Omalt maalt. Wiljaudist. „Walgus" kirjutab: Oma üle minema 30. numri jnhikõnet seletame täna meel mõne kõige tarwilisema  näitusega ära. Küsime: Kust see tuleb, et õp. J. Hurt Aleksandri koolist liht kreiskooli tahab? See küsimine ei ole sugugi nii liht ja weikene meie rahma kohta, kui ta mõnele mehele ehk näitab olema. Meie omalt poolt peame tunnistama, et see üks kõige tähtjam asi on meie rahwa ja tulewikn kohta ja see ongi üks neist kardinal- (pea) punktidest, kelle eest Hurt rahwa mastastega sõdib. See on see põhjus-asi, kelle pärast tema kõik katsed ära katsub. Ja selle küsimise juures wõime meie Hurti oma sõna: liine tiine (-sealt ep need silmapisarad tnlewad) wäga heasti ära mõista. Et meie kihelkonna koolid realkoolidelle mitte kaswandikka ei wõiksimad  anda, on päris tühi arwamine Hurti poolt, niisamuti on see jälle üks tühi arwamine: Eesti Aleksandri koolil ei olla selleks tormilisi kooli raamatuid. Pea punkt on aga see: Realkoolis saab põhjus kirja kommisjoni plaani järele enam Wenekeelt õpetatud. Waatame siis nüüd dokumentide waral järele, kuidas lugu on. Selles plaanis, mis peakomitee (Hurti mõttes) Aleksandri  kooli kõige kõrgema klassi kohta walmistanud, on Wene keele õpetus nii: u) „Nääkimise harjutused asjade üle, mis igapäewases elus ette tulewad." See õpetus-jagu on, nagu igaüks näeb, paljalt näiteõpetus  (Anschauungsunterricht iiar.iuMoo aäv-nniie). Ja niisugust harjutusi wõetakse meie linna elementaar-koolides  sagedaste ette. Niisugust harjutusi katsutakse ka elementaarkoolides  nagu iseäranis seal, kus nienekeelt enam õpetatakse, „Kalewipoja" Seltsi koolis Rakweres j. n. e. Lapsed ütlewad wenekeeles oma kõige lihtsemaid  mõtteid asjade üle j. n. e., näituseks: uvõopucxiü Roiuna oxoruo ni»ai"i> >lo.loxo. sS. 0. Tallinn on kubermangu linn. Kass lakub heameelega piima). k) „Harjutused jutustuste jälleandmises suusonalt  ja kirjalikult." Seda õpetus-jagu kutsutakse elementaarkooli asjanduses pauexaai.. Selle juures harjutakse iseäranis lapse meelespidamise  jõnudu lmnemonische Uebung). Mõned koolmeistrid  kiidawad seda wiisi, mõned mitte. On lapsel hea pea, siis loeb ta poole lehe külge läbi, jutustab jälle ehk „annab jälle" (giebt wieder) ja kirjutab ka ülesse, ilma et ta ise sest midagi teaks ja paari tunni pärast on tüki sisu unustatud. Seda õpetust wõib koolmeister oma aru järele, kus tarwis, ette wõtta, aga seks mitte programmi läbi sunnitud saada. 6) „Sõnade muutmise õpetus korratakse." Selle järele ei wõeta siis kõige ülemises klassis muud midagi kui paljalt sõnade muutmise kordamist (Flexicon) weikese elcmentaar-grammatika järele sellesamas määruses kui punkt u ja !) nõuawad, ette! «) „Ja ütlus õpetuse peareeglid õpetakse kätte." Kui sõna-õpetus punkt u ja k määramises läbi wõeti, siis on mõista, et need ütelus-õpetuse peareeglid ka sellessamas mõedus läbi mõetakse. Kui suur nüüd see mõet saab olema, seda näeb igamees ise. Ärge unustage,  auusad Aleksandri kooli asutajad, et see ikka kõige kõrgemas klassis sünnib!! Ja seks on poistel 4 aasta aega! ff) „Aarjutused ümber tõlkimises ja kerged tallitus-kirjade walmistamised antud proowide  järele. Muidugi woiwad siin niisugused harjutused ette tulla, kelles mitte muud, kui ütelus-õpetuse peareeglid ette ei wõi tulla. Kõik raskemad ja tarwilisemad harjutused peawad  wälja jäema. Kui tallitus-kirju üksnes pr oomide järele tehakse, siis minge auustatud plaani tegijad alamatesse  koolidesse aga waatama, kuidas neid seal proowide järele malmis walatakse. Mis peab siis nende tarwituskirjade  juures õpitama? Kas wenekeelt wõi tallitust ise? Ma arwan et nelja aasta jooksul need tallitus-kirjad igast õppijast ammugi on juba ära õpitud. Ja Wenekeeli proowisi  wõiwad nad pärast iga liht Wene npniminMi/u käest saada, ilma et neil tarwis oleks sellepärast neli aastat Aleksandri koolis istuda ja kaasa toodud Wenekeele eestundmisi  äraunustada. Niisugusid kirju, proowi (Schema) järele, wõiwad meie poisid juba alumises klassis "teha, kus elementaar õpetuste kordamine käsil on. Küsime nüüd järele, mis wõib selle plaani järele meie laps Aleksandri koolis Wenekeelest ära õppida? Kas on selle määruse järele üleüldse üht iseäralist Wenekeele koolmeistrit Aleksandri kooli tarwis? Ei ole! Seda õpetab iga elementaarkool lastele kätte. Niisuguse plaani tarwis,  oleks küll meie kogutud raha 70,000 rubla tuulde wisatud ja Wenekeelest ei teaks meie ometi midagi. Saksa kreiskoolides õpetatakse palju sügawamalt Wenekeelt, kui seal ka praktika puudub. Sellest puudusest sai aga „põhjuskirjade kommisjon" otse kohe aru. Tema arwas, kui Saksa- ja Wenekeelel ühesugune õigus Sn, siis ei saa õppija kumbagiga õieti walmis. Sellepärast tegi ta Wenekeele kui Riigi keele seadusliseks õppimise keeleks, kuna Saksakeel Prantsusekeelega  walitetawateks õppimise keelteks panti. S. o. iga õppija peab peale Eesti- ja Wenekeelt oma prii woli järele weel kas Saksa- wõi Prantsuse keelt ära õppima. Seega on kool realkooliks tõstetud ja seda oli wäga hädaste tarwis. Waatame järele, kuidas nüüd Wenekcelega lugu on. Enne oli 16 tundi Wenekeelt, nüüd panti 18 tundi kindlaks.  Enne oli Saksakeelel 16 tundi, nüüd panti 12 tundi. Ülemas klassis on aga Wenekeeles äraõppida kommisjoni plaani järele: „Tähtsamate Wenekirjanikknde'kirjade lugemine,  näituseks: Karamsinü, Shukowsky, Pushkinsi,  Krplowü kirjade lugemine. Seletuste ja asjatoimetuste kirjade malmistamine (mitte aga proowide järele). Lühikene ülewaatus Wenekirjanduse  üle. Peakomitee plaan läheb seega kui alam järk ehk elementaarõpetus meie realkooli alumistesse klassidesse. Meie arwame, et see wiimne plaan, mis lektor vr. Weske juhatamise all tehti, Aleksandri kooli kasmandikkudelle  küll Wenekeele tundmise tarwilikul mõedul kätte annab ja seda soowib kõik Eesti rahwas ja kõik Eesti noored mehed, kellel mäeteenistustega j. n. e. tegemist on. Aga Hurt armab kreiskooli parema olema. Ning sellepärast  andsiwad nemad ka oma plaani sisse. Aga meel üht asja on tähele panna. Waata „Sakala" 1881, 17. Januarist 3! Seal seisab: „Seie juure tuleb lisada, et peaaegu igalt poolt seda on soowitud, et kui kaks kirikuõpetajat kuuratooriumisse walitsetakse,  siis üks Luteruse ja teine Greeka Õigeusu  õpetaja peab olema." Seda miimist asja kardab Hurt, et see rahwa soowi mööda täide läheb ja laskis siis omad põhjuskirjad sisse anda. Et meie aga ja Eesti rahwas ühendust Wene rahwaga soowime: Uina illao lam-vnma! Meie tahame kui Luttcruse usulised Eestlased ka Wenekeele tundmise juures seks jäeda. Miks meile ometi peaksiwad mõned õpetajad seda pahaks panema! Meie tahame Greeka Õigeusu õpetajaid ka auustada, aga ilma et meie juures kuidagi oma usutunnistust ära salgaksime, ja meie seas on palju Õigeusulisi Eestlasi, kas ei peaks meie siis nende ja riigi usku aun sees pidama? Pärnust. Liiwimaa kuberneri herra asemik on 21. Aprillil f. a. Pärnu sillakohtuniku baron A. Staäl v. tema palwe peale ametist lahti lasknud ja tema asemele, peale mõisnikude walimise,  seiemaalse Pärnu sillakohtu töile abilise, baron Pilar v. Pilchau Aru mõisast, Pärnu sillakohtunikuks  kinnitanud. Tartust. Nagu meile traadi teel teatakse on õpetaja ameti kandidaat H. Treffner 10. Mai kuu päewal Nõu koguduse õpetajaks walitotud saanud. Tartumaalt. Kirjutati meile Ä kihelkonnast pikk nutulaul halwa posti talituste üle. Kirja saatja on üks Sakala lugejatest, kellel tänini juba 5 Sakala numbrit kantsi on läinud, mis aga toimetusest  kõik korra järele ära on saadetud. Et nad kaduma on läinud, pole sugugi ime, kui selle peale mõtleme, et kirja saatja tõendata teab, et Tartu postkontorist 23. Aprillil Kambja kihelkonna kirjad Äksi postitasku olla pantud, nõnda et Äksi kirjad tont teab kuhu on läinud. Kui nüüd kirja saatja meilt selle asja kohta nõuu ja abi palub, siis ei wõi meie muud nõuu anda, kui et selle posti talituse  ja talitaja peale, kelle läbi niisugune eksitus on tulnud, nende poolt kaebtus saaks tõstetud, kes eksituse  läbi kahju on kannatama pidanud. Walgast kirjutatakse meile sealtse Eestlaste ja abikomiteede  nimel: „Awalik seletus J. Hurt'i tttliasjus Aleksandri kooli aüikomiteedega. Aleksandri kooli algus plaanis § 11 seisab: „Praegune plaan on üleüldine ja esialgune, täielisemad ja iseäralised kooli seadused tulewad  meel edespidi teha." Z 12 ütleb: „Seda plaani wõib meel mõne tüki poolest muuta, kui ehk asutajad seda soowiwad;  ilma asutajate luata ei woi midagi muuta." Et niisugune  suur ettewote, nagu Aleksandri kooli ehitamine, korraga täielik ei wõinud saada, seda on nimetatud kooli asutajad wäga õigeste ette arwanud. Muudatusi on uusi nõuuwõtmisi tuli sagedaste, ja selleks käisiwad Al. kooli asutajad s. o. pea- ja abikomiteed tihti nõuupidamisele kokku. Nagu mõista, sünnib seal, kus hulk ühe asja üle nõuu peab, nimetusi, mis mõnikord õige käredaks wõiwad minna. Nõnda oli ka lugu Al. kooli asutajate koosolekutel, künni wiimaks selgeste wälja paistis, et asutajate seas kaks parteid  walitsemas oli: ühel pool president J. Hurt ühe osa peakomitee liikmetega ja töisel pool suurem osa abikomitee liikmeid ja üks osa peakomitee liikmeid. Langemad nüüd nõuupidajad ühes koos otsuse andjatega  kahte ehk mitmesse parteisse, siis jäeb õigus ometi ikka kõige suuremalle parteile. Tõisiti ei olegi see wõimalik, sest muidu wõiks üks ainus mees kõik seda ära lõhkuda ja nurja ajada, mis terme rahwas kulu ja waewaga üles ehitab. Seda tundsiwad ka Al. kooli asutajad ära ja sellepärast  on nad ka otsuseks teinud: Koosolekutel healte enamusega otsusi teha. J. Hurti partei on koosolekutel alati selle wasta seisnud  ja sellega palju aega ja sõnu raisanud, siiski andis J. Hurt künni see aasta Januari koosolekuni Wiljandis suurele hulgale järele ja Al. kooli asi läks, ehk küll mõne takistusega, ikka edasi. Aga selle aasta Januari koosolekust saadik muutis asi tõisiti. President J. Hurt ei heitnud enam mitte Al. kooli põhjusseaduse alla, mis käsib, et healte enamusel peawad otsused tehtud saama, maid ta keelis kooli asutajate suurest hulgast nõuuks mõetud täitmise ära. Seega oli J. Hurt rahwa usalduse täitsa katki kiskunud.  Rahwas hakkas tema tööd terawamine tähele panema: seal ilmus, et president J. Hurt Aleksandri kooli asjus selle kooli asutajate wastu oma woliga mitu asja oli toimetanud ja wiimasel koosolekul 25. Webruaril s. a. Tartns tahtsiwad  abikomiteede saadikud J. Hurdalt, tema presitendi ameti pruukimise üle arutegemist nõuuda. J. Hurt sai asjast kuulda, aimas wist kitsikust, lõpetas seepärast koosoleku,  ja läks oma teed. Terme Eesti rahwas on oma saadikud kauge maa tagant Tartu saatnud, oma ülema ja kallima asutuse üle nõuu pidama; seal lõpetab J. Hurt koosoleku, rahwa saadikud jäewad oma nõuupidamistega kesket seisma. Nemad on oma wiisi 'asjata reisinud, ja kulu kannud. Weel suurem sellest on Al. kooli kahju: tema seisab praegu ilma mastideta ja purjudeta meres. See oli tõeste raske löök. Eesti rahwa saadikud tunnistasiwad seepärast J. Hurta Al. kooli peakomitee presitendi  ametist lahti. Hurtiga oli Al. kooli asi koguni segaseks läinud, mis praegusel ajal raha korjamisele suureks takkistuseks saab olema. J. Hurt astub pitka kirjaga oma aun otsides awalikult  rahwa ette. Waatame tema pitka kirja natuke lähemalt: 1) J. Hurt seletab, et teda enne presitendi ametist lahti olla tunnistatud, kui ta oma kaebajate kaebtuse peale kosta saanud. Miks ei kuulanud J. Hurt koosolekul oma wastaliste kaebtust ega kostnud selle peale? Siis oleks tema wastased ta kostused ja wabandused tühjaks teinud ja Hurtal ei oleks enam aega jäenud ajalehtedes kella lüüa, et ta ilma süüta on. 2) J. Hurt räägib meie rahwa saadikute kohta nullitetest,  pimedatest, kooli poistest j. u. e. Et iga rabwas üksi tuntuid ja auusaid mehi oma saadikuteks ja asjatallitajateks  walib, ja neid mehi, kellest Hurt nõnda räägib, terwe Eesti rahwas tunneb ja auustab, siis ei ole meie Hurta kohta muud ütelda, kui oma rahwa kuldne sõna: „Kellest süda täis, sellest suu räägib." 3) Hurt wabandab, et ta Al. kooli wõls pohjuskirja sellepärast ministeeriumile sisseannud, et õige põhjus, mida kooli asutajad ühe kommissioni hooleks teha andsiwad, mitte õigel ajal malmis ei ole saanud. See wabandamine ei tähenda midagi. .4) J. Hurt kinnitab, et ta peakomitee presidendiks Niigi walitsuse poolt kinnitatud olla, ja komiteel (seega rahwal) ei ole mitte woli, selle ametist teda peasta. Oma tunnistuseks toob ta sisemiste asjade ministri kirja 18. Septembrist  1874 2344.7 all ette. See on ime, kuidas J. Hurt seda kirja oma presidendiks kinnitamiseks wõib pidada! See kiri ei räägi J. Hurtist mitte sõnakestki, waid kinnitab seda, mis ju 14. Augustil 1839 Niigi walitsuse poolt oli lubatud, s. o. et Aleksandri kooli asutamiseks pea- ja abikomiteed  wõiwad asutatud saada. Aleksandri kooli asutajad on selle kooli põhjus seaduse 5 12 järele otsuseks teinud, kõik nimetatud kooli kohta tarwis  tulewad seadused asutajate healte paljuse järele teha. Seda wõib igaüks koosoleku protokollidest selgeste näha. Mis J. Hurt endistest omale woli sumendamiseks ette toob, need on eelnimetatud näitustega kõik tühjaks tehtud. Otsuseks  tehtud põhjuskirjade järele ei ole meil mitte enam woliandjat peakomiteed, waid asja tallitaja peakomitee. Wolitajad on seaduslikud abikomiteed oma healtega. Muidugi  teada, et peakomitee iga nurjatumat abikomiteed, kes seaduse wasta eksib, karistada wõib; seesama õigus on ka rahwal peakomitee liikmete wastu: rahwas on neid oma tööle walinud ja kui nad seda tööd mitte enam tema tahtmise  ja seaduse järele ei tee, siis laseb ta nad lahti ja walib uned. Mitme Walga linna ja ümberkaudse Aleksandri kooli abikomitee liigete ja Al. kooli sõbrade nimel. (Allkirjad.) Tallinnast. „Heimath4" teatuse järele lauletud Tallinnas esimist korda meie suguwenna Kappel'i 10"" opus: ..Kroonimise laul" kroonimise pühal. Sõnad olla nimetatud laulule J. Bergmann teinud. Olla loota, et Keisri Majesteet Kappelli laulu pühandust  Temale wastu saada wõtma. Tallinnamaalt. Amblast. Õiendus. Sakala l4 s. a. on keegi waewaks wõtnud, Ambla kihelkonnast,  pealkirja all: seda ja töist, kirjutada, mis imekspanemist on sünnitanud. Kirjutaja on mõne asja kohta mudast prilli kannud. Hakatuses toob ta teatuse, et walla koolide seisma jäemisega, ühes ka laupäewa õhtused „valwetunnid" suwe ajaks seisma jäewad. Seda sünnib üksi kiriku ligemas koolimajades,  kaugemad peawad neid „ palme tundisi" suwel pühapäewa õhta poole pärast jutlust rahwa soowimise järele edasi, sest palju on, kes kauge maa pärast ei saa kiriku minna, need soowiwad jutlust koolimajas kuulda. Mis kirjasaatja kombe pärast koolimajas käimisest,  mana naeste jutuajamisest palme ajal j. n. e. räägib, seda on ta, kas omast peast wõtnud, ehk kuskil pool korra kuulnud, ja nüüd mõtleb terwes kihelkonnas nii sündima. Meie, selle „õienduse" kirjasaatjad, tunneme Ambla kihelkonda ja ka laupäewa  õhtased palme tundisi, aga ei sedasugust pole silmad seletanud, ega kõrwad kuulnud. Koolimajadesse  kogub laupäewa õhtate mehi ja naesi, manu ja noori, sagedaste nii, et ots õuue ulatab (kiriku ligidalt  koolimajad maha arwatud). Koolmeister peab teenistuse, nii nagu ikka peab olema, jutlus raamatust  ja palme peast (kolm künni neli koolmeistrid maha arwatud, kes on harjunud, oma magedat pühakirja seletamist pärast jutluse lugemist pidama). Selle järele tuleb segakoori laulmine, sest peaaegu igas wallas on nimetatut koor, mille harjutus mõnes kohas õige kenaste läheb. Paari malda on meeste kooridgi asutud. Wiimaks  tuleb ajalehe lugemine, mida wallawalitsus oma raha eest on muretsenud ja see on pea igas wallas. Mis kirjasaatja ühest koolmeistrist jutustab, sellega tahab tema wist terwet kihelkonda mõeta. Mõtelge auus G. Ch,, et meil 23 koolimaja ja koolmeistrit on. Edasi kirjutab G. Ch.: „Ülepea loetakse siin pool ajalehta  wäga mähe. Iga malda tuleb umbes paar