Graf Herbert Bismark Wene Keisri poolest Aleksander- Neioski rittre tahe diamantid saanud, Saksamaa Keisri poolest Prinz Aleksander von Oldenbnrg Mustkotka rittre tahe, WäljaSpidiste asjade Minister von' WerS sekle rittretähe  diamantid, tema abiline Wlangali ja Peterburgi Linna-peamees Punakotka rittretähe 1. klassist, Kindral- Adjutant Glinka-Mawrin Saksamaa Keisri pildi, Kindral.  Adjutant Würst Orlow Preusst Krooni rittretähe I. klassist, Flügeladjutant Graf Schuwalow sellesama rittretähe  2. klassist j. n. e. Niisamati on pealikud ja ametnik,id.  kellel selle wõernskäign juures teenistust oli, oma rangi kohalisi auutähta saanud. Saksamaa Keiser on Wyborgi rügementi hospidalis käinud, haigetega Wenekeeli  lahkest rääkinud ja iseäralist osa ühest soldatist wõtnud,  kelle knrgusõlmest krebs wälja leigatud oli ja kes nüüd terweks saamaS on. Selle kuu 12. pääwal enne lõunat tuli Wene Keiserlik perekond Saksamaa sõidulaewa ,Hohenzollern" peale, kus Prinz Heinrich neid wasta wõttis ja Keisri-praua ja Suurwürsti praua Maria Paw lowna uhked lillekimbud saiwad. Selle peale waadati Saksamaa suurt sõea-laewa ,Vader," ja sõideti ümber Saksamaa kaemusliku. Kell 1 aeal tuldi ,Hohenzollerni" peale tagasi, kuS homiku-laud kaetud oli. Pärast seda läksiwad Keiser, KeiSri-praua, Suurwürst Auujärje-pärija ja Suurwürsti-praua Maria Pawlowna pealt ära, mis ankruid üles minnas ja kõige kindluste ja Wene sõealaewade suurtükkide mürinaga teele läks. Keiserlik  sõidulaew , Aleksandria" sõitis ümber ,Hohenzvllernj", Keiser Wilhem seisis seal konuuando-silla peal ja täuaS lahke saatmise eest. Keiser Wilhelm sõitis Stockholmisse  ja sõidab sealt Kopenhagenisse. Nüüd on see wõernskäik möödas, nüüd arukamad kõik aoalehed selle eesmärki ja selle järeldusi, kuida igaüks seda oskab ja kuida igaüks seda soowib. Nähtawalt pahased on Prantsusmaa,  Ungrumaa ja ka Inglismaa lehed, ja Saksamaa ametlikul lehel, »Norddeutsc«/e Allgemeine Zeitung", on kõik käed tööd täis, kõiki tolm» eemale puhuda, mida need lehed täiest pihust wälja puistata püüawad. Ungarlased  kardawad, et ligem ühendus Wenemaa ja Saksamaa  wahel nende plaanist Balkani poolsaare kohta rikkuda wõiks ja on sellepärast ka juba õige tigedad Saksa-Anstria ühenduse üle, mille läbi Austria Keiser Ungru Kuningast ära lämmatada, mida muidugi weel rohkem karta oleks, kui Wenemaa nueste selle ühenduse ligemale astuks. Prantsusmaalt püütakse Sakslaste wiha sellega Wenemaa wasta ärritada, et Keisri wõeruskäiku üheks alanduseks Wenemaa ees kujustatakse. Wenemaa olla kõige wägewam ja Saksamaa Keiser olla senna läinud, otse kui käskusi waSta wõtma, mis nüüd teha tuleb- Kui Wenemaa poolt kässitakse. et Kobnrgi Prinz Ferdinand Bulgariast wälja piab aetud saama, siis saada Saksamaa sõna kuulama. Saksamaal wõib mehi küll olla, kes selle niisama kawala kui ligeda ja alatuma ärritamise läbi lõksu lähewad, Saksamaa walitsnS ei saa sellest aga ühtigi hoolima.  Kuida würst Bismark juba omas wiimases suures Riigipääwa-kõnes kinnitas, nenda kinnitawad ka nüüd Saksamaa ametlikud lehed, et seal Kobnrgi Prinzi minemist  Bulgariasse ikka seaduse waStaseks peeti, seft teda ei olnud suurriigid mille Bulgaria Sobranjele malimiseks ette pannud, kuida see Berliin kongressi peal määratud sai. mida Saksamaa juhatusel peeti. Saksamaa pidada fiis ka kõige pealt selle kongressi otsuste ülespidamise eest kostma >a saada seda Bülgaria asjus Wenemaa pärimise  peale tegema, nii paliu seda diplomatika teel, ilma sõearustadela, keha wõi: mlik ou. Söeawäge senna saata ei olla aga Saksamaal asja ega himu, sest Balkani poolsaare  asjad ei puutuda Saksamaa enese külge. Sellelt teelt ei lasta Saksamaa ennast sõbradefi ega maenlastest, meelitamistest ega ärritamistest eksitada. Prantslased kardawad  muidugi, et Wene-Saksa sõbrus neid oma käratsevatega  üksi jätab ja sellepärast ärritawad ja sõimawad nemad. Koguni teine hirm näib Inglastel olema. Pääw-pääwalt ilmub ikka selgemini, et „wabameeline" erakond Keiser Friedrich'! surma-haiguse ehk õigem: pitkal surma-wõitlemise aeal, otse Inglismaa politikat lollitanud ja selleks Keisri ja tema Ministeriumi wõimust wõimalikult  on kitsendada püüdnud, et wõimus Parlamenti (Rngija  Maapääwa) kõikuwate erakondade kätte langeks, kuida see Inglismaal on ja mis läbi Inglismaa wäljaspidine wõimus wiimfetel aegadel nii raskest nõrgendatud on. Tõeks näib ka tunnistatud olema, et sel aeal mitmed tähtsad  kirjad Keiser Friedrich'! pärandusest, ära on kadunud. Kahlus  selle üle langeb wäga kõrgete ringkondade peale. Keiser Wilhelm  11. näib aga oma efiwanemake ja oma äraproowitud esimese  muuandja politikat lindlast kinni pidama, Preusst riigi ja kõige Saksamaa heaks esimeses joones, sugulastest ja wõeratest,  sõbradest ja maenlastest hoolimata, kõige maailma heaks üleüldise rahu kaitsemisega teises joones. Läheb temal korda, sõbrust Wenemaaga kindlaks köita, siis piawad  Prantslased küll ära tundma, et nendel Saksamaa wasta kusagilt abi oodata ei ole, siis jahtub ehk ka nende kättetasumise-tuhin Elsass Lothringi pärast ja Prantslased wõiwad ehk oma silmi Wahemere, Egypluse ja Suessikanali  peale heita, kuS Inglased neile nii palju ülekohut teinud on ja ikka weel teewad. Ou n mad sellest kättetasumise  tuhinast lahti, siis wõiwad nemad aga teinepool ka' kindlama wõimnga Inglismaa ülemeele wasta panna. Seda näiwad Inglased Satsanraa Keisri wõernskäigust kartma ja selleks hirmuks wõib neil aSja olla. Et Saksamaa  ja Inglismaa wahel palju tuska on. see ilmub igalt poolelt. Inglismaale oli Kindral-Adjutaut von Wmkerfeldt  ühe Adjutantiga saadetud, Keiser Wilhelm 11. walitsufe  hakatust kuulutama. Neid ei ole Kuninga-praua Viktoria mitte mundres oma ette tulla lasknud, waid era riides, on nendega ainult paar külma sõna rääkinud ja fiis küsinud, milla nemad jälle ära reisida tahawad. See on kõck olnud ja nemad on siis ka kohe ära reisinud. Tähele pannakse ka, et Keiser Wilhelm 11. Wenemaale, Rootfimaale, Taanimaale, Austriasse ja ItaliaSse reisida ette wõtnud on, mitte aga Inglismaale, kuhu teda tema suguweri muidu küll kõige pealt oleks kutsuma pidanud. Asjad ei ole lõhked Saksamaa ja Inglismaa wahel. Sellest ei ole aga rahule ühtigi kahju karta, ennemini kasu loota Inglismaa ei ole iialgi ühe suuremaa riigiga sõda hakkanud, on aga ikka oma sõbru üksteise peale wihale  ärritanud. Saksamaa Keisri-lesk kannab Keisri lubüga ehk käsu peale ametlikult nime „ K e i s r i - pr a n a ja Friedrich", mis ka arusaamata  uudis on, sest täuine on Walitsejate lesed, kelle pojad  walitsusele saiwad, ikka uime „ Keisri"- ehk „Kuuingaprana  ema" kannud. Professor Dr. von Bergmann ja Professor Dr. Gerhard, keS Kronprinz Friedrich'i haigust kohe õiete ära tundsiwad ja keda Dr. Mackenzie sellepärast Inglismaa lehtedes ja Saksamaa .wabameeliStes"  lehtedes nii kurjast taga kiusas ja teutas, on kõrged  anu tähed saanud, esimene Hohenzollerni kodmittrete suurristi flerniga, teine Punakokka rittretähe 2. klassist. Keiser Friedrich'! haiguse aeal saiwad ka Inglismaa arstid  Dr. Mackeuzie ja Dr. Homell kõrged auutähed, esimest tõStis Inglismaa Kuninga-praua koguni Baroni nime alla. Kas nemad aga neid tahta ja seda nime kanda julgemad, see on wäga küsitaw. Nootsimaal on suur rõõm Saksamaa Keisri wõernskäign  üle. Pahandused, mis endistest ammu mööda läinud aegadest weel Sakslaste ja Rootslaste, nende ligisugnlaste.  wahel üle jäänud oliwad, on juba ammu jahtunud. Rootslased ei räägi palju ja oliwad tüki aega suurest põiklikust  otse kui unustatud, on aga wiimaskel aegadel suurt osawõtmift Saksamaa wasta üles uäitanud, mis iseäranis stiS ilmus, kui Feldmarschall Graf Moltke kolme wõi nelja aasta eest Nootsimaal käis. kus teda otse kuningliku auuga wasta wõeti ja kus Kuningas temale Rootsi kõige kõrgema auntähe, Serafini rittretähe, andis, mida seal wäga wähe antakse ja ka siis euamist ainult wõeramaa Würstidele, Üht suurriigi Walitsejat ei ole Rootstmaa pinna peal juba põlwedcst saadik enam nähtud, seda suurem on nüüd rõõm, wägewa Saksamaa Keisrit näha. Ilma politika tähtsuseta  ei wõi see wõernskäik olla. Taanimaal oli wiimaste sõnumite järel ka juba kõik Saksamaa Keisri wastawõtmiseks ette walluistatud. Tuline  wiha, mis Taanlaste südames sellest aeast saadi? leekas, kus SchleSwig-Holsteini maad, kus nemad kõiki Saksa elnwiisi ja Saksa keelt wägiwallaga oliwad häwitada  püüdnud, Saksamaa walitsufe alla wõeti, on nüüd küll palju jahtunud, aga weel kaugelt mitte kustunud, kuida Daanimaa aealehtedest näha on. Nenda kirjutab »Dagbladet",  üks leht, millest wägew Minister Estrup wseras ei ole, nende Sakslaste kohta, kes Kopenhageni näitusele tulewad: /Wõeraste wastawõtmise juures ei ole mitte kohus wõerast keelt rääkida. Ükski wõeramaa inimene ei wõi seda pärida. Tema piab selle maa keelt õppima, kuhu tema tuleb, ehk piab omale tülgi palkama. Km Saksakeele  peale Prantsnskeeli ehk Ingliskeeli wastatakse, fiis on rõõm näha, kui alandlikuks Sakslased saawad ja sellepärast  on tarwis nenda teha." See on kare jutt küll, miS aga Taanlastele just mitte suuremat anu ei tee. Selle poolest on Saksamaa noor Keiser lahkem ja targem. Kui Wene Keiser esimesel pidulaual tema termist wälja hüüdis, siis on tema Wenekeeli wastannd. Wene keelt ei ole wõeral maal täuine palju õpitud, Keiser Wilhelm 11. vn seda aga ometigi õppinud. Tema anuS püüdmine Põhjamaa riikisi isekeskis ja Saksamaaga lepitada, teenib wist Jumala rohkemat  õnnistust. Prantsusmaal on suur hirm Saksamaa Keisri wõeruSkäigu  pärast ja see hirm ajab wäga kentsakaid rakkufi Prantslaste peaajudest wälja. Nenda tabab ,Autoril 6" kuulnud olla, et Keiser Wilhelm PeterburgiS kindlat kaupa teha tahtnud ehk koguni juba teinud olla, mis järel Prantsusmaa  piab sunnitud saama suuremat jägn omast föeawäest  lahti laskma, kus flis kõik teised riigid ka oma sSeawäge  wähendakfiwad. Kohe, kui Keiser Wilhelm Berlini tagasi tulnud on, reisida Graf Herbert Bismark Parist ja pärida, et Prantslased oma pärimist ElsasS-Lothringi järel jäädawalt maha jätaksiwad, Isamaa liigal ja teistjstrritawaid  ühezldusi häwitaksiwad, kõiki ueid wälja annakfiwad, keS Elsass-Lothringist wäeteeniStuse hirmu eest Prantsusmaale  põgenenud on ja üht määrätud jagu omast Zõeawäest lahti laseksiwad. Suurriikide kindel seadus isekeskis on, ennast mitte teiste riikide seespidiste asjade sekka segada ja sellepärast ei ole sel hirmul wist mitte põhjust. Selgest ou aga näha, et Prantslaste südametunnistus neid sunnib  tahtmata oma pattu awaliknlt tunnistama. Nemad kmmistawad jo sellega, et nemad ja nende »kätletasumise"- tnhin Enropat sõea-hirmuga täidab, noori mehi püsflde alla ja perewanemaid raske maksude alla sunnib. Tahaks aga Keiser Wilhelm seda teha, mis Prantslased kardawad, ja suudaks tema seda korda saata, stiS piaks jo kõik maailm oma siluri täuuga ja oma käsi õnnistates tema poole pöörama. Boulauger on omast kaelahaawast  juba lerweks saanud, mis siis wäga kardetaw olla ei wõiimd, ja hakkab nueste käratsema. Kui tema ja Flognel' wahel ParlameutiZ see inetu kära ja uulitsapoisi?  sõimamine oli, mis ueid duelli-tembutamisele sundis,  siis wõttis tema ennast Parlamenti-saadiku ametist lahti ja tahtis näidata, kuida keda teistest maakondest uuesse walitud saaks, kus tema ennast kaudidatiks ette pauna laseb. Esiteks on tema seda Ardächä departementis  katsunud. Nii liigutawaid kuulutusi tema aga ka wälja saatis, siiski ei ole teda walitud. Tema tahab nüüd weel teistes paikades õnne katsuda, aga kergest wõiks ilmuda, et ka Prantslased juba neist rahwameestest tüdinenud  on, keS nii palju käratsewad ja metsalise wiisil wihawaenu ja oma lipu peale kirjutawad. - Walitsufe ringkondades ou Montenegro Würst wäga külmalt wasta wõetud. Tema reisib Parlfist kodumaale tagasi ja ei tulegi Wenemaale. Inglismaal tahetakse jälle suurt mererväe-manöwrit pidada, aga juba ettevalmistamised on korratumat lugu uäitanud Kaks sõealaewa on kolku põrkanud, ükS sõealaew  on süte-laewa läbi wiga saanud, kütmised ei ole mitme laewa peal korda läinud ja kuuest torpedo paadist, mida ,Volage" köie otsa wõtnud, on ainult ükS wigata jäänud. Inglased kiidawad heaks, et seda korratumat lugu rahu aeal nähakse, mitte sõea aeal. Parlamenti AlttuaS on see ettepanek waSta wõetud, uris järel üks kommiSfion nende kaebtuStc järelkuulamiseks asutatud saab, mis Paruelli  ja tema seltsilaste peale tõstetud on. Parlamenti liige O'Kelly, kes ,boycolterimisele" (Rahwa ueedmise alla panemisele) ässitanud oli, on wangi wõetud ja Dublinisse  saadetud. Balkani poolsaarelt Kuida juba kirjutatud, oli Inglismaa  ja Tiirgi walitsufe wahel Suessi kanali üle kaup tehtud ja seda on nüüd ka teised suurriigid kinnitanud. Et Inglismaa ka siin lõwi-osa omale toimetada oskas, seda wõib arwata, see näib aga Türklaste südamesse üht okast torkannd olema, mis walutab ja pahandust Inglaste waSta sigitab. Ka Prantslastel, kes ennast selleks küll Jnglastega ühendasiwad, on tagojärel pahandus selle üle ja Graf Montepello, Prantsusmaa Saadik Konstantinopelis,  on seal nueste seda küsimist pääwakorrale tõstnud, milla Inglismaa walitfus oma söeawäge Egypiusest ära kutsuda tahab, mis juba ammu pidi tehtud olema, millega Inglismaa walilsuS aga ikka weel wiiwib, nagu ei piaks see iialgi tehtud saama. Türgi walitfus soowib seda ka ja wilud tuuled puhuda Türgi ja Inglismaa wahel. Wenemaa Saadik KonstantinopeliS oli juba mõne aea eest selget nastust pärinud, kuida need sõeakulu-maksu osad edaspidi korralisemalt piawad tasutud saama, mis aastate peale ära jägatud oliwad. see wastus on nüüd kinnitamiseks  Sultani ette pandud, selles ei olla aga mingisugust  uut panti pakutud. Wastuses olla ainult wabandamifi  ja tõntamist, edaspidi korralisemält maksa. Bulgaria  walitsnS on üht wägiwalla tükikest teinud, miS pahaks minna wõikS, kui Türgi walitsusel rohkem jõudu ja kindlust oleks. Kuida juba enne kirjutatud, oliwad Jaanikuu 24. pääwal 50 Bulgaria Jda-Rumelias  Belowa raudtee-jaama tulnud ja sealt Vitalis'i ja Baron Hirsch'i raudtee-seltstde asjatallitajad ära wiinud. Pärast seda tuti aga Bulgaria sõeawägi ja wõttis raudtee,  mida need seltsid Belowa ja Wakareli wahel Türgi walitsufe lubaga ehitastwad. ära, sa sea raudteed pandi Bulgaria heaks käima. Türgi walitsnS on nüüd wastust pärinud ja kuulutada lasknud, et Sultani kannatus BulgarlaSte  waSta otfaS on, kes ikka kõiki tema heategnsi ja tema kannatust kmjaste on pruukinud. Senni ei olnud raudtee weel tagasi antud ja Bulgaria walitsuS wabandab ennast sellega, et sõeawägi raudteed olla rööwlite eest kaitseda  tahtnud, üheS aga ka aegsast käima panna. Nüüd arwatakse koguni. et need ,rööwlid" ka muud keegi ei ole olnud, kui Bulgaria shandarmid, kes seltside ametnittusi selleks aeaks körwale saatnud, künni wägimalla-tegu tehtud  oleks. Pönewusega oodatakse, kmda see asi seletatud saab. Bulgaria walitsusel olla nõuu, ka Belowo Sarembli  raudteed sedawiift ära wõtta. Rustschukkis on kakS meest, Iwan Bogutew ja Diuitri Jwanow, kinni