meeS naha! Wist oli Marinka ilust midagi tema kõrwu puutunud. lowan awaldas oma juurt rõõmu oma härra armuliku soowimise üle; tema läks aga ja tõi Selwat Manuka riideis kubernõöri ette. Ghaleb pasha ütleS tütarlapsele paar meelitawat sõna; tema silmad waatasiwud, nagu ei paneks ta suurematki  tähele, Mustlase tüdruku sihwaka ja nägusa tegumoe  peale; siis jättis ta jumalaga, ilma et ta lowanille lähemalt oleks nimetanud, mis asja pärast ta teda waatama  oli tulnud. lowan waatas ohwitseride järele, kudas nad üle heinamaa ratsa oma teed läksiwad ja sügaS oma pääd, nõnda et ta mütfikene pahema kõrwa peale kaalus. Mis see kawal reinuwader ometegi temast tahtis? MiS oli temal ta lapsega tegemist? Tema leidis mõlemaid  tüdrukuid ülemas tuas, naerdes wanamehe kawala tembu üle. Marinka oli ümardajana Mustlase tüdruku eeõ põlwili maas, sest et nad ükskord ometi oma olu oliwad wahetanud ja laulis temale oma kandli mängu kõrwale. Selwa mustad, wallatumad silmad ei waatanud  mitte ilma uhkuseta enese ümber. Kubernöör oli leidnud teda ilusa olewat; tema mahedad kõnekäänud helisefiwad  tüdrukul praegugi weel körwus. Marko, tema isa, oli Jowanist ennemuiste, kui meriwaene  Mustlane ühest rändamast tropist wälja ja kodakondseks  majasse wasta wõetud. Iga aasta tuli weel tema sugulaste rändaw seltskond siia orgu ja lõi oma leeri mõisa lähedal üleSse. Selwal oli siis lubatud iga päew nende juurde minna, ja manameestele kui ka ära kakenud riideis wanamooridele halwat, tubakat ja kohwi kingituseks jagada, kuni nad jälle oma teed edasi reisisiwad.  Marko oli weel täna päewani waene ja tema tütar ei kandnud muud hilpu oma ihu peal, kui Manukast  ära peetud riideid. Rändamast suvft siginenud wõsa oli sellepärast uhke selle auu peale, mis temale täna sai pakutud. lowan waatas mureliku näoga nende kahe tütarlapse  nalja peale. Mis see kubernöör ometegi oli tahtnud!  See kõrge ametnik oli tema wõlgnik, ja just sellepärast  oli tema ta sala waenlane. Ega tema ilmaaegu  ka waewaks ei wõtnud tema juure tulla. Wana Marko seisis küiras seljaga, nagu ikka, all trepi juures, kui lowan ülemalt alla aStus. Marko waataS sõnalausumata küsima pilguga oma peremehe otsa. lowan tegi, nagu ei paneks ta teda tähele ja aötuS mälja Suue, kuhu ta wana tammede marju maha istuS ja mõtteid mõlgutama hakkas. Sõnalausumata iStuS tema seal sügawas mõttes. Tall oli sähardune tundmus, nagu koguks ennast paks õnnetuse pilw tema pää kohal kokku, just nagu eemal pilwed Balkani mägestiku lumiste tippude kohal, mis alla weerewa päikese kiirtest tulise punaga palistatud saimad. Üks kotkas keerleS parajaste suures ringis lageda heinamaa üle, ennast ikka alla ja alla poole keerutateS. Üks tuwilene lendas arglikult puu latwade marjust maha ja läks katusse roowi alla pelgu. „Ega ma jo ühtegi parat sellest rahast tagasi ei nõua, mis tema mägist minn käest on wõtnud oma pillutamise  himu täitmiseks," ütles tema tasa kirudes. „Ta näeb, et ma igale ohwrile malmis olen, mis ta ikka uueste minu käest nõuab, aga ta on kawala ja tigeda südamega kelm; tema tahab mägisi mulle köie kaela panna." lowan ei saanud sell õhtul oma lapsega enam kokku. Tema läks peale päewa loojaminekut linna järele kuulama, mis uudist Donau jõe kaldal sündinud oleks, sest tema põllud, talukohad ja magaskid seal all jõe kalda peal saiwad palju kahju sõameeste laastamise ja tallamise läbi. Papp sai ikka kindlaid salasõnumeid oma piiskopi käest; tema wõttis nõuukS, tema juure minna ja temale kubernõõri  iseäralikust külas käigust jutustada. Marko pani tema taga uksed ja wärawad hoolsaste riiwi ja waataS murelikult oma peremehele taga järele, stiS aga andis tema käsku, õueS weel hoolsamine öömahti pidada, katsus siis ise weel järele, kas ka kõik korra peal oleks, ja kui sulased õues oma õhtu sööki wõtma kokku iStustwad ja tule ääreS oma mameligat küpsetama hakkafiwad,  kükitas ta, oma lühikest puu piipu põletades, tshardaki  alla maha ja jäi wagusi sügawas mõttes sinna suikuma. (Järg jäeb tulema.) Rehepeksu-masinatest. Köne, mis Wiljandi Eesti Põllumeeste Seltsis 20. Jaanuaril 1885 peetud J. Lammas. 11. Selleparast tahtsin ma täna nimelt ühest masinast mõne sõna rääkida, mis küll põllumehele tähtsam ja karjakaSwatamist rohkem edendab, kui ükski töine masin : see on rehepeksmise masin. Ja tõeste on ta kasu küll nii suur, et seda rohkem tähele panna sünniks. Küll mitmedki weikepöllumehed on teda omale muretsenud, aga siiski ei ole ta üleüldiselt weel küllalt tuttaw. Enne kui rehepeksmise masinatest pitkemalt kõnelen, tahan nende kasu lühidelt meele tuletada. Esimene ja kõige tähtjam asi on: masinaga tuule kuiwalt peksetud põhk on parem rammusam ja teda saab ka rohkem. Masinaga pekstes jäewad põhule kõik sahwtised toiduolused sisse, mis aga parsi! kuiwatades enamiste ühe osa põhuga kaotsi lähawad. Mina arwan et 2 wakamaa rehega peksetud põhk rammu poolest mitte rohkem wäärt ei oie, kui 1 wakamaa masinaga  peksetud põhk. Minewa aastase „Eesti Põllumehe" 1. numbris kirjutas keegi —B kanohwli kaswatamlsest ja ütles selle kõne sees dessätini otradest kestmist saati 100 puuda põllupõhku, tuulekuiwast pärast ü 33 kopikat puut, aga et meie weiksed põllumehed weel oma wiija õlgedega parsil kuiwatawad, misläbi pool osa tolduolusteft ja hobustega pahmamisega üks jagu põhku kui tolm ja muld kaotsi läheb, siis ei wõi enam arwata kui 90 puuda ü kop. Ehk mul praegu küll keemia peale põhjentud  aruannet käepärast ei ole, siiski arwan et auustatud —B siin öigeste on arwanud ja selle järele maksaks 1 dessätini põhk (100 puuda ü 33 kop.) masinaga peksetud  33 rbl. kuna ta rehega pekstud (90 puuda ü 10 /2 kop.) ainult 14 rbl. 85 kop. wäärt on, see on 18 rbl. 15 kop. wähcm kui masinaga pekstud. 18 rbl. 15 kop. ühe ainsa dessätini pealt, aga kui ühe keskmise talu 20 dessätini arwame, siis on see summakene juba 303 rbl. suur. Rehega pekstud kaera põhk peetakse odrapöhuft halwemaks, aga ma tunnen mõlsastd, kus masinaga pekstud  kaera põhku lammastele söödetakse. Nii suur on siis rehega ja masinaga peksetud põhu wahe. Töiseks on masinaga peksmine odawam. Omas põllutöö kalendris on baron J. Manteuffel rehnungisi rehepeksmise üle kätega, hobuse ja auuru masinaga awaldanud. Nende rehnungide järele, mis mõisa majapidamisest wõetud ja weikepõllumeestele seepärast just igapidi kohased ei ole, maksab ühe waka wilja kätega rehes peksmine kopikat nelja hobusega käima pantawa masinaga pekstes 19V» kop. ja 8 hobuste jöuu auuru masinaga, kui ta aastas 60 päewa peksab, kop. Selle järele maksab siis ühe waka wilja peksmine hobuse peksmise masinaga 6 kop. odawam, kui rehega. On nüid ühel peremehel näituseks 300 waka wilja peksa, siis on nimetatud  masinaga peksmine wähemalt 18 rbl. odawam kui rehega. Kolmandaks ei ole põllumehel, kui ta oma wilja masinaga peksab, sügise pakilisemal töö ajal rehepeksuga nii suurt ruttu. On tal küin ehk hästi ruumikas rehealune,  kus ta oma wilja kuiwal ajal sisse on wedanud ja wahe aegadel ruumi puuduse parast muist äragi peksnud,  siis wõib ta rahuliste maad harida, heinamaad puhastada ja parandada, segikuppu wõi komposti teha ja muid wälisid töösid toimetada, kuni ilm lubab. Hakkab maa külmetama ja lõpewad muud wälised tööd, noh küllap ta siis rehepeksmisega peagi walmis saab, mis mud warju all kõige sündsam töö on. Nõnda olen siis lühidelt rehepeksmise masina kasu nimetanud ja arwan, et wist keegi selle wasta ei waidle, et ta ka meie weikepõllumeestele igapidi kasulik on, mispärast  siis pitkemat seiemst, mis asja mitte paremaks ei teeks, tarwis ei ole. Aga teadmine ilma asja ettewõtmata  ei saada midagi kasu. Sellepärast on tarwis küsimise  peale: Missugune masin on meie weifepõllumeestele kõige soowitawam, wastuft anda. Ühe sõnaga aga ei wõi siin mitte ütelda, see ehk see masin on meie põllumeestel üleültse kõige kasulikum ja nii tulusat töift ci ole. Masinaid  on mitmesugusid ja niisama ei ole ka kõik majapidamised  ühesugused ega suurused jne. Sellepärast räägin  selgemaks arusaamiseks siin mõnest tähtjamast nende hinda ja tegewuft umbes tähendates ja hakkan suurematest peale. Esiteks 8 hobuse jõuu auuru peksmise masin. Tema hind on ühes auuru katla ja peksmise masinaga kokku umbes 3800—4300 rbl. ja peksab päewas läbistikku  170—300 waka. 6 hobuse jõuu auuru peksmise masin maksab 1200—1600 rbl. ümber ja auuru katel umbes 2100 rubla, peksab päewas 150—240 waka. 4 hobuse auuru peksmise masin üksi maksab 1100—1250 rbl. ja auuru kate! 1200—1700 rbl. ümber. Peksab päewas 100 —150 waka. Nõnda on siis auuru peksmise  masinad üle wõimalikult mitme talu kokku osta, kuS seks tarwilist ühendust on ja muid takistusi ees ei ole, oma jagu kasulik küll. Seda enam weel, et mõnes kohas, nagu näituseks paiguti Kuuramaal auuru peksmise masinad hobuSte masinate asemelle on pruugitawaks saanud,  kus neid mitu talupoega kokku ostsid, ehk muretses teda üks ja peksis siis ka töiste wilja raha eest ära. Aga üleultse on tähelepanna, et mida suurem masin ja mida rohkem tal tööd, seda odawam tuleb tegemine. Ka põletamise  materjali poolest on lugu nõnda. 3üeiksed auuru katlad tarwitawad tunnis ühe hobuse jõuu tarwis 22 naela kiwisüösa, kuna suured 2 naela tunnis seda ühe hobuse jõuu kohta pruugiwad. Palju odawam on siis näituseks üks 8 hobuse jõuu auuru peksmise masin, kui kaks 4 hobuse jõuu masinat. Parem siis ühenduses, kus see wõimalik üks, suur auuru peksmise masin muretseda,  kui üksikult mitu weikest. Peale selle ei tasu ka weikegi masin ainult ühe talu kohas oma kulu ära. Weel on üks rataste peal olew weike tchwti rehepeksmise  masin nimetada, kes ka wilja puhtaks teeb (ühte sorti) ja 3 hobuse jõuu auuru katla ehk weega täima wõib panna. Tema hind on Riias wähema jaol 525 rbl. ja suurema seltsil 600 rbl. ühte niisugust weikest masinat nägin ma hiljuti Tartumaal ühe suurema maapidajal,  kus masin 550 rbl. ja 3 hobuse jõuu auuru katel 1000 rbl. matsis. Päewas peksis see masin kuni 50 koormat wilja ära (kaeru umbeS 100 wakka). Suuremais  majapidamistes ehk wõikö niisugust masinat pruukida, ja on wäljamaal paiguti neid kauniste kiidetud, nimelt kui nad uued oliwad, aga siiamaale ei ole nad weel palju keftwat kiitust endale ära jõuudnud teenida. Peale selle ei peksa nad oma hinna järele hobuse jõuuga käima pantawa tihwti rehepeksmise masinatest ammugi mitte rohkem, ehk küll selle hinna eest kuni wiis hobuse peksmise  masinat ühes Inglis ehk Ameerika tuulamise masinatega  muretseda wõib. Eespool nimetasin, et suuremad masinad, kui neil rohkeste tööd on, weiksematest odawamad tulewad. Kus aga suurte masinatel ehk mõnesugusid takistusi ees oleks, seal wõiks ka wähemaid, näituseks 4 hobuse auuru jõuu masinaid 36 tolli laiuse trommlega soetada. Nagu nimetasin, peksab niisugune masin 10. tunnilise töö ajal kuni 150 wakka wilja puhtaks, kuna ta ligi poole wähem inimesi tarwitab, kui sunr masin. Peale selle on teda wõimalik kergema waewaga kitsaid ja halwu teesid mööda, nagu nad meie talude wahel enamiSte  on, ühest kohast tõlse wiia ja lõpeks ka umbes 100 rbl. odawamad on, kui suured masinad.  Auururehepeksmise  masinate wadrikuid on wäga palju ja ei tea ma praegu mitte ütelda, missuguse wabriku masinad kõige paremad on. Wäga laiali laotatud on Ruston Proktorf  Eo. masinad, Inglismaalt Lmkolnist. Selle wabrikn' masinad on wäljanättuste peal peale 160 esimese auuhinna  saanud ja on ostjad nende masinatega wäga rahul. (Järg jäeb tulema.) Mõndasugust. Leidus Palestiinas. Jeruusalemas ülestõuusmise kiriku lühidal on Wenelasel tükk maad, mis siia ajani tühi ja kole ja aastasaanded prügi all on seisnud. Õigeusu  Selts on nmd oma presitendi, Suurwürsti Sergei Aleksandrowitjhi, nõuudmise ja tema kulu peale kaewamisi  ette wõtnud, mille otstarbe oli: wana Jeruusalema müiri aset otsida. Kaewamiste järeldus on suurem olnud, kui arwata wõis. Kui see koht kuni kalju tinguni prügist puhastatud oli, leiti wana müiri ase ja peale selle weel ka wärawa koht, mille läbi Jeesuse ajal linna minti. Et see wäraw Golgata mäele kõige ligim on, siis wõib ka julgeste üelda, et Jeesus Kristus oma risti kandeS ka sellest wärawaft on wälja tulnud ja surma paigale sammunud. Meelitaja maa. Enamiste kõik mäletame weel, kuidas kord Austraalia oma kullaga rahwast iga maa nurgast sinna meelitas, kust mõni määratuma rikkusega,  töine jälle nälja hädaga tagasi kodumaas. Mas. Nüid aga ei käinud enam palju keegi külaline seal ja Austraalial läks aeg päris igawaks. Seal kuulutab ta nüid hiljuti korraga: „Tulge, tulge! Minu keres on õige palju hõbedat!" Selle hüide sunnil ruttab nüid jälle rahwast sinna kokku, mis madinal. Suured seltsid on juba kokku heitnud ja Uue-Lõuna-Wales'i walitsus on asjatundja mehe järele katsuma saatnud) leiab see selle üteluse tõeste õige olewat, et hõbeda laagrite pikkus ligi 280 wersta ja laius 90—150 wersta on, noh siis saub Austraalias niisama sugune lugu jälle olema, nagu l kulla ajal. Sügisine õiis. „Oilmeke, armas, miks ilutsed weel?" Eks mul rõõmuga lahkeste naerata meel. Kül mööda suwi, nii lahe. Mul sügise siiski weel mahe! Waata orgusi, mägesi täidab weel rõõm. Waiksemaks läks kül nurm ja aas. Näen pühamalt ilu nüid hiilgamas. Ei wöi jätta oma rõõmsamat, lahkemat meelt. Sest maailm on nii armas, pian tõstma healt? „Oilmeke, armas, eks wärise sa?" Mis ma kardan? Eks armsamalt säramas maa! Weel täna armsam mul elu! Weel täna kadugu walu! Ei ma rõõmustan weel. Ndu tõuusmas ju seal! Aega siis tunda on walu, sind, Kui on rõhumas raskeste lumi mind! Sest nüid tahan rõõmu maitseda kuni saan- Tuleb häda ja waew, Looja hoolte siis jäen! U 9. Sakala. 1885 Wastutaja: J. Kõrw.