Tallinna Sõber 6. KolmaS aastakäik- Tallinnas, ö. Kniinlaknu pääwal 1881. Ileöldnt aealrht Eestirihwllle «aal ja lianadts. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab TaMnnaS LinbforS'i pSriate trükimajaS: aaStaS Ä rubla, 40 kop. pool-aaStas 1 rubla 40 kop< Koju ehk postiga saadetud: aaStaS 3 rubla pool-aastas 4 rubla 70 kop. Kuulutused maksawad iga rea ehk selle aseme pealt s ksp. Tellimised wbetakse waSta: Tallinnas: Lindfors't pärtate trnkimazas. Reterönrgis: J. K. Seelandt, Osuuspeuna 54. Tartus: W. Just. Sernus: K. Aude,viita. Aakweres: L. Wattly. haides: A. SeidelSerg. Kapfalus : H. li. Kollöerg. Knresaares -HH -sänge. Kmvkas: A. Kr. Itaudkepp. Maal: kuida iseäranis kuulutud saab. Wastaja redaktor: W. F. Eichhorn. Elab Nõmme mõisas, kirjad laitvad Kilfi jaama kaudu. (Ass Lõ.) ReMter: Nmmewaht peab walwama. - Omalt maalt! Talliunast ! Maapääw lõpetud. - Uued kohtuherrad. Barou lltsküll-Eüldenbaud 'j. Aealehtede lepUuS. Tuisud. Raudtee asjust. Peterburgist. K. K. Suurwiirst Mihhael Nikolajcivitsh Pcterburgi tulnud. Kuupalgad. Järelsõnumid Ahhal- Teke sõeast. - Ahhal-Teke põgenikud PersiaS. -- Raudtee õnnetused. - Kuuramaalt: Pohzawalgus; > külm ja Wene-Preussi piirelt: Merine tüli, Kijewist: Nihilistid. Odessast: Kodukäija. ! Wõeralt maalt: Saksamaalt. Austria-Ungrumaalt. Prantsusmaalt. Inglismaalt. Balkani pool- I Marest. Egnptnsemaalt, Ameerikast, Jutuleht: Adrataln lesepõlwes. Maja- maa- ja põllupidajatelt. ! Kiriku teadused. Nurmewaht peab walwama! Selle aastakäigu eeskõnes kirjutasime meie: Ms tallitsemata körwewaim astub meie päiwil läbi maailma,  nimetab ennast nende kena sõnade teutamisekS abadus" ja nimetab ennast ,edendu s", kiidab ,aga üksi seda wabaduseks, mis tallitsemata üle „ tormiliste piirete kargab ja üksi seda edenduseks, ,mis tuntud teest lahkub ja haganatega ühes wilja, prügiga  ühes esiwanemate kõige paremad pärandust wälja,  pühib," j. n- e. Et meie sellest maimust rääkisime, mis ennast Jumala seaduse ja usuõpetuse waSta tunnistas ja pärast mitmes koledas kiirjatenS ilmaliku walitsuse ilmutas, seda möistsiwad küll kõik mõistlikud lugejad. Uks aga ei ole seda mitte mõistnud ehk ka mitte mõista tahtnud, ja se üks ou Mälgus". Aealeht. mis selle kiitliku nime all wäljatuleb, kirjutab: pEesti seitung , Tallinna Sõber" on oma uue aasta ,efimiseS numbris kuulutanud pea kõnes, et üks tallitse„mata  kõrwe waim (?) meie päiwil läbi maa astuda, ,tema nimetada ennast nende sõnadega teutamisekS »wapbadus"  ja ,edenduS". Siin jääb arusaamata asjaks, ,Tallinna Sõber" neid kahte sõna pwabadus" ja körwetatud maimuks julgeb nimetada, sest meie x,aru järel on ,wabandus" elu ja tegu. Seal juures suurusteleb ta, et Sõber olla Eesti rahwuse alles photdmuse ja auu eest laiemal wainul wälja astunud, „kui mõned Wene aealehed Eestlaste ja Lätlaste Wenesptamist  parimad. Selle lause taha peab kõige wähem ,kolm küfimise märki panema ja riips meel juure, et kolm p kasin on. Eesti ja Läti rahwa Wenestamisest ei kumbki rahwas meel midagi kuulnud, kust hallikast ,Sõbra wehklus wälja imitseb saame sedamaid kuulda. Saksakeele ajalehed olla selsamal maimul Läti rahwuse kostnud. (,Tallinna Sõber" nummer esimene)". Kuida noore pWalguse" noored silmad juba nii töntsiks  läkfiwad, et suurte tähtega trükitud kirja õiete lugeda ei seleta, seda ei suuda meie wäljaarwata. Meie ei sa ka õiete aru, kas on pWalgus" meie kirjast üksi kolmandema,  neljandema käe läbi midagi kuulda saanud, wõi kas tahab se leht meie kirja meelega solkida ja oma lugijaid eksitada. Et meie wabanduse ja edenduse teutajaid ja teatamist, se on nende sõnade ja tähenduste wõöriti seletamist  wõöriti;a kurjaste tarwitamist, „kõrwewaimuks" nimetanud oleme, seda mõistab igaüks, kes õiete lugeda oskab ja arusaava tahab. Et sesugune waim läbi maailma astub, seda teab igaüks, kes wiimiste aegade koledaid ilmumist tähele pani. Kuida stis Mälgus" ise meie kirja õieti lugeda ja õieti järelkirjutada ei seleta? Kuida Mälgus" neid ilmumist ei näinud, mis kõiki paremad maailma kohkuma ja wärisema paniwad? Arwab Maigus" heaks, meie wasta wöidelda, stis tehku seda. Siin ei tee Mälgus" seda aga mitte, maid kannab ise midagi meie kirja stsse, mis seal ei olnud ja teutab stis scda, oma lugijate ees, lugijate ees, kellest arwab, et need meie lehte ei lue, ehk et juba unustastwad, mida lugestwad. On se auus? Mälgus" salgab, et Wene aealehed Eestlaste ja Lätlaste wenestamist pärinud olekfiwad. Lugegu meie lehe möödaläinud aastakäigu Nr. 44 Nr. 45 läbi ja lugegu  need Wene aealehed läbi, mille peale meie seal tähendasime.  -- Ka meie lugejaid palume meie, möödaläi- Wud aastakäigu Nr. 44 ja Nr. 45 ja selle aastakäigu Z Nr. 1 uueSte lugeda, et aru saakstwad, kuida paha taht- mine meid sunnib, wale ja solkimise waSta wõitlema. Päikese kiirud käiwad otsekohe hea ja paha peale. .Rakupillt  Walguse" kiirud põiklewad, katsuwad pea midagi katta, pea midagi wõõriti kujus lugijate ette tuua. Sellest  ei wõi lugijatele kasu tulla ja põiklew lambike ise wvib ka pea kustuda, et muud üle ei jää, kui natuke paha haisu. kasu ei näita meie kena Eestikeelele need solgitud  wöerakeele sõnad ka tooma, millega Mälgus" seda keelt, kui kerjaja kuube paikab, kui näituseks: .rehwormateerima"  .rekomaudeerima" .potstaljou" -- .mes- LiS" j. n. e. Koguni pahaks kipub aga iga haritud lugeja süda minema, kui .Rakupilli WalguS" oma inetuma kaardimängu,  ehk .partei" (!), juures, kuida seda nimetab, Eesti kangelast, Kalewipoega ütelda laseb: sSee oli omast kohast kena mäng ja teda (!) tuleb .meeles pidada. Mälgus" lõi teised kõik, käuhli' (!!) .laua alla ja tegi ninakopi: säh, kui tahad kõll, kõll! . efimise korra pealt turakad! Eks tulge weel, kui tahate, .turakad mängima! Phwui, häbi, häbi! Nüid on ise ükfi .sellepärast Mälgus", aga teised must". (?) Ei, kallis, .suur ja selge Rakupilli walgus", ei meie (Eesti aealehed) himusta ühte seltsi tulla, kus meie keelt sedawiifi solgitakse ja kõiki haridust jalgadega tallatakse! Meie pärast  wõib .suur ja selge Rakupilli WalguS" oma parteid (!) Turu Jüri ja Untsantsaka .mestis" edasi mängida. Need ehk mõistamad ja armastawad sesugust  keelt ja sesugust kõnet meie mitte! On sesugune keel .Walguse" kõne, siis tahame meie ikka .must" olla. Üks nähtaw wahe peab meie wahel juba olema!  Tahab  ennast kõigi nende parteide kõrwa mis paraku, meie rahwa seas juba on, nüüd ka weel .Rakupillil" üks uus partei .Turaka partei" asutada, ja tahab Mälgus"  ennast selle hääleks ja eeSmõitlejaks heita, siis ei wõi meie seda keelata, aga .Turaka partei" liiteks saada ei ole meil wähemadki himu. Kuida Mälgus" malega ja toore keelega ja toore kõnega Eestirahwa ette astuda .julgeb", kui ei oleks kõik Eestirahwas muud midagi, kui aga toores ja halb rahwasalk,  kelle keskist toore nalja peale hirnumas naerukõla oodata oleks, sellest ei suuda meie .aru saada". Meie armates on sesugune toorus Eesti kirjanduses niisamati Eestlaste teutamine, kuida se iga teise haritud rahwa kirjanduses  selle rahwa teutamine oleks. Meie oleme ennast Eesti nurmewahiks tunnistand meie peame ka siin seda oma ametid tallitama. Meie tahame ka siin seda oma ametid tallitada. kui ka tigeda õrilase pesasse pistma Peaksime.  Meie tahame siin, kohe hakatuseks malet, keele roojust  Eesti kirjanduse nurmelt peletada, nii palju kui meie jõud kannab. Koguni jälk ja pölastam on ka se halb kombe, millega Mälgus" Eestirahwa, se on Lutheruse usutunnistuse kirikuõpetajatest  kirjutab, kui näituseks: .õpetajate käpa all seisma" .kogemata 7 kirikhärrad kaela saama", j. n. e> Arwab Mälgus" tõeste juba aja kättejõudnud olema, kus kõik Eestlased nii sügamast langend on, et sesugust hälbi teutamist oma hingekarjaste ja ustawate nõuumeeste wastu salliwad? Armab .Walgus" juba aega tulnud olema, kus meie karjad kui mõeduwalt petetud ja karjastest lahutud oleksiwad, et Uue-Vethlemma õnnistegijal  muud ei kuluks, kui aga oma lauda ust lahti teha? Eesti karjad jookseksiwad juba iseenesest sisse! Ei, Makupilli  Walgus"! Weel elab Eestlaste seas üks kindel ja uStaw sugu, kes ennast sesugusest jõledast halpuseft eksitada ei lase kui se ennast ka „rahwulifeks" kiidab ja poea" hõlma alla peita püüab. Weel elawad Eestlaste paremad mehed, kes seda ema unuSmnud ei ole, kelle warju all suureks kaswasiwad ja haridust saiwad, mis neid nende kaaskodanikude eesmärgiks tõstis. Se ema on Lutheruse usutunistuse kirik ja need paremad Eestimehed ei sa seda oma ema salgama, waid saamad oma häält tõstma ja kõiki seda omast eemale tõukama, mis seda ema ja selle ema teenrid teutab. Makupilli Walgus" ei ole mitte se, kellel wõimus ütelda oleks: Miua tahan karjast liua ja karja tahan mina pillutada". Sel kombel ei kosuta Mälgus" aga mitte auustust oma, se on Greeka-Kathaliigi  usutunnistuse õpetajate ja Preestrite wasta. Sedawiisi  sigitakse tuimust ja põlgtust iga kiriku wasta ja usuõpetuse  wasta üleültse. Sedawiisi kaSwatakse seda kõrwe waimu, kellest meie selle aasta termituseks lugejatele rääkisime, ja kellele õiged nime andsime, sest maim teeb inimeste südant kõrweks ja paliaks! Sedawiisi wserutab aga Walgus" ka paremaid Eestimehi  Aleksandri-koolsst, mille heaks neid kõlwatumaid sõnu kirjutas. Kellel wõib usaldust ühe asutuse oasta jääda, mille eest sedawiisiwöideldakse, miS sefuguste „rahwameeste" eestkostmise ja kaitse all seisab. Mälgus" nimetab eanast se leht ja kiidab ennast Eestlaste walgustaja olema. Pühakiri ütleb: Mgs kui sool tuimaks saab, miska peab seda soolaseks tehtama. Se ei kõlba enam kuhugi, kui wäljawisata ja inimestest ärasõtkuda  jalgega". Kui aga ,Mälgus" pimedaks saab, miska peab seda walgustama? Mälupilti" kargad näitawad aealehe kirjutamist üleültse, wSib ka olla. Mesti" aealehe kirjutamist ükfi, koguni kergeks asjaks pidama. Kiitleda ja ikka kiitleva, ennast ,rahwulikuks" nimetada  ja teisi teutada. teiste kirjast solkimise abil halwaks teha; xMõisnikufi" ja ..kirikisandaid" teutada; uusi maaseadust  Mhwale" tõukada, kui oleks RiigiwalitsuS oma wõimuft juba Makupilli" tarkade kätte annud. ja Viimaks maailmast natuke sõnumid tuua. kui need ka kolm nädalid  wanemad on kui teiste Eesti lehtedes, seda arwad Makupilli Walgus" küll ehk , talupojale hea küll!" olema.  Kas peame nüüd ka kord „häbi. häbi!" hüüdma? Kuuleme natuke ,Rakupilli tarkust: „Suur ja selge Walgus" kirjutab (Nr. 2. ja 3.): „ Korraga kuuldi seitungist wabatlaste ja wanameeleliste „ kohta käredat kära tõstma, aga ast lõppes —õnneks —(!') et Wene riigis ei öeldud Väljamaa sarnatfeid „wabalisi olemagi, waid meie riigis olla kaks ise seltfi kasulik ja kahjulik, mis niipalju tähendas: ühed tõtawad mõistlikult edasi, teised taaruwad wanal harjun d „wiifil tagasi. Palju selles tõde on, wõib selgema mõistusega  igamees ise Mõista". Walgus, Walgusl Tehakse sedawiist lugijaid aegade käiguga, maailma liikumistega tuttawaks? — „Tõtafiwad" need Mõistlikud edasi", wõi taarusiwad wanal harjund wifil tagasi" kelle testist need koledad teud ilmustwad, mida ülespanna iga auusa kirjutaja sulg Väriseb?— Malguse" tagalause ei selgita seda segadust koguni mitte, millega lugijaid kas kogemata wõi meelega ekntakje ja nende wasta wihale kihutakse, keda ehk „wanameeleliseks"  nimetada ehk sõimata heaks arwab. Se-