et teda inimestele, keda hullust koerast hammustatud, rõugete wiisil külge wõib pandud saada. Läheb see afi korda, stis saab järel-ilm tohter Pasteuri kui inimese sugu heategijat mälestama, kes selle jäledama haiguse ja surma wastu abi leidnud on. Jõgewa jaamas on üks laps õnnetumat surma saanud. Lapsed lükkanud üht ratastega raud nõuu ruttu edasi, künni postijaama juure, kus üks laps peaga wahele jäenud. Lapse pea en purustatud ja surm on teda silmapilk  hirmsast mälust peastnud. Rõngust kaebab üks kirjasaatja „Eesti Postimehele",  et nende kihelkonnakool, kes sell ajal, kui nmdne Puhja köster R. seal kooliõpetajaks olnud, õitsemas järjes olnud, R. äraminemisest saadik tagurpidi hakkanud minema. Kooliõppjjad, kelle arm enne 120 olnud, on aast' aastalt  koolist mähenenud ja 40 peale kokkusulanud, kellest poolosa tütarlapsed ise kooliõpetaja all olewat. Nad olla ära töiste kihelkonna koolidesse ja Greeka Õigeusu kooli läinud. See tagurpidi käik tulewat settest, et endise tubli kooliõpetaja asemelle üks Paide eksamiga koolmeister laste koolitajaks pandud.' Wõru maakonnast. Kanapää näitemüigist, mis 20. Mail kihelkonna õpuslaste tuas ärapeetud, kirjutatakse  meile lühidelt järgmised riad: „Meie kihelkonna Eesti Alcksandri-kooli abikomiteed pidasimad siin nimetud päewal näitemüiki. Jlmuke oli ilus ja andeid oli üsna tnbliste kokku toodud, kus nimelt noorte neiude kenad käsitööd rohkel mõõdul pidu iluks ja asja kasuks nähtama! olid. Osaw asjade wäljapakkuja L. hoole läbi läks kauplemine kergeste ja kiireste. Meie kihelkonna laulukoor  ja Jõksi wiiuli-koor teenifiwad oma pidu laulu ja muusikuga lõbustamise eest suurt tänu. Ka meie kiriku esimees kinkis suure wasika, mis mõne rublakese kassat tõstis. Näitemüigi toimetajad naesterahwad olid endiste Eesti wiiside järele ehtinud, mis sarnasel korral päris tore on. Hüian Kanapää ja ka kõige töiste Eesti Aleksandri-koolile  töötajatele tänu ja soowin head edenemist. I." Walgaft. Kohaline teadustaja kirjutab, et sealseis koolides suur osa kasmandikudeft sharlahi, leetri ja punatõbesse  haigeks jäenud, mis läbi nende koolis käimine takistatud on. Wiigandi mõisa tuuleweski on 24. m. k. p. piksest põlema löödud ja mahapõlenud. Raske wihm, mis rahega segatud sellsamal ajal sadas, on talwe kui sume wiljale rohkeste kahju teinud. Rukki kõrred, kes juba pead maljaajanud,  saiwad puruks peksetud ja sumewilja seemned paiguti suurest meest ära loputatud. Ka kurgutõbi (Dyphteritis) on seal maad mõtnud. Riiast. Liimi mõisnikule maapäew oli sette kuu sees koos. Riia Saksa keele ajaleht „Zeit. für Stadt und Land" piab seda maapäema maga tähtsaks, mis ka endistest niisama arwatud on. Ammetnikute walitemistest,  on meile lõige pealt tähtis, et seniaegne Liimi mõisnikute peawanem ehk landmarshall v. Bock on sellest ammetift ära walitetud ja tema asemelle endine rüitlikogu sekretär Baron Friedrich v. Meyendorff on 108 healega 44 heale wasta Liimi maamarshalliks walitetud. TõiM nõuupeetamate hulgas nimetamad kcr Saksa lehed meie maale semstmo walitsuse sisse seadmist, milleks juba sisemiste asjade tallitaja minister 1881 aasta Oktobri kuul käsu mälja andis. Sennini on selle uue seaduse meie maa kohta sündimiseks seadmiseks läbi kõnelemist ja komissioni töösid olnud, mis nüid maapäemale ettepandamat. Selle seaduse määravusteks olid ka kõikide Balti rüitlikogude  saadikud nõuupidamas, kus Liimi-, Kuura- ja Saaremaa saadikud üht maakonna ja kihelkonna seaduse plaani ära määrasiwad, aga Eestimaa rüitlid endid nendega  ei ühendanud. Wiimased tegimad ise ühe uue kihelkonna  seaduse plaani, midas aga miimane Eestimaa maapäew  tühjaks tegi ja uue komisfiHU malites, kes jälle uusi plaanisid malmistama saab. Kuuuramaa mehed on juba oma seadust mõne weikese muutusega heaks kiitnud  ja on aga nüid meel oodata, mis meil tehakse. Ka tahtmat rüitlid omale meel üht panka asutada, mis talurahwa rentpanga wiisil ära mõeldakse määrata. Nimetud ajaleht ütleb ka küll meel siia juure, et selle uue pangaga ka weike põllumeestele laenu saamist kergendada  püitakse ja raha toimetust maal enam edendada mõeldakse, mis ära ootama piame. Sisemise asjade tallitaja minister on 1882 a. Liimi kuberneri läbi rüitlitele ülesanda lasknud, et nad kirikumõisate  talukohtade äramüimise küsimust käsile mõtaksiwad.  Ka selle komissioni tööd ja arwamised tulla maapäema  ette. Niisama on üks ammu tegew olem komission,  mis kiriku teuorjuse kautamise määramist pidi kindlaks seadma, tööga malmis. Need oleksiwad siis, ühes Liimi raudtee plaanimisega tähtsamad nõuupidamise asjad. Ehk saame mõne aja tagat neist meel midagi edasi kuulma, miS aga ka sagedaste selle esiotsalise teate juure jäeti ega ole sest seltsist rohkem sagedaste midagi awaldatud. Rishki Westnik teatab, et käesolewa aasta Augusti  kuul Riiga Greeka Õigeusu kooliõpetajad konwerentsite  kokku tulema saawat. Konwerentst juhataja saada kohalise Wene seminari direktor tõsine salanõuunik San gewitsh olema. St. P. Ztg.'ile teadustatakse, et ajalehtede „Kündja" ja „Arajs", esimene Eesti ja töine Läti keeles kirjutatud, jeniaegjed wäljaandjad ja asutajad edespidi mitte enam oma kulu peal wäljaandma ei saada, misga lehed seisma piaks jäema. Aga ei! Nimetatud lehtede praegused toimetajad tahawad oma jõuuga neid katsuda mäljaanda, mispärast siis ka „Kündja" aegsaste kuulutab.  et ta enam ilma hinnata kellegile saata ei wõi ja lehte ilusa piltidega zc. täita lubab. „Suuremat, ilusamat,  odawamat ja nii rohke ja lõbusa sisuga ajalehte ei ole selle põlwe rahwa seas mitte leida," kuulutab iseenesest „Kündja" ja loodab seega omale lugejaid korjata. Tartu koolikonna turcmtor on jälle oma koolikonda  läbi waatamas. Riiga minnes rewideerinud tema Walga ja ka Lemsali koolisid. Riiast käinud ta ka Pärnus ja Saaremaal, kus ta lõpueksami tegemiste juures olnud. Endine Liiwi kuberner, kammerhärra baron Uexküll-Güldenbandt,  on, nagu Riigi teadustaja kuulutab, Harkowi kuberneriks nimetatud ja ühelhoobi! ka salanõuniku  auu sisse tõstetud. Balti wennaste seltS saadab mitmed oma liikmetest  ja nimelt salanõunik Jewreinow'i, kammerhärra salanõmmik Gwosdow Golenko ja wennaste seltft kassa pidaja AStamonow'i oma seltsi asjade pärast mitmetesse Liiwi- ja Kuuramaa linnadesse. Siiamaani on nad Riias, Jakobstadtis, Goldingis ja Tukkumis olnud. Riigi Teadaandja 101. numbris awaldati Läti kirjanduse näitemängude osa, kust näeme, et Lätlased 106 näitemängu tükki rikkad on. Selle sõnume täienduseks toob „Heimath" ühe Lätlase sulest teate, et need ammetlikus  lehes nimetatud 106 tükki ainult niisugused olla, mida igas kohas igatahes mängida wõib, ilma et kohalistel  kõhtudel kellegi! luba oleks, mõnda nende sõnadest kustutada ehk ärakeelda. Läti näitekirjandus olewat aga praegunikus kaugelt üle 300 annet suur. Ajaleht „Balss" awaldas hiljuti pitkema kirja Läti rahwa noorte meeste edasi koolitamisest, kihelkonna koolist alustades, milles ta seeüle nurises, et palju Läti noori mehi, kes mõne alama ehk keskmise kooli, nagu maa konna kooli, seminari ehk gümnasiumi läbi käinud, enam põllutööd ei tahtwat teha. Koolide waheajal, kus põllumehel  kõige kibedam tööaeg on, olewat „mamma" hommiku  weikse walgest saadik majatallituses tegew ja isa pühkiwat  töiste töölistega heinamaal ehk põllul higi-pisaraid, kuna koolitud „pojake" aidas ehk muial marjulises kohas, kus „kärbsed kallale" ei tikku, wagust magawat. Õpetatud  meeste tallitust ei saawad sugugi tööks arwatud ja nõnda ütelda ka wanemad sagedaste orja alanduses: „Mis tarwis meie poeg siis koolitatud on, kui ta tööd tegema piab; käib koolis härrade ja praostide poegadega ümber, nagu meie oma naabridega, kus ta siis weel kõlbab tööd tegema." Töiseks näitab nimetud leht, wanemate tähelpanemist  see peale pöördes, kuidas Pojad linna koolides sagedaste nende waewaga korjatud tvara kergemeelselt ära pittawad, hooletuse ja mõne muu paha teele langedes. Meie piame tunnistama, et see rikutud ja wigane ajamajal,  nagu ei pruugiks koolitatud inimene tööd teha, ehk nagu oleks see talle häbiks, ka Eesti õppijad noortsugu  puudutamata ei ole jätnud. Sagedaste kuuleme manemaid, kes oma lapsi mõne muu ameti peale ei taha koolitada, ütlewat: „Mis ma neist koolitan, wõi siis enam töötegijaid saab." Siin on manematel oma jagu õigust. Meie nägime kord noort meest, kes malja sõita tahtis, aga et poissi käe pärast ei olnud, kes hobust ette oleks pannud, pidi ta kodu jäema, sest isi temast hobuse ettepanejat ei saanud, ehk ta küll ainult kihelkonna koolis oli käinud. See on aga koguni poolik ja mõõriti haridus,  kes sell kombel end awaldab. Eesti rahwa poegade hulgas on oma jagu niisugusid, kes nii kaugel haritud ei ole, et „Peaga" ülespidamist mõiks teenida ja ihuliku töötegemist alatuks ja häbiks pidades, kala ega liha ei ole. Nimetud Läti lehe kirja järele ütelnud üks õpetatud  Lätlane, kes linnas elamat ja paljudest auustatud saawat: „Ma olen studendi aastates kõiki põllutöösid koolide waheajal ligi teinud ja lähan praegugi prii ajal hea meelega isa kodu heina niitma." Seda piaks ka kõik enam haritud talupoja seisusest noored mehed tähele panema. Kui „härrade" lapsed koolide waheajal tööd ei tee, siis ei ole see ime, sest nad ei ole seda ju ennegi teinud ja nende sissetulek lubab neid pehmemalt elada. Töine lugu on waese Eesti rahwaga. Suurte raskustega wõideldes ja sagedaste wõlgade sisse langedes püiab Eesti wanem oma poega edasi koolitada, lootes et temast kord tubli mees saaks. KuidaS tohib Eesti noormees siin nõnda elada, nagu need, kellel küllus juba hällist saadik wastu naeratab? Kes tööd teeb, selle tulewik on kindel. Põllu- mehe ehk talupoja seisus on kõige auusam ja wanem seisus ja tema peale põhjendawad endid kõik töised seisused. Miks on siis koolitud Eestlasele see töö häbiks? Ehk kaS tohime seda endile auuks arwata, et tugewa ja wapra Eesti rahwa pojad oleme, aga ommeti nii lõdwaks ja wõimetuks endid piame, et oma esiwanemate auusat tööd teeksime? On talupoeg niisama haritud nagu tohter, adwokaat  ehk õpetaja, fiis on ta ka niisama auus. Meie talupoja seisuselle on praegu hadaste ja weel enam tulewikus  haritud ja õpetatud mehi tarwis. Õppigu tulewikus  sellepärast rohkeni noori mehi kui siiamaale, tubliks põllumeesteks ja ärgu häbenegu omast auusast seisusest. Soomemaa on meist selle poolest palju ees. Seal ei häbene näituseks studeeritud mees sugugi adra taga käia ja ta ei ole sellepärast, et põllutööd teeb, sugugi wähem auus kui töised haritud seisused. Niisama leiame ka Inglismaas, Pöhja-Amcerikas ja muial kõrgeSte haritud mehi kõiksuguste tööde ja tallituste juures. Ja sellepärast on need rahwad ka kõige rikkamad terwes maailmas. Ameeriklane ehk Inglane saaks täie suuga naerma, kui ta meie kehwa elukorda, madalad waimuhariduse järge ja „koolitud" inimeste töö eest kõrwale hoidmist ehk selle häbiks arwamist näeks. Warssi on meil koolide waheaeg  jälle käes. Püitke siis Eesti noored mehed, koolist oma wanemate juure tulles, neid igapidi koduses töös ja tallituses toetada ja aidata. See saab teie ihu terwist karastama ja waimu kosutama, kuna Teie ju lapsepõlwest saadik tööga harjunud olete. Näidake, et Teie sest wõeriti  arwamisest ja liig madalast „haridusest" endid wabastanud  olete, kes töötegemist häbiks piab! Seega ei taha meie mitte ütelda, nagu oleks kõik enam õpetud Eesti noored mehed nii wiltu teel; on ju palju ka neid, kes oma kohut auusaste täitwad. Neist wõtku ka töised eesmärki.  Edenegu töö, elagu töötegemine! Miitawift. Miitawi ajaleht teatab ühest tulekahjust, kuhu üks sell Jakobson sisse on põlenud. Ta jalad on täitsa ärapõlenud, rinnast ainult küljeluud järele jäenud  ja pea ja keha hoopis mustaks süsinenud. Tallinnast. Tallinna Saksa lehed teadustawad järgmisest  kurwaft sündmusest: 1. Juunil on Laksi mäe all suure Tartu maantee ääres majaomanik Jakob Hecken oma heinamaa peal ühe kroonuteenri Kristjan Krasmus'e rewolwriga maha lasknud. Asjalugu olnud H. enese tunnistuse järele järgmine: Tähendatud heinamaa tükk, kus see kurb lugu juhtunud, saanud enne karjamaaks pruugitud, ja weel nüidgi, kus ta tema omadus olnud, on sagedaste wõerid linnaelanikude lehmi sealt kinni wõetud.  Et mingi asi sellewastu ei mõjunud, on ta häkilise  meelega ähwardanud, kõiki loomi ja inimest, keS tema heinamaa peale tulla julgewad, püssiga maha lasta. Nimetatud päewa hommikul olewat tema ka üle kolme naese pea lasknud, kes tema keeldu mitte kuulda ei wõtnud.  Õhtul karja kojumineku ajal läinud ta oma piiri ääre walwama, kas mitte jälle mõni loom tema heinamaa  peale ei lähe. Seal on soldat K. tema heinamaa peale läinud ja pilkades heinamaa omanikule üelnud: Teie olete igat ühte maha lasta lubanud, kes Teie piiri peale astuks. Ega Teie minu peale ommete tohi lasta. Wihaga lasknud tema ühe paugu üle soldati pea tuulde ja läinud wagusi oma teed edasi, kuna soldat ähwardamisega  kiwi käes järele jooksnud. H. on uue pauguga teda tagasi hirmutada tahtnud, mis aga õnnetuseks enam mitte mööda waid pihta on trehwanud ja rewolwri kuul waese soldati elu riisunud. H. on kinni ja asi ülekuulamise  alla wõetud. Pärast seda kogunud hulk inimesi H. maja ette mitme sadade wiisil kokku ja käratsenud ning kisendanud seal, künni politsei neid laiali kihutanud. Tallinnas ilmuwad lehed „WalguS" ja „Heimath" on ka oma wäljakäimisest muutusi tulla lasknud. „Walgus" ilmub heaste suurendatud wormil ja üksainus kord nädalas ja lubab ka tellimisehinda tulemaks aastaks alandada. „Heimath" on aga oma wälja käimist kuni 1. Septembrini seisma pannud, ega wõida esiotsa seks Põhjust mitte awaldada. Narwaft. N. D. Atg. teatab, et 17./18. Mai öösel tuli Narmas lahti peasenud ja kaupmehe Makarowi, rätsepmeistri Schultzi, kodanikude wanema Anderseni ja kodanikkude Toringi ning Gotzl majad tuhaks teinud. Narwlastel on ainult oma priitahtlikka tulekustutajaid tänada, kelle hoolsa tegewuse läbi tulel wõimus ära sai wõetud, et Meel suuremat kahju ei saanud sünnitada. Kahju olewat hooletuse läbi juhtunud ja piab 30,000 rubla suur olema. Terwise hoidmise komitee on ühe oma koosoleku peal looma katku maha rõhumiseks nõuuks wõtnud, kõiki loomi neis kohtades, kus katk lahti peasenud, maha laSta ja matta lasta. Kahju, mis selleläbi loomade omanikud saamad, saawat mõisnikud neile ära tasuma. Peale seda on Naroowa jõe kaldale wahid wälja säetud, kes selle järele walwama piawad, et Jamburgi kubermangust üks loom läbi jõe ci läheks. 24. Sakala. 1884