Saarlane Üleüldine politika ajaleht maa- ja linnarahwale. „Saarlase" toimetus ja wüljaandmine, Kuresaares, kaubamilitsas 10. s „Saarlane" maksab: s Saaremaal aastas I rbl. ZiÄ kop., postiga saadetud T rbl. ? j Saaremaal pooles aastas 1 rbl. kop., postiga saadetud I rbl. 35 kop. ) Tuleb wiilja iga csinaspääival. Kuulutuse rea ehk selle ruum maksab  2 kop. x° 2Ä. Esmaspääw 3. Junil 1885. 11. aastakäik Näitemängust, kõne peetud Kuresaares. Auustud kuuljad! Et mitmed kuuljadest teatri wõi näitemängu meel esimest korda nügewad, mähe ehk ka sugugi ei tea, mis näite-mang ehk Saksa keele sõnaga teater, on seepärast arwan ma tarwili kuks mõni sõna sest täna õhtusest meie ettemõttest  seletada. Näite- mäng on üks lõbus aja wiide; temaga walmistakse meile meie iga päiste tööde ja toimetuste wahel meele jahutust, lõbu, meele päralisi tundifi. Siiski ärgu arwaku keegi, et näite- mängu paljast see tarm ist mängitakse, ct rohkem rõõmu, lusti, nalja ja naeru oleks. Ei mitte see tarwis! Näite-mängu mängimisel on üks tähtsam  eesmärk: ta mängimine peab meile õppctuseks ja juhatuseks olema. Siin saab näitlikult, piltlikult ühegi inimese elu tema heade ja halwade tegudega waatajatele silma ettepandud; saab näidetud, kuidas head teud, auus olek inimese rahulikuks, õnnelikuks tegewad ja kuidas halwad teud teda nuhtlewad : näite-mängu ettendamises wõime mitme sugusid, häid ja hälbi elu wiisisi, kombid näha, wõime õppida, kuidas ülematega ja alamatega tuleb ümber käija. Üleüldse näite-mäng äratab inimese maimu  elu, parandab, puhastab ja tõstab teda kõrgemale hariduse järjele. Täna õhtune näite-mäng ei ole mitte röömulik. Ta tahab meile näidata, kui wäga õnnetumaks teeb ühte inimest raha ahnus; ta toob meile silma ette kuidas raha ahne mitte ükspäinis ise enesele, maid ka teistele inimestele raskuseks, koormaks  ja õnnetuseks elab. Pääle selle saab tänane näite-mäng linna elanikust talu rahwa elukorra ja kombetega tutwustama. Seda, mis kõik tänane näite-mängu ettendamine  tahab waatajatele ettetuua, saab mängimine ise kõige paremine awaldama, kui waatajad üksikud mängu järgud on ära näinud ja neist omale ühte üleüldist pilti mõttes on kokku süädnud. Mu seletamine  läheks sest arutades wäga pitkaks ja ei oleks ka siin kohaline olewad. Ometegi  palun ma auustud kuuljatelt luba siin, otse kui mööda minekul, meel paari sõna ütlemiseks. Kõikide haritud rahwaste juures mängitakse  näitc-mängusi. Suuremates linnades on nimelt see tarwis suured teatri wõi näite-mängu majad üles ehitud, kus sage- daste näitemängust mängitakse, mida sada ja tuhanded inimesed päült waatawad. Ka Eesti rahwal suure maa sees ei ole näitemängu mängimine tundmata asi neid mängitakse Talinnas, Tartus, Wiljandis,  Pärnus, Wörrus. Ka maal kihelkondades  ja waldades Tartu, Wiljandi ja Wõrru maal on näite mängude mängimine  wiisiks wõetud; talu inimesed õppiwad  näitemängu tükkid ära ja möistawad neid teistele ette mängida. Meie Saarlased  oleme aga selles asjas järge jäänud täna esimest kord hakkame meel Eesti keeli näitemängu Kuresaares mängima, ja täüdmata on, millal see teine kord peaks ette tulema. Kas ehk jättamegi ees tulewail  aastail nii pitkalt? Kas ehk sest ühest mängu cttendamisest Saarlasile küllalt  saab? Ei, nii ei pea see mitte minema  ! Kas siis Saare maal inimesi ei ole, kes nii samma kui muialgi, tulusast ja kasulikust asjast möistawad lugu pidada? wõi on meie linna Eesti keele rääkijad waimu harimise poolest madalamas, kui suure maa sess talu rahwas, kes mittu aasta eest näite-mängu tulu on juba ära tunnud. Et mõni näite-mängu ettendamine  meid ruttem jälle saaks rõõmustama. Jututuba. „W»WIi Willem", Saarlase lugejatele kirjutanud Karl GreP. (M?A ja lõpetus.) Kartus kinnilvötmise eest hoidis teda tngewamine wangis, kui raudriiwid, olgu küll, et lodjanaese waikne olek, keda ta pääle 'eda üksnes õSsel näha sai, mõne hirmuta ir a mõttega täitis, iseäranis kui tal tund, see kõige hirmsam ta elus, jõe la»Ms, poolteed surma suus, meele ärkas. Aga seesamina oli ka ta elupäästja.  Übel hommikul toi mõisa toapois lodjavaesele  suure kirja kohtu pitseriga. See toi MMdarusc. Weel Mammal pääwal WöniS naene ennast teenistusest lahti. Mõisabärralc tegi se küll paha meelt, aga lesk, kes siiamaale mahalöödud, alandlik  j.', auuuaklik oli olnud, kandis oma pea kõrges, oli koguni töiseks laanud. ütles nacne oma haigele, et ta Mõneks rääwaks ärannnna, lelle aiemel saada teda üks truu sulane teenima, ja talle toitu Muretsema. iõsaene põgeneja isms paamast väawa ilma inimese hääle kuulmata; läks kurwemaks ja tõsisemaks iga tunniga. WäljaS, ümber majakese möllas torm, põõsad kahisesiwad, puud õhkasimad. Tuhat hirniutawat häält loodusest paniwad waese põgeneja wabisema, mõndagi ööd ei saanud ta enam und silma. Rädali pärast õhtul tuli lodjanaene tagasi, leidis aga oma haige koguni äralöpenud,  olgu küll et toit hea ja tunni pääl toodud sai. Põhjuse järele pärides tuliwad haigel pisarad silmi. Ta lasi ennast põlwede pääle ja ütles: „Ma olen siule mäletanud, et ma üks ilmasüüta inimene  olen. Ei, mina olen üks kölbmata hukaläinud inimene, ei ole mitte wäärt, mis sa mul'e head teinud." Walust ja südame tunnistusest piinatud jäi ta seisma, alles naese trvõstimise päüle rääkis ta edasi: „Randwahti ei ole ma küll mitte surmanud, aga kes teab, kas see mees nii palm oligi, kui mina. M'ul oli naene, üks hea, aus, õiglane naene ja lapsed. Selgest laiskusest jätsin ma nemad maha ja lätsin ümber maad hulkuma. Ma jätsin nad maha kõige suurema waesuse ja wuenuie sisie. M'u käsi ei ole ka sugugi heasti käinud.  Sada kord olen ma kahetsenud, sada kord oleksin ma tagasi kodu läinud, aga häbi, tühja kattega minna, hoidis mind tagasi. Ma trööstisin ennast ja lootsin kord jälle kõik heaks teha wöiwad, mis ma oma ilmasüüta naescle ülekohut ja kurja teinud, nüüd aga, kus ma üksi olin, tuli Liisa iga ööse ja näitas ennast mule pool ilmsi, sellepärast kardan ma, et ta mi st surnud on. Tema önn, sest ma oleks tale üksnes häbi teinud. Ma olen enesega arupidanud ja leidnud, et mul muud enam maailmas teha ei ole, kui oma patukoormat orjata. Mina tahan äraminna,  tahan iseennast kohtu kätte anda ja ilmasüüta trahwi wastu wütta, just kui oleksin mina randivahi mõrtsukas. Mina olen ju seda oma nacsc ja waeste laste pärast teeninud, ehk saab Jumal seeläbi mõnda mu pattude registrist wahakustuma."  Pimcs kambris ci wöinud baigc nähja, kuida ta awaldused kuuljal uigutanmad. õena jookiiwad pisarad üle naeie päiksest  pruuniks põlenud põskede. Wake made aja järele iules ta kalgele niinlmma walju ja kare räckeaa. kui en«