Sakala 8. 4, WiliaudiS. 28. Zanujrlluu ptewal 4882. V. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Vastutaja toimendaja ja «äljMhdja C. R. Jakobson. Meie uued kohtud ja ihunuhtlus. läinud aasta lõpetusel awaldasime oma 52-se numri sees Wene ajalehe „Nowost'i" järele mõnda meie kõhtude muudatustest. Seal saime ka kuulda, et ihunuhtluse trahry meie edespidiStes kohtuseadeldusteS  pidada seisma jäema. See lugu on küll suurt imekspanemist meie maal kõikide nende juures sünnita»ud, kes meie rahwa edenemist ja kõrgemat waimujärge taga nõuawad. Pärast oli aga ka kuulda, et krahwi Jgnatjew'i ettepanemise peale ihunuhtluS meie uuest seadusest ära pidada kaduma. Olgu sellega lugu kuidas on, aga paras aeg oleks nüüd küll, et selle üle selgust saada, mis meil tulewikus oma maa ja rahü>a edenemise kohta loota on, kui meie uues kvhwseadeldusts' seisma jäeb. Selle asja kohta avaldas Moskwa Wene ajaleht „ Russj" ühe tähtja kirja, mis meie siin jautt ka oma lugejatele ümber paneme. Kiri on nõnda: „Nagu igamehel tuttuw on, pidada rahukohtu seadus tulewal aastal (see on nüüd tänawu) Balti kubermangudes elusse tõusma. Kõhtude minister oli ka ühe komisjoni kokku kutsunud, kes üht wallakohtude  seadust ära pidi seadma, nii et need kohtud rahukohtudega uues seaduses ühte sünniksiwad. Peale selle, kui see komisjon seda ülesannet oli täitnud, andis ta oma töö ministeeriumisse, kes seda nõuuks wõetud seadust läbi pidada waatama ja stis kõrge rijgi-nõuukogule ette panema, kus teda meel käeSolewa aasta jooksul läbi tahetakse katsuda. Balti ajalehed ja Peeterburg'i „Herold" annawad  sellest komisjonist nõuuks wõetud seadusest teadust, ja et sellel komisjonil seitse liiget olnud, nende seas ka kaks Balti kubermangude Sakslast. Seda nõuuks wõewd seadust tuleb, nagu Läti ajalehed teadustawad, kaunis lõbusaks nimetada, mille eest wist selle komisjoni  walguStawd Wene liigetele tänu tuleb anda, kuid üks punkt tuleb wälja wõtta, see on ihunuhtluse äramääramine suurel mõedul. Seiemaale oliwad ihunuhtlusest  Balti kubermangudes kõik taluperemehed priid, nagu ka kõik need inimesed, kes mitte mõisa politsei all ei seisnud, sest ihunuhtlus oli politsei trahw. Komisjoni otsuse järele aga ei pidada, km ajalehed õigust räägiwad, mitte üksi taluperemehed jälle ihunuhtluse alla langema, waid ka alamat liiki linna kodanikud. See nuhtlus kautab sellepärast oma politsei trahwi tähtjuse ära ja saab kohtu kriminaltrahwiks.  Siin juures peab nüüd küsima: Kui wallakohus,  komisjonist nõuuks wõetud seaduse järele, ihunuhtlust  künni 20 witsahoobini mõista wõib, mis saab siis kõige suurem ihunuhtluse mõet olema, mida rahuklshus, kui Balti kogukonna kohtu ülem apeletsioni  kohus, mõista wõib? Rahukohtumehel Wenemyal  ei ole mitte õigust, ihunuhtlust mõista. Meie maa iseäraline olemine tarwitab, nagu näha, jälle üht isesugust seadust. Kahekümne aasta eest tagasi leidfiwad seaduse.  andjad tormilise olewat, ihunuhtlust Balti kubermangudes  wähendada. Nüüd peaksime arwama, et selle aja jooksul Vaimuharimine meie juures nurja on läinud, elukombed metsaliseks langenud ja et eluõpetuS  trahwide pehmendamist keelata, On lugu tõeste nõnda? Sakslaste tunnistuste järele, näitas wahel wälja, nagu oleksiwad Salti kubermangud see kõige õnnelikum ja Vaimuharimises kõrgem maanurk terwes maailmas. Ehk meis nüüd küll mitte tõe poolest nii suurelt edasi n MdWd, nwzu meie Saksa poliitika mehed - WmiStada tarvis olewat, siis ei Või Hmeti ÄteK salata, et kui meie nüüdset aega sellW NvMt pamMH mis paarikümne aasta eest oli, ckHe maij. rahwaK igapidi tubliste edasi on jõudnud, MtÄlt eluviiside ja -Vaimuharimise  poolest. Seda ei htD ka Heegi seüvtcu Kui aga lugu nõnda M mikSpärast ei ole siis praegu mitte ihunuhtlus B«P kubermangudest täitsa ära kautatud, waid endiseid Ualjuid Lrahwisi tahetakse Me tagasi Luua? MiSwauM vöbmÄmõte juhib nimetatud  kMWM ja' ÄWWW HUehta, Aü ck«d seesugust iseäraliku seadust just meie maal äramäärawad?  Silmanähtav) on, et selle küsimise kohta komisjonis  ekstarwamised on Valitsenud, kelle parandamist ja muutmist kõhtude ministeeriumis ja riigi nõuukogus,  kui seal seadust läbi Vaadatakse, loota wõime. Tõisiti mõtlewad muidugi meie Balti Saksa ajalehed. Need teadwad wäga heaste, mis nad tahawad ja ei waata mitte selle peale, kuidas nad oma eesmärgile jõuawad, kui nad aga sinna-jõuavad. Meie Eestirahwa noorema svu juures on auutundmine  läbikaudu küll nii elaw, et suurem jagu mehi ennemalt Siberimaale ehk wangitöösse läheksiwad, kuid et kui teutawa ihunuhtluse rusu alla langenud inimesed kodumaal edasi tahaksiwad elada. Tuleks nüüd ihunuhtlüs  meie maale tagasi ja teda hakatakse weiksema süüde eest inimestele mõistma, siis wõiks sellest küll palju segadusi meie maal wälja sigineda. Meie tark riigiwalitsus saab seda ka küll kõik ära tundma ja meie loodame, et meie uued kohtuseadused wälja saawad tulema, ilma et nad meie maale wana ihunuhtlust tagasi toowad. Poliitika ringwaatus. Kuna meie Weneriigis oma uut aastat alustame, on õhtupoolses Euroopas aasta alustus juba kõige talwiste  pühadega seljataga. Nagu teada, waatab ka poliitika mana aastat lõpetades ja uut alustates nagu uuel eeskirjal ja uuel tõendusel oma tee peale , ette, ehk ta küll, kui ta mitte tuule- ja tujumängi palliks ei taha saada, ikka oma etteseatud põhjusele ja eesmärgile  ning oma teatawale teele nõuab truuiks jäeda. Ja sellepärast ei too mitte uus aasta omast kohast poliitikale midagi uut, mis mitte jo enne ei olnud .arwatud ja nõuetud, Wäliseks wiifiks aga on, et poliitika ka nagu uut aastat algaks. Uue aasta päewal  on sellepärast riikide ja maade walitsejad küll kõik rahulikuid mõtteid awaldanud, aga siiski ei taha need mitte õige heaste praegu Eüroopa riikide poliitika tumeda kujpga kokku sündida, mis pea kõigis wõeramaa  ajalehtedes üles maalitakse. Eüroopa rahu seisab praegu ainult hulga sõariistade ja püsside abil ülemal  ja kõik riigid kaswatawad kõige suurema hoolega oma sõawäge ja keegi riik ei näita oma praeguse poliitika seisuga õige Snneline ega rahul olla wsiwat. Waatame aga meie Weneriigi ja oma Isaliku Keisri alamad oma koduse aSjade peale, siis peame suure rõemu ja sügawama tänuga tunnistama, et küll kuski muuS Euroopa riigis praegu riigivalitsus nii suure hoolega oma rahwa ja uimelt talupoja seisuse eest hoolt ei kanna ja rahwa elupslwe kergituseks nii sume kindlusega tööd ei tee. Ka meie EeStirahwaS on, mmewa aaSta jooksul rääkimata suurt heldust ja artnu oma Riigi-Jsa poolest tunda saanud ja mitmed uued, kõigetähtjamad kohtu- ja muud seaduse paran- seisawad meil ukse ees. Sellepärast on meie kõige püham kohuS, tõsisel ja targal wiistl omalt poolt kui truu ja tark rahwas näidata, et meie nende armuannete  ja ssaduStvMäärilised oleme ja neid kui mehed >«»«. MHghwas Weneriigi tugewusekS ja wägewuseks ja oma isamaa tõstmiseks tarwitada' mõistame.  See olgu meile ülemaks õpetuseks, mis meie ka sell käesolewal uuel aastal niiheasti koduse kui wälise- ehk wõera poliitika ringist ära näha ja ära mõista peame nõuudma. Weneriigi seestpidiste asjade üliwäga suur ja wäsimata tegewus aga teeb seda riiki praegu kõige rahunõuudwamakS riigiks Euroopas, ja sellepärast loodame, sündigu muial riikide wahel mis tahes, Wene alamatele saab wistist see käesolew uus aasta rahu ja kodust edendust osaks kinkima ja seda weel kauaks kinnitama, sest kodused head seadused ja alamate truu armastus riigiwalitsuse wasta kinnitab riiki ja teeb teda wägewaks, ja wägewa ja wgewa riigi eest hoiab iga waenlane eemale, kui ta meelega oma hukatust ei taha otsida. Inglased sõbrustawad praegusel silmapilgul jälle mitme aja tagasi Prantslastega ja, kui poliitika silmanägu  selgeste tohib uskuda, näitab niiheasti esimeste kui töiste seas tähtjamaid wälise poliitika mehi selles mõttes olewat, et Egiptuses ja üleüldse Aafrika pinnal wastastikkude kasude saamist ja oma wvimuse ja woli kaSwataMist naabrilikult edespidi jagada. Kõige suurem kartus sellesuguse ssbruse ühenduse üle yn Türklasel ja Itaalial, aga nende wõimus on liig wäeti, kuid et Prantslaste ja Inglaste tegemist wöikfiwad nõrgendada, künni mitte kolm Keisri-riiki ennast selle sekka ei taha segada. Prantsusemaal läheb koduseid poliitika- ja walitsuse nõuukogudes Gambetta lugu ikka kirjumaks, ja mõnedki wõeramaa ja nimelt Saksamaa ajalehed hõiskawad jo Gambetta ministeeriumi langemist, mis ehk ka küll pea wõib sündida, sest Prantslased muudawad  mõnegi asja pea ümber, ilma et muutusega kes teab mis imet ja maailma tõifipidi käimist kisendawad, nagu Sakslased, kes hulgakaupa Shkawad ja tulewaid asju ette kuulutawad, kui nende Juutide kiusaja Stöcker ehk mõni sarnane kodu jäeb ja parlamendi ehk riigipäewa  saadikuks walitsetud ei saa. Gambetta on wiimaste  nõuupidamiste koosolekutel liig häkine olnud ja liialt oma woli tarwitanud, kuna ta enne ikka suurema  hulga healte juhil oma asju ajaS. See muutus, niipea kui wabatriiklased tema poliitikast praeguse Prantsuse  riigile kahju kardawad saawat, wõib Gambettale küll pea langemiseks saada, kui meeS oma liia wõimuse  pruukimise eksitust ei mõista ehk ei taha parandada.  Kas aga Gambetta ministeerium tõeste jo nõnda