Sakala SA. Wiljsndis, 8. Juuniklm päelval 1885. VIU. aastakäik. Ilmub igal laupäewal. Kuulutuste korpusrida maksab 5 kop. Eesti seltsidele poole hinnaga. Koimeudufe adress: „ Sakala" toimendusele Mliandis., Wene keeli: Ls. Lk^oZ^. <l»sx^n«b. „Sakala" aastahind pvoltõist poognat: Postiga 3 rbl., postita 2 rbl. 60 kop. Poole aasta hind: Postiga 1 rbl. 75 kop., poStita I rubla 50 kop We erand aaSta peale tellimisi wastu ei wõcta. Iga tellija, kes kümme lehte tellib, saab ühe ilma hinnata. Adressid palutakse selgeste kirjutada. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Väljaandjad C. R. Jakobsoni pärijad. Põllutöö kasu ja unustamine. on tõeste seda wäärt, et temast ikka uueste räägitakse, sest ta on kõige rahwaste, seisuste ja ammetite  ülespidaja. Köit töised ammetid ja tööd wõiwad ainult stiS õitseda ehk õitsema järjele jõuuda, kui põllutöö  õitsemas järjeS on. Põllumees oma adra, äke, sirbi, wikati ja sõnniku hargiga on see, kes rikastele rikkust ja würsndele wõimust saadab, niisama ka kehwaid kerjajaid toidab ju.MWid ivgimu. Harijaid kaswatab. Teaduse ja muu headuse kandjaid, kõik elatab ainult põllu-töö. Peremehe truu sulane ei ole mitte wähem heategija, kui kirjanik, kunstnik, sõjamees ja kooli-õpetaja; sest niisama palju ehk meel rohkem, kui waimuharijat põllu harijale  tarwis on, tarwitab ka waimuharija põllu harijat. Ma ei taha seega mitte ütelda, et õpetatud inimene, kõrget ammetit pidades, rahwa üleüldise olekule enam kasu ei wõi saata, kui sulane põldu kündes. Ei, üksikutest ma siin ei räägi, maid üleüldisest. On ju mõimalik, et üks ainus kõrge ammetnik rahma olewiku ja tulemiku kohta enam wõib teha, kui kõik tema põlwe põllu harijad kokku, aga see ei alanda põllu-töö ega selle tegija auu karma wäärt, sest ilma põllumehe tööta ei wõi kõige targem meeS oma elu ülespidada, weel wähem midagi korda saata. Kui wahest mõni peenikese ülikonna kandja, wihmast märjaks leutatud põllul töötaja, oma puhtaks kammitud hobusest halwemaks piab, siis on see niisama jõle kui ülekohus. Ka ei ole puhas piiga põllul sirbi ehk wikatiga töötades sugugi halmem, kui „auus" preili riide moodimudelisi uurides, sest, kes kasu saadab on kaunim, kui see kes palju tarwitab. Igas ammetis saadab auus inimene oma jau kasu. Ka waimuharidus ja kunstid on üli tarwilikud, sest ilma waimuhariduseta jääb põllu tööniku elu wiletsaks, ega wõi seda kasu saata, mis ta saatma piab. Kirjanikud,  kunstnikud ja kooliõpetajad edendawad maimu haridusega  ühes, see on: maimu hariduse läbi, ka põllu-tööniku elu. Luuletajad omas kõrges kunstis kannawad  jälle meie elu lõbustuse eest hoolt, sest luule tõstab inimese maimu igapäewastest tallitustest, mõtetest ja muredest, üleSse kaunimasse, pühamasse olekusse. Nõnda on iga ammet tarwilik ja kasu saatja, ning meie ei wõi ühtegi ammetit asjatuks pidada. Aga et põllu-töö kõige töiste aluS ja ülespidaja on, seda piame õigusega ikka tunnistama, sest ilma põllutööta ei oleks ühegil töisel ammeti pidajal eluülespidamist, nõnda ka mitte elu olewat, seepärast ei ole mitte õige, kui põllu tööd põlatakse ja neid, kcs põllul töötawad, halwemaks peetakse, kui neid, keS mujal oma ammetit piawad. Ommeti wõime paraku näha, kui tähele tahame panna, kuida mitmed töiste ammetite pidajad salaliku põlgtüsega põllul töötaja peale waatawad. Ka armamad mõned endid sellega roojastawat, kui adra käsipuu ja heina wikati kütte wõtawad; ommeti ei saa ükski suutäit leiba ilma põllutööta, ja mis psiiksiwad küll targad oma tarkusega ehk würstid wägewusega tegema, kui neil leiba ei oleks? Küll oleks aeg, et kõik inimesed  ära piaksiwad mõistma, mis põlata sünnib, mis mitte; aga ikka ei ole see weel nõnda: sagedaste saab kaunis tuum karmi kesta pärast põlatud. Et igapäewase põllu harijad osalt weel madalamal maimu haridusel seisawad, see ei wõi Hleüldseltz põllutöö ja elu mitte alandada; ka ei ole kõik põllu harijad nii madalas waimuhariduse  järjes, kui neid peetakse, waid kaugelt suurem osa on niiheaste waimu, kui südame hariduses, mitmetest töiste seisuste liikmetest kaugel teS. Et meie põllumees lihtsas riides käib, sagedaste oma tööd tehes ka mustem ja märg, sellepärast zi yle. tMa.lsa.im vMp MStsm ega wiletsam, kui muulastel. Ka põllu kündja rõõmustab, kurwaStab, armastab, põlgab, usub ja loodab, ühe sõnaga Üeldes, on põllumehel just niisamasugused tundmused, kui kõrgeste õpetatud inimestelgi. juure õpitud tarkust nii palju ei ole) kui koolitiDDnimeStel, see ei alanda neid, ega nende ammetit. Kogum halenaljakas, naeru wääriline lugu on see, et ka need, kes südame ja waimu hariduses põlluharijatest madalamal järjel seisawad, aga siiski põllutööd ja töötajaid põlgawad ja enestest halwemaks piawad Nii häbeneb sopilises riides õmblusemamsel  heinamidust, rukilöikusest, rehepeksmisest ja muust põllutööst, weel ka enam, ikka kaugemale astuwad mõned omas rumaluses. Sagedaste häbenewad need, nõnda nimetatud „ peenikesed inimesed ' kiriku pinkis, ehk mõnes muus paigas meie põllutöölise neiu kõrwas istudes, kui ka neiu, kes suwel sirpi, wikatit ja reha pruukis, to.lwel niisama peenikest näpu-tööd teeb, kui õmblusemamselgi;  wahest pealegi oma südame headuse ja elukombete  puhtuse ja waimu wara poolest palju temast ees on ja iseäranes weel nendest, kes paarkümmend sõna saksakeeli on õppinud purssima! Nõnda ei piaks aga lugu mitte olema. Inimese waärtust ei piaks mitte sellega määratama, mis tööd ta teeb, waid kuida ta oma tööd teeb ja ammetit piab, kuida tema südame headus ja waimu kõrgus on. Kui meie ühe inimese wäärtust tahame kaaluda, siis piame ka waatama, kuida tema olemine muu inimeste wasta on. Auustamise wäärt on see, kes ise ka tõisi mõistab auuStada. Aga kes arwab, et temal tarwis kedagi ei ole auustada, waid kõik piaksiwad ainult aga teda auuStama, selle wäärtus on weikene; nõnda on ka need kes tõisa põlgawad, ise põlgamise  wäärilised. Meie ei wõi mitte ütelda, kui õiglased tahame olla, et üks wõi töine ammet auuta on ehk inimest teotab, küll aga teame, et igas seisuses ammetnika on, keS oma ammetit wäärt ei ole, keS mitte ammetis tarwiliku kasu ei saada, ehk mõni weel koguni kasu asemel kahju saadab, aga sellepärast ei tohi meie ammetit põlata ega halwaks pidada. Nõnda ei pea ka keegi kunagi põllutööd, seda töiste ammetite ja tööde emad, sellepärast halwaks pidama, et selles, hulga auusa ja hea inimeste seas, ka mõni madalama waimuharidusega inimene töötab. Peale suure igapäewase elu-kasu saadab põllutöö ka rohkeste lõbudust ja ilu. Põllumees elab looduses, ja maitseb seeläbi looduse ilu ja tulu täiemini, kui ükski Lõine ammetnik. Kägu kukub kündjale, helgib heina niitjale, paugub paju raijujale. Kellel töisel ammet- nikul on nii armsad, lõbustajad seltsilised, kui põlluharijal?  Põllul töötaja ümber laulawad linnud, õitsewad lilled ja lehkawad magusa lõhnaga õiekesed. Põllumehel  on tõeste oma waewas ja higis rohkem rõõmu ja meele jahutust töötades, kui ühegil töisel ammetnikul. Ainult tema teeradade peale on wägew Looja ise tuhande karwalised lilled istutanud ja rohelise muruga tema jala astme alused pehmendanud. Kellegile töise ammetnikule ei ole loodus ennast nii sõbralikult abiks pakkunud, kui põllumehele.  Tal on küll sagedaste losdustz. Vägede wasta Võitlemist ja tihti rikuvad looduse tõõd ja waewa; aga palju suuremal möedul awitab loodus teda ja piab temaga sõbrust. Seemne teradest, mis põllumees  külwab ja mullasse künnab, kutsub loodus idud uuele elule ja muudab mustama mulla wälja siis ime ilusaks, seda halja orasega kattes. Ta ise kastab, kosutab ja kaswatab orast, künni see malmis wiljakS saab, millest niiheasti kuldse krooni kandjad, kui kepinajal kerjajad toidetud saamad. Looduses on põllumehel enam tähtsust,  kui ühegil töisel, seda näeme ka sellest, et temal seal rohkeste sõpru ja waenlasi on, sest ainult tähtsatel meestel on palju sõpru ja palju waenlasi. Ma ei räägi seda mitte selle pärast, et mõnda muud ammetid tahan halwastada, ei seda ei püia ma aga ka mitte kunagi. Iga ammet on tarwilik ja auustamise wääriline, sest nõnda kui inimese ihul mitmed liikmed on, nõnda on ka suurel maailma elul mitmed tallitused, need on ammetid ja seisused. Nõnda piab see ka olema; sest ihu, kellel mõni liige puudub on wigane; niisama on ka rahwaste üleüldine elu ja edenemine siis wigane, kui iga ammet ja seisus omas loomulikus olekus ei seisa. Ma tahtsin siin näiduta, et eksimõte on, kui põllutööd muust halwemaks peetakse, ja et need iseendid naeru-wääriliseks teewad, kes põllutööd põlgawad. Neid, keS põllutööst ja põllul töötajatest uuemal ajal tarwilist lugu piawad, on küll rohkem, kui neid, kes pärdikul wiisil auusat põlluharimist põlgawad ja põlluharija, kui mõne halwa looma peale waatawad; aga siiski ei ole neid ka mitte üsna wäha, kes selles madalas mõtte kammitsas siutud on ja weel mötlewad: põllutöö on põlgamise wäärt, kui wähe wõimalik, siis tarwis püida, et mõnda töist ammetit saab ja põllutöö eest põgeneda. Kui niisugune töise ammeti saab, siis waatab ta kui mõnest kõrgemast seisukohast alati põlgtusega  põlluharija peale. Jseäranes suur on niisugune ammetite wahe-sein, ärgu pangu õrnem sugu pahaks, naestcrahwaste juureS; seal wõime kõige selgemal lõuna ajal latre tulega, sõbrust ruki-lõikaja ja riide-löikaja ehk paikaja wahel otsida. Niisugune lahutus ja wahetegemme on aga üleüldise elu edenemisele wäga kahjulik. Kui põlluharija näeb, et temast ja ta tööst ühtegi lugu ei peeta, waid iga töine ammetnik põlglusega ta peale waatab, siis jäeb ka mõnel ta ammet wiimaks halwemaks ja ta teeb oma tööd wasta tahtmist, üksi seepärast, et tal wõimalik muud ammetit ei ole pidada. Meie wõime küll rõõmuga tunnistada, et Eesti rahwas hea meelega põllutööd teeb ja niisugustest tähelegi ei pane, kes nende seisust halwaks piawad, aga mõned nooremad saamad I KeTimift zcr sVcrstm TartnS: J. Tülk Kirjameeste Seltsi majas, Sachker' i raamawpood ja Räpina pabcriwabriku kontor bürjermusse majas; Tallinnas: ThomaS Jakob son'i, Busch'i ja Kluge <k Ströhm' i raamatupoed, kaupmees Naftal; HnapsaluS: G. F. Hallberg; Lihulas: kaupmees T. Büttner; Pärnus: „Endla" Seltsis ökonom Must ja E. Treufeldt'i raamatupood; Narwas: M. Põder; NakwereS: J. Kuusi raamawpood ja A. Heraklides pikauulitial F- 51. Pöltsaneaal: kaupmees T. Puchk ja Leihberg; WSrnS: Vielrose; Walgas: Rudolf; Paides: Seidelderg ja C. Aerfeldt; Peeterbnrgis: K, Leqpas, Ilsseuiit nxocn. Avul. ZK 80 ja N. Mattisse» kesenm npoen., x Iwgauen. noera, Avui. 23/21. WiljandiS: F. Feldt.