kui ta nende auu riisub ja jalge alla tallab, neist ka palju peenemad pahategijad kui endised. Meie loodame selles asjaS täieste Wene Keisri armu peale, et Ta selle hirmsa trahwi.ära kantama saab, mis meie rahwa elu-üdi nõrgustab. Kuidas wõib üks üks mana ehk noor mees oma maimu ja keha meel ise auuStada, kui lööjameeS teda inimeste ees juba nii ära on teutanud. Kuidas wõib paleuslik maimu harimine seal meel asuda, kus tema kandja, maimu tempel, mis südame näu järele loodud, mudasse on tõmmatud; kus nagu JeremiaS Jerusalemmast ütleb: Su häbedus on paljaks tehtud! Meie ei kahtle mitte selle üle, et uus seaduse andmine oma silma ka selle wananenud ihunuhtluse peale saaks heitma ja teda hauda kandma. Meie oleme ühe wägewa Isaliku Keisri truuid alamad, ning see Kõrge Isa ei saa ka oma laste ihuteutust igaweste kannatama.  On aga keegi inimeste liigist oma eluwiisi läbi wälja heidetud, olgu kas rööwel mõi mõrtsukas, see poodagu ära ehk antku talle mitsa hirmu, sest ei tule Eesti rahwale milgi! kombel enam kahju. Aga auusad EeSti rahwa liikmed, kes kui inimesed jo weikest  süüdi ka wõiwad teha, ärgu saagu mitte selle hirmsa karistuse alla heidetud, sest see ei teuta neid mitte üksi, maid terwet rahwast ühes! Üks rahwas, kes mitsa hirmu all seisab, ei mõi millalgi meheks saada. Poliitika ringwaatus. Wenemaalt. Meie teatasime wiimate, et 10. Märtsil Odessa sadamast üks laew 806 väljarändajaga  teele läks, et neid Ufsnri-maakonda Ida- Giberi randa viia. Nende väljarändajate kohta, Moskva Zeitungi lähemad sõnumid. 1. Juunil 1882 Kõige kõrgemalt kinnitatud Riigi nõuukogu heaksarvamine  tähendab, et riigi valitsusel nõuu olla aastast 1883 saadik iga aasta 250 talupoja perekonda oma kulu peal Eüroopa-Wenemaalt Lõuna-Ussuri maakonda  viia laSta. Esmalt olnud riigiwalitsusel küll nõuu esimese 10 aasta sees iga aasta 500 perekonda saata, aga kulud olnud nõnda suured, et 250 leibkonna  juure pidanud jäema. Riigivalitsuse nõuu olla selle juures see, Ufsuri -maakonnas Wene talupoegi  elama asutada, et Hiinlaste fisserändamine väheneks, keS tänini hukgani tähendatud maakonda asufivad, ning maad päris Hiina-maakS ähwardasiwad teha. Et väljarändajad oma uutes elupaikades tubliste võiksiwad elama asuda, selle eest on riigivalitsus  igapidi muretsenud. Tähendatud 250 perekonna  reisikulu ja ülesse pidamine teel tuleb üksi 75 tuhab rubla maksma. Wiljaseemneks on 250 tsetwerti  kaeru, 125 tsetw. ernid, 500 tsetw. nisu ja 150 tsetv. hirse ja mitmet seltsi aija-wilja seemneid 10 tuhande rubla eest valmis muretsetud. Esimese IV- aasta ülesse pidamise kraami on 75 tuhande rubla eest valmis ostetud, nõndasama ka 10 tphat rubla eest rauuda, terast, põllu- ja käsitöö riistu j.n. e. Maja ehituste peale saab iga väljarändaja hingele 100 rubla võlgu antud, ning peale selle saavad nad 2000 vankri ratast, 40 veskikivi j. n. e. kaasa. Iga perekonnale antakse 15 dessatiini maad, mis igaüks oma tahtmise järele võib välja otsida; ka tööloomad antakse kohal ja paigal ilma hinnata. Ülepea on valitsus ka kõige vähema asja eest hoolt kannud, mis uut asudust võiks edasi aidata. Sellepärast ei kahkle ka keegi, ?t asujate käsi heqste saab käima, „Moskwa Zeitung", kes neid teateid toob, soovib selle ettevõttele kõige paremat õnne, nmg täheüdab lõpeks väga õigeste, et soovitav oleks, km uueS Ussuri koloniis esimestes aaStateS vaimustavate  jookide müümine sootumaks saaks ära keeletud. Kuda kuulda, üheksatõistkümmend väljamaa  printsi kroonimise pidule tulema, nende seas ka Rootsimaa trooni pärija ning Bulgaria ja Monteneegro  vürstid. Saksamaalt. Kellegi töise riigi valitsejad ja ülemad ametnikud ei ole läbikaudu kõik nõnda aina vanad mehed, kes juba ühe jalaga haudas, töisega haua kaldal' seisavad, kui Saksa riigi omad. Bismark on vana, keiser Willem veel vanem. Mõlemad on viimasel ajal ühte lugu haiged ja hädalised, mis ameti talitustele palju takistust teeb, nõnda et ei riigipäew ega saadikute kogu oma töödega edasi ega tagasi ei saa. Bismark peab suure igatsusega riigiministri  von Bötticher'i koju tulemist ootama, kes teda tuhandetest talitusest vabastaks, mis vana hädine mees enam ei ütle arakannatada jõuudvat. Sakslastel  on kuulsast Bismark'ist hale meel, et see ka haiguse ajal rahu ei saa, aga mõned neist jälle ütlevad: paras vana mehele! kes teda käskjs käte jalgega waSta seista, kui seaduseks taheti teha, et iga riigiminister ise oma töö eest wastutaja peab olema. Et Bismark seda seaduseks ei lasknud teha, sealtep ta piin nüüd tuleb, mille all ta peab kannatama. Seisaks  ta praegu wastutajate riigiministrite eesotsas Hi ükS nende tauline, siis poleks ta küll mitte nõnda wägewam" kui ta praegu on, qga ta wõiks HM kartuseta mõneks ajaks oma termise kosutuseks ametist eemale jäeda ning oma elust rõõmu tunda. Nüüd aga, kus tema ükst kõige asja tegija ja wastutaja  on, peab hoolega selle peale walwama, kuda v. Bötticherl kui sisemise riigi ameti eesistniku terwisega  lugu lähab, ning on see paha, siis tohi Bismark'il ei pea- ega muud walu olla, waid peab tööd tegema, ütelgu terwis sinna juure mis tahab. Prantsusemaal on surnud Gambetta asemele Sigismund saadikuks walitatud. Louise Michel, tuttaw 5 mässaja naesterahwas 'wõeti wangi, sellel põhjusel, et ta ühe salga juhataja olla olnud, kes sõja riistade abil ühe pagari poe ära riisus. Nõnda käib wabatriigi walitsus kõigiga, kes tema wasta mässamist püüawad sigitada, karedalt ümber. Sellepärast on ka kõik tuuli peade katsed tänini nurja läinud ning priiriik seisab kindlal jalal. Üks Prantsusemaa tähetundja, nimega Nostradamus,  kes seitsmetõistkümnemal aasta sajal elas, kuulutas  Prantsusemaa, tulewiku ilusas salmides mitme saja aasta peale ette. Tänawuse kewade ette kuulutuse  salmis ütleb nimetatud tähetundja, et aastal 1883 kewade, kui Prantsuse riigi asjad sassis olla, üks lonkaja mees riigi peasijaks saada. Mitmed kerge usulised wabatriigi wastalised, seletawad seda nüüd nõnda ära, et kuulutus graaf Schambordl kohta käiwat, sest et see pisut lonkab. Olla ette kuulutus õige, siis pidada sellest trooni himustajast tänawu tõeste Prantsuse kuningas saama. Tühi lootus, ütlewad wabatriiklased, aga wõi narilasi ilmas wähe on, kes sarnast jõledust usuwad. Inglise ja lirimaal kestab hirm mässajate eest, kurjategejate kinni wõtmised, nende protsessid, uued kuritööd ja muud sarnased kurwnd asjad ikka edasi. Seal kõrwal aga näitab Inglastele töiste riikide asjade üle lärmi tegemine rõõmu tegewat. Nõnda toowad Inglise ajalehed weike Aasiast Armeenia kohta ühte lugu rahutumaid sõnumid. Üks neist läheb koguni nõnda kaugeke, et tõendab, Armeenlased ei olewat Türgi wfllich,?ega sugugi rahul; nende seas liikuda soow, Wene walitsuse alla saada. Saksamaa poliitika lehed ei näita sugugi aru saada wõiwat, mis niisugune lärmi tegemine peab ' tähendama, kuna ometi Armeenias lugu sugugi halwem ei olewat, kui mitmesgi töises Türgi riigi jagudes. Jällegi on kuulda, et Inglise pea-minister Gladftone tõeste ameti saada maha panema; peale sette olla ministeeriumis  weel muid tähtjaid muudatust oodata. Kui need kuulujutud tõeks peakstwad minema, siis ärwatakse  Lord Hartington uueks peaministriks saawat. Türgi ja Saksamaa wahel näitab õiete suur sõbrus walitsewat. Endine walimiste asjade minister Said pashaa on Berliini saadikuks walitatud. Keiser Willem olla ise sultanile soowi awaldanud, et see 10 Türgi ohwitseri Saksamaale saadaks, kus ta neile Saksa sõjamäes head kohad ja suurt palka tõutab anda. Seda soowi saab sultan täitma ja kümme kõige paramat Türgi ohwitseri Berliini saatma. Sultan nõuudis weel Pealegi, et weel kaks Türgi ohwitseri Saksa kõrgemate sõjaülemate sekka teenistusesse saaksiwad  wasta wõetud, kus nad endid sõja kunstis wõiksiwad täiendata. Saksa keiser oli sellega sedamaid tahul. Türklastel näitas kõwa nõuu plewat, oma lagunud sõjawäge Saksa ohwitseride abi! jälle pukki ajada, ning kiidawad, et see uuendamise ja parandamise  töö tänini wäga head wilja olla kannud; lühikese aja pärast saada Saksa ohwitserid neile niisuguse korrapäralise wäe loonud olema, mis kartuseta kõige töiste Euroopa riikide omade wasta wõida wälja astuda. Lootus kena küll, aga kas kukkur sõna saab kuulma, on wähemalt kahtlane. Serbias oli ka oma kiriklik sõda ja tuli, mis nüüd aga täieliku ministeeriumi wõidnga on lõppenud. Wasta hakkajad ja tõrksed waimulikud pidiwad nina norgu tõmbama ning ennast riigi walitsuse alla alandama.  Serbia piiskopid oliwad, kui kuningas uue kiriku seaduse kinnitas, mille järele riigi walitsus piiskopide-walitamiseft osa wõib tpõtta, ennast kõik ametist selles lootuses lahti palunud, et kuningas kartuse pärast, waimulikud ja rahwas hoida piiskopide poole, ennem omad ministrid saada kautama, kui neid ametist lahti laskma. Aga mehekesed Alamad waimulikud, kelle elukorda riigi walitsus palju oli parandanud, ning rahwas jäiwad mõlemad täitsa erapooletuks.  Kuningas oleks nüüd piiskopide ametist lahti palumist wõinud wagust wasta wõtta, aga koo- lide minister katsus enne weel kord tõrksejele piiskopidele  mõistust paha ajada. Alles siis, kui ka see asjata oli, wõttis walitsus nõuuks, uute piiskopide, kui ka metropoliiti walitamist uue kiriku seaduse järele toimetada. Piiskopide kius ja kangekaelus tuetas ennast selle lootuse, peale, riigivalitsuse püüdmine oma tahtmise järele metropoliiti ja uusa piiskopist walitada, saada, kui nemad ennast kõik korraga lahti coõtawad, juba sellepärast nurja minema, et kõigis Serbias stis enam mitte ühte piiskopi olemas pole, kes uusi kiriklikult wõiks ametisse pühitseda. Aga see lootus oli petis ja tühine. Koolide minister  palus Ungria Karlowitz'i patriarhi, et ta uute Serbia piiskopide õnnistamist oma toimetada wõtaks, mis see ka teha lubas. Juba 1. Avrillll astus kommisston kokku, kes uued piiskopid walitab, ning Serbia riigi walitsus on seega mehiselt näinud, et kõiki waimulikusi piirides ja sõna kuulmises wõib pidada. Omalt maalt. Wiljandist. Juba mõne aja eest kuulutasiwad ajalehed, et ühe Tartumaa talupoja Jakob Soome kaebdus ülemal pool asja on annud, kõigile Balti kohtutele käsku anda, et nemad Wenekeele sisseantud kaebdusi ja polwekirju mitte tagasi ei tohi lükata, waid neid wasta peawad wõtma. Selle sõnume tegi ~Walitsuse Teadustaja" (Regierungs Anzolger) tõeks. Aga Riigiwalitsus ei ole mitte üksnes selle juure seisma jäenud, waid weel edasi läinud ning ühe Keisrist enesest kinnitatud seaduse wälja annud, mis meile üle tähtjas on. Sellest „Walitsuse Teadustajas" awaldatud  seadusest paneme meie tähtjama koha oma lugejatele  ette, mille järele Riigi nõuukogu on otsuseks teinud, et: „ Läänemere kubermangude kohtud ja walitsused,  ka need, mille talitusi Saksakeele toimetatakse, kohustatud on, palwekirju ja muid paberid wasta wõtma, mis Wene ehk Eesti wõi Läti keele kirjutatud  on. Neist palwekirjadest ja muist paberitest, mis kas Wene ehk Eesti wõi Läti keele on kirjutatud,  saab, kui tarwis, kohtu poolest asja edasi ajamiseks  õige Saksa keele tõlk walmistatud." See on Keisri poolt malmist tud uus seadus, mis meile ülitähtsas on. Kõik m. . -ahwameeleliste püüdmised keelte küsimuse kohta . EeSti ja Läti keelele Saksa keelega ühesugust õigust. Selle uue seaduse tulu saab ennast peagi ülesse näitama. Eestlaste talitus Balti kohtutega saab feega palju kergitatud. Eratõlkide ja kõige nurga-adwokatide tegewus,  kes tänini sagedaste kohtukäijaid talupoege weriwaeseks  imesiwad, saab kahanema ning need, kes tänini  tuapoiselt ehk kutsarilt õpitud Eesti keelega küllalt  korda saiwad, saamad aegamööda sunnitud olema, Eesti keelt Ikui tarwiliku asja õppima. Seegi aeg wõib pea kätte tulla, kus ühel ilusal päewal ära hakatakse tundma, et „ Noor-Eestlaste" nõuudmine päris loomulik on, et, kui amet rahwa keele tundmist nõuuab, kool seda peab õpetama. Wene keelele ei ole selle uue seadusega Läänemere kubermangudes mitte iseäralisi uusi õigusi antud, waid ta on Saksa keelega ühe õigusliseks tunnistatud. Kuna nüüd Kõrge Riigiwalitsus  ka Eesti ja Läti keelele needsamad õigused andis, on ta selgeste näitanud, et meid mitte wenestada  ei taheta; ka see on meile tähtjas. Wenestuse tont, millega „ Tallinna Sõber" ja seltslased alati rahwast hirmutasiwad, kui siin ja seal rohkem riigi keele tundmist ja riigi rahwaga tutwustamist soowiti, ei taha edespidi wist ka enam wanal wiisil mõjuda. Kellele oleme meie siis nüüd selle kõige eest tänu wõlgu? Muidugi teada kõige pealt meie armsa Riigi- Jsale Keisri Majesteedile. Siis aga ka kõige Wene rahwale üleüldse, mille kõrgemad liikmed kui ülemad riigi ametnikud ka selle küsimuse seletust eest meie tänu ära teeniwad. Wene rahwas on era ja awalikul  wiisil oma ajakirjanduses meie õigete püüdmiste ja soowide poolt seisnud. Sellepärast ei ole mitte ime, kui ka Eesti rahwa armastus meie suure riigi pärisrahwa wasta päew päewalt ikka enam kaswab, ning Eesti rahwas ennast Wene rahwaga sõbrustab. Kes tahaks ehk tohiks meile seda pahaks panna, kui meie niisuguste oluõpetuste peale waadates, Wene keele õppimist enam ja enam tähtjaks hakkame pidama, mitte üksnes sellepärast, et ta meile igapäewases elus palju tulu saadab, waid ka sellepärast, et ta meie suure riigirahwa keel on, kes ennast alati kui meie alandlikude  elutingimiste sõber on ülesse näitanud! Liiwimaa kroonimise püha saadikud. Omal ajal teatasime, missugused mehed Eestimaalt kroonimise  püha saadikuteks on walitatud. Kord nimetas ka „Heimath" neid wallawanemaid, kes Liiwimaalt