Saarlane Üleüldine Politika ajaleht maa- ja linnarahwale. „Saarlasc" toimetus ja wnljaandmine, KuresaareS, kaubamilitsas.V- iv. „Saarlane" maksab: s Saaremaal aastas 1 rbl. 30 kop., postiga saadetud 2 rbl. > Saaremaal pooles aastas li, rbl. kop., postiga saadetud ll rbl. 23 kop. ? Tuleb wälja iga esmaspcimval. Kuulutuse rea ehk selle ruum maksab  S kop. Ä4. Esmaspääw 17. Junil 1885. li. aastakäik Näitemängust, Teine kõne peetud Kuresaares.  (Ots.) Minema korrane mäng awaldas meile ühe talupere mehe, keda raha ahnus oli nõnda kaugele miinud, et ta raha kokku hoidmiseks mitme sugust kawalaid ja üle kohtuseid tegusid hakkas tegema; raha ahnuse pärast lahutas ta ka oma tütre ta armastajust peigmehest ära ja saatis teda soldatiks. Kuidas arwate auustud kuuljad? Kas kaks noort inimest, kes teine teist armastawad, kes teine teisele omad südamed  on lubanud, kes oma eest tulema elu tormis plaanid on ära rajanud, ei peaks kurbtust tundma, kui nende mammad kõik nende praegust ja tulewat elu õnne nende käest ära riisuwad? Mis peaksiwad na'd wiimasel kokku saamise tunnil ütlema, kui na'd igawcste üks teisest peawad lahkuma? Ma arwan, et nende kurbtus küll seda mäürt on, et na'd pölwili heidawad ja Jumalat valuwad. See tuli ka minewa korrafes näite-mängus ette. See lahkumise pilt awaldas selgeste, kui suurt walu ja kurbtust isa oma tütrele raha ahnuse pärast  oli saatnud. Oleks meie selle puhas wälja jätnud, siis ei oleks pilt mitte nii erk, nii silma paistaw saanud. Siis oleksime ka wõinud raha ahne isa wangi wõtmise ja Siberi saatmise pildid wälja jätta, ja kui meie niisugused ergemad  silma paistawamad õied näite mängus ülese otsime ja wälja laseme, sellega alandame  mängu hinda ja wäärt olekud. Mihkle ja Liise tükki on mitmes kohtas linnades ja külades suure maa sees mängitud  ja kuskil ei ole kuulda ette tulewad, et selle tükki sees midagi üle liia, wõi ülearu on olemas; igal pool kiidetakse seda tükki. Kuidas siis meie Saarlaste maitsmine ja tundmine ise sugune on, kui suure hulga Eestlastel? Need kes awaldasiwad, et Mihkli ja Liisa palwe oleks pidanud wälja jääma, on seda päält kauduse nü- gemise järele teinud, ilma et oleksid järel mõtlenud, mis on näite-mäng, ehk mis tarwis teda mängitakse. Nleüldsi olen ma tähele pannud, et mitmed meie Saarlased näite mängu tähtsusest  meel aru ei saa. Seda tunnistab see, et mõned mängu kahjulikuks arwawad,  seda tunnistab see, et palju ei mõista näite mängu päält waatada. Mitmed awaldawad naeruga oma röömu mängu saalis sell ajal, kui tõelikud ehk kurwad kohad mängitud saamad. Sarnane naeru kisa segab mõistlikumadele päält waataiatele  sõnade ära kuulmist ja rikkus mängi jäte maimu olekud ehk tuju. Mängisaal  peaks enamiste ikka kõnelemisest ja naerust waikne ja maga olema ja kui wahest  rööm üle kätte läheb, siis peab ta ruttem waigistud saama. Meie Saarlased  peaksime ka nõnda wiluma näite-mängu päält waatama, kuidas seda mujalgi tehakse; see on, meie ei peaks mitte ükspäinis püüdma ilusaid kõlawaid nalja sõnu ära kuulatada ja neid naeruga kui soola rahe- Jututuba. Mrg.) Tõsise ja nukra mehe filmist weerasiwad pisarad Ae põskede. Ta tahtis üles tõusta  ja ära minna, aga ta ei saanud selle sceftpidise wöitluse pääle wsitu ja jäi ometigi oma paiga pääle istuma ja mastis  sagedaste sõnna kohta metsa poole, kus wähike tema silma eest ära kadunud oli, uurides ja otsides, kas ehk teda jällenähja oleks ebk kas ta mitte juba tagasi ei tuleks. Viimaks tuli tema selja täie Tuima raasude ja lobnawa rohtudega, mida ta ühe rätiiku siste sidunud oli. Kumardamise  ja «orpimncga oli siidi pael, mida ta kaelas kandis, oma koha päält Sm läinud ja sellepärast tuli Ml kulges rippu  w asi. üks aruldase moega, kuldsõrmus Ahe hiilgama kiwiga nähtawalc. Kui wähike seda wõcrast jälle nägi, kus ta ikka meel selle samma koha Mäl istus, siis renis ta sõrmust ruttu ja hoolega sörgi krae marju ära ja NkS edasi. .Jumalaga, härra! ütles ta liht wiisil ja ZaöM temast mööda minna, aga tema küsis kWUtNPst Mähe wSriMa häälega:  ,MS su vinu on?" „Minu nimi on Olga," wastas wähike suurde silmadega küsija otsa waadates. „Aga üttelge ometi, kes teie siis olete, härra?" Ma olen kõige selle aja see üle järge mõtlenud. Teie olete üks jääger? Sest üks mõrtsukas teie ei ole ju ometi mitte." Sääl pidi nukker mees ometi naerma ja kui ta nõnda heas meeles oli, lükkas ta kogemata oma kübara tagasi. „OH, mis suur kole märk teil saal on!" hüüdis mahike wõera otsa sõrmega näidates.  Wõeral oli juuste ääres otsa pääl üks suur tume punane ar'm. Olga sõnu kuuldes lendas puna üle wõera näu ja ta kabas tiitsaste kübara jälle oma koha pääle. „Jah, üttelge kord, olete teie üks rõõwcl?" lisas wähike rapukas juure. „Ma pole küll meel mitte rööwlit näinud, aga kuulnud  küll ; ja teie olete pea taga seda nägu, kuidas wana ema m'ule rõöwlist rääkinud on. Rööwlite käsi käib wiimaks ikka pahaste, nad saamad kas uks poodud ehk ära tappetud. Aga kas teie ei kosta siis enam midagi?" „Ma ei ole mitte rõõwel," wastas mõrras, kellele lapse putterdamine meele järge näitas olewat, nõnda et ta oma tasust  midagi otsis, ja ühe hiilgama hõbe raha wälja tõmbas, kus juures ta ütles: „Wõtta seda, Olga; sa näitad waese rahwa laps olewat. Kas pole tõsi, sinu wanemad on üsna waesed Siiski wähike ei wõtnud raha mitte wastu, waid lükkas armu annid tagasi ja ütles: Ma ci tohi midagi wastu wötta, härra, mitte midagi; mana ema on seda kLwaste ära keelnud. Ja minu wanemad, nemad ci ela mitte enam, nemad on juba ammu surnud, ja mu'l ei ole ühtegi muud inimest,  kui mana ema. Kui ta surema peaks, ja ta on ka üsna haige, siis ei ole mul muud kui armuline Jumal üksi." Saal wõttis wõeras rohu kimbu kätte, soris seda läbi ja laskis hõbe raha senna sisse libiseda, ilma et Olga seda näinud oleks. Olga aga rääkis ikka terawaste edasi ja küsis; „Mis teie siis olete, kui teie mitte rõöwel ei ole, härra? Ehk olete wahest möui metsaülem?" Kuna tüdruk nõnda küsis, oli wõeras tema rohtusi waatatcs ühe rohu „metsmcister"  leidnud ja ütles iseeneses: „Metsmeister." Äh soo, metsmcister olete teie! hüüdis kohe wähike. „See on ju muidugi enam meel, kui metsa wabt mõi nwtsa ülem? Roh elage siis terwest, härra metsmeistcr; ivana