Wiljandist teatab „Rig.'Zeitg.," et sääl kohaline kreiskool, kus Saksa keel õpetuskeeleks olnud, kinni Pandud. Augusti kuul sell aastal saada ta Wene õpetuskcelega awatud ja linnakooli õigustega käima pandud. Seniacgne kooliinspektor  Christiansen pannud oma ameti maha ja olla neil Päiwil Wiljandist ära reisinud. Oma kuue aasialise tegewusega olla ta kõikide auustamist ja armastust enese pääle tõmmanud. Tema kohast meest ei olewat praegu teadawal. Rakwcrest teatab „Eesti maa kubermangu ajaleht," et saälses haigemajas, mida Memershausen asutanud ja tema kulul üles peetawat, ka üks haigete türm wõi wanHltuba olewat, kuhu haiged, kes kudagi wiisi eksinud, sisse Pandawat. Mõni kord panda haigemaja ülewaataja haigeid siuna koguni 24 tunniks puuri. Kubermangu prokurööri abi olla ö. juunil ritmeister Safonowiga tähendatud haigemaja ülewaatama  läinud. Sääl leidnud nad ka tõesti haigemaja köögis laudadest kokku löödud wangikongi, mis nii kitsas olnud, et wae- walt üks matrats sisse mahtunud, hile- ! waataja naene seletanud, et sellesse kongi tõesti haigeid puuri pandud, iseäranis üht J. - d. Kõik haiged, keda selle juurde tunnistajateks kutsutud, kaebanud halsva rawitsemise üle. ülewaataja ei anda nendele  seadusM jagu toitu kätte, waid sööta  sellega oma sigu. Haigemaja korratumat  olekut tunnistanud ka. must sängipesu ja halb õhk, ehk küll toad kõrged ja haigemaja  linnast eemal ühes aias olewat. Läti maalt. Wnast, Eramaksude jaoskonna ülem hra Jermolow on minewal laupäewal Riiga jõudnud, kus tema juhatusel maal olewate wiinakodade omanikkude kongress oma läbirääkimisi  alganud. Dtsused saada wõimalikult  pea kinnitatud. Kuda kuuldub, olla hra Jermolowi juhatusel weel mitmetes teistes  Wcne maa linnades sarnaseid koosolekuid  peetud. ' ' komitee saadab muusika koolmeistri sääl Tukkümi, Tilseni, Dvndangeni, Goldingeni, Westnesis" soowib, et herra Wiegner sellel reisil ka Läti rahwa Manu tantsisi ja riideid Wõnnusl kirjutatakse Läti ajalehele „Balt. Westn.", et sääl praegu iseäraline enesetapmise haigus walitsemas olewat. Juba kolm surnukeha wõetud puu oksade kullest maha. Enesetapjad olnud nimelt üks 7i). aastane poissmees, üks tüdruk jkclle selg perenaese löökidest sinine olla olnud) ja üks zoodik G. Sch. 17. skp. on 2 wangi kohalisest wangimajast ära põgenenud. Wene maalt. Kirjad. St. Peterburis, heinakuu 24. p. 1838.  Peulatas.  ?l, Wekerburist. Et kirikute põlemiste korral Palju inimesi selle läbi hukka saamad, et kirikute uksed sisse poole lahti käiwad, on päälinna piiskopkonna ülemwalitsus ette kirjutanud, kirikutele wäljas poole lahti käiwaid uksesid muretseda. 20 skp. oli wangikodade ülemal ja Balti Greeka Õigeusu Bratstwo seltsi presidendil  salanõuunikul Galkin-Wrasski õnn Keisri Majesteetide jutul olla. Ülesandmised ülikoolisse astuda soowijate  poolt olla sel aastal õige rohked. Juba 900 noortmeest olla endid üles andnud, kes enamasti seaduse tundmist tahta õppida. Rohkem ei saada ülikoolisse wististi mitte wastu wõetud kui 400 inimest, nende seas 12 Juuti. Ettelugemised algawad 12. Woskrvast. Kristuse äraseletamise kirikus ristitud 15. skp. mitmed Juudid Wene õigeussusse. Ilmberristimise Põhjusel  kogunud hulk Juutisid kiriku ümber kokku, awaldanud teotawaid sõnu Õigeusu kohta ja kihutanud selle läbi rahwast wihale,  nii et mõlemate rahwaste wahel käsisõda  tulnud. Politsei wahele tulemisega on rahurikkumine lõpetatud. 'Zlowotsherkaskist. Sääl olla nõuu, 900-aastaliseks ristiusu Wene maale tulemise  mälestuseks Aiht auusammast ehitada. Selle mälestuscsamba plaani olla ehituskunsti  prof. Kaminsky juba malmis teinud. Jalta kreisis olla, kuda Sewastopolist  teatakse, Gusussi mets, mis 1200 deSsätini suur olnud, Põlema läinud. 600 meest olla sinna tule edasi tungimist keelama  saadetud. Jekaterinoslawisse saada, nõnda teatab „Odess. Zeit.," Wene rahameeste läbi suur põllutöö masinate walmistamise wabrik ehitatud. Wabriku niineks pandawat  „Dnjepr." Wabriku ehitamine wõetawat  et kõigiti jõudu oleks wabrikus walmistotawaid nrsinaid odawasti wälja müüa ja selle läbi wäljomaa  põllutöö masinaid Wene tagasi tõrjuda, Põhjuskapital olewat 75v,l)öt) rbl, suur. . Põllutöö ja majapidamine. Põltsamaa E, P. S, kõueks pidanud Karl Moks. Sarwelajad. Lehma Pää on alati pikem kui pulli pää. Pulli alumine püäjagu on lühem, otsaesine aga laiem ja pikem. Ta on ka ülepää paksema keha wormiga, Pullidel on niisugune morni küll soowitaw, kui see aga ka lehmade juures nii juhtub olema, siis ei wõi nendest mitte hääd piimasaali loota.  Niisuguseid wöib aga kasuga lummamiseks  tarwitada, sest et nad hää terwisega on. Kui pullide otsaesine liig pikaks ja kitsaks  läheb, sarwed peenikesed on, silmadel läige ja hiilgus puudub ja nad unised, lollid wälja näewad, siis tulewad niisugustest  Pullidest, kui neid sugutamiseks tarwitatakse,  nõrgad ja põdurad wasikad, kes tuletvaks suguks wäga halwad ja kõlbmata Selle wastu ei pea aga pulli pää ka mitte wäga kange ja raske olema, see näitaks  liig madalat looma seisu, Tagumine pää jagu ehk kukla-augu kont peab otsaesise  kondiga õiges winklis kokku minema, see tunnistab täieliselt wälja lasunud kuklatagust.  Ja hästi tubli kuklatagune pidada  ikka loomade juures hää tundemärk olema, pullidel tähendada see hääd sugutamise  wõimu, hääd tõugu lehmade juures aga oma wasikate eest suurt hoolt ehk armastust ja poegimise kergust. See on ka küllalt selgesti teada, et loomulikult hästi kaswanud elajal hää kuklatagune on, kuna aga nõrgad elajad wäikse kuklatagusega  on, kus kuklakont otsaesise kondiga terawasse winklisse kokku heidab, Sääl juures tõuseb kuklahari tagant kõrgele ülesse. Niisugune kuklaharja kõrges olemine peab küll ikka olema, ei tohi aga mitte kunagi liig kõrgeks minna, Sarwede  wahelt on kuklahari pikkade, ettepoole  langewate karmadega kaetud, Häädel piimalehmadel on need karmad ikka ilusad, peenikesed ja läikiwad. Möldri saladus. Ch- Kann i I e' se uudisjutt. (Järg.) „Elli!" hüüdis baron. „Sa elad!" ' Elli ei wastanud midagi, wvid wahtis imestades nooremehe otsa. Baron warjas ruttu neiu Paljast rinda, tõstis teda sülle ja kandis nagu last Wana weski poole. Elli ei rääkinud midagi, ta silmad wajusiwad  kinni ja Pea langes nõrgalt baroni õla pääle. „Elli!" sosistas baron ja surus neiut oma rinna wastu tahtis teda sääl soendada. Neiu oli jälle nagu eluta; baron pani oma käe tema südame kohta, süda tuksus Pikkamiste. Wana weske oli meel umbes pool wersta kaugel, baron wäsis ära, ta istus ühe kiwi pääle ja hoidis Ellid süles, kes ikka weel minestuses oli. Õrnalt lükkas ta lahtised, märjad juukselokid neiu ytsaeest  kõrwale wahtis ta näo pääle. Loojaminewa  Päikese kiired paistsiwad Elli näo pääle ja tegiwad teda weel ilusamaks. „OH, kui mul üks õde oleks I Kui see ingel  minu õde oleks I" mõtles baron  ja waatis õrnalt neiu pääle. „Sina ei Pea teda enam oma süles  hoidma!" sosistas sala hääl baronile.  „Tcma on sulle wõeras, sina ei tohi Wana meskisse minna, isa Martin ei salli seda. Wana weski õis on wiimast korda sinu käes." Baron tõmbas sügawasti hinge. „Minul ei ole kedagi! Mitte kedagi! Ei isa, ema, wenda ego õde!" mõtles baron.  „Wana weski õis ei ole. minule muud kui üks wõõras; mõne aasta pärast ei tunne ta mind enam. Aga tema jääb igawesti minu mälestusesse, nagu üks surnud  õde, kellega ma lapsepõlwes olen ühes mänginud ja rõõmustanud!" Baron Pühkis oma silmi, tõusis ülesse ja ruttas oma kalli koormaga Wana weski poole, kuhu ta warsti jõudis. Isa Martin  tuli talle ukse pääl wastu, sai silmapilk  aru, mis sündinud ja ehmatas raskesti.  „Ärge kartke!" ütles baron „Elli elab, on aga natukene uimane." Ta wiis neiu woodisse, isa Martin läks sõnalausumata temale woodi juurde järele, wõttis Elli käe pihku ja küsis wärisewa häälega: „Kas haige oled, tütrekene?" „Ei ole, papa!" waStas Elli nõrgalt.  „Kuda Sa jõkke kukkusid? Kes Sind peastis?" „Elli rääkis nõdra häälega lühidelt, kuda talle õnnetus juhtunud, ja kuda baron  teda wist wälja toonud ja koju kandnud. Martiü käskis teenijal naesterahwal ruttu Ellile kuiwad riided tuua ja siis theed keeta. Siis otsis ta baronit taga, see oli aga juba ära läinud .... Baron jõudis juba Kose tammi juurde. Ta oli wäga wäsinud; imelikud tundmused liikusiwad wägewasti ta rinnas, ta ei usaldanud  kitsast tammist üle minna, sest ta jalad wärisesiwad. Wäsinult istus ta jõe kaldale maha. Päikene oli looja läinud, rohi oli juba  niiske ja kerge hall auur tõusis jõest ülesse. Baroni riided oliwad läbi märjad, wilu niiskus tungis talle kontitcni, ta ei tundnud seda. Päewased juhtumised käisiwad  ta mõtete eest mööda. Uimaselt oli ta Malistalt Koitlale jõudnud; tal e-i olnud euam isa, ta oli teda ägedas tujus wõõraks tunnistanud. Rõhutud südamega oli ta siia Wana weske poole jalutama tulnud, oli mõtteta juba üle kose tammi sammunud, ikka Wana weske poole, ilma et seda ise teadisgi. Sääl kõlas Elli appihüüe,  ta ruttas sinna poole ja wõis weel õigel ajal Wana weski õit surma kätte wahelt ära kiskuda . . . „Mis ma olen nüüd!" mõtles baron.  „Öks tühi paljas „baron"l Ilma rahata, ilma isata, mana Martini wõlglane; ei weel Palju alam! Tema pidas mind nii madalaks, nii kehwaks mõla  maksjaks, et mulle parem mõla kinkis I Sääl on nüüd minu kõrge seisus, minu suur ema pärandus, minu isa rikkus! Ma olen paljas nagu kiriku rott! Pean kõige kibedamas kitsikuses siplema!" Ja sala hääl sosistas : „Hüppa jõkke I Sa peased ruttu I Sinu wali isa saab tõesti sinu surma kahitsema, saab oma süidi  malusasti tundma ja sinu häda on talle tasutud, Kus ta paneb siis oma rikkuse? Wiigu ühes hauda, kui ta ei raatsi oma ainsa pojale midagi anda, Olgu siis oma seisuse pääle uhke, ta on siis sellest lahti, kes tema nimele häbi teeb." „Häbi?" mõtles baron, „Ei, mina ei sure! Mina ei ole oma nimele häbi teinud I Isa näeb minu wabameelsid mõtiid läbi wanaaegse prilli! Ja siis kas ma siis oma jõuul edasi ei saa, nagu Winterl Ja siis ma tahaks näha, kuda Elli käsi edespidi käib, tahaks teM. eest, kui õe eest hoolt pidada ja tema „Wend I" Oh kui kallis on see nimi selle meelest, kes teda ei omanda, keda saatus selle õnnega ei ole õnnistanud I" „Mis Sa waewad oma pääd, sarnaste mõtetega, mida elu tõsidus laiali ajab. Isa Martiu ei salli, et sa Wana meskisse lähed, sina ei saa Ellid nähagi. WuimH Martin'on sinu wastn oma hääduse lõpetanud,  sinu püüdmine, tema sõprust uuesti omandada, on asjata; tema on järsk ja kindel. Näe, sina peastsid tema tütre elu, aga tema ei tänanud sind mitte ühe poole sõnagi, ei pannud sind sugugi tähelegi. Temal saab aga tõesti kahju olema, kui kuuleb, et sa surnud oled; siis ta wõib kahitseda kui tahab, see on talle paras I" „Ei I" wastas baron iala h^tleaa. „Mina tänu ei taha oma teo eest, mida iga teine nii ära oIW teinud. Olgu isa Martin minu pääle pahane, ta jääb mulle ikka armsaks. Oh, oleks ta minu isa, ma oleks palju õnnelikum!" „Harra baron!" hüüdis üks madal mehe hääl baroni ligidal. Baron kargas järsku ülesse, nagu oleks teda uss hammustanud, härra Moorits seisis tema ees. Sõnalausumata wahtis baron Mooritse  otsa, ta tundis alles nüüd, kui külm tal oli. „Mis teie siin meel nii Hilda märja riiete sees jõe kaldal istute? Teie wõi'te ennast ära — ütles Moorits. „Ja kellel sellest kahju oleks ?" Baroni hambad lõdisesiwad külma pärast, ta huuled  oliwad sinised. „Mitte nii hoolimatalt! Teil on isa, mis saaks see ütlema?" „See ei ole teie asi!" „Teil on õigus minu wastu niis gostl toonil rääkida; ma tegin Teile teatud iorral  ülekohut, ma tean seda ja kahitsen wäga l Teie olete hoopis isesugune mees, kui ma esite arwasin. Andke mulle kätt, lähme ruttu Wana meskisse, kus Teie tuimad  riided peate saama." Moorits wõttis Baroni käe warre oma kaenlasse ja wüs teda pool mägist edasi. Baron ei rääkinud midagi, ta oli liig wäsinud  ja külmetas, tal nähti ükskõik olewat,  mis temaga sündis. „Teie kukkusite wift tammi päält jõkke? küsis Moorits. „Ei, mina läksin Prütahtlikult mette." wastas baron waewalise häälega. (Järg tuleb.) Nõuuküsimised ja nõuuandmised. Kas on kudagi wõimalik lapsaussisid suu>u> maks ara kus nad kapsastele lnaa kipuwad  tegema. Palun asjatundjatelt kastust. K 84 Postimee s. 1888,