Tallinna Sõber. K» Z 4. KuueS aastakäik. Tallinnas, A. Ltiknfestnn Mtval !M. UltSldkt gtliltht Gestirihivklt ««il js likuidks. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Talliuuas Li«df»rS'i pSri-te trükimajaS: «««tas 2 rubla, 40 ksp. pool-aast-s 1 rubla 40 kop. «aju ehk postiga saadetud: aastas 3 rubla P-al-aastsS I rubla 70 kop. Kuulutused maksavad iga rea ehk selle aseme pealt K kop. Tellimised w aetakse wasta t Kalliuuas: Lindfsrs'i pärkate trükimajas. Seteröurgis: K. S. Seelaudt, H S 4. Kartus: ZS. Just. - Aakweres: L. Wattty. Saides: A. Heidelberg. Kapsaku- -H. Kostberg. Lihulas: 11. Miiner'i poodis. Wiljandis: H. J. Karow'i raamatupood. Kuuresaaresi Kh. Lange.—Maal: kuida iseäranis kuulutakse. Wastaja redaktor: W. F- Etchhorn. Tlab Baltiskis, kirjad käiwad Baltiskt (Baltischport PaaMoM.lloxr».) Register : ÜmberwaatuS laias politika maldas. Omalt maalt. Tallinnast: Sügise hakatus. Greeka-õigeusu rahwa. koolmeistrite konferenz Riigas. Kahewäärilised kaebtused ja inetumad käratsemised usutunnistuse asjus. Brigitta kõrtsmik. Kuri surm. Pahatcud. Riiast- Wäljameetud Wene lõug-täkud. - Waleraha.  -- Margused. „Austra" uus laew. Pärnust: Wäljanäituse auupalgad. Kuuramaalt - Barou Nolde mõrtsukad. PeterburgistMauowritest ja Keisrikojast. Keiser Aleksander 11. mälestuse sammas. Rügementi püha ja Wene-Sakfa sõeawäe wcnnastus. Keisri rcisnst. Mõrtsukas Degajew kinni. Kaks invttsuka-tegu. Warshawist: Mässajad kinni. Odessast- Uus Wera SaSsnlitsh. Arhanglest. Liuna-pidu. Ilmad. Jeuisseiskist! Mõrtsuka-tegu. Kijewist- Tulekahju. Mohilew-Podolskist. Wolsktst. Orenburgist. Wernõist. Wjatkast. Shpolast. Wõeralt maalt! Saksamaalt. AuStria-Ungrumaalt. Prantsusmaalt. Itaaliast. Eghptusest. Kas kool ja õpeius kasu wõi kahju teemad. (Lõpetus). Kirja wastused. Kiriku teadused Ümberwaatus laias politika waldas. Nagu igapääwased elutarwitused ja juhtumised kitsamates  ringkondades sagedast üksikuid inimesi, perekondafi, külakondasi ja kogukondasi üksteisega ligendawad ja sõbruStawad  kes enne wõerad ehk koguni waenlikud oliwad, teisi üksteisest eemale weawad ehk koguni waenustawad, kes enne lahkuses ja sõbruseS elasiwad, niisamati on asi ka laiemates ringkondades, terwe riikide ja rahwaste wahel.  Witmase kolmekümne aasta käikuS on seesugust lahutust  ja sõbruStust Euroopa riigide wahel wäga palju olnud. Esimene suur Homikumaa ehk Krimmi sõda kiskus sidemed Wene riigi ja Austria-Ungru riigi wahel katki, miS sel aeal kõige pingumal oliwad, kui Ungrumaa ennast AuStria Keisrite walitsuse alt koguni lahti kiskuda tahtis ja ainult Wene riigi abiga rahule sunnitud sai. Selle waSta ühendas seesama sõda Prantsusmaad ja Inglismaad,  keS läbi aasta-sadade hambaid hirmitates üksteist waritsenud oliwad. AuStria riigimehed oliwad juba sel aeal oma silma lagunewa Türgi riigi jägude poole heitnud  miS Agäta mere ääreS on, nimelt Soloniki lahe poole lootsiwad, et need kord Austria walitsuse alla langema  saaksiwad ja kartsiwad, et üliwägew Wene riik neile seal ette jõuaks. Inglismaa kartis ja kardab ikka weel Weneriigt üliwägewust, oma India asutus-ehk kolonialritgi  pärast. Prantsusmaal walitses sel aeal Keiser Napoleon  111., keS seda lööki kätte tasuda igatses, mida tema suur onu Wenemaal saanud oli. See kõik kihutas neid kolme riiki kokku ja Wenemaa wasta, kui ka AuStria sellest  sõeast tegewat osa ei wötnud. Weike Piemontt ehk Sardinla riik nägi juba sel aeal und Itaalia ühendatud Kuningriigist, lootis seda unenägu Prantsusmaa abiga täita nagu see pärast ka tuli ja heitis nendanimetatud  Lääuewägede sekka. Aealoulik sõbrus Preusfi riigi ja Wene riigi wahel jäi kõikumata kindlaks. SöbruS Prantsusmaa ja AuStria wahel lagunes ära, nii pea kui Sardinia ehk Piemont oma unenägu täitma hakkas, selleks maid tarwitas, mis Austria walitsuse all seifiwad ja neid Prantsusmaa abiga ka kätte sai. Austria ja Preusfi riigid oliwad juba peale sada aastat wõõriti üksteise peale wahtinud. Weike Preusfi riik oli suured tükid AuStriast oma kätte wõitnud, oli suuriikide sekka tõuõnud ja mõlemad  püüdfiwad sellest aeast saadik Saksamaa ülewalitsust oma kätte saada, kui Napoleon I. endise Saksamaa riigi wiimast warju ära lõhkunud oli, mis nime kaudu AuStria Keisri walitsuse all seifis. Napoleon I. wägiwald, mis kõiki Euroopat rusuS, oli neid riikifi aeguti ühendanud, aga tkli-õun Saksamamaa ülewalitsuS jäi nende wahele. Wiint kongressi peal oliwad Saksamaa riigid, nende keskis ka Austria, ennast küll ühendanud aga kindlat  sidet nende wahel ei olnud. Weel kord ühendasiwad ennast Saksamaa riigid Daani riigi wasta, kui Daani walitsuS Schleswig Holsteini maid täitsa omaks wötta tahtis, miS seadust mööda mitte selle riigi jäud ei olnud, waid ainult kui ükS Saksamaa riik Daani Kuninga walitsuse  all seifiwad, kes üheS ka Schleswig.Holsteini Herzog  ja Saksamaa ühenduse liige oli. Daani walitsuse *) KöeSolewail päiwal on Euroopa riikide wahel palju liikumist. Wanad sidemed riikide wahel halkamad katkema, uued ennast köitma. Nende heaks, keS meiepäiwisest suurest politikast aru saada tahawad, aga neid asju tänine järges tähele panna ei wõinud, paneme meie siin uuema >ealou,Mimmi päiwist saadik, lühtdelt  üles. Et aga ruum teiste tarwituSte kohta ei puuduks, snö peame seda kirja kahe ehk kolme numre peale ära jäutama. alt saiwad need maad ära kistud, aga nüüd tõusis küsimine,  kes nende üle walitsema pidi. Pärijaid oli seal küll aga juba seifiwad Preusfi riigi walitsuse ohjad nüüdse Kantsleri, Würst Bismarki käes, keS kindla, kõikumata ja, kus tarwts, ka hoolimata käega Saksamaa ühenduse poole PreuSsi Kuninga ülewalitsuse all, tüüris. Tema nõuu peale sal kinnitatud, et Preusfi Kuningas ka üks pärija olla, ja et Schleswig-Holstein Preusfi riigi külge langema pidada. PreuSsi üliwägewus oli aga okkaS Austria silmas  ja ka teised suuremad Saksamaa Kuningriigid, nagu Baieri, Sakseni ja Hanoweri maad, himustasiwad ennemini  täitsa oma jalge peal kui Preusfi juhatuse! seista. Need lõiwad ennast AuStria poole ja sellest tuli aastal 1866 suur Preusfi-Austria sõda, mis wäga werine oli aga ainult mõned pääwad kestis ja milles Preusfi wastased  täitsa löödud saiwad. Nüüd saiwad Schleswig- Holstein, kõik Honoweri kuningriik ja weel mõned teised maalapikesed Preusfi Kuningriigi külge wõetud; Austria pidi Saksamaa ühendusest wälja aStuma ja teised Saksamaa  riigid astusiwad kindlamal ühendusel PreuSsi juhatuse  all kokku. Sellega oli aga ka wiimane sõbrus PreuSsi ja AuStria wahel otsas ja wiimane riik nihkus Minister Graf Beust'i juhatusel uueSte Prantsusmaa poole. Prantsusmaa omalt poolelt waatas paha silmaga Saksamaa  kitsama kokkuheitmtse peale, sest ikka ja ikka oliwad Prantslased oma riigi piiret Rheini kaldani  ,loodusliku  piireni" nihutada ihkanud. Mida tugewamaks aga Saksamaa sai, seda rohkem kortsusiwad Prantslaste ,loodusliku piire" unenäud kokku. Napoleon 111. ei usaldanud  ühelt poolelt küll Saksamaa wasta awalikult sõda hakata, teiselt poolelt ei usaldanud tema aga ka Prantslaste  ihkamise wasta täie rõhuga üles astuda ja nende ülemeelt lämmatada. Tema katsus esiteks ühel kolmandemal  teel oma ,ustawaid alamaid" lepitada ja üheS ka Saksamaa wõimust nõrgendada. Prantsusmaa, Belgia ja Preusfi piirete wahel on kuulus Saksamaa kindlus Luremburg  ja selle ümber Suurherzogirii? Luremburg, mis perekondlikku  õigust mööda Hollandi Kuninga walitsuse all seisab, sedawiisi nüüd Hollandimaaga ühentatud, muidu aga Saksamaa ühendatud riikide liige on. Seda õigust tahtis Napoleon 111. osta ja sedawiifi Luremburgi linna ja maad Prantsusmaaga ühendada, ei saanud selleks aga Saksamaa ühendatud riikide poolt luba, mis Ühendus- Kanzler Bismarki juhatuse all seifiwad. Wahe aeal oliwad  Spaanialased omast „ Vabariigist", mis hiljuti asutatud,  juba tüdinenud; endist kuninglikku perekonda ei soowinud  nemad ka enam tagasi ja waatafiwad sellepärast Euroopas ümber, kus nemad üht Prinzi leiakfiwad. keS Spaania Kuningaks kõige sündsam oleks. Teiste keskis langes nende silm ka ühe Prinz Hohenzollerni peale, kes Preusfi kuninglikust sugust on. See pani Prantslaste sooja werd kihisema. ÜkS Prinz Hohenzollern oli hiljuti juba Rumeenia Würstiks saanud ja hakkas seal silmauähtawalt  Kuningriiki asutama, mis hiljemalt ka korda läks; nüüd pidi jälle üks Hohenzollern suure riigi Kuningaks  saama ja koguni weel Prantslaste selja taga. Mõtlemata ülemeelega päriti Prantsusmaa poolt, et Preusfi Kuningas, kui Hohenzollerni sugukonna pea, mitte üksi oma sugulasele ära ei keelaks Spaania krooni waSta wötta, waid ka kinnitaks, et ükski teine sellest sugukonnast seda ei teeks. Prinz Hohenzollern oli küll ise juba kinnitanud,  et tema koguni ega ühegi kaubaga Spaania Kuningaks  saada ei taha, aga sellega ei leppinud Keiser Napoleon 111. weel mitte. Tema tundis et Prantslaste heitlik meel ennast tema poolt ära pööramas oli ja e; üksi hiilgawad sõea-wõidnd tema kõikuwat trooni uuestte kinnitada wõisiwad. Nüüd oli Prantslaste tuline waim kord sõea-himuga täidetud, Keiser Napoleon arwas, et see waimustttse-tttli iga waenlast ära kõrwetaks ja astus ütlemata  ülemeelega PreuSsi Kuninga wasta. Benedetti, Prantsusmaa Saadik Preusfi Kuninga juures, pidi Keiser Napoleoni käsu peale käredusega pärima, et Kuningas Wilhelm mitte üksi ei kinnitaks, et keegi tema suguwõsast Spaania trooni peale ei asuks, waid ka weel andeks paluks. See oli liig. Kuningas Wilhelm pööras selja Saadiku poole ja lõpetas sedawiifi ülemeelist juttu. Prantsusmaal peeti seda nüüd muidugi suureks teutusekS ja Parlamentis sai suure tuhinaga sõda nõuuks wõetud, kui ka mõistlikumad  waimud, nimelt wana Thiers, kõigest wõimust selle wasta seifiwad. Prantslased oliwad lootnud, et Löune- Saksamaa riigid ennast nüüd PreuSsi waSta tunuistaksiwad,  nagu Napoleon I. aeal, ja et siis ka Austria Prantslaste poole heidaks, kus Graf Beust, Preusi suur waenlane, ülem Minister oli. Aga asi läkS täitsa teisiti. Sakslased ei olnud seda ikket weel ära unustanud, mille alla Napoleon I. neid omal aeal rõhus. Läbi kõige maa kõlas üks ainuke sõea hääl, kui kuuldi, et päris-waenlane piire poole kipub; üks weikem riik jõudis oma lipuga teise ette, Preusfi Kuninga juhatuse alla. Austria riik ei julgenud  ennast liigutada, sest kõik Saksamaa seisis Preusfi pool ja, kui ka Weneriik sõeast tegewat osa ei wõtnnd, siiski seifiwad Wene rügementid AuStria piire ligidal ja igaüks teadis, et need mitte Austria tugeks seal ei seisnud,  kui asjad ehk Saksamaa kohta pahaks läkfiwad. Keiser Aleksander 11. oli ära tunnud, et üks ühine ja tugew Saksamaa Euroopa üleüldise rahu kindlam kants on. Kuida asjad läkfiwad, see seisab weel lugejate suurema  hulga meeles. Pärast mitmet otsata werist lahingil,  kus Sakslased ikka wsitsiwad, sai Prantslaste suurem sõeawäe hulk ja sellega ühes ka Keiser Napoleon 111. Sedani all wangi wõetud. Harjunud prunki mööda oleks nüüd sõda pidanud otsas olema, aga Prantslased tunnistafiwad  nüüd oma Keisri troonist ja kroonist lahti, asutasiwad  Wabariigi, Gambttta pölewate kõnede peale ruttasiwad  noored ja wanad igalt poolelt lippude alla ja sõda läks käredamast edasi kui enne. Wõtdust wõitu nihkusiwad  aga Sakslased edasi Pariisi poole ja piirasiwad kangest kindlustatud pealinna ümber. Seal tõusis pea htrmuS nälg, mis Pariislast sundis kõiki loomi, ka kallid naitus-loomi Rohtude-aidas ära tapma ja sööma, aga ennast ka kassidest ja rottidest toitma, nii kaua kui neid saada oli. Peale selle tõusis weel kole mässamine linnas. Nenda nimetatud Communardlased, mehed ja naesed kes kõiki era-omandust, ka perekonda ja kindlat abielu ära häwitada  ja kõiki üheskoos tarwitada tahtsiwad, tapfiwad ja põletasiwad Pariisis. Teiste keskis saiwad ka Pariisi ErzpiiSkop ja Kindral ThomaS nendest ära tapetud ja uhked kuninglikud majad ära põletatud. Wiimaks pidiwad Prantslased aaStal 1871 ometigi Pariisi linna Sakslastele  lahti tegema ja oma wastapanemist lõpetama. Raske tingimistega sai rahu tehtud. Prantslased pidiwad ElsasS- Lothringi maid Strassburgi, Mehi ja teiste linnadega, wägiwaldne Prantsusmaa Kuningas Ludwig XIV. umbes 200 aasta eest süda rahu aeal Saksamaa küllest ära kiskunud  oli, wõitjakele jätma ja 5000 millioni franki sõeakulu  maksma. Juba sõea aeal, kui Kuningas Wilhelm Preusfi ja teiste Saksamaa riikide sõeawäega Pariifi all seifis, oliwad Saksamaa Würstid Baieri Kuninga nõuu