pühakojades ehk kodu: ristiusu puhastaja ivõidu laulu: „Meil tuleb abi Jumalast, KeS ikka wägew oluud!" Igaüks koguduse ühendusest osawõtja, kuulis sel päewal naguikka oma arusaadaivat, selges emakeeles kallist ewangeliumi sõna, mis ärksat kuuljat kui kõrbes uinutajat külm hallika mesi kosutas ja karastas. Iga elawama, ärksama ja mürksama koguduse  liikme rõõmust ja waimustusest läikima näo pääl paistis ta südame põhjas pesitam küsimuS: „KuidaS mõiks uks ristikognduS, kellest sarnane ühemceleline laulu-, palwe- Lhkamise ja ewangeeliumi kuulutuse kaja Kõigekõrgema trooni ette kostab  mastalistele  ja wacnlastele saagiks saada? Kuidas wöib sarnatso ema sülest ära minna, kus nii kosutama ja elustama piimaga jänulisi joodetakse ja tuumaka tacwaliku mannaga näljatseid söödetakse? See on arusaamata, see on mõistmata!" Sarnatse mõteliku küsimuse pääle ilmub ka mõtteline tõcwaimu kostus, mis ütleb „Köik wöib sündida, kui sa  Ewangeliumi  kogudus oma sõariista usku lased ära roostetada, kui sa seda igapüewase  patust pöörmise, palme ja jumalasõna  läbi ei kõhuta —: terawaks ei teel Kui sa uimaseks, uniseks ja selle läbi haigeks  jääd, siis ei jänuta sa mitte enam oma kosutama ema piima järele; ei igatse enam taewaliku elu manna; ci hooli enam oma armastaja ema sülest ja siis, oh! su küünlajalg saab asemelt ära nihutatud. Aga et sarnast õnnetust sulle siin maailma päiwil ei juhtuks, selle eest hoolitseb see, kes sind oma nime pääle on rajanud; kes su nurgakiwi on. Et sa uniseks ja uima- ! seks ci jää, sellepärast läkitab ta sulle õigel ja parajal ajal rahutumaid päiwi; sest: missugune sõamecs see oleks, kes siis tukuks ja magaks, kui wnenlane liuna malli taga waritseb? Nõnda kinnitab tõe waim trööStüva maenitsuscga, et tõsine Ewangeliumi õige riStinsu kogudus mitte ei kao ega lange; põrgmvärawad ei saa teda wõitma, kui ka ajawaolulikud tormid ja marud sutawad, õigem öelda: seletawad. Wili ei kas-va ilma põhuta; selget wilja ci I saa ilma tuuleta. Nagu tuul puru ja haganaid wiljast puhub, nii puhub ka aja tuul kcfi ja haganaid õigest ristikogudusest; see on enne nii olnud, see jääb ka nii kaua kui põrmune maailm seisab. Armas usuwend ja -õde! Oled sa ennast selge jumalasõna walguse  ees läbi waatanud, et wõiksid tunda: kas sa oled kest wõi wili? Oled sa elusaatuste  waekauside pääl olnud ja oma wäärtuse raskust kaalunud, et aja tuuldes loota wõiksid selge wilja terade hulka padiseda ? Ei ole sa seda weel teinud, ehk õieti weel teinud, siis waata, katsu ja kaalu ennast ja kui tarwis, walmiSta ennast et ajalikult ja igawcsti kui täieline wilja tera oma Issanda salmes, see on: usklik hing pühas Ewangeliumi õige ristiusu koguduses wõiksid olla. (Ots tuleb.) armastus tee-'. Aga mis tarwis seda salaja hoidmist, seda ma ci mõista! Noh, nende tahtmine mõib siis jääda." Kui pärast lauda istuti, jäi arsti walusaks  kurmastuscks Frida plats tühjaks. Ta oli ennast kange pea walu pärast mabandada lasknud. „LasZ ta rahule jääda," sosistas Hedwig Friedrichile. „Ma taban juba selle eest muretseda,  ct sa teda enne ära minemist näed." Ta «uljus tänulikult neiu kätt. Jutt ci läinud, «agu enne Hagcndorfi lauas, mitte ladusasti, sest ligi olem lahkumise tund takistas KL rõõmust ja lahket meelt. Ja kui onu oma klaasi üles tõstis, ct teistega rõõmsaks jälle Nägemiseks kokku lüüa, langesiwad  proua Krantsi palgelt pisarad tema Kaasi. See oli läbi räägitud, et onu hobused NN poja õbtul kellu 7 otse Friedentaali jÜLDa pidinmd Wlims, kust ta õöüie rongiga  Berliini minema pidi. Tema ema ja õde tcchiftmLd alles rcisel homikul Baldausse NgM Mta. Pärast lõunane aeg läks üsna rurtn mõõda sa kellu oli juba kuus, kui Na uks Nori läks ja Frida Arenda» sisse asrAZ. Friedrich, Lelle silmad juba ammu igatsusega  ukse poole waatssiwsd, tsufis kohe tema teretamiseks üles. Sisse astuja kurb ju tchmatmmd »ägu mõjus walusalt tema MK. ar»Ul«e preili, peate, nagu ma kuulen, haiglane olema." ütles Friedrich sma hääl: rahulikuks hoides, luna ta silmad tükis teisiti rääkifiwad. ..Tee rõõmustab mind. et teid enne oma reisi meel näha saa:'.. ..Vole muud kui paljas peamalu. mis mul sagedasti käib ja pea raist mõõdus on." vastuS neiu. „Ma arwasin, et teie teenistuse  kutse pidi lubama teie reisimist homseks jätta. Kui ma aga kuulsin, et oma reisimist  täna õhtu tõesti ette wöttate, siis ruttasin kohe maha, et ka omalt poolt wõikfin teile „elage hästi" ütelda. Seda ütles ta wähe punastades ja läks siis kui ta kõiki korra üle teretanud oli, Hedwigi juurde, kes teda oma kõrmas olema tooli pääle tõmbas ja käsiivarre õrnalt tema ümber pani. „Teil oli täna enne lõunat üks kiri posti asjade seas, armas Frida," ütles herra Hagcndorf neiu poole pöördes „adrcss oli teie isa käekiri. Kas saite häid sõnumid  ?" „Ma olen kirja seltsi toonud'" me.StaS neiu rõõmsalt. „Teie peate teda ise lugema."  j Ts ulatas kirja nende sõnadega mana ' berra kätte, kes teda rutu lahti wöttis. „ lugege aga walju," lisas neiu juurde. ~Tääl ei ole midagi saladust sees ja on inin teie kõigile aruldane." ~Ms olen 30. siia jõudnud ja ennast kohe sellsammal päewal kindrali juures üles aunud," kirjutas major, „ja olen ä. rügementi juurde arwatud, kes juba reel Vöõmi piiri poole on minemas. Eile olen ma 3. komando pataljoni oma jaoks wõmud. Ma ei wõi sulle, armas tüttar ' mitte kirjutada, missuguse tundmusega ma oma nii järsku kõrwale astunud elutee pääle jälle astusin. Kõige ülc:n on aga ice tundmus, et mu kuningas mind- on teenistusse wõtnud ja mulle mõimalikuks ! rcinud wõitluscst isamaa auuks osa mõtia. Kõik kaksipidi mõtlemised, kõik nukrad mured I on minust kadunud, nagu udu ülestõuswa päikse kiirede eest. Mina tahan jälle soldat ja ainult soldat olla. Niipea kui meie oma seisu paika oleme jõudnud, kirjutan ma sulle laiemalt. Täna ainult nii palju, et ma terme ja täis rõõmust lootust olen. Ole mitte minu pärast mures, mu kallis laps, maid näita, et sa üks julge soldati tüttar oled. Ma tean, ma tunnen seda, et ma sest sõjast tagasi tulen ja meie teine teist jälle näeme. Ma loodan, et sest merisest külwist mitte ainult rohke õnnistus meie armsale isamaale ei tule, maid - - kui Jumal tahab ka üks uus elu meile enestele ärkama saab." Kiri loppis südameliku tcrwistega kõigile armsatele  onu mõisas. „See on õige," ütles wana herra kirja kokku pannes. „Pea püsti ja julgesti tulewiku astudes see maniilus maksab ka meie kohta. - - Ja nüüd lapsed, ma kuulen wankrit ette sõitwat. nüüd on lahkumise luud käes." 5-lõik runaiümad Friedrichi juurde teda Jumalaga jäuna, ainul: Frida jäi kõrwalt waatama. Erna ja õe pisarad, mida nad ilma -asjata püüdsiwad tagasi hoida, jooksinoad  üsna jõena. Ka mana herra pühkis liigutud ome silmi. dlüüd astus noor mees Frida juurde. Neiu tSZzis omad silmad ülimaga karmalt tema poole üles ja ulatas talle kätt, mida tema õrnalt oma huulte mastu surus. „Kas teie ka minu püüle saate mõtlema, preili Frida? küsis ta ainiti tema silmadesse  waadates. (Järg jääb iülema.) Isamaalt. Kuresaarest. Wiinakuu lv. paewa õhtul sai Eesti seltsi ruumides udupiltisid näidetud. Pildid oliwad üsna ilusad, aga piltide näitaja oli oma olu poolest kaunis iseäraline mees. Et osawõtjaid petta, oli tn kuulutuste alla oma niine pahurpidi awaldanud ja selle läbi kui maailma kuulus ennast kujutada tahtnud; oma kõlbmatu tempude eest sai ta waatajate poolt wilistamist,  mis haritud seltskonnas üks teotamise  awaldus on. Soowida on et igaüks oma kunsti auusal wiisil etendaks. Kuresaares on käesolewal sügisel wüga rohkesti abielusse astumist, ning niisama palju ka pulmi. Meie Saksakeelne leht teadustab, et õige wanad inimesed niisugust pulma rikast sügist ei mäleta, igal nädalal on kahed kuni kolmed pulmad. - Kange torm mis wiina kuu 17 —20. päewani möllas on kuida kuulda, siin ja süül rohkesti õnnetusi sünnitanud. Ka Kuresaare Schmidti laew olla Peeterburist tulles kaks matrust kaotanud. Esmaspäew hakkas seesama laew „Oskar" Riiga minema, aga sai tormist Abruka laidu juurde kinni aetud, kus see ka rohkesti wiga olla saanud. Csmaspäewa õhtu läinud Abrukast neli talunikku ja kaks randwahti laewa waatama. Tagasi tulles jätnud nad oma paadi arwata werSta kaugusele ankru pääle ja hakkanud lodjaga kaldale tulema, mille teekonnal lodi ümber läinud ja kaks randwahti ärauppunud,  keda teisel homikul ülesleiti ja 27. wiinakuu päewal suure auuga maha maeti. Kuresaare Tori küla silla juures on waht, kes iga hobusega üle silla käija käest ühe kopika wõtab, nagu see seaduseks tehtud on. Aga selle seaduslikku kopiku nõudmise juures tuleb maga sagedasti tülisid ja halbdusi ette, nagu siin näitusi toon: Talumees sõidab õhtul linna, ning