Saarlane Üleüldine politika ajaleht maa- ja linnarahwale. „Saarlase" toimetus ja wäljaandmine, Kuresaarcs, kaubauulitsas 10. „Saarlane" maksab: s s Saaremaal aastas I rbl. 3V kop., postiga saadetud 2 rbl. j < Saaremaal pooles aastas I rbk. kop., postiga saadetud I rbl. 23 kop. s Tuleb wälja iga esmaspääwal. Kuulutuse rea ehk selle ruum maksab  S kop. M 38. Esmaspääw 33. Septembril 1885. II aastakäik "Kumb on Saaremaa põlluharimises sündsam, kas sahk wõi ader?" Mitmed Suuremaalised ja „Dr. Naljamehed,"  kes Saaremaa elu ja olu külge osast tõe, osast ebatääduses on puutunud, olen ma siia ajani tagasi tõrjunud ja olen pommid nii kaua kannatada, künni Saarlased  ise ome puudusi ja wigadusi halkamad  läbiräükima. Saarlaste wigadustest kõneledes, on Suuremaalistel Saaremaa ader ikka ka silma pinnaks olnud. Täna tahan ma, kui üks omamaaline, saha ja adra üle otsust anda, niipalju kui ma neid ja nende tegewust tundma olen õppinud. „Kumb on Saaremaa põlluharimises sündlikum (parem) kas sahk wõi ader?" nõnda mõtlesin ma seitsme aasta eest, kui ma oma käe püül põllu harijaks hakkasin ja nõnda saamad meel paljugi Saarlasi mõtlema ja küsima, kes mana isa isade silma ringist kaugemale tahtwad waadata. Nõnda mõttes küsides, mõne suurpõllupidajaga  kõneledes ja nende põllu harimist tähele  pannes, tõi elukäik segase mõttelise umbtüädusele ikka enam seletusi, ja ma hakkasin  ka sahka auustama. Nüüd käesolewal  sügisel on mull see õnn osaks saanud, et sahk ka mu põllul tegew on ja ma awaldan Saaremaa suguwendadele põllu harimise edenemiseks oma suurt rõõmu: Sahk on põllu harimiseks wäga hea! Küll põllumehed mäletawad wäga hästi, kuidas meesikad minewal suil (nüüd aasta eest) suiwilja ära lämmatasiwad, mis sellest  tuli et enne seda wäga märg sui oli, mis palju meesikaid sigitas. Küll katsusiwad  mitmedgi hoolsad põllumehed niihästi sügisel kui kewadel mitmekordse künni läbi ja kattumisega neid wähendada, aga see oli asjata < — meesikad wõtsiwad siiski wõitu, sest et neid maa sisse weel küllalt järele jäi. Ka see aasta on madalamates  maades palju meesika taimeid näha ja tääda on, et nad tulema aastase sui naljale  jälle kahju saamad tegema, kes neid hea harimise läbi ära ei hääwita. Aga kuida ütlesin, ei ole Saaremaa adraga ka mitme kordse künni läbi neid mitte wõi- malik ära kautada, sest et ader küll maad segab, aga mitte ümber ei pööra. Hoopis teine tegu mood on sahal; sahk pöörab mulla nii sügawalt kud keegi soowib alt üles kumuli, milleläbi siis ka kõik rohud ümberpöörtud tuule ja päikese käes ära kuiwawad ja kaduwad. Mitmes kohas sügama mulla ja saue maades on näha, et meesikad, uhakad, põldmarja, warrikad, sõrg- ja muud umbrohud põldu katwad ja sui wilja püüdwad lämmadada; kui nendes  sahk pruugitaw oleks, siis ei saaks umbrohi mitte wõitu. Nüüd on küsitaw: Missugune sahk on parem, kas Willjandi kahewannaga- wõi Saksamaa pöörsahk? Uks kui teine on hea küll. Willjandi kahewannaga sahka wõib iga üks ise teha, sellel on wähe rauda tarwis ja sellepärast hoopis odawam saada, kui pöörsahk. Siiski on tähele panna, et kahewannaga  sahk ühe kõwa ja alakiwise põllu sees mitte nii hea ei ole, kui pöörsahk; ka ei pööra ta mitte niihästa mulda, on kipa- Jututuba. Pime ja siiski vägev. Elfried von Taara järele. (Jarg.) »OH ma ei taha teda mitte enam ärakautada  weel wähcm fiis, kui ta sagestaste  muga nõnda räägib, kui praegus." "Jumal räägib ikka meiega mitmel musil, kui meie aga teda kuulda tahame." „Aga oma armastust, ütles Rudolf, ..ilmutab ta meile meie eluköige pimedamates  tundides iseäranis armsal wiisil ja nõnda sündis see mulle tänu selle suule, mille läbi fee sündis. Oh peaks see su» minu «odra usule weel sagedaste abiks tulema „Teie olete seda laulu wist cnnesti kuulnud?- „Laululc olen ma oma rõõmsa meele «U tanu mõlgu." Kana hallpea waatis jälle wangile terawaste silmade sisse. Wü»aks rapputaS ta pead ja ü:IcS: ,Dlete teie muusika tundja?" ,Ma mängin klawerit." "Rull «» üks hea tiiwklawer  tahate  mulle ssäl püäl midagi ette mängida?" „Hes»eekza." ,M»H M tulge minuga übes." WssA Ma peksis - sest ta lootis Kleliat näha saada. Aga ta eksis selles. Hallpea wiis teda ühte wähikese ehitud kambri, kus see nimetatud mängu riist sees oli. Ta wõttis teda lahti, palus Rudolfi juurde istuda ja andis talle mitme sugused noodid kätte. Rudolf wõttis esimise  raamatu ja hakkas mängima. Päältkuulja  kuulas nähtama rõõmuga.. „Wäga hea, ma näen teie mõistate mängida,  palju paremine," ütles ta „kui ma see on mulle armas. Ma olen eile ühe hulga Mendelsohni. Bartholdy, Robert Schumanni ja Prants Schuberti nootisi saanud, aga need on enamiste minu kohta wäga rasked, ja üks armas inimine, kellel silma seletus puudub, soowiks  neid hea meelega kuulda. Täna on see seks wilja, aga homme, kui teie tahate, Loon ma teid jälle seia." Kui Rudolf oma tuppa jõudnud oli, ei täädnud ta mitte, kas ta palju enam selle juhtusele, mis teda seia kohta toonud oli, ei pidanud mitte tänulik olema, kui tema üle nurisema. Tall oli selle järele üks öö täis kosutawat und. Teisel paamal jõudis tema seda tunni waewalt ära oodata, millal teda klawcri mängile pidi ära wiidud saama. Täna lootis  ta Kleliat tõeste «üha saada. Aga ta oli ennast jälle selle arnmmisega petnud.  Pime oli Ml kõrwal olcwas kambris.  Rudolf aimas, et ts süül oli, seepärast mängis ta kõik tükid, mis mana talle ette pani, suure waimustusega. Wahe aegades könelis ta wana hallpeaga, kes ikka usaldawamaks tema wastu läks. Rudolf hoidis ennast oma nägemata päält kuuljanna järele küsimast siiski oli ta ses lootuses, teda edas pidinüha saada. Aga kui röömus oli ta oma tuppa minemise  järele, kui jälle kord kandlehääl tema körwu kolas ja tema ühte uut Schuberti  laulu mängitawat kuulis! Nüüd mõistis ta pimeda kandlemängija isa mõttet:  Ta oli teda oma pimeda tütre koolmeistriks  teinud. Kuidas rõõmustas see mõtte tema hinge! Kui õnnelik oli ta, kui isa teda igal päawal mangi kojast sõnna wäikse kambri klaweri ette wiis, mille abiga  ta oma nägemata kuuljannalc uusi laulust  oppetas! Süäl juures läks isa Widcrhold,  kuidas wana wangide ülem ennast heameelega kutsuda laskis iga pääwaga ikka usaldawamaks, ja pitkendas mängi tuubist ikka pitkemaks ja wahe aegades sai ikka pitkemalt kõneldud. Sääl rääkisiwad mõlemad mehed omast mõõda läinud elust. Rudolf jutustas omast kooli ajast ja ülekooli elust ja wana hall pea omast sõja mehe elust. Rudolfil oli wõimalik sagedaste tähele panna, et mitte ükstpäinis temaga nii heastr  ümber ci käidud, waid et fee wana sõjamees  kõige wangidcle tõeSti üks hoolas