gn üle riputada, maid meie peaksime rohkem  mängu põhjus mõttet, õpetust püidma tähele pauna ; uäite-mängu oleks maja nii püült waatada, et iga toa Juku ja köögi Katta mõiks kodu kutsar Petrile, kes mängul  ei olnud, otsast otsani ära jutustada, mis ükski mängija kõneles ja tegi. Naljakate  sõnade ara kuulamine mängus on paljas koor, aga kes tahab tuuma kätte saada, see pangu igat sõna ja tegu, mis mängus ette tuleb, teramaste tähele ja möttclgn järele, mis tarwis see kõik tehtud  saab. Kes seda on teinud, see on selle eesmärgile saanud, niis tarwis näite- mängu mängitakse, tn on paaril lõbusal õhtu tunnil heat õpetust oma maimu loiduseks  korjanud. Et Saaremaal naite mängu nii päält waadetakse, tema kasu üle nii ekslikult mõteldakse, ei ole sugugi ime. See on loomulik. Kui üks inimene oleks maa all pimedas koopas üles kasmanud ja kui teda korraga maa pääle walguse ette tuakse, siis kisendaks see suure häälega: oh, see on liig, mis tarwis on niisugust silmade piinajat malgust? Selle ees ci mai ju sugugi silmi enam lahti teha! Niisugune lugu on ka praegu meie Saaremaal näite mänguga. Kuskil Eesti keeli raamatudes ei ole meie näite mängu seletamist leidnud, seitungides  on tast mähe olnud, Eesti keele näitemängu  raamatuid oli see aastani Kuresaare  raamatu noodis paljast üks ainukene, kust pidamad siis Saarlased tääda saama mis on näitemäng? Aa korraga mängitakse Kuresaares näite mäng! See oli mitmete mõistuse silmadel liig, just kui pimedas koopas üles kaSwanud inimesele äkiline paama malgus, Ma loodan, et mõistlikumad ei saa sugugi imeks panema, et nõrgemad näite möngustnii mähe arusaamad ja ekslikult tema tulu üle mõtlewad. See on ju iga uue ettewötte hakkatuses nii. Ma loodan, et mõistlikumad hea meelega nõdrematele saamad,  kui juttuks juhtub, üra seletama, mis kasu tuleb näite mängust, et nad saamad ära seletama, et mitte üksi kirikud ja koolid ei ole rahwa maimu harimise kohad, maid selleks meel teisa kohti on; et na'd saamad ära seletama, et näite mäng naeru wäärt halwi ja kiidu wäärt häid elu kombid üks päinis see tarwis saab waatajatele  sikma ette tooma, et halwi peab põlgatama ja häid elu eesmärgiks wõttama.  Raamatute ja seitungide lugemine on juba hästigi rahma sega laiale lagunud, nüüd on aga tarmis hoolt kanda, et ka muusiku ja näitemäng rahwa seas aset leiaks. Iga mõistlikuma kodumaa menna  ja õe kohus on nende kunstide tähtsust  rahmale ära seletada ja neid, kui mõistus ja jõud lubawad, meie armsal kodu maal laiale lautera. Oleme oma kohut hoolega täitnud, küll meite töö saab wilja kandma, küll ta saab lõikust andma, et mõne aasta pärast rõõmuga oma mõtteid  manna aja poole pöördes wöime üttelda:  Waata sa mana aeg, mis praeguse aja lapsed möistawad : nad kirjutawad, lugewad,  rchendawad, neil on koolid, neil on laulu koorid, näitemängu seltsid. Ma loodan, et arusaajad saamad seda tegema, saamad seda inimliku kohut täitma, et nad nõdrematele tähtsate asjade kasu püjawad ära seletada, sest üksi siis üks uus ettewötte wõib täieliku kasu tuua, kui rahwas temast õigel wiisil aru saab, tema kasu ära tunneb ja teda kui ühte tarmiliku asja armastusega püiab kätte saaja. Ma loodan ka, et mõistlikumad ei saa seda juttu uskuma et meie mängita siin näite- mängust ise oma kasuks, ise oma eesmärkide  kätte saamiseks. See on wäga madal, wäga lapselik mõtte ja arwamine. Nõnda wöiksid teha üksi ühed poisikesed, kellel «uusus, hea tegu muud ei ole, kui paljad tähtsuseta sõna kölksud. Mo inimlik auu ei luba seda, mo ameti auu ei luba seda, meie rahma auu ei luba seda, et meie üleüldest  amaliku rahwa tööd enese kasu tarwis  kõlwatumalt pruugiksime. See oleks naeru wäärt asi, kui mõni awaliku asja toimetusele ennast ülesannaks ja mitte seda ei teaks, et üksi auus olek, kõlblik elu niisuguse asja edendaja on. Niisugust olen ma ka püüdnud mängijatele selgeks teha. Lõppeks ütlen ma kõigele, kes selle näite mängu toimetuses milgi wiisil abiks ja toeks on olnud, oma südameliku tänu ja soowin, et ka tänane mäng nii lahket rahul olemist waatajatelt ära teeniks, kui see endisel sündis. emake ootab tõeste juba ja mina pean koju ruttama." Ruiu: wöttis ta raa kimbu ja rohud ja lirvas minema wöeras ei waatnud see kord mitte ta järele, maid waatis oma ette maba. tapan minewiku sisse mõtteldes, mio2 lüdruku ulmad ja HM tema sees üles ära:nutt olimad. Äkitselt sai ta oman uncr.äusi iide kisa läbi, mis jõe poolt tuli, üles ürattld. ..uttkier. dä's '."ruudis mees oma karuse koera mastu. kes juba tema ette jooksis ja jõkke tormas  um.m.m-t rotti.: rooma, kes sisse kukkunud ru. u.e.s cd. uc rapo. järel ja et tema kott ara ruudis, e: lektor palju kiwide, puu oksre '-.a kändude pärast wacwaltoma koormat meest nälja wadada jõudis, siis oli ta isi ruttu käe pärast ja hüppas ka sekke. edk küll selle kohisemad lacncd temale  kanni rinuuni ukltsfiwad. Ta Wõrris Hcktorilt, kes juba tüdruku kinni püüdnud oli. tema koorma ära ja kandis seda term kaldale uis pidi siekier suu kimbu mäha tooma. Roütusi ci olnud Tlga mitte käcsi labtt lasinnd. ega ka oma m.õisrutt ära kautanud. Nõnda mõis siis siin jälle lühikese ajaga kõik korrale lääpa. ainult riideid mitte kuiwaks teha. mcepärasi mlcs väSftja lapse «astu: ..'Nüüd kattu, et ia aga ruttu koju saad, rttaa, ralju termist mii ka minu poolt oma wana emale ja pane omale kohe kuiwad riided selga. See on sule nüüd kõige paalt tarwis ja sina lubad mule, seda kõik nõnda toimetada,  kas pole tõsi, mu armas laps?" ,Mna tõeste, härra mctsmeister." ütles wähiko ja andis tale usaldawalt kätt,,, aga teie olete ju ka märg." „Muidugi, laps; aga mina tahan seda samma teha, mis ma sule käskinud olen, mina tahan kohe koju minna ja...." Siis elate teie siin ligidal?" küsis Olga ruttu wahele, wöcras aga tõstis sõrme  ähwardamiseks üles ja ütles: Jätta nüüd oma jutustamine ja mine koju! Teine kord räägime jälle edasi." Ta hüüdis Hektari, kes Olga poole usaldawalt hoidis, astus jõkke tagasi, mõtus  teiselt kaldalt oma puu na'ale pandud püssi jälle kütte ja läks oma karuse koeraga metsa sisse, kohu ta Olga silmist kohe ära kadus. Teine peatükk. Uus krahw. DeTe samma pääwa õhtu istusiwad selle aegses metsmarja küla kõrtsis kõik wanemad küla peremehed koos ja kuulasimad ühe lahja meke, abikärnäri .sicllner'i jutustusi krahwkkust lossist.  <.a loi ruusikaga mastu lauda ja ütles: „Ia mis ma üllcnud olen, see on on üks imelik lugu selle uue krahwl härraga." „Ons siis uus härra krahw juba siin?" küsis üks peremees, kes praeguS sisseastunud  oli. „Muidugi on ta siin," wastas kärnär eile lõunast saadik on ta siin; küll pidi ta esiteks üle homme tulema, kuidas mõisa walitsejale tääda antud sai, aga tere hommikust! Eile istusiwad walitsejad  kohwe laudas, mul oli sääl umbest tegemist sääl kisub wärawawahi poiss ukse lahti ja hüüab sisse: Härra krahw tuleb. Roh, see oli üks segadus, walitseja jooksis palja peaga wälja. Ma ajasin ennast ka jalge pääle, sest ma tahtsin uut krahwi ka uäha saada. „Mis nägu ta siis oli?" künti mitmest küljest, sest krahw oli ju metsmarja küla päris härra. Mis nägu ta on? kena mitte; teda peab üsna kartma. Suur on tema, nagu Koljat, üsna teist nägu kui tema surnud  onu, kes teda mitte kannatada ci wõi nud ja siiski temale seda kõik siin pärida jättis. Ka ei ole ta puhta palgega, waid suure paksu babenega. Juuksed ja habe on juba halli karmadega segatud, eük ta küll mitte nõnda wana ei ole. Pääle seda wöib teda übest suurest punasest armist ära tunda, mis pöigitc üle tema laia otsa esise käib. (Järg jääb tulema) Isamaalt. Kures. Nende pääwade sees on kroonu tule laew „Olaf'iga haiged kadetid Kuresaare  pätti saadetud. Kiirlalt Kolmandamal Nelipühi päämal, 14. Mail, oli meil siin suur lrste püha, milleks kõik kirkkonna koolid oma liste ja koolmeistritega kiriku juure kokku tellitud oliwad. Juba kellu 9 ajal nähti inimesi püha paama ehtes igast küljest, lapsi  käe körwas ja süles kandes, waikseste kiriku poole heljuwat. Kellu 10 ajal, kus juba õige rohkeste rahwast kiriku juures koos oli, sai kiriku uks lahti tehtud ja koolid üks aawalt sisse lastud ja oma koha pääle juhatatud. Oli see toimetus malmis, siis lasti kõik rahwas sisse ja Jumala teenistus algas selle lauluga: