Ema, Ketserina Majesteet, esimesel korral siin maailmas  Omad lahked silmad lahti teinud. Terve Weneriigiga on ka meie Eestirahwale see päev üks suur ja kallis pühapäevi, kus wanad ja noored ühesuguses kõrges vaimustatud armastuses omad palved taeva poole saadab ja Jumala õnnistust meie Keiserina Majesteedi kui ka kõige Tema Kõrge Perekonnale palvetab. Tänasel päeval pühitseb meie Eestirahwas seda päeva veel iseäralisel kombel, sest just täna on meie Eesti Kirjameeste Selts oma kümne aastase kestuse pidule kokku tulnud, et sellel tähtjal ühendusel Jumala kotta võiks minna ja seal oma kalli Riigi-Ema eest ühendatud palveid Jumala poole saata. Meie kallis Riigi'Ema on ütlemata lahkusega meie rahva teretamise ja alanduse tunnistamise  sõnu, mis Eestikeeles räägiti, pealt kuulnud; meie armastatud Riigi-Ema saab ka ikka meie Eesti Kirjameeste Seltsi töö peale armulikult maha vaatama,  selle töö peale, kellega seda meie armast Eestil  keelt kõrgema hariduse järje peale püüame tõsta. Jumal õnnistagu ja kaitsku meie kallist Riigi-Ema ja Nende Kõrget Perekonda! Postimees" aja b nahka. „Rigasche Zeitung" teadis seda kWepealtjumÄäda, et ~EeStzAMiWkS." 5000 rubla eest raamatutrükkija W. Jussile ära olla müüdud. Seda tõendab „ Eesti Postimees" ise ka. Sell kombel on siis selge, et see mana ajaleht tulemaks aastaks, nagu öeldakse, nahka saab ajama. St see ajaleht ennast aga ka ise sellepärast  seestpidi muudaks, seda ei ole küll mitte loota. Kes seda loodaks, see ei tunne meie Baltlasi mitte. On nad ommeti weikse „Pärnu Postimehe" nüüd ka mese külge kiskunud, kuidas saamad nad siis „ Eesti Postimeest" käest ära andma! LugK»on paljalt see, et „Eesti Postimees" ka A. Grenzstein'? kätte uueste ,haisema" on läinud, temal uuel aastal praeguse kuju ja käekäigu juures mäga wäha lugejaid saaks olema ja tema ainus lootus seesugune uus „naha kui üleüldse edespidi ilma wälise abita «asi tahab käia. W. Just'i Lrükimajast saab ta siis jälle uueS kujus välja tulema, kaS natukene paksem W lühem olema, mõni uus „rahumees" Baltlane mab suure uue „eeSkawaga" kui uus ja ainus redaktor Me astuma, keS ennast „turutrummi" ütleb põlgawat p! üksi „padakookisi" ehk muud rahulist toitu armastavat,  tema kirjutab oma nime lehe ette otsa („Eesti Postimehel" oli juba mullu aasta kord nõu, 12 redaktori  juhatamisel wälja tulla) ning A. Grenzstem, Harry Jannsen ja E. Jannsen kirjutama'» omad nimed taha otsa, ja kui wiimaks silmad lahti teed ja järele waatad, on meie „Postimees" ikka seesama mana „Eesti Postimees", kes paljalt natukene mäljastpidi nahka on ajanud, nagu juba kümme korda enne. „Eesti Postimehe" nimigi on juba nii rahwa juures haisema läinud, et keegi õige Eestlane ennast temaga määrima ei lähä. Ka see 5000 rubla eest ostmine näitab meil tühi tuule tallamine olewat. See suur summa peab wift asja suurust ja tähtjust tähendama; et aga mõnel ametimehel seda raha ~Eesti Postimehe"  eest wälja oleks laduda, seda ei saa meie ilmaski uskuma, olgu siis, et sellel mehel lusti on, õige pea pankroti kätte langeda. Uskugu neid asju, keS tahab, meie ei näe seal muud midagi, kui natukene kawalat „naha ajamist" enne uut tellimist. A. Grenzstein ajab oma tuttawat turutrummi"  õige toredal kombel edasi. Kõik viimased numrid on peaaegu terwelt waidlemistega  Sakala maSta täidetud. Suurtes süllapitkustes juhtkirjades aetakse nii kangeSte Sakala wasta turutrummi",  et Sakala wäljaandja kõrwad vist juba ammugi lõhki oleksiwad läinud, kui trummimees nende ligidale ulataks. Waesed lugejad, küll nende kõrwad aga mõiwäd uugada! „Eesti Postimehes" 42 seisab siis ka jällegi juhtkiri: „Mis on Sakala poliitikast loota"? millega pool leht täis on täidetud. See kiri on imelik ja wäeti, nagu oleks teda mõni ärakarganud kihelkonnakooli koolipsis kirjutanud. Seal räägitakse palju rahwa kitsast poliitika silmaringist, aga A. Grenzstein ise tunnistab selle kirjaga, et temal poliitika seisupunktigi enesel ei ole, weel wähem poliitika silmaringi. Imelik on sellepärast, et see meeS „Sakalat" oma kirja wasta Vaidlusele välja kutsub. Meie peame siin tunnistama,  et meie nüüd „Eesti Postimeest" mitte enam selle wääriliseks ei arwa, et temaga waidlema hakkame. Sellega annaksime „EeSti Postimehele" liig suurt auu ja teeksime oma lugejate kannatusele liiga. Meie saame edespidi „Eesti Postimehega" niisama tegema, nagu „Tallinna Sõbra" ja muu sarnaste lehtedega: Meie wõime neid suuremalt jault täitsa Nalja Mardi hooleks jätta ja saame sealt aga aeg ajalt üksikud „tükid" näituseks oma lugejate ette panema. Meie rahwa poliitika silmaring on juba ammugi nii lai, et ta ise „Eesti Postimehe" nimetatud kehwa kirjade kohta otsust teab teha, ning meie ei pruugi mitte oma ruumi sellega raisata, et nende wõeriti arutusi ja wale põhja ette arutarna lähäme. Olgu sellega see asi lõpetatud. ..Neue Dõrptsche Zeitungi" redaktor, on vr. Kreutzwaldi awalM kirja terwelt ümber pannud, aga meie waStusega ei ole ta seda mitte teinud, waid on paljalt üksikud laused ümber tõlkinud ja needgi waleSte, nii et keegi aru ei saa, mis meie omas waStuseS õiguse pärast üleSse arutame. Oma Kreutzwaldi  kirja tõlgile lisab siis Hasselblatt weel juure, et see kiri tõeste rahwa silmad lahti saada tegema, et „sinise prilliga ara tunnewad. Seesugune peame ütlema, Hasselblatti poolest wäga kõlwaw. Tema tahab omi lugejaid eksitada. On ta vi. Kreutzwaldi kirja täitsa ümber pannud, siis oleks ta seda ka Sakala wäljaandja kirjaga  pidanud tegema ja ei oleks wiimast kirja mitte tükati wales tõlgis pidanud oma lugejate ette kandma. Sellepärast anname „Neue.Dörptsche Zeitungi" lugejatele  teada, et Vanä. A. Hasselblatt järjeSte eht (mitte wärwitud) punaseid, rebase karwa juukseid pääs kannab, nagu Sakala wäljaandja ajuti siniseid prilla. Meie loodame, et see awaldus „Neue Dõrptsche Zeitungi" lugejate silmad nii lahti saab teinud olema, et oma „rebase karma meest" täitsa läbi ja läbi on ära tundma. ' „Sellega annan teada, et kirjutustöö mõneks ajaks oma kätte olen wötnud ning seepärast kõik selle lehe kirjutustöö kohta kaljad kirjad edeSpidi minu kätte läkitada palun, kuna wäljasaatmiste, kuulutuste ja kõik muu rahatallituste kirjad mitte minu, maid mana adressi all, lehe omaniku kätte A. Borm Pärnus, käiwad. vr. E. Jannsen, Tarws, Tiigi uulitsas U 18." Seal ta on, nagu meie wiimati jutustasime:  Arst C. Jannsen on „Pärnu Postimehe" uuS kirjutaja. Kuidüs E. Jannsen oma nimele vi . ette paneb, mis suureks oli tohtre auunime tähendab,  seda ei saa meie aru, sest E. Jannsen ei ole sugugi Doetor. Sell kombel wõiks siis enesele iga üks, kes mõne suurekooli eksaami ära on teinud ja õpetatud kraadi kätte saanud, vr. kirjutada. Seesugune auunime pärimine, ilma et auunime käes oleks, on wäga kõlwatu ja iga haritud inimese silmas põlastaw. Sellepärast ei ole imeks panna, kui ühes seltsis seesuguste  vr. taga ajalehes pliiatsiga „eck" juure leid- fime kirjutatud olewat. ..leituna loodab aga nüüd „Pärnu Postimehest" edes- palju head. Svbrui..A. Grenzstet^äa«^Muna Kfadt und wahel näikse õige suur -Koot. Land" ütleb A. Grenzstein'i kaebduse peale (waata Sakala 43), et Grenzstein wäga eksida, kui ta arwab, et „Zeitung f. St. u. Land'i" poolest wälja kuulutatud „Olewiku" asutamise nõuu selle ajalehe mittekinnitamisega kudagi wiisi kokku puutuda. Siis lisab „Zeitung sür Stadt und Land" juure, tema olewat seda „Olewiku" asutamise nõuu üksi sellepärast oma lugejatele teada annud, et need ennast ka sellest teaksiwad rõõmustada, et uus Eesti ajaleht wälja saaks tulema, kes sedasama parajat teed saaks käima, nagu .Msti Postimees." See on ommeti „ZeÄung sür Stadt und Land i" suust üks ütlemata suur kiitus A. Grenzstein'ile. Kui aga see waene mees ennast nüüd nii ülesse ei kohuta, et mõnes kruuwi kohas uuest lõhki ei lähä! Uu eks uniwe rsit e e d i p ekt 0 riks on prosessor MeyWmasemel suurema zau healtega professor  von Wahl walitatud. Nagu Peeterburgi Saksakeele  ajalehed jutustawad, olla selle walitamise juures õige käre parteilik tuhin awalikuks saanud. Koolide minister paron Nicolai pidada pea Balti kubermangude koolisi waatama tulema. WõruK. Uus Jälle on riigiwalitsuS ühe uue Eesti seltss kinnitanud ja see selts on Wõru linna Eesti lauluselts KgnnelSoowime head õnne ja edenemist! Kuhu jäeb nüüd „ Eesti Postimehe"  wale, et riigiwalitsuS enam uusa seltsa ei pidada kinnitama? Wülgast. Walaa kiKelkonna  seminari  ja WaMaAZIM s e kaduw põrm on suure osawõtmisega 20. Oktobril mulda pandud, millest kurwast juhtumisest ka selle seminari 70 künni 80 endist kaSwandiku osa on wõtnud. Pärast peale matuseid on Zimse auustajad koosolekut pidanud, kus otsuseks tehti: 1) Zimse haua peale mäleswse kiwi seada, mille tarbeks raha kokku korjatakse  ja 2) Zimse nime peale stipendiumi kapitali asutada, mille intressid seesuguste seminari-kaswandikutele  edasi koolitamiseks osaks antakse, keS peale seminari weel kõrgemat õpetust soowiwad kätte saada. Riiast. w k Testi-, Liiwi- ja Kuuramaale tülema, see asi on nüüd kindel. Kubernäri herra poolt on 27. Oktobril mõisnikute kogu asemikule RiiaS tähtjas kiri kätte saadetud. See kiri on ministri herra poolt tulnud ja on nõnda: „ Majesteet Keisri Herra on 14. Septembril Kõigekõrgemalt armulikult käsku annud: et I.Januaril 1864 Kõigekõrgemalt kinnitatud RiikSraadi heaks arwamise  põhjuse peale, kuS seda korda ära tähendatakse, mille järele maawalitsuse seadus ka neis Keiserriigi jagudes elusse peab tõusma, keda iseäraliku seaduste järele walitsetakse,' — küsimised selle korra ja kombe üle, kuidas maawalitsuse seadust elusse on seada, Liiwija  Saaremaa maapäewadele läbirääkimiseks ette on panna, kus juures kohalikuid omadusi ja tarwitusi  selle tingimisega tähelepanemise ringi wõib wõtta, et maawalitsuse-seaduse pääpõhjused  mitte kahju ei saa. Maapäeva otsused on ühes kubernäri heaksarwamisega seestpidise ministrile ette panna." Sarnatsed kirjad olla ministeeriumist ka Tallinna  ja Kuuramaa kubernäride kätte läinud. Sell kombel lähäwad siis meie rahwa lootused täide, tarwi-5 tagu suur töö nii palju aega kui tarvitab. Selle uue maawalitsuse-seaduse pääpõhjus on see, et kõik seisused walitsuse kogus oma healt wõiwad awaldada ja otsusi ühes maha teha. Nagu ministri herra käskkiri  näitab, peab see pääpõhjus muutmata jäema, olgu muidu ka luba, kohalikuid iseäralist tarwitusi tähele panna. Rakwerest. Loomade tohter M. Treumann on jäedawalt RakwereSse elama asunud, nagu minewase  numri kuulutustes loeme. M. Treumann on omas ametis osaw mees, kelle juure sellepärast iga abiotsija usaldusega wõib minna. Sellest ameti osawusest  annawad ka mitmed raamatud märku, mis M. Treumann Eestikeeles wälja on annud. Ka Sakalas  on ta mitu tulusat kirja awaldanud, nagu weel tulewaseS lisalehes, kus „Lina harimisest" jutustab. Sügawalt Wenemaalt. Nagu teada, on Wenemaal  paljugi Saksamaa asujaid, kes senni ajani osalt üleüldise wäeteenistuse eest püüawad põgeneda, ehk küll see wiimasel ajal wõimataks on tehtud. Nõnda oliwad Saraatowi kubermangusse hea hulk Saksa jälleristijaid  ehk paptistisi asunud, aga, selle mõttega, et üleüldisest Väeteenistusest peafeda, wõtsiwad 24 perekonda  tee ette ja randasiwad Kaspia mere taga Tashkentisse,  kus neile kindral-adjutant Kaufmann mõned prii-aastad oli arwanud lubada wõiwat. Aga mitte üksi wäeteenistuse kartus, waid ka usujampsimine oli põhjuseks, seda rasket ja üli pitka teed ette wõtta. Nendel on arwamine, et uskmata aeg pea nüüd saada kätte tulema ja Kristuse wastane ukse ees seisma, ja et Turkestan ja Kesk-Aasia see koht olla, kus Issand oma kogudust wiimse-aja häda ja wiletsuste eest saada kaitsma. Kui nad 15 nädalase waewase reisi peale Saraatowist Tashkentisse läbi lume ja külma jõudsiwad,  muretses neile riigiwalitsus, kelle seaduse eest nad nagu rumalad lapsed põgenesiwad, siiski armulikult  talwekorterit ja pääwarju, sest et nad muidu armetumalt külma ja wõib olla ka nälja hädasse oleksiwad  jäenud. Kindral Kausmann lubas neile ka siin weel 15 prii-aastat, ja sellega oliwad rahul, sest nad lootsiwad, et enne selle aja lõppemist jo vistist wiimne- päew saada tulema ja Issand jälle ilmuma. Seal aga tuli 1. Märtsi hirmus töö ja warsti peale seda jäi kindral Kaufmann haigeks, mis õnnetumate jampfijate  lugu uueste muutis. Neile anti teada, et ka siin üleüldisest Väeteenistusest ei wõi peaseda. 25. Juulil pidi üks nende noortest meestest nekrutiks minema, sellepärast hakkasiwad nad 24. Juulil jälle teele ja rändasiwad, kõrwetawast palamast hoolimata, Samarkandisse,  pärast seda kui nende saadikud, keda nad enne juba Buhaara walitsuse juure oliwad maad paluma saatnud, sõnumega tagasi tuliwad, et neid Buhaarasse wasta ei saada wõetama. Samarkandis wõttis Wene walitsus neid jälle aidates ja toetateS wasta ja andis neile elumajad, kus raskest reisist wõisiwad  puhata. Need on nende omad sõnumed, mida nad ühe oma-usu liikmele Samarkandist oliwad kirjutanud  ja mis Peeterburgi ,Ewangeliumi nädala- trükiti. Seal kirjas seisab, et neil ka Samarkandisse  jäemist ei olla. Kuhu nad aga minna, ei