mimster-prestdent Walujew on mitmest ametist lahti saanud  ja Reutern tema asemele tõstetud, selle kõrwal aga tehakse kohtute ja uue seaduste kallal, mis nii hästi meie Läänemere kubermangude kui seespidise riigisse puutuwad,  hoolega tööd edafi, mille wili wistist seda rutem saab ilmuma, mida rahulikum Wenemaa wälimine poliitika  oma naabri riikide lpasta on. Inglismaal tikuwad lirlastega lood enam ja enam tõsisemaks minewat. Üks lirlane, nimega Parnell,  kes lirimaale antud uute paranduste-seadustega rahul ei olnud, töiste tulipäädega ühes lirlasi Inglaste  wasta mässama sundis ja riigiwalitsuse ja nimelt pääminister Gladstone kohta koguni juba teutamise sõnu hakkas pruukima, on walitsuse käsu peale kinni wõetud ja hoidmise alla pandud. Kas seegi aitab, on teadmata,  sest mässamise waim näitab juba lirlastes taieste maad wõtnud olewat. Kas nüüd weel rahu ja korraline  seadus lirimaal jalale saab ehk sõda ja werine mässamine wõimust wõtab, seda on raske ette ära ütelda. Ülemeeline aga on liri mässamise sülitajate tegu küll, kui nad riigiwalitsuse poolest Lordide kaest suure waewaga kätte saadud uuendused ja parandused ära põlgawad ja oma maad lausa sõaõnnetuse alla weawad. Prantsuse- ja Saksamaal räägitakse praegu palju seft7"el Gambetta, uueste walitsetud wabatriigi minister-president, Saksamaal salajas vlla reisinud ja nõndasamuti salaja seal ka Bismark'iga kokku olla saanud. Sellel rääkimisel ei puudu wistist tõe põhi, ehk küll ka mõned ajalehed asja tõendada ei taha. Imeks on aga panna, kuidas suurem osa Saksa ajalehti, kes enne Gambetta kohta ainult sõimu ja pilkamist täis oliwad, nüüd aga kohe oma tuult pöörawad ja endist teutatawat kiitma hakka wad. Mis peaks niisugustest lehtedest arwama? Wistist seda, et: küsi enne mis ta tahab, ja siis kaalu järele, mis ta räägib, aga ära ta sõnu tõeks arwa, waid otsi tõtt otse töisest küljest. Tulewik saab pealegi näitama, kas ehk kumb neist kahest poliitika-meestest oma naabrit ninapidi on wedanud ja lahke wastatulemisega «võrgutanud.  Prantslaste ja Sakslaste sõbrus ei taha küll naljalt liig palamaks minna, olgu siis, et mõlemad nii kõrge «vaimuharimisele oleksiwad jõudnud, et kõik sündinud asju unustawad ja tõinetõist armastamad nagu iseennast. Hispaanias kaswab riigiwalitsuse «vabameelne partei ikka rohkemaks, ja ka mitmed endised mässajad,  kes Don Karlose poole oliwad hoidnud, on praeguse  wabameelse kuningliku troonile oma kõikumata truudust awaldanud. Itaalias kaswab Tuneesia pärast Prantslaste wasta pahameel jälle enam ja enam. Ka loodetakse seal, et Inglise walitsus ühiselt Itaaliaga Prantsuse wägede edasi minemist Tuneesiasse katsuks tagasi tingitada.  Inglaste poolt aga ei taheta nii wäga ennast asja sekka segada ; siiski on Inglise poliitika - ringis soowitusi, et Prantsuse walitsusele tingimisi saaks ette pandud, oma poliitika õigust Egiptuse kohta mahendada,  kui Tuneesias keelmata oma wsimust tahab laiendada.  Kas aga Prantsuse poolt sarnatseid tingitusi tähele pannakse, ei taha uskuda. Kreeklastel on nüüd need maakonnad Tessaaliast  täieste käes, mis nende osaks oli suurte-riikide poolest Türgi küljest antutr. Kreekamaal on selles asjas, ehk küll meel saadud tükki weikeseks peab, Euroopale  suurt tänu mõlgu, nõndasamuti ka nende maakondade  rahwal, kes korratuma Türgi walitsuse alt Kreeka riigi külge saiwad ja nüüd korralise elu peale Mõiwad loota. Türgi riigis ei taha segadused aga enam lõppeda, sa Albaanias, kus Derwish pashaa jo hulga ' aega oma randist katt tarwitab, on kõige õnnetum ja korratum lugu ikka walitsemas. Kord kuulukse, et mässamine täitsa lämmatatud, aga ei kuigi kaua, sea! mässawad Albaanlased jälle, ja Türgi wäed peawad uueste rõhumist algama. Õnnetu maa. Omalt maalt. WiliauW. Jõle laimdus. Meie Eestirahwa saadikud, kellel fee suur onn osaks oli, Keiserliku Majesteetide pale ees seista, on juba mõndagi pidanud  ära kannatama. Ühe majad põlesiwad ära, töised on raske kõhtude trahwide alla langenud, nagu näituseks  ka Põltsamaa põllumeeste seltsi president Jürmann,  keda Wiliandi Sillakohus selle eest, et ta seltsi koosolekule tulema Põltsamaa turuwahi Lustig'i käest oli nõudnud, seltsi põhjuskirjade järele ennast kui wõeraS sisse tuua ja wõeraSte raamatusse ülesse kirjutada lasta ehk seltsist wälja minna, 50 rubla trahwimaksmifele oli mõistnud n. n. e. On nüüd need küll kõik kogematad juhtumised, mis ennast meie saadikute pääde peale kokku on kogunud, siis on laimdus,  millega ..St. Veeterburgi Herold" meie saadikute  wasta wälja astu^ ajalehe wäljaandjale enesele ei wõi seda süüks anda, sest tema on wõeramaa mees, kes meie maa asju ei tunne; aga soowida oleks, et ta omi kaastöölisi Baltia kubermangudest paremine wälja walitseks ja meie poliitikas  selle seisukoha peale jäeks, mille peal ta künni uuema ajani seisnud on. See ajaleht ütles nüüd hilja aja eest tagasi, et Eesti saadikute seas, kellel ütlemata õnn osaks oli, Keiserliku Majesteetide ette lastud saada, ka üks mees olnud, kes kui kurjategija kuulus olewat ja ka seesuguses olekus kõhtude poolt trahwitud saanud, mille pärast ta sugugi seesuguseks saadikuks ei kõlbawat. Et seda ütelust prosessor Koeler kohe wõimatumaks ja maleks oli tunnistanud, sellepärast jäi ka asi sellega soiku. Seal aga awaldasiwad  meie Kirjameeste Seltsist wäljaastunud liikmed, meie Eesti Baltlased, kes jv igal korral kohe meie wastalistel, kus tarwis, abiks on, Tallinna Saksakeele ajalehes ~R. Beobackter" (kõiki Seltsile truiks jäänud mehi laimata et M. Mitt üks mees olla, kellest kardetakse, et ta kriminal - kohtuga teutawal kombel kokku olla puutunud. Peale selle tuli „Herold'is" ka kohe uus kiri selle asja kohta wälja, kust La kõikide Saksa ajalehtedesse ja ka „Eesti Postimehesse" läks, ilma et kellegil üht kaitsmise sõna oleks olnud. See kiri oli nõnda: „Meie kahetseme, et oma ütelust peame edasi tõendama, ning on meil praegu wõimalik ametlikult kindluste teatada, et Eesti saadikute liige Mart Mitt, keda Tartu Eesti Põllumeeste Selts saadikuks oli walitsenud, Tartu Sillakohtu otsuse järele 30. Juulist 1870 heiMWaWse'pärast kahe nädala peale wangi oli mõistetud, nagu seda kohtu aktidest näha wõib. Nimetatud Mart Mitt/i walitsedi 18. Augustil 1879 Kanapää kihelkonna-kooliwanemaks. See walimine mõisteti aga Tartu-Wöru kreisi maakooli  kohtu poolest kirjaga 18. Oktobrist 1879 tühjaks, sest et ta üks kuulus kurjategija olla, keda heina warguse eest trahwitud ja keda sellepärast walida ei wõida. Seda otsust kinnitas Liiwi ülem maakooli kohus 8. Oktobril 1880." See ülekohtune kiri pani meid kohkuma, aga „Eesti Postimees" lisab omas rebase kawaluhß weel juure: „Mart Mitt on Tartu Põllumeeste Seltsi president ja et ta tubliste Sakalaste eest sõdib (!), waliti tema ka Aleksandri kooli põhjuskirjade tegijaks." Kuidas on nüüd sellega lugu? Peale tosina aastate eest tagasi ostis M. Mitt kesk päewa ajal ühe mehe käest heinu ja laskis need heinad kesk päewa ajal koju wedada. Tema ei teadnud mitte, et see mees, kes üks mõisa põllumoonakas oli, oma kauba järele mõisaga omi heinu müüa ei tohtinud. Et lugu nii oli, tunnistab selle asja kohta pärast üles wõetud kogukonna kohtu protokoll. Heina müüja sai trahwitud, aga nagu wanast meie juures lugu oli, kes kudagi mõisaga pahanduses kokku oli puutunud Sillakohus mõistis ka M. Mitt'i seitsmeks päewaks wangi. M. Mitt tahtis apeleerida, aga seda ei lubatud ja nii jäi asi soiku, ilma et Mitt trahwi alla oleks langenud. Keegi inimene ei ole M. Mitt'i, kes meie terwel maal tuttaw on, wargaks pidanud. M. Mitt on juba mitu aastat president, kus ta palju meie rahwa kasuks osawaste tööd on teinud. Teda on mitmel korral rahwa poolt asemikuks ja saadikuks walitsetud, nagu näituseks Ökonoomia Seltsi koosolekule Ruhjas, kus mõisnikud teda oma söömalauale palusiwad, Kongressi saadikuks Riias j. n. e. Kuidas teda Kanapää kihelkonnas, kus ta päriskoha omanik on, auustatakse, tunnistab see lugu, et üks naabri mõisnik, kes ise mõisas ei ela, mõisa politsei, ehk küll M. Mitt talupoeg on, tema kätte on uskunud, ja et teda Kanapää kihelkond oma kihelkonna kooliwanemaks walitses. Ka on mitmed walla ametid ilma takistamata M. Mitt'i käes olnud. Asi oli kõik korras ja heaste, aga Kanavää kirikberra ei salli M. Mitt'i, kes oma õiget teed edasi konmoes ennast kellegist kõrwale juhtida ei lase. Seal tehti teda siis, kui teda kooliwanemaks oli walitsetud ja seda ametit tema kätte ei tahetud anda, „heinawargaks". Tema laskis sell korral adwokadist Sillakohtu protokollid läbi waadata, aga sealt ei leitud mingisugust sarnast protokolli, milles teda heina wargaks oleks mõistetud. Nüüd korraga on aga seda asja jälle wõeriti kujus maailma ette toodud, sest kui rahwa saadikutele, kellel ütlemata õnn osaks oli, Keiserliku Majesteetide pale ees seista, enam muud paha ei wõi teha, siis peab neid ommeti natukene «malikult määrida katsutama. Meie loodame, et M. Mitt selle awaliku laimduse üle kohtus kaebdust saab tõstma. Wliandi maakonnast. Wnna Ptwatz, WaStemõisa  walla päÄohtumees, keda meie wanemad lugejad kõik jo wäga selgeste tunnewad, on meile jälle ühe „ õpetliku" kirja kirjutanud, mis meie aga ruumi puuduse pärast mitte terwelt trükkida ei wõi, ehk küll kirja tuum meie lugejatele palju rõõmu teeks. Nagu tuttaw, on Puratz selles arwamises, et Sakslased ainsad õiged koolmeistrid meie rahwale on, mille pärast ta ka meie Aleks, päris Saksamaa kooliõpetajaid käskis Meie õpetatud Eestlased olla kõik kõwera teede peal oma Vaimuharimises ja ka meie Eesti kirikherradest ei pea Puratz palju lugu, sest üksi Saksa õpetajatest wõida tunnistada, nagu ta omas wiimases kirjas ütleb: „waim hingab tema pää otsa peal". Omas wiimases epistlis, mis Puratz meile saatnud on, räägib ta „walest waimuharimisest", ning kirjutab nimelt meie praegusest Eesti õigestkirjutuse wiisist: „See uue aja haridus on meile üht wäga waest rooga pakkunud; ta on oma uue kirjaaisuga üsna Eesti keele käest kõik tema tarwilised terawused ja elamaks tegewad waimuharimise mõnud ära kiskunud. Jah, need sellesama nimetatud asja kõrgekskiitjad on Jesuse nimegi ära rikkunud. Nad ei kirjuta nüüd mitte enam Jesus, waid Jeesus. Mis see muud on, kui selle nime juures needma, mis üle kõige nimede on? Aga Sakslased, kelle läbi meile see endine kirjawiis on tulnud (olgu nad meheks) on ennast selle õige harija läbi harida lasknud, kelle nime siin nimetada liig püha asi oleks; ning sellepärast on nemad ka need õiged Eestikeele mau tegijad olla wõinud." Puratz näitab pitkas seletuses, mis õige haridus on ja mis ta mitte ei ole ja seletab siis ka ära, kuidas meie laulujuhatajad mitte „Saalemi mängijate seast" ei olla. Puratz kaebab, et meie laulu- ja mängukoorid mitte üht waimuliku laulu mängida ei mõista, sest seesugune mängimine ei olla muud kui „üks hirmus müra." Tema kirjutab: „Küll mõistetakse  ilusaid ilmalikuid laulusi teha, nagu kuningas Tawet ehk minupärast wõi Tideritt tritt ja Tederett trett, nõnda et Jumala lastelegi tantsu himu peale ajab; aga sellegi pärast ei oska nad nii palju mängida, kui meie neist ära ootame." Ka see waimuharimine, mida praegu suurekooli peal kätte saadakse, ei ole Puratz'i meele pärast ja tema andis sellepärast mullu nõu, kõiki õpetajaid Herrnhuuti Väljakoolitamiseks säata. Oma tänast kirja lõpetab ta nende sõnadega: „Aga suurekooli peal palju aega ja leiba raisata; liia söömise ja joomise läbi ennast kuuliwiisi ümmarguseks teha, nõnda et täiuse pärast tahaks lõhki popsutada; ennast herradeks lasta hüüda, nii kui wähä kulub ja selle juures kõik need suurused, tujud, uhkused ja himud külge harida, miskaga Soodoma herrad tuhat nelja tuleleegi sisse kärritasid, ei ole kellegi haridus." Paraust. „Pärnu PyLtj>mees" saab, nagu kuulda, Mä poliitika seisukohta pea täitsa muutma. Seda ütlesiwad Saksakeele ajalehed hilja aja eest tagasi juba ette ja nüüd lähäb asi täide. Selle ajalehe praegune kirjutaja Lipp ei saa seda leht tulewal aastal mitte enam wäljaandma, sest mitmed tema kirjad, mis Eesti waimus kirjutatud on, wõetakse Pärnus maha. Wana Borm, „Pärnu Postimehe" wastutaja ja wäljaandja, oli Saksamaa mees, keS sõna Eestikeelt ei mõistnud rääkida, sellepärast oli selle ajalehe  tõsisel kirjutajal tema eluajal enam priiust. Nüüd on wana Borm surnud ja tema lapsed on ka „Pärnu Postimehe" waljaandmises tema asemikud. Need mõistawad  juba Eestikeelt ja nüüd on asjad tõisiti. Räägitakse,  et Eugen Jannsen, J. W. Jannsen'i poeg, kes ennast ühe preili Borm'iga kihlanud on, tulewal aastal „Pärnu Postimehele" redaktoriks saada olema. Olgu lugu kuidas on, Eesti rahwuse ajalehtede hulgast saab „Pärnu Postimees" tulewal aastal täitsa wälja astunud  olema. > " Reio näljahäda kohta on Pärnu Saksadele  ajaleht ühe°Nrja teadusi kihiseh. Üht peame siin nimelt õiendama. Seal öeldakse, et kui Sakalas näljahädast sõnumeid oli antud, olla kohtud järele pärinud ja seal olla Reio walla asemik teada annud, et see näljahäda sõnum täitsa pettus ja tuulest wõetud olla. Kes see walla asemik olnud, seda ei ole mitte seal Saksa ajalehes öeldud. Nii palju wõime öelda, walitsus ega kogukonna kohus ei wõinud olla, sest nende ametnikude poolt on Sakala toimetusele kirju saadetud, kus oopis töist juttu aetakse. Pärnu Saksakeele  ajalehes awaldatud kirja saatja on wist mõnes trahteris naljahambaga kokku juhtunud, kes ennast Reio walla asemikuks nimetas ja mõnusas kõnes pilkas. Tartust. Wiimane tee. Peale selle, kui A. GreWM omas ..Eesti Asti- sopaga on pillanud (nagu wnmatt