oppiwad, naid terwe saaremaa maks 'ellost kasti tundma. Teie walla talitajad, kui teie seda iga üks ema walla rahwale ära seletaksite, siis peaksiwad küll rabioaS 'elles asjas selge arusiaa miscle maina. Ob ailku la need reakestd 'oda korda saata, mille oisrardeks nad on !irju:a'.:.d, siis eteks selle kirja kirjuraja ja übtlasi ka kõikide meie isirmae. ja raiuva armastajate soon läidetud olewat selles asjaH. Jab see sündkii pea!" —R— s. Mereasjanduses: oleks küllalt meel kõneleda, aga olgu see kord sellest küll: maga soonida rn, et vamaaliscd selle tähtsa aSja kolua omc mõtteid saarnwad amaldama. Trl. toim. inimene ieda ei näe. kui teie seda loete, mles see irõeras bärra. kes mc ic jumus Veski vääl on. Na vean Iv kovikar laama, kui ma 'eda kenasti olen korda laarnud. .üns vale eeli. reie armuline proua laare seda tunnistama. et reie ükli olue?" Marie kiruvas labtmaiali oma käe kirja  järele n-älia: iurma abasius räms reena  lüdanr ja ciimine pilt ve-nikeste kirja ridade vSäle. ctr ra neid küll mitmel asseal  .i rinne nnnn näir.nd, nnnnenar l. l. .n aa karnns mitte ilma asjata ei olnud. Ta kiskus kanuaiaNtali kirja lalui ja m.taüs need nnened read üle. ..Lee on bea," ütles ea rebiuad raälel,"  ütle leda lelle bärrale. ja vooris cm-.tali  nüuentileks ümber. ..Leda raa ütlesin kobe/' -vastas poiis. ..kui armuline proua übt inimest aidma mõir. ea teee üda tccsri. eik mc bärra kull mirie roaene walja ei näita." Marie lats Vaikides edasi, aga od kui muuderuv. Kolm oli see maemaga kogutud  liidame rabu Mänud, mis kui üks ürikene  rnikse kiir tema füdnnt uima vilguks Valgustanud oli? - Ta läks maha rõdutud ja raske murega cdan: see kiri oli Kielski käelt järgmiste sõnadega: .Ms rarmiian teis abi ja olen vracgus uiu ligidal meski pääl moera nime all marjul. Mul seilab kõik kaalu xääl. wõib Ma ka minu elu. Tulge Home rvara kellu 4 parki suure männa alla, kus ma teid ootan. Aga laske mind mitte ilma asjata oodala, scsi siis pean ma teid ise lossis üles otsima. Äielski. Nccd olimad need sõnad, mis Marie põled kahzvatumkks ja pölwed wärisema tegimod. Mis oli ta teinud, mis mõis ta tenmli tahta t Lli ta nii, nii sügamasti langenud, ei ta põgenema pidi, kui üks tagamsiiKW, et ta elu kaalu pääl seisis, see elu, mille küljes ka üks kord tema oma rippunud oli i Määl lulimad ta meelde ra noore põime unistused, see on armastuse ulu ja lootule pildid, je. ra nutis kibedaid pisaraid,  nagu kolmeteistkümne aasta eest, kus ta terme noore põlwe õnn luhta läks. Ta läks körmalist teed salaja lossi poole tagasi  : ta kartis omale kedagi: wastu tulema:,  kes la abascust ja häda valgest oleks lugeda WÄnud, ja mis, oh mis pidi ta ütlema? Lima kambri jõudes, laskis ta euucst tüdruku läbi riidest ära mötta ja heitis moodi. ..Mu sr-amal." ütles tüdruk, „cga reie, armuline vror.a, amcri mine eo.Me ei ole õ Teie wärisete ju külma pärast ja ZueS on ometi kange pala." ~Ma ei tea seda isegi mme/' ütles Marie ja kõik rema liikmed märistsiwad, „ma tunnen oma ihu haigcse olewat ja mu pea molutab. Uile seda har- rale kui ta koju tuleb ja valu, et mind segamata jäätakse; külad olen Home jälle parem." Tüdruk töutas seda, ja Marie jäi jälle üksi; aga ra ci maganud mitte, maid istus  woodis ja öörus ome walgeid käsi, siis mattis tä oma pead, kus tuhanded möted üksteise läbi söõlusiwad, padjade sisse ja tõstis teda kõige wäbemat kõbinat kuuldes jälle üles. Oh, ja need tunnid ei tahtnud mitte mööda minna; wacwalt oli päike looja läinud, ja Marie ootas juba kannatamall uni koidu puna. Kas koikus ja lvabists siis tõesti unna õnne- ja auuhoone  t Jälestus käis tast läbi, ta tundis et kõik kiiresti oma otsale lähenes; aga lnidas t! Oh, see öö oli üks hirmuline öö tema elus, täis piina ja otsatu ahastust.  Aga miimaks tõusis päike üle mägede,  saatis omad elustawad jooned üle kõige loomule ja kuiwatas kastet, mida öö mägede ja orgude, lillede ja õiede pääle riputanud oli. Ka Marie waeste, nutetud silmade vääle langes see heie paistus, nõnda et ta kätt kaitseks silmade erk pidi panema. Oh päikse paistus pööra ära i see ci ole mitte Sine kaste, mille seest sa ennast -'.eal meelel kui veeglist -vaatad, need on silma pisarad, kibedad pisarad sügamast südame põhjast, kust bäda ja lõv mata ahastus wastu paistab. (Järg jääb tulema.) Saaremaa neiu kiri. Täna, auustatud Taare sugnmennad ja õed tulen jälle ome lühikesi mõueiö amaldama, aga mitte 'elle ioowiga el need waidteniist peaksiwad sünnitama, maid cnncmir.e äratust looma, et tublimad  istrmaa vojab tööle hatkaksimad mid migadust  parandama, mis nad mere aruaraa >'ugu juures nSeroad olewat. Tma -üdamelitu tänu, kõige Taare neidude uimel, amaldan ma selle kohm. El käniööst, selle puudusest kui ka edenemisest  „Zaarla>es" asja kohalirulr on kõneldatud: «meiegi oleks neel woivie-a cl meie õrnam.a sugu käsitöö kobra laiemail oleks kõueldatud. mis siiäl r-ulemisti aja pääle nihutatud kai. „Taa?la'e" juhtmõtteid mööda pean ma ka oma sugu bädiks rõeks tunnistama, er meie noorsugu  mitte enam nõnda nZvurSvd ei mõista reha, knd meie emad ehk emade emad: '-esi meie rähmas  oZiab nüüd, nagu keegi „n" seda minu roas - msi kirjas uimnao. reuiesn re.rim'. ja raelõngu, kuua-Z endisel ajal kõik meie õrnama sttgu nävpudesi  kcdrarnd ja kootud sai, mis meie meesre- kui naesrerabmas oma ihukarieks rarmitas. Ei meie ..laiskuse läbi." kuldas „n" tabab ütelda, käsitöös  oleme tagasi läinud, ci taba meie mine heameelega kuulda, maid meie jääksime ennema sille juure. mie- .. Taariaue" a . altar ja 'ee ou. - c: ..uueaja maim ja um.esi.siu - ureu ene eer viivad, ja valju kunsti ja osawust meie käest ära riisuwad. Paal? nende põhjuste on weel teisi, mis meie käsitööd iaMstamad, nagu: Nkiiu aastat on linad meie saaremaal hutkaläinud; mitmes kobas on lambad ära surnud, ja osawamad  ja asjanmdlikumnd peremehed ei taha enam linu maha leba, ega ka mitte enam lambaid pidada,  sest et üks kui tnne majapidamisele mitte kasulikud ei ole. Wilkad ja liuad on kallimad osta, kui malmis tehtud riie ehk lõngad, ja see takistav kõik meie naesterahwa käsitööd, ilma et keegi kelle juures süüdlane oleks. Et nüüd kedramiue, nende mitmesuguste takistuste varast enam meie õrnama sugu juures ci taha edeneda. siis peaks selle asemel rätsepatöö enam päewa korrale tõusma. Kõige enam soowilawam nõu rätkcpatõö edenemiseks meie naesterahwaste kohta oleks, kui Saarlased ühes nõus ja ühesmeelcs tüttarlaste-koolisid asutatsimad, milledes paale muu ka niipalju rätsepatööd saaks õpetatud, kud mee-.ne ja n.aesterahivasle ülitondade '.valmista m'vM tormis oleks. Linnas on küll ka kohad, kus mmarlaSiele käntöö, niinelt rätsepatööd saab õpetaind, aga linna käsiiöö õpetamise kobad, ci ole mi::ne põhjuse pärast meie talu tüttarlastele inilie mowilawad. nagu Eesli ajalehed õige roh kesti neid kcrdetaivaid põhjuseid on awaldanud, ehk nagu see igaühele tultaw on. Üks tüttarlaps veab kõige mäbcmalt 3 aasiat liuna õmblus koolis olema, iiisgi ei ole la selles löö tundmises mitte weel küpie, mis maal tarnis läheb; aga suurem kahju on see, et ta maa elukombed ära saamad '.võõrutatud ja lal juurdub üks maim omaduseks, mis oma sugu ja taluelam.ist põlgama hakkab, ja üks niiiugune ümberwaimnsralud on lerwe eluaeg iseenesele kaasuks ja oma 'õlgule ei saada mitte kõige mäbemadgi kain. -Hoovis teine lugu oleks, kui lütlarlapied maal Küröö Ssetuk saatsi.vad, kus nad ka üht ,viisakat perekondliku elu, loomade kasiratamist ja nuaaa.d üaaailast mis nei-e tulewikkus kasuks on õrn ida mõikmvad, Kui minu ieiülS lubaks, siis annaksin tungima!!  nõu, ei E.m.a.m.aa meestesugu õrna >ugu «aimu harimise eest hoolt kannaks, ning ühe tüt:arla.s-e kooli a-utaks. Selleläbi walmistaks ta omale ühe taimelaba, mille pääl wõsud kasivamad,  kelledest, nagu keegi laulik ütleb: „Saawad tugid tulewikul' „NluM>vid hariduse!'," Leidku siis minu awaldatud mõtted lahked ivastawõtmist õrnasugu- ja isamaa kasuks ja iluks; seda soowib südamest teiste Saare neidude nimel üks lihtlabane talu tüdruk. Meil ei ole selle õrnanäputööle ei juure lisada ega ära kärpida, sest see on aja ja aSja kohaline. Nii palju kui ta mõtedest märkada wõiksime, soowiks ta küll, et meie tüttarlastekooli asutamist Saarlases pitkema läbirääkimise alla wõtaksime ja selle mõtele tublit hoogu annaksime. Meie palume wabandada, et tüttarlastekoolist meil ruumi puuduse pärast seekord mitte -võimalik kõneleda  ei ole. Meie mõte oli küll ajakohalisi kõnesid awalda, nii et talwel enam kooli elust ja olust pidime rääkima, aga see ei ole mitte siia ajani nii soowimist mööda sündinud, sest muud isamaalised läbirääkimised on -vahele tulnud. Meile on ka mittu juhikirja sisse saadetud, mis koolielusse puutmvad, aga meie palume ome omistatud kaastöölisi sellega leppida, et, need nii kauaks awaldamata on jäänud; edcspidi tahame seda -võimalikuks teha, et sissesaadetud kirjad kohe awaldatub saamad. Srl. toim. Isamaalt. Karja kihelkonnas. Leisi Õige usu kirikumaade  pääl on paastu kuu 12. üks wabadiku maja ärapõlenud. Wancmad läinud metsast puid tooma, jätnud kaks roäikest tast kodu ja pannud ukse lukku. Tuli olnud juba katusel, kui inimesed abi saanud; teine laps toodud läbi akna ..wcista; lehm ja porsas jäänud sisse; arwatakse, et tuli laSte wallatuse läbi on lahti pääSnud. Tartust. Kuskil Tartu ligidal on ühes kihelkonnas  uutmoodi politsei jalale seatud. Koolmeister, wöörmimder ja weel üks usalduse mees pcamad pidude pääl ja sarnastel olekutel tähele panema, mis keegi kõneleb ehk teeb, ja peab siis kõik protokolli  panema ja protokolli õpetaja kätte wiima. koolmeistritele sümntawat see palju raskusi, sest et neid nüüd kuskil ei usaldawat. Kui ka nagu