tähele, mis tublid kiivi ajad senna ümber völdudc ja heinamaade on. tehtud ja kuida põllud ja heinamaad haritud ja puhastatud on, kuis moid sa seda kohta endise hinnaga saada?" Sellest on nüüd näha, et tubli peremehe töö ja hool koha wäärtust ülendab ja palju tabtjaid oma poole ahwatleb, aga kui see koht nüüd wõerale müüdud saab, siis ei mvi mitte loota, et need sajad rublad, mis koht ehitamise läbi kallimaks on armetud mana peremehele antakse, ei usu, see jääb koha omanikkule. Meie talunikkud wõiksimad üksnes siis oma osamuft ja jõudu talukohtade parandamiseks wälja vauna kui nende heale korrale seatud kohta mitte mõerale ei müüda, ehk et nende töö waem osaltgi maksetud saaks. Aga ometigi, ehk meie päriswalla talunikudel küll köikulv põhjus on, püüawad nad siisgi oma kohtade  parandamiseks hoolega tööd teha. Weel mööda läinud taimel tegi KarjakihelkouuaS,  Koikla wallas talunik Larats Magus 4t) sülda kimi aida ja wedas selle tarmis kiwid oma põldude seest. Koikla wallas. Mihkel Pctkal. Toimetuse tähendus. Ülewel nimetatud kirjast, mida uus sõber meile on saatnud, ei aja meie midagi tagasi. Mis sõber siin kohtade parandamisest kõneleb oli ka meie mõte omal ajal olnud, siisgi ei ole asi siin meie Saaremaal nii kardetum, kui talunikkud sellest mötlemad ja kõnelemad. Kus tubli peremees oma koha eest hoolt kannab ja ome kohuseid auusasti püüab täita, saal pole mitte karta et möisawanem teda armuta wälja heidab. Nii palju kui möerad Saaremaal talukohti on ostnud, saal on peremehed soowitawate tingimistega wälja läinud ja kus lugu teisiti on olnud, sääl on peremees üksnes suuga i tahtnud meel kohta pidada, aga tegelikult on ta ise oma jn koha kahjuks tahtnud elada. Meie ujume kindlasti, et mõisawanemad tulewikkns talunikudega niisama  käsikäes clawad kui siia ajani, ja kohtadest lahkumisi niisama arwa ja juhtutumiseMmbel  ette tuleb, kui see igaühele tutiaw on. Nii palju kui meie talunikkude elu kaunis lähedalt tunneme, ci ole meel kellegil asja kahetseda olnud, et ta oma rendi koha parandamiseks on tööd teinud ja kulu kannud, maid siia on iga ühe töö ja waew oma kasuks jäänud ja nii saab see ka edcSpidi jääma. „Kellele ma teen?! kellele ma ehitan! ?" ja nõnda käed süllcs hoides ikka edasi soiguda, on wäga kahjulik.  Loota on, et tulem aeg meie talunikkudele  moyawanemate kohta tailise usalduse toov. et igaüks ise oma ja oma järel tulijate kasuks oma koha pääl õhkamiseta  truistc tood teeb. rõduga?" WD Hedmig. „Koltsomi noored neiud on ju ometi tõesti ilusad ja armsad küllalt, ct üks noor mees nende kcskis oma südame ära kaotada mõiks." selle üle ei taba ma mirte waidelda. Mulle tuli ette, nagu oleks sell noorel mõisa Waliiscjal kes ka õhtul senna tuli, see äpardus sündinud." ..Ei, maaia mis teraw, tähele panija silm su! on/ hüüdis onu. „Sec saab sulle ka uudis olema/ ütles ta Hcdrsigi poole vSZrdcS edasi, „ct walitseja oma konmisr noorema õe Helene juures järele jätnud on." „See saab mäest Helene kurwastama. Nis asja parast ta seda teinud on?" „Ta on isale tunnistanud, ct ta tema rütrar: armastab, tema tunda aga ära, ct üael meesel malitscjal ei kõlbada mitte ühe rikka mõisa omaniku tüttsrt kosida ja Klle pärmi eru aia tema kõige paremaks seda asja särele jätta. Kas Helene teda VLZW armastaks, ci teada tema mitte, ta ei uch:a rcma rahu mitte rikkuda. Isa ella raile reastanud, mis La «ins armumise  järele mastama pidi: «Teie olete Lks anus mees. Minge siis Jumala nimel ja rülttge ja nõudge, et Teie oma jslgs rääl wNkfite seisia. Kui teil siis üks kord rrõimali! on oma abikaasa toita, olgu see ka kokuhoidlikulj wiisil ja kui teie NZte siis meel secsamma on, siis tulge tszasi ja kui tüdruk siis teid tahab, ei saa ms omalt poolt teile mitte „ci" ütlema. Friedrich oli seda hoolega tähele pannud.  Hnu sõnad iündisimüd ju ka tema kohta. Kui ta ka tema ühendust Hedwiga soowls, siis ci wöinud ta ometi oma praegu seletatud mõtte järele seda enne oodata, kuni õe poeg omale ühe koha saanud oli ja tema abi enam ci tarwitanud. See mõte andis talle oma jao waigismst. Onu kõneles edasi ja Friedrich wõttis jutustusest elawalt osa. Km saan maja ees kinni pidas, kargas ta ruttu wälja ja enne kui Hedwig seda teha mõis, hakkas ta tema ümbert kinni ja tõstis teda kergesti wälja. Ta süda tuksus ometi palju ruttcmine kui ta neiu omale nii ligi tundis ja ka Hedwig Uks näost mähe punaseks, kuna ta naljatades  ütles: „Mitte nii tormiliknlt, armas Prits'." Nädal, mida Friedrich wõeruse! oleku karmis määranud, oli ruttu mööda läinud. Tema ja Hcdwigi wcchel oli usaldaw wcnuaõclik  armastus siginenud. Ts tundis truui wennaliku armastust omas rindas Hedwigi wastu. Ka Hedwigi ühe sugusest lahkest sõbralikust olemisest ei wõinud mitte ära tunda, kas see üle sugulase armastuse piiride läks mm mittc. Friedrich oli nüüd selle otsusele jõudnud.  Ta tahtis mehiselt selle unenäo mustu sõdida, mille kesk pwkt Frida Brandau oli, tahtis igapidi kenaga kokku juhtumise eest hoida ja niipea di wõimalik Berliini ära reisida. Sääl tchtis ta kõige hoolega oma ameti tööd algtda ja kui tal kord kindel põhi jalge cll oli, siis pidi Hedwig omalt poolt ofust Mdn«. —- Saan, mis teda Blldausse tagasi wiima pidi, seisis juba ukse ns. O»»js Hedwig ol»ad lvb«ud „Kaft:s" seltsi pidust osa wotta ja nü lahkusiwad nad siis pea jällenägemiseks." „Mcil ei ole Waldaus wist mitte palju aega ametliku asjade üle jutustada mu armas poeg," ütles omi, „ seep ärast wõta see pakikene seltsi. Selle sees on see lubatud asi ja mõned punktid, mis sulle mist kasuks on. Ja nüüd sõida Jumala nimel. Kõik muu on juba meie wcchel ära tehtud. Ta hakas südamelikult ümber õe poja kaela ja ka Hedwig ulatas talle ilma kartmata omad huuled suu andmiseks. Saan libises õuewäraivast wälja ja oli pea maarajate  silmist kadunud. ~Hea, tubli poiss!" ütles mana mees, Tast tukb üks hakaja mees. Noh, ons ia last: meele järele. Mis?" ug: papa," wastas tüttar kartmata, raa arra.asean teda nagu wenda." IV. Esim.stls uudiseks kuulis Friedrich, kui ta Waldause oli jõudnud, et Frida Brandau selle mahe aja sees oli tema omaksete juures wõcruscl käinud. Ema ja õde kiitsimad teda üli wäga. Pääle selle kuulis ta, et hcrra Peter „ Kasina" seltsi eestseisuse nimel herra Brandau oma tüttrega palunud oli seltsi pidust osa wõtma, mida need kõikide rõõmuks  ka oliwad lubanud teha. Ida oli oma tüki õpimise ja oma riiete cttcwalmistawiscga  tubliste töös. Wend Prits oli ka wiimascs proowis ja õpis sääl posti kirjutajat Kiwi kui üht hästi haritud noortmeest  tundma, kellega La kohe sõbraks sai. (Järg jääb tulema.) Liiwimaa kuberneeri herra käsk. Saaremaa silla kohus saatis mihklikuu lõppus Saaremaa mõisapolitseidele ja walla talitajatel järgmise kirja: „Liiwimaa kuberneri herra käsu paäle „sest 12. mihklikuu päewast s. a. Nr. 7492 „all annab silla kohus selle läbi talitajatele «(teises kirjas mõisapolitseidele Sri. toim.) „teada,et kui Luteruse kirikukohus (konwent) „peaks tahtma Luteruse kiriku kooli kinni „ panna, siis need koolimajad ja maad „mitte kiriku hooleks ci wõi antud saada, «sellepärast et need kiriku koolid ja nende maad Tartu kooliwalitsuse, ja mitte „kirikute, hoole alla pandud on. Saaremaa silla kohtus 22. Sept. 1887. Kohtu herra: X. X Toim. tüh. Seo kirjalik käsk on meile natuke raske mõista. Wõib olla, et selle kirja sees ueed wäikesed kambrid, mis köstrimajade otsas on ja milledes häda sündmusel siia ajani kooli peeti kiriku kooli majadeks arwetakse. Kus need „kiriku kooli maad" on, seda meie ei tea, sest Luteruse kiriku köstrid, kes ka häda ajal kihelkonna koolmeistrid oliwad, saiwad koolitamise eest raha palka. Isamaalt. Mhelkömmlt. Õienduseks. Saarlase  34. numbris kirjutab keegi Saaremaal ümberrändaja, et ta Kihelkonnal Tehu-Sömera  metsas ja Tagamõisa ninal inimesi on juhtunud leidma, kes oma puuduliku hariduse järje pääl meel waewalt kõneleda mõistsiwad. Ka olla sääl inimeste silmaring  nii lühike, et nad wiie wersta kaugused  tähtsamat kohti ja inimesi ütelda ei tea. Et Tagamõisa poolsaarel rahwas oma hariduse poolest mist kõigest Saaremaa rahwast taga on, see on mist küll tõsi, et aga rändaja Tehu-Sõmeri rahwast ka Kihelkonna  rahwaks peab, selles on ta eksinud, möi on ehk sääl rahwas nii rumal, et ta isegi ei tea, mille kihelkonna järel ta on. Sõmera küla ja Tehu mets on Kärla kihelkonnas.  Et Kihelkonnal tuulikud nii „härja põlwelised"  on, et kõik jõukamad talunikud ise enese tarwis tuulikud ehitawad, ja see ei oleks mitte kasuks, kui talunik oma wilja jahwatamise tarwis üle liia suure tuuliku ehitaks, kuna wäike tuulik nii sama hästi oma kohust täidab, kui teise mehe suur. Homiku pool Saaremaal on selle asja poolest teine lugu, sest sääl on mõnes kohaS terme külakonna ehk walla kohta üks-