Tallinna Sõber M 1ä! Üheksas aastakäik. Tallinn ae, lv. Zöriknll Wml W?. Uleöldüt aealeht Gesti rahwale «aa! ja liaaades. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab TallwnaS Lindfor»'i pärijate trükimajas: ,gsta» 2 tubla, 40 kop.— pool-aaStaS i rubla 40 kop. Koju ehk postiga saadetud: aasta» 3 rubla pool-aaSta» 1 rubla 70 kop. Kuulutused maksavad iga rea ehk selle aseme pealt 5 kop. Tellimised w Aetakse waSta t Halltnnas: LindforsU pärlats trüki «ajas. : , S. Seelandt, kö 54. —Tartus: Laakmann. Aakweres: A. Knhs.— Raides: A. SeidekSerg. Kavlalns -H. KallSsrg. Lihulas: A. Mttner't noodis. Wiljandis: K. J. Karow'i raamatupood. Aarwas: W. Rõder. Wörus: Rraua Rielrose. WalKas: W. Rudolfi. Kuuresaares: Hy. Lauge.— Maal: kuida iseäranis kuulutakse. WaStaja redaktor W» F. Eichhõrn. Elab BaUiSkiS, -- kirjad käivad BaUiSki (Baltlfchport UauriSWiS-llopi^.) ReaiSter. Weel kord Mats Tõnissoni „EeSti" nimed ja Dr. Hermanni Kalendri „saba-jutt." Üleüldised sõnumid maailmast. Omalt maalt. Tallinnast: Kohtute muutmine. Tallinna ..Jnmala-laegaS." Uus kohtaherra. Kirikuõpetaja Brändi Müüdud talukohad.— Wõeramaa alamad Wme alamateks heitnud. KaSperwiiti Meremeeste,kooli eksamid. Palve ..Oleviku" toimetusele. - Pahatcud. Baltiskist: Zlmad.— Hapsalust: Uued kohtuvanemad. Tartust: Kathöliigi kirik. Riiast: U«S Piiskop. Kaebtused. Kunramaalt Töö keeldus. Peterburgist: Pühad. — Auutähed. Kewadc hakatus Weike hõberaha. Wõeramaa passid. --- Lodzist: Wabrikute HSde. Kahtluse tulekahjud Poolamaalt: Ö.uetuS. Orelist: Mõrtsukatega. Tiflistst: Raudtee-õnnetus.— Siberist: Suurvargas. - Avalik kutse. Põllutöö ja majapidamine. Jutu leht: Eeriku veski.-- Weel kord Mats Tõnissoni uued „Eesti" nimed ja Dr. Hermanni „tasulise" Kalendri „saba-jutt". (Lõpetus.) ,Jn imest pühitsema, inimese khristlikku,  paleuslikku ja wooruslik ku eluecStähte  andma pi a b temani m i," kirjutasime meie juba oma W 9 seeS. Uutest keeledest wõetud nimed teemad seda kõik juba oma enese tähenduse läbi, manadest keeledest wõetud nimed muist niisamati, teised aga ja nendega  üheS meie päiwil kõik RiStirahwa ristinimed selle mälestuse läbi, mida aealugu omaS kaikus pühitse. teS nende ümber pununud on. Esialgus andfiwad Vanemad  oma lapsele nime ühe mõtte järel, mis lapse sündimise  juures nende südant liigutas, kuida meie seda Biiblis nii sagedast leiame, nagu 1. Mos. 4, 1 ja 25 ; 1. Mos. 30; 1 Mos. 35, 18; 1. Sam. 1, 20 ja mitmes teises. Ehk inimestele anti ka nende elu-käikuS nimed, nende waimliku  ehk ihuliku omaduste, ehk ka nende tähtsa tegude järel. Hiljemini, aga ikka juba õige wara ja mana rahmaste  juureS, andsiwad wanemad oma lapsele nime oma efimanemate ehk ühegi teise mälestuseks, kelle mälestus neil armas ja kallis oli. ja nüüd sai mälestus lapse edaspidiseks elu-eestäheks, tähendas nimi iseenesest mis iganeS taheS. Kui näituseks Maria ka üht waõtameelist,  tõrkujat, nukrat ehk ki b e d a t tähendab, siis ei mõtle keegi enam selle tähenduse peale, keS oma tütart Maria ristida lasewad, waid nemad mõtlewäd selle õnnistatud neitsi peale, kelle läbi see nimi RiStirahwa juureS pühitsetud  on, keS äga ise ka juba seda nime mälestus eks kandis. Nimi Maria on nimest Mlrjam tehtud ja Mirjam oli Mosefe õde, keda pärast ka proywetiks nimetatakse  (2 Mos. 15, 20). Kuida aga ükS Hebreä rahwa tütar, rahwa kibedamal orja-pslwel, seesugust nime saada wviS, seda wõib arwata ja see ei tähendanud küll wist mitte tõrkumist selle wasta, mis hea oli. Niisamati wõett ka nende inimeste nimest RiStirahwa poolest ristinimedeks  wasta, kes ennast ilmalikkus ehk waimulikkuS elus kui söeamehed, Valitsejad, õpetajad ehk heategijad ülepea kuulsaks ja tähtsaks teinud oliwad, ikka armsaks ja kalliks saanud mälestuse pärast, ü?S kõik mis rahwa sugust nende nimede esimesed kandjad oliwad. Haritud rahwaste keSkiS on nüüd kõik nimed mälestused. AlgnSpärilifl nimesi leitakse ainult weel pool- ehk täiS-MetSinimeSte juureS, nagu Mustmadu",  ,Warese-jalg" j n. e. JndianlaSte juureS. Meil ei ole ühtigi selle waSta, kui EeSti laStele Wana- EestlaSte tähtsaist luuletustest wõetud nimesi antakse, nagu ja , Salme". Need on mälestused EeSti esiwanemate  elawast waimust. Nime »Kalew" wasta, mis ka MatS Tõnissoni ja vr. Hermanni Kalendrites seisab, on meil aga mõnda, sest fee ei ole ka meie tähtsas luuletuses  kellegi oma-nimi, waid tähendab üht inimest suurest tõuust, keda meie iga rahwa ennemuistsetes jntuStuStes leiame, keda pool-jumalate sekka lueti ja keda Põhja-Soomlased  Mewid", Lõune-Soomlased (Eestlased) , hiiglased" nimetafiwad; SakSlaSte juures nimetatakse neid Miesen", WenelaSte juureS „6oraLLlxu" (Jumala-pojad). AealugultsekS  ei pia neid meie päiwil keegi, waid ainult luuletuSlikukS.  Kalewipoeg saab meie kuulsas rahwa-luuletuses ka sagedast ja õigemalt .Kalewite poeg" nimetatud, kui suure tõuu »kalewite", .hiiglaste", wiimane järeltulija ennemuistses juttuS. Kuida tema ja tema isa oma-nimed oliwad, sellest ei räägi ennemuistne jutt meile ühtigi. Pühitse t u d mä! e s tused on meie päiwil köit haritud rahwaste nimed, iseäranis aga Ristirahwa nimed, ja just fee mälestus teeb neid paleuslikuks, puhastawakS  ja waimustawaks, ühekS elu-eestäheks. Mälestus köidab meid meie lihalikkude, waimlikkude ja waimulikkude efiwanemate külge, hoiab meid meie hariduse-joones, meie rahwuses. Kes mälestust põlgab ehk häwitada püüab, selle südant on harimata ja taltsitamata tuhinad kõigest paleusest tühjaks puhunud, see põlgab oma efiwanemaid, põlgab sellega ka oma rahwust paremas tähenduses, ja piab kurja nõuu oma hariduse-joone, oma rahwuse wasta; tema himustab kõigutada, wintsutada, lõhkuda, kui tema ennast ka kümnekordseks kiitleb. Missugust mälestust, missugust sidet oma esiwanematega, nende eluwiifiga ja hariduse-joonega, missugust khristlikku, paleuslikku, wooruslikku, puhastawat ja waimnstawat elneestähte  annawad nimed nagu: »Näitlus". Muutus", .Heitlus", ,Äuuleid" (kuna au n ei wõi saada, waid piab teenitud saama), ,Peatus" (kas wahest sõnast ,peata" ilma peata?); Mde", »Wöte", »3äte"; ,Hulga", ,Salgu" (kas omad?); ,LuSti" (kas „luSti" teenija?), ~Aste" (kas ühe pealt teise peale ?), „Lõige" (kas kaali wõi naire „lõige"?), „Küllike" (kas muud ei ühtigi?), ..Lange" (ei, seisa, ole kindel !), ..Leige" (w. Joan. ilm. 3, 16!) j. n. e.? MW piawad Eesti rahwale nimed antud saama, mis tühjad ja paljad kõigest pühitsetud mälestusest, kõigest paleuslikust mõttest on, mis tühjad, osalt kahewäärilised, toored ja roojased on? Waatame natuke tagasi ja otsime waStust selle küsimise peale, mis wäga tähtjas on, sest Eesti rahwas on teelahkele  kihutatud. Eesti rahwa rahwa-kewade oli tulnud. Puhta Jumala-sõna  juhatusel waimlikkuS ja waimulikkuS elus ; sagedast  karmi, ikka aga kindla ja õiglase käe juhatusel seltslikkus elus, põllutöös ja majapidamises, oli Eesti rahwas tasasel ja kindlal sammul oma teed edasi käinud hariduse poole ja kosuma elukorra poole, kuida ka raske aealugu, sõead, nälg ja katk seda teed risuga ja murruga täitnud oliwad. Kes Eesti rahwa juhatuse ja juhatajate üle kohut mõista tahab, see tehku seda püha-kirja sõna järel, mida ka kõige ilmatarkade tarkus kõigutada ei suuda, kõigutada ei tahagi: .Wiljast piate Teie puud tundma." Mitte palju rohkem kui ühe pölwe igal oli Eesti rahwas ühe järje peale jõudnud, mis kõige Europa rahwa-hariduse taha ei jäänud ja milleks teised rahwad mitmet pslwe tarwitanud oliwad. Kõik sigis ja kosus siin tasaselt ja ühes joones. Järsku ei saanud siin ühtegi muudetud, kõik sai otse kui rahwast enesest wäljakaswatatud See kõik kosus siiS ka kindlast, sest rahwaS ise oli kaastööle harjutatud ja just selle läbi oli see rahwa omakS saanud. Seminarides,  EeSti õpetuse - keelega, oliwad ja saiwad osawad rahwa-koolmeistrtd kaswatatud; Eesti-keeliseid rahwa koolisi  sai aast-aaStalt juure kaswatud. kuida tarwituS päris ja lõud kandis. Hoolega ja osawusega korraldatud talukohtade  peal hakkas põllutöö ja majapidamine rõõmsamalt kosuma, kui seda weel mähe aega enne seda keegi oleks loota usaldanud. Eesti - leelised wallakohtud astusiwad tähtsamates tallitusteS endise mõisawalitsuse asemele, mõnes paikaS mõisaherra nõuu peale ja mõisaherra juhatusel enne, kui see kohuS seaduslikult korraldatud oli. Kihelkonnakohtutes  hakati protokolli EeSti-keeleS kirjutama, ilma et ükS wäline wõimus seda sundinud, ilma et ka Eesti rahwas seda pärinud oleks. KreiS-kohtutes oliwad hakatusest  saadik walitud Eesti taluperemehed kõrwaS-istujad olnud ja igas maakohtus saiwad Eestlaste asjad ilma tülgita Eesti keeleS lollitatud. Samm sammult, ikka kindlat kodumaalist pinda jalge all pidades, ikka EeSri rahwa tarwitust  ja mõttekonda tähele pannes ja kodumaa mälestusi kalliks pidades, nihkus Eesti rahwas edasi hariduses, majapidamises  ja kosumas elukordas, sai Eesti keel laiemat tallituskonda, kuida keele-rahwa osawus igas tallituses kaswis. Ja sellega ühes tärkasiwad elu-lõbustused, nagu kewadesed õied puhastatud ja soojendatud maapinnast. Laulu- ja mängukoorid kaSwafiwad kirikust wälja, wenisiwad  rahwa-koolidesse ja rahwa sekka. Rõõmuga hakati kooli pidust ja teisi pidust asutama ja pidama. Järsku puhus üks wõõras tuule-hoog üle EeSti rahwa kewadese nurme, nagu wilu ja kuiwataw idatuul sagedasi järsku üle looduse kewadese nurme puhub ja tärkawa rohu latwi kolletama paneb. Kust seda tuult keerutati ja lõõtsutati,  seda jätame arutamata, aga see wingus laimates ja sõimates üle meie kirikute, koolide, pslluseaduste ja üle kõige selle pinna, mis tänine Eesti rahwast tema hariduses,  majapidamises ja rahwuses nii tasaselt ja nii wägewalt  kosutanud oli. .Muudatusi" hakati walju healega pärima ja „Edafi, edasi!" hakati karjuma, ilma et üteldud ja seletatud oleks, mis pidi ..muudetud" saama ehk kuhu poole „edenduse"-tee minema pidi. Meie. kes meie tõsises meelel ja puhtast südamest ühel ehk teisel põllul neist suurtest muutmistest ja neist wägewatest edendamistest  tegewat osa wõlnud olime, mis Eesti rahwast tasaselt ja kiirelt kosutafiwad ja edasi aitafiwad, meie pidasime seda kõiki esiteks ühe auu-ahne halplase tühjaks käraks, sest meie ei suutnud aru saada, missugust iseäralist „muudatust"  ühel rahwal tarwis oleks, kelle põllutöö ja majapidamine  nii rõõmsast kosus, missugust „edendajate"-piitsa ühel rahwal tarwis oli, kes nii jõudsast edenes. Pea pidime  meie aga kohkudes nägema, et üks wägiwaldne wõimus  meie rahwa sekka tungimas oli, kes seda rahwast kõigest tema tamsest elupinnast, efiwanemate kirikust ja kodumaal  sest koolist lahti kangutada püüdis, et Eesti rahwas üksi ja ilma tugeta nende „mundatuse"-tuulede käeS seisaks, mis tulemas oliwad. Eesti rahwast ennast taheti muuta, sellepärast vidiwad ka kõik mälestused kustutatud, kõik sidemed  kalki rebitud saama, millega Eesti rahwas oma tänise  hariduse, nimelt aga oma kiriku külge köidetud oli. RiStirahwa ristinimed on kiriklikud, on Ristiusu kuulutajate  käest Ristiusuga ühes wasta wõetud, onWrges pühitsetud  ja on sellepärast sidemed, mis igat rahwast ja igat üksikut  inimest tema efiwanemate kiriku külge köidawad. Need sidemed oliwad rahwa - muutjatel takistuseks ja pidiwad katki kistud saama. Üks mees, kes kirikust utt wõerutatud oli. et sängis aeleS ja omad silmad seina poole pööras, kui kõrwaS tema last ristiti, oli uute nimede jampsimiseks just hea. Et see mees nimedest ega nende tähendusest ühtigi ei teadnud ega ühtigi ei hoolinud, et tema umbteadus,  umbwöistus ja füdame-toorus osalt weidraid. inetumaid  ja roojaseid nimesi wälja jampsis, mis sellest hooliti  ! Ega neid nimesi teistele pakutud, kui ainult Eestlastele.  keS jo muidugi juba ette rahwusliku surnute kirjas üles pandud oliwad! See on Mats Tõnissoni ..Eesti" nimede aealugu ja see on nende otstarbe. Ehk ei usu mõned, ehk püüawad uute , Eesti" nimede kaitsejad salata, et need nimed nii kiriku-waenulisest südamest  siginenud on. Waadaku need selle Mats Tõnissoni Kalendri „saba"-jutuStusi ja läbi, milleS need kallid nimed esimest korda ilmufiwad. Seal on üks peatükk ,Wõerad elukad" ja nende ,elukate" keSkis leiame: