sest just selles seltsi-eluS awaldab ennast meie rahwa elusoonte tuksumine. Mida tulisem rahwa elu on, seda elawamalt awaldab ta seda omas seltsi-elus. Kus rahwas oma isamaa seltsidest osa ei mõista ja ei taha wõtta, seal magab ta alles haledas orja-unes Aga seesugune iseäraline rahwauslik elu ei ole mitte kõikide meele pärast. Meie omal maal on meil wastalisi, kes seda seltsi-elu mitmel kombel lämmatada ja kardetawaks teha püüdsiwad, ja kui ühed teed ei aitanud, siis jälle uusi otsisiwad. Wiimasel ajal näeme igal pool omas Eesti seltsides, et üksikud mehed nende seas ülesse tõusewad, kes igapidi tüli ja lahutust  sünnitada püüawad. On see enam ehk wähem korda läinud, siis katsutakse seda tüli ka ajalehtedes maailma ette kanda, et igamees aru saaks, kui nurjatumad  meie seltsid on. Sellepärast tahtsime siin nüüd oma seltside juhatajatele nagu ka iga auusa osawõtjale  seda noomituse sõna meele tuletada, kõige pealt ühtmeelt nii palju kui wõimalik alal aidata hoida ja kokkuleppimist igas tükis edendada. See on üks raske kunst, sest sagedaste ei tohi seesuguste sala waenlastele, kes Juuda suuandmisega seltsi ette astuwad,  mingisugust woli anda, ehk nad ajawad aegamööda  kõik hukka. Kõige mõnusam on küll see, kui nende wale kate kohe maha tõmmatakse ja neid omas päris kujus näidata wõimalik on, sest kümme awaliku waenlast ei ole nii kardetawad, kui üks salalik wale sõber. Riidu tuleb igas seltsis ette, seda ei wõi keegi pahaks panna. Aga riiu ja riiu wahel on wahe. Kus riidu seltsi lõhkumiseks tehakse ja otsitakse, seal on riidleja waenlaste ehk oma enese kasupüüdmise tööriist  ja muud ühtegi. Olgem sellepärast walwsad, aga ärgem laskem ka, kus seda just hädaste tarwis ei ole, oma kodust riidu mitte kohe suure maailma kella kätte kanda. Rahwa kasu ja auu, need seisku meil ikka silma eeS ja need juhtigu kõik meie tööd ' -ika meie noores seltsi-elus. ? Koolide walits us e st. Riia Saksakeele Ajaleht „Rlgaicye Zeuung on !»eaks arwanud, omi mõtteid meie kirja kohta 6. numris awaldada, kus rahwakoolisi Kroonu alla soowitakse. Seda teeb aga nimetatud ajaleht nii imelikul kombel, et meie seda asja nüüd sügawamalt käsile peame wõtma. Meie saame selle kirja peale, nii pea kui material kõik koos on, pitkemalt wastama. Täna tahame paljalt paari üteluse wäärtust sellest kirjast näidata. Kui wäga „Rigasche Zeitung'i" kirjasaatja meie kirjast ennast tunneb trehwatud olewat, seda tunnistab see lugu, et tema asjalikult enam wastata ei ole jõudnud, waid laimdusi ja sõimu omale abiks wõtab. Rahwa soow, ütleb tema, ei olewat sugugi, et koolid kirikute alt lahti saawad, waid see olla üksi mässajate soow, kes seadust ja ülemaid üksi siis loodawad kõrwale heita saawat, kui kirikut ja usku enam ei Sellepärast olla neil julgus, praegusel mässamise ajalgi koolisi kiriku woli alt lahti saada, et nihilistlaste ja soziallaSte  õpetused enam maad leiaksiwad. Sellepärast ei olewat „Sakala" ja „Tartu Eesti Seitung" mitte rahwa waimuharimise sõbrad, waid tema waenlased, nemad rääkidadelt lpalet. n. n. e. Nõnda laimab  laialt «Waasche ZeNmm?" Meie palume meele tuletada: Meie Mtte, et rahwas kirikust ja usust lahti soowiwad saada, waid üksi, et rahwas omi koolisi ministeeriumi alla soowib heita. Ja see ministeeriumi all seismine on Rigasche Zeitungi järele usu ja kiriku maha lõhkumine ja nihilistlaste õpetuste sigitaw põld! Ärgu pangu see „Rigasche Zeitungi" kirjasaatja pahaks, kui teda ennast nende üteluste pärast NihilistlasekS arwame. Kas siis linnade koolid,  kes ministeeriumi all seisawad, sellepärast Nihilistlasi  kaswatawad, et nad Kroonu all on? Ehk lõhuwad  nad sellepärast usku ja kirikut maha? Ei! Ennema wõiksime ütelda, et meie just sellepärast omi koolisi ministeeriumi alla soowime, et need Nihilistlasi  ei kaswataks. See ei wõi mitte suureks tuluks meie noore soule olla, kui õpetaja Keisri pühadel lapsi käseb koolitada ja 19. Webruaril kiriku uksed kinni paneb, kui kirikõpetaja, kes kooli juhataja on, awalikult  koolmeistrite ees riigi walitsuse üle paha räägib ja koolmeistrid ametis peab, kes joodikud ja wargad on, ehk üleüldisest maa ärajautamisest inimestele ette märatsewad n. n. e., kui nad aga muidu kirikherra tahtmist teemad. Kahju, et „ Rigasche Zeitung" seesuguses  kõne-joones seda asja arutama on hakanud, aga meie ei wõinud nüüd ka tõisiti teha. Meie saame tunnistusi ette tooma ja saame seda asja edespidi sügawamalt läbi rääkima. Näidaku „ Rigasche Zeitung"  ka omad tunnistused ette! — Kojameeste Seltsi saadikud. Omas 8. -numris lühidelt seda kirja, mis õpetaja Hurt Tartu Saksakeele ajalehes awaldanud, kus ta ütleb, et Kirjameeste Selts sugugi vi . Karelli saadi- . > kuks ei olewat walitsenud, tema ka Seltsi auuliige ei ole ja Sakala walet olla tunnistanud. Meie ei tahtnud selle vr. Karelli auustatud nime pärast seda asja mitte laialt arutama hakata ja olime sellepärast paar sõna lühidelt wastanud. Et aga nüüd kõik Eesti ajalehed õpetaja Hurdi kirja ümber on pannud ja meie Vaitolemisest mõni wälja wõiks arutada, et meie tõeste walet oleme tunnistanud, siis ei wõi meie nüüd muud teha, kuid peame lugu täielikult wälja jutustama. Wiimasel Kirjameeste Seltsi koosolekul pani õpetaja Hurt Seltsile ette, vr. Karelli Seltsi auuliikmeks walitseda, mis Selts ka ühest suust ja suure rõõmuga tegi. Kui Selts saadikuid walitsema hakkas, kes Seltsi õnnesoowitust 19. Webruaril Peeterburgi pidiwad wiima, pandis õp. Hurt jälle ette, et auuliige vi. Karell ka üheks saadikuks saaks walitsetud, mis Selts ka, seda istmetelt ülestõustes tunnistades, tegi. Seal astus aga Sakala wäljaandja üles ja ütles, et see küll mitte korda ei lähe, et vr. Karelli saadikuks Valitsetakse,  waid meie wõime teda aga paluda, et ta saadikutele Peeterburgis oma nõuuga abiks oleks. Selle ettepanemisega nähti Seltsi ka rahul olewat. Et Sakala wäljaandja ise mitte igast Seltsi nõuupidamisest  osa ei wõinud wõtta, palus ta Seltsi kirjutajat, et see temale töiseks päewaks Seltsi nõuupidamiste protokolli Sakalas trükkimiseks kirjutaks. Töisel päewal  andis kirjutaja, kooliõpetaja Kurrik, selle protokolli  Sakala wäljaandja kätte, kes teda muutmata zensori  kätte saatis ja trükkida laskis. Et seal protokollis  üksi ülewal seisis, et vr. Karell ka saadikuks walitsetud saanud, aga Sakala wäljaandja ettepanemisest  midagi ei räägitud, see pahandas meid esiotsa natukene; aga meie teadsime ka, kui ell õp. Hurt oma ettepanemiste kohta on, ning meie ei tahtnud sellepärast  selle ametliku protokolli külles midagi muuta. Nii on lugu selle asjaga, ja nüüd wõib iga mees ise ära arwata, mis ta õpetaja Hurdi seletusest peab pidama. Oleks õp. Hurt omas kirjas ütelnud, et vr. Karell auuliikme nime pakkumist wasta ei ole wõtnud ja sellepärast ka saadik ei wõi olla, siis oleks ta tõtt rääkinud. Nüüd on ta aga nagu enese pealt süüdi ära tahtnud weeretada, ning on seks Sakala  õigeid ütelusi Saksakeele ajalehtedes awalikult waleks tunnistanud, mis need igapidi ja mõned õige inetumal kombel Sakala auu mahakiskumiseks on tarwitanud.  See õpetaja'Hurdi tegu mõistab ise ennast hukka ja meie ei pruugi sinna enam midagi juure lisada. Wiliandi maakonnast. ja asutUl eb, MM' igaS MKõnnas/ nim^a Tär iö a u walla majas 19. Webruaril Keiserliku Majesteedi 25-aastase walitsuse juubeli pidu suurelt pühitsetud. Peale kõnepidamiste, muusiku ja muu asjade, mis enamiste igal peul ühesarnatsed oliwad, on Tarwastu pidu sellepärast tähtjas, et seal koosolejad  priitahtlikult selle peu auuks 175 rubla Aleksandri  kooli heaks kokku on pannud. See tegu on ärataw ja tänuwäärt. Peale selle on seesamasugustel  pidudel rahaandeid Aleksandri kooli heaks annud  ehk muidu asutusi elusse kutsunud: Hallikokiwi wabriku töörahwas 50 rubla Aleksandri koolile, ja Pahuwere, Tuhalane ja Wana-Pornuse walla rahwas niisama igaüks omal peul sellesama asja peale tähtjad summad. Wana-Pornuse koolimajale on selle pidu auuks raamatu kogu asutatud, mis Wana-Pornuse ja Kaubi walla talumehed tegiwad. Seesugust pidusi on peaaegu igas wallas peetud. Wäga liigutaw on üks kiri, mis meile Pati-Moisaküla koolimajast saadetakse. Kiri on nõnda: „Meie kooli kaswandikud on Keisri Herra Aleksandri 11. 25-aastasel walitsuse pühal oma koolimaja auutuledega ehitanud ja peale selle weel Eesti Aleksandri kooli heaks selle päewa auuks oma jõudu mööda kolm rubla raha kokku pannud. Kingitus  on küll weike, aga siiski on ta kallis, niisama kui waese lese üks weerand, sest et ta puhtast südamest Keisri ja isamaa wastu on antud ja pool jagu and- jatest nii kehwad on, et isegi ei tea, mis igal päewal suhu peawad pistma." Nõnda saadetud kiri, kellega meie kätte läkitadi. Kui juba waesed koolipoisid sell kombel meie tänawust juubeli-aastat auustawad ja meie Aleksandri kooli oma südame peal kannawad, siis wõime küll loota, et tänawune aasta meie Eestirahwa  südamed igal pool nii lahti saab sulatama, et aasta lõpetusel tarwitatud summa Aleksandri kooli ülespidamiseks koos on. Seda tööd õnnistagu Jumal! Püstolid ei ole mänguasjad. Uue- Suistlepa wallas tahtis talu pois püstoliga warest lasta, aga laadimise juures läks püstoli töine raud lahti ja purustas mehe kaks sõrme ära. Tohtri arwamise  järele saab mees omast kahest sõrmest ilma jääma. tmmistab. Meie näitasime omas 3. numris, et „ kitsas wäraw ", kes Sakala wälja tulemise kuulutust Eesti Postimehes keelas, ainult Eesti Postimehe redaktsms wms olla. Et see ütelus õige oli, tunnistab nüüd Eesti Postimees  ise omas 8. numris. Tema kirjutab: „ Igapäevast  ajalehtede kuulutusi zenseeriwad üksnes kohalikud  politseimeistrid, aga kellegi linna politseimeistril ei ole seda woli, ühe ajalehe uueste wäljatulennse kuulutust zenseerida ega läbi peaseda lasta, kui mitte seesugune kuulutus ennem kohaliku ehk kellegi muu ametliku zensori poolt lubatud ei ole." Sesa teadis siis Eesti Postimees wäga heaste, aga ta ei saatnud meie kuulutust mitte enne oma ajalehega ühes zensorr kätte maid otsekohe politseimeistri juure, kus see teda sell kombel maha pidi kustutama. Seesugust politseimeistri  maha wõtmist, mis täitsa seaduslik oli, ei wõi keegi ja ka mitte Eesti Postimees „ kitsaks wärawaks" sõimata, maid kitsas wäraw oli üksi Postimehe „redaktsia",  kes seda kuulutust trükkida ei tahtnud ja sellepärast teda ka zensori kätte ei saatnud. Wäga tänuwäärt on, et Eesti Postimees oma seisukohta selles asjas nii selgeste on awaldanud, aga ta teeb seda natukene imelikul kombel. Lühikesest asjalikust seletusest oleks küll saanud, aga Eesti Postimees sõimab,  nõnda et ime pealt on waadata. Kõige pealt käänab ta meie ütelusi natukene wiltu ja ütleb: meie ei uskuwat mitte, et Sakala wäljatulennse kuulutus ametlikult olla keelatud." Seda ei ütle meie kusagil, waid paljalt seda ütlesime, et kitsas wäraw Eesti Postimehe redaktsias on, sest isegi on mõista, et Riigi ametnikud üksi siis oma kohust täita wõisiwad, kui Postimees enne seadust täitis, mis ta mitte ei teinud. Nõnda käänab siis Postimees meie ütelust tõisiti ja lisab siis sinna juure: „See ütelus on täieste awalik wale." Aga sellest ühest sõimusõnast ei ole küll, Postimehe weikene kirjakene on sarnastest kihinal täis. Seal leiame: „Wanas sügeluses ennast uueste Postimehe wasta nühkida" „kergemeelelisel kombel laimdusega meid teutada" „enne kisa ja laimduse tõstmist" „seletust luuletatud ligimese kurjusest otsima" —n.n. e. Kiri seisab Postimehe kõige wiimasemas nurgas, ja tema pealkiri on wäga tähtjas: „ Sakala tülinurk". Parem oleks, kui Postimees sell kombel mitte Sakalaga „tüli" ei otsiks ja edaspidi tema eest mitte enam tülinurka ei poeks, waid seletuse kohal ette astuks. Wõrumaalt. M.jL...k.oo.l.L.walitsus teeb. „ Tartu EeM Seriung " kirjutab: „ kooliwalitsuse koosolekust 9. Webruaril, millest ka koolmeistrid osa wõtma saanud kutsutud, oleme meie lühidelt kuulda saanud. Haiguse pärast jäänud eestseisja  (kiriku wöörmündri herra) sinna tulemata ja kirikuõpetaja G. v. Holst lugenud selle asemel eestseisja  herrast saadetud kirja ette, et uuemaid kooliraamatuid  ja uut kirjutuse wiisi ja Tallinna keelt (kirjakeele murret) ei tohtida koolides õpetada, ja et wallal ehk walla wolimeestel kõige wähemat kooli kohta soowida ega tahta õigust ei olla. Koolmeistrid pidada tingimata iga kirikõpetaja tahtmise alla heitma. Eestseisjal olla üksi ehituse ja selle sarnaste asjade üle ütlemist j. n. e. Kirja lugemine lõppenud sellega, et läbirääkimine selle üle kirikõpetaja poolt silmapilk ära keelatud saanud, ja et eestseisja kirjalik käsk kui kinnitatud seadus kindlaste täidetud pidada saama." Nõnda Tartu Eesti Seitung. Seal on nüüd jälle tunnistus, kuidas meie rahwa waimuharimist taga nõutakse. Praegu tulewad kõik Eesti keele raamatud ja ajalehed (ka „Ristirahwa pühapäewa leht") uues, see on parandatud Eesti kirjutamise wiisis wälja, aga mõned õpetajad arwawad heaks, wana Saksa kirjutuse wiisi pruukida ja käsiwad seda koolides õpetada.  Ülem maakonna kooliwalitsus on ära määranud,  missugust raamatuid rahwakoolides pruukida wõib ja meie peaksime arwama, et igal koolmeistril õigus oleks, nende kinnitatud raamatute seast omi kooliraamatuid  walitseda. Ei, ütleb kirikherra, mina ei luba neist ühtegi pruukida, mina olen kooliwalitsus za mis mina teen, on tehtud. Aga need on kõik alles weiksed ja wäljastpidised asjad. ' Kui meie edespldl  õpetamise wiisidest koolides hakkame rääkima, nagu neid mõned kirikherrad oma koolmeistrite käest nõuawad, seal saame alles aru kätte, mikspärast meie paremad koolmeistrid kõik ministeriumi walitsuse alla soowiwad saada. Pärnu maakonnast. Õnnetus. Testamaa mõisas on mana 73 aastane tõrwapõletaja A. P. sõe ahjust süsa läinud tooma, kus aga leetse pähä hakanud, mees süte peale maha kukkunud ja nii ära põlenud, et enam surma särkigi selga wõimalik ei olnud tõmmata.