Sakala 1 Wiljandis, 2Z. Jaanuari-kuu päewal 1886. Ilmub igal laupäeval. Kuulutuste korpusrida ehk selle ruum maksab wiimse lehe külle peal 4 kop., lehe ees otsas lil kop. Sagedamalt kuulutajad saawad odawamalt. Koimeudufe adrels: toiinendulele Wiliandis. Wene keelte L?, öb/^ou. Lk „ Sakala" aastahind (ühes poognas): Postiga 2 rbl. 7tZ kop., postita 2 rbl. Poole aasta hind: Postiga I rbl. Sl) kop, postita l rubla 20 kop Iga tellija, kes kümme lehte tellib, saab ühe ilma hinnata ehk Adressid palutakse selgeSte kirjutada. Poliitik a, kirjanduse, põllu ja käsitöö ajaleht. Wäljaandja ja vastutaja toimetaja J. Peet. Ketkinilist zcr 4Võt«TtV<»õ <Vc»st^s Tartus: Sachker i ja BareS'e raamatupoed; .TalliunaS: Thomas Jakobson i. Busch'i ja Klttge ch Ströhm'i raamatupoed ja kaupmeet Naftal; KeilaS: J Mackberg; LihmaiSt Tkchernow ja kaupmees T- B ijttner. Pärnus: „Endla" Seltsis, «konom Must ja E. raamatupood; Nnrwacht Grigorien». RakwereS: J. NuuSi raamatupood ja A. Herakttdes pilauulitkal 51. PSltsamaal:  kaupmees T. Puchk ja Leihberg; WõruS: Bielroje: WalgaS: Rudolf; Paides: Seidelderg ja:»C. Aerfeldt. PeeterbnrgiS: K L « opas, tleveiclS npocu. Kvv» H 60 j« N. Mattisse» llpoc»., x k?az»»ci:. »oer», Avõ 23/21. WiljandiS: A. Feldt'i raamatupood. Põllumeeste Seltsis ökonom Winter, Sakala trahteripidaja A. Peet ja trahteripidaja Kiis. Lühikene tagasiwaade "Sakala" siiamaalse elu peale. „ viletsustest ja waesustest, häda orgudest! ja kitsikuStest ning raskuse- ja riStilaanest.tahan ma sind läbi wjia igawase tõe ilma ja taewaliku  rõõmu sisse, kui sa minu järel käid ja minu taWmist teed/ Neid sõnu kuulis kuylus Greeka kangelane Herakles enesele üeldawat, kui ta elutee lahkmel seisis ja nagu kahe wahel oli, kumb teed oma elule walitseda, kas rõõmu wõi wiletsuse aru. Kangelane walitseS mesele  kindlal meelel wiletsuse tee selle kindla lootusega, et ta te»ya tõsiduse ilma wiiks. Ka sarnane walitsemise tund näitab meie „ Sakala/ kord ees öleiyat olnud; ka tema siiamaalse eluteel näitawad ainult wiletsused ja takistused  aset wõtwat. Ta ei ole weel kuigi wana, alles waewalt kaheksa aastane, agq MS ja kui palju ei ole ta juba pidanud kõik Me aja sees kannatama! Kas mõnigi märgise, ei ütelnüd balle selgeSte, et tal palju mõrudaid teda tema elu hakatusel juba raSkeSte. Kui ta tõeSte mitte kUSkiltki pools rõõmust sõna kuulda ei oleks saanud, tõeSte, ta oleks ilmale tulemata jäänud. Aga ei, ka pikisilmi ootajaid  ja rõõmuga ning kahel käel waStu wõtjaid  oli temal, kelledel iga silmapilk, mil tema ilmumine wiibis, aasta pikkuseks wenis. Seat ütles aga ka wiimaks Wägewam heal: „Ma annan sulle lubÄ, mine illma, tõsta tõsiduse pealt wari ära ning näita iga hingele, mis txma rahule tarwiS läheb!" Weel wõitis ta äüid weiksemad takistused teelt eest ära ja, seal ta oligi, täieS ilus ja toreduses ning hakaS oma rasket kohust täitma ja ülesannet wälja rehkendama. Ka kõige kindlam ja uSta—wam  jalg wääratab. Nii etsis ka wiStiSte tema ja Kõrge RiigiwalitsuS karistas teda ftlle eest kaheksa kuu seisma panehM. Raske oli see karistus küll kanda, sest mõnegi sõbrad faiwad tema üle pahaseks, et lehest ilma pidiwad  jääma. Raske karistuse aja kandis ta kui sui alune waikselt ära ning hakas siis jälle uueste oma konerikku teed sammuma. Ta kõndis nüid terwelt tõsiduse rada, kiitis head ja laitis halba ning ei jätnud ka naljalt kellegile, kes kindla teadmisega tõsidust tahtis salata, walusaid ning ka wahest üleliig kibedaid  hoopa andmata. Tema tõe püidmist ning palawat Eesti rahwa armastust tundis piagi igaüks, keS aga seda ülepää tunda tahtis, selgeste ära, ja selle läbi näitas talle MjSwik õige lahkel näol wastu naeratawat.  meelel kõndis ta nüid ja arwaS juba kõikidest takistustest waba olewat; paremat  toitu pakuti tale nüid igast kullest ja lahkel käel wastu wõtjaid, ja rõõmsal meelel oma maja ukse lahti tegijaid ja tema sissekutsujaid  tuli iga päewaga juurde, kui korraga rartem õnnetus te übamise  silmapilguga seisma pani tema ilmale kutsuja ja isa C. R. Jakobson langes surma küllma sülle!  Walutawa  haawatud südamega pidimad kõik tema lugejad ja terwe EeSti rahwas leinama jääma, ilma et Sakalal endal kuidagi wiisi weel «võimalik  oleks olnud neid trööstima minna. Ta pidi nüid tingimata jälle seisma jääma ja nutu näol ootama, kuni talle uuS isa ja eestkostja  anti, kelle woli ja hoole all ta uueSte jälle ründama wõis minna. Ehk see küll piagi korrale saeti ja talle uuS waStutaja ja ka leiwaandja anti, siiski nähti teda nüid kurwal näol ja norgus pääga endist teed kõndima minewat, sest tulewik tikkus tal wägisi ikka tundmatamaks  ja tumedamaks minema. Kust see süst) tuli ehk kes selle wia tegi, selle üle kuuldi mPidugi mitmesuguseid otsuse andmisi. Ühed kaxtsiwod, et ta ehk wahest neile tuleku mõnikord  jälle ära unstab ja neid Hädalistest sõnumstest  ilma jätab ning paniwad tema eest selle uksed lukku, töised andsiwad jälle leiwa- Me süidi, et see pidada hästi söödetud lapsele nUd halwemat wõi lahjemat toitu andma ja sAle läbi temale mõne talu tee käest ära kGtama. Oli kuidas nüid oli, aga seda ikka Wdagi salata ei saa, et tal nüid aeg ajalt sDrade wägi wähenema hakaS. Sellel ajal 06 ka, peris õigust ütelda, Sakala pauna tDtmine üsna wiletsas järjes, sest töö oli Mlgaliste käes ja peremehed ei teinud ise temaga palju tegcmistki, ning nõnda libises kord korralt üks sõber Lõise järele tema leerist wälja. Siin tuleb meile laulu-isa Kreutzwald'!  sõna selgeSte meelde: Mis on karjast muret palgalisel, Kellel rahapung on kuningas. Sakala lugejate kari (antagu see üteluS ulMe.andeks!) tundis ka wistiSte oma eest wähe muret kantawat ja läks laia-wälja uusi hoolekandjaid otsima. Ei olnud ka sugugi immeks pänna, et asi sarnasel teel meeris, sest selle samma lühikese ajaga oli Sakalal juba kolm kirjutajat, nii et keegi õige hoolt kandma hakata ei saanudki. Asi pidi ennast muutma, kui Sakala tulewikku mitte järest tumedamaks ei tahetud laske minna, sest „mitu kokka rikuwad söögi ära." Muutmine tuli aga koguni töisest küllest, kust keegi ei oleks tahtnud ehk soowinudki, ja tegi eeSnimetatud kartjate ettearwamise jällegi tõeks: Sakala on õnnetuse lapS ja temale tehakse ehk meid waatama tulek jälle wõimatumaks. Sakala elule kutsuja wõlgade kustutuseks oksjoni wiisil äramüimise kätte, mis ka minema aaSta Augusti kuu neljatõistkümnendamal päewal  Pärnu-Wiljandi Maakohus täide saatis. Sellega sai Sakala omale uue omaniku. Ta ei wõinud nüid teadmata põhjuste pärast mitte enam ilmuda ning pidi lugejate suureks pahanduseks  kolmat korda seisma jääma. Need kolm rasket lööki on Sakalale hirmus suurt kahju teinud, on lugejate usaldust tema waStu palju, palju Vähendanud ning tema praegusele  reisile minekule suuri raskusi ja takistusi ette ehitanud. Et nüid uus omanik Ülema trükiwalitsuse poolt temale Väljaandjaks ja Vastutajaks toimetajaks on kinnitatud ning talle ka Uuemate sõnumite toomise luba on antud, siis wõtab ta omale südame uuesti rindu ja tuleb sõpru taga otsima ning usaldust  ära teenima. Ta tahab sõpradele nende minema aastast kahju püida ära tasuda, tahab õnnetuse lapse seisust lahti saada, endiste äparduste  eest ennast hirmuga eemale hoida ja oma elujärge kindlaks teha, et enam seisma jäämist karta ei ole. Jöuudn! - > -- Armas lugeja! .Sakala" astub täna oma üheksanda aastakäigu,  esimese numriga Sinu ette ning temaga ühes tulen mina, kui .Sakala" uus wäljaandja  ja waStutaja toimetaja, pool pellateS, aga siiski ka kindla lootuse ja julgusega Sind esimest korda waatama ja teretama. Pelgama pian ma selle pärast, et .Sakala" siiamaale raskeid õnnetuse radasi mööda on pidanud kõndima ja Sina ehk teda sellepärast põlgama oled hakanud ning ukse tema eest uskmatalt ja halaStamatalt kinni tõotad panna. Julgust ja lootust saan oga jälle sellest, et ikka, nagu ammugi juba nähtud on, kurbtuse järele rõõm, Lõbu ja teaduse jagu. Kahekümnenda aastasaa Ahaswerus. Tulewiku unenägu. I. Kolm püstoli pauku oli kuulda, kärinal jooksis äratamise masin maha ja ehmatades ärkas I)r. Parandaja, „Maailma Lehe" toimetaja unest ülesse. Ta pühkis une silmist ära ja tuli sängist wälja. Enne wõttis ta aga unemütsi pääst ära, päästis Mk somnoskriibi traadid lahti ja lõpetas tema Vägede woolamist. Somnoskriib (unenäo kirjutaja) Ui aastasaa kõige imelikum za kunstleidus.  Ei ükski kirjanik ega luuletaja, kes emast wähegi armas midagi kasulikku toimetada wõiwat, ei jätnud seda riista enesele muretsemata. Sellel oli nimelt see imeline wõim ja omadus, kõiki mõtteid, mis unenäo kombel magaja paast läbi lendasiwad, korralikult kokku säädida ja ladusal  kõne wiisil sündsate kirjamärkidega paberi peale ülesse kirjutada. Öösised unenäod, mis meentawalt  magaja ümber mängisiwad, ehk teda jälle hirmu pärast ähklema ja karjuma paniwad, leidis inimene ülesärkades selgelt ja ladusalt rõõmsa ehk kurwä jutu näol oma imemasina seest laua pealt. Kui palju tööd, kui palju järelemõtlemist ja meelde tuletamist selle läbi wähenes, mõistab igaüks!  Ja jah, kurjad, laimajad keeled tahtsiwad koguni tõendada, et nüid mõned kirjanikud midagi muud enam paberi peale ei pane, kuid ainult seda, mis imeline somnoskriib neile malmis teeb! Kui määratuutat suurt kasu see masin weel kohtus anda mõis, ei ole tarwis nimetadagi, sest nüid seisiwad kurjategija warjulisemad mõtted avalikult kohtumõistjate  ees. Waimurikas leidja aga uuris ühte lugu weel oma masina kallal; ta püidis teda sellepoolest  weel täiendada, et see kõrgemad ja ilusamad  mõtted kohe salmikuteks pidi malmis tegema; aga ehk ja küll määratuma hulga manu pruugitud sõnalõppusi (riimist) kokku korjas, jäi tema masin selles tükis siiski tale sõnakuuimataks. Juba oli vr. Parandaja enda riidesse pannud ja oma öösisest mõtlemisest tekkinud kirja tüki masina seest wälja laua peale wõtnud. Täna hommiku leidis ta paljalt kolm kaheksandik poognalist lehekülge,  kus peal kaks mõtet seisis; esimene oli lühikene  tükikene kilgihaiguse kenadusest ja töine kaardimängust,  selle järele wististe mõlemad eilase piduõhtu  pärandused. Tema lehel oli kakstõistkümmend külge alles tühjad; pilta ta enam sinna sisse panna ei wõinud, sest tänase numri piltide hulk oli muidugi  juba tema keskmisest hinnast, see on 20,000 rublast kallimaks läinud ja lugejaid uueste jälle paluda, et nad kaastööliste üle laimduse jutte teada annaksiwad, ei olnud ka mitte sündlik, sest et see juba lühikese ajaga wiis korda oli sündinud. Ta astus nüid tooli peale püsti, tõmmas nöörist õhu puhastaja lahti ja silmapilk woolas maa-aluse toru läbi rohkeste wärsket õhku sisse. Sellepeale istus ta oma kirjutuse laua äärde ja Võttis esimest pruukosti, mis muud ei olnud kui kolm erne tera suurust munakest; ja jõi mõne klaasi õlut peale. Ehk küll söögi poolest see üleüldiseks mõõduks oli saanud, et teda üksnes weikeste munakeste näol rohuga segatud söödi, siiski ei mõjunud see wiis mitte jookide kohta, sest seda tarwitadi ikka weel õige prii pärast, nagu see meie wanematelgi mõõduks  oli. Kui nüid vr. Parandaja oma keha söögi ja joogi poolest oli kinnitanud, wõttis ta marsti sisse saadetud kirja huniku käsile. Ta lõigaS nad ruttu lahti ja luges kaaskirja läbi; kui saatja nimi tale juba tuttaw oli, siis oli käsikirja paras paik tingimata  paberi karmis. Iga sissesaatja nime algustähed  aga kirjutadi ülesse ja märgiti ladujate tarwis tähendus juurde: Tänuga kõrwale jäetud; meie suureks kahjatsuseks mitte pruugitaw; ei ole meie lehe maimus kirjutatud; ehk jälle: awaldab küll waimu andeid, aga ei ole paraku weel mitte trükkimiseks  kõlbaw; töine kord: ärge julgust ära kaotage!  Sisse saadetud käsikirjadest üksipäini, mis osalt fissepakkimise paberiks, osalt jälle muu tarwituse jaoks ära müiti, sai redaktor aastas üksinda juba 1000 rubla. Tagasi ei saadetud mingisugustki, sest posti ametnikud oliwad seda ette juba ära palunud, muidu oleksiwad nad oma tõöjõuudu pidanud poole suurendama. Ka oli juba mõne aasta eest Luuletuste  Leht" ainult sellepärast hengusele läinud, et ta kõik sissesaadetud asjad oma kulu peale jälle tagasi saatis. Õige tutwate ja koguni kuulsate kirjanikkude tööd pandi kõrwale ja lueti alles siis läbi, kui tühjemad juba korwi oliwad pillutud. Kui ette juhtus tulema, et ta mõnda sissesaatjat ja tema töö wõimu hästi mitte ei tunnud, siis pani vr. Parandaja omale kohe suurekstegewa prilli nina peale, wõttis „maailma teadja", ühe kalli raamatukese,  mille suurus raha-punga kalendrist mitte üle ei käinud ja kus sees enam kui 500,000 küsimust õige teaduse põhja peal ära wastatud oli, kätte. Leidis ta nüid, et' seal sees selle kirjaniku kohta õige palju head oli üeldud, siis luges ta ehk wahest käsikirja esimese ja tagumise lehekülle ja, kui fee tale meelt mööda oli, tähendas siis nime tähtede juurde: Sellesse ja sellesse numrisse wastu wõetud. Siiski oliwad aga mõned ainukesed, kes selle auu osalisteks saiwad. Kirjadega oli nüid töö walmis ja järg tuli ajalehtede kätte, kus õige alleS möll ja määratu töö peale algas, sest iga ühe sisse saadetud uudise üle pidi otsus tehtama. Seal silmas ta korraga üht ametlikku kuulutust:  Lehew on pankrotti jäänud ja konkursi toimetus alganud. vr. Parandaja õhkas sügawaste. Juba jälle suur ja kuulus trükimaja langenud! Missugune  raamatukauplus wõis ja suutis ka weel sel suurel kuulsal aastal 19Ä4 oma kulu peale raamatuid trükkida?! Romanid ja nowellad, ehk missugust nime ka need ehk töised armastuse luod ial kandsiwad, ilmnsiwad ju kõige pealt ajalehtedes, siis osteti nad kohe suurtest kaupmeestest ja wabriku omanikkudest ära, trükiti walmis ja saadeti tuhan- date kaupa ilma kulu ja hinnata iga ühele kodu kätte. Nõnda kuulutas näit. Mürgi Wihwel: ..Praegu on minu kõige uuem nime- ja hinnakiri ilmunud, kus peale kõikide minust wälja saadetud juttude pealkirjade ka weel Mihkel Lõhmus'a kõige uuem romaan „Kaks sõna" seisab. Selle saame meie kõikidele oma auustatud kaubasöpradele kui ka igale töisele nõuudmise peale kulu ja hinnata kätte saatma." Pahema külle peal seisiwad nüid kõiksuguste riide kaupade kuulutused ja parema külle pealt mõis jälle igaüks kahe auusa meelelise inimese elulugu  lugeda, kes Plesiosauruse ja Pterodaktyluse põlwel elasiwad ja kust meile sügawalt enne weeuputust  elawate inimeste hingeelu silma paistis. " Nõnda mõis ühe külle pealt selgel sõnal lugeda: „Mu kallis südame armuke, kas Sa tõeste minu naeseks, minu armsaks, kalliks naeseks tahad saada?" Töise külle pealt jälle: „Kõige paremat tõuugu linast riiet 2 rbl. arshin kuni kõige peenemate seltsideni" Ehk: „Ta waataS talle armsalt silmi, õhkas ja wõttiS pelglikult ta käest kinni, mis ta ka magusalt sündida laskis." Pahemal pool jälle: ..Kõige paremat seltsi Kopenhageni alacökindad  kahetoistkümne nööbiga ä rubla Kes «asin- korraga wölab, saab hulga odamamalt.  Sarnast toimetamist arwasiwad küll walsnd orasst I-h,i,meh-d peris pööraseks, aga mis w°.fiwad nad lasu»°und>alele kirjanik'udele a Ua -bk -M?u»nd « wc/l ama M i Mtude eest maäratumat kõrget hinda maksett. Nn sa: natt. Rein Lihaw Ott'i ja Wjsla?