ja iga kord kui ta oma kätega kulla wastn tuli, sulas see nägemata tulest ära ja keew kulla jõgi woolas üle ta käte ja põletas talle haawad kuni kondini, nõnda et ta uneZ waljuSte karjus. „ Pagana unenägu," ütles ta siis weel, kui naine küsis, mis tal olla. Enne kui sügisi kätte jõudis oli Sumannil  jälle loos käeS, ta oli palju suurema  summa seks julgenud ja ootaS nüüd hoopis suurema põnewusega otsust. Valusad  pisarad langesiwad Sumanni naise silmist wäikse, sündinud pojakese pääle; ta mehel ci näitnud ühtegi rõõmu wäiksest pojakesest olewat. Jah, kcS oleks wõinud seda ühe aasta eest ütelda! Ta ei teadnud mitte, et ta mees just praegu iga päew loosi wmtu ootas. Kui lapS weel kaheksa päine ei olnud, tuli Suumann hõiSkadeS kätki juure. „Poiss, ütles ta clawal toonil, „sulle tahame joodud  teha, missugust teistel weel ei ole olnud. Liina, selle poisi (Kusto) waderid peawad kaua neid jootusid taga mäletama. Kolm tuhat rubla, ütle kolm tuhat rubla olen ma wmtnud! Rüüd näed sa, et õnn minu kannul käib ja narr oleksin ma, kui ma seda enesest eemale tonkaksin!" Aursalt pööris Liina oma pale ära ja ei lausunud sõnagi. Vasturääkimine ei aitanud siin midagi, seda tundis ta küll, ts wõis sinult Jumalat paluda, et fee oma armu ja wäe läbi tema mehe südamest loofimäNM himmu ära kaotaks. Ehk Liina küll kõigest jõust waStu sõdis, siiSgi Mi ta wiimaks mehe tahtmisele järele andma ja joodud õige toredasti ette walmiStama. Aga iga su» täis kaSwas tal suus, iga lonks põletas tal kurkuS ja jooduliSte röömu kaja oli ta meelest kui põrgu lärm. Meister Sumanni wõidu lust läks ikka suuremaks, õnn, mis tal kaks korda olnud, sundis teda ikka meel edasi mängima. See oli ju hoopis teine asi, raha sees pöörleda ja käed süleS pidada, kui homikust õhtuni tööpingi pääl istuda ja kopik kopika järele teenida. Sell ja õpipois wõisiwad tööd teha, aga meistril ei passinud see mitte, ja kui töö andjad wiiwituse pärast nurisesid,  naeris ta ja käskis kusagil mujal omad saapad teha laska, temal ei olla nende tööd mitte hädasti 'maja. Ta ei wõtnud nüüd mitte ainult ühest loosimängust osa, maid kahest ja kolmest, ja ta wõitis iga kord, kui need ka üsna wähikesed summad oliwad. «Tema on mängi kurati küüsis," ütlesiwad  tutawad pead raputades, „Teda tema enam lahti ei lase." «Naaber jätke loosimäng  järele," oli meister Wunke teda tõsiselt palunud. „Siis peaksin ma tull üks narr olema!" oli Sumanni waStus olnud. «Teie seina kiri: «Palu ja tee tööd," ei ole teie tütrele mitte niisugust toredaid jootusi muretseda wõinud kui minu loosimäng mu pojale." «Parem joodud mee ja lenvaga," wastaS Wunke, «kui et ma seda loosimängu läbi wõidetud rahaga toredasti teen," ja ölasid kergitades oli Sumann talle selja pöõrnud ja pahaselt .nurjatu palweline" pomisenud. (Järg tuleb). Isamaalt. Sõrweft. Kui häda kõige suurem, siis abi kõige ligem. 18. Maikuul läinud kaks last (ühe pileti soldati pojad) üks lv ja teine 8 aastane ühe wäikse kalapüüu  paadiga mere ääre mängima. Lapsed lükkanud paadi meresse, astunud ilma mingisuguse tööriistata (ilma kapli ja acrutcta) sisse ja lasknud endid kärmest põhja tuulest edasi ajada. Kaldalt kaugemale  jõudes hüüdnud nemad küll abi, aga nende lapselik hääl ei ulatanud wastu tuult kellegi karmadesse ja et tiidus põllutöö  päew oli, ei olnud kedagi sel tunnil nende häda nägemas ega appihüüdmist kuulmas. Aga sääl on see sõna tõeks saanud: „KuS siis su meel ei mõtlegi, Säält tuleb abi sinule." Nõnda juhatanud ka Jumal nende kahele lapsele ühe tubli abimehe. Kuresaare linna hingekirjaline J. Eist, kes oma wanematega Sõrwe Säärel elab, näinud rannast laSte õnnetust ja häda, kes juba kaugel mere pääl wäikse paadiga walju tuule ees laenete käes nuusutada  oliwad, kus sügaw haud neid iga silmapilk ootaS. Nimetatud mehele ei tulnud küll mitte meele: „mis sa mulle maksad, siis ma aitan sind?" waid ta südames oli teine hääl, mis hüüdis : „mine ja aita !" Selle hääle sunnil ruttas ta oma jõudu kokkuwõtteS mere ääre, kust ta paadi meresse lükkas ja kõigest jõost fõudeS hädalistele appi ruttas. Ta jõudnud weel miim astel silmapilkuel nende juure, sest igal silmapilgul  oleks laene neid mere sügawuSse wõinud matta, sest nende paat olnud poolest saadik weega täidetud. Õnnelikult toonud ta poisid ja selle paadi maale. I J. Eistile, sellele tubli Eesti mehele on ! laSte isa palju tänu mõlgu ja seda on ta I ka tõesti oma agarusega julguse ja wahi  wuse läbi ära teeninud ja on wäärt et ! tema kohta need sõnad saaksimad tõeks tehtud : „Auu kellele auu tuleb anda !" Aga teid armsad laste wancmad maenitsin  mina, kes teie jarwede ja mere kalda lahedal elate, olge hoolsad ja walwage oma laste üle murega, ärge laske neid mitte nalja kombel niisuguste mere sõidu riistadega mängida, mis läbi neile õnnetus wõib juhtuda. Wötke sellest juhtumisest õpetust, kui taewa Isa mitte seda noort meest neile hädalistele abiks ei oleks juhatanud,  siis oleksiwad nad oma wanemate suureks kurwastuseks küll nii wara surma sülle pidanud minema. Nõnda sammuti on ka ujumine lastele liig raske lubada, sest wäga kergesti wöiwad nad sääl surma saada, sest lähewadnad kaldaäärestfögawasse, kust nad enam tagasi ei saa, siis on uppumise  surm käes. Hirmus on see mõtelda, meel hirmsam on see pilt näha, kui inimene  ära upuma peab ja mees surma hädas wõitleb. Mina nende ridade kirjutaja  olen ise näinud, kuidas minu seltsimees,  kes küll ka ujuda oskas Windau jõe suus ära uppus. Häle oli näha kuidas ta surmaga woitles ja kurwastaw kuulda, kuidas ta appi hüüdis. Milgi l kombel ei wõinud meie teda aidata, sest meil puudusiwad  tormilised abinõud. Aga km abipaat  10 minuti pärast senna jõudis, oli ta suremata hing juba ihust lahkunud. Laened tõiwad ta surnu keha kaldale, kust meie ta kohe kätte saime- Küll tegi tohter, kes kohe senna toodi, tema elule äratamiseks kaks tundi tööd, aga mis surnud jäi surnuks. Poidelt. Pitkaline (26 aastane) kohtu otsus. 1886 aastal Saarlase 32. numbris on üks kirjatükk pitkalisest kohtu otsusest, kus scletakse, kuida Maasi walla Rahula küla mehed 24 aasta (nüüd 26 aasta) eest ühest heinamaa tükist ilma jäänud, mille suuruS 86 wakamaad on, ning kuida kaua aegse kohtu käimise järele see neile tagasi mõisteti. See heinamaa mõisteti küll kahe aasta eest Rahula meeste omaduseks, aga ei antud meel kätte, waid müüdi selle õigus enam palumise teel ühe aasta pääle ära. Minewal aastal makseti selle eest 135 rubla ja see aasta 255 rubla enam pakumiscga renti. Sellest on näha, mis maalapid maksma lähemad, kui neid enam pakkumise teel wäljaantakse. Käes olewal suil antud see heinamaa Rahula meeste kätte ja armetud 55 rubla rendi alla. Ehk see oma omaduse kättenõudmine  nimetatud küla meestele! küll palju tüli, kulu maewa ja aega nõudis, siisgi on neil nuud rõõmus meel, et nad 26 aasta järele soomtawa otsusele on on jõudnud. Pärnust. Juba paari aasta eest nõuti Roius nende käest/ kes kord Wene usku olnud ja pärast Liiteruse usku läinud, et nad Wene kooli heaks maksu peäwad maksma, kuna nad seni ajani Luteruse kooli ja kiriku maksud makfiivaln Seda nõudmist ei'täitnud maksjad esiti mitte, waid paniwad waStu ja ei maksntid kummagi usu kooli heaks, kuni asi pidi seletatud saama. Minema! sügisel mõistis Pärnu kihelkonnakohuS neid sellest maksust priiks, sest Wene kool olla kroonu asutatud ja kroonu pidada seda ka ülemal. Nõnda ei maksnud ka päris weneusulised sellele koolile enam maksu ja segausulised hakkasiwad  jälle Luteruse kooli heaks maksma. Selle otsusega ei olnud preester Suigusaar mirte rahul, maid kaebas kubermangu walitsusele edasi, kust nüüd otsus on tulnud ja Juulikuu H. päewal Pärnu I. kihelk. kohtus Reiu walla ametnikkudele ette loeti. Saadetud kirjas antakse teada, et need, kes kord Wene usku on olnud, ikka Wene kooli heaks maksu peawad maksma. Wiljandist. Mööda läinud poolel aastal on Wiljandi kreisis üleüldse 493 inimest röugetõbeSse haigeks jäänud. Neist on 92 inimest s. o. 18 saja seast ära surnud ja 395 jälle terweks saanud. Juulikuu 1. p. on meel 6 haiget olnud. Wiljandi on kuni Juulikuu 18. päc wani K 9 rõugehaiget ette tulnud, millede seast 12 ära on surnud ja 52 jälle terweks saanud, kuna 5 inimest meel praegu haigemajas  on. Kudas „Fcll. Anz." teatab, on tänawu aastal Wiljandimaal iseäralise hoolega hakatud abirõugeid panema. Tartust. Wirulane kirjutab: Noorik Wiilmansen. Mõni nädal tagasi oli Wirmalises Kaarlimüisa Aleksandri linnakooli  inspektori hra Ansoni kohta pikk kiidukiri, allkirjaga Willmansen." Nüüd kuuleme ühe tutwa käest, hra inspektori  Ansoni wend olla temale ütelnud, et tema selle kirja kirjutaja olla. Seda tunneme seepärast enesele kohuseks awaldada, et tähendatud „uoorik Willmansen'i" kirja Wirmäliscst ka oma lugejatele kokkuvõtlikult ette panime. Selle aasta algusel saatsiwad Wsikse- Röngu kroonuwalla maata inimesed, krosnumaade  ministeriumile selle palwe, et Weikse-Röngu mõisa maad wähemaiS tükkides rahwa kätte wälja saaks renditud. NSW on Balti kroonumaade malitsuse läbi minis-