daste ähwardawad, kui ta järele ei saaks andma. Sellepärast on stis ka Serbias ministrite wahetus olnud, aga ka keegi uus Serbia ministeerium ei saa Austria tahtmist täitsa täitma, kui ta oma maa äraandjaks ei taha saada. Austria pärib Serbia käest kaubaajamises  sedasama eesõigust, mis temal oma lepingute järele Türgimaaga siis oli, kui Serbia alles Türgi wasalliriik oli. Siis oli Serbia nagu pool orja, aga nüüd on ta iseenese peremees, kus Austria tahtmist täita ei wõi ja ei taha. Austria ähwardab küll, oma suuruse ja wäe peale toetades, aga Eüroopas ei ole meie ajal lood mitte enam nii, et iga suurem riik omi weiksemaid naabrid igatahes sõaga hirmutada wõiks, waid nüüd on seesugusel 100 l kohe mitu töist suurtriiki platsis, kes ka mõne sõna ligi räägiwad. Tulewik saab näitama, kuidas see tüli suure Austria ja weikse Serbia wahel lõpeb. InaLased tunnewad ikka enam ja enam ära, et nad nnmu oma lirimaa asju parandatud ei saa, kui nad mitte lirimaa rentnikute põlwe ei kergita ja ei muuda. Nüüd annab üks poolametlik leht seda nõuu, lirimaa rentnikute kohad mõisnikule käest riigi kulu peal ära osta ja neist siis talu päriskohte sünnitada. Niisugune lugu, nagu praegu lirimaal on, kus mõisnik  iga rentniku hea tahtmise järele kohast wälja wõib ajada ja tõisa sisse wõtta, ei wõi ka meie ajal, kus peaaegu terwes Eüroopas talupoja seisus hea korra ja kindla põhja peale on seatud, mitte enam kaua edasi kesta. Türgi ja Montenegro tüliasjad seisawad ikka weel wamr paiga ehk küll juba mitu tärmini mööda on läinud, kuS Montenegro oma Dultshinjo linna ja maa kätte pidi saama. Nüüd on Türgi walitsus  Riza Pashaa Dultshinjost ära kutsunud ja Derwish  Pashaa tema asemele saatnud. Saame näha, kas nüüd Derwish Pashaa seda asja paremine toimetab. Nõnda wenitab Türklane seda Dultshinjo oma käest äraandmist ikka enam ja enam pitkale, kuna suurteriikide  laewad rahuliste pealt waatawad, ilma et midagi  wõiksiwad awitada. Nende laewade ühendus oli selleläbi wõimalik, et kohe maha tehti, teuga mingisugusel  kombel Montenegrole appi minna. Nii pea kui üksikud riigid Türklase wasta wälja tahawad minna, lähewad töiste riikide laewad nende seltsist wälja ja suurteriikide ühendus on otsas. Seda teab kõik Türklane  ära ja sellepärast ta ka neid laewu ei karda, keda terwe Eüroopa igal kombel oma pilkamise alla heidab. Nüüd on ka sellest juba juttu, et suurteriikide ühendatud  laewawägi Türgimaa lähedalt täitsa ära pidada tulema, mille järele Türklase wastapanemine alles õige suureks läheks. Kui need sõnumed õiged peaksiwad olema, mis AfghaniStaanist tuliwad, siis ttewad selle maa asjad Inglastele uut pääwalu. Emiir Abdurhaman olewat Kaabulis ära tapetud, ning Afghanistaani riik on jälle ilma walitsejata. Nüüd saab walitsus wist Eijub Khani kätte langema, kes kord Inglaste üle wõitu sai ja nende tulisem waenlane on. Sellepärast peawad nüüd Inglased  oma wõimust seal maal uueste katsuma kinnitada ning nende sõda seal maal ei ole weel ammugi lõppenud. Persiamaal on uuemal ajal ka oma sõda. Seal teewad KMdllrsed mässamist, kes ise Valitseja all ise riiki tahawad heita. Oma päämehe Sheikh Abdullah'i all on nad juba mitu linna oma alla heitnud, keda 'nad tühjaks on riisunud ja inimesed suuremaks jauks äratapnud. Siiski leiawad Kristlased enam nende ees armu, kui Muhamedlased. Kõik Türgiriigi ja Persta Kurdlased pidada ennast üheks rahwaks ja riigiks ühendama  ning Abdullah on ennast nende Valitsejaks wäljahüüda  lasknud. Tema sõawägi on 20,000 meest suur. Ameer i ka Uhendat rj j kides on uue presidendi  Valitsemine nii kaugele edenenud, et uus president ja abipresident teada on. Seekord on jälle republiiklased  demokraatlastest wõitu saanud. Need on need kaks suurt Ameerika parteid, kellel peaaegu ühepalju healesi on. Edespidine Ühendatud riikide president saab fiiS Garfield olema ja abipresident Arthur. Garfield on üks eht Ameerikalane, kes madalast seisusest usina õppimise teel ja kindla ja auusa Vaimu läbi kõige ülema seisuse sisse on tõusnud. Meie saame tema eluloost  pea pitkemalt jutustama. Demokraatlaste partei lootis seekord küll wõitu saawat, aga nende eestwedajad ei olnud mitte nii osawad mehed, kes oma parteid Võidule  mõistsiwad Viia. Nüüd annawad nende partei ajalehed seda neile süüks, aga soowiwad uue presitendile  siiski õnne, isamaa auuks ja kasuks tööd teha. Omalt maalt. Wiliandis. Sakala lugejatele. Meie lugejad  leiawad tälMfe ltllUMuste ka Sakala uue tellimise kuulutust. Meie oleme seda kuulutust tänawu natukene warem awaldanud kui muidu, sest et meie lugejate tellimised seiemaale igal aastal nii hiljaks on jäänud, et aga wähe neid oli, kes omad lehed kohe esimese numri wäljatulemisest saadik kätte saiwad; suurem jagu lugejaid saiwad omad esimesed numrid alles Januari lõpetusel ehk Webruari kuu sees kätte. Seesugune korratu kättesaatmine ei tee lugejatele  head meelt ega ka ajalehe Väljaandjale. Tema wastu ei ole aga muud abi, kui warasem tellimine. Üksi need tellijad, kes omad tellimised Nowembri kuu sees ja Detsembri alustusel sisse saadawad, wõiwad esimesed lehed uuel aastal õigel ajal kätte saada. Sest enne kui ajaleht oma adressi all käima saab, on järelseiswaid  toimetusi tarwis: Kui tellimise kirjad posti pealt wasta on wõetud (iga postiga tuleb neid tellimise  ajal mitu sada), siis tulewad need kirjad kõik ükshaawal lahti wõtta, adresfid mälja otsida ja tellimise  raamatu sisse kirjutada. Sealt raamatust kirjutatakse  need adressid siis uueste wälja ja saadetakse trükimajasse. Tellimiste tulemisega posti teel, nagu nende wastawõtmise ja adresside trükkimisega läheb ise juba paar nädalat ära. Nüüd on aga adressite hulk nii suur, et näituseks tänawu 32 trükipoognat täis täidawad. Kui meie töiste tööde kõrwal ka ühe poogna adressid päewas trükime, mis juba raske toimetada  on, siis kuluwad 32 päewa ära, enne kui adressid trükitud on. Meie lugejad näewad sellest, et hilise tellimise juures mitte meie süü ei ole, kui wiimased tellijad omad numrid alles 3., 4. ehk 5. numriga kätte saamad. Ühtlasi paluksime ka, et iga lugeja selle eest hoolt kannaks, et meie lugejate arm kaswaks. Tänawu on meie Vastalised küll seks tööd teinud, Sakalat rahwa ees nii halwaks määrida, kui Vähegi Võimalik, nii et nad omad laimduse allikad seesuguse hoolsa töö teel wist juba täitsa kuiwaks on tõstnud. Rahwas peab nüüd oma tellimisega otsust ..sstdma, kuidas tema seisuolek selle asja kohta on. KSaab lugu tõeste nii olema, et meie lugejate hulk k kahaneb, siis saab see meile näituseks olema, et oma Isule käest ära paneme, ja seda tööd töiste hooleks Zjätame, kes enam rahwa usaldust ära teeniwad. Meie oleksime oma leht tänawu küll suuremalt wälja soowinud anda, kui meie jõud seda oleks kannud  teha. Esimesel aastal panime juba tuhat rubla juure; mullu aasta eest on meil praegu weel 3000 rubla saada ja et meie terwe aasta postiraha ka Kroonule ette olime maksnud, sellepärast saab meile ka mullu aasta kohta puudus kätte tulema, kui mitte Maksmata summad sisse ei tule. Üksi tänawu aastal foleme oma kuludega wälja tulnud; aga ka tänawu saasta eest on meil weel peale 1000 rubla saada. Selle lootuses, et meie lugejate- arw mitte ei kahane ja wõlgu jäänud summad uue tellimistega ühes äramaksetakse,  oleme siis ka tulemaks aastaks hea hulga ilusaid pilta malmis tellinud ja loodame siis ka sagedamine  kahepoognaseid numrid wälja wõima anda, kui seda tänawu wõimalik oli teha. Mis nüüd meie poliitika seisukohta ütelda tuleb, siis ei saa teda Sakala ilmaski muutma, waid saab kindlaste sellesama põhja peale jääma, mille peal oma tööd alustas. Soowisiwad meie wastalised, et meie ennema oma sulge tulle wiskaksime, kui seda tööd „Eestirahwa kahjuks", nagu nad ütlewad, edasi . teeksime, siis peame wälja ütlema, et selle ajalehe "väljaandja ennema oma Me tuste wiskab, kui et ta - seda laidetud ja sõimatud fiW kunagi. .nmudaH. Meie teame wäga heaste, et ka meie sõprade seas palju neid on, kes meiega mitte täitsa rahul ei ole: nemad soowiwad tulisemat etteastumist ja jõudsamat pealetungimist seal, kus wanaaja waremed uue aja tööl takistuseks ees on. Nemad ei mõtle aga seda sugugi, kui raske see töö on, kus iga weikse wareme Laga sada sõameest täies sLaMMdM,vMltseMad. Igal .asjal on oma aeg ja koht, ning sõakunstis ei ole sõaj  mees sagedaste mitte kõige tähtjam mees sõaMamises, Kui ka paar weikse'mat  ajaleht wahel nagu Sakalast omas wõitlemises ette tahtsiwad jõuda, siis mõis seda üksi nagu Sakala marjus sündida: ei oleks Sakalat olnud, siis ei oleks ka neid olnud. Loodame sellepärast, et Eestirahwas ka tulewal aastal meiega käsikäes tööd saab tegema ja pma ofawõtmist, nagu tarwis, awaldama. rmed on nii kaua sügelenud, künni meel ühe kirja Sakala wasta malmis on walanud, mis jEesti PosM> 4l. sees ära on trükitud. SM"õga tuleb Mud Me targa külakoolmeistri tõsine loomus täitsa awalikuks. Meie ei räägiks sellest asjast enam mitte sõnakestki, kui selle läbirääkimisega mitte mõnegi lugeja silmaring koduse poliitika asjades laiendatud ei saaks. Meie noore rahwause elul on nii palju awalikuid ja sala wastalisi, et igapidi silmad lahti peame hoidma, kui meie töö sagedaste nurja ei pea minema. Nii on nimelt meie noore seltsi-elu kohta seda tähele panna, et selle seltsi-elu wastalised oma,,sikkude" abiga, kes „tantsiwad orja mundris", kudagi wiisi lahutust neis seltsides püawad sünnitada, ehk jälle ettetungiwas  osawõtmises mõnd tähtjat ametit oma kätte saada, kus siis aga nende käte all kõik asjad nurja lähemad.  Suurem jagu meie seltsidest teab seesugustest juhtumistest rääkida. Näituseks sai ühe Eesti seltsile wastaliste sala abiga mees presitendiks, kes terme aasta otsa mitte üht korda seltsi ei tulnud, nii et selts ära lagunes ja sellest ajast saani alles praegu elu ja surma wahel ägab. Töises seltsis sai seesugune „orjamundris"  mees seltsi kirjutajaks, aga terme aasta kohta ei kirjutatud mitte üht protokolli protokolli-raamatusse,  maid loeti lehtede pealt protokollid ära, ja aasta lõpetusel, kus uus kirjutaja tuli, oliwad ka need lehed kadunud, nii et protokolli raamatus ühe aasta jagu lehta praegu tühjad on. Kes meie seltsa juhatawad, teawad wäga heaste, kui palju meil seesuguste „orjamundris"  meestega wõidMaM. Sellepärast on meie juures Desti seltside juhatamine kõige suurem kunst, ja osaw juhataja, kes neist lahutust ja awaliku  tüli eemale mõistab hoida. Läheme nüüd J. Jungi kirja juure tagasi. Meie „ Nalja Mart" oli (A° 13 sees) ühest J. Jungi raamatust ühe Ladina keele wanasõna ette lugenud, mis „Kalja Pärt" omas Pärdi tarkuses nõnda ümber tõlkis: „Sikk tantsib orja mundris." Keegi ei oleks seda tõlki J. Jungi peale arwata wõinud, aga tema on ennast trehwatud tunnud ja on esmalt „Eesti Postimehe" 20. numris suure awaliku kirja Sakala wäljaandjale kirjutanud ja pärast meel mitmel korral seda asja uueste arutanud.  Oleks J. Jung rohkem haritud mees, kui ta on, siis ei oleks ta ilmaski ennast sell kombel kuulsaks  püüdnud teha, ehk oleks kohe meie esimese wastuse  peale wait jäänud, kus meie temaga nii õrnalt ümber käisime, kui wähegi wõimalik. Seda ei ole ta aga mitte teinud, waid on ikka käredamalt ja käredamalt  jälle uueste ette astunud, nagu tahaks ta meid mägise riiu kätte kiskuda. Omas wiimases kirjas räägib ta siis ka juba Sakala poliitika wäärtusest ja Sakala kiituse ja laituse auust sell kombel, et nüüd ka meie oma wastalist enam pehme kätega paitada ei wõi. J. Jungi esimene kiri, kus ta meile 4 küsimist  ette paneb, seisab meie 21. numris ja siis töise kirja wastus 32. numris. Esimeses kirjas pärib ta meie käest, mikspärast meie teda ..mõnitanud" olla, ja ütleb neljandamas küsimises: „Wõi wiimaks sellepärast,  et mina ennast mitte hoopis Teie orjaks ei ole heitnud?" Omas töises seletamas kirjas ütleb ta aga siis selle küsimise kohta: „Neljandamat punkti ei ole tarwis awalikult arutada, seda teame iseeneste wahel." Meie olime omas wastuses 32. sees selle punkti peale kostnud, et ta meile täitsa arusaamata  on. Nüüd on J. Jung „Eesti Postimehe" 41. numris ka selle punkti kohta seletust teinud. Siin on ta aga awalikult ülesse näidanud, et ta seda on, mis meie temast seiemaale mitte tunnistada ei soowinud. Kahju tema koolmeistri ameti pärast, et oma seestpidist  olekut ise nii mägise maailma ette awalikuks tõmbab! J. Jung kirjutab: „ Maailm ei ole mitte enam nii rumal ja teab wäga hästi, et kui Teie Ma mõnda meest mõnitama hakate, et Teil siis eneste kahe wahel midagi ees on olnud." See on nüüd küll üks ütlemata suur kaebdus, sest see ajalehe wäljaandja,  kes oma era-tülide kasuks oma ajaleht tarwitab,  ei ole tõeste wäärt, et ta üht ajaleht wälja annab. Seda süüd ei ole aga meie omas lehes meel kunagi teinud ja on see ka täitsa selle lehe wäljaandja loomuse wasta. Kus midagi tüli ehk käsilewõtmist meie ajalehes  on olnud, seda on ikka kodumaa poliitika pärast olnud. Ja kui meie ka tõeste omas „ Nalja Mardis" J. Jüngri käsile oleks wõtnud, mis meie kusagil ei ole ütelnud, siis näitab just J. Jüngri praegu nimetatud  kiri „Postimehes", et meil kodumaa poliitika pärast teda küll õigust oleks olnud, käsile wõtta. J. Jung nimetab kolm asja, mis meil,, eneste kahe wahel" ees olla olnud. Neist on esimene ja pää asi: põllumeeste  seltsi maja ehitamine. Lugu on nii: Kui Wiliandi põllumeeste selts 1. Weebruaril 1878 nõuuks wõttis, omale maja osta ehk ehitada ja seda asja sellel koosolekul igapidi läbi oli räägitud, lubasiwad koosolewad liikmed 690 rubla selle maja ehituseks anda ja nende seas ka J. Jung 50 rubla. Presitendi, Sakala wäljaandja, ettepanemise peale sai J. Jung ka töiseks abipresitendiks walitsetud. Siis on J. Jung weel 15. Weebruaril 1878 seltsi koosolekul olnud, kus maja-ehituse komitee ka ära walitsedi ja seda asja jälle sügawalt läbi räägiti. Sellest ajast saadik ei ole J. Jung enam põllumeeste seltsi tulnud, see on peale kaks aastat, ehk ta küll need kaks aastat ka