Tallinna Sõber 22, Kuues aastakäik. Tallinnas, Z. Jaani-kun pääwal IM. Kltiüdne lleaitht Eestirghivillt «aal ja linnades. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinnas Lindfor«'i pLriate trükimajas: aaötaS 2 rublä, 49 kop. pool-aastas ......... 1 rubla 40 kop Koju ehk postiga saadetud: aastas S rubla pool-aaStaS 1 rubla 70 kop. Kuulutused maksawad iga rea ehk selle aseme pealt s ksp. Tellimised wöetakse wasta t Tallwuas: LludsorsU päriake trükimajas. - ?eterõurgis: J. S. Seelandt, vchuqsxeuuw  54.-Harkus: W. Just. - Aakwcres: L. Watlly. - haides: K. Seidelverg. -» Kapsalus: H. KsllSerg. Lihulas: A. Mttner'i poodis. Wikjandis : K. J. Karow'iraamatupood. Kuuresaares: Asi Lauge.-Maak: kuida iseäranis kuulutakse. Wastaja redaktor: W. F- Eichhorn. Elab Baltiskis, kirjad käiwad BaltisU (Baltischport Lu^MouiL-llox^.) Register : Mõned cksitawad eksitused, mis õiendamist päriwad IV. Omalt maalt. Tallinnast: Sõnumid Kaukaslast.  ja „Walguse" kahtlased sõnumid. „Kündja." Ilmad. Looma tõbi. Rakwerefl i Tulekahju. Kurjad kuulutused Narmast: Tulekahju. Wägewalt- Tulekahju.— Tartust: Põllumeeste Seltsi koosolek. Viljandist! Hullud koerad. Riiast! Tagast tulnud wälja rändajad. Rõngu kihelkonnast: Tulekahju. Kuuramaalt: Tulekahju. Peterburgist- Keisrikojast. Kirikukoolid ja suremised. - Moskwast; Protsess. - Weucmaalt: Ilmad. - Kishnewist- WaraStatud lapsed. - Tististst: Weue rngr uued alamad. Wõeralt maalt: Saksamaalt. Austria-llugrumaalt. Prantsusmaalt. Inglismaalt. Balkani poolsaarelt. Egyptuscst. - Ameerikast. Yutu leht! Pärijad. Kiriku teadused. Mõned eksitawad eksitused, mis õiendamist päriwad. IV. Wiimases nummres arutasime meie .Eesti Postimehe"  juhtkirja .Eesti rahwas ja seisused". Meie leidsime,  et .Eesti Postimees" räägitawa asja pöhjusmõtte kohta juba niipalju eksib, kui tema seisusi nende kolmekesises  seltslikkus, ametlikkus ja riiklilkus lähenduses, mitte üksteisest ei lahuta, Meie nägime, et Eesti rahwa keskis seltslikkus eluS ja ametlikus elus juba euue mitttlefugnsed seisused oliwad, sest et Eesti rahwa üksikud liited mitmesuguse waimuhariduse osalised ja mitmesuguste ametite tallitajad oliwad, nüüdki on ja edaspidi küll wist weel suuremal mõedul olema saawad.  Meie nägime aga ka, et Eesti rahwal kui rahwal  riiklikkuS tähenduses seisusi ei olnud ega wist küll ka edaspidi olema ei saa, sest Eesti rahwal ei ole oma rahwuslikku  riiki ja kellegil ei ole ka nõuu üht seesugust riiki asutada. Eesti rahwa üksikud liiked wõiwad küll oma teaduse-järge mööda, oma waimuharidust mööda, ja oma tähtsat teenistust mööda Baronide ja Grafi seisuse sisse tõstetud saada, nemad ei ole siis aga mitte Eesli Barouid  ja Eesti Grasid, waid Wene riigi Baronid ja Grasid,  just niisamati nagu need Sakslased, kes tähendatud seisustes Weue riigi kodanikuks ja Wene Keisri alamaks wasta wõetud ehk pärast nende seisuste sisse tõstetud saiwad,  nüüd ka Wene riigi Baronid ja Grafid on ja iialgi selle peale ei mõtle, ennast .Saksa" Baroniks ja .Saksa" Graafiks nimetada. Täna tahame meie selle .Wene õigeusulise haritud kooliõpetaja" kirja ette wõtta, kes ennast Plas-Taak" nimetab ja üksnes .Wene haridust maWnud" olla. See kiri seisab ka .Eesti Postimehe" U 19 seeS, saab .Eesti Postimehe" ja .Heimathi" poolest wäga .tähtjaks" tunnistatud  ja näib .Eesti Postimehe" juhtkirja waimlik isa olema, kui tema ka natuke hiljemini lugejate ette astub. See »Wene õigeusuline haritud kooliõpetaja" alustab oma arutamist järgmise põhja peale: ,Wiimse kuuekümne aasta sees on üks uus küsimus ,Lääne mere homiku-poolsel kaldal teiste awalikkude elu küsimuste sekka astunud. See on Eesti,  Läti küsimus. Selle küsimuse teist poolt kõrwale jätkes  jääme mõneks pilguks esimese poole Eesti küsi,muse  pääle seisatama". pEesti küsimust salgasiwad küll hää meelega niisama ,Saksa kui ka mõned Wene ajalehed ja ajamehed— need »awalikud politika elu arutajad ja salgawadgi, aga ,siiSgi on see küsimus olemas. Seda näeme sellest, et ,see küsimus ikka wahete wahel jälle koguni teiste tahtemata  politika woogude põhjast pääle wce mailma silmade e?tte ujub. Witmasel ajal tuleb ta aga õige sagedasti eSaksa ja Wene lehtedes amalitu arutamise alla, mispärast  siis ka EeStt omad lehed teda on sunnitud seletama.  Olgu need read siin seletuseks". Juba selle põhjuse seeS, mille peale tähendatud kirjaS arutamisel) ehitatud saamad, on rasked eksitused ja sellepärast  ei ole oodatagi, et need arujamised muud teha wõikfiwad, kui aga eksida ja eksitada. Jätame meie ka Läti .küsimuse" kõrwale, mis,ülepea teistwiisi aealou wooludest weeredatud on, ja jääme EeSti .küsimuse" juure, .Maa Jaak" eksib ühelt poolelt raSkeSte,  kui tema arwab, et EeSti , küsimus" wast .wiimse kuuekümne aaSta" seeS meie kohumas politika elu küsimiste sekka astus. Teiselt poolelt eksib .Maa Jaak", kui tema arwab. et see küsimine juba kuuekümne aasta eest .teiste awalikkude küsimuste" sekka astus. See küsimine on ühelt poolelt palju wauem, teiselt poolelt palju noorem. Kus ühest küsimisest wõi .küsimusest" jutt on, seal peab jo midagi küsitaw olema. Kui rohkem kui seitsesada aasta eest Katholiigi Preestred Baltimere randmaadele tuliwad, siis sigifiwad siin esiteks kaks küsimist: .Kas peab kodusündinud rahwas Paganarahwaks jääma, wõi kas peab see rahwas Ristirahwaks saama?" ja .Kas wõtab see rahwaS Ristiusku priitahtlikult wasta, mõikas peab see rahwas selleks sunnitud saama?"  Rahwuslikust  küsimisest ei olnud sel aeal kusagil juttu, sest sel aeal ei tehtud kusagil suguwere järel wahet, waid üksi aga usutunnistuse järel. Katholiigi kirik oli juba sel aeal ennast osalt üheks ilmaliku wõimuse asutuseks, üheks riigiks muutnud, mille Kuningas Paapst oli. Sealt poolt sai siis. selle küsimise peale ka ilma wiiwimata tõstetud.  .Läänemere randmaade rahwad peawad Ristirahwaks  saama". Ja kui need rahwad mitte ühel meelel ja korraga seda priitahtlikult ei teinud, siis wastas Paapst: .Nemad peawad sunnitud saama". Paapst saatis Möegarittrete  Seltsi Katholiigi Preestrite kaitsemiseks ja Läänemere  randrahwaste pööramiseks. Nende esimiste küsimiste peale oli siis ka wastus pea antud. Mõegarittred ühcudafiwad ennast nende Eesti rahwa wanematega ja sugukondadega, kes priitahtlikult Ristiusku wasta wõtnud oliwad; teised saiwad sunnitud. Läänemere randaS sai Mõegarittrete riik, Saksa Keisrite ülewalitsuse all asutatud, ja see riik oli oma alguSmõtte järel üks waimulik riik, sest Mõegarittred ise oliwad üks poolwaimulik seltse ja nendega ühes walitsefiwad ka Piiskopid.  Rahwuslikust küsimisest ei wõinud suuremat juttu olla,, sest Katholiigi usutunnistuse kirikud ei pane suuremat rõhku usu õpekawa sõna peale, waid rohkem kirikliku kombele  peale. Kirikutes saiwad ametlikud tallitused Ladinakeeli  peetud, nagu igal teisel maal ja iga teise rahwa keskiS  ka, kus Katholiigi kirik walitseb; mis keelt koguduse liiked kodu räakisiwad, see oli Preestritel suuremalt jäult üks kõik, kui koguduse liiked aga oma ettekirjutatud palweid  ja õnnistuse-sõnu Ladinakeeli pähe õppisiwad ja kiriklikkusi  kombeid ettekirjutus wiisil täitfiwad. Eesti rahwa keele külge ei puudutanud siis ka keegi ja Eesti rahwas jäi tähele panemata Eesti rahwaks. Teisiti läks asi, kui Ewaugeliumi-Lutheruse usutunnistuse  kirik ennast meie kodumaal asutas. See kirik pärib kõige rõhuga usu õpetawat sõna. Siis wast wõis küsimine tõusta: .Kas peab Ewangeliumi kirik ennast Eesti rahwa kohta EeSti keeliseks tegema, Eesti rahwaga EeSti keelt rääkima ja Eesti rahwast Eesti rahwaks jätma, wõi kas peab Ewangeliumi kirik EeSti rahwast oma keeliseks, see on Saksakeeliseks tegema, Eesti rahwaga Saksakeel! rääkima  ja seda rahwast Saksa rahwaks muutma?" Kõik ilmalik wägi ja wõimus on Ewangeliumi waimu looduse wasta. Sellepärast sai ka selle küsimise peale wastus antud, ilma et rahwast sellega tülitati, ilma et rahwaS ülepea sellest küsimisest midagi teada sai. Ewangeliumi kirik muutis ennast Eesti rahwa kohta Eestikeeliseks, tuli Eesti rahwa juure, nagu see kirik seda iga teise rahwaga ka teinud ou, Saksakeeli ülespandud kirikupalwed, Saksakeeli  kirjutatud usuõpetuse raamat KatekhiSmus, ja ka Piibel ise saiwad kõrge waimu osawusega, Jumala waimu nähtawa abiga, Eesti keele peale ümber pandud. Sellega oli Eesti rahwusliku küsimise peale otsuspäriline waStuS antud, nii palju see küsimine hariduse põhjuse, see on kirikliku  usutunnistuse külge puutus. Ewangeliumi kirik oli ennast Eesti rahwa kohta EeSti kirikuks muutnud, Eesti rahwas oli puudutamata Eesti rahwaks jäänud. EeSti .küsimusest" ei wöinud siis ka kiriklikult poolelt enam juttu olla, ja millest juttu olla ei wõi, seda ei ole olemas, see ei ole küsita w, ja seda ei ole siis ka kellegil enam waja .salgad a". Uueste wõiS see küsimine pääwakorrale toodud saada, kui Eesti rahwakoolifi ametlikult korraldama hakati. Siis wõis jälle küsitud saada: .Kas on wõimalik Eesti rahwale  rahwa kohalist waimuharidust Eesli keeles toimetada, wõi kas on parem ja hõlpsam, kui see õpetus Eeõtimaa kõrgema ringkondade keeles, see on Saksakeeles antud ja Eesti rahwas sedawiisi koolis Saksa rahwaks harjutatud saab?" Ka selle küsimise peale oli otsuspäriline wastus  antud, enne kui rahwas ise sellest midagi kuulda sai, enne kui rahwakoolide asi ülepea pääwakorrale tõusis. Waimuharidust põhjusasutus, see on rahwa kirik, oli ennast Eesti rahwa kohta juba enne täitsa eestitanud. Rahwakoolid on igal poolel kiriklikud asutused olnud, kus ülepea usuelust midagi hoolitakse: rahwakoolid on rahwa kiriku kaswandikud. Juba sellepärast ei wõtnud rahwakoolide  asi Eesti .küsimuseks" kaswada. Aga siin oliwad ka juba erainimesed ja oli Eestimaa ametlik ja seaduslik  eestseisus Eestimaa Rilterkond—, enne rahwakoolide  ametlikku asutamist, hoolt kannud la oliwad selle küsimise  peale teedtegew.it waStust, Eestikeele ja Eesti rahwuse  meelel ja heaks annud. Erainimestest nimetame siin aga kolm: Chriftoph Baron Stackelberg, kes oma jõuga ja nõuga Kuuda Seminari asutas; Boris Baron Uerk ü 11, kes oma jõuga ja nõuga Oese kooli ja Nitterkonna abiga Jedewere Seminari asutas, ja Wigala  kirikuõpetaja Eduard Harten, kes eifimeste Eesti koolide kooliraamatuid toimetas ja nende esimeste Eestikeeliste koolide osaw ja kindel waimlik juhataja ja kosutaja oli. Kõik teised Eestikeelised rahwakoolid Eestimaal, oa meie Eestikeelise maakiriku ja nende esimeste Eestikeeliste koolide kaswandikud. Rahwakoolide poolest oli sedawiisi ka otsuspäriline wastus antud, ilma et Eesti rahwast ennast selle p küsimusega" tülitati, ilma et Eesti rahwas sellest asjast, kui ühest , küsimusest", midagi teada sai. Kes rahwa kohalist waimuharidust otsib, see wõib seda nüüd nende asutuste abil kaunis kõrgel mõedul Eesti keeles saada, kõrgemal mõedul, kui seda rahwal neil maadel kusagil on, kus Rooma-Katholiigi kirikud walitsewad.  Kes meie kodumaal kõrgemat kui rahwa kohalist waimuharidust nõuab, see wõib seda Saksakeelistes  koolides saada, selle kohta saab Saksakeel keskmistes koolides seda tähendust, mis Ladinakeelel ja Greekakeelel enne kõige teiste rahwaste kohta ka oli ja Uniwersitätides osalt weelgi on. Ka rahwakoolide  asjus ei ole siin siis midagi enam küsitaw; need on meie kodumaal Eestikeelised, niipalju kui neid maal on. Linnades oleks wist ka juba palju rohkem Eestikeeliseid rahwakoolifl, kui seal Eesti koolilapsi oleks, kes emakeelist kooliõpetust tahawad; tänine on aga ikka nähtud, et wanemad meie kodumaa linnades oma lapsi ennemini koolidesse wiiwad, kus Saksakeel õpetuse keel on. Teemad nemad seda meie kodumaa elutarwituste sündmusel,  siis ei wõi selle waska palju parata; wanemate waba tahtmist oma laste kohta, ei tohi jo selles tükkis keegi sündmuse alla panna. Meie ei leia siis kiriklik kus