Saarlane Üleüldine politika ajaleht maa- ja linnarahwale. „Saarlase" toimetus ja wäljaandmine, Kuresaares, kaubauulitsas 10. ! „Saarlane" maksab: ! i Saaremaal aastas Z rbl. 30 kop., postiga saadetud 2 rbl. Saaremaal pooles aastas l rbl. kop., postiga saadetud 1 rbl. 23 kop. Tuleb wälja iga esmaspääwal. Kuulutuse rea ehk selle ruum maksab  S kop. /is 2«. Esmaspääw 1. Julil 1885. 11. aastakäik Sõnake kooli õpetusest. (Kõne, mis koolm. T. 2. Mail s. a. Kaarma laulu seltsis pidanud.) (Ots.) Niisugune õpetus ei ole ilma kasuta; ta on igakord üks ettewalmistamine ühe suurema õpetusele: selle läbi kosub lapse maim ja selgub mõistus. Mida enam wps on näinud, tähele pannud ja mõtelnud,  seda enam saab ta sest aru, mis raamatutes köneldatakse, ja mida enam ta on hakkanud aru saama, seda suuremaks kaswab ta lugemise himmu. Oskab laps juba osawaSte lugeda, kauniste  mõtelda, õigesti emakeeli kirjuta, siis ta õpib aega mööda ka ise oma mõttid kirja panema. Selleparast kaigu lugemisega ühes ikka ka õigestkirjutamise ja kirja mahemärkide  seletamine. Lugemise järele esimine ja ülem õpetus koolis on muidugi usuõpetus. Selle kohta  ei ole mul muud midagi ütelda, kud koolmeister waadaku ette, et ta lastele mitte suuremat tükki ette ei paiskaks, kud nende nõdrukeste mõistus wastu wõtta jõuab, et püha kirja sõnad paljalt pähe ei õpita, maid et õpetus nõnda antud, et selle  juures iseäranis lapse süda haritud saaks. Pöörame wiimseks silmad kord meel ühe tähtsa õpeasja poole, mida nii hästi kunningas, kui ka kõige alam karjapoisgi omas elus tarwitawad: See on rehkendamine.  „Kõik hakkatus on raske," ütleb wanasõna,  aga iseäranis raske on rehkendama õppimise hakkatus; sest rehkendamine nõuab wäga terawat ja selget mõtlemist. Selle õpetuse juures näeb nii hästi õpetaja kui õppija waewa, aga waewata ju ei saa meie enestele ei ihu- ega maimu toitu. Koolmeister pangu rehkendamise nurgakiwid  see on algus-õpetus kindla põhja pääle, et, kui senna pääle maja ehitama hakkatakse, alusmüür mitte waibuma  ei hakkaks. Kuidas meie rahwa-koolides rehkendamist õpetada ja õpida tuleb, selle ette on meie auustatud kõrgemad suguwennad seega  muretsenud, et meile häid rehkendamise raamatuid on kirjutanud. Iseäranis kõigile  koolmeistritele ja koolidele wäga soowitaw  ning tulus on Walga linna õpetaja härra G. R. Kallaski kirja pandud mõistlik  rehkendaja. See raamat juhatab koolmeistrile  kõik need tee-raad kätte, mille pääl ta julgelt ja kindlalt rehkendamise riiki wõib kõndida. Nõnda ei ole siis mul selle õpetuse juure muud midagi ütelda, kui soowin seda, et kõik meie koolmeistrid enestele nimetud raamatu muretseksiwad ja selle seest omale abi ja juhatust nõuakstwad. Tahaksime meie nüüd kõik kooli õpeasjad  üksikult läbi wõtta ja ära seletada, kuidas ühegis asjas õpetust tuleks anda, siis näeme, et koolmeistri ülem töö iga õpetuse juures on ja peab olema, lapfi mõtlemisele äratada, s. o. lapse meelt ja mõistust iga pidi kosutada. Sest inimese meeled on need hinge wärawad, kust läbi kõik tarkus meie sisse peab tungima. Aga Jututuba. Mrg.) Ta jäi järsku seisma, sest wõeras, kes tema juwswst suure hoole ja armastusega kuulas, oli oma näu jume järsku muutnud,  kui tema Mk kogemata Olga kaelas okwa siidi paela paale juhtunud oli. Ruttu jooksmisega oli see pael paiga paalt ara läinud ja Ml kulges rippuw sõrmus nähtawale tulnud. Seda näha, kuna ta pale kuumas ja terwe olemine kees, selle järele õiendada, see kõik sündis selle wõcra mebe juures ühel ainsal silma pilgul.  Jnst kui rippuks sääl Alges tema hinge »»s»s, NvNda kõmast pidas tema sest kinni ja ürlS kartusest wõbiscja ja wärifeja  lapfek hädalise häälega: Kuu on see sõrmus päralt? Kuidas olev seda oinale saanud? —Räägi.— Jumala pärast räägi!" nähti õiguse täädmine wähiksele jälle j»lMst asdwat ja ta ütks kindlastc „Mina 'poole aga teda mitte «arastauud, meie oleme auusad inimesed, härra metsmeistcr. See sõrmus on minu omadus  ja teie ei tohi teda n»iM ära wstta, ci. seda ci lodi teie nutte juba selle päran mitte, et see mu muuks ja kallis warandus on, mida ma ilmaski, kõigel oma elu ajal ära kautada ei tohi, kuidas mu mana ema seda m'ule kangeste kinnitanud  on. Ma palun teid ilusaste, armas härra metsmeister, laske seda sõrmust labti ja ärge tehke sääl juures mitte nii kurje silmi, et ma teid üsna kartma pean. Hu, kui ma seda armi teie otsas näen, nii pea kui teie oma kübarat tagasi lükkate . . Armi meele tuletus mõjus jälle suurel mõõdul tema kohta. Ruttu muljus ta kübara,  mis suure tiitsaga paigast ära läinud  oli, jälle oma koha pääle, nõnda et ar'm kaetud oli, siiski sõrmust ei lasknud  ta mitte üheks silma pilguks lahti. Ta ütles lühikese järel mõtlemise järel: „Wii mind oma wana ema juure, Olga, nüüd kohe, ma pean tcmaga rääkima." „Jah, kohe, härra metsmeister, kui teie nii kaua oodata tahate, künni ma jälle raagu ja rohtus: korjanud olen." „Ei. waid nüüd oort!" wastas wõeras tungiwalt.  Sa ei wõi mitte enam metsa minna!" Olga wöis küll ära tunda, et Mn ivaswrääkimine  wühe aitab. Ohgawalt heitis ta ennast tema nõrkemata tahtmise alla, ainult tema kätt meel, pool mägise, sõrmuse  küljest lahti tchjes ja seda ära peites. Wõeras astus suured pitkad sammud, et Olgal tõeste tegemist oli teda tsga saada. Nõnda laksiwad nad Ws«s ema, majakese roost. Wana ema maailma elust tüdinud lahja naesterahwas, oli omahaige woodi pääl külite maas. Pingi pääl woodikõrwas oliwad tohri rohu klaasid, majaswalitses kõige parem puhtus  ja korraline olek, ehk siin küll kedagi muut põetajaks ja kohendajaks ei olnud, kui mähi  ke Olga, kes nüüd wõcrast meest käe kõrwas üle ukselääwe wana ema woodi ette wiis. „Siin on see wanaema, härra metsmeister,"  alustas wähike juttu „ja tema saab teile ütlema, et see sõrmus minu omadus on!" Haige oli esmalt imetledes ja ehmatades pitka külalise otsa waatnud, kelle pea wähikese  toa laeni ulatas. Süäl wöttis ta jälle Olga sõrmuse peusse ja ütles: Armas emakene, ma wanutan teid kõige juures, mis teil kallis ja armas on, üttelge mule, kust laps seda sõrmust saanud on! See ei ole mitte paljas uudis himmu, mis mind nõnda küsima sunnib, waid mul on selleks üks püha õigus. Waatkc siia ja ta tõmbas oma parema käe nimetis sõrmest ühe sõrmust! ära, mis tüdruku omaga karma paalt üks oli, ainult  ci ta natnkse suureni ja mehe sõrme passis, kuna teme küll übc nacstcrahwa päralt mõis ..waatke siia ja pange need melluwd kuld s.'r:uu'.a kõrwnti, nende kiwid wäljas pidine kuju, kas need ei ok ühte nägu. Pange pMih ette.