ei anta. Tema wäljaandja jutustab, et ta kui ./ajalehe  toimetaja juba mõndagi kurba laulu" wõida laulda (wist ei ole tema uus Olewik kinnitust leidnud) ja nutab siis selle üle, et paron A. v. Mengden Saksakeele  ajaleht wälja tahtnud anda, aga ka mitte luba ei olewat saanud. See on jälle ilmaaegne rahwa hirmutamine.  Meie tark Riigiwalitsus teab küll, kellele ta luba anda wõib, kellele mitte. Hilja aja eest tagasi on alles kolm uut Eesti seltsi kinnitatud, mis endistel aastatel sees ei ole nähtud,  ja need seltsid on: Põltsamaa Eesti Põllumeeste Selts, Jmanta Lauluselts ja Linda Laewameeste Selts. Siin on siis jälle „Eesti Postimees" tühja tuult teinud.  Niisama tühi tuul on, kui ta seeläbi meie waStalistele  õigust annab, kui ütleb: „MiS siis,, kui keegi ülem riigiametnik Eestlaste elu ligemalt läbi waataS ja leidis, et Sakala kaebdused ülemäära olnud?" Mida rohkem riigiametnikka Eesti elu ligemalt läbi waatawad, seda suuremaks kasuks meile, sest seda enam saab awalikuks saama, et Sakala midagi ülemäära ei ole kaebanud. Meie ei ole seiemaale midagi muud teha saanud, kui et neid walesi ja kaebdufi, mis Baltlaste partei laiali on lautanud, tagasi tõrjusime. Meie oleksime wäga rõõmsad, kui meid need Baltlased nüüd rahuliselt  tööd edasi laseksiwad toimetada, kui nad oma piirikonna sisse jäeksiwad ja meid meie piirikonnas segamata tööd teha laseksiwad. Aga seda lootust meil küll palju ei ole. Ilma tahtmata on ehk Baltlased oma tüli Kirjameeste Seltsis nagu ajalehtede tüliks teinud, seeläbi, et oma wäljaastumise kirjas Sakalat nimetasiwad ja Seltsi otsuse läbi seda ajaleht hukka tahtsiwad mõista lasta, millest siis muidugi ..Eesti PoStimeeS" kõige suuremat kasu oleks saanud. Nüüd ei saa «Eesti Postimees" juba oma elu pärast rahu andma, ning teeb mis ta wõib, et üks jagu rahwast ennast tema ümber koguks. Häbi on näha, kuidas seda kõik Kirjameeste Seltsi ja rahwa nime kasu warju all ära toimetatakse. Eestirahwas peab olgu kuidas  tahes kahte parteisse langema, muidu ei ole ehk «EeSti Postimehel" tulewal aastal enam kaht sada lugejat ja mis siis? Siin peame nüüd oma Valklastega ühe tõsise sõna rääkima. Teie olete meie Kirjameeste Seltsi kümme aastat juhtinud jä ei ole mitte seal juures nii osawad olnud, et parteiliku olekut sellest Seltsist kõrwale jõudsite hoida, waid teie juhatuse all leidis see parteilik olek ikka enam maad ja teie andsite temale igaS koosolekus uut toitu. Siiski oli Seltsi healte paljus teiega ikka armuline, kuuni wiimaks Seltsi kannatus otsa loppis ja ta juhatuse töiste meeste kätte uSkuS. Seal arwasite oma parteile kasuliku olewat, Seltsist täitsa wälja astuda, ilma et ära oleksite jõudnud  oodata, kas ehk uue juhatuse all parteilik olek Seltsist ära ei saaks kaduma. Nüüd palume teid, jätke meie Selts nüüd rahuli. Asutage omale uus SeltS, nagu teil soow on, aga ärge lõhkuge mitte - laimduSte ja malede waral töiste meeste tööd maha. s Kui teie meiega ühes tööd ei taha Leha, siis tehke ! iseenese eraseltsis tööd, aga ärge lõhkuge tööd. Meie saame teid tõeste ka täitsa rahuli jätma, kui näeme, et teie tallitus rahwa kasuks on, aga mitte enam töiste töö õenistamiseks. Ka wõite seda uskuda, et kui praegust lõhkumise teed maha jätate ja tõeste waiksel kombel auusat tööd hakkate tegema, teie seeläbi üksi jälle rahwa meelest armsaks wõite minna, kes nüüd teid öäitsa põlgduse alla heidab. Ärge lubage mitte, et „Eesti Postimees" teie asju meel edasi nagu seiemaale arutab, kuS „Eesti Postimehe" jäedaw langemine  ka teie /langemine saaks olema. Sakala wäljaandja  ell» põhjus-sõna on see: «TeedonmitmesuhusVd,  aga üks armastus." Kus see üks Aamaa ja rahwa armastus üle kõige käib, seal jäegu töised püüdmised ja kasud kõrwale. Loodame, et see «üks armastus" edespidi üksiainult meie Kirjameeste Seltsis saab elama, olgu muidu ka ühedel ehk töistel liigetel «mitmesugused teed". Kirjameeste Seltsi töö on seesugune, kus õigel juhatamisel seda „üht armastust"  küll kedagi ei peaks jõudma wigastada ehk lõhkuda.  Seda loodame omast Kirjameeste Seltsist edespidi  aja lennul ka tõeste. Poliitika ringwaatus. Kiides kõik õiged inimesed jälle walusa kurbduse ja wihaga nenseinimesesugu teutajate hullustajate peale, ja igaühe silmad waatawad seekord kurwal m üks auusamatest, Siglamatest hilja, nagu teame, ülekäte läinud kurjategija kuul raskeste haawas, oma õig- lase meele ja isamaad ülekohtu kaitsmise parast R on ohwrikS langenud: Ameerika Ühendatud-Riikide president Garfield on 7. Septembril õhtu p. k. 10 aega elust lahkunud. Seega ei ole Atlandi mere tagune priiriik sest õnnetumast löögist, mis kardeti, peasenud. Tõistkord enam kümmekond aasta sees peab ta ühe mehe surnu kirstule järele waatama, kes isamaa rahwa wabawalitsuse läbi riigi ette otsa oli seatud, aga roojase mõrtsuka käe alla ohwrikS langeS. Atlandi- Okeaanist Waiksemereni, Ameerika põhjapoolseist järwedest  künni Mehhiko laheni heliseb haleduse ja ehmatuse  wihakisa ja igas kohas, kus inimesed inimese südant rinnus kannawad, kostab see heal wasta. Kuidas iial keegi inimene surmale waSta väitleb, on raskeSte haawatud  president rohkem kahte kuud wõidelnud ja kõige wahwama meelega kõjae walusamat piina kannud; aga ei mehe tugew ihuterHs ja kehajõuud, ei arstidekunft ega omakste kõige wäDckatam hoolitsemine ei jõudnud tema elu-õhtu tulevD leelda. Palume oma WAsid kurwa sündmusse pisut weel tagasi waadata. 2., Juulil tõi Atlandi meretagune telegrahw sõnume, et Ühendatud-Riikide prefitendi peale lastud, et raskeste haawatud. Weel oli Eüroopas hilja aegne mõrtsuka-tegu kõikide meeles, misläbi meie suurel isamaal tema kallis, kõikide armastatud  alamate Isa oli langenud, kuna jälle uus ja, Jumal paraku, jälle täide läinud elupealekippumine ühe riigi-pää wasta kõige õiglaste inimeste südant uue jälestusega täitis. Esimese ehmatusega ei olnud sugugi äramõistetaw, mis wiisil seda kurjategu wõiks äraseletada;  asjata mõeldi järele, kuidas see wõimalik oleks, üht poliitikalist mõrtsuka-tegu teha mehe wasta, kes kui president oma lühikese aja eest ametisse astumises ainult oma isamaa head oli nõundnud ja inimlikku õigust kallimaks pidanud kui mingit raharikkust ehk rahwarõhumift. Pea selgus asi. Esiteks üteldi küll, see mõrtsukategu olla ainult üksiku inimese erawiha olnud; siis tuli töine sõnum: mõrtsukas olnud hullumeeleline.  Esimene ütlemine jäi waleks; töine oli omalt kohalt tõsi küll. Garfie!d'i mõrtsukas on tõeste hull aga tema hullustuses on üks eesmärklik püüdmine  ja selles hullustuses on tuhanded ja tuhanded Ameerika Uhendatud-Riikjde riigi-kodanikud ja muud kõiges ilmas haiged. Need on need katkuhaiged, keS riikide seaduste õiglast seaduse-korra jalale seadmist ei salli ja sellepärast oma Wha eest roojast käsi ostawad, keS riigipääde ja wasta oma mõrtsukarnstu üles tõstawad ja inimese tundmist õiglast seadust jalgadega  tallawad. Saagi ajamise hullustuseks wõime siis sedagi iseäralist ülekohtulist ja õiguseteutawat meeleawaldust  nimetada ja kõik ilm teab, kuidas see hullustus Ühendatud-Riikide õigust jalgadega tallawa ametnikkude läbi, kes aga ülekohtu ja suurte rahameeste  partei raha läbi ametisse saiwad walitsetud. Nende seast, kes rahaga ametit ja ameti-pidajaid ära ostsiwad, keda seal korruptionistideks ehk wäewallasteks altkäe-rahaga ostjateks nimetatakse, on see kuul tulnud, Niis prefitendi elu wõttis. Need wägiwallalised ei wõinud kannatada, et Garsie!d'i ametisse saamisega õiglane-kord riigis wõimuft jaaks saama ja nende wägiwallale  määra saaks pandama, sellepärast palkasiwad nad mõrtsuka, kes auusa," õiglase mehe elu wõtaks. Kui raske wõitlemise ja kõige sündsa korra poole hoidjate  kokku hoidmise läbi Garfield'i peale suurem hulk heali oli langenud ja tema kui wõitja walitsemise-kogust wälja tuli, hõiskasiwad kõik tõsised isamaa armastajad, kõik auusad Ühendatud-Riikide rahwas suure healega, sest see oli teada, et nüüd anus mees, laitmata inimene,.  ,kes iseenese kasu iialgi isamaa kasu ega õiguse eest ei otsinud, et see puhtameelega mees Ühendatud- Riikide tähelipp» kõrges saab pidama, et üks kõwa ja kõikumata käsi ülekohtusel wiisil anu ja ametide raha eest ostmist ära saaks häwitnma. Sell auusal mehel ei antud mitte wõimalikuks, et seda suurt tööd korda oleks toimetanud, mis temast oodeti. Auususi wõidule aidates, pidi ta langema. Kes teab, kas ta, kui ta oleks elanud, seda oleks jõudnud sünnitada, mis ta oma surma läbi tõeste on sünnitanud: tema surm on ülekohtulistele wäewallalistele löögi löönud, mille sarnast nad iial ei oleks wõinud oodata. Kõik auusad Ühendatud-Riikide  inimesed saawad nüüd Garsield'i surma nähes, kes isamaa õigluse eest ohwriks langeS, ennast ühendama ja ühiselt edespidi korda saatma, mis auus mees oli nõundnud. Ja meie arwame, kui Garfield ühes omas endises sõalahingis Kättanooga linna juures oleks langenud, lahingis, miska ta isamaa wabaduseõiguse  wõitluses oma nime kui tark, wahwa sõakindral igaweste oma rahwa sõaloos unustamataks on teinud, ei oleks wistist seal tema surm auusam saanud olla, kui siin, kus ta, tigeduse ja ülekohtu wasta seistes, auusameele ja õigluse lahmgi-waljal suri, kaebatud ja nutetud mitte üksi oma isamaa kaaSkodanikudest, watd ka kõigest haritud maailmast. Omalt maalt. vö/ otsus. Meie andsime ligi rolme aaSta eest tagasiteäda, et meie peale herrad von Bock Paistust, von Bock Hallistest, von Stryk Helmest, Sillakohtu ametnik Hansen Wiliandist ja „Ristirahwa pühapäewa lehe" redaktor W. Kentmann kaebdusi oliwad tõstnud, kui oleks neile Sakala liiga teinud. Nüüd on Liiwimaa OuekohuS selles asjas oma otsuse ära teinud, kus von Bock'i kaebdus Paistust  ja Wiliandi Hansen'i kaebduS tühjaks on mõistetud,  aga Sakala toimetajat C. R. Jakobsoni kolme töiste kaebduste pärast kahe kuu peale mangi ja peale selle 100 rubla trahwimaksmisele on mõistetud. See otsus loeti C. R. Jakobsonile WiliandiS 18. Septembril  Maakohtus ette, ja on C. R. Jakobson selle otsuse üle Kõrge Senati kohtusse edasi kaebanud. Kirjad, mille üle herrad von Stryk-Helmest, von Bock- HalliStest ja „Nistirahwa Palede" redaktor W. Kentmann  kaebawad, selsamal Mk Sakala esimeses aastakäigus  a. 1878. Esimene kaebduS on kirjade üle, mis 12. ja 21. sees seisawad, kus Helme koolmeistri  lahtilaskmisest räägitakse. Töine kaebduS on Halliste kooliwanema H. N. kirja üle, mis 28. sees ära on trükitud. Kolmas kaebduS on kirja üle 46 —47 sees, kus meie „Ristirahwa p. lehe" üteluse wasta ülesse tõusime, et suuremate Eesti kalendrite tegijad „kiskjad hundid" olla, nagu see leht sellkorral meie kalendritegijaid oli nimetanud. Tänawu saab EesU-, Liimi- ja Kuuramaal  suur, rahwa üle lugemine Detsembri kuuS olema, millest pea Mkemälk^äWle^jutustama. Tähsjas uus raamat. WiliandiS on F. trttkimajas jaresmmetatud tähtjas uuS raamat wälja tulnud: „ Eesti Kirjameeste Seltsi Toimetused M 47. Soome keele õpetus. Esimene jagu: Lühikene grammatik. Wälja annud vr. M. Weske. Soome Kirjanduse Seltsi 50 aastase juubeli pühaks". Seesugust raamatut on wist juba mitugi lugejat igatsusega ootanud, mille pärast tema Väljatulekut  siin lühidelt kohe teada anname, pitkemat läbirääkimist edespidiie aja peale jättes. „Eesti Postimees" kirjutab >SMte waleoe less, mis EestiAirjamevSte Seltsi wiimasest koosolekust jutustab, ka järgmist wõeriti käänetud juhtumist: ~vr. Weske õiendas weel üht eksitust, mis Sakala Seltsi kirjutaja M. Lipp'u kohta awaldanud: M. Lipp olla Eesti Kirjameeste Seltsi nimel J. W. Jannsen'i juubelil kõnelenud, kuna SeltS ommeti sellest pidust mingil kombel osa wõtta ei olla tahtnud. See olla täieste tühi jutt: M. Lipp ei olla muud teinud, kui ühe telegrammi ette lugenud, mida Tartu sõbrad jubilarile saatnud. Sakala toimetaja  C. R. Jakobson ütles oma sõnumiku Saksakeele lehtist wõtnud olewat ja lubas omas lehes kuna ta nüüd tõe põhja olla kuulnud, seda eksitust õiendada." - Nõnda kirjutab „Eesti Postimees". Asi oli aga nõnda: „I)r. M. Weske ütleS Seltsi eeS, et Lipp teda palunud, Seltsi ees teada anda, et ta mitte Eesti Kirjameeste Seltsi nimel J. W. Jnnnsen'ile tema jubeli päewal õnne ei olewat soowinud, nagu seda Saksa ajalehed jutustanud ja mõned Eesti ajalehed nende järel temale pahaks ja süüks pannud, waid ta olewat paljalt mõne sõbra nimel õnne soowinud, nagu meie juba omaS 36. numris jutustasime. Ka ei ütelnud Sakala wäljaandja C. R. Jakobson mitte, nagu „Eesti Postimehes" jutustatakse, et ta „seda eksitust õiendama" saab, sest temal ei ole jo mitte seda Saksa ajalehtedes wõimalik õiendada, mis need waleste jutuStawad, waid tunnistas paljalt oma rõõmu selle üle, et tõde selles asjas awalikukS saanud." Sakala ei ole midagi malet selles aSjaS jutustanud, sellepärast ei ole temal ka midagi õiendamist, aga „Eesti Postimees" teeks küll head, kui ta edeSpidi meie rahwa sees juhtunud asju mitte liialt kõwerakS ei küänaks. Töine õiendus peab selle kohta minema, mis üks Helme koolmeister J. Supp, keS wiimasel koosolekul Kirjameeste Seltsi ja sealt ka jälle wälja astus, „ Eesti Postimehe" 37-maS numris awaldab. „ Pärnu Postimehe" kirjutaja J. Lipp ei olnud mitte sellepärast üksi J. Supp'i üleswõtmise wasta SeltsiSse, et ta J. W. tänukirja alla oli kirjutanud, waid ka sellepärast, et Supp hilja aja eest tagasi Kirjameeste Seltsi awalikult oli laimanud. Mis J. Supp muidu weel „ Eesti Postimehes" kirjutab, seda wõime temale ka andeks anda, sest tema on üks Helme külakoolmeister ja sellepärast mõis ta enesest enam lugu pidada, kui töised temast lugu peawad. Peale selle on ta ka seesama Supp, keda HelmeS kihelkonna tahtmise wasta kihelkonna koolmeistriks tahetakse panna ja seesugune meeS wõib jo muidugi uhke olla. Meie palume oma lugejate käest andeks,