Saarlane UM Ulciiliiliic pilitiks sjileht mail- jn linlirahvale. UW ti° 31. Teisipäewal, 33. Augustil 1889. Vi. aastakäik. maksab postiga saadetud aaStnS . Ä „ „ pooles aaStos 1 „ SS „ Ilmub igal töiftpÄorvc».r. Kuresaares nr. 17 Saarlase toimetusele, Kuresaare Kuulutuse ehk selle ruun Ajalehtede kaas-anded. Mööda läinud aasta lõpul ja käes olema aasta hakatusel kuulutasiwad mitmed EeSti ajalehed, el nad käes olewal aastal suuri kaas-andeid oma lugejatele saamad andma. Muidugi oli sell ajalehel  tublim tulemil loota, kes rohkem lubada mõistis, sest lubaja on ju alati kõige parem mee». Kolge suuremad kaas-ande lubajad oliwad „Walgus" ja «Postimees". „WalguS" lubas oma lugejatele «Wene-Eestl sõna raamatu" kaasandeks,  mille andmisega ta warSti pääle uue aasta hakatust tegi. Ehk,, Walguse sõna raamat" kül! mitte kõige parem ega täielikum töö ei ole, siiski ükski inimlik töö ei ole täielik, ega ilma wigadeta ja sõnaraamatu kirjutamine ei ole mitte kerge. Herra Dr. K. A. Hermann lubas ka oma „PoStimehe" lugejatele «Ecsti-Wcne keelse sõna raamatu" kaaS-andeks. WSga hea jarõõmuStaw lubamine, kui see aga täidetud saaks. Pääle uue aasta tegi „PoStimeeS" sõna raamatu andmisega hakatust, aga see hakatus ei olnud sugugi rõõmustan?.  Sõna raamatut ei wõinud sugugi «Eesti- Wmekeele sõnaraamatuks nimetada, sest säSl sees oli Eesti keelseid sõnu möga mähe, waid sõnad, mis sääl Wene keelsete sõnade ees oliwad, on wiStiSti sellest keelest wõetud, mida mitte üksnes Dr- Hermann'i jüngrid, waid ka Dr. Hermann iscgi ei oska. „PoStimehcS" kirjutatis et kaas-cmdeks antud svna-raamat täitsa ilma wigadcta saab walmistatud, aga ometi leiab säält iga inimene, kellele Jumal nii palju mõistust on annud, et Sõna-raamatut waadata määrab, nii wäga palju wigasid, nagu seda weel üheski Sõna raamatus ei ole, mis maailma  algmisest saati masta on antud. «Postimehe Sõna-raamatus" saamad üksnes Tartu ja Wõru keelsed sõnad tarwitatud, aga ei mitte sõnad, mis kesk Tallinnamaal ja praeguses kirja keeles pruugitama!»  on ja juba see teeb Sõna-raamatu täitsa kölbmataks. Pääle selle teemad weel Dr. Hermanni uued sõnad, mis weel kutkil pool keeles ega kirja» pruugitawad ei ole, Sõna-raamatu nii kirjuks, nagu see weel olla wõib. Kõige wiimaks tuleb weel Sõna-raamatu kõigi suurem wiga: mitmed Tartu ja Wõru keelsed sõnad on mõeriti pruugitud,  mis muidugi mõista Sõna-raamatu wäljaandja  puudulikust Tartu ja Wõru keele tundmisest tuleb. Mitmetel asjadel on Tartu ja Wõru keeles teised nimed ja Tallinnamaal elaw inimene ei wõi nendest mitte aru saada, ütleb näituseks Wõrulane: „See mees on minu hõimik;" siis ei tea jo Tallinnamaal elaw Eestlane sugugi, ct tähendatud mees Wõrulasc sugulane on, maid ta wõib teda wäga hästi Wõrulase waenlaseks, kiusajaks ehk jälle suureks pidada. Nii näeb siis nüüd iga üks, et ses sitAgi kohane ega kõlbulik ei ole kui keegi täielist Testi-Wcne keelist Sõna raamatut wälja annab ja sääl üleüldsede rahwa seas ja kirja keeles uruugitamate sõnade asemel niisugusid sõnu tarwitab, mis ühes ainsas maakonnas,  ühes ainsas kihelkonnas ehk komini paljalt ühes wallas tutawad on ja nendele mitte üleüldises pruugitawas keeles tähendusi juure ei lisa. Herra vi. Hermann armastab uusi EeSti keelsid sõnu luua, armastab Eesti keelt sõnade rohkusega rikastada, mis muidugi mõista mäga kasulik on ja iseäranis kirjanikkudele kergitust teeb, sest Eesti keeles on weel mitmest sõnast puudu, mis meile siis üsna piltlikult silma paistab, kui meie mõne teadusliku kirja kätte wõtame ja sääl mõne lehe külje päält kümmende kaupa wõera keelsid sõnu leiame, milledel Eesti keeles weel waLtaS sõna ei ole; milledest mähe kooli teadustega inimene aru saada ei wõi ja millede seletamiseks wahest pooled ja mõni kord ka tcrwedki lehe küljed ära kuluwad. „Postimehe Sõna-raamatuS" saamad Wene keelsete sõnade ette Vr. Hermanni loodud uued sõnad kirjutatud, ilma et nendele tähendust Eesti keeles juure lisatakse. See ei ole aga kogunisti  õige, niisugune sõnaraamat ei ole mitte wäljaandmiscks kvlbuline. Inimene, kes postimehe  sõna raamatust" ühe uue sõna leiab ja mitte Wene keelsest sõnast aru ci saa, ei wõi mitte milgil kombel teada, mis vr. Hermanni uus sõna tähendab ja arwata wõib, et ka isegi vr. Hermann paari aasta pärast, kui Wene keelne sõna, mille seeme mitte kõige parema maa pääle ei olnud kukkunud, ära ununud on, omast uuest sõnast aru ei saa, tema tähendust ei tea. Nii ei ole siis uute EeSti keelsete sõnade tarwitamine, ilma Eesti keelsete tähenduste juure lisamiseta kogunisti kõlbulik. Kõige suurem wiga on postimehe sõna-raa- Jumal aitab. 13 „Selle pärast tahtsite ka seda noort tüdrukut meelitada omale naiseks tulla," ütles kohtu herra, „seda tüdrukut, keda teie peaaegu surmanud oleksite. See waene pidi teile teie kuri tööde juures abiks olema? Teie tahtsite teda, kes ilmsüüta, oma kuritegude  kaassüüdlaseks teha ehk et ta õnnelikul nnisil ennast sinust eksitada ei lasknud tema pääle paha arwamist juhtida, nagu oleks ta oma kätte ustud usaldust lossi pääl pahasti pruukinud." Wang ei wastanud midagi; aga tema krimmus näo päält wõis seda wastust „jah" selgesti lugeda. «Tõesti sündinud kurjategijaks l" rääkis kohtu herra edasi. «Ainult tüdruku tubli loomus on teda sellest hukatusest päästnud. Ja oleks mitte jooma himu tema üle -valitsenud,  siis olekfiwad tema nurjatumad teod marjule jäänud ja ta oleks oma ärajooksnud  isaga seesugusid tegusid edasi teinud  ja fiisgi sääl juures ausaks meheks peetud, kuna tüdruk aga marga nime oleks pidanud kandma. Noh rääkige, kas teie ei tea midagi enam sest lossis tehtud mõrtsuka  tööst, kui see, mis teie juba oma isaga siin Üles andsite? August jäi mait. «Kas teie tunnete need kaks kurjategijat, keda juba kätte saadud on?" „Ei >tunne," oli wastuS, „aga meie oleme ainult tõtt tunnistanud, laen Praht on see kolmas." Tooge need kaks kurjategijat sisse!" käskis kohtunik. „See mees sääl," ütles ta, kui nad sisse astusiwad, „ei ütle teid mitte tundwat. Kas teie ei ole mitte enne üks teist näinud? „Kas, seda noort meest? Trcicr on ta nimi, miks meie ei peaks teda mitte tundma?" ütles üks süüdlane. „Meie tunneme teda paljugi hästi," ütles teine hiritades, „temal on meile weel selle töö palk wõlgu, mis meie tema õue pääl tegime. Oma töömeestele ei ole temal mitte raha maksta; aga hiljuti laskis ta wangikoja hoidja läbi meile paar rubla pakuda, kui meie aga seda tunnistame, et laen Praht meie seltsilane on. Meie ei ole temale seda meelehead mitte teinud; meie oleksime seda raha enne näha pidanud tahtma; ka ei ütle meie ju midagi oma sõbra üle." „Ja see teie sõber on laen Praht," hüüdis August äritud häälel. „Siin tuleb midagi kurjuse ja male katte alt wälja," ütles kohtuherra ja kõik juures olijad olüvad ehmatanud. „Wangihoidja,  ütlete teie, on seda malet püüdnud raha eest toimetada. Siin on kits kärneriks pandud; seda inimest pange kohe wahi alla. Ja nüüd laske laen sisse tulla, tema ilm- süütus on juba üsna selge. Need kaks pimeduse selli wiige jälle oma paika, nende käest ei jõua üksgi inimlik kohtumõistja tunnistust wälja awatleda." laen toodi sisse, mure ja mangi põli oliwad tema noore päralist nägu kortsutanud, mis aga siisgi lahke ja rahuline näis olewat. „Siin on see mees, kelle isa teid mõrtsukaks  on üles annud, mis aga, kuidas meile juba selge, taewa poole karjuw ülekohus  on!" ütles kohtuherra, August Treieri pääle käega näidates. „Wana Treier on siis minu pääle kaebaja, seda arwasin mina ju kohe!" „Jah, tema on sinu pääle kaebaja, ja seks on tal õigus," hüüdis noor Treier, „kaS ma ci näinud ise sind sell ööl lossi aia tagant küla poole tulewat?" Jaani silmad wälkusiwad wihast; kohtu herra aga waigistas teda, ja käskis teda rahuliste oma eest kosta. laen rääkis siis kindlal ja tõsisel häälel: „Minul ei tule ilmasgi meele, maleks ajada, mis tõsi on. Mina käisin sell õnnetumal ööl lossi juures, aga ainult, ma kinnitan seda weel kord, lossi manade sakstele oma abi palumas. Ma seisin tee kõrwal kui teised küla inimesed senna rutafiwad. Aga August Treier ei olnud mitte nende seaS, tema ei wõi mind seega mitte näinud olla." „Ma olin küll nendega seltsis," tõendas Treier.