mitte Eestlaste awalduseks. Meie Eestlased soowime küll ühesugust õigust töiste rahwaustega ja loodame neid ka aegamööda saawat, aga kõik wõimust ükst enese kätte kiskuda ja Sakslast Eestlasteks muuta,  seesugust  mõtteid wõib praegu üksi hullul olla ehk meie rahwa wastalistel, kes meie poliitika püüdmist sellel teel kardetawaks tahawad teha. Seda ei tohita ilmaski ära unustada, et „Eesti Postimees" küll Eestikeele ajaleht  on, aga mitte Eestlaste ajaleht. Poliitika ringwaatus. millest terme maailm räägib, ülemas walitsuses. onMeHaM mööda läinud, kus kõige hirmsama kurjategude lämmatavuseks  krahw Loris-Melikow Kõigekõrgema tahtmise järele Riigi hea korra ja awaliku rahu kaitsmise komisjoni ülemaks sai tehtud. Sell korral oli terme Weneriik korraga suure rõõmu ja uue lootusega täidetud,  mis ka meie omas ajalehes 10) ühes iseäralises  juhikirjas ÜleSse wnniStasime. Terme rahwas ärkas nagu uue elule, sest krahw Loris-Melikow oli omas kõrges seisuses kohe tunnistanud, et ta kõiki auusaid riigialamaid omale abiks loota tulewat ja et ta usaldusega nende kaastöö peale waadata. Nii rahwa usaldust oma usalduse läbi oma poole tõmmates, on ta üksi seaduse ja õiguse teel, kõik wägiwalda põlates, riigiwaenlaste waSta wälja astunud ja nemad mõne kuu seeS juba nii pelgu kihutanud, et kord ja rahu ruttu tagasi tuliwad. Sellepärast on ka 6. Augustil meie armuline Riigi-Jsa jälle ühe wägewa sõna rääkinud,  millega Ta nagu uue kewade Weneriigile elama hüüdnud, ja see wägew sõna ei taha ka muud tunnistada,  kui et Keiserlik Majesteet seadust ja õigust nõuab. Riigi hea kord on nii kaugele tagasi' tulnud, et nüüd iseäralisi seadeldusi enam tarwis ei ole, krahw Loris- Melikow seestpidiste asjade toimetajaks ministriks on saanud ja Kõigekõrgema kantslei UI. jauskond ehk poliitika politsei ka seestpidiste asjade ministri walitsuse  alla anwd. Sellepärast kiidawad Wene ajalehed 6. Augusti niisama tähtjaks päewaks, nagu 19. Weebruari,  kuS Weneriigi pärisorjad mabaks saiwad. Nii suur uus elulootus on praegu Weneriigis walitsemaS. Saksamaale ei saa Wenemaa uued seadeldused mitte meele mis juba nende ajalehtedest nüüdgi wälja paistab. Saksama ajalehtede ässitamised  ei ole midagi aidanud: Seda on neil raske waadata,  kui ühtlasi omast maast peawad tunnistama, et see ikka enam tagurpidi läheb. Suurem jagu Saksamaa  ajalehta saamad Bismarki käest ülespidamist ja sellepärast ei ole nende awaldused sagedaste muud ühtegi, kui see, mis neile ette kirjutadi ja nööriks anti. Nii on uuemal ajal tähtjamaid Saksamaa wabameelelifi  poliitika mehi sell kombel määrima hakanud, et neid republiiklasteks nimetadi, nagu näituseks Saksamaa  parlamendi kõige tähtjamat kõnemeest Virchowi. Kõige suuremad wabameeleliste waenlased on praegu Saksamaal Lutheruse usu kirikherrad. Ka Juudiusuliste  tagakiusamise ringkiri on neist wälja läinud, sest tema toimetajad on Leipzigi linnas „Allgemeine evangelische  Kirchenzeitung'i" wäljaandjad, kust nad oma kena ringkirja nimelt suurtsugu meeste ja mõisnikute kätte saadawad, et sell kombel nende meeste nimed ka töistele julgust annakfiwad, nagu nad ise ütlewad. Gtustrias tõuseb Sakslaste wiha selle üle, et ka BatzmialaAtele emakeele õigust on antud, ennema ikka suuremaks, kui et ta wäheneks. Böömia suurekooli  peal Praaga linnas on Saksa professorite käes suur healte paljus, ja et healte paljuse järele uusi professorist sinna walitsetakse, sellepärast saamad ikka Sakslased sinna nmde ametite peale. Nüüd on uuemal  ajal õige rohkeste uusi professorist sinna walitsetud  ja nimelt wiie Sakslase kõrwal ka kaks Böömialast.  Dr. Anton Fric ja Dr. Emanuel Boricky. Selle üle on nüüd Austria Sakslased jälle hirmus suurt kära tõstnud, nagu langeks Praaga universiteet Böömialaste  kätte, künni ametlikult neile ära seletadi, et kaks nimetatud meest nii tähtjad õpetatud mehed olewat,  et neid walitsemata ei wõinud jätta, Sakslasi aga ikka rohkem walitsetud olla, nii et wiimaste käes ka ikka suur healte paljus universiteedi peal olla. lastele ei tee mitte üksi Afghanistaani sõda piuju pääwalu, waid ka lirimaa asjad hakkawad nii kirjuks minema, et juba parlamendis mitu korda neist juttu on olnud. Kardetakse, et Jirilased mässamist  hakkawad tegema. Maa on lirimaal kõik enamiSte  mõisnikute käes, kelle all Jirilased rentnikud on. Nende rentnikute liia muljumiste wasta tahtis Gladstone  Valitsus üht uut seadust wälja anda, mis ka parlamendi alamkojas wasta wõeti, aga ülemkojas tagasi lükati. Nüüd näikse Jirilaste wiha iga päewaga  suuremaks tõuswat, sest wiimaste aastate halwad  saagid on palju waesust nende seas sünnitanud. Juba mitu inetumat tegu on seal nüüd päewa ette tulnud. Kaarki linnas on sealse kasermu alt kaks waati püssirohtu ülesleitud, kellega seda hoonet wasta taewast lasta taheti. Niisama on ka Kaarki sadamas Jirilased laewa peale tunginud ja sealt hulga püssa, mis selle laewal mooriks oli, ära riisunud. Neid ja palju tõisi juhtumisi on seal olnud, millest ära wõib näha, et Jirilased mässamise mõtteid enese juures maad lasewad wõtta. Türklastega ei taheta, nagu näitab, mitte enamsMlju nalja teha. Suuredriigid on ähwardanud, et kui Türklane oma kohust mitte kohe Montenegrolaste  wasta ei täida, siis suurteriikide laewawägi tema rannas saada olema. Nüüd on Türgi walitsus küll õige palju sõamehi Albaania maale saatnud. Aga kas need just seal kohe suurteriikide tahtmist tegema saamad ja riiualused maad Montenegrolaste kätte annawad, see on alles kahewahel. Türgi walitsuses on kaks parteid, kellest üks hea meelega sõda soowib, töine aga rahu ja järeleandmist. Mahmud Nedim Pashaa on rahuarmastaja ja ka keiser soowib, et rahuga maad Montenegro kätte ära antakse, sest et Albaanialaste poliitika püüdmised temale palju muret teemad. Esimene minister Kadri Pashaa kaalub aga kahewahel ja hoiab praegu mõlemate parteide poole. hoomas on paapst suurt konsistooriumi pidanud,  kns--Ä2 .uut piiskoppi nimelt Itaalia ja Ameerika maale sai. Ühtlasi on paapst jälle ühe püha epistli, ilmalikus keeles ringkirjaks nimetatud, wälja saatnud, kus ta peaaegu Piuse IX. käredusega ette astub. Nimelt  mõistab ta neid koolisi seal kirjas hukka, mis riigiwalitsustest asutatakse: need jumalakartmata koolid. Kõige käredamalt astub paapst Belgia walitsuse wasta wälja, keda ta sellepärast hukka mõistab, et kohaline Belgia saadik Roomast ära kutsuti. Belgia ministri keelt nimetab ta häbemata kõneks ja kiidab ütlemata Belgia piiskoppisi. See paapsti kiri ei saa aga Belgia walitsusele siiski palju pääwalu tegema. Omalt maalt. Postid kirjutatakse ka sellest "kontsertist, mis wns koori Pärnus Juulikuu lõpetusel andsiwad ja üteldakse sinna juure: „See üksi oli kurwastaw, et niisama wähe Sakslasi kui Eestlasi kuulma oliwad tulnud, ehk küll wiimseid linna uulitsatel küllalt liikumas  oli, sest meil on praegu suur „„Juudi laat"". Sakslastest polnud see mitte ime, need on meil Pärnus  üleüldse wäga eemalhoidlikud, kui Eestlastest juttu on." Seda „Eesti Postimehe" tunnistust peame täitsa maleks nimetama. Pärnu Sakslased on seiemaale  igal pool oma elawat osawõtmist ülesse tunnistanud,  kui Eestlaste poolt midagi selles linnas toimetadi.  Eesti kontsertidel ja näitemängudel on ikka saalid täis linna kodanikust olnud, nagu näituseks Jakobi koori ja „Endla" seltsi kontsertidel ja ka wiimati  Kanapää koori etendustel. Kahel näitusel, mis „Pärnu Eesti Põllumeeste Selts" Pärnus elusse kutsus, on Pärnu linna tähtjamad kodanikud iga pidi, ka rahaga, abiks olnud, ning peaaegu terwe linn wõttis  neist näitustest osa. Seda tunnistust peab igamees  kes tõtt armastab, andma. Et aga eesnimetatud  wiie laulukooride laulu tähele ei pandud, annab nende kooride ja selle kontserdi juhatajate ja toimetajate  kohta kõige selgemat otsust. Sest nende seas oliwad need mehed, kelle süü läbi meie laulupidu Pärnus  pidamata jäi, mille asemele oma wäeti kontserti paniwad. Selle teu üle oliwad nii heaste Eestlased kui Sakslased pahased ja sellepärast ka nende lauljate imelikust rongikäigust läbi linna ainult mõningad uulitsapoisid osa wõtsiwad, ehk küll Saksa laada pärast, mis Juuli kuus kolm nädalat Pärnus kestab, linn täis rahwast oli. Pärnu Eesti koguduse köster Lore ligi wnstõistkümmend aastat tPänM Postimehe">astutaja toimetaja oli, on 15. Augüßlil omä°"FF7eluaasta sees Pärnus ära surnud ja 18. Augustil maha maetud. Pärnu kellel. »„» anda. SeMMitkirZa all kirjutatakse meile „ Kuulsad Kanapää lauljad, I. auuhinna omale wõitsiwad, kunstreisi peal, kus nad 3. Augustil ka Wana-Wändra wallamajas  ühe ilmaliku kontserdi andsiwad. Selle koori laulu ei taha meie mitte uueste kiitma hakata, nagu wahwad lauljad küllalt teeninud oleksiwad: Eestirahwas  tunneb seda koori juba peaaegu igal pool, ja sellepärast oleks pitk kiitus ilmaaegu asi. Nagu igas kohas, nii täitsiwad kuuldud laulud ka Wändra lauluarmastajaid  suure rõõmuga, ning see laul kõlab praegu meel meie südametes taga järele. Sellepärast ei oleks ma mitte laulu kiituseks sule kätte wõtnud, kui mitte muid asju ei oleks olnud, mis mind kirjutama sundisiwad.  Esmalt arwasin ma, et Kanapää koori selle poolest mõned töised laulukoorid omale eesmärgiks wõiwad wõtta, et seal ka Eesti oma laul ära ei olnud  unustatud ja Eesti ja Soome wiisid suurema jau programmist täitsiwad. Töiselt ei astunud Kanapää  lauljad mitte untsakate riides ette, nagu nüüd sagedaste näeme, waid oma Wõrumaa ülikondades näitasiwad nad ütlemata toredad wälja, kui neid peale laulmist ühe ehk töise untsaka-riide kandja kõrwal seistes  nägime. Kolmandaks peame kiitma, et nad oma kalli Eesti emakeele peale uhked oliwad, ehk küll suurem  jagu neist ka Saksakeeli mõistab, ja igal pool, kus neid mõni Puuratzi jünger Saksakeeles püüdis teretada zc., ikka Eestikeeles wastust andsiwad. See olemine oli mõne Wändra kadakasaksa ja sõgedasiku suksutajale nagu wihma-hoog kuklasse, millest soowime, et ta edespidi head wilja kannaks. Sellepärast tänan neid auusaid lauljaid mitme Wändra meesteja  naisterahwa nimel tuhatkordse tänuga, ja soowin neile igal pool kõige lahkemat wastawõtmist." —8 Ailised koolide katsumised. Pärnu kihelkonnast rasket kaebdust  see üle, et kÜMyvkides> lapsi ikka alles suwel katsutakse, nagu tänawu "näituseks alles peale Jaani. Kirjasaatja ütleb: „Kui palju see kahju ja pahandust teeb, selle üle tahame natukene seletust teha. Esmalt käiwad talurawa lapsed karjas, kuhu suwel kõige kibedamal  heina-ajal wanematel inimestel sugugi aega minna ei ole. Töiselt lähemad waesemate inimeste lapsed töise kihelkonda karjatseks, kust neil wana koolimajasse  wäga raske on katsel käia ja sellepärast koguniste  tulemata jääwad. Sell kombel jääb mõnel koolmeistril  paljalt pool osa koolilaste hulgast järele. Kolmandamaks on mõni laps erk meeles pidama ja õpetusi kätte saama, aga ta unustab ka kergelt jälle palju sellest ära, mis ta teadis. Siis ütleb koolikatsuja:  „Laps on rumalam, kui tema tunnistuse peal seisab!" ja muudab siis seda tunnistust, millega ka koolmeistrit laste ja wanemate ees teutab. Kui kooris mõned paremad lauljad puuduwad ehk üks terme heal, siis on isegi mõista, et mitme healega laul heaste ei wõi minna. Lastekatsuja ütleb siis jälle: „ Lapsed ei mõista laulda!" ja koolmeister saab jällegi pihta, pealegi kui ta mitte pai laps koolikatsuja meelest ei ole. Peale selle: Liiwimaa Lutheruse-usu maakoolide seaduse § 54 järele peab Kooliwalitsus warsti pärast konwenti ja kõige hiljemalt 1. Juunikuu päewani kooli aruandmise kirjad ja statistiku koolitabelid Kreismaa kooli-kohtusse saatma. Aga kust wõtab siis kirikherra neid kirju ja aruandeid, kui nad alles koolmeistri käes on ja koolid katsumata?" Kirjasaatja kaebdus näikse wäga õige olewat ja soowida oleks, et asi paraneks. Tartu maakonnast. Hirmus õnnetus. Reede 11. Heinakuu päewal lõi pikne Laiuse kihelkonnas, Waimastwere walla Endla külas Kärdiku talu põlema, kus seeläbi, et muid inimesi kodu ei olnud (kõik oliwad  heinamaadel) kolm inimest õnnetumat tulesurma saiwad. Need kolm õnnetumat oliwad peremehe ema ja wanaema ja weel üks kolmas naisterahwas, kes külast just seks tunniks sinna oli tulnud, üks wana tüdruk. Need kolm naisterahwast oliwad kolmekeste kambris koos ja karjapois sõi laua ääres parajaste lõunat, kui wäljas kõwa kähwatamist kuulda oli ja pikne lahtisest kambri uksest sisse ja ühtlase ka kõik kolm naisterahwast korraga maha lõi. Karjapois jäi aga ilma kõige wähematki wiga saamata järele. Kui pois nägi, mis oli sündinud, tahtis ta uksest wälja minna, aga see oli wõimata, sest ukse-esine põles kõik juba. Seal läks pois kambri aknast wälja. Enne kui inimesed sinna saiwad, ei põlenud mitte üksi maja täitsa, waid ka kõik kõrwalised hooned seisiwad tule sees. Suure waewaga saadi weel kariloomad tulest peastetud. Aida ust ei saanud aga enam keegi wle pärast lahti teha. Nii oli siis üks taewa säde korraga kolm inimest tapnud ja terwe talu kõige elupõlwel korjatud warandusega ära häwitanud, nii et mustad hoonete asemed üksi weel järele jäiwad. I. Näitemäng. Sangaste kihelkonnast kirjutatakse  meile: „Wiimasel ajal on Eestikeele näitemängude  mängimine kaunis sagedaks läinud, sest mitte üksi linnades ei mängita neid, waid ka maal hakatakse  seda tulusat ja haritawat ajawiidet suuremal mõedul tähele panema. Nii oli ka 3. Augustil siin