mitmed asjad tulewikus sõateel õiendamist ootawad.  Ühendatud-Riikide lõunapoolistest maadest, kus Neegrid ikka weel walge inimeste wiha ja põlgduse all seisawad, ehk küll priid on, on need Neegrid suurel  mõedul wälja hakanud rändama. Tuhandate kaupa läheb neid omast kodumaast wälja muiale maadesse. Nemad on seltsis: asutanud, kes seda wäljarändamist kindla plaani järel toimetawad. Nemad ei taha enam mitte walge inimeste sundimist ja põlgdust kannatada, waid püawad nimelt Uue-Mehhiko maal üht Neegrite koloniid asutada, kus nad oma wahel on ja ise ennast walitsewad. See teeb Ühendatud-Riikide maa-omanikudele  küll palju pääwalu, sest kui nende töörahwas kõik ära läheb, siis ei ole ka nende põllud enam midagi  wäärt. Aga nad on Neegris: kord juba nii kaugele  ärritanud, et need nüüd ise omale tees: üles on hakkanud otsima, kelle peal auusamalt edasi saawad. Omalt maalt. Wiliandis. Meie Eesti Aleksandri koolist oleme jällegi omas pitkemslt pidanud rääkima. See asi on jo nüüd ka nii rähtjas, et ta terwe rahwa läbikaudu liikuma paneb. Eesseisaw  juhikiri on meile Tartust saadetud, kus mitu nime all seisab, nende seas üks suurekooli õpetaja, neli ftudenti, paar kooli õpetajat n. n. e. Ka mulalt on meile palju äwaldusi tulnud. Eesseiswas kirjas on kaks punkti ette pandud, millest meie esimest suure rõõmuga teretame ja peaaegu täitsa ka omalt poolt alla kirjutame. Töist punkti ei wõi meie aga omast seisukohast  mitte heaks kiita. Esmalt ei lähe see sugugi korda, et kuratooriumi iga kuue aasta pärast uuesti walitsetakse. Seeläbi saaks meie kool liig kõikuma ja ilmrahutu põhja peale. Töiselt ei wõi meie ka heaks kiita, et praegusel ajal wallawanemad ühes peawad walitsema. Meie wallawalitsused ja wallawanemad  on praegu nii pressi all, et mitmes kohas keegi auus inimene enam wallawanema ametit oma hooleks ei taha wõtta, ja nõnda sagedaste mehed selles ametis on, kes muud ei ole, kui mõisade tööriistad. Kui meie nimelt selle peale mõkleM," Ä"kSikT?Münamaa  wallawanemad meie kuratooriumi ühes peawad walitsema, kus seesugune mees sagedaste muud ajalehtki  ei tohi lugeda, kui seda, mis temale mõisaherra lubab, siis wõiksime ette ütelda, et meie kuratooriumi walitsemine seesugusel korral täitsa wiltu saaks minema. Esimene walitsemine jääb küll meie abikomiteede ja pääkomitee hooleks, paremine ei ole seda asja wõimalik  toimetada. Meie wõime seie juure lisada, et Saksakeele ajalehed nähtawalt suure rõõmuga pääkomitee  kuratooriumi põhjuskirjast need punktid ümber paniwad, kus ära määratakse, et kuratooriumi paljus neid liikmeid enese'seast wälja wõib heita, kes paljuse tahtmise järele ei ole, näidates, kui tähtjas sellepärast  esimene walitsemine olla. Muidugi, see oleks tee, mille peal see kool Eestirahwa käest jälle aegamööda  ära wõiks kaduda! Meie tänawune talw on õige imelik. Esiotsa  tuli ta käredalt nii Varaselt kaela, nagu seda arwa juhtub, siis mõne nädalase walitsuse järele hakkas ta jälle niisama äkitselt lahkuma, ja kadus ka täitsa ära, ning jõed, keda juba igal pool paksud jeäd katsiwad,  läksiwad jälle kõik lahti. Siis nädal enne Kadri päewa tuli ta uuesti tagasi ja Kadri päewa laadal oli Wiliandis nii kange külm ja tuisk, et laadapidamist  wäga raskeks tegi, aga töisel ja kolmandat päewal peale laata sadas jälle päew otsa kanget wihma, nii et lumi jällegi ära kadus, mille peale siis korraga jälle talw rohke lumesaduga tagasi tuli. Et seesugune talw põllumehele ütlemata palju paha teeb, on iseenesest  mõista. Nimelt ei ole tänawu maa weel kunagi külmetanud olnud, sest et lumi ikka pehme maa peale paksult maha sadas ja järeltulewal külmal mitte wõimalik ei olnud, maa ligidale tungida. Puid ega heinu ei saada metsast wälja, ja teekäimine oli kaua õige waewaline, nii et Voorimehed ikka wankri ja ree mõlemad kaasa pidiwad wõtma. Palju kahju on nimelt suur wesi teinud, kui jõed lahti läksiwad. Lund oli palju ja sula tuli liig äkitse. Näituseks on wesi Wändras suure Pärnu jõe peal uue Rae weski tammi, mis alles tänawu suwel ehitadi, ära lõhkunud, ja Tori Riisa küla on ligi kaks nädalat otsa täitsa wee sees seisnud. Wesi on seal suisest seisust ligi 15 jalga kõrgemal seisnud, nii et ta hoonetesse  tungis ja elajatele laudas sillad alla tehti. Ligi kaks nädalat seisis seal kõik tallitus, sest wee peal oli nii palju ühma, et ka lootsikuga sõita ei saanud, ja kuiwa maad ei olnud kusagil näha. Heinakuhjadest  paistsiwad üksiainult otsad wälja ja V» jagu heinadest ja elaja põhust on märjaks saanud. Kui siis wesi langema hakkas, siis jättis ta suured jeätuse riidad orase põldude peale, nagu ka heinamaadele ja metsa, kus kõik noored puud jeätus maha wajutas ja katki murdis. Nüüd kahenädalase seisu järele hakkasiwad  ka koolilapsed ennast jälle koolimajasse kokku koguma, kus aga toad nii märjad oliwad, et lapsed uimaseks tegi. Niisugust häda, kui ka mitte igal pool nii suurt, on meie tänawune talw oma muudatustega  ütlemata palju sünnitanud, ja meie ei tea sugugi, mis edespidine aeg weel saab tooma. Seda on meie maale, kus näljahäda muidugi juba üle ukse sisse wahtimas on, wäga raske kanda. WLImM maakonnast. Kuidas meie noor sugu maal oma armastust Keis.erl.ilu Majesteedi  wa Stu. gwaldab. Wiliandi kihelkonna koolipoW  oliwad 19. Weebruaril nõuuks wõtnud, selle päewa mälestuseks ja oma armastuse awalduseks Keiserliku Majesteedi Aleksandri 11. pilti koolile kinkida, mille heaks oma wahel mõnikümmend rubla kokku paniwad, ja siis oma koolmeistrit Peet'i palusiwad, seda pilti Peeterburgist muretseda, sest et Wiliandis seesugust pilti mitte saada ei ole. Nüüd seisab Keiserliku Majesteedi ilus suur õlitrüki pilt kullatud raami sees kihelkonna koolisaali seina peal ja all on klaasi all raami sees kuldtähtedega trükitud kiri: „Ma tahan, et prii minu rahwas! 1880""! aasta ja 19. Küünlakuupäewa Mälestuseks kinki.ud Wiliandi kihelkonnakooli selleaegsed koolipoisid. Jumal, Keisrit kaitse sa!" Pärnust. Õnnetused. Kakö Uue-Warbla meest kes Schmidt'i kontori oma mõisa herra msu on toonud ja ka kotta ise ülesse pidiwad winnama, on 2. Detsembril seeläbi hirmsaste wigastada saanud, et kõis katki läks ja mehed kottide alla jäiwad. Mõlemad  mehed, Mihkel Waarik ja Karel Kontu, on narsemehid,  üks 50, töine 30 aastat wanad. Wanemal mehel on rinnad puruks rusutud ja jalaluu pooleks ja on nüüd wist juba ärasurnud, sest elulootust temal ei ole, kuna noorem ehk weel Lerweks wõib saada. Töine õnnetus juhtus 27. Nowembril mere peal, kus 60 Pärnu töömeest kaht jeä seest läbi raiumas ja tühjendamas oliwad. Ohtu koju tulles lagunes aga jeä ära, kes juba kõik päew otsa liikunud oli, ning igamees katsus, kuidas ta eluga peasis. Mõned saiwad maale, töised peasesiwad laewa peale tagasi, aga 60 aastane töömees Matson oli külmast nii kohmetanud, et iseennast enam peasta ei jõudnud ja jeätüki peale jäi, kes temaga laewast kaunis eemale ära ajas. Töisel Detsembril tõiwad Reiu kalamehed  tema surnukeha, keda ülesleidnud oliwad, Sillakohtu  peale. «!- Tartust. Eesti Postimees on omast pro  Hrmn Äi st jälle näWne Wdlst MWanud7 llmnris sellest, et meie rahwakoolisi ministeeriumi alla tahetakse saada ja ütleb: „Meie seisame kõigest wäest selle wasta, et meie koolid kodumaa  ühenduse ja hariduse käigu käe alt lahti saaksiwad  kisutud, misläbi meile põhjatumat kahju kardame tulewat." Mis see käigu käsi" on, seda ei seleta Postimees sugugi ära, ka mitte seda, mis see kahju on, kui koolid niisama ministeeriumi all seisawad,  nagu meie linnakoolid. Aga täitsa uus õpetus on, kui Eesti Postimees siis edasi ütleb: „Wõtab rahwas oma ülema (!) ja alama koolide eest linnas ja maal nõnda muretseda, et temal peale koolide eest hoolekandmise suuremat seltsliku elu muret ei ole, siis saab meie rahwa täielise wabaduse aeg alles algama ja rahwas õitsema." Kui meie neist sõnadest õigeste aru saame, siis peawad nad tähendama, et meie rahwas  oma koolide ülespidamise eest hoolt peab kandma, aga seda, kuidas need koolid muidu meie seltslikus elus oma wõimu awaldawad, täitsa meie seiemaalse „hariduse käigu käe" alla jätma. Et Eesti Postimees  ka ülemaid koolisi nende liiki arwab, sellepärast tahab ta siis ka wist meie Eesti Aleksandri kooli selle „hariduse käigu käe" alla anda. meie Eesti Kirjameeste Seltsile hakkab sellest kaW"MMa)'rt -feüe Seltsi eestseisuses kirikherrade partei käes healte paljus on. Meie ei taha sellest sugugi rääkida, mis selle partei poolt wiimasel  paaril aastal seestpidist tüli ja riidu on sünnitatud,  mille wasta Seltsi paljus üles pidi astuma. Meie loodame, et Selts edespidi seesugustele tülidele kohe lühidelt otsa saab tegema. Täna tahame kahest otsusest rääkida, mis eestseisus enese wahel maha on teinud, millega aga Seltsi auu ja kasu mitte ühte ei sünni. Esimene otsus on see, et eestseisus abipresitendi Dr. M. Weske käest tänawu ilma mingisuguse põhjuseta  aastaraamatu toimendust ära on wõtnud ja seda gümnaasiumi eeskooli koolmeistri G. kätte annud. Kui meie aastaraamat paaril aastal õige kehwalt  wälja oli tulnud ja tema toimetus siis vr. Weske kätte sai, seal oli meie Kirjameeste Selts peaaegu läbikaudu  seesuguse muudatusega wäga rahul. vr. M. Weske on kui suurekooli õpetaja kõige mõnusam selle toimetusele  ja tema juhatamisel oliwad ka meie aastaraamatud  õige tuumakaks tõusnud ja koolipoiste wäärilisi  kirju ehk seesugust, mis meie rahwa tõsise eluga mitte ühte et sünni, ei olnud seal mitte leida. Nagu öeldud, arwas aga Seltsi eestseisus mõnusamaks, seda toimendust Dr. M. Weske käest ära wõtta ja meie aastaraamatu kaheksas aastakäik on siis ka nüüd juba uuel toimendusel wälja tulnud. Meie peame nüüd kurwastusega tunnistama, et meie aastaraamat tänawu jälle tagurpidi on läinud. Kõige wähemalt ei oleks kaks esimest kirja mitte seesuguse raamatu sisse sündinud.  Esimene kiri on G. Blumberg'i kõne rahwa haigustest, kus kirjutaja awaldab, et ta meie rahwa elu sugugi ei tunne, waid temast seda arwab, mis ta Saksamaa kirjadest Saksarahwast on lugenud. Meie kohus on, et sellest kirjast, millega meie rahwast ilma põhjuseta Leutatakse, edespidi pitkemalt jutustada. Töine kiri aastaraamatus räägib ebausust ja tema kirjutaja on M. Lipp. Selle kirjas on märgud ebausust, teadustest, usust ja umbusust nõnda wiltu ja wassis, et seesugust kirja üksi mõni üksikpooline theoloogus sünnitada  wõis, kes praeguse maailma wasta tormi jookseb. Ka M. J. Eisen'i kiri „Eesti kirjandus aastal 1879" mida mõne poliitika ajalehe sabas küll trükkida oleks wõinud ei kõlba mitte Kirjameeste Seltsi aastaraamatusse, kus ommeti juba sügawamat uuri-