siis ajajooksul kõikide töiste kohaliku elu tarwituste eest hoolitseda ja seaduse ja käsu täitmise üle walwata.  Säherduse kohaliku walitsuse korra sisseseadmine,  mis rahukohtu nime all Luttawaks sai, lõpetas aega mööda rahwusliku oma-walitsuse edenemist  ja sellega oli ehitus, mis palju tööd tarwitanud,  kauniste malmis. Nende kolmest õigusest ja lihtlabasest tegewusest on siis, kui ülemal öeldud mõttid mõne sõnaga kordame, rahwuslik oma-walitsus kus ta tõeste on, kolmest rahwa tegewusest kokku pandud: riigimaksude  ärajagamisest, kohaliku sisse tuleku summade wälja andmisest ja kohaliku kohtu pidamisest, nimelt rahukohtutest. Riigi walitsus on säherduse omawalitsuse  waSta kui sisseseadja mägi käsutäitja mäe üle, ehk kui seaduste ülesseadmine nende pruukimise waSta. Sellest näeme meie, et kohaliku oma-walitsuse  õigus on, üksi neid toimendusi enese peale wõtta, üksi säherdust tegewust awaldada, mis seaduse läbi ette määratud on. Üksi seaduse piirides, mis kõigekõrgema  walitseja wäe ehk selle lähemate asemikude läbi on kinnitatud, wõib sellepärast kohaline walitsuse põld tarwitatud ja oma-walitsuse tõstmiseks ja suurendamiseks  tööd tehtud saada. Missugused need piired aga olla wõiwad ehk olema peawad? kus kohalise rahwa oma-walitsuse töö lõpeb ja riigi walitsuse tegewuS peale hakkab? on küsimused, mis rahwusliku oma-walitsuse tulewiku üle otsust annawad ja mis selle oma tähtsa sisu pärast otsata mitmesuguseid arwamisi on wastuseks saanud. Paneme nüüd tähele, kudas rahwuslik omawalitsuS  järgmistes riikides, kes selle asja sees palju tööd on teinud, nimelt Inglis-, Prantsus-, Preisija  mis meile kõige lähem ja tähtsam on, Wenemaal ennast awaldab. Meie peaksime ka Ameerikamaa Ühentatud riikisi oma silmarinki tõmbama, aga selle maa oma-walitsus, mis Inglis walitsuse (selfgovernment'i)  alguSpõhja peal suuremalt jault on asutatud, on tema isesuguse loomu läbi hoopis tõisiti kui EüroopaS toimetud. Lugu on seal nõnda, kui pai- guti ka Wenemaal. Rahwa haridus ja kultuura lähwad seal käsi käes sellega, kui kaugele ja missuguses  koguS Väljarändajad oma esimesest seisupaigast Ühentatud riikides haridusest wäha puudatud kohtateSse  wälja rändawad; kõige maailma rahwaste kiiged asuwad siin elama, igaüks oma isemoodi rahwuslikute elukombetega ja oma usuga, pealegi meel on mitmesugused  usukillud selles riigis oma Varjupaika ja isamaad leidnud, mis kõik kokku üht kaunis kirjut segakogu sünnitab. Selle juure tuleb meel riigi ilmatu suurus ja üksikute suuremate elukohtate kauge seisupaik teine töisest, loomuse käredus ninalt sisemistes  maa jagudes, töiselt poolt aga selle riigi rahwa töökas ja hoolas waim, kes üksi oma jõuu läbi elu kibedate nõudmiste ja tarwitusie eest muretsema peab, mispärast ka igaüks riigi liige ennast tema waba kodaniku tunneb olewat, nõnda et kõikide nende põhjuste peal algus eesmärgiks walitud Inglis omawalitsus  ennast ajajooksul wäga muutnud on. Pealegi  ei ole seadused ja üksikute kohtute kohused mitte kirjalikult kokkuseadetud, waid saawad harjumise wiisil Läidetud ja aja sündmuste järele muudetud, nõnda et ühel wõeral raske on üleüldist sihti ehk juhtmärki sealt üleSleida. Selle peame selle riigi oma-walitsuse wiifi kõrwale jätma, olgu et ta küll teaduslikult meile tähtis oleks. Hirmus Prantsuse rahwa mässamine tutma rewolutsioni nime all kihutas imekombel kõikide waimu kõige ülemate inimeselikute küsimuste ja õiguste üle järele mõtlema. Maha rõhutud rahwas, kellel ühtegi õigust selle ajani ei olnud, aga siiski riigi kodaniku lõpmata suuri kohuseid üksi täitma pidi, oli koledal wiisil oma piinajatele, kes mitmesuguste eraõigustega, ilma et riigimaksusid oleksid maksnud, rikastud ja uhkeStatud oli, oma Võimust ülesnäitnud. Mis minewa aastasaja mõttetargad kirjutanud oliwad, hakati uurima, seletused ja püüdmised, mis rahwusliku  elu kõige kõrgema õnnejärje peale tõstma pidid, ilmusiwad äraarwamata hulga kaupa, juba olid need inimeseliku üleüldise õnne seadused kirjameeste silmis leitud, neid hakati Valitsuse põllul tarwitama ja seal ilmus, et Valitsuse masin küll igapidi walmis oli, kuid üks weike alatu hingekene ehk abiriistakene, kelle peale uurijad ja toimetajad mõttetargad koguni mõelnudgi ei olnud, kelle puudumist ükski tähele ei olnud pannud, takistas Valitsuse masina korralikku tegewust. Pea oli uäha, et Prantsusemaa ise ja need riigid, kes seda „suurt rahwast" eeskujuks oliwad  Võtnud, oma Valitsuse masinaga ometi mitte rahwa õnnestamise tööga toime ei saanud. Mitte ennem, kui meie aastasaja Viiekümne aastates hakati siis kahe riigi Valitsuse wiist tähele panema, mis riikide poliitikaline wägi rahwa wabastamisega käsi käes jõudsalt edenenud oli ja Inglis oma walitsuse sõna (selfgovernment) ja tema sisu õppimine ja arutamine  sai kõrgemates seisustes muude Znglis rahwa kombetega mõõduks. Inglis kõrgema seisuste eluwiis  (diKli lile, ütle: jikl-leüm), ajawiide (sport, ütle: spoo</)t) ja Inglis omawalitsus walitsesid Euroopa  kindlas jaus. Aga kirjandusse Lekkis ühel hoobil ka suur hulk wols arwamisi wiimse walitsuse wiisi üle, sest tema Näitis. selge aristokraatika wärwi sisse seadlus olewat, kellest paljalt üksikud märgid silma paistsiwad, nimelt suuremate maaomanikude palgata teenistus, kohaste mõisaomamkude armust walitud rahukohtunikude täieline omawoli riigiwalitsuse  wasta. Säherdused arwamised on kohalt pealiskaudsed  ja puudulikud, Inglismaa oma-walitsus ei olnug kaugelt mitte aristokraatikaline, sest selle maa kõrgemad seisused ei ajanud oma kasu ehk eesõigusi taga, mis mitme töiste maade mõisnikude püüd on ja nende meeles aristokraatika olu awaldab. Omalt maalt. Wiljandift. Eesti Aleksandri kooli waidluse asjust paremaks aru saamiseks, awaldame mõnda tükki pöhjuskirjade ajaloost, nimelt tulemase kooli kuratoriumi ehk walitsuse kogu kohta lugejatele endistest  Sakala nummertest. Aastal 1880 awuldas Sakala omas 46 numris (15. Now.) peakomitee poolt ette Valmistatud põhjuskirja,  kelle J 2 ütleb, et „iga seisuse seest liikmed kuratooriumi sisse walitud saamad ja nimelt: kaks mõisaomaniku, kaks kiriku õpetajat, kaks rahwa koolmeistrit,  kaks linna kodaniku ja kaks talu peremeest, kes päriskohaomanikud on." Selle nagu mõne muu punkti wastu sündis käredat waielust. Mitmes järgmises Sakala numbris räägitakse selle punkti ümber lükkamisest ja uue asemelle  panemisest künni nnimaks peakoosolek aastal 1881, 21. Januaril selle peakomitee poolt ülesse seatud paragrahwi kõrwale jättes uue ülesse seadis. Selle suure wõitluse suurema hulga wastu saadud uue paragrahwi sisu on Sakala 6 numrisse  (7. Weebruari 1881) ülesse pandud ja käib nõnda: „ Eesti Aleksandri kooli kuratoorium saab 15 liikmest kokku seatud olema. Nende liigete seas on kooli direktor, siis 5 liiget, kes uniwersiteedist ehk sarnatsest suurest koolist peawad läbi käinud olema ehk kes selle wäärilise eksami ära on teinud, ja 9 liiget on muidu usalduse wäürt mehed, olgu nad mis seisusest tahes. Nii kaua, künni pea- ja abikomiteed elus on, walitsewad nemad kuratooriumi liikmed ära, kellest iga kolme aasta pärast kolm meest uuesti Valitsetakse, nagu seda liisu teel ette ära määrati.. Wanu liikmeid wõib ka uuesti walitseda.  Walitsemist wõib ka kirja teel toimetada, mille tarwis kanditaadid ette pannakse. Lõpwad peakomitee  ja abikomiteed otsa, siis walitsewad uusi kuratooriumi  liikmeid järele jäenud kuratooriumi liikmed ja 13 seltside saadikut, millest Eesti põllumeeste seltsid igaüks 3 saadikut ja Kirjameeste Selts 4 saadikut saadab. Need on tähtjamad punktid ja meie peame ütlema, et nendega iga isamaa poeg rahul wõib olla, sest nende põhjuste peal ei wõi meie kool ilmaski rahwa käest ära minna." Sellesama aasta (1881) Eesti Postimehes Januari lõpul wõi Weebruari alustusel on koosoleku  protokollist nimetud otsused sõna sõnalt ära trükitud. Kui nüüd pöhjuskirju taheti riigi Valitsusele  sisse anda ja seda ehk rutuliselt toimetadä tarwis oli, siis pidi, muidugi mõista, see nõnda sündima, nagu ta protokollis seisab ja ajalehtedes ära trükitud on. Aga mis kuulsiwad peakomitee liikmed ja abikomiteede saadikud 21. Juunil 1882 Tartus Wanemuise saalis? Nad kuulsiwad peakomitee  liikme õp. M. Jürmann'i suust suure imekspanemisega,  et nimetud aasta 1882 algusel kuratooriumi  kohta peakomitee poolt need punktid, mis aasta ennem (21. Jan. 1881) suure koosoleku poolt kõrwale jäeti, riigi walitsusele sisse antud on ja need punktid, mis suur koosolek siis (21. Jan. 1881) otsuseks wõttis, kõrwale jäetud, see on „nulliteediks" ehk tühjaks arwatud. Minewase aasta 21. Juuni kuu koosoleku aruandest, (Sakala 17) loeme õp. herra M. Jürmank'i teada andmisest järgmistist: „ Palutakse õp. Jürmann'i, et tema peakomitee poolt kuratori herrale sisse antud kirja ette loeks. Seda sünnib. Selle järele saab tulewane Aleksandri kooli kuratoorium 11-nest liikmest kokku pantud, seisuste järele: 2 talupoega, 2 mõisa omanikku, 2 kirikõpetajat,  2 koolmeistrit, 1 arst, 1 seadusetundja, 1 Aleksandri kooli inspektor. Kuratooriumi liikmed walitsetakse eluaja peale. Kuratorium täiendab iseennast.  " Selle mõne peakomitee liikme poolt aasta 1882 alustusel sisseantud põhjuskirja kuratooriumi walitsuse punkt, ja aastal 1881 alustusel suurest koosolekust kõrwale jäetud kuratooriumi walitsuse punkti wahe on paljalt see, et linna kodanikud on arstiks ja seaduse tundjaks muudetud. Kui Aleksandri kooli asutajad 21. Januaril 1881 oma ülemal nimetud otsuse tegiwad, siis mõtlesiwad wist küll mõned mehed: las' teha, küll leiame nõuu! Mõlemad kuratooriumi  poolt põhjuskirja punktid, 21. Januaril 1881 kõrwale lükatud ja wastu wõetud punktid oliwad aasta 1882 algusel, mill õp. herra M. Jürmann ja mõned töised, oma sisseannet walmistasiwad ja nad jätsiwad suure kogu poolt wastu wõetud kuratooriumi  punkti kõrwale, kirjuiasiwad aga kõrwale heidetud punkti ülesse. Pöhjuskirjade kommission, mis Augusti kuul 1881 suurest kogust walitsetud sai, wõttis kuratooriumi  walitsuse ja kokku seadmise nõnda wastu, nagu suur koosolek Januaril 1881 seda otsuseks oli teinud, paljalt natukene sai tema parantud; näituseks et kuratooriumil 15 walitsewat liiget peab olema, „kellest iga kolme aasta järele kolmas jagu wälja langeb esimesel walitsemise korral loosi läbi määratud  järge mööda." Seda weikest muutust oli tarwis, sest enne oli öeldud, et iga kolme aasta pärast kolm liiget peawad wälja astuma, aga selle peale ei oldud mõeldud, et ühel aastal siis 4 peawad wälja astuma, ja kas see esimese kolme wõi wiimse kolme aasta järele peab sündima. Need kuratooriumi kokku seadmise ja Valitsemise kohta Ilmaril 1881 tehtud otsused, mida kommission natukene parandas, saiwad Juunil 1882 suurele kogule ette loetud ja Oktobril 1882 ühes töiste põhjuskirja punktidega suurest kogust wiimselt wastu wõetud, just ühel healel ja meelel, sai minewal sügisel  ajalehtedes trükitud, ja on nõnda asja lugu. Praegu, kus meie seda kirjutame, on weel kahekortsed  pöhjuskirjad sees. Käändgu ja wäändgu „Olewik" ja „Eesti Postimees" kudas nad tahawad, sündinud asju ei wõi sündimataks teha ja peakomitee juhatajat ei saa mitte wabandada. Viljandimaalt. Palun Teid wäga, järelseiswat õiendust omas lehes awaldada. Üks T. on Teite lehes minu teadustust, mis ma E. P. 5. numris Heimthali walla, kooli ja laulukooride üle awaldasin, maleks ajanud seega mind walelikuks tahtnud teha meite koolmeistrid ja malda teutanud. Mina ei wöi sellega rahul olla, et auusaid inimesi ajalehes suutu ilma asjata teutatakse sellepärast tahan asja õiendada. Auus T.! kus on minu pitk kiituse kiri, mis ma H. walla rohke edenduse üle olen awaldanud? Kas see on rohke edenduse kiitus, kui ma ütlesin, et H. walla rahwas ilusal maitsel wiisil elab, ajalehta ja raamatuid loeb, et tal weike meeste- ja segakoor on, ja et ta noort sugu kaks koolmeistrit õpetawad. Mina ei ole sugugi kiitusega rääkinud, maid just nii, kuida asi on. Kui auus T. mähe waewaks wõtaks ja oma 5-aastaselt seisukohalt, walla keskpaigalt ennast liigutaks, siis näeks ja kuuleks ta, et mina E. P. tõtt olen kirjutanud. Ime on küll, et mees, kes nii kaua keset malda elanud, walla asjust midagi ei tea. Tõeste, auus T., ei ole Teil hea kuulmine olnud. Ehk olete koguni tahmaste silmadega meite rahwa ja tema edenduse peale waatanud. Kulla mees, Teie tahate meel kaguni mõneks wau ajajaks meite wallas saada, hüüate rahwast ka käsipuust kinni wõtma. Aga tühi lootus, et Teie palju abilisi saate leidma. Igal wallal, igal rahwal on omad head ja wead. Niisama on lugu ka meite juures. Ja missugune wald ehk missugune rahwas on nii kõrgel järjel, et ta kohta midagi soowimist enam üle ei jäeks? Mis mõned ühelt poolt heaks hüüawad, seda töised töiselt poolt pahaks laidawad. Puudused ja wead ei lõpe ilmast iialgi. Nii ei arwanud mina seda ka iialgi, et meite wald nugadest ja halbustest lahti oleks. Mina olen aga seda head, mis ma temast teadsin, nimetanud. Mikspärast tahab auus T. kõik ära salata, mis meite rahwa seas waimuharimise ja rahwa edendamiseks  on tehtud ja toimetatud? Miks salgate ära et meite rahwal ka paremaid püüdmisi on, —' et ta edasi püüab sellega ei saada Teie meite wallale mingit kasu.