Tallinna Sõber äi! 15 UksteistkSmnes aastakäik Tallinnas, 8 Znriknn Mwal l88!> Ultölditc aealrht Cesti rahllialt maa! ja liaaades. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinnas LindforsU pärijate trükimajaS: ,oStas 2 rubla, 40 kop.— Pool-aaStas 1 rubla 40 kop Koju ehk postiga saadetud: aasta? A rubla pool-aoStae ! l rubla 70 kop. Kuuknlused maksan-ad lga rea ehk selle aseme pealt 5 kop. Tellimised wöetakse wuSta: Tallinnas: LtndsorsN pärijate trükimajus. : S. Scelandl, «H 54. Tartus: Laakmann. Aakweres: !?. Auys. Kaldes: H. Seidelkerg. Laxsakus: H. Kollverg. Llhukas: J. ZZütluer'! poodis. Wiljaulsis : H. Z. Aarow'i raamatupood. Yarwas: W. Wörns: «Siekrose. WalKas: W Zludolst. Kuresaares: Lange. Maal: kuida iseäranis kuulutakse. Mastajo redaktor W. F. Eichhor n. Elab Baltiskis, kirjad täiwad Baliiski (Baltischport Uaairüicsiki-Iloxr'l. Register: ÜlellõuSmise-Pühaks. Üleüldised sõnumid maailmast. Omalt maalt. Talllinuast: .Uate kohu te asjust. Eestimaa Mcierel-üh-ndus. Kingitused Keisri MajestSt'de p-astmise — Kõige kõ-gkm tönu. - Wilja wäljawedamine. Raha-löömine. Meremeeste clsamid, Pahateud.  Baltislist:  Zlmad. Sadama sõnumid. Maalt: Hobusevargused. Narwast: Kiuuiwõctud wargad. Z Peterburgist: Keisrikojast. Buchara saalekoud Teede-Rmist-r K udral Pauckcr -j. Borki raudtee-õimetase asjust, i Metropoli? — Õnn tuS. - J hi-seodus. Taza-KaSpiast: Versta Schah. Kaup Weaemaa ja Pcrsia wahel. 1 Ahwghanistan-Wenc asjust. Kewade hakUus. Iseäralised ja uuemad sõnumid. lutu-leht: Kuida tema oma ' tütre mehele pani. Ülestõusmise pühaks. Suur Lepitus e - p ä ä w, Lunastaja ja Lepitaja ülestõusmise ja wõidu mälestuse püha, on jälle kätte jõudnud,  kui see leht lugejate ette tuleb. Kõiki Nistirahwast, igast usutunnistusest, täidab see püha ühesuguse rõõmuga ja ka need wõtawad sellest rõõmust osa, kes omas kõrkluses elawast usust tagauefiwad, kes ära unustanud on ehk aru saanud ei o'e, kui palju ka sellest ,haridusest", mille peale nemad nüüd nii uhked on, Ewangeliumi tasaselt kosutama wõimu wili on. Ühes hakkab ka loodus ärkama ja mete loodame, et pea tasased soojad ilmad tulewad, kus lahke päikese kiirud kõiki kaswatada, kosutada ja küpsetada wõiwad, mida maapind inimeste ja loomade rõõmuks ja ülespidamiseks annab. Ärkamine inimeste waimulikkus elus, lepitus, ja rahu piawad suure Lepituse-püha järjed olema; ärkamine ja rõõlnus kosumine looduses piawad kewade järjed olema. Tõsist ärkamist, lepitust, rahu ja rõõmu soowime lugejatele ja kõige Eesti rahwale pühadeks ja järgmiseks eluks; tasast, kosutawat kewadet ja suwet Eesti rahwale, kes ju enamist põllutõö-rahwas on. Saagu kord need healed waikima, kes ikka weel rahu rikkuda püüawad, nimelt meie kiriku koguduste ja nende õpetajate wahel, kes lepitust ei taha sigida lasta sugude ja seisuste wahel! Saagu õige ärkamine wägewakS Ristirahwa kogudustes, saagu lepitus ja rahu kosutaks walitsema läbi ja üle meie kodumaa ja suure isamaa! See on meie soowimtne kalliks Lepituse- Vübaks. Üleüldised sõnumid maailmast. Baltiskis, Paastukuu 31. pääwal. Afrika peale on meie päiwil kõige Eüropa mõtted ja silmad juhitud. Ähed Himustawad sellest nii wahe tuntud maast osa, nagu ühest peremeheta leitud asjast, teised piiüawad  seda üleüldiste teaduste laiendamiseks läbi uurida, kolmandamad igatsewad Õnnistegija käsu peale Ewangeliumi  walgust Asrika rahwastele wiia, kelle peale küll päikese  kiirud nii kange ägedusega langewad kui kusagil mujal mitte, kelle waimud ja südamed aga weel sügawas pimeduses  seisawad. Kuida lugejad mäletawad, on kuulsam Afrika-reisija meie päimil Amerikanlane Stanley, kes kahe aasta eest uueste senna läks, keda senni juba mitu kord surnuks üteldi, kelle poolt aga nüüd ustatawäd sõnumid  tema enese kirja läbi Londonisse tulnud on. See kiri näitab nii mõnda elust ja hädast Aftikas, et lugejate meele järel teha arwame, kui sellest ,Berliner Tageblatti" järel mõnda fiin üleS paneme. See leht kirjutab: »Kiri, mida Stanley Emm Pascha abikomitee juhatajale  saatnud, on Aruwimi jõe Bunganeta saarel, Leikusekuu  28. (16.) pääwal 1888, üles pandud ja annab aru kõigist sellest reisust. miS Jaanikuu 28. (16.) pääwal 1887 Uambuyast 389 mehega wälja läks, Emin Paschat otsima, ja juba selsamal shtal Uankonda suure maakonna piirele jõudis. Hakatusest saadik näitas sealine kodurahwas «vaenlikku  meelt, pistis omad külad põlema, kippus igal wiisil reisijate peale ja tegi neile kõigist wõimust takistust. Reisijad  käifiwad aga siiski kolm nädalit ilma pnhkamise-pääwata  ja ilma kahjuta edasi. Leikusekuu hakatusel jõudis rong põlise metsa «valdkonda, kus HWad algasiwad. Kaks meest kargasiwad ära ja mitmed suriivad. Leikusekuu 13. (1.) pääwal jõudis rong Air Sibba külasse. Kodurahwas pani Stanley edafiminemise waSta ja laskis wiis meest kihwtitatnd uooledega «naha; Leitnant Stairs sai raskest haawatud, peafis aga «viimaks eluga. Raskused läksiwad suuremaks. Stanley hoidis ennast Kongo ?altm poole, et orjapüüdjatega kokku ei saaks. Leikusekuu 3Z (19.) pääwal  tuli aga stiski orja-kild Stanley «vasta ja 26 meest jooksiwad killa juhataja, Ugarrowa, juure. Ugarrowa oli üht suurt maakonda taieste laastanud ja hoidis ennast pahas mõttes Stanley ligidal, keS heaks arwas, temaga lepitust teha; 56 Somalilast ja 5 Sudaneslast oliwad «vigased ja ei «võinud edasi minna; Stanley jättis neid nende soowkmlst mööda Ugarrowa juure, «näksis igaühe eest 5 dollarit ja Ugarrowa lubaS nende eest hoolt kanda. Mihklikuu 18. (6.) pääwal lahkus'' rong Ugarrowa killast ja jõudis 263 mehega «verejanulise peamehe Kilouga-Longa maa peale. Stanley kirjutab: neli nädalid tuliwad «neile kätte, nädalid, mida keegi walge ega must rongi-liige iialgi ära ei unusta. 55 meest suriwad nälga, meie toitsime ennast marjadega, seentega ja pahklatega. Absd Saluni orjad Kilonga-Lsnga waldkoudas ekfitasiwad meie Neegreid oma sõeariistu, püssirohtu ja kõiki natukese toidu wasta ära «vahetama; meie meestekond oli taieste alasti ja meie olime kerjajad, kui sellest «valdkonnast wälja jõudsime. Nii nõdraks olime jäänud, et paat! ja kaupasi enam edasi «viia ei suutnud. Mina jätsin sellepärast paadi ja kaubad arst Parke ja pealik Nelsoni ülewaalamise all maha ja läksin 173 mehega edasi. Kõik «naa oli «laastatud,  mitte üht onnikest ei olnud Arabia orja-püüdjad seisma jätnud, ja «uis nendest ehk järel jäänud, seda oliwad  elewantid häwitanud, nenda et kõik kole kõrb oli. Künni Talwekuu 12. (Viinakuu 31.) pääwani käisime meie hirmsas puuduses läbi metsa, mis otsata olema näitaS.  Meie kannatasime järges nälga, olime luudeni ära kuiwetannd ja mitmed uäitafiwad surma omad olema. Otsata mets oli meeste julgust nii «««aha rõhkünud. et nemad minu sõna uskuda ei tahtnud, «neis saaksime jälle lagedale ja leiaksime rohket toitu. Tõrkujaid pidime meie nagu ahelatega oma järel «vedama, nende fõna-kuulmiue oli otsaS; kus iganes wõiiualik, seal müüstwad nemad püssid ja püssirohu mõne maisi-pea eest ära. Kui nägin, et nemad heast sõnast ega ähwardamisest ei hoolinud, stiS pidin wägiwalda tarwltama, lasksin kakS kõige wastaStematest  kõikide näheS üleS pul«a. Wlimaks olime metsast läbi." „ Kuuni Jõulukuu 5 (Talwekuu 23) paäwani  olime meie koleda metsa warjuS olnud, 189 jalga kõrge puudega, alt okkas-põesastcga läbi kaswanud, «naa pind mahalangemid, mädanewate puudega kaetud; sipelgad ja kärbikud igast karmast ja kujust surusiwad ümberringi, ahmid ja schimpansed karjustwad puude otsast omal isewiisi healel. Igal poolel oliwad linnud ja teised loomad meie ümber ja risu raksumine andis sagedast tähte põgenejatest elewantidest. PõesastikkuS waritsesiwad härjapõlwikud Wambullilased oma kihwtitatnd nooledega. Siin ja seal seifis ««agu pimkänd liigutamata üks tõmmukas mees sealife  suure kodurahwa sugust, oma terawa odaga, ikka «viskamiseks  malmis. Leitslik, raske õhk täitis metsa. Hingamine  oli raSke; pea igal pääwal sada? wihma; päevapaiste  ei peasüüd läbi oksastiku ja koledas poolpimeduses käidi nälgas ja kulina «värinas nädal nädali järel edasi. Minnaks hakkas otsata Kongo mets lagedamaks jääma, ja kui meie Jõulukuu 19. (Talwekuu 28.) pääwal jälle lagedale jõudsime, hõiskasime meie ja kargasime rõõmuS, ja jooksime oma koormatega mõõda rohu-maad, nagu «vabastatud  «vangid. Meie ujusime selges pääwapaiSkeS, kõik olimad oma julgust jälle kätte saanud ja waatasiwad usaldusega  tulemil» silmi. Meie olime wägewa peamehe Mozamboui  waldkoudas. Külast oli igal poolel näha ja meie ei olnud tähele panemata jäänud. Kingust kinku hakkas kole sõeakisa kostma. Sadade kaupa woolas kodurahwas kokku. Meie asusime ühe kingu peale, kindlustasime seda kuida wõisime ja «valmistasime ennast «võitlemise «vasta. Lühikene «võitlemine tuli, milles meie «võitjateks jäime, ühe lehma «võitsime ja kohe tapsime. Esimest kord sõime jälle looma liha, sellest aeast saadik, kui rannast lahkunud olime. Õõ läks rahuliselt mööda ja teisel homikul algasime  kauplemist kodurahwaga. Kuningas Mozambouile sai kingitusi saadetud, kes järgmisel homikul «vastust saata lubaS. Kui aga pääw koitma hakkas, siis ärataS «neid sõea-kisa. Meie saatsime ühe tülgi, keda uooledega «vasta «võeti ja kellele waSta hüüti, et Kuningas Mozamboni meid ära ajada käskinud." Stanley astuS lahingisse ja jõudis «võideldes kahe päawa pärast kõrgele maale, kus tagaajamise!) lõppesiw «d. Seal sai puhatud ja mahajäätud külades leiti melonid, bauanist ja «viinamarju; kanu ja kitsest sai tapetud, praetud ja keedetud. Nälginud mehed toibnsiwad pea ja nagu imeteu läbi kadusiwad külmawärinad,  mis neid waewanud oliwad. Uued raskused tuliwad aga, kiti Albert Nyauza järwe «veepind rongi silma paistma hakkas. Sealine perekas kodurahwas ei tahtnud reisijatega were-sõbrnfl teha, ei «võtnud kingitusi wasta, oli muidu küll lahke, keelas aga kõiki, ka jooma-wett. Kui rong taganeda ei tahtnud, siis läks «võitlemine lahti ja Stanley,  kellel «vähe püssirohtu oli, pidaS paremaks, omasse endisesse seisupaika 3bwiri'sse tagasi minna, kust tema Leitnant Zkairs'it 190 mehega mahajäänud Dr. Parke ja Nelsoni järel saatis. Stanley jäi siis haigeks ja oli weel haige, kui Stairs 47 pääwa pärast Parkega, Nelsoniga,  paadiga ja kaupadega tagasi tuli; 33 mehest, kes Parke juure jään,»d. tuliwad ainult 11 tagasi. Jürikuu 20 (14) pääwal jõudis rong jälle Mozamboni «valdkonda, keS nüüd were-sõbrust tegi, milles kõik teised peamehed tema järel käisiwad. Stanley kirjutab: „Toidu-asju sai muidu antud ja nii palju suigloomi, sarwloomi, lammaid, kitsi kingitud, et meie kuninglikult elasime. Kui meie weel ühe pääworeisu Nyanzast eemal olime, tuli kodurahwas Kawalisi ja rääkis, üks waige mees uimega Malewa olla peamehele üht muSta pakki minu kätte andmiseks toonud; kaS mina mitte nendega tulla ei tahta. »Ja, homme." ütlesin urina, ,sa kui Teie tõtt räägite, siis teen Teid rikkais." Sõnum oli õige ja järgmisel pääiva! oli Emini kiri Stanley käes. Emin oli Stanley tulemisest kuulda saanud ja aurulaewaga Ka«vah'sse sõitnud. Kodurahwas oli kohkudes tema eest põgenenud; ainult Nycmwssielaste peamehe naene oli jäänud ja tema käest sai Emin kuulda, cl Stanley't Mozamboni waldkoudas nähtud oli. Emin jättis selle peale kirja senna, mis Paastukuu 26. (14.) pääwafl 1888 oli ja milleS tema palus, et Stanley senna jäakS. kuhu kiri jäätud oli. Jürikuu 26. (14.) pääwal sai Leitnant Jephson paadiga Mawa'sse, Emiui lõunepooliseSse  paika saadetud, kus Emini meestekoud teda hõiskamisega  «vasta wõktiS. Jürikuu 29. (17) pääwal nägi Stanley üht Khediwe aurulaewa Albert Nyanza järwel tulema, millest Eminil mitu on ja kell 7 wöis tema Emini ja Easati käsi piigistada. See oli rõõmus kokkusaamine ja sügawa ööni jäiwad need kolm meest kokku. Emin jäi Lehekuu 25. (13.) pääwam Stanley juure, kus nemad nõuu pidasiwad. Tema et olnud mitte just selle «vasta,