Sakala .U 21. Wiliandis, 24. Maitm I-äcw-l 1880. m. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Wastutaja toiniendaja ja wäljaandja C. R. Jakobson. Sissekord. Poliitika leht. Naisterahwas IV. Poliitika ringwaatus. Omalt maalt. Wiliandist: Uus raamatu pood. Pärnust: Õpetaja  Bergwitz'i tõendus. Tartust: Kirjameeste Selts; Neue Dörptsche Zeitung. Tartumaalt: Matused. Wõrumaalt: Küsimised. Tallinnast:  Laewasõit; Linda laew. Läänemaalt: Waimu liikumised. Riiast: Lauljad; tulekahju. Kuuramaalt: Auuwäärt mõisnikud. Peeterburgiit: Keiseriina terwis; uus õpetaja; kindralkubernärid Albedinski,  Todleben, Drcnteln; Keiserlik awaldus Balti kubernäridele; Saburow; Makowi reis Mgiparaad; würst Orlow; zensuriwalitsuse ülema Abasa kõne. Moikwast: Raudtee tulekahju. Wnrshauist: Rohutirtsud. Kalugast: Surma nuhtlus. Kaukaasiast: Nälja häda. Boriisowast:  Kõrge wanadus. Jelissawetpoolist: Hirmus tegu.  Wõeralt  maalt. Prantsusemaalt: Mässajad. Hispaaniamaalt: Marokko konwerents. Bulgaariast: Mässajad. Türgimaalt: Mõrtsuka  tööd. Kirja wastused. Kuulutused. Lisaleht. Üksainus tütar. VII. Teadus, ust ja ebausk. 11. Keisri Aleksandri 11. walitsus. IV. Rahwa söök ja jook. 111. Nalja Mart ja Kalja Pärt. Naisterahwas. Tahetakse siis sellest langenud järjest jälle üles tõusta, siis peab muu tähtja tööde körwal iseäranis ka selle eest muretsetama, et õige palju auusa meelelisi, ärkanud waimuga ja seletatud mõistusega tublisid emasid  saaks. Mõtetki ei ole sellest, et meie enne õige palju wägewa waimulisi, auusa meelelisi ja tõsiduse armastajad poegi ja mehi saame, enne kui õige palju wägewa roaimulist ja tõe tundjaid auusa meelelisi emasid  ei ole. Aga emade waimu wägewus ega waimu kõrgus ei tõuse ega tule iialgi jälle enne ega muidu, kui nende loomuliku inimeste õiguste läbi ja nende auusa meelelise ning tõe waimulise kaswatamise läbi. Mi kaua aga, kui need kaks kodudes, koolides ja terwes maailmas puuduwad, nagu mõned tõendawad, nii kaua saab ka alatu ja auutu olek ning õelus ja alpus mitme suguse eksiteedel tallamise ja mässamisega suurel wiisil maailmas walitsemas olema nii kaua ka auusus, headus, üleüldine õnnekord, tarkus, teadus ja tõsidus enam ehk wähem suurema suurema hulgale nagu kau gele pilwe taha, tundmataks ja wõeraks jääma. Nõnda õpetab ka maailma histooria. Näituseks: Nii kaua kui Roomale wanal ajal süüks panti, et naine temas ära põlgdud ja halwaks peetud oli, nii kaua oli ka Rooma nõder. Aga niipea, kui naine Roomas oma loomuliku auu, õiguste ja roäärtuse sisse lasti tõusta, nii pea hakkas ka Rooma wägewamaks saama ja teadustes,  tarkuses ning kunstides tõusma. Lugu oli ka üsna loomulik. Naine sai oma uute õiguste läbi oma oleku ja waimu poolest armsamaks, ülemaks, terasemaks,  wahwamaks ja oma kohuste tundjamaks ning uued Rooma pojad oliwad jo nende niisuguste naiste pojad. Ja ikka: nagu emad, nõnda ka pojad. Oliwad  emad auusa meelelised, wahwad, wägewad ja edasi tungiwad pojad ka. Nende niisuguste Rooma auusa emade armsad pojad oliwad siis need mehed, kes kunstid ja teadused seal kõrge järjele tõstsiwad ja nende seesuguste  meeste ning nende kunstide ja teaduste wõimul tõusis Rooma warsti nii wagewaks, et ta omad rajad pea aegu üle kõige ilma wälja laotas. Inglismaa, Prantsusmaa, Spaania, Itaalia, Kreekamaa, praegune Türgimaa, Surm, W-ike-Aasia. Pa estuna. Araab.a, P-rfia, põhjapoolne Aafrika, hommikupoolne Etwop.a õhtupoolne Marokko ja mitmed muud wahemad rahwad langesiwad Rooma walitsuse alla. Ja Rooma teadus, tarkus ja kunst tungis omal- wiisil kõigist neist maadest nüüd läbi, tõstis neid õnnelikuma, ülema ja haritumema järjele, muutsiwad neid mitmes tükis üsna päris uueks. Suured, toredad linnad tõusiwad Eüroopa, Aasta ja Aafrika maailma jagudes ilmsiks, kalli templite, uhke marmor-palastide, kunstliku kujude, ehituste ja imeliku maalimise töödega täidetud. „ Rooma enese auu, uhkus ja ilu," ütleb Ricord, „tõusis weel seda enam. Tema oli kõige ilusam kõikidest maailma linnadest, neli milljoni  hinge suur ja ümbermõõt 50 penikoormat pitk. Lühidelt, selle aja wanaduse auu ja Mus heidab üht jumaliku paistust inimliku loomuse peale ja seesugusele olekule tõuseti enamiste selle läbi, et naisele tema loomulikud  õigused kätte anti, kelle läbi tema ka siis oma loomuliku wäärtusesse ja auu kõrgusesse ülesse tõusis." Aga mõne suguse ajapöörde muudatusel hakkas Rooma riik natuke wankuma. Naise käest riisuti tema tähtjamad õigused ära ja wajutadi teda siis jällegi alatu ja auuta olekusse maha. Nõnda wseti siis naise käest tema õigus ja auu päratu suures Rooma riigis jällegi ära. Sellega oli naine siis jällegi alatu ja õnnetu olekusse tagasi maha rusutud, kus tal poolegi enam wõimu, maimu ega mäge ei olnud nii auusa ja wabameelelist, nii kõrget ja jumaliku waimulist sugu saata, sünnitada ja kasmatada, nagu enne auusas olekus.  Inimese sugu ei mõinud siis ka poolegi enam õigel wiisil ega igapidi tõusta, üleneda, õnnelikumaks ja auusamaks saada; naine, tema kaswataja ja ema, oli jo seesuguseks kaswatajaks täieste wäetiks ja Võimetuks  tehtud ning iial ei ole ta enam mahti saanud, seesugusest wõimetu olekust ennast lahti raputada. Sedasama  aga tegiwad ka "nüüd Rooma riigi seadused ja nõnda kaswas ka Eüroopa rajal rahwastele see Jumala seaduse wastaline waim wõi usk sisse, nagu oleks Looja ise naisterahwast üheks alatuks ja auuta loomaks loonud, kellele seda auu ega õigust kätte anda ei wõi, mis töisel inimesel, mehel, käes seisawad. Oli aga see kahjulik wale mõte kord juba wägewa ristiusuga kokku kaswanud ja inimeste südamesse sisse juurdunud, siis tungis ta ka ühes ristiusuga ikka edasi ja sai ning jäi maksmaks kõigis kohtades, kuhu kallis ristiusk ulatas, olgu küll, et selle kalli usu põhjandaja Jeesuse õpetus ja õpetuse waim selle wasta seisawad. Nõnda oli siis naisterahwas kui inimeste ema peale Hommikumaa ka Eüroopas nagu mände all ja weel ei ole ärapeastja temale tulnud, et ta ise oma loomu järele auus, õnnelik  ja õiguste pidaja olla wõiks ja ka tõeste auusat, õnnelist ja oma loomuliku õiguse pühaks pidajat sugu wõiks sünnitada ja kasmatada. Uksi tähtjamad laulikud  ja maalijad on naisterahwast tema loomuliku, õige oleku järele auusaks ja kõrgeks kiitnud, ning tema ja tema õiguste eest ka rääkida ja waielda katsunud, aga wähe on see mõjunud. Olgu siis mis on, aga õigeks jääb ikka: kuda emad, nõnda pojad, kuida inimeste ilmale toojad, imetajad  ja kaswatajad, nõnda ka inimesed. Sellepärast:  kus siis iial auusa meelelisemat, paremat, tõekamat  ja tublimat rahwast tahetakse ja tarmitatakse, seal muretsetagu ja kaswatatagu auusa meelelisemaid, paremaid, tõekamaid ja tublimaid emast. Poliitika ringwaatus. Balkani poolesaare segased asjad tõmbawad  ikka weel wäga suurelt terwe Euroopa tähelepanemist  enese poole. Kõige pealt on seal nüüd lAlbaania lased ehk Arnautid (ehk nagu nad ennast ise mmelawa d: Shkipetarid) needsinatsed, kes poliitika meestele praegu palju päämalu teemad. Albaanialased ei ole sugugi weike rahwas, nende arw on peaaegu kolm miljoni. Nende maa ulatab Montenegro ja Serbia lõunapoolistest piiridest Adria mere ääres künni Põhja-Kreekamaale. Montenegro ja Serbia piiride ääres elawad nad nende rahwastega segamine, kuhu nad 100 aasta eest tagasi siis sisse rändasiwad, kui Serbialasi sealt Austriamaale wälja rändas. Idas lähemad nende piirid Bulgaaria külge. Albaanialased on manad Balkani päriSrahwas ja nende keel ei ole kellegi ümberkaudse rahwaga sugulane. Siiski kaalub nende sõbrus kõige enam Itaalia poole, kus neil mitmed  kotoniid on ja kus nende õpetatud mehed ka oma maimuharimise on saanud. Mis Albaania maast saab, seda paneb kõige enam Itaalia ja Austria tähele. Wäga tähelepanemise wäärt on üks kiri, mis tähtjamad  Albaania mehed juba minewal kuul awaldasiwad. Seal seisab: „Eüroopa andis Bulgaarialastele ühe würstiriigi, Bosnia ja Hertsegowina saiwad Austria külge, Serbia ja Montenegro saiwad wabaks ja maid juure, Rumeeliale anti isemalitsus, ja meile ei antud midagi. Meie Shkipetarialaied, kes meie mitte sissetungijad  ei ole nagu Türklased, maid selle maa manad omanikud, kellel niisama mabadus oli, nagu Serbialastel,  tahame omale ka üht malitsejat printsi saada, nagu Serbialastel ja Bulgaarialastel on. Tessaalia, Epiirus ja Albaania on need maad, kus Shkipetarialased  elamad, kelle arm kolm miljoni on. Emb kumba, meie saame, mis meie pärime, ehk meie wõitleme künni wiimase meheni. Üht printsi soowime meie endale ühest walitsejast suguarust." - Albaanialased on osast Rooma-katoligi, osast Muhamedi usku. See kahesugune usk ei keela neid aga muidu mitte, oma wabaduse püüdmiste juures ühes nõuus olemast. Ega Eüroopa enne rahu Türgimaa poolest ei saa, künni ta seal kindlat ja jäädawat olekut ei ole jõudnud sünnitada. Leiame nüüd terwe Eüroopa poliitikas seda püüdmist,  et iga rahwas oma õigusele jõuaks, siis paneme seda sumema imekspanemisega tähele, kuidas ennast Böömiamaal awaldawad. Austria mitu rahwast ühe Keisri walitsuse all, kellel jo igal ühel niisamasugune õigus omas rahwauses  ja keeles on, nagu töisel. Aga Sakslased peawad  ennast seal selleks rahmaks, kes töiste üle peawad walitsema; nemad tahawad walitseja rahwas olla ja kõik töised rahwad, nagu Poolakad, Tshehhid, Dalmaatsialased  ja muud, peawad nende sulased olema. Nüüd on aga Austria parlamendi otsuse järele Böömia ja Määria rahwale luba antud, oma emakeelt kohtudes tarwitada, kus seiemaale Saksakeel walitses, ehk küll Sakslaste hulk pärisrahwa hulga kohta nagu tilk mett suure toobri mee sees on. Aga nüüd teemad Saksakeele  ajalehed Austrias nii hirmsat kära, nagu oleks juba kõik waimuharimine BöömiaS ja Määrias otsas ehk kadumas ja nagu tahaks praegune Taafse ministee-