Tallinna Sõber M 41. KuueS aastakäik. Tallinna», 12. Wiina>k«» pääwal W 4. Kleäidne aealeht Etstirahlvnle ««sl ja linnades. Tuleb ükskord nädalis wälja. «aksab kali»»»» Li»df,r»'i pNriate tr»ki«aja«: » rubla, 40 k»p. ?,»l »a«t»« 1 rubla 40 k»p «»ju ehk ?»« i»« saadetud: ««,«» » rubla -- paal-aaSta» 1 rubla 70 kap. Zantatastd «alilavad iga rea eh» fe«e astme pealt s »e? Tellimised wSetakfe vasta : UaMnuas: Li«df»rs't pärtake krü»l«ajas. Neter»«rgi»: Z. K. Keelandk, S4. —W. Aul!. - Nakwere,: L. Mattky. Näides: A. Keidellstrg. Aapsalus! K. KoTöerg. Lihulas! 11. Müttner't poodi». Mljandis: H. J. Karsw'i raamatupood. Kunresaares- Uh. Lange.--Maal: kuida iseäranis kuulutakse. WaStaja redaktor: W. F. Eichhorn. Elab Baltiski», kirjad käiwad Baltiski (Baltischport LuzMouiü-llopiB.) Register: Üks weike peatük armastusest, Omalt maalt. Tallinnast: .Wabriku seadustest, Linnasaadikute kogust, is Käsk wveramaa la wade pärast, Realtoolide asjust. Õnnetused. Tulekahjud. Ilmad, j Eesti keele grammatikad. Mõnest teisest Eestikeeli lehest. Rakverest: Laat. Märjamaalt: Wigala sj fepis-raudue snd, Tartust: NaZ. tksol. Riiast: Graf Todlrbeni wiimane teekond, Põltsamalt: Mõnda. - Lubamist: Marn. Peterburgist; Keisrikojast, Mnstamere lacwustik. Kindralite wäheodami e. Moskwast Uliõpijate kära. Wõeralt maalt: Saksamaalt. Austria-Ungrnmaalt, Prantsusmaalt. Kirja waStused. Üks weike peatük armastusest. Ema armastus. Mitmed vanad arvavad laSte kasvatamiseks küllalt teinud olema, kui neid seitõmema  ehk kaheksama aaStaga kooli saadavad, kuS siis koolmeistri käest nõuavad, et lastest head ja mõistlikud inimesed peaksiwad tehtud saama. Nemad ei mõtle, ei tea ka vahest, et just esimesed elu-aastad kasvatamise kohta kõige tähtsamad on, kuS last kas õigeks ja heaks inimeseks ehk kurjategijaks kasvatakse, sest ükski inimene ei ole täitsa heaks ega täitsa kurjategijaks sündinud. See kodukaSwatamine  langeb aga enamiõte ema peale. Ema käte all saavad lapse kõige varasemal igal pahad idud lapse südames  lämmatatud ja saavad head idud kosutatud, ja juba ema rüppeS peab üks suur ja tähtjas jägu lapse kasvatamisest  lõpetatud olema. TäiSkawanud inimene võtab küll teaduslikku õpetust vaõta, aga need idud, mida tema südames varasel igal kosutati, mis nagu tema loomuseks saivad, need ei taha ennast enam kergest muuta laSta. Et suur hulk lapsi juba kõiksugu paha eluviisidega koolt tuleb, see tuleb sellest, et emad mõtlefiwad: kui lapsele  mõiStus tuleb, eks tema siis iseenesest sõnakuulelikuks, hea ja kurja tundjaks saa. Oma laste õnnetuseks ei teadnud nemad, et mõistus mitte ühel loodusest määratud aeal, nagu tuulest lapse pähe ei asu, vaid esimesest elutmmist saadik idanema ja kasvama hakkab, ja et kasvataja selle idanemata mõistusega pea nagu potisepp saviga tallitada võib: ou kasvataja tark meister, siis tuleb hea riist tema käte alt, on tema aga solkija, siis ei ole muidugi tema tööst palju loota. Et aga emad oma lapsi mõistlikult kasvatada wõiksiwad, selleks peavad nemad ise heaSte kasvatatud olema, mõistlikult tallitama. Nende südameid peab armastus täitma, aga õige ja mõistlik armastus, mitte ahviarmastus, kes poegi surnuks piigiStab. Kuida näitab ennast aga õige ja kuida ahviarmastus? Kui meie tähele paneme, kuida meie emad oma lapsi kasvatavad, siis leiame sagedast südamevaluga, et nende esimene armastus msistmatam ahviarmastus on, millega lapsi elukS.aeakS ära rikutakse. Üleliigne kiigutamine, tantsttamine ja magama ällitsemine. Ka kõige weikemale lapsele saavad need hellitamisel» pea harjunud tarvituseks, et laps kohe kisendab, kui temaga nenda ei tehta. Et aga ema teda nüüd kohe kiigutamise läbi vaigistada püüab, sellest õpib lapS oma soovimist kisa läbi täidetud saama, oma tahtmist taga ajama ja saab nenda kangekaelseks ja kiusttpunniks. Laseb üks weike laps ennast ainult kiigutamise  ja tantfitamise läbi vaigistada, siis ou tema seepoolest  juba ära rikutud ja seal on ema kohuS, teda paigale  jäämise ja kisendada laskmise, ehk ka mõne löögi läbi sellest pahast harjundusest parandada. ÜkS õigel viisil  peetud laps kisendab üksi siiS, kui temal isu on, kui tema ennast märjaks teinud ehk kui muidu midagi kordaõ ei ole, ja on sel silmapilgul vait, kui tema tarvitust korralisel  viisil täidetakse. Ka ei ole, kuida iga arst tunnistama  saab, paras kisa lapsele sugugi kahjulik, vaid on tema kopsu kosutamiseks väga tarvis, puhastab nina, suud ja silmi ja ajab verd käima. Kisendaja lapS ei pea seejärel sits mitte kohe waigistatud saama, vaid peab aga järel vaadatud saama, mispärast tema kisendab ja peab aidatud  saama, kui abi tarvis läheb. On ahviarmastus last esimest sammu paha tee peale viinud, fiis tulevad pea teised. Kangekaelne kiufupunn õpib ikka rohkem oma tahtmist kisa ja nutu läbi kätte saama ja tema trotsimine läheb pärast nii suureks, et keegi temast enam jägu ei saa, ja et kõik tema tahtmist teevad, et aga rahu oleks. Siis toob ahviarmastus ühe paha aSja juure vee! teise. Ka vale, pettuõ ja warguS saavad lapsele estmeSte eluaastate  seeS kergest kätte õpetatud ja viisiks tehtud. Ühe weike lapse juures nimetab ema niisugust asju kentsakaks ja naljakaks tembutamiseks, ja naerab nende üle, kuS tema õiguse pärast peaks kibedat vitsa tarvitama. .Kes weiket last peksa võib", ütleb mõni ema. .Saab tema suuremakS,  ekS siis selleks aega ole". Ja mõni ütleb lapse enese waSta: .Ega kullerkupule seda ole teiuud", ja rõõmustab ennast, kui lapS salgades .ei" ütleb, ei mõtte aga omaõ jõledas rumaluses, et tema sellega ise vale idut lapse rinda istutab. Neljandama künni wiiendama aaStani on see aeg, kus õiguse pärast vitS võib ja peab kasvatamise abinõuuks tarvitatud saama. Kui seda sel aeal mõistlikult tarvitaks?, sits teda pärast enam tarvis ci ole, ja pärast teeb vits kergest ka rohkem paha kui head. On ema ise oma last ära rikkunud, fiis vits pärast enam ei aita, vaid teeb kast tuimaks ja hävitab tema auu-tuudmist. See ema aga, kellel õjge armastus südames liigub, see kasvatab oma last koguni teist wiifi. Kõik kuri saab lapsest eemal hoitud ja kõik pahad harjundused,  nii pea kui nad ennast näitavad, ära hävitatud, kui laps ka weel weike ja mõistmata on, ja kui selle juures  vitsa peaks tarvitatud saama. Otsekohene meel. tõe ja õiguse armastus saavad aegsaSte äratatud, millagi ei saa ühe kaheväärilise jutu üle naerdud, ja ka iga nendanimetatud  ilmasüüta vale ei saa sallitud. Last ei lasta midagi võtta, mis tema oma ei ole ja tema ei tohi vasta vanemate käsku midagi teha. Kasvab laps suuremaks, siiS hoitakse kõiki temast eemal, mis temale mitte harjunud viisiks et pea saama; aga mis temale osaks peab saama, seda tuletakse temale ikka meele. Nüüd hakkab ka ema efimene õpetus. See ei ole aga mitte kohe AB D raamat, vaid mõistlikud lapselikud kõned ja jutud, ja see sütitab õiget armastust, mis ema rindaõ põleb, ka lapse rindas. See armastus näitab ennast kolmel viisil: 1) Armaõtus Jumala waSta. Jumala armaStuS  on see pea-afi, mida ema lapse südames sütitama peab. Laps peab aegsaste teadma, et Jumal ikka tema ümber on. See tundmine keelab teda fiis ka paha tegemast,  kui teda keegi ei näe, ja ajab tema südamest kurjad mõtted välja, sest lapS teab, et need Jumala ees avalikud  on? See kinnitab teda kurvastuses ja vaesuses, sest tema teab, et Jumal neid hukka ei lase, keS teda armastavad ja tema peale loodavad. Üks ema aga, kes Jumala armastust oma lapse südames sütitada tahab, ei pea seda mitte üksi sõnaga ütlema, vaid ka teuga näitama.  Kurvastuses peab lapS nägema teda oma lootust Jumala peale heitma; rõõmus peab laps tema suust tänupalvet  Jumala poole kuulma. Nenda peab ema last suuga, südamega ja teuga Jumalat armastama õpetama. 2) Armastus ligemise waSta. Lapse südames  peab ka ligemise armaõtus aegsaSte äratatud saama. Tema peab juba noorest põlvest õppima, mitte ainult oma enese kasu peale vaatama. Seda tehakse kõige mõjuvamalt  sündinud asjade jutustamise läbi, kus auusaid tegust ligemise vaõta tehti, miS vahel nii kõrgesse tõufiwad,  et inimene oma elu teise eest andis, kui seda tarvis  läks. Püha kiri ja ilmalikud aealou raamatud annavad  selleks tulusaid eeskujust küllalt; kõige mõnusamaid aga annab igapääwane elu, kui seda sügavama mõistusega  tähendaks? ja arutakse. lialgi ei kohi vanemad laSte kuuldes teiste inimeste Ae keelt peksa; küll aga võib ema oma lapse tähelepanemist selle peale juhtida, kuida siin ehk seal viimaks ikka kuri tegu tegija peale tagasi langeS. 3) Armastus isamaa waSta. Kui isamaa armastus täitsa rahva keSkiS elaks, fiis saaks ka iga üksik isamaa laps auusamaid tegufi nõudma ja tegema; meie isamaa ei saaks seda meie meelest enam ainult meie kasu pärast olema, vaid meie saaksime oma isamaa kasu kui oma elu eesmärki silma eeS pidama ja oma rahva auukS elama. Ja see mees, kes oma isamaa eest ehk ka surra võiks, oma kaaskodanikkude eest, kellest temal aga kõige vähem hulk tuntud on, see mees ei või ka oma vanemate, oma kaasa, oma laste ja sõbrade vasta külm ega tuim olla. KaS see ei peaks ka igapääwaseS eluS vahest oma kasu püüdmata  jätma, kui seeläbi teised kahju saakflwad? KaS see ei peaks kõigist võimust kõiki ära tegema, mis läbi tema oma lapsi paremini kasvatada võib? Kui kõik emad ära tunnekstvad, missugune võimus selle poolest nende käes on! Õpime siin vana Greeka ja Rooma rahva käest keda meie küll paganateks nimetame. Seal võis üks ema oma isamaa eest surnud poega nähes hüüda: .Tänu Jumalatele! Selleks olen mina teda oma rinna all kannud!" Nende rahvaste juures läksiwad need emad, kelle pojad isamaa eest võideldes langenud olivad, lilledega  ehtetatud templisse, kiituse palvet tegema. Ja kaS nemad oma poegi sellepärast vähem armaStastwad kui meie emad, ja nende pojad neid? TõeSte küll mitte! Seal langeS üks ema kord rõõmust surmatud maha, kui kuulis, et tema poeg avalikkus võidumängus auupärga saanud oli, mis teda kõige rahva ees auuStaS. Kuida on nüüd meie juures sellega lugu? Wilets küll! Et see aga mitte nenda ei jääks sellepärast peavad ka meie rahva tütred õpetatud ja koolitatud saama, et nemad mõistavad ja teadvad mis nende kohuS on, kui ükskord emaks saavad;  et nemad mitte ahviarmastusega oma lapsi et kasvata,  vaid kelle armastus üks seletav ja pnhaStaw tuli on, mis kõiki muda ära põletab, üksi puhast kulda järele jättes. Tehkem, et meil mõistlikud emad on, siis saab meil ka mõistlik ja auuS rahwaS olema! L. ?. Omalt maalt. Tallinnast. (Eestimaa Maakoolid. MiS pooleli jäi.) ,Kool meistrite palgad oltwad minewal aastal  weel 63 kooli juureS alla 100 rubla; nüüd jääb niisugust kohte puudulise palgaga weel 48 (Harjumaal 10, Wirumaal 22, Järvamaal 5, Läänemaal 11), sest 15 nel koolmeistril on palk viimase aastaga nii palju tõstetud, et fee enam alla 100 rubla ei ole ja muidu on weel 13. kooli juures puudultne palk pisut parandatud. Loodame,  et koolide ülespidajad igal poolel pea aru saakfiwad,  et iga ustaw töötegija on oma palga wäärt ja peab oma ametist tarwilist elamist saama. .Koolmeistritest lueme aru kirjadest seda kiitust, et suurem hulk hoolsaste ja truuwuse ja armastusega oma tööd teinud, olgu küll et nende hulgas mitu on, kellel nooruse pärast mehist küpsust ja sagedaste head õpetuse methodi puudub, nenda et nende õpetamine täielikku wilja weel ei kanna. ÜkS koolmeister lärwas sai kurja kõlvatuma  eluviiside pärast, üks teine Läänemaal mässamise ja kanguse pärast lahti lastud. Üks noor mees Harjumaal,  kes prooviks oli ametisse seatud, kautaS oma ameti, sest et ta ilma kellegi!e rääkimata ja küsimata, Küünla kuuS kooli tuast ära kadus ja lapsi ligi 3 nädalit üSna koolitamata  jättis. Ta oli otse kooli tuast Läänemaale rutanud