Sakala . U sv. Wiljandis. 15. Septembrikuu Päewal 1884. VII. aastakäik. Ilmub igal laupäewal. Kuulutuste korpusrida maksab 5 kop. Eesti seltsidele poole hinnaga. Goimenduse adrels: „Sakala" toimendusele Wene keeti: Ri. pe^aiciuic, „(vg ka.-la- us. cheL.uiiii,. „ Sakala" aastahind pooltõist poognat: postiga 3 rbl., postita 2 rbl. K 0 kop. poole aasta hind: Postiga 1 rbl. 75 kop., postita 1 rubla 50 kop Weerand aasta peale tellimisi mastu ei wõeta. Zga tellija, kes kümme lehte tellib, aab ühe ilma hinnata. Adress id palutakse selgesti kirjutada. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Wäljaandjad C. R. Jakobson'! pärijad. Aektimist zcr : e^S^- Tartus: J. Tiilk Kirjameeste Seltsimajas ja Linda kontor, W. Just'i ja Sachker'i raamatupoed; Tallinnas: Thomas Jakobson'i, Busch'i ja Kluge ck Ströhm'i raamawpoed; Haapsalus: G. F. Hallberg; Lihulas: kaupmees T. Büttner; PärnnS: „Endla" Seltsis herra Kuudewiita ja E. Treufeldt'i raamatupood; Narwas: M. Põder; Rakweres: J. Kuus'i raamatupood ja kaupmees G. Männik; Põltsamaal: kaupmees T. Puchk; Wörns: Vielrose; Walgas: Rudolf; Paides: Seidelberg; Peeterburgis: K. Leopas, Leueniii npoen. Mui. 80 ja N. Mattissen^ Renenui npoen., 7 Razailei:. Nyera, Amii. X» 28/21. Wiljandis: F. Feldt. Eesti Aleksandri koolist. aja järele on nüid wiimaks ommeti jälle rahuline töö Aleksandri-kooli korjandus-komiteedes alganud.  Olgu olnud, mis on olnud ning jäegu töötamist tuetama ja elustama, mis on tulnud, s. o. rahu. Loodame, et nüid abikomiteed oma korjanduse töö hoolsamalt ette wõtawad ja tarwiliku raha summa kokku nõuutawad. Kooli on meile hädalt tarwis ning tema arvamist ootawad  nii mitu Eesti poega. Oleks kool juba üleminewa aasta elusse wõinud hakata, siis oleks tulema aasta juba esimene ots õpilasi Aleksandri-koolist wälja tulnud ning kooli tulu ots juba rahwa seas olnud. Arwame aga, et see aeg enam kaugel ei saa olema, kus Aleksandri-kooli  uksed awatud saamad ja ammu igatsetud õpetuse töö algada wõib. Meie nõuu on siin mõnda sõrme näidet Aleksandri-kooli maja, kooliraamatute ja koolmeistrite kohta anda ning loodame selleläbi asjale ka omalt kohalt kasu saata. Meie soowime, et ka töised ajalehed neid ridasid tähele paneksiwad ja neist oma lugejatele teadust annaksiwad. 1. Aleksandri-kooli majast. Selle juures ehk mõtleb mõni lugeja: sest 'pole ju enam tarwis rääkida, meil on koolimaja Põltsamaal malmis! Mõtelgu peale, aga meie armame ommeti heaks, ka seda küsimist läbi rääkida, sest tema on kord ülesse tõuusnud ning nõuab järele katsumist. Kas see maja, mis Põltsamaal ostetud, ka asjakohaline on? See on see küsimus. Põltsamaa maja on raudteest 30 wersta eemal; on meel weikesest alewikust ka oma 2 wersta eemal. Eesti maakondade kohta on ta liiga maailma otsas. Töiseks ei ole selle maja ruumid sugugi nii suured, et neis kõik koolmeistrid ja koolilapsed elada wõiksiwad. Meie arwates saab Aleksandri-koolis kord wähemalt 200 õpilast olema ja seks ei ulata ruum. On kool seal, siis piab koolil nelja klassi kohta wähemalt  wiis koolmeistrit olema: direktor abiga, üks teaduste koolmeister ja Wenekeele õpetaja. Et nende käest ühtlasi mitte ka muusika ja laulu ning turnimise õpetust ei wõi nõuuda, siis on tarwis, et nende kolme wiimse asja tarwis wiies koolmeister ammetisse piab seatud saama. Seda on tarwis, sest Põltsamaa alewikust ei leia meie mitte niisugusi mehi, keda meie nende tundide andjaks wõiksime palgata. Kellel koolimajast natukegi tundmist on, see ei wõi mitte nõuuda, et Põltsamaal koolmeister ühes ainsas tuakeses wangis istuks. Seal on üksi direktori  tarwis weike korterite, kuna koolmeistrite tarwis paljalt üks ehk kaks kambritest on. Meie ei wõi ühe niisuguse mehe käest, kes Aleksandri-kooli koolmeistriks asub, mitte nõuuda, et tema eluaeg ühes kambrikeses piab istuma. Mötelgi ommeti, niisugune mees on juba ka nii wana ja selleks oma waimu harimise töö teinud, et ta kord omale ise pesa tahab ehitada, s. 0. naesemeheks  saada. Kus ta aga oma naese Põltsamaal paneb! Linn on 2 wersta koolimajast kaugel piab siis koolmeister seal elama? Kui ta ka seal elab, kust ta siis sügisel ja kewadel koolimaja juure saab? Tee on päris sogane ja libe. Endises mõisnikute gümnasiumis  wõisiwad koolmeistrid seal küll elada, sest niisuguste  koolide peale tuliwad üksi need koolmeistrid, kes praegu oma õppimise oliwad lõpetanud ning ootasiwad siin kohta. Nii pea, kui neil kuskil muial koht silma otsas oli, siis ei pidanud neid keegi enam Põltsamaal kinni. Niisamasugune lugu oli Wiljandis kadunud hra Schmidt'i gümnasiumis ka. Niisugustes kohtades ja korterites ei ela mitte seiswad wõi jäejad koolmeistrid, waid rändajad ehk meel õigemine ütelda, läbirändajad koolmeistrid.  Kas siis Aleksandri kool omale ka niisugusi rändajaid koolmeistreid tahab saada? Koolmeistrite rändamine  wõi nomadiseerimine on ju see koolide katk. Niisuguste  rändamiste juures ei saa kooliõppijad millalgi muud ette wõtta, kuid uuesti iga õpetus jagu algada; üks algamine ajab aga töist algamist taga. Alaliste algamistega ei saa keegi inimene lõpule. Kui Aleksandri koolil mitte niisugusi koolmeistreid ei ole, kes oma jõuu eluks ajaks kõigest ihust ja hingest koolile ohwerdawad, siis ei saa meie sest koolist midagi iseäralikku kasu. Ja rändajate koolmeistritega on lugu just nii. Hoidkem end sellepärast, Aleksandri-kooli läbirändajate koolmeistrite hotelliks tegemast! Töiseks: Tahame meie Aleksandri reaalkooli Põltsamaale panna, siis küsime järele, mis ta meile seal maksma tuleb, esiteks laste wanematele', siis kooli kuratooriumile. Tahab keegi wanem oma last Pärnumaalt, wõi kaugemalt Eestimaalt Põltsamaale kooli wiia, siis peab ta nädal aega reisi peale ära kulutama. Ta ei saa selle juures ka midagi iseäralist asja, mis majapidamisesse puutub, ära toimetada, sest seda, mis ta Põltsamaa alewist saab, wõib ta hõlpsamine kodust kiriku ehk walla poest saada. Muud ei too talle pitk reis Põltsamaale midagi, kui aja ja raha kulu. Aleksandri-kool  ei ole aga mitte üksi Põltsamaa maakonnale, waid terwele Eesti rahwale alustatud. Sellepärast piab see kool ka niisugusel kohal asuma, kus igapidi enam tegewuse ja toimetuse, asjaajamise sa waimuelu keskpaik  ON. (Järg jäeb tulema.) Poliitika ringwaatus. Kolme keisri ühendusest on nüid poliitikas peajutt.  Wene Keisri Härra on juba oma ministritega Warshawi läinud ja ka Austria keiser Skierniewitse tulnud, aga ka wana hall Saksa keiser Willem ei jäe kodu ja läheb oma parema käe würst Bismark'iga Skierniewice'se. Läbirääkimisel üteldakse kõik Euroopa poliitika märk olewat  ja iseäranis see tükk, kuida wiisi riikide hirmutajaid ja hea korra õõnele kaewajaid mässajaid rahule jäema panna ehk rahule sundida. Wenemaa ja Saksamaa olla selles asjas heaste ühes nõuus, aga Austria hoida ennast weel natukene tagasi, ega taha uskuda, et mässulised midagi ära teha wõiksiwad, kuid aga käratsewad ja jandawad.  Kui asi ka suuremalt küll nõnda on, siiski wõi- wad nad kurrja küll teha ja ka seda piab katsutama ära hoida. Ka Poolakate püidmisi ja asju saawat läbikõneldud,  millest aga meie enne-aegu midagi awaldada ei taha, künni ehk tulewases numbris kõigest sest koosolemisest taieste wõime rääkida. Saksa lipp on Aafrika Angra-PekwennaS lehwima pandud ja awaldatakse nüid juba, et mitte üksi nimetatud  weike maatükk, waid hoopis suurem osa tühjast Aafrikast  Sakslased omaks teinud, nimelt Angra-Pekwennast peale, künni lõuna poole kapp Frioni. Ühtekokku on siis see uus Saksa kolonn ehk asutus 120 geograafia penikoormat suur ja jookseb randa mööda edasi. Töised riigid saamad seda uut tükki muidugi rahulolemisega pealt waatama, sest neile ei puutu see. asi suuremalt mitte, aga Inglastele teeb see uus Saksa koloniide asutamise püidmine ehk mõne rehnungiHse küll riipsusid. Ranna maatükkide oma kätte saamisega jäewad merekullid kogemata  kohegille kuiwale maale kinni, nagu seda praeguse muudatuse läbi juba „Wallaskala-lahega", mis Inglaste käes on, arwatakse. Wõib olla, et seepärast ehk nad wiimaks wastupunnima hakkawad, ehk nad ka küll esiotsa rahul on, ega Saksa riigi laiendamise pärast kadedad ei luba olla. Prantslased ootawad iga päew Hiina sõa kuulutamist,  mis aga nõnda kibe tulema ei ole, nagu esiotsa kuulutadi ja tõutadi. Hiina keiser on oma rahwale ühe Manifesti wäljaavnud, kus ta Prantslaste peale-tungimist  nimetab ja seda sõa tulemiseks arwab, millepärast ka oma rahwast teda tuetada palub, et riik pealetungimisest  kaitsetud saaks. Prantsuse riigiwalitsus omalt poolt ei saa mitte sõda kuulutama, waid on oma laewa-wäe juhatajale käsku annud, meel mõni päew Hiinaga kannatada  ja oodata, kas ehk asja leplisel teel ära õiendada ei saa. Ei ole see aga wõimalik, siis on Prantslastel ka plaanid malmis, kuida wiisi Hiina pealinna Pekingisse minna tahawad. Kõige pealt saawat meel 10,000 sõameest  hommikumaale saadetud ja nende juhatajaks heaste hall kindral pandud. Prantsuse laewa-wägi piab siis Petschali ja muid kõwaste kinnitatud kohtadest mööda minema ja Jang-tse-Kiangi lahesse tungima, Tsinkiangi ja sisse piirama ja seeläbi Põhja- ja Lõuna- Hiina wahel läbikäimist ära keelama. Sealt hakkaks siis Keisri-kanaali äärt mööda Prantsuse sõawägi Pekingi poole minema ja jäeks see tee ka ülepea nendele suureks moona wedamise teeks. Et selle plaani järele alustuse katsed nimelt Min'i jõeS heaste korda läkfiwad, seepärast arwab küll igamees, et Hiinast wastupanejat küll ei saa. Hiinlastel on peale kõige meel see suureks takistuseks, et nemad Eüroopa poliitikast suuremat ühtegi ei tea, ega meie keelelistest ajalehtedest midagi ei loe. Sellest siis ka tuleb, et nad mõnes tükis pimest pärast sõgesikku mängiwad, nagu nüidki arwata nad, et Saksa riik neile nõuuks lööma saawat. Seda nemad aga ei teagi, et Prantsuse peaminister Ferry juba minewal aastal sõa hakatusel Saksaga selle lepingu tegi, et see oma nina nende tülide wahele ei pista. Belgia wanameeleliste suurest rahwa koosolekust