midagi korda saata, kui sellesamma ühemeele  sidemega köidetud jääme, kud siia ajani oleme olnud: üksnes enain elamust ja osammmist isamaalistest asjadest on soowida ja siis oleks kõik heal joonel. Ka ..Saarlane" tahad oma seisu koha pääl truuiks jääda ja hoolega oma kohust täita. Üks neist tähtsamatest mööda läinud poolaasta sees sündmustest on see, et meie kõrge riigi isa wend 17. Jaani kuu pikemal  meil wöcraks käis. Head termist ja onne soomime omade sõpratele, kes siia ajani meile abiks ja toeks ou olnud ja kes meel edcsmdi nii jääwad: termist ja rahu kõigile Saarlastele  ja Eesti rahwale! tuled. Na tean. kus ma sind leian. Ela käsnl meel olen ma sinu Kielski." Alcksirnder mclsiis iuurte silmadega selle rabcri lebe otsi: ia lug>.s zs luges, aga ra Mõistus ei talunud mitte aru saada, mis .-nnsid :.na lug.siwad. See ci ninmd su mi... ella: see oli ju ometi tema oma laos. teda ta omas süles kannud.  ..See ei mõi olla; ainult see ei mõistis!" büüdis ta suure ahasiusiga sa tema hääl kolas kui palaw valme. Aga 'M seisis ometi; nii kangesti  kui ix ka «õitles, siisgi ei Muutnud  üksgi maike, mr.n kirja kriips ennast nende -"simsia isinade vebinsvdaMiftW. Ta m aukus rao asi krabwi woodi väsle sa ts vea musus vadsive sisse, mille vaal tema kõim muu uu siocr puhlanud oli. Süül 'unus üks r> olime käsi ennast rema ola süüle ju kui is üles kobkus. icisis Pau la ue:nu ees. Ta ci laasinud mine Are 'õnu : aga piiar pisara pääle langes tema silmi", sulamalt Alekiaudri külma käo vaale. ..Tagasi, tagasi !" karjus takuimcelesi ara, ..aru vuuru minus'e. restaiud nacnc, nadisnm lünar ! Kuidas mõis i-a julgeda emu na siirma moodi juurde astuda, kes kanas sinu täbi plekkisid oma merega puoastuda  ja südames siud ära manduma Paula waatas suurte silmadega tema otsa ega saanud esiotsa sõnagi suust ära, sest ehmatus pani ta keele suus seisma. „Jak," Ales Aleksander kibedalt, „iinn armuke, sinu lapse isa oli see, kes teda maha laskis: ivöi julged sa weel siin saigas maleks ajada ? Tema suu ei tunnista  küll mitte enam sinu wastu, ta on mait igawcsic ; aga seda on ta minu hooleks annud, et sa mind jälle teist korda ei petaks!" Paula kiskus ta käest paberi ära ja ühe korraga sai talle Aleksandri jõle arwamine  selgeks. ..Aleksander," ütles ta 'värisedes „mina olen ilma süüta kõige wägewanm Jumala juures." wai: hüüdis Aleksander, „et wine surnud üles ci tõuse ja sinu ivaStu ei tunnista: tagane sellest, tagane minust!" Zee oli liig, ta tahtis rääkida, ta tõstis  omad käed üles ja asius ühe sammu edasi, aga korraga kukkus ta, häält tehjes, mis Alekiandrigi südamest läbi tungis, oma isa sängi paale. Inimesed tu limad senna juurde ja Landsimad teda oma kambri ja ta ärkas miimaks kange jampsimisega üles. Päemadc kaupa MÄtles ta surmaga, aga noorus ja nõrkemata jõud zvöitsiwad; ta jäi eluse oma lapse ülespidamiseks. Neis pitkas päcwades ja öödes ci lahkunud Aleksander mitte tema juurest ega soowinuv enesele ci rrhu ega und. Sli see kaastundmus? ol' 'ee wana armastus, mille juured weel »i i südames oliwad, wõi oli see kahklus tema ilmsüütuse pärast ? Sest omas jampsimises,  sääl hädadles ta ja palus teda silma weega ennast mitte ära tõugata, kus juures ta ka kangesti Jumalat palus, et ta ise tema ilmsüütust wöttaks walge ette tuua. Niisuguse! korral wäriics Aleksander  küll ja külm wacwa higi tuli ta palgel  nähtamale. Aga jälle mõtles ta selle päiile, kuidas ta Kielskit tema magamise kambris silmanud, sell päcwal just, kus ta ei tahtnud malja minna. Ta tuletas oma meelde, kuidas krahiv temale ütlenud, et tema anu 'unnani haawatnd olla Poolaka läbi, kus Poolaka sääl olemisest üksgi ei teadnud. Ja nüüd kiri krahwi toa paranda!  ; ta oli teda muidugi ära põleta tahtnud,  et seega Aleksandri eest tema abikaasa süüd pimedust jätta. Siis vööris ta ennast  Paula poolt ära ja tõukas lapse, nagu ussi enesest eemale. (Järg jääs tulema.) Isamaalt. Kihelkonnalt. R a hwa elu st. Meie elame siin Kihelkonna nurkas manal tutawal wiisil; iseäraliku uudist ei ole rahwa elus ette nilnud. Ajalehtede lugemine ei ole rahwa arwn kohta kiidu wäärt; raamatu kogust wöctakse ka mähe osa. Laulu koorid, niihästi meestest:  i scga-koor, näitawad oma nooruse jõu juba kaotanud olewat. Mcestc-kosrist ci wõi seda sui ajal imeks panna, sest see seisab  koolmeistrite najal; koolmeistrid on aga suurem jagu ülemaale läinud teenistust  otsima. Loota wõime, ct meestekoor sügisel uue rammuga jälle elama hakkab. Kalasaak, mis maitse iväinaääres kuulu järele üsna hea olnud ei ole siin Kihelkonnal  nõnda; wauad meremehed ütlewad  et nii mahe LSrkala sSaarcmaa keeli sooustala) ei ole meel enne saadud, kui tel aastal: räimesaak on mõnes mere rannas  varem olnud. Lehe kuu sees on turssi õngivemistga maga rohkest saadud ; rahwaraamaru  järele läbenvada robke tursa saak ivilja ikalvnst. Er aärkola saak aasta aastast  wähemaks jääb, ariramad ranna ääre ralnvas robk-' püüdmise läbi mlewat. Ainus  abinõu kalade mähenemise maotu oleks, st ülemast voolt seaduseks saaks tehtud, et püüsed arwemad oleksiwad, nii et noored kalad lübi saamad. Saaks aga kalakudemise ajal kalade püüdmine ära keeldud, siis oleks sellega kõik soomkala püüd keeldud, sest muul ajal, kui kewadel lius äärkala kudcb) ei ole wöimalik neid püüda ja : millega peaksiwad siis need ennast toitma, kes praegus kala püüust elawad? Nii räägib mereäärne rahwas „Saarlase" juhtkõnede kohta, mis Saarlasele  16. 17. ja 18. numbris s. a. oliwad. Toim. täh. Meie ei ole nimetatud juhi kirjades mitte ütelnud ja soowinud et kala kudemise ajal kala püüdmine saaks ära keeldud, maid meie näitasime üksnes et see küll kasulik oleks, aga tähendasime ka: „ons see wöimalik?" Meie ei pea mitte üksnes ranna ääre rahwa teenistuse ja kasu pääle maatama, maid ka selle pääle, et kala meie rahwa tähtsam ja odawam leiwa körwane on; kui need otsa lõpewad ehk nende püüdmine ühel ehk teisel teel takistatud saab, siis on see terwe kodumaale suureks kahjuks. Meie wõime endid sellega  trööstida, et meie pea leiwa-kõrwane, räime kala, püüdmise läbi ei kahane. Üks kihelkonna mees leidnud jaani kuu esimistepäcwadesees 7 hundi poega, kellede eest ta mõisniku kojast 21 rupla saanud: tänu wääriline leidus. Kaarmaalt teatakse jälle kala saagi kohta: „Kewadene räime saak meie ramias oli kaunis kasin, nenda et paljud püüdjad  pcawad ilma jääma, aga selle masta oli soomkala saak jälle rohkem ja tasus püüdjate waewa." Ka Pöide randades olnud sel kewadel soomkala saak hea, aga rütmid jälle mähe, kunas see wüikescs wäinas jälle ümber pöörtud oli. Näitab nii olewat, knd meie kewadel kirjutasime' et kus ühte sugu kalu on, senna teisi ci tule- Kaarma kihelkonnas U p a külas põl cnu  d jaani kuu päewa õhtu hilja üks taluniku maja ära ; inimesed pääsnud särgiwääl  wülja; kõik kraam jäänud sisse; kahju olla wäga suur. Tule hakkamine on teadmata, sest pühade laupäewal tehtud Ml majas wiimast korda tuld. Sääl sammas kihelkonnas põlenud jaani kuu 8. Laadjala mõisa „ärbel" ära. Kirja saatja kahtlustab nende tule kahjude üle sest, et nende hakkamisel midagi teadusliku põhjust ei ole. Poidelt: Hoidke lapsi õnnetuse eest! Siin oli üks 14 wõi 15 aaotanc wabadiku  poeg, keS isa järjelt püosi rohu sarwe mötnud, mille seos nael püssi rohtu olnud. Poiss hakkanud wäljal seda rohtu natuke aawalt põlema süütama, mis temale kenat nalja teinud. Sädemed läinud aga õnnetuseks  ka sarwe sisse, mis lõhki plahwatauud  ja poisi minestuse löönud. Poiss, kui ta jälle toibunud ei tohtinud kodu minna, maid olnud mõnda aega kadunud kuni nälja häda teda wiimaks sugulaste juurde sundinud  minema. Suurema õnnetuse eest on arm hoidnud, aga riided on poisil lõhutud  Jällegi üks sõrme näitmine : hoitke lapsi õnnetuse eest! Ä. Muhust. Tohter ja apteker on juba Muhus. Jaani kuu 11. päewal käis kreis arst asja üle waatamas ja sest ajast sai apteek lahti tehtud. J. L. Keiserliku Kõrguse Suurwürst Wladimir Alcksandrowitschi  ja kcma kõrge abikaasa Suurwiirstinna  Maria Paivloivna rei^Baltiiiiaadcs. 11. Tallinnast läks Keiserlikkude Kõrguste teekond 14. skp. ühe lauljate laewa saatusel  BaltiSkisse. Kell 2 jõudis laew Väitiski  sadamasse. Maale tulles wõttis Suurwürst  linnapea käest soola-leiba wastu. Linnapea abikaas andis K. K. Marja Pawlownale lillekimbu. Siis läks Suurwürstlik  paar läbi au ümarama linna, kus juures wäiksed tütarlapsed soola-leiba ja lillekimbu andsimad. Siis tuli Peeter Pauli kindluses pruukost, mille ajal lauldi. Eestlased ja Eesti naesterahwad rahwariides oliwad mõlemal pool, kui Suurwürst jälle tagasi läks. Kui sadam oli waadatud, tuletõrjujate  lipusse kaks hõbenaela löödud, kaks puukest istutatud, Väitiski pildid antud,