Kodu-loomade tõuugudest. Kõne, mis päriekohaomanik J. Juust Wiljandi Eesti Põllumeeste Seltsis 29. Aprillil 1834 a pidanud. 11. Kui nüid ära nähti, et Hollandi weised meie maal mitte lasulised ei ole, siis hakati aega mööda tõifi tõnugusid  siia sisse tooma. Nimelt: Breitenbnrgi, Sorthomi, Friesi ja Angleri tõuttgustd, millest aga kahest esimesest tõuust warSsi ara nähti, et nad meie kliimaga sündlikult kokku passima ei saa ja sellepärast neist ka järeljäeti. Friesi maa ja saared, kust see tSuug pärit, on karjapidamiseks  wäga kuulsad kohad. Ilmad on seal kanapidamiseks  kõigiti head, rohtu kaöwab seal roh keste ja on - ka rammuS loomatoit, millepärast need loomad suureks kaSwawad. Friesi tõuugu loom pruugib oma toidurammu enamalt jault lihaks ja saab neist seepärast wähe piima. Praegu kiidetakse neid kõige paremateks liha loomadeks, aga ma küsin siin kõrwalisel wiistl ommetegi: kaS nad paremad on, kui meie oma Eesti loomad? Toon siin kohe ka selle küsimise kostuseks selle näituse. Minu tuimatest oStiS hiljuti üks omale seda tõuugu pull-wasika, kes mäga kena ja suure kondiga oli. Mõne aja taga sain ma temaga kokku ja küsisin: „Kuidas wastkas on?" Tema waStaS: „ei kõlba peale waadatagi;" Kui ma nüid järele nõudsin, kust see ommeti tulla wõib, kostis tema, et ta wasikale seda anda ei jõudmat, mis ta ehk ara sööks ja loomake seeparast kiduraks jäenud. See on ka minu arwateS üsna õige, et nende loomadelle meie weikese põllumehed  seda ei jõua anda, mis nad tarwitawad, et nad oma täiusele wälja kaswaksiwad. Nende kodumaal, nagu eeSpool nimetasin, on ramus roht ja piame meie siin siis wilja söötmise abil oma heina neile kõlblikuks tegema, midaS meie aga ei wõi. Nende suurte loomade keha ja seedmise abinõuud on seega harjunud, et nad kergeste oma ramusast toidust omale elu ülespidamist saamad ja ei wiidfi need meie lahjast õlest seda tvidujõuudu wälja saada, nagu see meie oma Eesti tõuugu lõõmal weikene asi on. Meie maa loom wõtab omast lahjast toidukraamist  niisama palju tvidujõuudu Mälja, kui need wõeramaa suured loomad ramusast toidust. See maa koht aga, SchleSwig-Holstein, kust Angleri-tõuugu  weised tuuakse, on enam põhja pool ja lahjema loomade toiduga, km eespool Nimetatud kohad. Sellepärast  sünniMad need loomad kõige enam meie maa kliimaga  kokku ja wõiks neid soowitada, keS hea toitmise maral kauniste edenewad, kui ka siiski meel küllalt nende õrnusele mõndagi maja on, enne kui ka neid oma loomadega kõrwu seada wõiksime. Ma tahan ka kohe oma ütelust ja miimist kahtlust näituse maral tõeks teha. Kord waatasin ühte piima-raamatut, kus Eesti ja ka Angleri tõuugu lehmade piimasaalide tähendused üles oliwad märgitud. Lehmade piima-and oli kokku arwatud ja siis iga looma peale üksikult ühewõrra kokkuwõtmine ära jagatud. Selle järele oli iga Eesti-tõuugu lehm aastas 1035 toopi ja iga Angleri-tõuugu lehm 1055 toopi piima annud ja sellega wilmane 20 toopi rohkem kui esimene. Argu arwaku aga sellepärast weel keegi, et wiimane selle ülervalseiswa rehnungi järele kasulikum pidada ou, kui Eesti tõuugu loom. Angleri tõuugu weised on umbes 5 künni 10 leisikat raskemad, kui meie maa loomad; kui nüid arwame, et iga loom iga wiie leifika raskuse kohta omale 4—sVnaela  heina wäärilist toitu öö-päewakS tarwitab ja aga ka selle wasta iga 5 leisika raskuse kohta umbes 150— 170 toopi piima andma piakS; ning Angleri-tõuugu loomad sööwad oma! rohkem raskuse järele ka künni 100 leisikani heinawäärilist toitu enam kui EeSti lehm, piaks ka seda mööda wäyemalt 150—300 toopi piima rohkem andma, aga andis paljalt 20 toopi rohkem, millest meie nüid selgeSte näeme, et nad meie EeSti tõuust siin maal kahjulikumad  pidada on. Ka nende kaSwatamine on palju karilikum, waewalisem ja kallim, kui meie oma tõuugu loomade kaswatamine. Kui nad mitte ühtepuhku paremat toitu ei saa, kui meie kaSwatatawad wasikäd, siis kaswawad  nad ka just nõnda, nagu külassber mulle kostis, et nende peale waadatagi ei wõi. Praegu on minul katt noort poolwerd Angleritõuugu  lehma, keS mõlemad esimest aaStat lüpsawad. Kui nüid küll kõik nooremad lehmad esimesel aastal Manade wäärt piima ei anna, stis pian ma aga siin tunnistama, et minu Angleri lehmad 2/2 wana lehmade piimast kõiges annawad ja mina lisan siis weel juure, et ma seda usun, et nad kunagi mu wana Eesti lehmade wäärt piima andma ei saa. Seal on fiis käpuga katsuda, et ta suurus mulle midagi kasu ei anna. Mitmed minu ammeti põlluwendadest ehk mõtlewad neist näitustest hoolimata siiski: suurem elajas on ikka parem kui weikene; suurem wii laadale, siis üks ostja tuleb ja töine läheb, aga weikese juures konuta peale, ei küsi ega taha teda keegi. Kõrged hinnad, mis suurte loomade eest maksetakse, meelitawad ehk meist nii mõndagi nende pidamisele, ka mõnigi meist tahab omast härjast 80—100 rbl. makstud saada. Ka mina soonin teile seda, ma ei keela jü mitte, aga ma piän neid sõnu meeles ja ütlen ka weel siin: mul ei ole seda temale süia anda, mis ta tahab ja see'p see punkt on, mis meid piab ja millepärast nendega ettewaatlikud piame olema. Maailmas  sünnib mõndagi imet ja ka loomadega wõib sündida,  mis haruldane on. Ühe looma termis käib ka tihti töisest üle ja kui üks kogemata seesuguse tubli wastka leidis, keS suureks pulliks kaswas ja kelle eest peremees mõned head kümned sai, stis tuleb aga seda sagedamine ette, et paljugi ilmasjata katsuwad ja kaswatatawad kätte ära lõpewad. Saad siis wiimaks sarnasest loomast küll 80 ehk rohkemgi rublasid, aga wähema waewa ja kasinama  kuluga, ma ütlen mituwõrd kasinama kuluga kaswatatud  Eesti loom maksab ka oma 40 —5O rbl. Alles mõne päewa eest olin ma ühe kuulsa suurtsugu wasika müia juures, kuhu ka üks taluwend omale nut wasikat ostma tuli, sest et temal see mõne päewa eest wiitud loomake kätte ära lõppenud. Wasika müia ütles suured silmad tehes: Sa ehk andsid temale küllma piima, ega ta muidu ei oleks ära kärwanud. Kena küll, mõtlesin mina, meie Eesti tõuugu wasikas oi ole ammugi nõnda rumal, et ta nõua külma jooki jooks, mis ta elule otsa teeb, aga need Saksamaa noored loomad näitawad selle asja tüki poolest rumalamad olewat. Aga see wiga tuleb noortetle loomadelle minu arwates ühest töisest küljest. Nimelt annawad need müiad wasikaid wäga wara ära, olgu nad nädali wanused ehk koguni weel ka nooremadki, Loomuse järele ei saa nüid loomake enam oma emalehma wärsket piima, mis tema seedmise jõuu järele on ja jäcb põduraks ega wõi elada; ühes piima wanenemisega kaswab ka looma seedmise jõuud ja kui seda tähelpandud ei ole, siis sellest tulewad tõbed ja ärasuremised. Üleüldse aga kõike oma katsumist ja uurimist ka Angleri tõuu kohta kokku wõttes, pian ka neist tunnistama, et nad meie kliimaga  liiga õrnad on ja nendest oodatud kasu on meie maal alles nägemata ega wõi nemadki meie Eesti omasid ärawõita. Töiseks arwan ma mõnda sõna meie sigade tõuugude kohta ütelda. Wõeramaade sigade tõuugusid on wäga palju meie maale saanud ja selleläbi meii: siad üsna segasuguks  siginenud. Et enamiste meie talupidajad omad emmijcd wõera maade kultidest sugutaba on lasknud, siis on ka meie praegused siad juba päris wõeraste moodu kultide järele. Söödetakse neid sigu tubliSte wiljaga, siis kaöwawad nad liha poolest küllalt paksuks, kui nende luukont ka liha tõttu järele ei weni. Ei saa neMad aga põrsana mõned kuud tubliste piima ja pärast jällegi heaste wiljamoona, siis ei ole neist ka midagi asja ja jäewad windseks ning weikeseks. Bergshiiri tõuugu siad kaswawad ruttu täiS, on suure söömise isuga, ega läbe küna juurest" äragi minna; nad nõuawad aga ka head sööki. Kõikide wõeraste maade tõuugu sigade liha on pehme ja wesine ning annab keetes wõi küpsetates kergeste raswa wälja, nõnda et ainult wähe maitsew liha järele jäeb. Neil tõuugu loomadel on wähe harjaksid ja on mõned kõhu alt ning külgede pealt üsna paljad. Juhtub sarnane siga mõne aja kinnioleku peale äkitselt päewa kätte siis saab ta oma wähise katte pärast warsti kärna paistetud. Puutub talwel jällegi niisugune loom lume kätte, siis sulab langew lumi tema peal ära, sellepärast et temal puduharjaksid warjuks ei ole. Selleläbi ei kannata ka märg loom kuigi kõwat küllma ära, waid jäeb põduraks ja juhtub see põdemise aeg pealegi tema kaswamise ajasse, siis jäeb loom ka kaswu poolest kängu ega edene ühti. Ülepea ei kaswa aga need wõerad tõuud meie maal suureks ning, nõnda kuida mulle ka hiljuti weel üks nende tõuugude  pidaja tõendas, kaaluwad kõige raskemad paljalt 15—16 leisikat. Selle wasta aga oli meil meie wanemad  tõuugu siad, pitka suure harjaksitega ja kõrge jalgadega,  kes kohalt suuremaks kaswasiwad, kui ka pitkamifi ja kelle liha ka palju tihedam oli, küpsetates kergeste raSwa wälja ei annud ning sellepärast ka hoopis paremine maitses. Need wiimati tähendatud siad kaswasiwad palju suuremaks, alles üiinewal talwel nägin ma ühte, kes 25 leisikat raskeks saanud. Tublima wastupidamise, kuuma ja külma, kuiwa ja marja enam ära kannatamise jk ka rohkem kasusaamise pärast soowitaks mina siis ka seda tõuugu enam jälle pidama hakata ja tähelpanna. (Järg jäeb tulema.) Mõtteterakesed. Kokkukorjanud J. Õnneteid. Abielu. Kui kaks armastajad ühemeelelist südant ükstõist leiawad, siis ei ole abielupõlwel ühtegi halba külge. Seal rändawad paar inimest käsi käes. Kus nad oma teele kibuwitsu puistetud leiawad, seal koristawad nad neid usinaste ja rõömsaste eest ära; kus nad jõe juure jõuawad, seal kannab tublim nõdrema läbi; kus kalju üte tarwis ronida on, seal pakub tublim nõdremalle kätt. Kannatus ja armastus on nende saatjad. Mis üksikule wõimatu oleks, on ühendutelle nagu nali; ja kui nad siis ülewal omal eesmärgil seisawad, siis kuiwatab nõdrem  tublima palgelt higipisaraid. Rõõm ja walu tulewad  mõlemate juure korraga; ilmaski ei wõta mure ühe juures aset, kui rõõm töise külaline on. Naeratamine mõlemate palgedel, ehk pisarad mõlemate silmis. Aga nende rõõm on elawam, kui üksiku rõõm, sest osawõtmine  'rehkendab rõõmu ja wähendab walu. Nõnda ou nende elu nagu ilus sui päew, ka siis ilus, kui müristamine  mööda läks; sest müristamine kosutaS loodust ja andis pilwedeta päikesele uut mõnu. Nõnda seisawad nad oma elu õhtul ükstõise kaenlas lillede keskel, mida nad isi istutasid ja kaSwatasid, kättejõudwad ööd ootes. Siis ja siis heidab üks esiti magama ja see on õnnelik;  töine käib ümber ja nutab, et ta weel mitte magada ei wõi: ja see on ainus abielu seisuse halb külg. See ilus ja kaunis pilt on kujutus, kus kaks armastajad  endid ühendasid; kui aga kombe, osawus ehk wälised elutingimised, kergemeel ja tujud abielu sidet sõlmisid, o, siis ei ole abielu põlwel ühtegi armast ega kaunist külge. Kus waba mees, waba neiu wirgaste ja kergeste edasi astub, seal weab wang nüid oma ahelaid enda järel. Tüdimus wiibib mõlemate palgel. Pildid naljatatud õnnest, luule jõuust seda kergemine kujutud, mida wõimatum  neid kätte saada on, kaunid, armsad elu ettewõtted,  kes ehk ka ilma abieluta ilmaski ei oleks täidetud saanud, kelle kordasaatmist aga ette kujutatakse, kui mitte kannatamatu sidemetega seutud ei oleks. Nõnda tunneme meie walu kus meie muidu kannatanud oleks, nõnda harjume  meie koormawad elu seltsilist kui kõige paha põhjust mis meile juhtub, tähelepanema; kibedus asub meie kõnedesse,  külmus meie armastuse sõnadesse, nõnda oleme ükstõise  wastu kerged pahaks saama, ei saa ühestki kergemini pahantud, kui abikaasast ja mis ühe wõera juures meile rõõmu teeks, on meil tema juures wastumeelt. Nõnda lähawad nad aegamööda ärapöördud palgede ja norus peadega ükstõisega elust läbi, künni wiimaks ommeti üks magama heidab, siis tõstab töine rõõmsuste pea ülesse ja hõiskab sügawaste hinge tõmmates: „Priius! Priius!" ja see on stis see abielu põlwe kaunis ja armas külg. v. Kotzebue järele. Sest katsugu, kes elus köidab, Kas süda südamelle heidab Jamps kuub, kestab kahetsus! Schiller'» j. Ilu pärast naeft wõtta, on niisama hea, kui rooside pärast mõisad osta. Ja, wiimane oleks weel mõistlikum, sest rooside aeg tuleb ommeti iga aasta jälle. v. Kotzebue j. Abieluga on lugu nagu linnupuuridega: need linnud,  kes mitte seal sees ei ole, tahawad wägisi sisse, ja need, kes sees on, jälle wälja. v. Montaigne j. Tahad sa oma tulewase hea naese puudusi teada, siis pane neid tähele, mis pruudile ta wanematest ja õdedest sagedaste ainult tasa ja naeratades ette wisatakse. Neid saab ta kui kindlamat kaaswara parandama; ainult rohelised roosi nuppude otsad, kes nüid sind armsaste kõdistawad, saawad abielus kibuwitsa krooniks ja ohaka peaks muutma. Pilwed, kes hommikul päewa ees punetawad,  muutwad endid päewa halliks. J<.<m Pauli j. Naene, kellel oma kohuse täitmine südames seisab, ei näita oma iluarmastust mitte uhkes ülikonnas, waid oma majapidamise korralises sisseseadmises; ta teab, et ta kuidagi paremine mehe meõle pärast olla ei wõi, kui kt ta kõik selle soowide järele säeb ja toimetab. Wieland'! j. Naene näeb sügawasse, mees näeb kaugelle. Mehe süda on maailm, naese maailm on süda. Grabbe j. Naestel on suuremaid walusid, kui need, mille üle nad nutawad. z, j. Meil jäeb, kui palju ka räägitakse ja mõeldakse, naese süda üheks arusaamata aSjakS, täiS sügawad pimedust. Langbein'i j. On uaesed head, siis seisawad nad yiehe ja ingli wshel; °n nad halwad, siis seisawad nad mehe ja wahel. j. Mõnikord muretsetaks- see eest, missugune majapidaja ühest naesterahwaft saab, aga missugune ema temast saab, selle peale ei mõelda mitte, ehk mõeldakse, et ka see tarwis mõistus saab tulema. Ja, Jumal hoidku! Emaks saab mõnigi mõtlemata, aga õige ema olla, see on raske asi, on küll kõige kõrgem inimesesugu ülesanne. Jer.Gouh-isi j. Oh ei ole rahul, waga, Kui ei ilmast leia sa Ühte hinge, keda wäga Südamest wõid armasta! A. R°mw°ld. 5S 28. Sakala. 1884 Wastutaja: J. KSrw