Sakala tZ. MKMS, M. Oltadrikm PSewal 1881. IV. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. WasLutaja toimendaja ja Väljaandja C. R. Jakobson. Sõnakene meie rahwa waimu awalduste kohta. selle pealkirja all on meile kiri kätte tulnud, 'mille sarnatseid meile Viimasel ajal palju on saadetud. Need kirjad on meile ksik suureks troostiks ja kinnituseks  olnud, ning meie lugejad ei saa tSeste mitte pahaks panema, kui stin neist ühe awaldame. Saadetud  kiri on ilma muutmata nSnda: „ Igaüks terwe mSiStusega inimene, keS omi mõttid  mitte VaStaliSte Vägivalla Vormi läbi ei lase tõmmata,  maid neid selgelt ja puhtalt omaS päris loodud lujuS avaldada tohib; ehk kuS see võimata on, seal parem vait jäeb sest et teda ommett mõista ei taheta see saab vist küll tõele auu andes tunnistama:  et meie rahva olevik praegu õige pinevil seisab. Mitmed tähtjad küsimused meie rahva elu kohta ripuvad kui mvek niidiga meie pää kohal, ja iga õnuetu  juhtumine, mis niiti võib katkestada, ähvardab kõik meie magust lootust tuleviku kohta ära rikkuda ja meie õnne karikat kadeduse sapiga täita. Rääkimata sellest, et võerad, keS mitte meitega üks liha ega veri ei ole, meid meie edenemises takistada püüavad ja selle juures ka kõige vähemat kui abi-nõuu katsumata ei jäta, seda võib neile siiski nende eneste kasu pärast andeks anda. Aga et meie oma rahwa seast need kõige sWkamad .vastalised ülesse tõusevad ning valju kisaga oma hulka suurendavad jä niisuguse pimestusega oma suguvendade waSta võitlevad, nagu oleksiwad nad Vannutud isamaa äraandjad, see kurvastab meid surmani!  Suurem ime niisuguste nurjatumate vastaliste  juures on veel see, et nad oma hävitamise tööd rahva uimel ütlevad tegevat, milleks nad sellest oma jagu toetust saavad, et neil ikka korda on läinud, mõnda niisugust ilma südameta tööriista leida, kelle abil ksik nende heaSte kawalaSte valmistatud plaanid  toime saavad saadewd. Nad teadvad seda küll, et rahval nende sõnakõlinaga kõige vähemat tegemist ei ole, teadvad ka, et nad üksi ja ainult oma ajaliku seisuse erapartei kasu eest võitlevad, mida rahvas nukral meelel pealt vaatab, aga ommeti kõigest sellest hoolimata tormavad nad märatsedes chasi, kõiki nõdremaid  enestega üheS vedades, künni nad jälle kõik on ümber visanud ja ära lõhkunud, mis auusameelelised isamaa pojad nii suure kulu ja vaevaga üles ehitastwad.  Näitusi selle üle ei pruugi keegi kaugelt otsida, seda on need rahn-rikkujad EeSti Kirjameeste Seltsiga meile jälle uueSte näitanud ja küsimise meie suhu pannud  : KaS seda oli tõeSte tarvis, et seal niisugust lõhkumist  ette võeti?! Kas ei oleks needsamad iseenese kiitjad ja seltsist ära jooksjad mitte paremine teinud, kui nad oma suguvendadega ühenduses ja armastuses ühte seltsi oleksiwad jäenud, et parem oma suguvendade  seltsis esimeste seas olla kui töiste seltsis välja naerdud saada. Nemad on oma vaimu erküse poolest seS olekuS, milleS „ Liina" jutu seeS need vaesed talupojad  oliwad, keS selle noore junkru vaimustavat kõnet eemalt kuulatasivad, milles pühast histooria Saksa mullast jutuStadi ja seal juures valjuste hurraa hüüti seda tähtjat rõõmu- ja vaimustuse - silmapilku, oma mütsa kõrgele pillateS, ligi pühitsesiwad. Nõnda < n keewad ta nüüd meie EeStt Kirjam. Seltst lõhkujad. Arvavad nemad seega ehf. rahva poolt auustust ja oma töö väärilist kitust ära teenida jõudvat, siis teadku nad: põlgdus on nende palk. Tulgu mõni niisugune omast meelest wahvamees rahwa sekka ja kmlatagu oma kõrvadega seda otsust, mis rahvas neile nende tembutamise eest on valmis mõistnud, küll neile siis selgeks saab, et neil mitte rahwa nimel aSja ei ole seda teha, miS nad omas ammu ära eksinud „Mestt Postimehest kui rahwa tahtmist vägise laiale püüa- Meie vastalised tunnevad sellest segadusest  vist küll rõõmu, sest sellega üheS saab mõni üksik õiglane ka mõne hoobi, keS neid omas tembutamises  vahest julgeS takistada, aga terve rahwaS leinab  igat oma koolitatud poega walusaSte taga, kelleharimiseks  nii kaua on aega läinud, kellest aga viimaks  ommett Baltlane sai. Meie noorest kirjanikust A. Grenzstein'ist pidas igamees suurt lugu, kui ta veel oma rahva poole hoidis ja alleS meie Parema rahvaliku  ajalehe kaastööline oli, aWi sest saadik, kui ta „Eesti Postimehe" toimenduse oma peale võttis, loeb rahvas tema vajumise päivi, ja tema lugu näitab karva pealt niisama minevat kui tema apral eestkäijal Harry Jannsen'il, kelle rahwamehe päevad jo ammu loetud on. Waatame kord nende töö peale, kes meie rahwale  ja tema parema meestele on wasta hakanud ja paneme tähele, kuidas nende käst viimaks käis. Suija Pärt tahtis kõige selle asutajatega  ära õigus ja tõsidus ainumad võitjad tohiwad olla, ning wale ja ülekohus nende eest põgenema peawad, nagu öö pimedus päikese eest, siis ei võinud see tõisite tulla: Suija Pärt pidi rahwale  naeruks saama, sest see oli tema tööwääriline palk. Eestirahwa wasta ja saab seÜeMW rahwast üleüldse põlawd. M. Lindenberg  hakkaS C. R. Jakobson'! teutama ja läks omas hoolimata olekus nii kaugele, et ta enam ka „Kalewipoja"  seltsi head nõuu ega maanitsust kuulda ei wõtnud,  vaid sellest tähelepanemata mööda läks, künni kohuS pidi wahele tulema. Temal ei oleks sugugi seda koormat tarwiS kanda olnud, kui ta oleks mõistlik tahtnud  olla. Nõndasama sõdib ..Ristirahva vühaväeva leht" suure käraga EeSti wasta, mida ommeti terwe rahvas nn omast südamest ütleb wälja räägitud olewat. Aga mis hoolib niisugune kangelane! Ta väljaandjad teavad, et seda lehte mitmed loewad, keS mitte ise-mõtlejad ei ole, waid aga muist enesele seda soowida lasewad ja ka muide meeleheaks kõik wagusi waSta wõtawad, olgu seal mis taheS seeS. Sellepärast wsib selle lehe toimenduS ütelda: Eestirahwas on meie poolt, sest keegi ei kirjuta  meile sõnakest meie poliitika wasta ja nõnda tallatakse rahwa waimu wägise surnuks. Ammuks see oli, kui seesama leht Tallinnamaa usumäratsejate eest wõitleS, kuna töised Eesti ajalehed seda kõige tõsidusega laitfiwad, ja kellede otsuS ja ettekuulutamised nüüd iga ühele näha on, kuidas see rahwale kahjuks oli tulnud, ja mitmed koletumad tükid selle läbi aja-100 sisse sündifiwad, et mõned ajalehed neid märatsejaid toetafiwad. See on see wili, mis niisugusest kangekaeluse külvist  pidi wälja kaSwama l Waene EeSti talurahvas on aga igal korral see ainus ohwri tall, kelle kulu peal niisugused wõitlemised ette wõetakse. EeStirahwaS aga tunneb nüüd juba omi waStalifi, ja teab ka, et nad meie õnne-taewast õige paksu pilwetega alati kinni kaetud näekfiwad. Sellepärast hoiab ta suure hoolega neist eemale ja kuulatab aga ükfi oma töfise juhatajate  sõna, keS meid senini on auusaSte toetanud ja meie paremaid joowist kaugemale kannud. Aga ka finna on meie waStaliSte julgus juba järele wnginud, kõikide  auusa-meeSte pühamaid soowimisi pahaks tegema ja ümber lükkama. AinuS troost, mis meid kõige kurjuse  ja ülekohtu eest siiski kaitseb, on see armas teadmine,  et meil üks armaS Isa Weneritgi wägewa trooni peal on, kelle sõnakuulelikud lapsed meie ikka oleme olnud ja kelle jälgede ette alleS hiljuti jälle oma tõsist alandust, truudust ja armastust rõõmuga maha panime ja ennäst uueste sest lõpmata armastusest kosutada tohtfime,  mis meie armulisest Riigi-Isa heldest südamest alati meie waSta wälja keeb.'- Reed on üleüldse ergema jau Eestlaste" kelle wasta ükfi need «siwad waielda, kes mitta at tea, mis nad teewad, ja sellepärast oleme neid rÄast Teile julgenud awaldada, et meie teame Teid ainult seal wälja astunud ja ühes rääkinud olewat, kuS pool viguS, auusuS ja tõsidus on. Mitme sõprade nimel üks tähelepauija Eestlane. Saarde kihelkonnas, Septembrikuul 1831." Omalt maalt. Wiliandi maakonnast. Tulekahju. Wiliandi kihelkonna kirikumõisa rehi on ühes ligidal olewa küüniga 5. Oktobril õhtu maani ära põlenud. Hulga wiljaga üheS jäiwad ka rentniku 8 hobust tule sisse. Ikka on kardetaw afi, hobuseid ehk muid loomi reheS hoida, kus palju pahma laiali seisah ja'tuli kergeSte maad leiab. Inimesed käiwad õhtul laternaga loomi tallitama», kuö peale sagedaste petroleumi lambid sees põlewad, ja seal juhtub «ahel kõige suurema hoidmise  juures õnnetust. LnnetuS. Wana-TennasilmaS o» kruusa wedamife juures teede sillutamisel Väljateeninud soldat  Jüri Kärmas, keS 28 aastat wana, õnnewse läbi surma saanud. Kruusa-auguS oli ükg koht järsku õõneks wõewd, kust ka õnnetu J. Kärmas kruusa peale läks panema. Waewalt oli ta pool koormat peale saanud, seal kukkus maa nii õnnewmalt tema peale, et järsku oma elu lõpetas. Kui teda paari minuti pärast wälja tõmmati, oli ta juba surnud. Näitemüük. Meile kirjutatakse Halliste kihelkonnast: !M7"NuguStil s. a. peeti Wanamõisa wallaL üht basaari, kus Abja-Peraküla rahwast kingitud  näputööd, mida 25. Märtsil pidamata jäeti, meie kalli Aleksandri kooli heaks enampakkumisel ära müüti ja AbjaHeraküla näitemSngijateft paar näitemängu  kaunis osawalt etentadi. Puuduliku teadasaamise  pärast oli rahwast mähe kokku tulnud, sest et „kuulus Walguse rahwaliku meelega" Abja «alla«anem  Kendrik Laur kuulutusi igast kohast maha