lapsi oi pea mitte paljalt mõtlema, maid neid pead õigeste mõtlema õpetatama; muidu on tõik õpetamine ja õppimine tühi töö ja ainult maimu surmanune. kui teie muidu ei wöi lugeda ja uurige j «eid tähti ja kui pääwa, mis nende sisse kirju- ! tud on, ainult nimede tähed on teisel teised. ! Llga oli mõrra 'õnn suure tähele pane- ! mi>ego pääli kuulnud ja oli, wist lapseli- I kus usiaidusis irana ema kaitsmise pääle, ! Malmis 'ennusi laitma ära wõtta. Wana- ! cma ega, kord mrera, kord sörmukste pääle I Waadaics. ütles liigale: j ..Lass, i'ö msid maha minna ja kitsedele j sLüa anda. Tule mirte enne sisse künni j ma sind bukm.n/' ! nuu maaurs maaue imeks pannes man.' - ema oma. aga kui sõnakuulelik laps regi j siiski kõik. mis kusti ilma Imema silm - ~Lo. nuut isume mmm cäera ' usim mana emasium, mm ma vm. Tlaa oma purele uksi kiuni rännud ea. ja '...uras üae eee.i pääle. .Lm on uks vi:! ju:: ja ma ci oie muuu arum. m äka u-.l anm.s eine mee! rmiu ai i lu-uu r.si. u i:'..'aa. seda juda .ammu kadu".«> vlme-at ja kui t.ie nui'.:-, raa. na nraad . m: si;Z oleks ka reeaa kc:k möödas olnud, sift nüm: räämad on julm le-m.ud. Ta isiur looli päalc. Ta nägu cl: lumi ualge. ch! tal tuli nänis si-o olesai sist ra mrarrs küdara reasi ära, ilma ra oleks .na armi r-äale m.ösienud mis kaämaranud. malge otimesisi raale sida crgei. ime mälja paisii-s I „See on üks wana jutt, ütlete teie," ! alustas tema. „Kas teie wõite m'ule ! ütleda, kui wana ta on?" ! „O jah, härra oodake kahe kuu I pärast saab ta kaksteist kümmend aastat - manaks. Ja muidugi: praegu on Jaanij  kuu Leikusekuus saab kaks teist küm!  mend aastat ja mule on, kui oleks see I eile olnud. ' Woeras ägas. j „Kaks teist kümmend aastat  Leikuse  kuus ! See läheb ühte! Noh rääkige aga ' >lus see sündis?" Tüüringimaal sündis see, armas härra, :väga kaugel siit. Ma olen küll siit pärak,  aga kahekümne aasta eest, kui ma alles noor inimene olin, läksin ma siit Mersmarja külast ära wõerale maale, sest ct siit maalt kuskiltgi tcnistuft ei saanud. Aa kakle'::'. Tüürmgimaal ühes raua nadrikus t-oeMjaW tüdrukuks. SM oli kr üks teine Metsmarja külast, üks rsöv-eeZ,  sellele olen ma naeseks läinud ja iaua aega temaga õnnclikui'. elanud. Acie lapsed suriwad paraku kõik ära. Mu mccs oli oma lein» wanema meelest armas  ja auns, kelle hooleks ta oma kauba linna miimist ja raha wastu wZttnist ustus. Ä.vrd ."li ta ja jälle oma aun ei ta::s- sns:c rärast kodunt ära svit.nst, ja kui -. . n.a mtan.n.  n:s mknn ma tema wabru. „Juba eemalt tundsin ma teda ära, panin aga imeks, et ta tühja wankriga nii tasa sõitis. Ta andis m'ule märku, mina jooksin ligi ning wankris magas hölgede pääl üks inimene." Wõeras ägas. Ta oli kohkumisest kahwatand ning arm tema otsa pääl oli tuli punane. „Olga!" hüüdis ta piinas ja walus ja eeras kibes südame ahastuses oma käsi. Ja jah, see oli üks noor proua," mustas  haige wanake «ning tilga peab wist tema olnud olema, sest see nimi oli ühe peenikese siidi nina rättiku sisse õmmeldud,  mida meie tema kleidi tasust leidsime.  Ta! o limad ülepea peenikesed riided ja pesu ja nimetis sõrmes üks aruldane laulatus '-õnuus, aga jalgas ei olnud tal mitte saapaid, maid veemtemd, kerged sammeti  kingad, ja peas mitte kübar, maid üte ime peenike, ma lae tanu. Ta oli mmemu-ee, Ta olla üknua, alma põõsas maas elNild ja minu mees polla muud abi iaäduud. kut :eda tvankri paale panna ning siia meie majakese tuua." spaige emakene kelle! räakime mitte enam kerge ei olnud, pidas wabel kinni, wõeras  mees nuttis, mälus wõi s-eües taädmües  -et ee. üle toõut teinud oli. püm:.'.. rui:k.'.-.uisL jar.le nakkas daiqe jälle et T eeetime. (Järg tuleb l Isamaalt. Mnstjalnst. Panga küla mõned mehed  ühendasiwad oma põudu ja ebttasiwad minema l talwe! omale ühe kaunis suure kahe mastiga purju laema, mida n'ad alles tänawu komade meresse tõmbasiwad. lihe reisi wnsiwad n'ad ka puid juba Tallinna. 28. mai!. p. elama tormi eest oliwad nad kiil õnnelikult oma randa saanud, aga õnnetus waritses ja tuli ometi. Oma ranna ligidal paniwad n'ad, midagi kahju kartmata, oma laema ankru püüle, aga et torm suure mere poolt kangcste puhus, oli ankru jõud wäga müike wSgewa laenete ja tugema tuule waStu ja hakkas järele jooksma.  Tuul ja laened kandsiwad praginal laema maale, kus ta külje püüle seisma jäi, aga nii kui kuulda, põhjast niipalju wiga saanud, et purjutamiseks seda moodi ilmkõlbmata olla. Wet jooksta nii palju sisse, et pumbaga sugugi järele ei jõuda i sest on siis mõista, et wigaduS kaunis suur on. Wäga kurb lugu ja meel seda enam seepärast, et need mehed oma miimase jõu, tulcwiku pääle lootes, on oma laema sisse ohwerdanud ja nüüd suure kitsikusse langeksiwad,  kui n'ad oma sõidu riista peaks kantama. Kõlbab La küll meel sõidu ja purjutuse  tarmis, siiski on ta omauikudele ! sügawad haawad löönud; esite paranda, ja ! wca uuevte mcrcse siis kanta ka meel j kõik lumine teenistus. Pääle selle olla see torm mitmes sadamates  mai kest kala püügi paatisid purustanud,  millest ükski suurt tähtsust oma ligi pole tömdanud. LVcMalast. Nende ndadc kirjutaja ei ole küll suur asja ega saaduse tundja ja ci ole ka tema ainet ega koimS ühe ehk teise asja üle kohut mõista, aga et targemad seda teha ei taha cbk ei luuda, siis arwan ma enese kohuseks ühest asjau kõnelda ,miS üle meie kihelkondas mõned kurwa meelega on rääkinud za see on: Kroonu pühade pühitsemine. Endisel ajal peeti meie kirikus kroonu pühil ka Jumala  teenistust, aga nüüd on see kaunis pruuk juba mõnda aega maha jäänud. Ka Keiserlikku Maiestätide kroonimise püha ei saanud täuawu aasta sugugi mälestud, kuna see ometi mitmes tuhas kirikus Rumala  teenistusega ja mõnel muul wiisil suure waimuStusega ära on peetud. Näitab kui ei elaks meie kihelkonna rahwas mitte Wene Keisrite warju all, see pärast oleks wäga soowida, et see pruuk jälle üles wöctud saaks ja kronupühil  Jumala teenistus peetud. Pühast Põllumeeste südamed on meie pool suure mure ja kartusega täidetud. Minewal sügisel kui rugi külwamisc aeg kätte jõudis, oli seemendamine sellepärast  wäga waewaline, et wihmast suur puudus oli. Seemendamine sai küll omal säätud ajal ära tehtud, aga kõik põllumaa oli kuiw kui kolde tuhk, ja sellepärast pidiwad  põllumehed paar nädalad ootama, kuuni orakse otsad paistma hakkasiwad, ja siis paistis wälja et kuiwa läbi palju seemet tõusmata oli jäänud. Teine kahju mis weel suurem silma paistis, et uss ka oma ameti tööt oli tegemas, ja selle kuiwa  aega lõpmata kahju orasele jõudis tehja. Uks peremees wötsis 72 ussi ühe juurika alt wälja, mis sääl siis pidi weel lootust seemendamise juures üle jääma. Kewade aeg jõudis kütte ja anged hakkasiwad  aidade äärest kaduma, siis tõttas iga põllumees mnma põldu järge waatama! aga mis paistis iilma? Paljast kahju. Äuged oliwad kõik ära söönud, nii kaugelt  kui aga tema olmadc alla puudusimad.  Sügisel mõned põllumehed katsusiwad onmd põllud uuest külmuda, aga sest ei oli ka paremad mälja tulnud; oraksed olid liiga nõrgad, ei pidanud seda paljast talwet mitte wastu, ja kewadine wilu waewas ka meel, nõnda et paljad liblakad neist põldu meel kattamad. Wäga kurw lugu mis meil nüüd Juuni kuus on kätte jõudnud, on üsna põua aeg, mis kõik ära kuiwatab. Nagi põllul on nüüd paras õitsemise aeg käes aga mitmed walged laigud paistawad ülepõldadc ära, mis kõik põua läbi on tulnud, mis on õitsemisest meel loota! Sdrapüllud on kiik kolletamnS, ja kus meel mägised kuhad, ou üSna ära kuiwanud, et mihm ei jõua neid enam ümber pöörda. Muhumaalt. (Õnnetu surm.) Saaremaal  ja Muhumaal wõib ka olla mõnes muus kohas on wiimaks saanud et ülewel ahju pääl magatakse; aga on ka kuulga, et see läbi mõnikord õnnetused on juhtunud, nõnda kui siingi, millest siin paar sõna tahan nimetada. Siin juhtus see õnnetus, et üks mees ahju päält maha kukkus ja paari pääwa pärast hirmsa waluaa hinge heitis. Uks õnnetus, mille eest inimene ennast cttewaatlikult wõib hoida. See mees oli, kui ahi päcwa kangest oli köötud saand, õhtul kuumawa ahju pääle magama läind. Tääda on, et liig palamuses  inimese meri pea sisse ülese joseb, see läbi inimene uimaseks saab ja pool minestuse sattub. Niisuguses olekus on see õnnetu hakkanud öösel maha krnbima, arwates et ta kuskil woodis magab, ja on