tall ei olnud jo wöimust haiget wägisi Laatsareti sisse panna. Aga tohtri härral oleks wöimust küll olnud haiget kord ligidalt waata, ilma tunnistust  kirjata, mis koguniste wöimalik ei olnud saada. Lass surra! wöis küll waewatud mehel raske kuulda olla! Laatsareti walitsus tuletab mulle 8-dat käsku meele, aga mina arwan, et 5-es käsk on ennem antud, mida meie õnnis usk isa Lutherus seletades  ütleb: „ et meie oma ligimest peame aitama ja temale hääd tegema käige ihu häda sees." Pole sääl midagi tunnistus kirjast ööldud, wöi on see unustud? Kui „Saarlase" toimetus saaks nõudma, et kõik temale saadetawad kirjad peaksid kohtu protokollidest  wälja kirjotud olema, kus oma jägu ..pitsati ja risti märkisid all on, siis saaks neil ' wäga mähe sönutttid wastu wötta olema. Kui mina ühe lugu üsna nagu sula töt just selle inimese suust ära kirjutan, kes sest kõige selgemine teab, kas see ei ole mitte tarwilik kõige selle mitte kümmend kord suurema jutu wastu tõenduseks, mis kõige Saarema rahwa suus sestsamast asjast  liigub? kus üks teisest meel targema punkti juure lisab, kuni see õige pitk, imelik, hirmus ilus ja paiguti naljakas ja kõik muud pildid näitab  ja ometi mitte käik tõsi ei ole. Sest asjast pitkemalt kirjutada ei tee meie armast noort sugu wenda mitte enam elamaks, ega seda mulla unnikut  tema puhkaja keha pääl kergemaks; ometi, et mind selle tõsise awaldamise pärast ülekohtu tunnistajaks ja 8-da käsu rikkujaks tahetakse . rahwa ees maalida, siis küsin ma weel kord: Kas halastaja Samana mees Ewang. nõudis ka õnnetuse langenud mehelt tunnistus kirja? wöi oli ta sellepärast kimpus, et rööwitud mees talle rohtude raha ette ära ei maksnud? Kui mina ühe haige inimese- tee ääres näen, kes juba surma ligi, kelle jõud lõpnud, ei suuda mind nii sügawalt  kumardada, kuida minu soow on, ei mõista nii mahedaid palme sõnu ette lugeda kuda see mulle meelt mööda oleks, kogukonna ehk meel kõrgema kohtu kirja pole tall ette näidata, et ta minu abi wäärt on; teadmata meel kuida wiimaks oma maksu ta käest kätte saan; ma lähen mööda ja sosistan iseenesele habetmööda karmadesse  troostiks. Suureline ta oli lass ta surra, mis see minusse puudus, ei ole minu asi; ta ei wiitsi mind kumardada, ta ei taha mind paluda, kirja tall ei ole seltsis; lass surra pääle, ega mull sest' süüd ei ole. Jumal hoidku niisugust eesmärki rahwa sekka lagunemast, kus ennegi küllalt mähe ligimese armastust liikumas on. Ja seda wöib siis sündida, kui see lugu toeks peab jäema, mis „Saarlase" Nr. 8 sees Laatsareti walitsuse poolt minu kohta ilmutud. Olgu seks korraks küll. Kui ses lärmis leitakse olewat, siis saame igal ajal olgu kirja läbi ehk ka suusönaga eneste eest wastama, tõsi peab tõeks jääma. Meie palume ja nõuame tungiwalt auustatud „Saarlase" toimetuselt, et meie õiendus saaks ilmuma. Meie saime Kemrmast järgmist kiri: Wrgeste auustatud herra redaktor! Auupaklikult palun Teid siitpoolt rahwa elust mõni sõna „Saarlase" sisse üleswötta. Rõõm on kuulda ja näha, et ka Saarlased suure hoolega muusika õppimises edasi astuda püüawad. Seda näitab iseäranis nende hoolikas muusika riistade nõutamine koolidele üles. Palme pämval Pärast lõunat juhtusin Hakjala küla koolimajast  mõõda tulema, kus sclkorral inimesed, küll manad ja noored, wäiksed za juured, tiitsast' koolimaja poole ruttasiwad. Moodammijate käest sain kuulda, et nende koolile orel ostetud ja alles eile ülessäätud olla, mis n'ad täna waatama ja selle armast häält kuulma töttaivad. Astusin teistega seltsis ka koolimajasse. Sääl laskis koolmeister  esiteks ühe waimuliku lauluga kokkutulijatele oreli hääle pühalikult körwu heliseda, kus juures ta ka meel ühe lühikese südamliku palme pidas. Pärast seda kogustwad endid koolilapsed oreli juure kokku, kus koolmeister neile mõnda ilust lauluwiit õpetas. Nagu kuulda, käiwad selle küla noored inimesed pühapäewa ohtudel sääl koos laulmist õppimas, et nõnda muusika tundmises endid edasi harida. Wöga kena tegu! Wötku teised külad sellest eesmärki! Kolme aasta eest ehitas seesama küla oma koolile ilusa ruumika maja 800 rubla eest üles, tänawu ostis koolile 60 rubla eest ilusa oreli. Eks see näita, et H. küla rahwas, kes nii agaraste  oma laste waimuwara kogumise koha eest, muretseb, hariduse radasi on astuma hakkanud. Noore „Saarlasel" aga hüüan: Agarast' hari sa rahwast. Pimedust wöida siit wahwast'. Siis meie armas maa Läheb küll õitsema! Kaugemalt kodumalt. Tallinnast. „Linda" Seltsi asjade kohta on „Tall. Söbr." Harjumaalt rahwa keskist järgmine  kiri tulnud: „ Meie soowime selle kirjaga iseäranis  ühe mehele oma tänu awaldada. Juba paari aasta eest tahtis üks noor asjatallitaja ka osawõtjatele tõe põhjusel aru anda, aga need ei lubanud seda mitte. Seeläbi oleksiwad mitu meest käe tasku peale pannud ja kahju eest hoitud saanud.  Nüüd on ometi herra Weitzenberg, kes küll „Linda" kaupluse toimetust oma peale ei wöinud mätta, siiski kõige seltskonna silmade eest tolmu kattet ära wötnud, mis eest teda täname. Kui meel minewal Märtsil, kus see asutus juba haige küll oli, aga meile asja juhatajate keeruliste kõnede läbi nii palju tolmu ette tuisati, et kõik maga hea korra peal seista ja rahwale rohkest kasu tuua, et mitu mäest oma raskest korjatud raha, selle üleskunstitatud  waimustuse mõjul, kui tuleroaks meel juure wiskasiwad. Nüüd on meile need head nöuumehed  meie kasud rohkeste kätte maksnud! Meie kasutoojad ei ole sellest aru saanud, et kauplus on nagu kaardimäng; kes ei oska mängida, see ärgu istugu lauda, raha peale mängima. Eestlane on põllumees, selles asjas teab igamees  selgest, mis temal teha ehk jätta tuleb; aga üheks kauplemiseks raha kokku panna, see on üks wäga kardetaw asi, meel liiati, kus nii palju peremehi  on, üks seia teine tänna weab ja täit osawust  kellegil ei ole. Kui seda hulka raha, mida „Linda" asutamiseks  kokku pandi, oleks igaüks maa sisse pannud, oma koha päriseks ostnud, küll see oleks igamehele sadakord tulusam alnud, kui see kauplus. Seesugune  pilt on meie mana lihtlaste silma ees selgeste näha. Nüüd on küll üks rätjepp ja üks puusepp asja toimetajateks seatud, kuidas aga asi kontoriste ametiga läheb, seda saab aeg õpetama. Meie arwamise järel on see ikka üks kardetaw asi; parem oleks olnud seda mängu lõpetada, paremaks ta ei lähe. Kui need esimehed ka selle nõuu wõtaksiwad ja ühe asjatundja, wäljaöppinud kaupmehe juhatajaks  paluksiwad, siis on see nüüdse oleku kohta hilja ja teiseks ei saa selle asjatundja mehe mõtted M wist iialgi selle mitmepäise peremeeste kogu tahtmisega kokku mahtuma. Sellepärast oleks ikka pool muna parem, kui tühi koor: Weel ei ole kõik wälja jooksnud; meie kardame aga, et pitkema aea peale tühi koor järele jääb. Sellepärast  soowime, et mõistlikumad mehed meie arutamist  mõistlikult tähele paneksiwad." „Üks Eestlane mitme eest." Haugustest kuuleme Willandi poolt mitmest kihelkonnast, et sääl puna tõbi (scharlach) õige tubliste liikumas on. Pöltsama ümberkaudu olla mõnes külas kõik wäiksed lapsed ära surnud selle haigusega, nii et lapsi enam ühtki elus ei ole. Tallinna maalt ja nimelt Hanila kihelkonnast kuuleme, et sääl meile tuttaw leetri töbi liikumas on ja paiguti ka ohwrid pärida. Rammenhowist. Rammenhowist täätatakse „Baltijas Semkopisele": 6. Weebruaril juhtus siin meie ümberkaudu järgmine hale lugu: Peremees  K. A. sõitis oma sulastega Pönau malda, et üht sugulast aidata, heinu heinamaalt koju tuua, sest sääl on see pruuk heinu kaugemalt heinamaadelt mitte kohe sui koju tuua, maid hoitakse  säälsamas heinamaal kuhjades wöi selle tarwis  ehitatud küüntes ülemal ja tuuakse alles talwe koju. Täie koormatega heinamaalt tagasisöites  jääwad nimetatud inimesed ühe kõrtsi ette seisma, et hobusid sööta. Sennasamasse kõrtsi juure tuleb kaa üks Pönau peremees oma sulastega,  kes, kui nad meie inimesed nägiwad, nendega  riidu halkamad, kelle järel kaa peksmine lahtipääfis. Pärast seda kui nemad ühte kangeste oliwad peksnud, lähemad nad ka töise kallale; sellel on aga wöimalik, et temal küll juba mitu haawa peas oli, oma piinajate käest ärapögeneda. Ärapögenedes näeb ta, et kõik tema piinajad ta kannul on. Sääl mölab tema surmahädas ühe puutüki tee päält maast ja annab sellega esimesele kes ta kallale tuleb, ühe löögi. Löök juhtus nii õnnetumalt, et see paari pääwa pärast ärasuri. Eks siin ole tunnistuseks, et üks, kellel töise mere järel janu oli, ise otsa leidis? Surnud jätab noore naese kahe lapsega järele. Wene maalt. Peterburgist. Peski linnajaus oli see jutt laiale läinud, et suure neljakordse maja Nr. 5,10. uulitsal pühkmeaugust ühe inimese pea on leitud. ~Peterburgskaja  Gaseta" on nüüd teada saanud, et see jutt tõsi on. Nimetatud majas on tõeste üks mürske inimese pealuu leitud, kelle külles meel tükati naha- ja lihatükid oliwad. Kuida arwata, on see pea alles hilja aja eest senna sisse wisatud, sest et maja pühkmeaugud sagedaste puhastatud saamad. Breft-Litowski linnas saadud, nagu „Nowoje  Wremja" teatab, üks wargate seltskond noori lapsi kätte. Neid lapsi olla üks Juudi naine, Mlotek, wälja õpetanud ja tema käsu peale olla nad õige palju warastanud. See naine korjanud waesed Juudi lapsed kokku, kellel wanemaid ei olnud, ja õpetanud neid esite kerjama ja siis warastama.  Noored margad ei olnud mitte naljapärast  kurjategijad. Nad tahtsimad wahel suurt ünnetust sünnitada. Nemad olla raudteest naelu, kruuwisid ja muid asju ära kiskunud, misläbi pea mõni rong körwale oleks wöinud jooksta. Nende eksitaja ootab nüid Siberis oma palka. Räsanist. Patronite wargus. Üks alam ohwitseer, nagu „Ruskij Kurjcr" teadustab, müinud 100,000 kroonu patronit, mis üleüldse 7000 rbl. wäärt, ühele kaupmehele 600 rubla eest. Kaupmees  laskis patronid koormate kaupa püssirohu keldrist ära tua ja nimetas neid naeladeks. Kuna