Tallinna Sõber M 16. lideksaS aaStaMk, Tallinnas, Zi. liirikllll Mwal 1887. Uieöldile llraleht Eesti rahvale «aal ja liauades. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinnas Lindfors'i pärijate trükimajas: aaStaS 2 rubla, 40 kop.— pool-aaStas 1 rubla 40 kop. Koju ehk postiga saadetud: aasta» Z rubla pool»aastas 1 rubla 70 kop. Kuulutused malisawad iga rea ehk selle aseme pealt K kop. Tellimised wõetakfe wasta: HaTtnwas: Li«dfors'i päriate träkimajas. ?eterS«rats: . S. Seecaudt, OHuuspcras 54.-Harkus t Laakmann. -AakVeres: J. Auljs.- Satoes- A. setdeköera. Kavsalus iH. KoUSerg. Khukas: A. IZüttner': voodis. Wtljandis: E. J. Mr» W'i raamatupood. Narmas: W. Aader. Mõrus- Araua Mielrole. Wakkas: W. Rudokst. Kuurcsaares: Th. Lauge.— Maak: kuida iseäranis kuulutakse. WaStaja redaktor W. F. Eichhorn. Elab Baltiskis, kirjad Mwad Baltiski (Baltischport LsÄMv«iS.lloxrD.) Register: AMokratlikud ja demokratlikud woolud. Üleiildised sõnumid maailmast. Omalt maalt. Tallinnast: Maksud ja tollid. Uued laenupaberid. Wme paberraha. Kohtute muutmisest: Wõeramaa passid. Keeldus. Wale-rahad. Ounetused ja pahateud. «Postimehe" kahtlustamised ja kaebtused. - Ilmad - Esimesed pääsuk-ftd. - Tartust- Kreiskool kinni pandud. - Näitus. - Posttmche" - Rnast- Wene k,r,°t°hrd. - Peterburgist- Tulekahjud. - Laewasõitude hakatus. Iseäralised ja uuemad sonunnd. Pollutqo za maiaprdamiue. Jutuleht: Eeriku meski. Aristokratlikud ja demokraltikud woolud. (Wpetus.) Igaüks, kes seda meie arutamist selge silmaga lugenud  ja eksitamata mõistusega mõistnud on, saab küll wift tunnistama, et aristokratlik elukord kõige rahwa elutarwituste  kohaline ja sellepärast ka loomuslik elukord on. Kelle kätte wõiks küll paremini walitsust ja juhatust usaldada,  kui .paremate" kätte? Aristokratlik» elukorra wasta ei oleks wist ka keegi oma healt tõstnud, kui inimeste  südames mitte kaks metsaliste-tuju Varitsemas ei oleks, kes juba wanal aeal selle elukorra kallal seespoolt ja wäljaspoolt wapustama hakkasiwad: wägiwald ja kadedus. Üliwalitsejatele oli tõrkumata niipalju wõimust antud, kui nende suurte kohuste täitmiseks tormis läks, aga sagedast  ci leppinud nemad settega. Siin ja seal muutis ennast antud wõimus wägiwallaks. Üliwalitsejad hakkaflwad  uuuStama, et nemad oma wõimust riigi ja rahma teenistuseks saanud oliwad, hakkasiwad iseennast  ainußeks isandateks ehk peremeesteks, teisi aga sulasteks ja orjadeks pidama, kelle waraga ja merega nemad tallitada wõikfiwad, kuida nende tujü kandis. Abilisteks  ja ametnikkudeks ei pannud nemad enam tõe poolest  .paremaid" mehi, maid ainult neid, keS nende wägimalda  meelitafiwad, wägimallale tugiks ja ise jälle rahma masta ülekohtused ja mägiwaldsed oliwad. Nahwas kandis  oma iket nii kaua kui suutis ja kui kedagi ei dlnud, kes oma suud wägiwalla masta lahli teha julges. Oli aga kord üks seesugune mees ilmunud, siis oli ka mässamine  lahti; ülimalitseja ja tema mägiwaldsed abilised ja sulased saiwad ametist tõugatud, ära aetud ehk ka surmatud  ja uute juhatajate juhatusel wõttis rahwas oma walimise-õtgust  uueste oma kätte. Wägiwald mida wägiwallahimulised  silmateenrid ülimalitseja südames suureks kaswanud  oliwad, oli rahma usaldust ülimalitseja jn tema ametnikkude  peale hämitanud, rahwas hakkas jälle ise ja määratud  aea peale walima ja seda nimetati esialgus .rahwawalitsufeks"  ehk demokrat l i kuks eluko rr a ks. Ühe rahwa juureS, keS oma öpetuse-järje poolest enamist ühesugune on, wõib fee elukord kasulik olla, wõib kõige wähemast kõlbata. Nenda oli asi Wana-Greeklaste juures,  kus seda esiteks katsuti. Kõige oma juures oliwad Wana-Greeklased orjapidajad. Halwemad ja raskemad tööd saiwad orjade hooleks jäätud, kellel mingisugust õigust ei olnud. Need, keda seal .rahwaks" nimetati, oliwad kõik peremehed, kellel aega oli ennast teadustes  ja teistes kõrgemates asjades harjutada. Neid, keda meie päiwil iseäranis .rahwaks" nimetatakse, nagu wabrikute-töölist, sulaseid ja teisi, sel aeal Greekamaal koguni ei olnud, waid nende asemel oliwad õiguseta orjad. Wana-Greeklaste demokratlikud seadused täksiwad siis ka nendega ühte, mida meie päiwil aristokratlikkudeks nimetatakse;  nemad kõik oliwad täredanrad Aristokratlased, kui kõrgemad seisused meie päiwil. Aga ei mitte ainult, ei ka mitte suuremalt osalt ülemate  wägiwald ei ole demokratlikku woolu äratanud, waid palju rohkem kadedus kõrgema seisuse enese keskis ja weel rohkem kadedus rahwa keskis. Meie päiwil ka kusagil  enam seaduseta ja piiramata üliwõimust ei ole, kui mõnest poolharimata riigist Astas ja mõnest täisharimata riigist Afcikas rääkimata jätame. Demokratlikul woolul puudub EuropaS õiguse poolest igal poolel see, kelle wasta demokratlik tuhin wotdelda wõiks ja sellepärast wõitleb see nüüd tõeste selle wasta, mida Greeklased sõnaga .aristos" tähendasiwad p a r e mate wasta, ja wõitleb ka d e - duse pärast, alama rahwa kadedust appi kutsudes. Kõrgemad ametid walitsuses za awalikkus asjatallLtuses  annawad ametikandjatele rohkem palka, rohkem wõimust  ja rohkem anu inimeste ees. Seda ei suuda nende kadedus kannatada, kes neist ametitest kõrwale jäänud on, kellel korralisel teel lootust ei ole nende ametite peale, selle palga, wõimuse ja aun osaliseks saada. Nemad teewad  selleparast sedasama, mida wanal aeal Absa l o m ka tegi. Nemad asuwad linna wäräwätesse ja teede peale, kust rahwast läbi läheb, õigust otsima, korralistes köhtutes,  kiidawad igaühe asja õigeks ja ohkawäd: .Oh, et mina saaksin kohtumõistjaks seia maale, et igamees, kellel riiu ehk kohtu asi on, minu juure tuleks, et mina temale õigust mõistaksin." Ja nemad kuulutawad rahwale kõlawates  kõnedes, kuidas ainult rahwal ja igaühel rahwa keskift õigus olla, üleüldiste asjade tallitajaid ametisse panna, ise üleüldiste asjade talli kajaks saada, kuida aga wägiwaldsed sugud ja seisused seda õigust rahwa käest riisunud ja kuida nemad, need .rahwamehed", seda õigust rahwale tagasi saata, rahwa koormaid kergitada ja igaüht wägewaks, rikkaks ja õnnelikuks teha tahta, kui rahwas neid Valitsejateks ja asjatallitajateks paneks. Januda wähem kuuljad awalikMdest asjatallitustest teadwad. mida wähem neil nendeks aszatullistusteks oiawust on, seda suurema .waimustusega" kuulawad nemad kõnemehe kõnet, kes jo ainult walitsejate ja ülemate õigustest jutustawad, rahwa kadedust nende wasta äratawad, walitsejate ja ülemate  k o h u s e i d aga nimetamata jätawad. See on demokratlik woolns ja selle wooluse hiilgawaks söödaks tarwitatud juhtsõna on: .Kõik wõimus  rahwale; seisuslikud waheseinad pi awad maha kistud saama, kõik pi awad ü h esug us eks tehtud sa a m a," o n Dem o - kratlaste abinõu. .Wõimus jäägu nende kät t e, kel l e l wõim u s e t arwi t a miseks mõistust  juhatus jäägu nende kätte, kes juhata  d a oskawad; juh ata tu d sa agu need, kel l e l juhatust tarwis ! ähe b," ütlewad Aristokratlased.  Seisuste Vaheseinast ei päri meie päiwised Aristokratlased  ka mitte. aga nemad päriwad, et igaüks ennast ise kõrgema hariduse labl kõrgema seisuse kohaliseks piab tegema. Demokratlased ei pari sügawamas tähenduses ka mitte rahwa walitsust, sest see on jo tühi ja tähenduseta sõna, kulda nme ülemal tähendanud oleme. Kelle üle piab siis rahwas walttsema? Nemad püüawad walitsust oma enese kätte rahwa läbi ja teemad sellepärast Healede-enamust kõige wõlüuse põhjuseks, kuna Aristokratlased haridust ja osawust kõige whimuse põhjuseks panna tahawad Kõrgematega  ühesuguseks saada, ei keela Aristokratlased mrtte, nemad päriwad selleks aga igaühe enese tööd, kuna Demokratlased  kõrgemaid lihtlaselt wägiwallaga madalamate sekka masta kiskuma ja sedawiisi kõiki ühesuguseks tegema ärritawad.  Kumb woolus üleüldist haridust rohkem kosutab seda arwata ei wõi mõtlejal lugejal raske olla: Kes tahaks siis ennast õppimisega waewata, kes oma laste kõrgemaks õpetuseks raha kulutada kui kõrgem haridus enam kellegile  kõrgemat õlgust el annaks? Tasane kosutamlne teatud ja tuntud pinna peal on Aristokratlaste püüdmine, kes siis ka selle erakonnaga kokku langemad, keda hoidlasteks nimetatakse. Demokratlased  armastawah alalist liikumist ja muutmist; waewalt on üks seadus rahwale tuttawaks saanud ja mõjuma hakka- nud, siis saab see häwitatud ja uus asemele tehtud. edasi!" on Demokratlaste juhtsõna, aga kuhu teekond minema piab, milla ja kus edastkihutatud rahwas kord rahupaika leidma, asutama ja kosuma piab, seda unustawad  nemad ära. Käredamaid Demokratlasi nimetatakse sellepärast  siis ka õigusega lõhkujateks, sest kõik mis aastasadade  ja aasta-tuhandete käigul siginenud ja  lõhuwad  nemad halastamata tuhinaga ära, lubawad uut asemele panna, aga see u u s ei saa iialgi walmis, sest ikka lõhutakse  seda jälle ära, mida asutati, et ikka jälle uuele aset saaks. See tuleb sellest, et Aristokratlased aealugu, s. o. esiwanemaid ja nende tööd auustawad, kuna Demokratlaste!  aealugu ei ole; nemad on iga aeglise tuju lapsed,  auustawad ainult iseennast ja päriwad, et ka rahwas ainult neid aüustama ja ennast nende tujude alla heitma piab. Aristokratlased tahawad seda edasi kosutada,mida esiwanemad  heaste asutanud; Demokratlased tahawad ikka ainult .muudatust" ja uut. Sellest tuleb ka arusaadawal järjel,  et Aristokratlased kirikut auustawad, kui Jumala igawest  asutust, Demokratlased aga ikka kiriku waenlased on, sest nemad ei salli ühtigi, mis juba enne neid oli. Jälle just arusadawas järges nimetawad sellepärast Demokratlased  Aristokratlasi .wanameeliseks", iseennast.wabameeliseks",  nemad on ennast jo kõigist lahti löönud, „ Vabastanud",  mida senni aunstati ja pühaks peeti. Kui wähe nemad aga teiste Vabadust auustaflwad, seda on ikka nähtud,  kus Demokratlased kord tõeste wõimuse oma kätte saiwad. Suures Prantsusmaa mässamises wedasiwad Demokratlased esiteks Kuninga, tema abikaasa ja kõik need werekirwe alla, kes ennast nende poole ei tunnistanud, langesiwad  siis isekeskis erakondadesse ja hukkasiwad üksteist wastastikku. Üks wana naesterahwas sai selle eest werekirwe  alla mõistetud ja hukatud, et tema Demokratlaste .seadust" wasta Jumalat uskuda ja palwet keha oli julgenud.  Kas see oli .wabameeline" ? Sagedast, ehk koguni enamist ikka, nimetatakse igapääwases  elus ainult wana kõrgemate sugukondade liikeid Aristokratlasteks, aga see on eksitus, mille wasta suurte politika liikumiste aealugu igal poolel räägib, kuida meie seda ka kui eksitust ära tunneme, kui oma enese ligemas ringkondas ümber waatame. Kus demokratlik woolns aegliselt wägewaks saanud oli, seal ajas auuahnus sagedast  kõige wanemate ja kõrgemate sugukondade liikeid selle wooluse sisse. Ikenda heitis suures Prantsusmaa mässamises  Kuningakoja liige Louis Philippe Zoseph, Herzog von Orlean, kõige käredamate mässajate poole, nimetas ennast .kodanik Egalil6 (ühesugune), wõttis Kuninga hukkamõistmisest osa, sai aga pärast ise ka omaist erakondlasest  werekirwe alla weetud ja suri needmisega mokkade peal. Ka nüüd on Prantsusmaa kõige käredamate lõhkujate  keskis mehi kõrgeist sugukondadest, nagu Graf Rochefort  ja mitmed teised, ja sedasama nähti ja nähakse ka teistes paikades. Aristokratlik elukord on ülepea seisuslik elukord ja seda on ikka seal auustatud, kus elu kindla põhja peal seisab. Kõige wisamini on aristokratlik ehk seisuslik meel just talurahwa keskis juurdunud, kus taluseisus  kindla ja kosuma pinna peal seisis. Waatame omal kodumaal, nimelt maarahwa keskis ümber, siis leiame, et meie maarahwa elukord aristokratlik» ehk seisusliku pinna peale rajatud on ja just selle läbi kindel olema ja edasi kosuma saab, nii kaua kui Demokratlaste!  korda ei lähe, seda pinda täitsa meie rahwa jalge alt kiskuda. Niipalju kui muistejuttudest arwata wõib, oli juba Wana-EestlaSte elukord seisuslik ja seda