Tallinna Sõber N 46. KuueS aastakäik. Tallinnas, lk. Tallvc-knn Minal IW. Alltiildar aealkht Ckstirshaiale «aal ja linnades. Tuleb ükskord nädalis wälja. Raksab Tallinnas ZiudforS'i päriate trükimaja»: ,Ma« S rubla, 40 kop. p»»l--aStae 1 rubla 40 ksp. Ksju ehk postiga saadetud: aastas S rnbla pool-aaStaS 1 rubla 70 kap. Kuulutused maksawad iga rea ehk selle aseme pealt k kop. Tellimised wöetsrse wasta t Tallinnas: Kwdfsrs'! päriate trükimajas. ?«terourgts: Z. S. Seelaudt, H S 4. Tartus: W. Just. -Aakweres: K. Wattty. haides: A. Seidelöerg. Kapsal»-!: H. Ksllöerg. Kihutas: 11. Mtlner't poodis. Mljaudis: H. Z. Kar-w'i raamatupood. Knurefaares: W. Kange.—Maal: kuida iseäranis kuulutakse. Wastaja redaktor: 33. F- Eichhorn. Elab Valtiskis, kirjad käiwab Bsltiski (Baltischport LuziiüouiS-IIox?^.) Register: Natuke meie rahwakoolidest ja nende ülespidamisest. Omalt maalt. Tallinnast: Linnakorra muutmisest. Aktsiisi asjuü. Uued plomb>d. Raudtee asjust. Linnasaadiknte kogust. Väljarändajad. Margused ja teised pahateud. Ilmad. „Linda' koosolek. Kurgja müümisest. Virumaalt: Pahateud. Tartust: Suurkooli asjust. ..Vanemuine' uuS saa!. Õpetatud Eesti Seltsi koos- !! olek. Talwe hakatus. Wiljandi maakonnast: Uus koolimaja. Pahateud. Pärnu maakonnast: Hobusewargad j kinni wõetud. Liisuwvtjad. Torm. Riiast: Petti iiriln lõhkumisest. Tulekahju. Aastra Seltsi asjust. ! Peterburgist: Keisrikojast ja kõrgeist ametnikkudest. Keonstadti lahelt Wveralt maalt: Saksamaalt  Austria!  Ungrumaalt. Prantsusmaalt. Inglismaalt. Türgimaalt. Ameerikast. Jutu leht: Pärijad. Natuke meie rahwa koolidest ja nende ülespidamisest. (Lõpetus). Kust peab see raha tulema, kes peab seda maksma? Kõige loomuslikum on muidugi, et laStewanemad ise maksawad, et koolilaste eest kooliraha maksetakse, koolmeistri  awaliku palga ja teiste siSsetulemiSte lisaks. Sedawiist  on asi kõigeis teistes koolides, sest esimeses joones peawad ikka wanemad ise oma laste kaswatamise eest hoolt kandma, laste kaswatajaid ja õpeatjaid üles pidama. Uuemal aeal on selle wasta mitmelt poolelt räägitud, nimelt nende wabameeliste ringkondade poolt, mis wabaduse  mõistlikust piirest üle, Sozialistlaste ehk seltSrahwaslaste  inõttekonua poole kipuwad. Need tahawad lastekaSwatamist  täitsa seltskonna asjaks teha. Nende aru järel peab seltskond koolist ülespidama, sapsed peawad täitsa maksuta kooliõpetust saama, aga ka ühel määratud aeal wanemate, ehk õigem-emade hoole ja wõimnse alla langema, seltskonna omaks saama. See oleks muidugi seltskonna wägiwald üksikute seltskonna  liigete ja nende laste üle, mis mõistliku ja soowitawa  wabadusega kuidagi kokku ei mahu. Aga ka Ristiusu õpetus ja seaduslik, seisuslik elukord parimad, et jõukamad waesemaid üleüldse, kogudused oma nõdremaid liikeid iseäranis, pealegi aga weel lastekaswatamises, tuetaksiwad. Mitte ainult ei ole see kristliku osawõtmise waõta kui üht last ilma õpetuseta üles kaSwada lastakse, waid see on ka koguduse kasu waSta, sest üks õpetamata, harjutamata ja taltfitamata inimene langeb wiimaks ikka koguduse koormaks ja teeb kogudusele  pärast mitu kümmend kord rohkemat kahju ja kulu, kui tema korraline kaswatamine maksnud oleks. Kogudused  peawad siis ka ikka üheskoos oma koolide eest hoolt kandma ja peawad selle üle walwama, et ka waesemate ja hooletumate liigete lapsed kooliõpetust saamad, kui muu uõuu ei aita, siis muidugi koguduse kuln'peale. See ei keela aga korralise kooliraha makstmist mitte sugugi, waid teeks ainult koguduse kohuseks, nende liigete laste eest omalt poolelt maksa, kes ise maksa ei jõua ehk kelle poolt muidu maksu loota ei ole. Juba enne oleme meie selle asja peale tähendanud ja oleme ka tähendanud, et selle juures mõisaherrad oma mõisarahwa laste kooliraha eest waStama peaksiwad, wald wallarahwaz laSte kooliraha eest. Kuida mõis ja kuida wald seda asja pärast oma teenijatega  ja liigetega seletawad, kas nende käest laste kooliraha  wälja parimad ehk pärimata jätawad, see jäägu igaühe  enese toimetada ja talletada. Kooliraha maksmine iga lapse pealt oleks aga ka juba sellepärast käsuline, et seeläbi koolmeistri waew ja koolmeistri kasu wähegi üksteist wälja kaaluksiwad. Kui koolmeister mitte iga lapse pealt maksu ei saa, siis õpib tema kergest iga koolilast paljaks koormaks pidama ja koolilaste hulga wähenemist soowima. Mis seal teha, tema on jo ikka ka paljas inimene, kes rohkem ehk wähem oma kasu mõjuduSte all seisab! Kui palju kooliraha maksa tuleks, seda wõib ja peab iga wallawalitsuse hooleks jätma; seda wõib selle järel korraldada,  kuida igaS üksikus paikas koolmeistri awalikud, kindlad  sissetulemisel» suuremad ehk weikemad on. Meie arwateS  parimad aga nüüdsed elutawitused, et walla-koolmeistril  wähemast umbeS 240 rubla aastast sissetulemist peab olema. Aga ka teistwiisi kui palja puhta rahaga, wõiwad kogudused oma koolmeistrite elukorda kosutada Ma mõisad ja wallad ühel meelel. Walla-koolmeistrid on meie kodumaal ainult talwel alalises ametis, suwel on neil rohkeste wallalist aega, mida nemad oma elukorra kohendamiseks  tarwitada wõiksiwad. Nüüd on aga küsimine: kuida nemad seda aega kasulikult tarwitama peawad. Kingsepa, rätsepa ja teiste käfitöö-meeSte ametid ei mahu koolmeistri ametiga kokku. Nii auusad need ametid iseenesest  ka on, siiski saab nende läbi mõtete ringkond ikka rohkem ehk wähem kokku kortsutatud; koolmeister on aga ikka rohkem mötete-meeS kui tegewa tööde meeS, ja tema peab seda ka olema. Enamist igas paikas on koolmeistritel  suuremad ehk weikemad maakohad, mida nemad suwel ise hariwad ja koristawad, ja mis ka juba rohkem nende ametiga kokku mahub. Ühelt poolelt ei ole need kohad enamist aga suured küll, et nendest koolmeistri elutarwitustele  mõjuwat abi loota wõiks, teiselt poolelt ei wõi ka koolmeister suurema maakoha pidajaks hakata. Suurem maa-majapidamine tarwitab ka talwel peremehe alalist ülewaatamist;  korralised maatööd hakkawad osalt enne peale kui kooliaeg lõpeb ja keStawad osalt ka siiõ weel edasi, kui korraline kooli-aeg juba jälle alganud on. Ka suwel on koolmeistril mõnda ameti talli tust, mis tema põllutööd tülitakS, ja sulastega põllutööd ühe koolikoha peal teha, sellest tuleks wähe ehk ei ühtigi wälja. Suurpöllu-pidajad,  kes sulase ihurammu juures kunst-põlluriistu tarwitawad, wõiwad sulastega tööd tehes kasu saada; weikepõllu-pidamine  toidab üksi fiis peremeest, kui tema oma perekonnaga wõimalikult üksi kõiki ära tallitab. Muidu maksab tema kohta see sõna, mida nimelt Saksamaal juba ammu tähtsõnaks  wõetud: ,Hans külwab, Hans leikab, Hans sööb ära ka". Tülidest ja pahandustest jätame rääkimata, mis suurema pere ja palgaliste pidajatel nendega ikka juhtuwad  ja mis koguni mitte koolmeistri ametiga kokku ei mahu. . Käsitöö amet ega suurem põllutöö amet et taha koolmeistri  ametiga kokku mahtuda, aga aidniku amet ei mahu mitte ainult koolmeistri ametiga kokku, waid oleks koolmeistrile weel suureks waimu-karaStuseks ja wõiks temale head kõrwalist sissetulemist anda. Kogudused peakfiwad  wõimalikult iga koolimaja juure ühe suurema puuwilja,  kecduwilja ja linnupuu aia asutama. Aidntku tööd tarwitawad küll ka kewadel ja sügisel aega, kuS koolid weel ehk juba jälle, käimas on, aga mitte waga palju, ja ei wii aidnikku iialgi kaugemale kottu ära, ei karmita ka mitte peremehe enese alalist tööd waid rohkem juhatust ja ülewaatamist. Tema enese nõdrem perekond wõib seal kergemaid tallitust toimetada, ka kui aeg-aealt wahe-tundidel  koolilapsi abiks wõetakse, siis ei tee see neile mitte kahju waid rohkem kasu. Ka sellest wõiksiwad koolilapsed selget kasu saada, wõiksiwad ennast koolmeistri juhatusel aidniku lallitustega ja kasuliku ja kahjuliku taimetega tutwustada, kui nemad suwel aeg aeall koolmeistri aida, kergemale tööle tuleksiwad. Koolmeister aga saaks omast aiast keeduwilja ja puuwilja omaks majatarwitusekS  ja müümiseks, wõiks puukooli asutada ja noore puude müümisest head kasu saada. Puukoolidest oleks aga kõigel  kogudusel noori puid oma enese wiljapuu-aidade asutamiseks  ja täieldamiseks, ligilähidalt ja paraja hinnaga saada, ja sellest algus-iStandusest kaswakfiwad talukohtade wiljapuu-aiad wälja, mida talukohtadel kaunistuseks ja kasuks nii wäga tarwis on. . Kord kirjutafiwad mõned lehed suure wammstusega pops-aidnikkudest, keda lõhutud talukohtade kildude peale asutada soowifiwad. Selle wasta oleme meie sel aeal kõigest jõust wälja aStunud, sest esiteks et tohi meie talu- kohad mitte killutatud saada, muidu laguneb ja nõrkeb meie maarahwa känd ja tugi, meie taluseifus ära; teiseks ei toida see amet üksi mitte oma peremeest, pealegi weel, kui kõik maa seesuguste popS-aiduikkudega täidetud saaks, kes oma kaupa üle tarwituse kaswataksiwad, hinda maha rõhuksiwad ja waesuse ja wiletsuse fisse langeksiwad. Aga koolmeistritele oleks see amet kui kõrwaline teenistus just loomuSlik, oleks pärast kõige kogudusele eeskujuks, noore wiljapuude ja aia-seemnete turuks, ja noore sugule aidniku  tallitust tulusaks harjutamiseks. Seesugused koolikohtade aiad peaksiwad aga esiteks kõige koguduse poolest, ühest jõuust ja nõuust asutatud, korraldatud ja joonele seatud saama, sest nende asutamine tarwitab ikka rohkem tööd ja tarwitab ka raha, mida koolmeistril nii palju anda ja kulutada ei ole, mida tema kaest ka pärida ei wõi, sest need aiad jääksiwad koguduste ja waldade omaks, niisamati nagu koolimaja kõige oma riistadega ja teiste tarwttuStega. Kes maal elab, sellel on ikka tarwis niipalju keeduwilja  omast käest kaSwatada, kui tema majapidamiseks kulub, ja temal on niipalju heina tarwis, et temal piim ja aeg-aealt ka liha omast käest saada on; muidu lahewad need igapääwased tarwitused wäga kalliks ja aeguti ei ole neid ka koguni saada. Nenda on ka koolmeistriga. KülaS ei ole turu, kust koolmeistri abikaasa igapääwafeid tarwitust  osta wõiks, ja neid pere perelt otsima ehk , ajama" minna, see wiidab palju aega ja ei mahu ka koolmeistri ametiga ega tema ametliku seisukorraga kokku. Koolmeister  peab lahkuses igaühega elama; kuida aga inimesed nüüd kord on, elawad nemad ikka siis kõige suuremas lahkuses üksteisega, kui neil üksteise käest kõige wähem tarwis on. Heinamaad on enamist igal koolikohal, ja kus seda mitte ei ole ehk mitte küll ei ole, seal wõiksiwad taluperemehed omast käest nii palju heinu ja põhku lisada, et koolmeister ühe ehk kaks lehma ja paari lammast üle talive pidada wõib. Hulga peale on see weike all, aga koolmeistri ajapidamisele annab see kindlat põhjust. Peaasi on aga rohu-aid, oma kodutarwituseks ja körwaliseks teenistuseks,  ja rahapalga lisamine, aea-kohalist ja paiga-kohalist tarwitust mööda. Nahivakool on rahwahariduse juur ja põhjus. Kes rahwaharidust tõeste soojas südames kannab, see pidagu hoolt malla-koolmeistrite. elukorra lahkendamise  ja kaunistamise eest. See kannab tuhatkordse kasu. Ehk oleme sellega järelmötlemist äratanud. Zumal andku! Omalt maalt. Tallinnast. Riigiwalitsus on ära tunnud, et Linnakord,  see uuS linnade seadus, mis nüüd ka Vallimaa kubermangude linnades maksab, mitmest tükist parandamist tarwitab, ja on selle poolest Kubernöcide arwamist kuulda nõudnud. Cnamist kõik Kubernörid on arwanud: j) Valimise  korda tuleks niipalju muuta, et suuremates linnades linnajagude kaupa Linnasaadikuid walitakse, nenda et mõni jagu mitte ilma eestkostjateta ei jää; ka oleks waja üürijatele  walimife õigust anda, sest muidu jääb palju linnarahwaft  ilma eestkostjata. 2) Korraldamise ja täitmise wõimuS ei peaks mitte ühe ja sellesama käe alla jääma; ka ei peakS Linnapea mitte korraga Linnasaadikute-kogu, Linna ameti ja Walikogude juhataja olema. 3) Riigikohtule  ülewaatamise ja osawõtmise õigus linna-asjadeS, peakS laiendatud saama.