Saarlane UM Uleüldille politikii «jilcht ma- ja linaarahwale. UM tts 37. Kesknädalal, 4. Oktobril 1889. VI. aastakäik. maksab: Ilmub igal toisi z.'crcrk. Kn esaares kaubauulitsaS ur. 17. Saarlase toimetusele, Kuresaare. Kuulutuse rida ehk selle ruum Saaremaa rahwa kodusest elust. (Ots). Pääle nende muside on aga mull meel kombeid küll, millede küljest ma mõned kuiwad oksad ja liigkaswud ära kärbiks, et nad enam haritud maoga oleks ja puhtama näoga wälja näeks, kui praegus mitmes kohas lugu on. Wõtame siis meie rahwa pulmade ja pidude wiisid kõige päält käsile. Meie rahwa pulmade ja jootude wiisid ei ole minu armumist mööda mitte kiidu wäärilised. Need on kõige suuremad terwise rikkujad ja tapjad. Kui keegi õpetud tohter peaks juhtuma teadmata kellegi talu pulma pere nurga wõi aja tagant nägema, siis jookseks tema peast küll kõige päält kolera haiguse mõtted läbi, nii hirmsa haiguse näoline on meie pulmaliste kõrwaline koht. Pea asi meie rahwa pulmade pääl on hästi juua ja wähe süüa. Jooma ajaks on rohkesti enamasti porsaga tehtud õlut ja tubliste pudelist napsi alla ja pääle. Kui pulmalised, iseäranis mehed, endid mitte hupäkile maha pole joonud, siis pole pidud mitte head olnud. Mõni kiidab weel tagant järge: „Need olid aga pidud, ei saanud mitte walget päewa nähagi." Waene lugu, kui inimene juba seda kiidab, et ta nii mõistusest lahti olnud, et ta mitte päewale ja ööle wahet ei saanud. Niisugune suri- haige olek on siis suurem pulma rõõm. Wäga halw ja toores rõõm. Kui sa nüüd pulmalt kodu oled läinud, ja su toores rõõm täiesti peast ära on kadunud, ole siis nõnda hea ja sea ennast jälle niisamma hupakile kui sa pidul olid, mis tunned sa siis.sääl juures? Kelle sarnane oled sa siis? Ons niisugune hupakil olemine kena wõi inetu? Ma usun, mis sull joobnud peaga auuks oli, on nüüd targa peaga auutu. Kui meie natuke lähemalt järge waatame, kui palju pulmade ja jootude pääl wedeliku ära pruugitakse, siis wõiks küll pidude joojad wäikseks õlle waatideks pidada. Üks tublim manad mood: talunik, kui ta oma pulmadega suurustaba tahab, ei tee mitte wähem kui 10—15 makka odre pidude mägedeks ära. Sellest saab tema pääle kahe tuhande toobi õlut. W'a karjajaak on siis meel 40 kuni 50 toopi suur. Mehed on ju pidudel need suuremad joojad. Neid on siis läbisegamine 20 tükki. Mõned nende seast on ka wäiksed wõtjad ja meel alles õpilased. Nelja kuni nuie päewa fees peab siis see õlle ja wiina hulk läbi keha lastud saama. See teeb aga iga mehe pääle 20 kuni 25 toopi märga päemas wälja. Peab aga hea terme keha olema, kust see hulk ilma lõhkumata läbi läheb. Muidugi mõista, on niisugune willimine keha nõnda ära põrutanud, et ta pärast pidusid nädalit kolm taga järge kidew ja haige on. Kui palju niisugused talu pulmad termist rikuwad, on ära rääkimata. Aga mitte üksi termise rikkumine pole tähele panemise wäärt, maid ka kulud on liiga suured talumehe sissetuleku kohta. Ühes pulmas raisatakse enam kui 200 töö päewa ära. Kui meie ka halwa hinna 25 kop. päemas rehkendame, siis teeb see ometi 50 kuni 50 rubla kulu. Pääle seda siis meel õlut, miin ja söömine. Siia mahele tuleb mulle üks imekspanemise määriline mõte. Et ma seda ära ei unustaks, panen kohe ülesse. Waatke, meie auusud rahwa hariduse mehed! Kui teie külades ja piirides niisugusid pulmi ja pidusid peetakse, ei näe teie seda mitte ega räägi sest suuremat, aga kui Eesti-scltsis paar pudelid õlut ara juuakse ja mõnel õhtul tantsitakse, see paneb teid warsti õhkama ja kahju kartma. Aga hea küll, räägime pulmadest edasi. Mis nägu on siis meie talu pulmadel? Ma juhtusin minewal taimel ühest külast läbi sõitma, kus kolmes peres korraga pulmi peeti. See oli muidugi ka juhtumine, mis arwasti ette tuleb. Oh seda kilkamist, kisa, hõiskamist ja karjumist, mis ma sääl kuulsin. Mõned kargutasid tuhat tulist ree pääl, üks ajas pöörast wiisi rats hobusega, mõned jooksid palja peadega lipud käes, teised püüdsid nagu laulu häält teha, aga keeled olid nii kanged, ei saanud sõnu suust wälja waid tegid paljast häält, mitmed Lume all. 4 Suusi silmas aga ei olnud Joosep, kes küll ilus ja armuline oli, mitte nii palju wäärt kui tema wend Kristjan oma kindla ja julge meelega. Selle tõsise kindla mõttega uhke mehe armastust omale wõita, see tegi Suusi päälegi uhkeks ja et see nõnda oli, et Kristjan kindla armastusega tema poole hoidis, seda tundis Suusi selgesti ära. Ehk see armastuse teadmine teda küll õnnelikuks tegi, siiSgi ei näitnud tema oma waSLu armastust mitte wälja. Tema ei tahtnud ennast praegu weel siduda; et Kristjani armastus temale kindel oli, seda tema teadis ja selle pärast ei olnud temal ka waja rutata. Pääle selle oli see temale ka meelt mööda, kui teised poisid tema ümber lipitsesiwad. Ka mõtles tema, et see Kristjani uhkusel armas saab olema, kui tema wiimaks kõik teised kõrwale lükkab ja ennast temale omaks annab. Ja weel armas tema, et see ka kohe tema üle walitscma  hakaks. Seda aga ei sallinud see e llitatud tüdruk sugugi. Nõnda kuidas Kristjani  uhkuS ja mõju teiste wastu temal wäga meelt mõõda oli, nõndasama mähe sallis ta seda iseenese kohta. Käskimine oli tema asi, seega oli tema lapsest saadik harjunud. Ema oli tal juba wäätimas põlweS ära surnud, nõrk isa ja wana hea tädi, kes teda kaswatasiwad, ei raatsinud ialgi seda ilust last keelda. Ja nõnda see siis ka tuli, et kõik majas tema tahtmise järel pidi tehtud saama. Temal ei olnud sugugi tahtmist seda asja muuta, ega ennast teise «valitsuse alla anda, kui see ka tema armukene  oleks. Tema arwas seda ülepea kergeks asjaks Kristjani meelt enese tahtmise järele muuta. Kas ei olnud praegugi tema silma waatmisel Kristjani kohta mõju? Küla kõrtsi ette oli pühapäewa õhtul noor rahwas tantsule kogunud, ka Suust oli nende noorte tüdrukute liikis, kes naerdes ja jutustades kõrtsi ees käsikäes edasi ja tagasi kõndisiwad. Suusi oli ilma wastu waidlemata üks neist kõige ilusamatest tüdrukutest,  ta oli sale aga ometi tugema kihaga, ja tema nägu oli wärske ja ilus, erk ja täis elu rõõmu, nõnda et naljalt midagi armsamat näha ei wvinud, temal oli peenikesest  willast kiri kuub seigas ja paks siidi põll ees. Musta sametise jaki ees oliwad laiad hõbe sõled ja üks kallis siidi rätik oli temal ümber kaela, mille pääl kümnele korrale ümber kaela seotud hõbe kett rippus. Tüdruku suured paksud mustad juuksed oliwad pitkade hõbe nõeladega üles pistetud. Suust oli juba mitu korda maande poole waatanud, mis küla poole niiis. Anton Welter, naabri kõrtsi mehe poeg, kes ka tema kosilane oli, seisis tema juures ja katsus tema tähelepanemist oma pääle tõmmata. Aga noor neiu ei pannud teda tähelegi, maid waatas ühte puhku rahutult küla poole. Noormees ei lasknud aga ennast sellest sugugi tagasi kohutada, tema oli näinud et Suusi tema meelitusi siit saadik ikka hea meelega sallinud oli, tema lootis et see ka täna nõnda olema saab. Tema arwas kindlaste, et Suusi teda kõikide teiste seast omale meheks walima saab ja waatas selle pärast põlgduscga iga ühe pääle, kes seesuguses mõttes ennast S uusile ligendas. Tema oli ju üks wäga ilus ja peenikeste kombedega noormees, aga et ta wäga hoopleja oli, seepärast ei sallinud teda keegi. Iseäranis  põlgas teda Kristjan. Temal oli see ülepea äramõistmata asi, kuidas Suusi teda sallida wõis, ja nii pea kui ta teda nägi, ärkas armukadedus tema sees, sest tema mõtles, et Suusi Antonist wäga rohkesti  lugu pidas. Suusi silmad oliwad ühte lugu küla maantee poole pöördud, kuna tema kollaste juukStega Kadriga kõrtsi ees edasi ja tagasi käis. Wiimaks hingas ta kergemalt, tema nägi Kristjani oma «vennaga maanteed mööda tulewat. Ta tegi nagu ci paneks ta tulijaid  tähelegi ja mõistis oma edasi ja tagasi käimist kõrtsi ees siisgi nõnda sisse seada, et ta just tulijatele, kui nad ligemale oliwad jõudnud, wastu läks. Joosep läks kohe