Saarlane MM Kleuldiilt Pilitika lljalkht maa- ja iianarahwalr. UU M 46. Teisipäewal, 15. Nowembril 1888. V. aastakäik. maksab: poz /^StaS. 2 „ " „ po /. . , . l ~ S 5 ~ "5> / Ilmud igal ksifipäorvaL. Kuresaares kaubauulitsäs Nr. lv. Eesti seltsid. *) «Saarlase" 3. numbris 1837 jäi meil paari põhjuse pärast Eesti seltsidest kõne käsile. Esimine põhjus oli see, et meil mõned mana aasta sees saadetud juhikirjad oliwad korda ootamas, aga teine sellest meel tähtsam oli see, et sell ajal kui just EeSti seltsidest kirjutasime, meile teada anti, et meil nimelt lõbuseltsidest kirjutades „kitsas silmaring" olla. WLib olla, mõtlesime sääl juures, inimene õpib nii kaua kui ta elab ja meie ei taha siis oma «küpsemata teadust" mitte maailma  ette puistada. Meie jätsime oma mõtete awaldamise seisma ja tahtsime nende käest järele pärida, kes kauem linnas on elanud: kuidas lõbu seltside tegewuS meie rahwa elukorra parandamise kohta mõjuw on. Kunas meie päris arwamins oli, et lõbu seltsid ometcgi linna elanikudcle täieSte kasu soatwad, teati ka põhjuseid ette tuua ja näidata, et neil ka sääl omad wead on. Meie ei wõi mitte ütelda, et lõbuseltsidel nende põhjuskirjade  järele wiga on, sest need on kõrge riigiwalitsuse  poolest kinnitatud ja riigiwalitsus waatab üsne selle pääle, mis «ete rahwale kasuks on. On kellegil midagi nende kohta ütelda, mis auuks ei ole, siis on see nende juhgtajate napi osawuse ja puuduliku kohuse täitmise wiga. Enamiste olla see lõbu seltside wiga, et nad oma majaelamisega heas korras ei olla, sest et wäljaminik sisse tulekust suurem olla; ja kui selle eest tahetakse hoida, siis saada seltsi liikmed ehk muud osawõtjaid kurnatud. Linnades, kus lõbu seltsid on asunud, kaebawad ka leiwaivanemad selle üle, et nende teendrid suuremat palka sa paremaid kingitust nõudwad. Muidugi mõista, kui seltsid palju pidu õhtaid pidawad, siis peawad selle tarwis ka omad balli ülikonnad olema, mis muidu tarwis ci oleks. Ka selle kohta on nurisemist kuulda, et seltsi pidulised ja muul ajal osawõtjad oma töö ja toimetuse juures unised olla, kui nad öösel palju uneaega ära wiidawad ; ometegi sellest hoolimata soowitakse mõnes kohas pääle kellu ühe seltsi ruumidesse jääda. Aga mis tõeste kahjulik ja kahetsemise wäärt, on see, et lõbu seltsid mitte mõnikord maarahwalc  auusaks eeskujuks ci ole. Jõulude ajal on meie maarahwas ilmliku lusti pidamisega üle piiri libisenud, mille waSta tublid mehed ja auusad asutused, nagu seltsid on, wõitlema peaksiwad. Aga kui lõbu seltsid Palwe päewadel ja Jõulu efimistel pühadel naljakaid näitemängusid laulusid, ja muud etendawad, kui nad Jõulu keskmistel pühadel. Kolmekuninga päewal tantsu ja maskeradi ballisid pidawad, siis on see tõesti laidu wäärt. Nad on sellega maarahwale halwemaks eeskujuks, kud nad seda arwata wõiwad. Jõulu esimisel pühal, Palwe päewal ja muil kallistel päewadel lõbu seltsi ruumisid lahte pidada, on ta põhjus kirjas ja sellega ka seaduse poolest keelatud. Kui need siin nimetatud wead, lõbu seltside juures maha arwame, mida neil olema ei peaks, siis on nende püüdmised ja eesmärgid rahwa kohta ka tasulised, sest nad pakkuwad oma liikmetele ja piduõhtutel ka wõeraStele armast ajawiidet ja meele jahutust. Kus ühel lõbu wõi laulu seltsil tublid juhid on, sääl jaksab sarnane selts oma osawõtjatele niisugust waimustust pakkuda, mis neile kasuks on. Inimese maim on selleks loodud et ta, iseäranis noores eas, lõbu järele ihaldab. Kõige sündsamad inimese waimu ihalduse täitjad on seltsides: õpetlikud kõned, laulmine, muusika mäng, näitemängud ja muud sarnatsed, mis inimest woorusliku elule äratawad. SiiSgi inimese  elu küsimuste kohta on ja jääwad lõbu seltsid ikka niisuguseks, nagu üks tähtjas küpse tundmisega Eesti mees neist ütleb: „Wähem tähtsad on seesugused lõbu seltsid, kus kokkutulejad mängu ja tantsu rõõmul oma aega ära wiiwitada püüawad. Noored inimesed arwawad tantsu põrandal sagedaste oma elu äratuseks  rohkem rõõmu wõida leida, kui mujal teisel kohal ja soowiwad seepärast nõnda sagedast kui ial wõida tantsu pidussiosa wõtta. Seepärast aga, et noored inimesed weel mitte kõiki elu raskusi hästi ei tunne, ei wõi ka nende arwamine täitsa asja kohaline olla" jne. „Kõik lõbuduste seltsid, kell wõimalik nõnda kaua osawõtja meelt lahutada, kui tema seltsis wiibib, on lühikese aja lahutuse ehk mure unustuse paigad, kus see, kel kitsas ehk muu teine kahtlus majas walitseb, unustuse teel lahkust tunneb; nõnda pea kui tema oma elu ruumidesse tagasi jõuab, tõusewad need sammad murepilwcd jälle tema mõtetesse. Jõuab aga keegi oma wara nõnda suurendada, et tema elu tingimjste ja nõud- g Regiina. Süäl Wenemaa piiri pääi on Liitawimaa: Sääl on linnad, kus Liitawlased, kelle päralt see maa ennemuiste oli, Sakslastega ühes kooS elawad. Sakslased kiskusiwad pärast poole walitsuse nende käest ära. Nemad ei armasta üksteist mitte üle liiga, ka nende kombed ja pruugid ei sünni ühte. Nõnda on ka Sakslastel oma kirik ja LiitawlaStel oma, niisamma on ka nende surnu aidadega lugu. Aga tuleb ka ette, et mõningad nende seast omas elus üksteist armastanud on. Nende hinged tahakfiwod ka pärast surma weel koku saada, et üksteisele ütelda kui wäga nad teineteist armastanud. Aga nüüd on Sakslaste hauad ühes ja Liitawlaste hauad teises kiriku aidas. Selle pärast käiwad nad pimedatel, tormistel öödel üksteisel wõeraks. Näha ei wõi seda küll mitte; aga oma teede püül ci salli nemad mingisugust takistust. Ja sellepärast ei ole nende kiriku aidade wahcl ühtegi maja, aida, puud ega põõsast lestm. Rahwad wöiwad üksteist wihkada, aga üksikud inimesed armaStawad üksteist." Nii lõpetas Prantslane oma jutustust lapsele. Laps oli seda tähele panelikult püält kuulnud, aga Regiiua nagu unenäos. ,Icgiiua", ütleS Prantslane lahkeSte, „kui ma üles ärkan, siis pidi mu jook siin olema." Regiina punastas ära; Prantslane oli kõik kuulnud, mis ta lapsele kõnelenud oli. Ta ulatas joogi, mis ta körwal seisis, haige kätte. Ta tegi seda wärisewate kätega. Haige muljus ja musutas seda kätt, mis ta suu ligidale tuli. Tüdruk tõmbas ehmatades käe tagasi. Aga kui ta ennast karastama joogiga kinnitanud olija tüdruk oma kätt jälle tema ligidale ulatama pidi, et joogi kiha tema käest wastu wõtta, sääl wõtis ta jälle neiu käe ja suruS teda õrnalt oma südame wastu ja ta ei wõinud teda seekord mitte tagasi tõmbada, waid pidi tema kätte jätma ja mõis ainult nutta. Haige ajas ennast oma asemel üles, waatas täis armastust oma siniste silmadega tema otsa ja ütles neiu kätt kõwaste omas käes pidades: „Regiina, ma tänan sind oma elu eest. Sa oled mind kaastundlikult wastu wõtnud, mind põetanud, ja päälegi päästnud seda meest, kes sinu rahwaft wihkab ja wihkama peab, keda ka sina wihkama peaksid, kuidas laps mõne minuti eest omas teadmata olekuS wälja rääkis, sina ja sinu omaksed, kellel selleks iseäranis põhjused on. Sina pead tundma, kelle elu sa päästnud ja keda sa igaweseks tänu wõlglaseks enese wastu oled teinud. Kas ma tohin sulle enesest jutustada?" Regiina nikutas wait olles peaga, ja tema jutustas temale oma elu lugu, kuidas tema, Bordoost pärilt, kus tema isa, nimega Beaufort, üks rikas kaupmees oli, ennast aegsaste kaupluse pääle ette walmistanud ja juba warakult Hamburgi linna ühte kauba kuntori tulnud olla, kus tema Saksa keelt õppinud ja Saksa rahwa eluwiisisi ja kombeid armastama hakkanud, kuidas tema selle järele kodumaale tagasi pidanud ja õnnelikult  wanemate majas oma mendade ja õdedega elanud, aga ikka igatsust Saksamaa  järele südames kannud; kuidas selle pääle, kui keiser Napoleon ennast Wenemaaga  sõja waStu walmistanud ja palju soldatist tarwitanud, tema õnnelik kodune elu lõpetud, teda soldatiks wõetud ja kuidas tema pidanud Wenemaale marssima. Tema jutustas omast hädast selles sõjakäigus; kuidas tema selle pääle Saksamaal Sakslaste  wastu Leiptsigi lahingis pidanud sõdima ; kuidas siin wiimaks hirmsa wõitluse järele Prantslaste wägi löödud, ühest ära pillatud ja põgenemisele sunnitud. Tema saanud sest üleüldisest põgenemisest seltsi kistud, aga lahingis kuuli läbi haawatud, mis tema pahema käe purustanud, oli tema rohke werejooksmise läbi nõrgaks ja rammutumakS jäänud ja ei olla wiimaks põgenejatega mitte enam wõinud edasi saada. Kaastundlikud seltsilased olnud tema wastu küll armulised, oliwad teda kannud, tema toidu eest muretsenud, ise