armas aja tulnud olema C. R. Jakobson oli ammu mullas ja oma endise partei tugewa küllalt olema ja hakkas wana pilli puhuma, aga selle Heimath'i  pilli järele ei saa keegi õige Eestlane enam tantsima. Kes sedagi teab, kui kaua tema pill meel hüüab. „Olewik" arwab aga Heimath'i kohta: Süga sina mind, küll mina siis sind sügan! Tuisake ja sügage aga peale! Kui teilt keegi aruannet oma majapidamise üle nõuuab, siis ütelge: Ega meie ei tuiska, nemad on tuisulused! Meie teeme paljalt wagat palwet nende eest. 7. „Olewik" räägib Eesti professori küsimises ka juba erakasust. Kus pool see erakasu siin on? Eesti kirjameeste seltS ei ole mitte sellepärast elusse aStunud, et ta Tartu uniwersiteedile professorist peab walima, waid tema töö on, häid raamatuid muretseda ja haridust laiale lautada. Tartu professoride kogu asi on, riigiwalitsusele ette panna, et Eesti professorit juba ammugi tarwis on. Seda puudust on Kirjameeste  selts ammugi juba äratunnud, aga ta ei wõinud  siin muud midagi teha, kuid aga soowida ja kahetseda. 8. Aleksandri kooli-plaani walmistajas komisfionis  on enam asjatundjaid mehi, kui Grenzstein'il tuttaw on. Wõtku ta nimetatud komisjonist walmistatud  trükitud põhjuskiri ette, stis leiab ta sealt allkirju:  vr. M. Weske, gymnastumi ülemõpetaja Luik, matemaatika tundja Tülk, kreiskooliõpetaja Kunder, kihelkonna kooliõpetaja Koch, seminari koolmeister Kurrik, õpetaja Treffner. Neid mehi ei pea „Olewik" muidugi asjatundjateks; tema arust puudub seal ikka weel mõni teoloogia tudent ja ka endine köster Grenzstein. Niikaua kui „Olewik" niimoodi oma peutäie kaaslaste eest tuiskab ja tormab, mulda ülesse kaabib ja sarwi wastu seina lööb, ei saa tema ilmaski oma nimele Eestimaal auu tegema. 9. Selles punktis kiidab „Olewik" oma „Wanemuinet",  kus ta ise abiprefldent on. Grenzstein arwab, et Wanemuine seeläbi ilmeksimataks paawstiks on saanud, et ta kõige Vanem Eesti selts on. Ei ammugi, anus Wanemuine! Selle loogika järele peaksime ka nõuudma, et Vanad hallid ilma keeluta wõiksiwad „ mütsita mürada" ja „kaldsuta karata." Aga wõta näpust! Mõnel hallil habemel on lapse witsa tarwis. Eesti Postimees kaebab selle üle, et kõik töised seltsid ühe Grenzstein'! pärast Wanemuinest  lahkunud olla. See ütelus on aga paljalt osast õige. Töised seltsid lahkusiwad ka sellepärast ära, et Wanemuine oma nina nende liigetesse puudutas.  Kui Wanemuine nõuuab. et see ja see liige ei peaks koosolekule lastud saama, siis on see küll natuke ülearu. Ja kui Wanemuine üht meest oma abipresidendiks peab, kes omas leheS muda ja soppa Eesti rahwa peale pillub, siis ärgu imestagu ta ka mitte, et Eesti seltsid talle selja pöõrawad. Kui aga keegi ajaleht Wanemuine seltsi halbuste üle räägib,  siis ei ole see ammugi Eesti seltside laimamine. 19. „Olewik": „Linda Tartu abikauplus peab omad korterid parem tühjad, ennegu neid oma wastaStele  raha eest wälja üürib." Wäga õige! Igamees  teab kui raske see on, wastasega ühe katusse all elada ennem elan ma koeraga koos! Ja see wastane, kes „Linda" majas omale korterit tahtis, ei olnud keegi muu, kui Grenzstein oma „Olewiku" ja trükikojaga. Kui meie nüüd selle peale Vaatame, et ~Linda" „Olewiku" silma otsas ei salli ja trükkikvda ühe uue korteri koguni ära rikub ja mustab, siis on iseenesest mõista, et „Lindal" õigus on, kui ta „Olewiku" mitte oma majasse ei wõta. Katsume nüüd, kus pool omakasu rahwakasu päha taga aetakse!! 11. Punkt 9 teeb selgeks, miks Tartu Eesti Põllumeeste Selts „Wanemuisest" ära läks. Ja tal on õigus. Üks maja, mis minu meele järele pole-, finna ma ei läha. 12. „Näitlejate ühendusel" ei ole ka midagi suurt tähendust. Ta on üks primaat afi, kellel midagi tähtsust rahwa hariduse kohta ei ole, Maid üksnes näitlejate eneste tarwis. Ärge tehke niisuguse Ahendusega"  kära! Õigem on, kui kõik näitemängud Kirjameeste Seltsile sisse saadetakse ja seal läbi katsutakse  ja heaks kiidetakse. Grenzstein tahtis aga oma uue „Ühendusega" Kirjameeste seltsi natuke tüssata. See tüssamine on aga sääse salwamine. Grenzstein'i wiis on ülepea, kõik rahwa asjaks teha, mis ta ette wõtab. Peagi saame kuulma, et ta oma rätsepale ütleb: „Kuule, Smuul Kaan, tee mull hea kuub, see on rahwa asi!" 13. Raha laenu kohta Aleksandri kooli kassast on juba nii palju kirjutatud ja ära seletatud, et siin mitte enam tarwis ei ole, sest uuesti peale hakkata.  Niipalju on selge, et selle laenu keelmise läbi Aleksandri kooli kassa 900 rubla iga aastast kahju on saanud. Kas Hurt wõi Grenzstein seda omast taskust maksawad?! Olewik saab ütlema: See ei ole rahwakasu, mikspärast ma sus maksan! 14. Meie „erakond" on rahwas ning rahwa kasuks wõttis professor Köler Aleksandri kooli presidendi  ameti wastu. Kas aga „Olewik" raha korjamist  nõuuab wõi mitte, sest ei pane keegi tähele; tema mehikene ei ole see leht, kellel weel jõuudu oleks, Eesti rahwa seas midagi teha. Ma tean, süda on neil täis, et Köler presidendiks sai, aga mis sa teed! nende wastane „erakond" oli ometi nii wägew, et ta selle asja toime ajas ja toime ta ka jäeb, tehke, tuisake, kaapige ja pokstge nii Palju, kui teie tahate. 15. „Olewik": „Meie andsime Eesti seltsidele nõuu, omale mõnda meest wälja koolitada, kes põllumeeste  ja laewa asjanduse seltsisid wõiks tulusaste juhatada." Kes nii räägib, kui „Olewik", selle kohta üteldakse: Oh, poisike, mis sa mögised! Eesti seltsid peawad selle nõuu järele põllumeeste seltside ja laewa asjanduse seltside presidentisi koolitama!! Jumal Jssa, Jumala Pojake! Kui aga see noor mees, kelle tarwis seltsid oma raha, ütleme 500 rubla aastas, kokku panewad, koolitamise ajal: 1. ärasureb, 2. koolist wälja wisatakse, 3. koolis haiglaseks jäeb, 4. koolis walmis ei saagi, 5. ütleb: Las' nad maksta! ma purjutan: koha saan ma muidugi! j. n. e. j. n. e. Mis siis? „Olewik" ütleb: wõtame töine noormees! Ja kui töisest noorest mehest ka midagi ei saa? Siis ütleb wõtame kolmas! Ja kui küsitakse: kust raha saame? Siis ütleb „Olewik": teeme rahwa - pidu! Minu arwamine on see: otsige koolitatud mehi, küll teie leiate, ilma et oma raha raiskate. Põllumeeste seltsa juhatawad aga hrad Ainson, Tülk, Toots ja Roose, nii osawaste, et praegu paremaid juhatajad tarwis pole Kuidas peaks niisuguse  kooli nimi ometi olema, kus seltside presidenta walmis tehakse, wist mõni „presidendi tehas." Aga praegused presidendid ei ole mitte Grenzstein'i meele järele, sest nad ei lase teda seltsi tulla. Ajawad  wälja! Grenzstein aga ütleb: See sünnib rahwa kahjuks. 16. Et Pärnu Põllumeeste Selts oma majade plaanist mitte „Olewiku" tehasesse wäntsutada ei anna, sellepärast on Olewikul süda täis ja ütleb: „Erakasu on meie waHtaste pea asi!" Olgu peale; selle erakasu läbi saAoad need plaanid aga ükskord nii puhtalt trükitud, kui Olewiku tehas seda uneski ei wõi ära arwata. Ärge antke oma plaanist Olewiku tehasesse trotsida! Kes teab, kelle kasu see peaks olema, kui need plaanid „tehasesse" lähawad? Wist terwe Weneriigi kasu! Ega Grenzstein oma kasu ei nõuua. Ega need paar rublat, mis talle Rõngu mehed masina raswa ostmiseks saatsiwad, mitte Grenzstein'!  omakasuks ei olnud, need oliwad täitsa puhtaks rahwa kasuks tallele pantud ja kui nad protsenta kannawad, siis sünnib see ikka rahwa kasuks. Seal sünnib kõik rahwa kasuks. Oh sa rahwakasu „tehas"ü 17. Kui Eestimaa kaart korraga ara ostetakse, ega Grenzstein sealt midagi kasu ei saa, see on rahwa kasuks tehtud, rahwa kasuks müütud ja rahwa kasuks lähab tema müüu raha ka Grenzstein'! „tenge!punga" stsse. Kes fiin tohib oma kasust rääkida, see on tuisulane. 18. Olewik ütleb: „Olewik kadugu!" See on see kõige õigem sõna, mis Olewik oma elu sees rääkinud on. Kadugu ta minugi pärast ühes oma tehassega. Grenzstein ütleb aga jälle, kelle kahju see on? Minu kahju on ta? Ei, see on rahwa kahju! Ülepea ei ole Grenzstein'il ise millestki asjast kahju ega kasu tema tunneb üksi rahwa kahju ja kasu. Oh sa waga kannataja. Rahwa kasuks tegi ta ehk ka oma laulu uuest Õnnistegijast, aga tuisulased ei saa sest aru. 19. Natuke tume. Kas saunapoliitika, wõi pagan teab, mis see on. Wõi on ta mõni punkt Grenzstein'! protsessi asjust. Wist on protsessiga halb järg, sest selle nime ei nimetata, kes awalikult Olewiku sõna järele kõlbulise elu kombete peale astunud.  Muidu on Olewiku pädagookia: Enne nimi, siis mustamine. Nüüd natuke tõisiti. 29. Selles punktis paneb Olewik, weel oma laulu uuest Õnnistegijast pukile ja annab tema õnnetuse  wõi ristilöömise Z)r. Weske süüks. Olgu nüüd Peale. See rumal ja tühi lauluke ei ole seda wäärt, et tema pärast siin paberit raiskame. Selle juhtkirja lõpul ütleb weel Grenzstein: Nii põhjendame meie tõeste sündinud asjadega oma kaebtust: „Meie waStastel on oma erakasu kaugelt enam südame peal kui rahwa kasu." Auustatud „Sakala" lugejad aga näewad meie seletusest, missuguste jalgade peal need Grenzftein'i „sündinud asjad" seisawad ja kus pool erakasu püüdmine  on. Sellest on näha, et „Olewik" just erakasu  pärast karjub ja röögib ja kisendab ja kaabib ja mürab: Ostke minu kaart ära! Lugege Olewiku! Andke raha! Wõtke mind Linda majasse elama, andke Pärnu Põllumeeste seltsi plaanid minule j. n. e. Grenzstein, löö aga peale pilli! Olewiku juhtkirjadest  leidsime kirja hingeteadusest j. n. e., see ei olnud muu kellegi pärast sinna sisse topitud, kui aina üksi sellepärast: „Räägin teadusest ja panen oma wastased waletates teadusele seletuseks, seeläbi ptllun lugejatele liiwa silma!" Ja ta pillub ka tõeste mitmele rumalale lugejale liiwa silma. See on aga see sisteem, kelle järele jesuiidid mitu sada aastat juba oma asju ajawad. Niisugune sisteem on aga iga õige mehe põlgduse all. ( —). Omalt maalt. Wiljlttldist. Sagedaste on meie taluperenaeste seas seda kaebdust kuulda, et neil söökide walmistamiseks  mingit õpetuse ega juhatuse raamatut ei ole. Mõned olla omale küll Lyda Pancki köögi raamatu muretsenud, aga selle keelest ei wõida sugugi aru saada. Hiljem leitud küll ka üks Schnakenburgi juures ilmunud weikene sellekohaline raamat, aga sealt seest wõida liiga wähe õpetust ja juhatust saada. Meie peame tunnistama, et neil taluperenaeste kaebdustel õigus on. Lyda Pancki köögi raamatust tõi „Olewik" mullu kena keeleproowi, nõndasama on terwe raamat kirjutatud. Selleparast pole ime, et temast aru ei saa. Meie taluperenaestel ei ole praegu tõeste wõimalik milgi wiisil söötide walmistamises õpetust saada. Hiljuti kaebas keegi muidu wäga tubli perenaene: „Walmistaksin heameelega paramat rooga, aga ei mõista) muud ei tea roögade juurde tarwitata kui soola, raswa ja wõid) üksnes nende waral peab kõik maitsma." Meie wõime perenaestele teatada, et sellepoolest peagi saab abi tulema. Praegu trükitakse  Wiljandis F. Feldti juures ühte sarnast raamatut,  mis neiu M. Reiwelt kirjutanud. Nõnda palju, kui meie näinud, saab raamat kõigiti sünnis. Tõinekord räägime sellest rohkem. Nowembri kuu 2. ja 3. päewal oliwad kõik kadunud C. R. Jakobson'! wõlauskujad Wiljandi- Pärnu maakohtusse tellitud, kus nad selle üle otsust pidiwad andma, kas nad oma nõuudmise kohe kätte ja seega Kurgja koha oksjoni alla langemist päriwad, ehk aga oma wõlgadega pitkemat aega saakstwad kannatama.  Juba enne seda oliwad mitmed oma nõuudmistega  lubanud 10—15 aastat weikese protsendiga oodata, aga sellegipärast oli palju neid, kellest mitte ei teadnud, kas nad nõndasama saakstwad tegema. Ast oli koguni kardetaw. Nüüd aga tuli ilmsiks, et peaaegu kõik wõlanõuudjad koguni ilma kõige protsendita  10 aastat saawad kannatama) üksnes mõned nõuawad weikest protsenti, ning üksikutele töölistele, kellel ootamine täitsa wõimata, peab wõlg warsi wälja maksetud saama. Nii suurt iseenese ärasalgamist ei olnud enne keegi julgenud loota, sest protsendita ootajate  seas on mehi, kes seega mitu saada rubla kautawad,  üks näituseks 750 rubla, kui ka niisugusid, kes koguni kehwad käsitöölised, kes aga siiski priitahtlikult kannatawad. Kohe peale C. R. Jakobsoni surma tunnistas Eesti rahwas ennast tänuwõlglaseks tema wasta, ning nüüd hakkab ikka rohkem ja rohkem tunnistusi  ilmuma, et rahwas selle wasta, kes tänu ära teeninud, ka tõeste tänulik on. See on rõõmustav) nähtawus ja auustab rahwaft. Meie ei jõuua ei wõlauskujaid ega ka neid küllalt tänada, kes tänini kadunud rahwamehe koha peastmiseks on töötanud. Nõnda palju on nüüd kindel, et nende lootus, kes Kurgja kohta heameelega haamri all oleksiwad näinud, ehk õntsa Jakobsoni haual künnud, mitte täide ei saa minema. On küll lähemal päiwil tähtjad summad wäljamaksta, aga meie loodame kindlaste ja setteks on meil tunnistusi et rahwas oma abi selle korda saatmiseks mitte ei saa keelma, ega kätt adra küllest enne töö lõpetust ära wõtma. Auustatud wõlauskujaid  aga, kes kadunud Jakobsoni mälestuseks tema waestelaste heaks suuremat ohwrit toonud, kui keegi ette oleks suutnud arwata, ütleme omalt poolt südamest  tänu. Ustawalt poolt saime järelseiSwa kirja: „Hiljuti reisistn Peeterburgist läbi, kus ma ka meie kõrgest auustatud suguwenna professor J. Köler'L juures kaistn. Mulle sai see auu osaks, selle kõrge