raha ei pea wõetama. Tema saab oma nõuupidamisi 20. Detsembril lõpetama ja 11. Januaril jälle kokku astuma. Prantsusemaal teemad praegu endise wanameelse  sõaministri Cissey sogased asjad maga palju kära, kelle Valitsuse ajal tema armukesel, paronessa Kaulla'l, wäga palju ligi olewat walitseda olnud. Türklane on wiimaks ommeti järele andnud ja Dultshinjo linna täitsa Montenegrolaste kätte toimetanud,  mis 29. (13.) Nowembril sündis. Montenegrolased  on esiotsa 4000 mehe jä 12 suuretükiga Dultshinjosse läinud ja selle peale linna ümberkaudse kohtadega oma alla wõtnud. Nüüd on see linn küll Türklaste poolest Montenegro käes, aga mis Albaanialased  tegema saamad, see on teadmata. Need pidada ennast nüüd täitsa ka Türgi walitsuse alt lahti tahtma lüia ja ehk ka oma käe peal Montenegrolastega sõda tahtma alustada. Kui nad seda tõeste peaksiwad tegema, siis peab Montenegro ise katsuma, kuidas ta nendega malmis saab, sest Cüroopa suured riigid tahawad  omad laewad nüüd sealt ära lasta tulla. Kreeklane walmistab ennast ikka kangeste sõale ette. Parlamendi saadikuid wasta mõttes, kes parlamendi  alanduse kirju kuninga kätte wiisiwad, ütles neile kuningas, et nad õige hoolega selle heaks parlamendis  tööd peaksiwad tegema, et sõale ettewalmistamine  pea järjele jõuaks. Parlamendi poolt on ka suured summad sõawalmistamiseks lubatud. Et küll nimelt Saksamaa saadik Kreeka walitsust noomitab, mitte sõda alustada, siis on ommeti see walitsus juba nii kaugele läinud, et naljalt sõateelt enam tagasi ei wõi jääda. Wist saab ta siis esiotsa üksi Türklasega  wõitlema, aga pärast saab sõatulukene küll suuremaks  minema. Aasias on Persialaste ja Kurdlaste mahel sõda täitsa wältamas, ja on ka juba Kurdlased ühes suuremas  lahingus Persialaste üle wõitu saanud. Kurdi rahwaS seisab osast Persia, osast Türgi walitsuse all ja nüüd tahab ta ennast wabaks teha ja iseriigiks kokku heita. Türgi walitsus tahab nüüd seda Kurdlaste  mässamist oma piiri sees sell kombel lämmatada,  et kõik seda maad, kus Kurdlased elawad, see on Erserumist künni Wann'ini ja Diarbekir'ist künni Mossul'eni, üheks ise kubermanguks ühendab. See uus kubermang pidada seda nime kandma: Kurdistasu,  ja kubernäriks pidada ka Kurdlane Sheikh Abdallah  Pashas saama, keda Türgi walitsus sõawäega mässajate masta on saatnud. Paamees Kurdlaste mässamises on aga Sheikh Obeidullah, kes, nagu juba öeldud, Persialaste wasta praegu sõdib ja ka juba nende üle kord wõitu on saanud. Mõnelt poolt aga arwatakse jälle, et Kurdlased omad head püssid ja muud sägriistad, mis neil praegu on, Türklase käest on saanud. Et see sõda Wenelase piiri ääres wältama on hakanud, sellepärast on juba Wene walitsuse  poolt Kaukaasiamaale käsku saadetud, Wene sõawägesi  seal malmis hoida, et rööwlid Kurdlased mitte ka Wene piiri rikkuma ei hakkakstwad. EeSseiSwast loost paistab wälja, et Hommikumaa  asjad ikka weel kõige kardetawas olekus seisawad  ja üleüldine sõatulukene igal silmapilgul seal kõige suuremal mõedul jälle põlema wõib hakata. Meie soowime küll igaüks rahu ja et rahu-oleku kaitsema tiibade all meie suure riigi maad ja rahwad edasi kosuda wõiksiwad; aga kui seda isamaa auu ja tarwitused nõuawad, siis jätab ka Eestimees ilma nurinata omad kodumaa ilusad wäljad ja põllud maha ja astub terme Weneriigi meeste seltsis waenlase wasta wälja. Omalt maalt. Eesti ajalehed tulemal aastal, zllagu meie kuuleme, saada J. Lipp ka tule- „ P h e" kirjutaja olema, ja sellepärast Võime selle ajalehele rahwa poolt suuremat  osawõtmist soowida. „Pärnu Postimees" on praeguse kirjutaja juhatamise all üks täitsa rahwauslik  leht ja rahwa kasu üksi on temale ainsaks ja suureks  eesmärgiks. Tema hind on aastas postirahaga ühes paljalt 2 rubla. „Tartu Eesti Seitungest"  ei ole meie wiimasel ajal ühtegi kuulnud. Kord rääkisiwad Tallinna Saksakeele ajalehed, et ta Tallinnas mälja pidi tulema ja et ka mõni nummer seal wälja olewat tulnud, aga meie ei 'ole neist ühtegi näinud ega kuulnud, nii et see Saksakeele ajalehtede jutustamine üks unenägu näikse olewat olnud. „ Tallinna Sõber" saab tulewal aastal suuremalt wälja tulema, kui seiemaale, see on: nii suurelt kui „Sakala" pääleht üksi, aga hind on „Sakala" hinnaga  ühe kõrguseks tõstetud, fee on 3 rubla peale aastal. Sell kombel on siis „Tallinna Sõber" praegu meie kõige kallim ajaleht. Noh, tema luaeiad wõiwad  maksa. Omas kuulutuses on ka oma usku ülesse tunnistanud: ta olewat nüüd näki-usku. Mis usk see on? „Tallinna Sõber" seletab seda ära: Wiimasel ajal olewat „petised näkilaulud,  mis meie rahwast kohisema ja mahutama laene sisse kargama meelitawad," Eesti rahwa seas kuuldawaks  saanud. Et nüüd „Tallinna Sõber" näkiusku on, sellepärast ütleb ta edasi: „Neid näkilaulusi solgutada  ja Eestirahwast sedawiisi kõrwale - eksimisest rahulise kosutuse ja edenduse tee peal hoida, seda oleme meie omaks pühaks kohuseks pidanud." Nüüd teab aga igamees, et näkkisi maailmas sugugi olemas ei olegi, ning sellepärast on „Tallinna Sõber" tühja tuult seiemaale tallanud. Siis ütleb ta edasi, et ta „oma tänist wahi-ametit Eesti nurmel" ka edasi saada täitma, millest näha wõime, et La tulewal aastal kui õige suur herne - hirmutus Eesti nurmel saab seisma aga tõeste mitte selle nurme iluks. Kui ehk „Tallinna Sõber" seda püüdmist näkilauluks nimetab, et Eestirahwas omale töiste rahwaustega ühesuguseid õigusi päriwad, siis ei saa see „näkilaul" ennast küll ilmaski Eesti nurmelt ära hirmutada laskma, ehitagu „Tallinna Sõbra" „waimustatud sõbrad" seda ajaleht  ka nii suureks ja hirmsaks hernehjrmutuseks wälja kui tahawad. „Ee " on kuulutanud,  et tema põllutöö lisaleht enam wälja ei saa tulema. Ka ei pidada J. W. Jannsen enam toimendusest  osa wõtma, aga see nimi seisab siiski ikka meel lehe eesotsas. „Eesti Postimees" toutab, et ta tulewal  aastal täitsa kõik tüli maha tahab jätta ja üksi „hariduse tööd" tahta tuua. See on üks wäga kiiduwäärt  ettewõtmine, mis „Eesti Postimehele" tõeste kasu saab tooma. Ei ole selle tee peal ka mitte Eestirahwa  õiguste eest wõimalik wõidelda, siis ei saa ta ommeti ka mitte töiste Eestimeeste tööd enam takistama,  nagu seda tänawu kahetsewal kombel on teinud.  Ütlemata imelik on aga lugeda, kui „Eesti Postimees" omas kuulutuses ütleb: „Meie lehe sisu saab uue aastaga nii tuumakaks tõusma, et Eesti Postimees mitte üksi kõige wanem, maid igapidi ka kõige parema Eesti ajalehe nime ja auu saab kandma." See on niisugune iseenese kiitus, nagu meie seda meel kusagil ei ole leidnud. Wist on „Eesti Postimees"  kõikide Eesti kirjameeste tööd tulemaks aastaks  enesele ette ära rentinud, nii et „Sakalale" ja töiste Eesti ajalehtedele, enam mitte üht sulge järele ei ole jäänud. Sakala wäljaandjale tuleb õige hirm peale, sest tema ei tea nüüd enam sugugi, kas ehk „Eesti Postimees" ka tema enese sulge kudagi wiisi oma teenistusse ei ole nõidunud, nii et Sakala tulewal  aastal paljaid tühje lehta saab tooma. Meie ajal on ja kõiksugu masinaid ja riistu, ehk on Harry Jannsen mõne uue masina üles leidnud, kelle abiga ta kõikide töiste maimutööd oma „Eesti Postimehe" sisse tuupida jõuab. Aga kui lugu tema sisuga niisama  on, nagu tema ütelusega, et „Eesti Postimees" „kõige odawam" ajaleht olla, siis ei ole kõik need ütelused küll muud, kui üks neist Baltia unenägudest, nagu neid Harry Jannsenile palju peale käib. Nagu meie kõrwalt kuuleme, Grntzstein tulema aastaks Harry Jannsenist abikirjutajaks wõetud  olema. Nii rõõmustan), kui see meile ka muidu on, et A. Grenzstein „Eesti Postimeest" tema kehwusest  wälja saab aitama, nii wäga peame aga ka kahetsema,  et A. Grenzstein oma jõudu just selle ajalehele terwe aasta peale ära on annud. Saab ka A. Grenzstein  riigiwalitsuse poolest „Postimehe" kaasredaktoriks  kinnitatud, siis on ommeti selle ajalehega ikka lugu, nagu wankriga, kuhu üks hobune ette, töine taha on rakendatud, ehk Harry Jannsen peaks ennast täitsa ärasalgama, mis sugugi loota ei ole. Meie kahetseme, et A. Grenzsteiniga niisama lugu saab olema, nagu J. Hurti'ga mõne aasta eest tagasi. Kui wiimane kui kaastööline oma nimega „Eesti Postimehele" oma jagu uusi lugejaid oli hõlma wiinud,  ei wõetud tema kirju poole aasta pärast enam muutmata wasta ja Hurt pidi „Postimehe" toimetusest  lahküMä. Meie kardame, et niisama ka A. Grenzsteiniga saab sündima ja tehtama. Wiimaks wõime weel nimetada, et uus ajaleht, mis Tallinnas wälja pidada tulema ja kellest kord juba rääkisime, nagu „Pärnu Postimees" jutustada teab, seda nime pidada kandma: „Pühapäewa rahwa ärgipäewa ristileht", ja et tema wäljaandja ör. Herrmann saada olema. Wiliandi nigrutite wg komisjon  lõpetas oma Md. juba 14. Isegi on mõista, et kus nii palju noori mehi koos on, nagu paar nädalat wastuwõtmise ajal linnades, seal ka natukene enam kära uulitsates on, kui muul ajal. Nii hull ta aga mtzil Wiliandis mitte ei olnud, nagu Wiliandi Saksakeele ajaleht ~Fellmer Anzetger kirjutab. Ka peame selle wasta sõitlema, km see ajaleht  seda jõledat tegu, mis wiimasel öösel Kroonu pealiku akna all sündis, maalt Eestimeeste süüks tahab ajada. Seesugust nurjatumaid tükka need ei mõista teha, et pudelid, kus hirmsaste haisew Asa sötida seeS oli, läbi akna pealiku tuppa wisati. Meie ei wõi mitte ütelda ehk tähendada, kust poolt see jõle tegu tuli, ehk küll linnas mõndagi juttu õige awalikult kuulda on, aga seda wõime küll ütelda, et maalt nigrutid seda tegu mitte ei ole teinud. Pärnumaalt Selle pealkirja all on meile Wändrast kiri kätte saadetud,  mis muutmata trüki paneme. Kirjasaatja ütleb, et ta sellest samast kirjast ühe ärakirja ka „Eesti Postimehe" kätte saatnud. Kiri on nõnda: „Mõne aasta eest kirjutas Eglon, Wändra tummade koolmeister,  „E. Postimehes" lühikese kirja tummadest, nende elust ja kaswatusest. Seal nimetas ta: tummad olla loomu poolest palju tigedamad, kui muud inimesed;  sellepärast nende kaswatus ja koolitus ka waljum peab olema. Olgu ka tumm loomu poolest õelam, kui muud, siiski ei wõi ma õigeks pidada, et sellepärast  nende kaswatus waljum peab olema, waid ma ütleks nende kaswatus peab armulisem olema. Tumm on looduse kui ka oma wanemate waene laps. Õiget armastust ei ole ta kelleltki leidnud ega näinud. Ehk kui ta näinud on, et wanemad töist lapsi enam armastawad kui teda, siis on seesuguse armastuse nägemine temale kahjulik ta sünnitab kadedust ning sellest sünniwad kõik töised kurjused. H Tumm ei ole siis kodus palju armastust leidnud. Kust peab ta seda weel leidma, kui tema kaswatus koolis wali on! Kust peab ta tundma õppima, mis sõprus, lahkus, ligimese armastus ja töised woorused on, kui koolis temale selle asemel keppi näidatakse. Tummade kaswatus  peab täis armastust, täis sügawat armastust  olema. Selleläbi üksi wõib neid kaswatada,  kui neist kõlblika inimesi loodetakse. Millaski ei tohi tummade koolmeister laste ees omal kulmul pahanduse pilwe tõusta lasta, see rikub korraga ja kisub maha, mis kaua aega head ja kallist laste südames on üles ehitatud. Siin peab kaswataja armastuses ja kannatuses wägimeeS olema. Need on minu paar arwamist tummade kaswatuse kohta. Wali kaswatus sunnib tumma mitmesuguselle waletusele ja wabandusele ning seesugune kaswatus ei oleks nende juures midagi parandanud, waid enam weel rikkunud. Seal paneb õpetatud kurt, Mihkel Lunter, keda ma täiesti tunnen, E. Postimehele kolm küsimist ette ja ütleb kirja Hiomaal, Emmaste wallas, 9. Oktobril 1880 kirjutanud olewat; aga ma nägin päew enne seda nimetatud kurti Wändra tummade koolimajas raamatukõitmisega töös olewat, kus ta juba ligi aasta järjeste ametis on olnud. Iga mehe kohus on, awaliku wale wasta üles tõusta. Tumm ei ole siis mitte oma kirja Hiomaal, waid Wändra tummade koolimajas kirjutanud, ning sellega E. P. petnud. Siin on kirjutamise koht wäga tähtjas; ta on tähtjam kui kiri ise; sest ta/on awaldus koolist, et missugust wilja seal kaswab. Ma kahtlen wäga, et kurt ise seda kirja on kirjutanud. Ma ei ole weel ühtegi W. koolis õpetatud tumma näinud, kes nõnda õigeste kirjutada wõib, ehk ma küll neist kõige tublimad  tunnen. Ma arwan kurt on siin Suia Pärt'i teed tallanud. Kui see nõnda on, siis on kurt enesele  suure häbi laua kaela köitnud ning sellega kooli teutanud. Suurem õelus, kurjus ja ülekohus on aga nende pool, kes üht rumalamat, kui nad ise on, oma kawaluse ja tigeduse poliitikaks pruugiwad. See ei sünni mehele, kes ennast harituks ja õigeks nimetada tahab, ehk pealegi laste kaswataja on. Kurdi kolme küsimise wasta ei ole mull muud ütelda, kui et nad liig laialised on ning ühte kui töist ajalehte süüdla- > seks ehk mitte süüdlaseks wõiwad tunnistada; sellepärast  on foowida, et kurt omad laialised küsimised ligimalt  ära määraks, mis peale temale siis täielikku wastust wõiks anda. Muidugi teada ja mõista, ei ole ühegi ajalehe kohus auusaid mehi teutada; aga kui mõni mees auususe ja õiguse, headuse ja wooruse ära unustab, siis on igal ajalehel õigus, ning ka üsna tema kohus, tehtud wigasi laita. Ajaleht wõib seda üksnes awalikult Leha, töist teed tall ei ole. Kui kurdile koolis paljalt on õpetatud, et raamatud ja ajalehed inimese waimu peawad harima, siis on see ükstkpoolik õpetus; sest raamatuid kui ka ajalehta on, » mis sagedaste kõige suuremad patused on ning wäga - palju wigasi rahwa sekka laiali on lautanud. Õige ei ole ka kurdi tunnistus mitte: „mõne ajalehe ütelused  käiwad liikumata igawese Jumala sõna ja õpetuse  wasta." Seesuguseid ajalehta meil ei olegi. (Ma ei taha mitte Tallinna Sõbrast ega Ristirahwa