Saarlane UM Klksldiik pslitika ajalkht msa- >i li«n>i r»h»ilt. UU w 38. Esmaspäew 33. Septembril 1886. II!. aastakäik. „S<rcrvl'cr»ro" maksab: Saaremaal aastas . . . . 1 rb. kp^ Tuleb igal esmaspäewal wälja. Kuresaares, kaubauulits.Nr. IV Jaani kihelkonda. Saaremaal. Tähtsam Saarlaste waimu-elu ärataja oleks üleüldine Saarlaste laulupidu. Kuidas meie seda peame korda saatma, sellest tahame täna kõneleda ja laulu pidu sõpru äratada ja kihutada,  et nad seda mõtet ja etteivõtet iga miisi püüakfiivad toetada. Eestlastel on juba kolm üleüldist laulupidu ära peetud ja „Laulu ja mängu lehe" selle aasta esimeses numbris sai meelde juba tuletatud, et nad ka ncljandama üleüldise laulupidu waSta peakstwad walmistama, mis 1889 aastal Eesti 70 aastase priiuse mälestuseks saaks ära peetud. Nii äratawad ja lõbusad kui Eestlaste üleüldised laulupidud on olnud ja meel saamad, ei puutu see palju meie Saarlaste elusse, sest meie rahwas ei saa neist mitte osa wõtta; olgu siis mõned üksikud Saarlased, mis terme rahwa kohta midagi ei tähenda. Et meie teistest Eestlastest nii lahus elame, siis peame ise oma nõu ja jõuga katsuma üleüldist laulupidu ärapidada, mis meid ühe tubli sammu ärksama waimuelu poole edasi aitaks. Meie oleme siin kitsal isamaa pinnal ühe teisele  tundmata ja wõerad. Palju ärksamaid isamaalist  ei ole weel üht teist näinndgi, meel wähem tuiawaks saanud. Üleüldne laulupidu oleks üks sõbruse ja ühenduse side meie Saarlastele. MitmeL kihelkonnas on meil laulu koorid, kes wahel oma häält on kuulda annud, aga neil ei ole lahket edasi elamise jõudu ja karta on, et mõned aega mööda uinuma saamad, kui uut elu ei tule: kui neil midagi eesmärki omas püüdmises  ei ole. Üleüldine laulu pidu saaks meie Saarlaste praegused laulu koorid clawatele tegewusele  kihutama, ja mitmes kihelkonnas, kus neid meel ei ole, uuedärkamisele meelitama. Mis kasu üleüldine laulupidu meie rahwa elule saadab, ei jõua siin ära arwata, aga üleüldne kasu on juba see, mis siin öeldud sai ja see on et laulmine meie rahwa hulkaS enam juurdu ma saab ja laulu mõju ja wõim ei ole ühe rahwa elus mitte tähtsuseta  ; laul saab, kuida meie tänane pääl-kiri näitab, „tähtsam Saarlaste waimu elu ärataja" olema. Kui nüüd üht üleüldist laulu pidu Saaremaal tahame elusse äratada, siis on küsitan?: kas meil selle juures ka takistusi ette tuleb. Esiteks saamad ehk mitmed kartes arwama, et Saarlased oma laulu haridusega nii kaugel ei olegi, et nad üht üleüldist laulupidu wõiivad ära pidada. Selle pääle ivõiine wastata, et see tühi kartus on. Meil on mitmes kihelkonnas laulu koorid kes ammugi juba kontscrtisi on annud ja muidu awalikult  rahwa ees on laulnud. Meil on omad kohatised kiriku köstrid ja kooli õpetajad, kelledel igal ühel oma tarwiline osa laulu tundmist ja haridust on; pääle nende on iveel palju muid laulu sõpru. Kui need,-ndid kõik ühendawad, siis korjab neid ammugi Saaremaa kohta nii palju, et neist ühe tugewa suure laulukoori saab. Ka ei ole seda tarwis, et meie pidu laulud kunstlikud pearoad olema. Meie sugurahwal Soomlastel oli 1884 aastal csiminc üleüldine lauulupidu ja ehk Soomlased Eestlastest küll maimu haridusega ees on, siisgi õliwad nende pidu laulud enam lihtlabasemad,  kui Eestlaste üleüldiste laulupidude laulud, ja Soomlased saimad selle eest kiitust, et nad selle läbi oma üleüldiste laulu pidule kindla põhja on rajanud. Sellepärast ei pea meie mitte uusi ja kunst laulust otsima ja õppima, milledega rahwa ette astume, maid laulud olgu kerged, ennetuntud, ehk mõned uued nii kerged, et iga koor ehk üksik laulja nende õppimisega ilma suure waewata malmis saab. Arwab mõni heaks kunstlaulusid rahwale ette kanda, siis sündigu need üksikutest kooridest, mis ka kiidu wäärt on. Teine takistus saab meil see olema, et sui ajal, kus meil laulupidu kõige sündsam pidada on, palju koolmeistrid ja muid teisi laulu tundjaid Suuremal teenistuses on; siiSgi wõime loota et selle takistuse läbi meie üleüldine laulupidu pidamata  ei jää. Arwame igast Saaremaa kihelkonnast  5 lauljad, mis Saaremaa kohta 65 wälja teeb; ühe niisuguse kooriga ivoiksime küll rahwa ette astuda, aga loota on, et Saaremaa kohta meel suurema laulukoori wõiksime saada. Üleüldise laulupidu tarnis peaks üks toimekond  asutama, kes nõuu peab, ülemalt poolt luba palub ja kõik toimetab, mis selle wasta walmistada on. Nagu juba tähendanud oleme, ei oleks mitte wäga kunstlikkusid laulusid tarwis, ja selle läbi oleks juba wõimalik tulewal suil 1887 seda esimist üleüldist Saarlaste laulupidu  ära pidada. Soowida on, et laulu Jututuba. Ülestunnistus surma tvoodi päiil (Jõrg.) „Teie olcte ju talle laenamise juures ise seda lubanud ; seepärast ei ole teil misgi sugust põhjust selle WLÄu waidelds." ~Ü!S WaStaS Hcnning üles tõustes ja mim korba sulgides. „ma tahan siis teie nõu jSr.le tera. Wiis rurla ei tee mind mine näoseks  jc 'ee olgu mulle õpetuseks, enam ehi rollhcinõ' Äad Vksstrad mõlemad selle pääls roal: mölla. Zima kadtlemata oleks üks cdi edmetat Henuingiga :eisiii ümber käinud ja ma iie reau üelcma. ei -aina küll telliti oleksin seda asja roll metar.ud. Äga siisgi pidin ma Ei'm>.ri toimetust d-.als kiitma ja stn la mulle võrast ieda asja just nn jurusias. kuidas ma seda pääli kuulnud olin. ütlesin ma, et ta päriselt minu znõno järele roimad ella. Nsse Ha parast märkisin ma Eisoncri juures muutmist. Ta oli Waiksem ja kurmem kin c»»c. Oma Wd ioimetas ta fiisgi mulltmata hoolc ja trvvscga, aga ma nägin, et ser talle «ÄmM Wk. Ta näis khs ja Wgi«« psokst iga pidi rõhutud ja haige ivälja. ÄZcl homiku! laskis ta mulle oma tccndri läbi SAMs, et la mUo oma toimcwse ei wSa wlla, said et ta haige olcwat. Nüüd rstcS õpisin ss rundma kui Mureks lugiks ta mulle olnud M. SM möncd püewad mõöds Vinud, ilma et Eiscneri näha oleks, wõtsm ma nõuks teda ühel õhtul waatmna minna. Ta elas linna ääres ühe maja peeningu toas. Suure wacwaga otsisin ma see kuram elu koha üles. Eisencr oli ühe milctsa, kõiva moodi pääl pitkali. .Tui ta mind nägi, läks ta nägu rõõmsamaks,  ta naeratas ja tahtis üles tõusta, aga nõdralt ivajus ta tagasi. Ta tänas mind südamelikult  minu waatma tulemise eest; ma tulin ta zuw umhele, palusin teda rahule jääda ja pärisin  ta termile järele. Ehmatusega kma, cl tal mitte ühtgi arsti ei ole. Kohe aa siu ma ühe naabri oma koduarsti järele. Enener i'e pani kõmisÄ selle wastn ja seletas wästnul!- aga kindla häälega, ct tema haigus üks mana wiga on, mille wastu üksgi arsti rohi ei aita. Kui ma teda irõöStüiSd, kui ka tema naabreid (üks lahke abielu paar) palunud jg rohke Widigs mcclitamid  oli», Eiscneri eest nii hästi kui Mähe wõimalik mnrctscda, lahkusin ins neist. Sügswa liigutusega kuulsin ms teisel pöewal arsti Kest, et Eiscneri tcrwcks saamiseks kõige wähemat Kaalust ci wõi olla. Ms ei wõimid selle sisemise sundimise ivaStu panna, Eisenerit lühikese aja pärast Me «ustama minna. Ma leidsin ta haiguse palju pahema kui enne. Rõõmu körival, mis minu waatma  Klemme temale sünnitas, märkisin ma üht iseäralist rahutu olekut tema juures. Temal näitas As raske koonu südame MA rõhuwat, millest ts kõigel meelel Mudis peaseda. Viimaks  MM ma, kuida minu trvoskijõnad, mis ma talle rääkisin, teda julgemaks tcgiwad, et ta nõuks wõtis oma südame püült wälja rääkida. „Tcic olete," algas ta pitkamisi nõdra ja karuse häälega, „Teie olete mulle ikka enam olnud  kui üks leiwa wancm, teie olete mulle üks osawätja  sõber olnud. Mul on teile, ilma et teie aimasite, teie armulise  ümberkäimise, teie lugupidamise ja tulusa troosti eest, mis mul minu salajas kannatuses wäga tarwiline oli, palju tänu mõlgu. Teie olete ka see ainuke inimene maailmas, keda mina otsata olen usaldama hakanud. Teile ainult tahaksin  ma üht saladust usaldada, mis mind pitkamisi  surmanud on. Ma olen teda sest sünd- musest saadik omaga ümber kandnud ja nii raua oma südame põhjas marjul hoidnud, künni wiimane  elu rammu m'ust lahkus. Nüüd ei oie mul mitte enam -võimust seda marjata, ja hauda ei wõi ma teda ka mitte kaasa mõika. Jääge wagust! Ärge püüdge mind mitte omas olekus eksitada: Ma tean, kuidas lugu muga on. Viu surm on ligemal, kui teie arivate ja ma olen selle parast rõõmus, sest tema toob mulle ometi ükskord üra pNSrmst. Ma ei küsi mitte, kas teie minu saladust malmis olete wastu lrötma: Ma tunnen teie head tahtmist. Ma tean ka et teie, kui tõeste üks ime mind surinast päästma peaks, seda, mis ma teile usaldan, nii peate, nagu xi oleks teie ilmasgi midagi kuulnud." Eiscner waikis ivõstmilt. Mind oliivad tema sõnad ja tema olemine sügawasti liigutanud. Ma hakafin kartma. Ühe surija wümascd kõned sünnitmvad Meie sees Ma üht iseäraaijt «««st