Postimees ZK 107. Tartus, ZO. septembril. -ZGBB- Kolmaskümuesteine aastakäik. Tuleb Z Norä näüati» roälja neljapäewal ja laupckewa?. Postiga aast. 3r.— k> Ilma postita aast, 2r. Kii k. , Ve- 2 „ „ V- „ 1. 40 „ ,V«„1.d0„ „ „V«„-„80,/ „ kuus —" kuus —„ 30 „ Toimetus on Tarws Suure turu ääres iir' 17, Kapilomi majas, Tartu panga Vastu, Tallinnas on abitalitus Harju Viiramas, Tesloni majas. ttvlmastumnesteine aastakäik. Bielrose. Rudolfi. Põltsamaal:' Leih. Seelandp Leophs, Mattisen. (Endine Pärnu Postimees.) Elajate taltsutamisest. (Järg.) toredad kaheratalised sõjawankrid  näiwad Egiptlaste eeskuju järele- ehitatud olewat, mis juba sellel äjal kunstirikalt walmistati ning nende kõrgest käsitöö ofawusest tunnistust annawad,  Ainult sõjasõidudel tarwitadi Homeri ajal hobust, Grceklaste tööwankrit kui ka atra wedas aeglane härg, .. ArabiaS, kus praegu kõige kuulsamad ja paremad hobused asuwad, oa teda alles pärast tundma saadud. Ehk küll Hikshoslaste  sõjakäik Egiptusesse üsna Arabiast mööda wiis, ci meelitanud need tühjad lagendikud mitte hobuste pidajaid asumisele Weel kaua pärast seda sõilsiwad Arablased ainult eeslite ja kannltte seljas. Aleksandri Suure ajal'tuiiivad nad kamclitega sõtta ja kui Roomlaste saatekond Strabo juhatusel  wümsel aastasajal enne Kristust Arabiasse  tuli, imeStadi sääl nende hobuste üle. Roomariigi õitseajal sai aga hobuste pidamine  Hispaniast Pöhja-Afrikasse jä säält wist ka warsti Arabiasse tuntawaks; niipalju on teada, et Muhamedi ojal sääl juba hobust tarwitadi, kui ka weel kamelil suurem  mõju oli; aga Muhamedi ajast saadik, kui Arablased wõidukäikudele wälja läksiwad, on hobune tähtjaks ja tarwitatawaks tõusnud. Ka Eupharti madalikusse on kolijad hobuste pidajad sissetunginud ja seda looma tuttawaks teinud; sääl wäga manas hariduse  asupaigas on küll ka esimesed raudwaukrid  walmistatud. Medialased ja Pärsialased  asusiwad oma hobuste wõimul haritud  maade peremeesteks. Ka Ärialased on Indiasse rännates hobuste pidajad olnud,  mis sellest selgesti tunda on, et nad hobust kõrge aun sees pidasiwad ja weel pärafigi lugesiwad braaminid hobust kõige armsamaks ohwriloomaks. Endisel ajal on Ärialased hobuseid suurel karjal pidanud ja nende lihagi söönud, kuid pärast on India niiskes kliimas hobuste kaswatamine nurja läinud ja weisle pidamine selle wastu laienenud, (Järg tuleb.) Jutunurk. Imelikud juhtumised. Eestistanud J, H> W a h t r i k> (Järg-) „Põgencge!" hüüdsin ma seltsimeestele ja tahtsin koobast wälja jooksta, aga kooba suus oli hulk metsmehi meie wastas ja pani tee kinni. Meie hakkasime taganema; kui ma Mohameti kehast mööda läksin, nägin ma, et õnnetm meel elas: tema käed wärisesiwad,  hirmus pott wisises.meel tema pääs ja soe aur tungis minu ninasse. . . Ma oleksin jälestuse pärast minestusesse langenud,  kui minu oma elu mitte hädaohus ei oleks olnud ja kui minu mõtted mitte ainult  oma ja seltsimeeste elupäästmise pääle 'poleks käinud. Kooba tagumise seina ääres  oli kolme jala kõrgune lawa. Sinna Pääle kargasime meie ja hakkasime oma elu suurearwulisele waenlasele nii kallilt, kui wõimalik ära müüma. Amagaggerid jäiwad silmapilguks seisatama. Leo hakkas  minu ümbert kinni ja ütles: „Jumalaga mu sõber; ärapäästmist pole loota, need kuradid tapawad meid siia ja söömad sus oma nahka . . . Jumalaga Jvb! Andke andeks, et ma teid siia häda ja hirmsa surma kätte olen loonud, andke mulle mõlemad andeks!" ! „Sündigu Jumala tahtmine," wasta- j sime meie ja käärisime «varrukad ülesse. ! Meik iliwad Jobiga rewolwrid käes, Leol n olnud muud, kui nuga. Waenlased tu- liwad pikkamisi ja waikjesli ligemale. Job ei «võinud kauem kannatada, sihtis ja laskis  rcwolwriga «vaenlasis pihta; nagu see tema juures ikka juhius, ei trehwanud ta mitte seda, keda tahi«s, siisgi kukkus üks metsmecs maha. - - Sellega hakkas wõnlus. Amagaggerid langesiwad metsiste kisaga meie pääle. Meie Jobiga lasime wüs meest maha, aga sellega oliwad ka kõik meie patronid tühjad. Waenlased  ci tunnud tuleriislasid ja arwasiwad, et nendega kas päeiv orja laska wõib; siisgi tungisiwad nad imeliku julgusegg - meiepas,  langes Leo noa läbi jälle tagasi ja heitis hinge, teine kargas Jobi külge kinni, tõmbas tema maha ja kukkus ise tema noasse;  Job jäi ise «vaenlase surnukeha alla. Kaks tükki kargasiwad minu kallale ja nüüd oli mul esimest korda elus asja oma tugema  rammu üle rõõmusiada. Cllhele lõin ma noaga paha ja see langes surnult maha, aga nuga jäi ka leina pää sisse; teine metsojal  - nacruivääri küll —' et ei tea mis minu ameliwennad, Cambridge professorid ütleksiwad, kui nad mind ses «võitluses näeksiwad!  Ma rundsin, kuda mu «vastased nõrkesiwad, ise olin ma ka juba hästi wä- sinud; meie kukkusime kõik kolmekesi kobarasse  maha. Pruunid isandad oliwad surnud,  aga ma hoidsin neid ikka weel kinni, sest ma kartsin, et nad jälle elusse kirkamad;  teised metsmehed ei puutunud minusse  enam nad arwasiwad mind ka juba surnud olemat. Ma lõin pikali olles silmad  koobas ringi ja nägin, et ka Leo lawalt  maha oli hüppanud; igalt poolt kogus  waeolasi tema ümber; tema oli teistest  pää jagu kõrgem ja palju tugewam; rõõmuga waatasin ma päält, kuda ta heitles;,  mitu meest langesiwad tema käe läbi; ühe sisse jäi tema nuga rippuma; ta oli nüüd ilma ühegi sõjariistata; wiimases kitsikuses  wõttis ta ühe sstrnud waenlase maast ja wiskas sellega elamatelei wastu päid, ueli kuni wiis meest kukkusiwad selle luiskamise  läbi. Aga wiimaks lõppes ometi kangelase wõim, ta langes nagu raiutud tamm, aga temaga ühes ka kõik, kes tema küljes kinni oliwad. Nüüd hoiti tema käed ja jalale kinni ja tehti kael paljaks. „Andke piik siia, millega tema kõri läbileigata,  sest murd» ei saa meie tema werd juua!" hüüdis keegi mctsmees. Nõutud piik ja ka were anum oliwad silmapilk platsis. Ma pigistasin silmad kinni, sest ma ei wõinud ennast surnud waenlaste  alt wabastada ja temale appi minna, nii nõrk olin ma... Korraga oli kisa kuulda  aga mitte Leo kisa. — Ma tegin silmad lahti ja nägin Leo kõrwal Ustanet, kes metsmeestest läbi tunginud oli ja nüüd oma abikaasat oma kehaga marjas. Teda taheti ära tõmmata, aga ta hoidis kõwasti Leo kaela ümbert kinni, siis taheti Leod nõnda  läbi pista, et piik Ustancsse ei puutuks, aga Ustane pani kõik teraselt tähele ja hoides  ennast .igale poole ette. „Tapke mõlemad korraga I" kisendasiwad wihased Amagciggcrid, „las'. ta sureb oma mehega ühes, nagu truu naese kohus on." Piik läikis nende käes, ma pigistasin  jälle silmad kinni. Korraga kõlas wali, mehine hääl läbi kooba. „Pidage!" Sell silmapilgul kadus minu mõistus, IX Jalakene. Kui ma jälle ärkasin, olin elaja naha pääl tule aseme ligidal pikali maas. Minu kõrwal lamas Leo minestuses; Ustane oli tema juures põlwili ja pesi suurt hawa Leo kaela küljes, millest rohkesti werd wälja woolas. Koopa seina naial istus Job. Tema xi olnud küll mitte haawatud, aga siisgi mürises ta kõigest kehast, sest ta oli wäga ära muljutud. Teinepool tuleaset oli pikk rida meie langenud maenlasi; ma lugesin  ja leidsin neid kaksteistkümmend metsmeest  olema, pääle naesterahnra ja Mohameti,  kes iseäranis lamas; hirmus Pott oli juba tema pääst ärawõetud ja >äägu parem see hirmus pilt, mis minu silmade  ees seisis, kirjeldamata. Wassakut kätt meitest seoti teiste Ainagaggerite käsa Hatukesed. Kui kartlikud ja iseennast Hatukesed riiu küsimises on, sida näitab järgmine lugu. Kaks Hatukest tulnud Tartust, pidanud Tille kõrtsi juures kinni, kus üks .linnasaksi! nendega riidu/tahtnud teha, .Saksiku! tulnud himu imelikkahaM wati mehi peksa. Kui juba kumbgi paar „latikat" ära saanud, küsinud esimene Hatukene  teise käest: „Kos ma lüü wasta?" Teine kostnud: „Puttueih; las lal teeni!" jÄra puudu, las' tal teenida! . , , See on lapselik-alandlik tunnistus nende julguseta  oleku lohta, sest Hatukeue laskis ennast  rahulikult selles õndsas"mõttes peksa, ctpeksja selleläbi omatrahwinzõõdu täisteenibj, Muidu on Hatukcsed niisugustes des, enesel täie õiguse arwawad olema, õige kiusakad, iseäranK aga üksteise wastu. Nad ei näe m.tte häämeelega, keegi nende seast jõu: ~nale olekule tõuseb ehk muidu kudagi paremale järjele jõuab. Sarnasel korral on nende kadedus kohe ärkamas, Kohtukäimises on nad õige jon» nikad ja ajawad uisapäisa enese õiguse kättesaamist  ja selle mõistmisi taga. Lepituse korral aga noomib see, kes enese arwab teise läbi kahju saanud olema, kahjutegijat tõsiste sõnadsga, Karjasaagi kannawad Hatukesed enamasti linua, nagu näituseks wõi ja piima. Ka munad lähewad sinna, samasse. Kodus söödakse lihtsat toitu; parem  langeb tingimata müümise alla. Seda wiisi kokku hoides ei jõua nad ometi pare.' male järjele, sest et nad teisipidi jälle asjata wülja anncwad ja aega wiidawad, wad Panema, Meil ei ole kudagi nõuu anujaid Hatukesi  Pilgata ega kanna need read mingisugust  pahatahrlist wärwi nad on ainult  äraiawaks näpunäiteks kirjutatud. Meil ei oleks ka asja nii wäikese rahwahulgakese  pääle pilkainist kallata, meie ta- ja wärwi kannab ja mitmesugustest wiisidest ja lämbetest märku annab. See iseloomuline  olek läheb kiill suuremalt osalt üleüldiselt  ühte, siisgi on palju iseäralisi wahesitn  ja teisendusi. Näituseks wõiksime Tetukesi  ja Hatukesi peaaegu ühte lugeda, agp ometi on wastandusi vlcmas, mis seda teha ci luba. Setukesed oa oma kombetcst liig wisad kinni hoidma, kuna Hatulesed, ehk nad küll isaisade wilsi kangesti kinni pcawad, ajajooksul on peenenenud ja uue aja nõudmistele enam liginenud. See on enamasti  kooli wili, ja mõne aasta pärast, kui wanad kannud eest kadunud ja noored wõsud wõrsumas, on ka see maanurk teistega  ühesugune. Wististi on mõni. sääl poolne lugeja nii lahke ja katsub Hatukeste elust mõnda ebausu kombel ehk wana laulu, kui ka ühtlasi neid pilgesõnasid, mis naabrid  nendele kaela kihutanud, üles kirjutada ja meie kütte saata, millest meil wõimalik oleks mõndagi wälja harutada.- Ülemisel kirjatükil oli aga see otstarbe, selle maanurga pääle enam tähelepanemist äratada. ' 1. p. Politika ringwaatus. Saksa keisri F r iedrichi päewaraamatutega  näib ikka tõsi taga olewat. Kuna need ühewahe tema lese ja muude käes ööldi seiswat, on üks jagu nendest, nimelt  mis Saksa - Prantsuse sõja ajal 1870 ja 1871 on kirjutatud, nüüd tähtjas Saksa kirjanduslises kuulehes „Deutsche Rundschau,, ilmuma hakanud, mida kohe kõik Saksa lehed  suure isuga ära trükkiwad ja senna kõrwa  tähendusi teemad, kuda keegi arwab sKa meie maa Saksa lehed teemad sedasama.) Mu wiisilnimetatud ajakirja toimetus selle ma- Mjali o makätte on jõudnud saada, eiteata meel, ööldaksrrtkadunudkeiseromaülestähendusisöja ajal pärast mitmetele ustawatele meestele teada annud, selle soowiga, neid alles 50 aastat pärast tema surma awaldada. Kuid keegi nendest, riigipäemajsaadik Dr. Delbrück ci ole läbenud oodata ja saatnud nad ju tänawu ilmumiseks. Mitmelt poolt pan- dakse wäga pahaks, et selle läbi muid palju asju awakiluks saatvad, mis kohati palju nurinat  ja paksu wõiwad. Mis kadunud keiser oma era arwamistest ja olekust  ülestähendada hääks arwas, ei kglbada ometi kõige ilma ette saata, see olla awaldajate  poolt ettewatamata tegu. Bisniargi leht seletab, et see ilmumine keisri teadmata  olewat sündinud ja et selles sisus palju eksitusi olewat, nii et seda õigeks pidada ei wõiwat. Bismark ise olewat kcllegile ütelnud, et ta seda awaldust ebatõeks ja warjutööks pidada. Saab kuulda. Mõned -.ootawad, et edespidi weel palju rohk m sarnasid awaldusi ilmub. See jagu, mis nüüd ilmunud, on aga kõige tähtsam, sest selles räägitakse nintelt rohkesti Saksa keisririigi asutamisest, milleks  kadunud keiser kõige rohkem hoolt on awaldanud. Wäga palju uudist tuleb siin ilmsile, nimelt, et Saksa wähemate riikide walitsejad sugugi nii ohwriwalmid ei. olnud,  oma õigusi keisri hääks ära andma, waid et neid selleks pooliti sunniti. Kiri, mis läbi Baieri kuningas teiste würstide nimel Preisi kuningale keisri nime pakkus, olnud Bismargist ettekirjutatud. Bismargi ja selleaegse kroonprintsi mõtted sündinud tihti wähe kokku, nii et ainult kuningas Willem neid lepitada suutnud. Parist laskmises  kui ka Elsass-Lothriugi ära wõtmises läinud kroonprintsi mõtted teistest lahku. Lahti saanud Prantsuse keiser soowiuud, kui ta ametisse saaks, Sakslastega ühes Inglis  maaga tüli teha, mida aga kuulda ei wõetud. Prantsuse ministril Thiersil aga olnud nõuu. Belgia kuningat Prantsuse keisriks teha. Bismargist kuuldub mõndagi, mis ilus ei ole, nimelt tunnistanud tema, et tal iu kohe oma ameti algusest saadik olnud, Preisi ja Austria maad tülisse ajada. Ka ähwardanud ta ju sõja ajal maawsti ilmeksimata olekule waculust. Kroonprintsi püüe olnud, uuesti asutatud  riigi põhjusseadust wõimalikult wabameelseks  teha, et see aga korda ei läinud, trooslinud ta ennast selleAi, et tema meel tulewikus kõik wõib korda saata, mis aga