ct ta krahwile kõik üleStmmiStanud on; kui ma ennast omas kitsikuses tema poole pöörsin, saatis ta mulle ühe üleskutse kaksiwöitlusele. Kui ma õnnelikult sellest pääsin, andis ta tunnismees mulle kaunis suure summa raha, et seega siialt paigast kaduda. Saksamaale ci mõinud ma mitte jääda, Ml otsiti mind ivalsraha tegemise pärast taga. Mul oli nõuu Amerika minna ; ainult mana õpinud eli:, kõige enam mäng meelitas mind siia. Ma tulin siia, ma mõmin ja kaotasin wõitsin sa kaotasin' ja ma sain iviimaks mängn omaniku armust rata luuber ajajaks. Oma nime olin ma anunu juba muutnud; maailma teada olin ma surnud, ja kaua aegne ja sage haigus aimab mulle seda lootust, ct ma pea ise enese ja oma mälestustest ka pääsnud olen." Ta oti kaua, mahe pidamata rääkinud. Te pidi meel midagi juurde lisama; aga äkiline merewooluS, mis kõik moodi pesu punaseks umrMZ, pani tema häält kinni. Aleksander kutsus majaomaniku senna ja laskis rmnsti arsti tuua. Aga asjata; see seleeas, et asi kiire summuga oma otsa poole jõuda ja ainult mõned tunnid haige meel elada rvöida. ~Äüs teie ei taha mitte vms poega nSba küüs Aleksander ennast ärawäsinud  M maha majunnd haige poole pöördes, Z kes lõss lausuma maas oli. z saSl särasimad tema wäfinud Ulmad j rõõmsam ine. „Kni ta tuleb, siis õnnis- tanu teda Jumal !" ütles ts tasa. Aleksander tormas ivälja. Mõned mi- Uurid rarmitas ta ainult Oskari eite ival- ! mistamiseks ; siin ei olnud aega kaotada. Tasa astusiwad mõlemad sisse ja sõnalausumata,  ilma seletuseta langes noormees isa torma põtwcli, keda ta esimist korda ja surma moodi pääl nägi. „Minu isa !" hüüdis ta elawalt ta käest kinni -võttes. Sääl läks weel kord tema närtsinud jume ergemaks. Weel kord särasiwad  tema silmad, nagu tahaksiwad nad unustamata poja pitti mastu wötta; siis tõmbas surm oma pime katte nende üle. Aga ta muljus weel poja kätt, üks õnnelik naeratamine tuli ta kahwatanud huulcdele ja ta oli oma igawese kohtu mõistja ette astunud. Oskari palaw palme  käis tema järele ja sügawasti maha rõhutud noormees laskis ennast omast isalikust  sõbrast koju saata. Koolja sai -vaiksest!  maha maetud; keegi ei teadnud, kes ta oli. Nädalad läksiwad mööda euuegu see kurb juhtus noore Schlettendorfi paari meelest ära unus ja weel palju raskemine oli see Oskari noort südant muljunud. Aega mööda aga põõris rõõmus meel ja rahu nende südametesse jälle tagasi ja sundis kurwastust ja mälu enesele maad andma. Oskar on Aleksandri lootused täitnud, tema wacwamised tasunud; t'ast on üks tubli halaja ja üks õnnelik mees saanud. Paula ja Aleksandri õnn õitses nüüd ilma segamata edasi; rõõmsad luStirikad lapsed mängin,nad nende umber ja Aleksander ei kaotannd ialgi enam oma usku ega usaldust oma abikaasa -vastu ära. (Ots.) aastal kroonu jao pearaha maksta lasknud ja on selle pärast kohtu alla tulnud, et tiks osa mehi, kes asja seadust teadsiwad, kuberneri herrale kaebanud. HPostim.) Postim- kirjutab : Dr. Karell sur - uud! Zälle on tähtjas mees, kes meie rahwa seast wälja wõsmmd, sellest elust lahkunud. Õndsa Keisri Majesteedi Aleksander 11. ihuarst Dr. Philipp Karell ei wiibi enam elawate seas. Leikusekuu 18. päemal on ta silmad kinni pannud. Elu juhatus, mis kõige kõrgemas käes, oli sellele Eesti mehele õnneks andnud nii körgese tõusta kui iganes wõimalik. Onnis keiser Aleksander 11. pidas temast palju lugu, ja tema oli alati Keiserliku perekonna ligi ja ümber. Tema nõu kuulsiwad  Keiserlikud Majesteedid wäga hästi. Aga ka muidu pääle teenistuse ja arstliku tegewuse kutsuti Dr. Karell Keiserlikusse perekonda. vr. Karell oli meie rahwa laps ja tunnistas seda igatahes awalikult. Ja wvttis ka meie rahwa käekäigust hoolega osa, ja üksnes siis, kui suguwcnnad ise wahel lõhes oliwad, pani ta seda pahaks ja hoidis end eemal. Aga wiimascl ajal, mil ühendus jälle tuli, on tema iseäranis sooja südamega meie rahwa püüle mõtelnud ja on kui meie rahwa laps elust lahkunud. Wiljandi maakonnast Wanad rahad. Wanu rahasid leitakse ikka meel meie maa pinnast ja saab wist wccl kaua leitama. Nõnda on Malla mullas Mahu rannas kündmisel mitmed rahad leitud, mis mitu sada aaStat mana olla. NarNm lähedal Hungerburis oli pühapäewa öösel, 17. Augustil hirmus tulekahju Umbes 80 maja jo sumihoonet saimad tuleroaks. Ära põlenud hoonete seas on ka koolimaja ja postkontor, kust aga õnnelikul kombel kõik wälja on saanud päästetud. Kõige suuremat kahju kannawad Hungerkmri supelkoha oma elanikud, sest et pea kõik warandus kinnitamata olnud. Üleüldine  kahju armutakse umbcS 109,990 rbl. pääle. Häda suur! Kuresaaro „ linna l a a d a st Sügisene aeg jõuab ligemale, seega ka 15. September, see on „linna laada" päew, seepärast olen sunnitud, minema aastast hirmu ette kartes, siin awalikult paar sõna, nimetatud laada platsi pärast auustatud linna walitsusele ette panna. See pole mitte üksi minu, maid kõige rahwa palme hääl Kuresaare linna walitsusele  : ehk oleks see kuidagi moodi wõimalik,  15. Septembriks paremat, see on ruumikamat laada pidamise platsi muretseda,  kui „ linnapea wäli" on. See plats iseenesess oleks ju maga mõnus, aga nagu Teie isegi näete, on ta wäga kitsas. Wanemal  ja minewikul ajal oli see paik passilik  ja ruumikas küll, sest et laada pidamine  wäiksem ja „linnapea wäli" kõik laada pidamiseks pruugiti, aga nüüd kus seda palju mähendatud on, platside mm."> läbi, on see nii kitsaks jäenud, et inimene kuidagi läbi ei pääse paksu laada rahwa, elajate ja «aakrite pärast. Hobuse, maalri ja loomadega läbi pääSmine weel nimetamata, see sünnitab läbi tungimises niisugust olekut, mis nüüdse aja kombetega ühte ei sünni, see on, ka selle inimese tormad peamad saal mandumist ja sõimamist  heaks wötma, kes kiil üsna õige ja ilma süüta on. Kahju küll. Minema! aastal nägin seda ise, kuida inimesed hobustest ja elajatest peaaegu äratallatud  pidiwad saama. Mina olin ka seesugusesse hädasse juhtunud ja jutustan. seepärast järeltulewat lugu: Laada ostmise päewa homikul sõitsin laada platsi poole ja waatsin ise turul olewat rahwa ja loomade  hulka. Korraga sai minu hobune kinni peetud ja teise poole juhitud, kui ma minna mõtlesin, see oli Thomsoni poe nurga pääl. Silmi hobuse pea poole pöördes, näen kaks punase mütsi äärega meest minu hobust  ninapidi „turutrahteri" uulitsasse wedawat.  Minu küsimise pääle: „Mis see peab tähendama?" sain mustuseks, et otse suurt uulitsat mööda pargi poole minemine seepärast keeldud olla, et säalt poolt Sõrme rahwas laada platsile tulewat ja seepärast need, kes turu päält läbi tulewalewad,  tagu wäikest uulitsat mööda laada platsile minema peawad. See on wäga mõneks, aga Sõrm erahwas on ju mast üks wiiendik neist rahwaist, mis turu päält läbi tulewad, seepärast peaks ka mõned suurt uulitsat mööda minna laskma, ja ka laada platsis paremat korda pidama, et ometi kõige wähemast teegi lahti oleks, ega mitte rähmast ühe teise kaela ei aetaks. Cl md ulle nõnda seletasiwad, k.-' ühes korra pida.mn  ole» ml, mitsin nende käsku ja sõitsin neist juhatatud uulitsat mööda laada platsi poole, mõteldes, et ka sääl korrapidajad  eest leian, aga male mõte. Laada platsi ääre pääle jõudes, paistis mulle lacnetaw ja tungüv rahwa ja elajate hulk, kui suur söawägi wasta, kes wandusimad ja söimasiwad, et teed lahti ci tehta, aga kes pidi seda tegema, ja kes oli sääl süüdlane,  et rahwast rohkeste senna oli kogunud,  seda mõtelgu iga üks ise. Minagi soowisin kaugemale platsi pääle sõita, et oma teise mankri juure jõuda, mis mul ennemalt juba laada platsi oli tulnud, aga see oli ilmaaegu waew, rahwas kui müür igal pool ees. Küll ma waatsin ja ootsin, kas ehk mõni korra pidaja tuleks, aga ka see lootus läks luhta. Olin ma nõnda paar tundi norutanud, aga mitte sammugi edasi pääsnud, kui aga rumalate ja toorete meeste mandumist ja sõimamist kuulnud, et paremat laada platsi pole. Wiimati wõtsin nõuuks tagasi pöördu.  Aga oh häda, tagasi saamine weel häda ohtlikum. Kül oli higistamat tööd et hobuse pea jälle linna poole sain pöörda Mitme hea ja palme kuulja mehe abil pääsul  nõnda wiimati rahwa hulgast läbi, kus head ja kurja mõlemaid ettetuliwad. Nõnda olin ma neli tundi „laada mängis" oma wankri pääl olnud, higistawalt tööd teinud ja kõige wähema kaupluseta. Nõnda ei sündinud mitte üksi minuga, maid tuhandetega.  Mõtelgu nüüd igaüks, ja ka meie auustatud linna «mütsus, mis kauplust möib seda moodi laadal pidada, kus jala inimesedgi ruumi puuduse pärast edasi ega tagasi ei wõi käia. On laada plats ruumikas  ja lahe, on ka mist kauplemine elawam  ja mõnusam, sest et iga üks oma tahtmise järele möib kaupa ajada. Olen mõnedgi laadad Suurcmaal ja ka Saaremaal  ligi elanud, aga ei ole kusagil seesugust  ega häda laada platsil näinud, kui mincwal sügisel Kurcsaare „linna" laadal, 15. Septembril. Seepärast oleks minu ja kõige Saare rahwa palme nimetatud linna waliisuicle. paremat, see on suuremat laada olnu muretseda, kui soowib, et rahu ivaüneks ja kauplemine edeneks ' See on m imL.nc. Lmne laa: mis leige suu.em on Saaremn.cn.iie pal-n maaema raa-