rahwast ennast mässamisele ülesse lasknud kihutada ja sellepärast peawad Prantsuse sõamehed ka nende wasta wõitlema. Üleüldse ei ole see sõda Tuneesias sugugi nalja-asi ja sellepärast on siis ka õige rohkeste Prantsusemaalt sõawäge sinna saadetud. Khrumiirsid on nimelt wahwad sõamehed. Nemad peidawad ennast põesaste taha ja puude peale ära ja lasewad Prantslasi  õige ligidale tulla, siis alles halkamad nad omi püssa paugutama ja käsitsi wõitlema. Nendega seltsis wõitlewad ka nende naised, ärritawad mehi wihale, ja huluwad seal juures nii hirmsaste, et Prantslaste kehad wärisema panemad, millest palju soldatid haigeks jääwad. Peale selle on ka Türgi walitsus ühe ringkirja  Eüroopa suurteriikidele saatnud, kus ta Prantslase  teu üle kaebdust tõstab. Tuneesia walitseja olla Türgi sultani alam ja kui Prantslane sellega rahul ei olla, siis pidada ta sultanile tema iile kaebdust tõstma, aga ei tohtida mitte ise Tuneesia maasse tungida. Prantslane aga wastab, et ta Türgi ülemwalitsust  Tuneesia walitseja ehk Bei kohta mitte ei tunda ja temal ka sellepärast midagi Türgi walitsusega  selles asjas tegemist ei olla. Aga ka Tuneesia Bei on ühe kirja Inglismaa walitsusele saatnud, kus ta Prantslaste teu kohta kaebdust tõstab ja palub, et kõik suuredriigid Eüroopas selle asja kohta kohtumõistja  ametit enese peale wõtaksiwad. Sell kombel on siis nüüd Tuneesia asjad ka õige kirjuks läinud. Jn aasmaa wanameelsed on peale Lord Beaconssield'i  surmanagu ilma pääta. Nemad ei leia ühtegi meest, kes selle parteis eestwedaja ametit täitsa enese peale wõiks wõtta ja sellepärast on esiotsa kaks meest eestwedajateks saanud: Alamkojas Sir Stafford Northeote  ja parlamendi ülemkojas hertsog Richmond. Üht seesugust meest ei ole seal enam, kes terme partei juhatamist enese kätte jõuaks wõtta. Sellepärast on Lord Beaconssield'i surm Inglismaa wanameeleliste parteile suure hoobi annud. Omalt maalt. WililMdis. Paar noomituse sõna. Saksakeele  ajalehed panemad seda wäga imeks, et Eesti ajalehed mitte sellega rahul ei ole, kui Eesti rahwast muial suusõnal awalikult teutatakse. Nimelt teeb „Neue DÄAsche Zeitung" Eesti ajalehtede kohta suurt kära omas numris, ja ütleb, et see'  sugune olek Nihilistlaste õenistamiste sarnane olla. Waluga ja imekspannes oleme Saksa ajalehtedes seesugust  arutusi lugenud. Ehk küll mõned Saksa ajalehed  õige jõledal kombel meie lugejaid Eestlaste wasta ttlesse püüawad kihutada, ehk küll üksikud Saksa mehed awalikult ja pealegi kantsli pealt õpetatud Eesti mehi rahwa ees mõrtsukateks on nimetanud, mis kõik muud .. ei ole kui ühe seisuse üleskihutamine Mse wasta, siiski ei ole meil ilmaski meele tulnud, neid Sakslasi NihilistlaSteks  wnnistada. Meie teame wäga heaste, et see muud ei ole, kui see püüdmine, praegust kardetawat  ja hirmsat aega oma partei kasuks tarwitada ja wälja kurnata. Praegusel ajal nimelt aga ei ole seesugune tegu mitte auus ja lubataw, maid nüüd peab igamees ligi aitama, et liikuwad maimud ennast waigistaksiwad ja meie terwe elu käik jälle tasase teede peale jõuaks. Sellepärast on iga üksiku inimese, aga nimelt ajalehtede kohus rahurikkujaid tagasi tõrjuda ja iseenese kasupüüdjaid noomitada. Seda oleme meie teinud, kui üksiku meeste kõlwatumaid sõnu nimetasime ja neile nõuu andsime, enam ette waadata. Meie soowisime nimetatud meeste silmi sellepoolest lahti teha, et nad ära hakkaksiwad tundma, kuidas alusta- tud tee mitte nende igatsetud eesmärgile ei wii. Meie lootsime, et ka kõik Saksakeele ajalehed sedasama saaksiwad  tegema, sest meie arwasime, et ka neil praegu ülemat soowi ei wõi olla, kui liikuwaid laeneid waikse olekusse edendada ja meie maa auu, kus seiemaale (kõige wähemalt Eestlaste seas) Nihilistlaste püüdmisi ei tunta, ülemal hoida. Meie oleme wäga eksinud. „Neue Dörptsche Zeitung" ei laida mitte neid, kes üU seisust töise wasta ülesse ässitawad, waid ta püüab Eesti ajalehta laimata, kes seesugust ässitamisi laita julgesiwad. Ta ei ütle mitte, et see paha on, kui terwet Eesti rahwast margaks nimetatakse, nagu seda „Revalsche Zeitung" teinud on, ja et see praegusel ajal sugugi ei kõlba, kui näituseks õp. W. noori uniwersiteedi  peal õpetatud Eestlasi Nihilistlasteks ja mõrtsukate  kaSwatajateks nimetab, waid „Neue Dörptsche Zeitung" ütleb: „Mis peab sellest saamaZ Mis peab meie waese eksitatud rahwa tulewik olema, kui teda Eesti ajalehed Nihilismuse süüst ja Margusest puhtaks pesta! See on NihiliSmus!" Seesugust mõtteid arutades ei waata „Neue Dörptsche Zeitung" enam tõe peale ega hooli meie maa auust ühtegi. Tema näeb, et mõned tema seltsilised midagi on teinud, mis ka Nihilistlased teewad, see on üht seisust töise wasta ülesse ässitanud, ning kartuses, et ehk seesugust tegu ka pahaks pannaksegi, näitab ta sõrmega hoopis töise külge ja hüüab: Waata, kus Nihilistide Väärilised  püüdmised! - Meie peame nüüd siin sedasama üksiku Saksakeele ajalehtedele ütlema, mis paari nädala eest tagasi juba üksiku kirikherradele ütlesime: Mõtelge enam meie maa auu ja rahulise oleku peale, ja ärge tarwitage mitte praegust rasket aega oma erakasuks, waid aidake rahu ja truudust kosutada, usaldust riigiwalitsuse  sisse suurendada ja kõik kõrwale hoida, mis rahu-olekut üksiku seisuste wahel rikub. Meie Eesti ajalehtedel on see eesmärgiks, olgu ka Saksa ajalehtedel seesama eesmärk! Pealeselle palume „Neue Dörptsche Zeitung'i", et ta edespW mitte enam meie ütelusi ümbertõlkides meelega Mtu ei käänaks. Meie ei ole mitte ütelnud: „unser kümmerliches politisches Leben mehr erschüttert, als es nöthig gewesen" (meie waewalist poliitika elu enam kõikuma pannud, kui tarwis), waid meie lehes seisab: „Sarnatsed awaldused  on juba meie maale palju pahandust toonud ja meie waikist poliitika elu enam liikuma pannud, kui seda tarwis oleks," mis Saksakeele keegi auus inimene tõisiti ümber ei saa tõlkima kui nõnda: Dergleichen  Aeusierungen haben unserem Lande bereits viel Aerger gebracht und unser stilles politisches Leben ! mehr aufgeregt, als es nöthig gewesen wäre. Meie soowime omas ajalehes rahu, aga „Neue Dörptsche ! Zeitung" käänab meie sÄm nii ümber, nagu oleksime selle üle kaebanud, et rahu tulemas on. Muidu ei oleks ta jo mitte Sakalast rääkides Nihilistlaste õenistamisi  wõinud nimetada. Seesugusel põlgdawal kombel wõideldakse nüüd awalikult ja saladuses meie wasta! On see Lhtumaa märkude järele „auus" wõitlemine? Wiliandi maakonnast. Auusaid mehi auustab  rahwas. Uuemal ajal tuleb meile sagedamine kirju kus rasket kaebdust selle üle tõstetakse, et üksikud  wallawanemad oma ametit mitte rahwa kasuks ja ! auuks ei pea, waid tema häbiks ja kahjuks. Kõlwatu wallawanem on walla häbi, sest mikspäraft > seesugust walitsenud? Siiski wõime, Jumalale tänu! ! tunnistada, et suurem MU meie wallawanemaid omi ! sugust auusmd mehi mÄÄäwad siis ka wallad teemtud  kombel ja mõedul auustada ja wäärt pidada. Nii kirjutatakse meile näituseks Tarwastu kihelkonnast, et seal Kuresaare' walla peremehed oma wallawanemat wäga armastawad ja auustawad. Nemad wõtnud nõuuks, temale weikest rõõmu teha ja kuulanud järele, millas tema sündimise päew on. Seda saanud nad kiriku juurest teada, pannud raha kokku ja ostnud ühe tasku uuri, millega 7. Aprillil hulgani wallawanema  juure sõitnud ja seda uuri oma auustamise täheks sündsa kõnega wallawanemale sündimise päewaks kinkinud. Seesugune wallawanem auustab oma ametit ja seesugune tegu kiidab walda. Põltsamaalt. Uus Põllume es t e Sel t s. PKlgMaaULesti Põllumeeste Seltsi põhjuskirjad on riigiwalitsuse pöNst "ara "kinnitatud ja Selts on 26. Aprillil oma esimest koosolekut pidanud. Nagu meie kuuleme, on seltsiliigete arw ligi sada ja on ka õige osawad mehed eestseisuseks walitsetud, nii et kohe head ! edenemist wõime loota. Põltsamaa Põllumeeste Seltsi wõime juba sellepärast head tulewiku ette ütelda, et seal ümberkaudu enamiste kõik talupojad päriskoha omanikud on ja Eesti Aleksandri kooli kooliõpetajad edespidi wististe ka seda Seltsi sagedaste õpetliku kõnedega saamad rõõmustama. Pea saame sellest esimesest  koosolekust pitkemalt jutustama. Uus Selts on omale I)r. Hermann'i ja C. R. Jakobsoni auuliigeteks  walitsenud. . Siin wõime ühtlast oma lugejatele teada anda, et Palamuse Põllumeeste Selts, kellest kord juba rääkisime, jälle koost üra on lagunenud, mis juba ette ära oli näha. Seltsi juhatajad tahtwad seda Seltsi suurte põllumeeste Õkonomia Sozieteedi oksaks teha, aga seltsiliikmed ei soowinud seda mitte, waid tahtsiwad Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi külge heita. Sellest on siis nii suur tüli sündinud, et seltsiliikmed oma sissemaksetud raha tagasi ou wõtnud ja koost ära lagunenud. Meies- soowime wäga, et Palamuse weiksed põllumehed küüd seda tulisema hoolega Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi hcidaksiwad ja oma maakonna  Seltsi, kes seiemaale osawast tööd on teinud, igapidi toetaksiwad. kirnust. Awaldused J. kohta. „ Pärnu P ajal jälle" mitu. Wäga mõnusat kirja meie kodumaa asjade kohta awaldanud, mispärast soowima peame, et see leht laiemalt kui seiemaale rahwa kätte ulataks. Ka köstri J. Kapp'i tuttawa kirja kohta awaldawad seal ajalehes mitmed Aleksandri kooli sõbrad Pärnust omi mõtteid, mida nad mõnusalt järgmiste sõnadega lõpetawad: „ Suure rõõmuga teretadi neid sõnumeid siin rahwa poolt, kus awaldadi, et komiteede koosolekut lõbusa ühendusega lõpetav? Sellepärast ei oleks siis herra J. Kapp'i kirja awaldust enam tarwis olnud. Mikspärast maenitsetakse ühendusele, kui juba ta ilma selle maenitsuseta korda oli läinud? Aga et seda siiski on weel awalikult ilmutatud, annab tunnistust, et kiriku-partei poolt selle ühenduse peale küllalt weel kadedusega waadatakse. Nõnda on siis selge, et see J. Kapp'i kiri räägib „rahust", aga ärritab ehk küll just mitte wiha ja wainu siiski ommeti rahwamehi  isekeskes pahandusele." Meie lisame seie juure: Seesugusest pahandusest wõib aga aegamööda ka waen wälja sigineda, kui rahu-suuskandjad oma vuristamise tööd, laimduse sõnu laiali loopides, ikka edasi teemad. E meie gümnaasiumi d es. Meile kirjutatakse toimetaja. Ma arwan, Teie ehk olete seda isegi tähele pannud, et nüüd meie maa Saksakeele ajalehtedes, kõige pealt „Rigasche Zeitung'is", wäga palju meie maa gümnaasiumi  koolide programmi puudustest ja parandamistest räägitakse, aga, suureks imekspanemiseks on, et mitte üht sõna seal juures selle üle ei lausta, et meie Baltimaa  Saksa gümnaasiumi koolides kohalisi Eesti- ja Lätikeelt ei õpetada, ehk küll see üks suur puudus neil on. Sellepärast arwan mina, et nüüd just paras aeg oleks, meie Eesti ajalehtedes sellest asjast omalt poolt ka kõnet teha ja mõnusalt seda ette panna, kui hädaste seda tarwis on ja kui wastarääkimata õige see oleks, kui meie maa gümnaasiumi koolide programmi sisse ka kohaliste Eesti- ja Lütikeelte õpetus üles saaks wõetud.  Juba seegi eesmärk, et nendes meie maa Wene gümnaasiumi koolides (Tallinnas ja Riias), mis uuemal  ajal Riigi walitsus meie maale on asutanud, Eesti- ja Lätikeelt õpetatakse, peaks jo igale ühele, kes meie maa rahwa waimu ja mõistuse harimisele ja üleüldse seltsliku elule head edenemist soowiwad, seda puudust meele tuletama ja sundima ommeti ükskord  teda ära parandama. Kui meie gümnaasiumi koolid Tartu suurekooli tarwis õpijaid walmistawad, kus ka Eesti- ja Lätikeelt õpetatakse, kas siis Eestita  Lätikeele õppimises seda ettewalmistamist ei peaks mitte tarwis olema?! Kui neile, kes suureskoolis õpetajateks  tahawad swdeerida, see suureks kasuks on, et nad juba gümnaasiumis pühakirja läbiuurimise tarwis  Juudikeelt on õppinud, miks ei peaks siis neile weel Eesti- ja Lätikeele õppimine suuremaks kasuks olema, kelle peal nad omas õpetajate ametis peawad rahwale teda ette lugema ja ära seletama?! Ehk kas 'pole Eesti- ja Lätikeelt niisama hädalt meie maa kohtu herradele, adwokatidele ja koolmeistritele tarwis, kui õpetajatelegi? Ja kui seda ei tahetagi tähele panna, kui tarwilik Eesti- ja Lätikeele teadmine iga ühele meie maa ametnikule on, siis peaksiwad seda rohkem selle eest need hoolt kandma, kelle waimu ja walitsuse all nimetatud koolides sadade kaupa Eesti- ja Läti ema-keeles sündinud lapsi üleskaswatada on. Kes wähegi inimese waimu tunneb ja laste kaswatamise ja koolitamise juures teda tunda tahab, see peab ikka tunnistama, et see laps oma waimu annete kaswatamises  ja harimises õnnetu on, kes seda omas emakeeles  ehk oma keele abilgi ei wõi teha. Just hale on näha, kuidas meie Eestirahwa lapsed omas waimu annete harimises ja kaswatamises Saksa koolides, kus Eestikeelt ei õpetada, waewalt edasi jõuawad, palju kängu jääwad ja enneaegu äranärtsiwad. Olgu küll, et sellest kõigist meie ajalehed ka juba enne rääkinud on, aga niisuguse tähtsa asja kohta oleks ikka seda parem ja tulusam, mida rohkem ja sagedamalt nad temast räägiks. Tarwis oleks ka sellest nimetada, mikspärast meie maa kooliwalitsused iga aastalistes awalikudes otsustes oma koolide seisusest seda üles ei anna, kui palju selles ehk töises gümnaasiumis õpijaid selle ehk töise rahwa lastest on, waid teewad seda üksnes nende uskude järele. Teile head tööjõudu soowides, auupaklikult Pärnu preester M. Suigusaar." Praegusel ajal, kus meie gümnaasiumide programmi  muudatustest räägitakse, on eesseisaw osaw kiri ja meeletuletus just parajal silmapilgul tulnud. Meie unustatud suguwend on aga sellest asjast nii selget seletust teinud, et praegu omalt poolt midagi seie juure ei hakka lisama. Pea aga saame sellest asjast weel rääkima. Tartu maakonnast. Otepää uus õpetaja on 27.MWM Mä"walitsetund ja on konwendi peal kõik healed Pärnu Eesti kiriku abiõpetaja B. Sperrlingk  i peale langenud. Et Otepää konwendi saadikud  esimeste walitsemiste juures eneste wahel lahku