Kingitud worst. Jutuke Eesti rahwa elust, kirjutanud: Kadsa H..s. 11. Nädal pärast seda põles Metsa Priidu wihusaun ara. Kust tuluke lahti läinud, seda ei teadnud keegi, sest saun läks neljapäevasel öösel põlema. Metsa Priidu kaebas Töömiku Mardi kohtusse. Ütles: Märt ähwardas mind hirmsal kombel, muu töö ei wõi see tulekahju olla kui Märdi oma. Kohus kestis aga enam poolt aastat. Millal saiwad ka kõik need tunnismehed  ülekuulatud ja nagu meie pärast näeme, tuli weel uusi protsessa juure. Sellest protsessist ep need mehed kõrdsi ees rääkisiwad ja sellest ei rääkinud nemad mitte üksi, waid terwe wald ja mõni ajaleht ka meel. Läheme mud aga jälle Töömikule ja waatame, mis Mart oma töölistega peale hakkab, keda ta linnast tellinud.  Just eesmaspäew hommiku kaes! Töömiku põld töölisi täis kui sipelgaid. Tööst rääkis aga juba töise! päewa! terwe küla. Töömiku Mart lasi terwe 60 wakamaad  kartohwlid maha teha. Mitte peu täit linu, mitte terakeftki otre ega kaeru, suwipõld kartohwlite alla. LnbaS mees nii palju wilja osta, kui wana wara juure tarwis peaks tulema; ja kui palju ta'l siis ommeti wõis tarwis tulla salwed täis, seeme jäeb ka weel sööma tarwis. Olgu peale, aga Mart wirntas põllu kartohwlid täis! „Nüid läheb Töömiku saks luhta oma „uue mõttega", hirwitasiwad naabrid. „Nüid rikub oma põllu wirtsahwti hoopis ära." Ja Priidu ei olnud ka mitte laisk, tema pani oma targa adwokaadi nõuu peale ka selle põllurikkumise punkti kohtule ette, et näidata, kuidas Märt meelega talu rikkuda ja tema poolt-teist tuhandat rubla mokka panna tahab. Priidu adwokaat oli aga üks lahti laötud koolmeister, keS linnaS elas. tuurib!" uhustas Priidu ise kõigil pool. „Lase tüürida peale!" naeratas Töömiku Märt. Nii kaSwasiwad nüid Mardi kartohwlid ja „tuuris" Priidu protsess, kuuni Jaakapäew juba kaugelt näha oli. Kartohwlid kaswafiwad nii hullu-pööra, et keegi enne seda nii ilust põldu polnud näinud. Protsess „tuuris"  aga ka. . .. Ühel lõikuse kuu päewal Metsa pereS suur põhjendamine  ja mandumine. Priidu karjuS kui meelest segane: „Kas tema ülejäenus. koerapoiS, hobuse waras. see Töömika  Märt mind tohib pilgata ! See on häbemata, see on kelmi temp! Aga ma tahan ka talle näidata! Uus punkt peab jälle protsessile juure tulema. Lase aga „tuurida", weli! Küll näeme, kuhu pimedasse Siberi mäekaewandusesse Sind röeel saadetakse! Tee seal woröti, wana lõmpS! Jumal teab, kust maalt wana Töömikse Aadu selle harjaklase ommeti wälja on toonud!" Töömiku  Märdi pois Aadu seisis aga Priidu ees ja pidas suud. Priidu ees maas oli suur worst nagu rangi-pali, miS Töömiku Märt poisiga Puidule saatnud. „MiS sa wahid siin, sina jäär?" karjatas Priidu häkitselt poisile. „Sina punn' silm oled ka sette patukoti  Mardiga ühes nõuus! Aga ma sulle naitgu...." Piu ja pau käisiwad Prudu rusikad poisi turjale. WSttis  wiimaks worsti ja wirutas poisile wastu pead. „Säh, söö oma s.. worst!" PoiS sai plagama, Priidu wirutas  mehikesele weel korra worstiga õue wärawasse jalgu. Priidu põhjendamine kestis poole õhtupooleni; wahel oli see kui kõue müristamine kuulda, wahel jälle kui kurja tuule wingumine. Ouue pealt» oliwad seda püha wiha kuuldeö kõik kanapojad ja tassikesed plehku pannud. Töisel hommikul wuras aga Priidu wanker linna poole, et seda „uut hirmust teutamift" oma protsessile juure panna. „Lase aga „tuurida!" ütleS ta iseendamist mitu korda ning andis iga „tuurimise" sõna juures wana hallile hea piitsa kärama selga. „Peaks ta ka tüürima," mõtles wana ruun selle juures. Jaa ka päew ammugi mööda, ei protsessil kuskil weel otsa. Priidu sügab kõrwa tagust, Mart ütleb: protsess  tuurib!" Ilus sügisene ilm, just „wana-naeste-suwi" nagu teda mitmel pool kutsuti. Töömika kartohwli põld jälle töörahwast täis, mis kubiseb. Kartohwli saagi üle ehmatab Märt isegi ära. Jah, mis tal wiga ära ehmatada! Külap sina wõi minagi hea meelega ära ehmataks  kui meie nagu Märt omast külwist 5000 wakka kartohmlit saaksime. „ 5000 wakka!" See läks naabrite mõistuse piirist üle. „Olgu nüid peale, küll nad mädanewad t'ale kätte ära! Mis niisugune lollike ka 5000 wakaga peale mõistab  hakata. Sest wõib terwel A. wallal kümneks aastaks süia saada." Niimoodi rääkis Metsa Priidu, kelle protsess  ikka weel „tuuris". Märt pani kotikese täie kartohwlid wankrisse ja sõitis Septembri kuu lõpul Tallinnamaale. Priidu andis ka selle sõidu luo oma adwokaadi läbi kohtule teada ja nime- tas seda Mardi sõitu ära lippamiseks ja talu wirtsahwti lagaks jätmiseks. Paari nädala parast oli Töömika talu õuue hobuseid  ja wooriwedajaid kabinal täis. Igale mehele panti oma kartohwli koorm peale ja minema! Nii moodi kestis see wooritamine paari nädala päewad. Ka selle „wara ära pillamise" oli Priidu oma protsessi juure „ tüürima" pannud. Mardi kartohwlid ammugi müitud; pealt 2000 rbl. mehe taskus, sest Tallinna wiinawabrik maksis puhta raha töisele kätte. Priidu protsess „tuurib". Korraga kutsutakse Metsa Priidu linna kohtusse. „AH, aa, wend Mardike! Nüid ehk lahab su nahk soojaks," ütles Priidu P. kiriku kõrtsist mööda sõites. „Protsessi „tuurimine" on wist täna lõppenud ja Mardil Siber oodata." Natukese aja pärast sõitis ka Mart oma poisiga linna poole. Juba seisawad naabrid kohtu laua ees. „Märt Mägi, Töömika talu päris peremees!" ütles kohtu härra, „Teie peale on Priidu Supp kaebanud, et Teie tema wõlga paolteist tuhat rubla ei jõuuda ära maksta ning nõuab sellepärast, et Teie talu ära müitud saaks. „Auulik kohtu herra," ütles Mart, „sun on need 1500 rubla," Priid» ehmatas ära. „Teiseks on Priidu Supp Teie peale kaevanud, et Teie teda ühe vorstiga olete ähwardanud, peale selle kohe olla ka Priidu saun ära põlenud. Kuidas sellega lugu on?" „Mina ei ähwardanud oma worötiga mitte sauna 'põlemise ajal, waid Jaaka päewaks," ütles Mart, „ja selleks on mul kindlad tunnistused, et ma Puidule Jaaka päewaks ühe worsti tõeste kätte saatsin. Kui tarwis ja Priidu seda nõuab, saawad tunnistajad ette tulema." Priidu kui pilwift maha kukkunud. Kaua tuuriw protsess kautatud, ise trotsitud, küla rahwa naer peale kauba Uued raamatud. 1) Lühikene õpetus põllumehe päewaraamatu  pidamisest. Kokkupannud J. Leppik. Sette weikese raamatukese wälja-andmisega on üht tähtsat  wana-aja seisupunkti, mis omalt kohalt otsata kahjulik  oli, liigutatud ja põllumeest sellega oma rehnungipidamisele  kutsutud. See on igale wähegi mõtlejale põllumehele  selgeks saanud, et enam kaua ilma mingisuguse rehnungi pidamiseta ka kõige wähemat talukohta võimalik edasipidada ei ole. Kui meie nii mõndagi wana inimeste sõna omale õpetuseks võtame ja kalliks piame, siis piame aga ka niisama neist mõndagi naljakaks, tühjaks ja ajast maha jäenud üteluseks arwama. Wiimaste hulka lähemad  muidugi kõik need vabandamised ja wastu ajamised, nagu ei oleks põllumehel mingit rehnungi tarviski. „Kuhu ma sellega lähan, kellele ma neid kõik üles tähendan, kae kas mõni kopikas sellepärast ehk enam kukrusse  kukub!" Niisama tühjad on ka need vabandused, et talu peremehel kirjutuse oskamise puuduse pärast võimalik  ei oleks, oma rehnungi raamatut korras pidada. Niipalju oskavad juba meie peremehed kõik ja kui arva mõni vanematest ehk ei saaks kõigega toime, siis on temal ommeti jälle lapsed, kes teda avitavad. Meie tunneme üht tublit wana põllumeest, kes ise tähtegi ei oska kirjutada,  aga sellegipärast omal kõiksugused põlluwirtshafti raamatud pidas ja selle kõrwal ka suurt kauplust mitme tuhandatega juhatas ja ajas. Nõnda ei wõi siis ka see oskamise tükk kedagi takistada omale rehnungi raamatut sisse seada. Kõige selle järele on siis esiteks see nii, et ka talupidajad põllumehed omale rehnungi raamatut piawad  pidama ja töiseks on see pealnimetatud raamat seks osav õpetaja ja juhataja. Selles mõttes, et kes talupidajatest omal enne weel mitte selget rehnungi ei pidanud, et see kauemine enam siga kottis ei ostaks, waid omale rehnungi-raamatut sisse säeb, vaatame meie lugejaga selle kritiseeritava ja soovitava  raamatukese sisu läbi, mis Jakobsoni põllutöö kalendri rehnungite vormi järele kokku säetud on. Lühikene õpetaja soovib, et põllumees oma päevaraamatu  13 jausse sisse säeks, mis asja algamiseks mõnele ehk liiaks wõi kirjuks näitab. Aga minu arvates ei ole need tähendused kedagi liiad, waid üsna tarvilikud ja kui keegi kõike oma päewa-raamatusse ei taha, see jätku sealt seda wälja, mis temal meelt'mööda ei ole. Raamatukeses  ei ole ju kettegile midagi sunduseks, waid näituseks ja juhatuseks. Kõik need 13 jagu tähendusi on raamatus esite arusaadavalt seletatud ja siis ka näitetabelid trükitud. Allseiswate tähenduste kohta oleks minul, kes ma mitmed aastad mõisa kahekordset raamatupidamist toimetanud, järgmised  soowitksed: 2. täh.) Wilja tähenduses on viga, kus 10 vakka odre, mis raha tähenduse järele müitud ja kus wilja tähenduse peal- juhatud, seal aga wäljaminekn küll. peale üleS ei ole tähendatud, mis pr°owl--vet-mis-s ette iulla ei tohi. Ka on seal jaona ühe lehe kulle >aukS lng xal,u, nii et kui nad kõik joonetud saawad, fiis klr,ut«se ruum kitsaks jäeb; sellepärast piakS linaseemned. °ad. -rned. kartohwlid ja ristikheina seeme kull ise kulle peale tulema. Peale seda on peatera ja alukate tähendamine sissetuleku külle peal walja jäcnud, mis minu arwates ulesktrMatuv piab saama. 3. täh.) Majapidamise tähendused langemad juva perenaiste asjade hulka, millest peremees raskeste tarwllisi  tähendust saab teha. Ka on sea! üle aru joone uhe lehe külle jauks, millest raamatu-flsseseadja ise mõned tõmbamata wõiks jätta. 7. täh.) Piimalüpsmise tähenduses ei ole summa õigeSte kokku wõetud, mis kergeste niisama wõlsiste järeltegijaid  wõiks awateleda. Ka ei ole sellest tähendusest mitte wõimalik arusaada, kunas lehm poeginud on. 8. täh.) Palga ja moona tähenduse juure tahtsin ainult seda lisada, et põllumehed, kellel moonakaid ei ole, need ka muidugi selles tähenduses moona jooned tõmmamata  jätawad ja üksi raha jooned tõmmawad. Ei wõi aga kõike palgalisi ühe lehe külle peale hunnikusse ajada, waid piab iga palgalisele ise lehekülg ta rehnungi jauks jäetama. 10. ja 11. tähendused oleks wõinud kergem arusaadawamalt  märgitud saada, kuna nad sedawiisi raamatupidamise  alustamiseks rasked arusaada on. 12. ja 13. on wäga tähelepanemise wäärilised tähendused,  kuS wiimases tähenduses küll sool ilmaaegu põllusaagiks  arwatud on. Neid minu soowitusi ei wõi aga keegi wiaks raamatule  arwata, waid ma olen lühidelt ütelda tahtnud, kuidas ka teha wõib. Mingu ostku iga põllumees eneselle seda weikest õpetust ja seadku omale rehnung sisse, et ta ommeti ka näeks, mis ta aastas saab ja mis üles lähab. Lõpetan oma kõnet lugejaga selle raamatu eeskõnes tähendatud C. R. Jakobsoni sõnadega: „KeS maja pidada tahab, ilma et ta midagi ülestähendaks ja oma päewaraamatusse paneks, sellega on lugu ikka, nagu mõne sõgesiku mängijaga, keS küll ehk ka kätte sai, mida ta püidis, aga enne mitu wiltu teed ära käis ja peaga enne mitu korda wastu seina lõi. See põllumees aga, kes kõik selgeste ülespaneb,  mis ta teeb, mis ta annab ja mis ta wõtab, see saab kohe aru, kui mõni asi wiltu hakkab minema ja ta pöörab enne ümber, kui kahju suureks lähab." 2) Tähtsad mehed Vi. Toimetanud M. J. Eisen. Selle nime all on weikesed raamatukesed Schnakenburgi  trüki ja kuluga ilmunud, milles tõeste tähtsamatest meeStest räägitakse. Esimestes annetes kõneldi meie uuema aja Eesti tähtsaist meestest ja on nmd wiimase kuuendama andega enam tagasi ajaloosse astutud. Esiteks räägitakse ajaraamatu kirjutaja Läti Hindriku üle ja annab raamat täielise pildikese õpetatud meeste arwamistest Hindriku rahwuse pärast. Mõned ei tahta teda Lätlaseks pidada ja töised pidawad teda Eestlaseks j. n. e. Raamatu kirjutaja  jäeb wiimaks selle arwamise juure seisma, et Läti Hindrik kas Sakslane ehk Liiwlane olnud. Siis kõneleb raamatukene Hindriku töö tähtsusest, mis ta oma ajaraamatuga  meile maha jätnud. Raamat ei nimetawat küll kuida meie Eesti ja Läti rahwad wanaste elasiwad, aga ta näitab sellel pööri ajal, mis ees oli, kuida ristiusku  meie maale toodi. Raamatukene ise ütleb sest ajast: „Wana aeg lõpeb, uus aeg algab, ehk õigem muistne aeg jätab meie maid jumalaga ja tema asemelle astub wana aeg: paganate pimedus kaub, ebajumalate teenistus saab otsa, ristiusk wõtab maad ja hakkab elawat Jumalat tundma õpetama; rõõmu healed ja kiituse laulud jäewad wait ja nende asemel püiawad leina laulud ja häda hüidmised  taewa poole tõusta: priuse päike läheb kauaks, kauaks ajaks looja ja pikk, pime öö aStub ränga orjusega  rahwa sekka. Elust ehk ilust, mis mööda minemas, ei kõneleda ajaraamat midagi." Hindriku ajaraamat on küll preestri waimus kirjutatud, aga et muid wanemaid teadusi meil omast minewikuft ei ole, seepärast on ta siiski meile wäga tähtis. Jung on seda raamatut Eesti keelde tõlkinud ja saab iga EeSti poeg, kes oma rahwa minewikuft pilti tahab saada, seda raamatut läbi uurima. Töine tähtis mees on Heinrich Stahl, kellest raamatukene räägib. Mõeldud Stahl oli Tallinnas sündinud,  Saksamaal studeerinud ja pidas Eesti kubermangus õpetaja ammetit. Tema panni oma silmad Eesti rahwa waimu-wara puuduse peale ja laSkiS selleaegse riigivalitsuse  Rootsi kroonu kuluga 1632 aastal esimese Eesti keeli raamatu trükkida. Pärast ilmufiwad tema käest weel mõned töised raamatud ja ka esimene Eesti keeli grammatik. Stahl surri 1657. Raamatukene Tähtsad mehed VI. anne on tubliste oma hmna 20 kop. wäärt. ZH 26. Sakala. 1884 WaSwtaja: J. KSrw