Eesti waimu elu ärkamisest, õndsa C. R. Jakobsoni töödest, oli ta tingimata vsawõtja ning tunnistas ennast iga hea ja waimu wabaduse edendaja sõbraks. Ka Pärnu waba tahtliku tulekustutajate Seltsi asutajate seas nimetatakse õndsa nime auuga. Siin oli ta mõnda aastat tähtjas liige ja lipumees, kuni teda wiimasel ajal waene terwis sest Seltsist sundis wälja astuma. Kõige nende, nimelt Eesti asjanduse pärast oli ta kaela ka mõndagi tormi langenud, mida ta aga kui tubli ja auus linna kodanik ja suure auusa perekonna isa, ning oma leiwa wanematele wankumata truu ja ustaw teender, enesest tagasi lõi, ilma et need marud teda wangutada oleksiwad suutnud. Laupaewal 9. Juunil peale lõunat sai õndsa Eh. W. Tõnnisberg'i põrm Pärnu Elisabethi surnuaida puhkama wiidnd. Endla Laulu, kui ka Pärnu wabatahtliku tulekustutajate  Seltsid saatsiwad teda oma lipu, laulja ja mängijatega igawese puhke paika. Rahu tema põrmule! Pärnlane." Tartust. „Olewik" kõneleb kirjanduse rahapuudulisest  käekäigust ja ütleb siis ka meie kohta nõnda: „Seal tuli Sakala. Ta kiitis kõwal healel oma lugejate hulka. Asi nähti nii olewat, et temale raha kui haganaid kokku jooksis. Sakala ilmus oma asutaja toimetusel aastat wiis ja pealegi mitte ialgi terwel numbrite arwul, ning siis oli ta rikkus mitu tuhat rubla wõlga. Sakala kiitus on meile aga hulga ajakirjade wälja-andjaid toonud. Oleks riigiwalitsus kõige palujatele luba aunud, siis oleks meil ehk ju iga kihelkonna peale oma ajakiri." Nende sõnadega teeb Grenzstein'i isand oma mõtetest arutust. Sakalat ei ole tarwis siin kohal seks enam palju sõnu pruukida, kui suure jõuu ja mõjudusega kema oma asutaja ajal rahwa sekka tungis ja töötas. Eakalaga oldi tema asutaja elu ajal igat wiisi rahul ega ei ole ka see tõsi, et ajalehel „Sakalal" wõlgafid maha jäi. Kui Grenzstein'i isand Walgas ehk Wiinis wõlgasid tegi ehk oma trükimasina Pariisist, kus neid ei mina, tellimisega  asjata kulu kandis, siis ei wõiks seda „Olewiku" wõlaks nimetada. Onnis C. R. Jakobson ehitas ka oma päriskohta, nõnda et selle wäärtus 20,000 rubla tõusnud on ega ei wõi siis neid selle juures tehtud kulusid lehe peale panna. Sakala ajaleht teab aga seda kõige paremine tunnistada, et EeSti rahwas oma töötegijat oskab auustada, kas olgu see kirja ehk muu awalikul põllul. Jõuame tões tööd edasi teha, siis on meil ka elamise jõuud nende poolt kindel, kellele töötame. Töise elementar-koolmeistrite seminarist iegiwad 9. Juunil, nagu meile sealt kirjutatakse, 14 järelnimetatud kaswandikku oma lõpueksami ära: Krimp, Aan, Wulff, Jion, Okas, Kippert, Gutmann, Joonas, Sass, Martinson, Konstantinow, Uustalu, Ramm ja Kodaras. Eksami-tegijatest olnud 7 Lutheri ja 7 Greeka õiget-usku. Meie soowime wäga, et kihelkonna koolid neist omale kooliõpetajaid walja nopiksiwad, misläbi Wenekeel  meie maisemaal ka sugu rohkem edenema saaks. Tartu maakonnast. Rõngust kirjutatakse meile, kuda õpetaja wiimaseks suwiste pühaks oma kihelkonna waldade koolmeistrid ja lapsed kirikusse tellinud ja sealt nendega ühte ilusasse kohta lastepidu pidama läinud. Muusikamehed mänginud ja saanud pidu kõigipidi lõbusaste  ära peetud. Otepääst tuleb meile kiri, milles N. walla näitemängijatest  kiites kõneldakse, kes wäga palju ka töiste waldadelle lõbusust käiroad pakkumas. Suwiste keskmisel pühal mänginud nad Pühajärwe Wiksi talus „Kofllane Kaukasiast", mis naljakalt ja lõbusalt etendatud sai ja pealegi kinkisiwad mängijad kõike sissetulekut 20 rubla kohalise raamatukogu heaks. Neeruti 20 talu suures wallas olla noored neiud ja peiud nõnda kokku leplisel edenewal meelel, et nad palju Eesti näitemängusid juba etendanud on, mis igale poole järeltegemiseks on soowitada. Walga maakonnast. Ruki oraksed tullid siin kaunis  terwelt lume alt wälja, aga wihmane ja külm kewade tegi nad wäga jõuetuks. Häid rukid on arwa näha. Sagedad wihmasaod takistasiwad juiwilja maha tegemist ja raskendasid põlluharimist, mis tänawu muidugi raske oli. Kuni poole Lehekuuni oli noor kewade nagu leinal: enamiste wilud ilmad ja sagedaste wihma. Pärast läks küll soojemaks, aga wihma tulli siiski. Ka ristikheinast ei ole juurt saaki loota, kuna roht heinamaadel kenaste kaswab. Riiast. Endine maa-marshall H. v. Bock on maapäewal  Eesti jauskonna landraatiks ja Läti jauskonna landraatiks ehk maanõuunikuks on Ara mõisa pärishärra von Stryk walitetud. Wiimasest rahwa ülelugemisest annab „Zlg. für St. u. L." aru, millest näeme Liiwimaal 48 protsenti Eestlasi ja 47 prots. Lätlast elawat, kokku 95 protsenti, nõnda et töised rahwasugud siin körwal koguni ära kauwad.  Siis olla weel nende järel 2 protsenti ka meil Venelasi ja umbes niisama paljukest Saksu. Meie saame edespidi selle ülelugemisega oma lugejaid enam tutwustama. Tartu koolikonna kuraatori härrale on 531 Lätlast  palwekirrja sisseannud, milles nemad Niia linna Läti koolide asutamist palunud, mis hädaste tarwis olla. Kuratori  härra lubanud lahkcste selle asja eest kosta ja üelnud,  et mitte üksi tema seda tarwitust ära nägewat, waid ka kõrge kroonu sarnastd kooli tarwis tunda. Friedrichstadti maakonnast. „Balss'ile" kirjutatakse Ilsenist järgmiselt: Minewa sügise hakkas siine rahwas rääkima, et K. talu sulane, üks noor Littaulane, leidnud  nimetud talu wana aida kohast palju raha. Hakatuses  uskus arwa mõni rahwa juttu, aga kui pärast mitu inimest Littaulase käes wanu roostetanud hõbetükkisi olid näinud, mida ta Juutidele 125 kop. eest tükk müinud skaks tükki müinud ta Riiga kolme rbl. eest ära) siis ei wõinud enam kahtlemist olla, et nimetud noormees tõeste raha leidnud. Tema paljuse üle tõusid mitmesugused imelikud jutud. Mõni ütles näinud olewad suure kasti täie hõbe- ja kuldtükkisi jne. Küsimise peale, kust raha wõtnud, wastanud L., et see isa kogutud olnud. Aga märgates, et talle siiski rahu ei anta, jätnud ta peremehe  maha ja läinud Witepski kubermangu, kus ta omale ühe maatüki ostnud, nagu kuulda, 30l) tessatini suure. Auustatud lugejad ehk mõtlewad nüid, et õnneliku leidja äraminemisega kõik jälle wagusi ja wana wiisi jäi. Aga kes seda annab! Littaulase leidus uimastas mõndagi palawat  peakest: rahwale naeratas uus rikkuse hallikas, kus korraga miljonääriks wõida saada ja iga! pool kuuldi raha otsimisest ja kaewamiseft kõneldawat. Õnneotsijatest ei olnud puudu ja praegu' wõib mitmes kohas üles kängutud  kiwe, maha raiutud puid ja sügawaid auke näha, niisama nagu enne Austraalias ja Kalifornias kulla leidmise  ajal. Paljudel õnneks on läinud „raha katlaid" leida, ei wõi praegu weel teada. Kirjasaatja soowib lõpeks raha kaewajatele õnne ja ütleb, kell tööd ei ole, ja aeg igaw on, see wõida ju kaewada et küll saab. Aga mõnigi teeks mõistlikumalt, kui ta adra ja äkega omaksitele ülespidamist püiaks teeni, enne kui raha kaewamisega  jampsima hakkab. Saaremaalt. Teatus ja palwe. Eesti Aleksandri-kooli  Saaremaa abikomitee on jälle nõuuks wõtnud  sellel suwel Heina kuus Kuresaare linnas üht naitemüiki  ära pidada. Sellega palub siis nimetatud abikomitee  kõiki mõistlikumaid Eesti wendi ja õdesi Saaremaal,  kes on jõudnud arusaada, kui kallikspidamise wäärt priiuse mälestus ja Aleksandrite auusammaS on, et selle näitemüigi tarwis kõiksugu asju rohkeste korjaksiwad, walmistaksiwad  ja kingiksiwad. Andeid wõtawad kuuni 16. Heinakuu päewani wastu: president K. Kingissepp, Marienthalis ja neiu M. Sinjawsky Kuresaare linna Kauba-uulitsas J. P. Rehsche majas. Saaremaa abikomitee  nimel: President K. Kingissepp. Tallinnast. Näitemüiki tahawad seal mõned mehed Kaarli kiriku leerimaja heaks ära pidada, millest „Walgus" järgmiselt kirjutab: „Nagu meie siinse Saksa ajalehtedest näeme, saada 16. Juunil doome Kaarle kiriku leerilaste maja heaks üks näitemüik ärapeetud, mille heaks andeid palutakse. Uue ehitatawa maja heaks puududa weel umbes 2266 rbl. raha. Andeid wõtawad wastu: Köster A. Pfaff, kärner Schnell, kiriku kassa rewideerija A. Einwald ja J. Ruchno, kõik waa kallid Eesti mehed. Mis meid imestama paneb on see, et Eesti ajalehtedes sellest ettewõtmisest ühtegi kuulda ei ole. Ommetegi tahaksiwad  ka wist küll näitemüigi asutajad hea meelega Eestlaste  käest andeid saada. Aga kust piawad siis Eestlased teada saama, et ühte näitemüiki asutada tahetakse? Kas Saksa lehtedest wõi? Aga Eestlased waesekesed ei mõista ju mitte peenikest Saksa keelt? Anded jäewad wist küll seda wiisi andmata. Mis wõime meie aga sarnasest loost õppida? Seda, et meil siin Tallinnas mitte üksi kastaniad  ei õitse, waid ka õiete lopsakalt „kadakad." „Walgus" räägib omas juhtkõnes õite waimustawas  keeles C. R. Jakobsoni elust ja tema mälestusest ja ütleb, et Eesti rahwas piaks selle eest tööd tegema, et Kurgja koht, kus ta õnnis puhkab, piaks wõlanõuudjate  käest lunastatud saama. Weel sellel kuul on pärijatel  rohke summa wõlgasid ära tasuda, milles neid rahwas wissiste jälle tuetama saab. Jõuetakse abi, ütleb „Walgus", weel paari kuu sees jaultki teha, siis on C. R. Jakobson'i auu, haud ja mälestus peastetud. See on Eesti-rahwa auu. Selle kordasaatmine olgu Eesti-rahwa ühine püidmine. Troonipärija täie-ealiseks saamise pidu pühitsemistest  ei taha sõnumed ära lõppedagi. Töiste seas on kuulda, et Tallinna linn sugugi seda püha tähele ei pannud  ega midagi omalt poolt selle päewa ja püha kaunistamiseks  ei teinud. Selle wasta aga Riia linna elanikud,  iseäranis Läti seltsid on seda püha kõige täiusega ära pidanud. Kõik 18 Läti seltsi kogunud endid suure Läti seltsi maja saali, kus Jumala teenistust peetud ja siis selle peale rongis kuberneri härra juure mindud, keda Lätlaste õnnesoowituse Keiserliku Majesteedide kätte toimetada palutud. Kuberneri härra wastanud omalt poolt ka wäga lahkeste ja lubanud sedamaid soowi täita. Siis laulnud Läti seltsid „Keisri-laulu" ja läinud oma seltsi majasse tagasi, kus nad weel mõndagi lõbustusi selle tähtsa päewa mälestuses enestele walmistastwad. Peeterburgist. „Walits. Teatustaja" teretab Greekamaa  kuningat, kes praegu meie pealinnas wiibib, õige lahkeste ja ütleb, et Greeta kuningas omasi ministritest hoolimata, kes wahel omais partei ajamistes Wcne-waenluses  meeles oliwad, ikka Wenemaaga, kui Põhja wägewama  wennastus-usu riigiga, head ja sõbralikku korda pidanud on. - Hiljuti laulatatud suurwürst Sergei Aleksandrowitshi  prouale Keiserliku Kõrguse Elisabethile on õuemeistranaks  preili Barvnesse Anna Pilar o. Pilchau nime tatud, nõnda knida seda „Riigiw. Teataja" awalikult kuulutab. Kuulus Vene ajalu'o uurija N. Kostvmarow on haiguse pärast pealinnast ära Lõuna-Wenemaale oma oma mõisa peale elama läiuud. Pealinna on Ketserina koju jõudmisega jälle uus elawam elu aset wõtnud. Keisri Härra kõrge õde Inglise Edinburi härtsogina suurwürstina Maria Alet sandrowna on meie Valitsejatele külaliseks tulnud. Suurwürst  Sergei Aleksandrowitsh tõi oma pruudi Hesseni printsessi Elisabeti koju, krlle pulma pidud 3. s. k. p. pealinna elustasiwad. Kui kõrge pruut pealinna jõuudis,  oliwad teda Keiserliku sugukonna liikmed wastu wõtmas  ja wäemuusikad mängisiwad Saksa keisri laulu. Usa, Ssamara, Tauria, ja Doni maad on nõuuks wõtnud, hobuste ja elajate warguse wasta kinnitamise  seltsisid asutada, milleks riigiwaiitsusele juba pöhjuökirju  läbiwaatamiseks sisse on antud. Ka mitmed maajaud  on ülemalt kohalt hobuste wargate trahwiseaduje kõrgendamist nõudnud. Keiserlik Kõrge noorpaar suurwürst Sergei Aleksandrowitsh  oma proua lelisawetiga elab selles palees, mis enne würft Belosehski-Beloserski päralt oli ja nüid noore paari jauks tubliste ilustatud ja parandatud on. K. k. suurwürstina Elisabethile on Keisri Proua arwata 500,000 rubla eest riideid kinkinud. „Uus aeg" teadustab, et Saksa riigi saadik v. Schweinitz ja Satsa sõawäe wvlinik kindral v. Werder pitkemaks ajaks reisi peale minewat. Wõeramaa riidede- ja moodude-magasid on pea linnas ja ka Moskwas praegu suures kitsikuses, sest nad on tolliametnikudeft otse siöse piiratud. Viimaste näda late sees on ülesleitud, et neil peale 200,000 rbl. eest keeldud wiisil kaupa üle piiri toodud oli ja sellepärast waadatakse nende tegewust tihedalt järele. Soomemaal oli 29. ja 30. Mail Iyväsküla linnas esimene üleüldine Soome laulupidu. „Eesti Postim." kirjutab sellest peust pikemalt, millest meie need riad wõtame. Esimesel pidupäewal oli ptdulistel seminari majas koosolemine, kus juhataja praus Järvinen pidulisi  ja iseäranis Eestlasi terwitas ja neile tere tulemast ütles. Laulupõrandal saiwad mitmed Soome laulud ja ka paar Eesti laule wäga ilusaste ja waimustatud etendatud. Vaheajal pidas prof. Perander waimustawa ja tähtsa isamaalise kõne. Siis pidas töise kõne Lektor Oi. Hadberg. Selle peale hakati õnnesoowitusi ettelugema. Kõige pealt astus kand. H. Treffner kõnetooli ja soowis suguwendadele 8 Eesti seltsi nimel waimustawal keelel õnne. Need seltsid olid: Eesti Kirjameeste Selts, Tartu ja Viljandi Pöllum. Seltsid, „Linda" ja lauluseltsid Ilmarine, Lootus, Kannel ja Koit. Siis hüitud: „Elagu Eesti-rahwas!" ja kõneleja hra. Treffner hüidnud: Elagu Soome suguwennad! Ka Tallinna Lootus oli Sommerit  ja Vanemuine Grenzsteini pidule saadikuks saatnud. Moskwaft. Üht rikast naesterahwast, nimega Anna Masurin, oli tema endine koolitaja ja kaswataja nõnda kinni hoida mõistnud, et ta aastaid kümme oma priiust ja seega ka oma terwist oli kautanud ja tema wangistaja siis muidugi ta rahaga nagu oma warandusega ümber käis. Viimaks said kohtud selle imeliku asjale jälgedelle ja pandsid seda inimese piinajat ja wõera waranduse püidjat riiginõuuniku leske Bulad'i kohtu alla. Teda mõisteti süidlaseks ja mõisteti selle süi trahwiks Siberimaale  elama. Kohus laskis teda aga esiotsa weel 200,000 rubla kautstoni eest wangist wälja, oma asju õiendama. Moskwa lähedal Kurski raudteel sai hiljuti Butawo ja Podolski wahel raudtee sild suure kõue wihma läbi mitme sülla pitkusel wee alla maetud. Teewaht oli seda õnneks weel õige! ajal tähelepannud ja pandis häda lipud üles, milleläbi rong parajal ajal seisma jäetud wõis saada. Reisijad oliwad selle üle nõnda rõõmsad, et sealsamas kohas raha kokku paniwad ja raudtee-wahile 20 rubla tema hoolsa teenistuse eest kingituseks andsiwad. Hommiku poolt Moskwa linna olewat suured rohutirtsude-karjad mööda rännanud. 25. Sakala. 1884