kauplejatel on see muidugi meelepärast, et nende amet nn lopsakalt edeneb, aga mitte sellel, kes maa l" elama ja Palehigis oma leiba sööma piab. "ist wiisi, kuidas oma omaniett  päämurdmine on asjata, sst talupojal el ole wöimalik wahti pidada, mis ainult suurema majapidamisel wöimalik on. Siin üteldakseme.l  on kohtud ja walitsused, keS selle järele piawad waatama, et rahwa üleüldine hea käekäik ja rahu ülewel peetud saaks. See on küll õige, need püiawad tubliste kölke korratumat olekut wähendada, aga nagu näha, ei ole jellest weel küll, näitab et siiamaalne olek nagu nõrk ja nõnda ütelda, mitte meie aja kohane ei ole, seda näitav  see, et wargused ikka rohkemaks lähemad. Kõik teame, et walnsuse pü.dmine hea on, ja seda näeme ka mitmesugustest  parandamistest, aga mina tahaksin ainult üleüldiselt  mõeldut korratuse peale näidata ja teda wõimalikult  üleüldsuselle awaltkuks teha. M>nu arwamise järele sunnib siin kõik loomulikult, sest nagu haridus edeneb, nõnda siginewad ka kõik pahatööd ja ühes ka wargus. Iga ühe kohus on üleüldise hariduse edenemise eest hoolt kanda ja kõike halba Võimalikult kaotada. Kui seda, mis tarwis, õigel ajal ei tehta, siis wõlb see suurt kahju teha. Niisama on lugu nimelt ka hobusewargusega. Rühmas saadab, niipea kui ta warga kätte saab, Riiga ehk Tartu jne., kus ta lühikeseks ajaks kinni pannakse. Wist on seaduses üteldud, et ilma käega katsutawa näitusteta  sarnasid rüitlid kaua kinni ei pia pidama, sest muidu ei saaks nad ju nii ruttu lahti lastud. Siin on walitjusel wäga kiidetaw mõte, et kurjategija end parandab.  Paraku on aga niisugune kelm kül pahemaks läinud,  aga mitte paremaks, sest kui kurjategija wana oli, siis tudeeris ta weel juure, oli ta noor, siis õpetasiwad wanemad kuidas warastama, kuidas salgama piab. Mul on tuttawaid wallawanemald, kes neis põrgu haudades on olnud, nõndasama muid auusaid inimesi, kes imet teadsiwad jutustada, kuidas seal wargaid õpetatakse. Wõtame näituseks wangikoda, kus rohkem kelmist istuwad. Enam jagu on seal wanad kurjategijad, paar niisugust, kes seal esimest korda on ja mõni peremees, kohtumees wsi wallawanem, sest meie asutuste! on see auu, et nad wallawanemaid ja kohtumehi mõne weikse üleastumise pärast mõrtsukate ja rööwlitega ühte wangikotta panewad. Missuguste terwitamistega wiimased esimesi wasta wötawad, wsib igaüks isi arwata. Peale selle tuleb iga juure tuleja ülekuulamine, ja kes heaga oma süidi ei tunnista, seda sunnitakse kõige koledama piinamistega seda tegema, kuna üks hulgale ometi kaua wasta ei jõuua panna. Peale selle tuleb kohtumõistmine. Ühes nurgas on kogukonna kohus, töises silla- ja kolmandamas maakohus, neljandamas  on weel õuekohus, kes kohtuotsust ülewaatab ja kinnitab. Nmd tuuakse kaebtuse alune ette, ka tunnistajatest  ei ole puudus, ja kes siis hästi osawaste salata oSkab, on mees, kes aga õigust julgeb rääkida, saab koera moodi karistust. Ja nõnda saab siis ikka uusi kelmisid juure õpetatud. Wanglhooned piawad inimestele karistuseks  olema, kelledest loodetakse, et nad end weel parandawad.  Aga nagu praegu nägime, ei wõi parandamisest seal juttugi olla. Kui wallawanem kelmi puuri pistab, siis ei olegi kaua tarwis oota, kui tal jälle vudagi ära wiiakse ja pealegi teadustusega, see oli selle ja selle eest. Mis sai nüid wallawanem, et kelmisid kinni wõttiö? Omale õnnetust. Kes aitab siin kohtumeest, kes muid? kas kohtud? kas walitsuS? Ei keegi! Kui waras wõre taha sai, siis tuleb ta 3 seltsilisega tagasi. Iga auns põllumees mõtleb siin, et ainult oma kaitsemine weel midagi wsib aidata. Ja et see istenda kaitsemise wiis ikka enam laiali hakkab lagunema, seda tõendawad ajalehed sagedaste, kus rahwas sagedaste wargaid karistanud, mahalasknud ehk ära löönud on, ja kui walitsus siin appi ei tule, siis saab see ise karistamise wiis weel enam ja laiemalt pruugitawaks. Töine, paraku weel kurwem iseaitamise wiis on, et wargaid  kõigiti tuetatakse, selle rumala mõttega, et wargad siis nende käest ei warastawat. On aga kuradil sõrme ots käes, küll ta siis ka terwe käe pärib. Hvbusewargus on nii laialdane, et tema arud Tallinna ja Leedumaale ulatawat ja Eestimaalt kuni Preisimaani on wargatel palju seltsilisi ja warjajaid, peale selle on neil kõik teerajad  tuttawad, mispärast siis waga arwa mõni weel oma looma kätte saab. Peale selle räägib nimetatud leht weel laialt warga seltskondade osawast tegewusest ja nende mõnesugustest  urgasteedsst jne. Hiljuti saanud Bihreni walla mehed kogemata ühe hobusewargate peamehe nimega Presis kätte ja wiinud teda silla-kohtu juure, aga ime! alles ootawad wiiad kwitungi, kui wang juba lahti on ja oma wedajaid kodu minnes edasi sõidutab! Lõpeks soowib mõeldud  leht, et hobusewargate karistus suurendatud saaks ja iga wang ise ruumisse saaks pantud ja mitte hulk ühte tuppa. Töiseks olla tarwis igat warast, keda warguse pealt kinni wõetud, niisama igat warastatud asja, wastuwõtjat  ja warjajat otsekohe Siberimaale jaata. Siis ei saada hobusewargad ükstõisi mitte mi wälja õpetada. Kui meele tuletame, missuguse õnnetuma korra stsse talu majapidamine langeb, kui tal hobune, mõnikord weel kaks ehk kolm korraga, sagedaste just kibedamal töö ajal ära Varastatakse, siis piame küll tungiwalt sedasama soowima,  mis nimetatud Lati lehtki tulusaks arwas. Kes meie maale, nimelt põlluharija seisusele nii kurnamaks rõhujaks on, kas ei wõiks neid kohe esimesest kuritööst saadik jäedawalt kahjutegemataks teha? Harju maakonnast toob „Eesti Postimees" ketta juhtumise kaasa: Hiljuti sõitis ema tütrega linna poole. Noormees tuleb ajades wastu ja wiskab oma saaniga naesterahwaste saani ümber ja naesterahwad lumme. Ema pahandab, tütar on rohkem haiget saanud ja on minestuses. RoormeeS, kes seisma jäenud, palub andeks. Aga õnnetus jäeb õnnetkseks. Ema ja noormees ootawad neiu ärkamist. WiimakS toibub neiu, kes wäga ilus tüdruk on. Noormees waatab ja neiu on temale meele järele, mees ütleb Viimaks: „Olgu siis, ma julgen. Kallis neiu, ma olen Teid ehmatanud ja Teile haiget teinud, Võtke mind ennast walupalgaks ja saage mu naeseks! Eks ole nii? Ma olen auusa mehe poeg." Ema ja tütar annawad järele ja praegu on noormees ja neiu õnnelik paar. Soome maalt. Soomes kestab maapäew edasi, kuS Palju tähtjaid asju arutusele tulewad, millest üks iseäranis rahwa seas elawat kõnet sünnitab, sest et ta sagedaste Soomlastele takistuseks asja talituses ette tuleb, see on keeleküsimus. Ehk küll õnnis Keiser Aleksander li. aastal 1863 seaduseks tegi, et kohtudes, kui Soome keelelised  ette tuliwad, ka Soome keel pidi walitsema, on se ometi selle paarikümne aasta jooksul jälle ära tahetud unustada. Soomlased ootawad igatsedes maapäewa otsust. Helstngforsis rõõmustas esmaba 28. Jaanuaril kuulus wiiuli mängija Eugen Dsaye kuuljaid oma ütlemata  osawa mängiga. Rahwast oli rohkeste ja sissetulek  hea. Ka on Björneboris uuS selts vr. Walle nõuul elusse tõuusnud. See seltS nimetab ennast „Mitte- Kübaramahawõtja Selts." Algus koosolekul olnud ainult 26 liiget; aga loodetakse üleüldist osawõtmist igalt poolt, sest et see asi kahekordset kasu saadab; esiteks kombe ja töiseks hõlpsuse poolest. Nimetatud seltsi liikmed ei wõta teretades mitte kübart maha, waid teewad seda parema käe võimalikult wiisaka liigutamise-, weiklase kummardamise  ja maheda naeratamisega. Oi, küll mõned wõiwad  selle seltsi üle pahandada. Soome kuulsast rahwa laulust „Kalewalast" on juba kolm esimest lugu Wene keelde ünberpandud ja Soome kindral-kuberneri, graf Hcydcni kulu peale trükist ilmunud. Kiri Soomest. Meie auuStatud kirjasaatjast tuli meile awaldamiseks kiri, mida ka muutmata teeme. Soomes, 28. Januaril 1885. Antagu auustatud „ Sakala" lugejate povlt mulle andeks, et tänase kirjakawaks jälle asja wõtsin, mille raske koormatuse all mitmed rahhwad ohkawad, ja mis rahhwa waimu ja ihu jõuudu imeb, waranduse wiimsed weeringid wälja kurnab, teda õnnetumaks teeb ja koguni waesuse kilda ja kerjakepi külge kisub. Asi, kellel nii wägew wõim rahhwa seas walitseda ja kelle walitsuse järeldused nii õnnetumad nähtawused on, piaks küll iga ühe meelest hirmus olema ja Eesti rahwaS piaks temale aegsaste tõkkeid ette tegema hakkama, enne kui ta täie meelewalla juba omale pärinud on. Mõistlik mõistab, et siin jutt meie kõrtside elust on. Palju on Eesti ajalehed sellest kirjutanud ja sellega ühe haisewa paise külge põrutanud, aga ta ei ole weel mitte lõhki lõigatud, waid paisub oma soodu keha külleS suuremaks.  Abi on tarwis, kui haiguse halba juurt edasikaswamise  eest tahetakse takistada. Kust piame seda saama, ehk missugusest hallikast rohtu minema otsima; ehk selgemalt:  Missugust abinõuusi kõrtside korratuma oleku ja rahwa seas walitsewa wiina haiguse waStu tarwitama? Meie arwates oleks siin kaks teed. Rahhwa oma põlgtus kangete jookide wastu ja töiseks, nimelt maal, mõisa- ehk wallawalitsuse teraw silm nende üle. LinnaS oleks see amet linnawalitsuse käeS pidada. Kui praegusel ajal neidki seadusi piaks peetama, miS armulise Riigi-Isa poolt kõrtside kohta on kinnitatud, kui palju paha jääks meie kõrtsidest eemalle. Ehk kas see ei piaks mitte keeletud olema, et allaialised inimesed joogi kohtadest mitte kangeid jookisi ei saa. Kas peetakse seda? Ma tunnen kohtasi, kus karjase ialised pisikesed poisid Maarja päewal sulaste laadale lähewad skõrdsi juurde), kus nad wanemate inimestega selbsis kauba tegemise  liiku joowad. Kus on seal wanemate inimeste ehk wallawalitsuste hoolas film? Olgu küll, et enam jagu ja suurem osa meie maal olewaist kõrtsidest mõisa walitsuse  all seisawad; kui aga mõisa- ja wallawalitjus selles asjaS käsi käes käiwad, siis ei saa wististe paranemine tulemata jääma. Selgemaks arusaamiseks panen ühe näituse Soomest ette, kuidas see rahwaS joomise haiguse wastu wõitleb. Raitus on linna walitsuse piirist wõetud ja oleks wäärt, et linna walitsused, keS lumalalle tänu mõistlikumatest meestest kokku on säetud, seda enestelle eesmärgiks wõtakstwad.  16./28. Näärikuu päewal oli T. linnaS laat. Ohtal, kui ameti talitusel linna läksin, nägin, et üks politsei ametnik kuulutuslehe kujulisi paberid uulitsate nurkade peale naelutas. Wist kontserdi, näitemäng! wõi mõne muu lõbustuse kutsed, mõtlesin mina uudishimuliselt  üht ülesnaelutatud lehte lugema hakates. Kuidas imestasin aga, kui lehe pealt järgmist leidsin: „T. linna walitsus (magistraal) keelab inimestele ära, uulitsate ja õnnede peal kangeid jookisi joomast, olgu klaasi seest ehk pudelist. Kes selle wastu eksib, langeb 10 marga raha trahwi alla." Noh nüid on lugu lahti! Ega see siis wiina joomist wähendada ei jaksa; magusam ja mõnusam on jo ometi soojas tuas, kui mitme kraadilise külma käes juua, kuulen naabrid sõnaldawat. Aga oota, ka sellele mõttele teeb Soome linna walitsus tõkke ette. T. linnas on kõigis kolm kõrtsi, ja need on ühe ühendatud seldsi käes. SeltS paneb sinna ühe ustawa, laitmata elukombedega kaine inimese müijaks ja maksab talle palga. Ühtlast on ka ettemääratud, kui palju nimetatud müija inimesele jookisi müia wõib. Nii näituseks inimese peale: g) klaas (umbes poole kõrteni suurune) wsina ja pudel õlut; ehk kaks klaasi wiina ja siis mitte õlut, b) kaks pudelt õlut ja siis mitte wiina, ä) klaas todi (punshi) ja pudel õlut, ehk jälle kaks klaasi todi ilma õlleta, e) Noorele inimesele, keS arwata 18 aastat wana on, pisike klaasi täis wiina ehk klaas kopa täis (umbes I'/2 õlleklaasi) õlut. Nooremaid aga kõrtsi ei lastagi. Peale selle säetud aru ei saa keegi enam midagi."') Mõistlik inimene ei nõua ka rohkem, ta joob ja läheb oma teed. Piaks aga mõni mustlase kombel weel enam midagi nõudma, seda saadab politsei ametnik, kes laada ajal just sellepärast kõrdsis on, kohe uulitsa peale. Tahaks aga müija mõnele tema palwe peale enam anda, siis on „kontrolööri" (järelwaataja) terawad silmad teda tähele panemas ja meeS maksab trahwi ning kaotab oma leiwa. Kirjeldatud lugu olen ise näinud ja imestanud. Soowida oleks küll, et meie maa, linna ja mõisa walitsused,  iseäranis laatade ajal linnades, terasemat tähele panemist joogi majade heidaks. See aga jäeks siiski pää soowiks, et meie rahwas ise kõrtside waStu kõige suuremat põlgtust awaldama hakkaks. Nii kaua, kui meie seda ei tee, nii kaua hõiskab ka kõik halbuse elu oma tutwat kurnamise tööd edasi toimetades! Peeterburist. Pühapäew 27. Jaanuaril peeti talwepalees kontserti saalis toret palli pidu, kuhu umbes 750 suurtsugu inimest oli palutud. Kui Keiierlikkud Majeöteetid palli saali astusiwad, algas warsi tants esiteks waltseriga. Keisri Majesteet oli Prevbrasbenski ihu kardewäe  ülikonnas; Ketserina Majesteet kondis walget palliülikonda.  Palli pidust wõtsiwad ka osa Keiserlikud kõrgused printseSsin Maria Maksimilianowna von Baden ühes tütrega  ja Meklenburi-Shweriini hertsog. Kella ühe ajal öösel algas kolmes, kõ,ge aruldasemata lillldega ilustatud saalis õhtu söök. Söögi lauad oltwad kõige kaunamate lillide metsa sees. Kõige kunstlikumalt oli Nikolai saal oma elektri walguses sarawa lilliaiaga kaunistatud. Keisri Ntkolai I. päewapildi ees, otsatu toredate, suurte lillide warjus oli Keiserlik laud, kus Ketserina Majesteedi paremal  käel Saksa riigi saadik kindral von Shweidnits ja pahemal käel Türgi saadik Shakir-Pasha istusiwad. Parast õhtu sööki kestis tantsimine kuni kella kolmeni edasi. Masurkat  tantsis Ketserina Majesteet uuest nimetatud hommiku-Siberi  kindral-kubernööri Ignatjew 11. Grashdanin teab nimetada, et würst Orlow'i asemelle Berliini saadiku ametisse kindral-major würst Dolgoruki nimetatud on. Trüki seaduse põhjusel on ajalehel „Echol" üksikute nummerte müimine ära keelatud. Neil pätwil kutsuti Wilna ja Grodno katoliiki piiskop Peeterburisse, kust ta jälle kaugemalle Jaroslawi linna wahi alla saadetakse. Nimetatud piiskop elaS ilmliku  auukandjatega alalises wainus ja tegi oma pääga asju, mis mitte õiged ei olnud. Mosklvas on kaupmehed Wulf WiSsotski ja poeg Dawid sala theekauba pärast kimpu langenud. Et nende käest palju salaja sisse toodud theed on leitud, mõistnud kvhuS neid 3845 rubla 90 kopikat trahwi maksma, ehk jälle raha puudusel 6 kuud istuma. Siin on ka Saksa riigi alamad suurt koosolekut pidanud, kus nad nõuukS on wõtnud, riigi kantslerile *) Suuremates linnades on küll wabam joomine, aga loota on, et praegune maapäew ka nendes seda wabadust kitsendab. 7. Sakala. 1885