Tallinna Sõber 2. NeljaS aastakäik Tallinnas, lõ. Näärikuus pääwal IM. Ultiildne aealeht Gestirahwale maal ja kanades. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinnas Lindfor«'i päriate trükimajaö: aastas s rubla, 40 kop. pool-aastas I rubla 40 kop Koju ehk postiga saadetud: aastas 3 rabla pool-aastas 1 rubla 70 kop. Kuulutused maksawad iga rea ehk sesse aseme pealt s kop. Tellimised wöetakse wasta l Tallinnas: Kindsors'i päriate trüktmajas. AeterSurgis: J. G. Seelandk, o»iiirsxoM» 54.— Harkus: W. Just. Acrnus: K. Kudewiita. Uakweres: K. Wattly. Aardes: A. Seidelbcrg. Kapsaku-: H. A. KollSerg. Kuresaares: Hy. Kauge. Maak: kuida iseäranis kuulutud saab. Wastaja redaktor: W. F. Eichh orn. Elab Baltiskis, - kirjad käiwad Baliiski (Baltischport - LaÄiiüei-iü-Iloxrr..) Reaister: Eesti Aleksaudrikool ja kirikuõpetajad. Omalimaalt: Tallinnast: „Sakala" lahkumine manast aastast. Anutähcd ja auunimed. Tuletõrjujate Seltsist. mahlad Mud. »,Walgus . Patrouaadr õigus. -- M. Lindenberg. - Tartust: M. Wares. - ..Tartu Cestr Setkuag-' svnmnrd. - Narmast: Linnapea. Wõru maakonnast: Rumalus. Kuramaalt: Wastapauennne. Peterburgrst: Ruksrathr Priisideni Riigi sissetulemisel, ja wäljamiuemised. Rahwa hulk. Wõeramaa aealehtede sõnumid. Hsott kandmine ..Jeanette". L-pitufe kirik. Kindral Tsherewiu. Paberraha. Keisri kroonimisest. Warsha wist - Tedtud kahju. Amuuri maakonnast. Asutused. Wõeralt maalt: Saksamaalt. Austria-Ungrumaalt. Rumeeniast. Jutu leht: Jssand-Jumala möldri pärijad. Kirja wastused. Kiriku teadused. Aleksandrikool ja kirikuõpetajad. (Lõpetus.) Ühe rahwa rahwuslik asi on mitmekorraline. Uhe kooliga ei ole seal weel palju tehtud. Meie ees on selles mitmesugused wallad. Pöörame silmad tahapidi, siis on wana ehituste ja kunsttööde tundmine (mythologia) ja rahwaõte  tundmine (ethnologia); waatame meie käesolewa aea ja tulewa aea peale, siis on: kirjandus, keeletundurine, rahwusliku elukombe ja hariduse kosutamine, ja senna sekka wõib küll mõnda muud lugeda. See on üks suur wald, ja miua lisan kohe juure, üks õige osawõtmine kõigist nendest küsimustest, ei ole hingekarjatse kohuse läbi koguni mitte keelatud. Jumal ei taha meie käest wist mitte üht ilma ühegi karmata üleüldist maailma-kodaniku olekut. Niisamati kui iga Ristiinimene, uenda ka iga kirikuõpetaja,  ükS õige isamaa poeg olema peab ja olla wõib ja temal isamaa elukäigu kohta soe süda olema peab, nenda ei pea tema ka oma rahwa rahwusliku edenduse kohta wõeras ja tuim olema. Aga ometigi tulen mina jälle ühe wastusega: meie töö on ühe teise walla päris. Meie töö ei ole mitte ühe rahwa rahwuse teenistus, waid meie töö on Issanda päris ja on teenistus Jumala riikiS. Kui selle mõtte wasta meile kirikuõpetajatele süüks antakse,  meie Võtaksime liiga mähe osa selle rahwa püüdmistest,  kelle kallal meie tööd teeme, et tunneks sellepärast ka selle rahwa tarwitusi küllalt ja ei wõiks siis ka kui hingekarjatsed  mõeduwalt tööd teha, ja kui selle juures 1. Kor. 9,20 j. e. peale tähendakse, kus Paulus ütleb: ,3a mina olen Juuda rahwale otse kui Juudameheks saanud, et ma Juuda rahwa kasuks saaksin; neile, kes käsu all on, olen ma saanud kui need, kes käsu all on, et ma neid, kes käsu all on, kasuks saaksin", siis wõib jo selle süüandmise sees midagi õigust olla. Aga see süü ei seisa koguni mitte seal pool, kuhu tähendakse. Pauluse juures ei ole ometigi see „Juudameheks saamine" koguni mitte pea asi, waid: ,et ma Juudarahwa kasuks saaksin", ehk kuida see s. 22 seeS, rohkem üleüldist wiisi seisab: Ma olen kõigile kõigeks saanud, et ma köikpidi mõningad õnsaks teeksin". Et meie nüüd selles osawuses. mida meie kõik tarwitame ,EestlasteleEstlasekssaama",ehk weel küllteinud ei ole, seda ei taha meie mitte salata. See wõib suuremast  ehk wähemast hoolsusest tulla, millega tööd.tehakse, aga palju tuleb ka looduslikust annetest. Mina tahaksin selle juures ühe asja juures aga ühe asja peale õige kangest tähendada, seda saab süüandjatest ikka unustatud: siin ei ole koguni mitte rahwuslisest asjast jutt, waid üksi hingekarjatse aSjast. Ja et sedasama Paulust näituseks  ette panna, kes Juuda rahwale Juudameheks sai: keS wõib küll seda Apostlit kui iseäraliste larwituste kosutajat  ette kujustada? Wõib küll keegi näituseks mõtelda, et tema sel aeal, kui tema Korinthi linnas aastat armuõpetust kuulutas, iseäralikust Judarahwa koolisi asutas,  ehk mõtelda, et tema Juudarahwa rahwusewaimu ülendamiseks ja alleshoidmiseks tegew oli? Seesugune tegewus seifis sellest teest körwal, mida tema käis, ja seesugune  tegewus seisis sellest teest körwal, mida tema käis, ja seesugune tegewus seisab ka meie teest kõrwal. Selle kohta aga „Juuda rahwale Juudameheks saama", mis tõeste ka meie külge puudub, tahaksin mina Ühe asja peale tähendada. Sean mina need Eestikeeli kirjad kõrwuti, mida Saksa. sugust ja mida Eesti sugust kirikuõpetajad wälja annud ametliku tegewust kõrwuti seada ei ole wõimalik, aga mina arwan, et ka seal teistwiisi kuju näha ei oleks sean mina need kirjad kõrwuti, siis pean miua tunnistama, et Saksa sugust kirikuõpetajate seas mitmet leitakse, kelle tööd kesta ja sisu poolest paljn eestlikumad ou. kui Eesti sugust kirikuõpetajate kirjad. Seda peame meie kõik nõudma, kes meie Eesti koguduste kirikuõpetad oleme, et meie nii palju kui wõimalik Eestirahwa maimu sisse tung ime, see ei pea aga mitte meie otstarbe olema, waid meie tee ja toorist. M meie neid mõikaksime Jumala  riigile", see on eesmärk, see peab ikka selleks jääma. Töö ühe rahwa rahwusliku edendamise kallal ei ole aga mitte korraga ka töö Jumalariigi kallal. Põhjuse poolest ei seisa küll ühtigi selle wasta, et üks kirikuõpetaja oma Vaimuliku töö kõrwas ka tööd rahwusliku! tähendusel teeb, aga mina arwan, et kirikuõpetaja sellega palju jõudu ja aega oma Vaimuliku ameti kahjuks kulutb. Waimulik amet pärib aga täit tööd, mitte poolt' Mina soowin wäga, meie Eesti sugust ametiwennad mõtleksiwad selle peale, et nemad  ennast mitte liiga sügawale rahwusliku püüdmiste sisse kiskuda ei laseks. Sellest wõiksiwad kergest patud ametitruuse wasta tulla. Aga weel on üks seisupaik Aleksandrikooli kohta, ja paraku on see wäga ette otsa astunud, see on erakondlik  seisupaik. Aieksandrikool on Eesti rahwusliku erakonna  tähtsönaks saanud. Ja see on seesuguste tähtsõnade eraomadus, et need läbirääkimise ringkonnast wäljaspool seisawad. Mõndas seltskoudas maksab see kui liikumata põhjusõpetus, et ükfi seal üks süda Eesti rahwa kohta olla wõib, kus tegew kaastöö Aleksandrikooli kallal on. Ja mina arwan, et suur hulk Eesti Isamaa mehi leitud saab, kes seda mõtted täides usalduses tõeks peawad. Seda  põhjusmõtted kuulemad nemad kõige wähemast enamist igas aruandes Aleksandrikooli üle ja kutsekirjades rahakogumiseks,  mitmet wiifi seletama. Seda saab umbes nende  ette pandud, kui oleksiwad anded Aleksandrikooli heaks ühel hoobil ka wöitlemine ja tõrjumine Eestirahwa wägewate  waenlaste wasta. Ja Eestirahwas kuuleb seesuguste  kuulutustest, et temal palju waenlasi oleks ja et need waenlased rahwale õhku ega walgust ei soowits, ja nende waenlaste eesotsas saamad rahwale sagedast kirikuõpetajad  nimetatud. Ja miks? Sellepärast, et nemad Aleksandrikooli  aSjus sellesama seisupaiga peal ei seisa nagu nendanimetud rahwusliku erakonna eestwedajad. Mõned neist teadusandjatest wõiwad seda südame usalduses kirjutada,  et kõik need, kes mitte Aleksandrikooli eest täõd ei tee, Eestirahwast üleüldse ühe madala haridusejärje peal pidada tahakstwad, nemad ei tea ehk tõeste mitte, et seesugust  waeulast koguni mitte ei ole, kuida nemad neid rahwa  ette kujustawad, waid et üksi mitmetwiifi mõtteid selle tee üle on, mille peal rahwas peab juhatatud saama. Nendega nüüd, kes heas uskus meie, kirikuõpetajate wasta üles astuwad, sest et nemad sellega rahwale head teha arwawad, nendega wõiks, kuida mina arwan, lepitus wõimalik olla, nemad peaksiwad ometigi sellest aru saada wõima, et kirikuõpetajate tamne eemalhoidlik olek Aleksandrikooli  kohta tõeste mitte sellest tulla ei wõi, et nemad Eestirahwa edenduse wasta astuda tahaksiwad. Aga teisi teadusandjaid on weel, kes mitte nii auusad et ole. Minu meeles seisab üks aruanne ühest abikomiteest  mõne aasta eest, milles rõõmu wasta waidlemise  üle Aleksandrikooli wasta, tunnistatud sai. See wastarääkimisest tulnud kära olnud koolisõbru uue eest hoidnud, ja sel waidlemise aeal jooksnud anded rohkest kokku. Selles on ometigi selgest wäljaräägitud, et üks jagu andjatest mitte oma osawötmise ja armastuse pärast asja kohta, waid kiuste pärast oma andeid andis. Ja kui selle üle rõõm ustakse, siis ollakse juba nii sügawale erakondlaste keerutuste fiisse kistud, et ka kurja tujude abi ei põlata. Seal ollakse siis ometigi juba esimesest kõrgemast  otstarbest, Aleksandrikoolis rahwale üht haridusepaika ehitada, kaugel eemale nihkuud. Kes ilma eesmõtete neid seletusi läbi arwab, see saab kirikuõpetajate tänist eemalhoidmist Aleksandrikooli asjus mõistma. Kui kindlast Ristiusk ja haridus ka üksteisega köidetud on, kui palju osawõtmist meie kirikuõpetajad ka Eestirahwa  waimuharimise kohta rindus kanname, meie ei wõi tõeks tunnistada et üksi need õieti rahwa hariduse eest tööd teeksiwad, kes Aleksandrikooli eest hoolt kannawad, ega wõi neile õigust anda, kes töötegemist selle kooli eest armastuse mõ-edupulgaks rahwa wasta teha tahawad. Mina olen oma kirjale juhtsõnaks Võtnud ,»ins ira et stuäio". See olgu üheks tunnistuseks, aga ka üheks kutseks. Teeme meie kirikuõpetajad oma tööd edasi: sms ira. Meie ei tohi ennast ülekohtuste kaebtuste läbi eksitada jasta. Ja tunnistame ka siin jälle, et meie töö olgu sius ira et slnäio. Meil ei ole salamõtteid, ei ole erapüüdmifi,  ei rahwnslikkusi, ei wägiwaldseid ega tagasiwedawaid.  Teeme tööd edasi oma kutsumist ja kohust mööda, oma teadmise ja südametunnistuse järel, Jamala ja inimeste  ; ess ja loodame meie, et üks erakonnata aeg ükskord tunnistama saab, meie oleksime oma tööd teinud sius ira et ktuäio, L. Hörschelmann. Lugejate wastas ei ole meil selle kirja juure midagi lisada ja meil ei ole tarwis midagi tähendada ega seletada.  Lugege igaüks oma enese silmadega j r mõistku oma enese mõistusega. Meil on aga midagi ütelda nende kohta, kes meie lehtes ikka midagi muud lugeda himustawad,  kui selles kirjutatud on, ja meil on midagi paluda selle kirja auustatud ülespanija ees. pßishki Mesinik" on meile seda auu teinud, et meie lehte pEeslikeeie kirjutatud Saksa kirikuõpetajate leheks" nimetas. Sel sõnal wõib xßishki Wehstniku" tarkade keskis oma teutlik tähendus olla, aga nende tarkuS ei ole mitte meie tarkus ja meie ei himusta ka mitte seesugust tarkust. Meie maakiriku õpetajad ei aruta oma keSkiS üksteise suguwerd ja ka meil ei ole iialgi asja olnud seda  teha, ja »Rishki Westniku" tarkadel, kes meie maakiriku  weriwaenlased on, ilma et nemad seda meie maakirikud  tunneksi.vad, neil ei ole õigus seda teha. Kes Eesti koguduste eeS kantslete pealt puhast ja inimeste tarkusest ja inimeste ülemeelest solkimata Jumalasõna Eestikeeli kuulutawad ja altarite eeS EeSti kogudusi Eestikeeli  õnnistamas need on Eesti kirikuõpetajad, olgu nende esiwanemate kodukeel Eestikeel eht ükski teine olnud, oleksiwad nende esimanemad ka /Rishki Westnikui" tarkade ja toitjate ligisugulased olnud. Needsamad meie maakiriku õpetajad oliwad Eesti keele ja Eesti kirjanduse esimesed kosutajad, nemad on ikka meel Eestirahwa paremad  sõbrad ja selle falanõuu hoolsad tõrjujad mis Westniku" ridade wahelt keelt nälpab ja köweraid küüsi pehmest kassikäpast Eesti rahwuse wasta sirutab. Nimetab  pßishki Westniku" tarkade tarkuS neid mehi ,Saksa kirikuõpetajateks" siis on see tarkus meid tahtmata au«S-