„Eesti Postimees" kirjutab: „Kirjawiist kohta tuletame suu weel kord meelde, et meie mitte ei wõi kirjutada:  „nüid, puidma, rüitel, hea, pea, seal, pian, pia, sta, wia, kaub, lau, prau, rõem, wõeras, põesas" jne., waid meie kirjutame: „nüüd, püüdma, rüütel, hää, sääl, pää, pean, pea, sea, wea, kaob, lao, prao, rõõm, wõõras,  põssas," sest nõnda on õigem ja parem. Et nõnda õigem on, wõib ehk Dr. Hermann keeletundlikult tõendada, aga kas ta parem on, on koguni kahklane. Kuidas wõib stlS parem olla „nüüd" kirjutada, kuna meie „nüid" selgeste räägime; ning „sea, wea, pean" kirjutada, ja ometi kuuldub nendes sõnades „i", aga mitte „e". Kas „wia" sees on i heal põrmu nõrgem kuulda, kui „wiga" sees. Mis põhjusel Di'. Hermann mõne jao sõnade sees healelise ara muudab ja töises mitte, ei ole ta kindlaste weel mitte ütelnud. Lõpeks ütleb weel „E. Postimees": „ Sakala" ütleb, et sundmust ei olla ju seda ehk töist wusi kirjutada, see ei ole aga mitte õige. „Sakala" nummer kuue sees on nõnda üeldnd: „KuSkil keeles ei ole wist maara sõnad ühesuguste lõppudega, ja siis ei ole küll ka meie grammatika nii wali ja armuta, et meid kõiki seltsi määra sõnn lõpu „i"ga sunnib kirjutama. Kirjawiisil on wististe ka oma sundmus, mis küll mitte etsijale korraga witsu ei anna, ega teda Siberisse ei saada, mis aga siiski oma jagu kohust inimesele ehk kirjanikule peale paneb. Kui keegi üht kirjawiisi, mis keele loomu ja grammatika põhjusel õige on, wälja arwab, siis saab teda wististe iga üks wastu wõtma, ning ühendus saaks ilmuma. „Fetliner Anz." teate järele on IV.Pärnu- Wiljandi kchelkonna-kohtunikuks Arthur von Dehn ja tema abiliseks P. Wasmundt walitnd. Wiljaudimaalt. Karula walla rahwaS kaebab waga selle üle, et neil mitte õiget kohtupidamise ega walla asjade õiendamise kohta ei ole. Nimetatud wallal ei ole mitte oma wallamaja, ehk ta seda küll juba mitu aastat on tahtnud. Praegu peetakse kohust ja tarwilikke kokkutulekuid  mõisas wana kõrtsi pealses kambris, mis selle tarwis sugugi mitte ei kõlba. Enne, kui alles weel kõrts oli, wöisiwad ootajad weelgi kuskil talise külma ja suise sao eest paäwarju leida, kuna see nüid aga suutumas wõimatu  on. Et kohus sagedaste õhta pimedani kestab, siis on inimestele wäga wilets seda aega mööda saada, sest wäljas külma käes nüid talisel ajal oodata ei wõi ja muud ootamise kohta et ole olemaski. Mõni selle kohtu koha poolne tahaks ehk kohe ütelda: Seal on ju suur ootamise tuba. Sellele Piab kostma: Kes seda ootamise tuakS nimetab, selle! on wist kodune järg nii sama wiletskr ehk tal ei ole mitte nägijaid filmi ega haisu tundjat nina; sest nõnda nimetatud ootamise tuas on ühes nurgas suur turba ja mulla hunik, töisest nurgast wahib koppima läinud  kirstu ja kapi lauudade hunik wälja, kolmandas kohas on kaunis kiwiware, kus wististe kardad aset on wõtnud ning oh ei suuda kõneldagi enam! ukse koha! on õhtult kanad õrrel, mis inimesi uksest käimises õige karmaks  õpetab, sest wahest ehk tuleb ülewelt midagi kaala, mis keegi mitte ei soowi. Nimetatud loomade sõnik sünnitab  kõige kangemat „wiiruki" haisu, mis ootamise tuas olemise igal ühel, kellel nina wähegi oma kohut täidab, suutumaS wõimatumaks teeb. Sarnane on siis Karula walla kohtumaja ootamise tuba. Siin tuleb wägist küsimus  iga! ühel keele peale: Miks ei tee nimetatud wald omale mitte ise wallamaja? Nõnda küsida on kull peris loomulik, aga wastuse andmine ei ole mitte igal ühel magus. Mitu korda on tahetud ehitust ette wõtta, ning enamiste kõik on selle poolt, aga wastu seisab, mis jällegi piab ütlema, wallawanem. MiS põhjuS wõi mis kasu tal sest on, jäegu tema oma teada. Enne Iõulu oli wolikogu koos ning tegi ehitamise otsuse kindlaks. Wallawanem  ei olnud aga sellega mitte rahul ning kutsus peremehed  kokku ja küsis nende käest; ka peremehed oliwad enamiste kõik ehitamise poolt. Wallawanem aga jällegi üksipäini selle wasta. Nüid 27. Weebruaril oli wolikogu jälle koos ning määras weel ära kui palju kiwa ja palka tarwis tuua on; aga siia maale ei ole weel mingisugust ehitamise wõi materjali widamise märki. Mis hirm wallawanemal  kohtu wõi wallamaja eest, mida peremehed juba kaks aastat aega ehk weel rohkemgi on igatsenud, on, sellest ei ole üru saada. e — Piliftwere kihelkonna põhja poolses jaos on laste seaS palju kurgu haigust liikumas. Surmanud ta küll weel liiga ei ole, aga paistetanud kaaladega saatis tema lapsi koolist küllalt kodu. Et ajalehed nüid waga rohkeSte kurjaist tegudest kõnelevad,  siis rõõmustab see wist seda rohkem lugejaid, kui wahest ka mõnest heast teost sõnumeid saawad. Üht niisugust  on minul õnn „ Sakala" lugejatele tuua. Sim P. kihelkonnas L. mõisas suri waesel mehel lehm ära. Et tal mitte raha uut osta ei olnud, selleparast pidi ta oma naese ja lastega wee warale jäema. Ehk küll preestred  ja leewitid puudusiwad, oli aga Samaria mehi siingi ka leida. Tema naabrid, kes niisama mõisa sulased oliwad,  nagu õnnetuse kandja isegi, ja puuduses päiwi surma poole saatsiwad, paniwad siiski oma jõuudu mööda raha kokku ning ostfiwad kahju kandjale uue lehma. Tegu kiidab tegijaid. —D. Kolga-Jaani kihelkonnast kirjutatakse meile pikalt ja laialt selle üle, et seal wähe koolist ning seltslikust elust lugu peetakse ja seda rohkem kõrtsi elu armastatakse. Kirjasaatja laidab wäga neid wanemaid, kes paljalt kõrtsi tarwis hobuse ette paneb, ning siis naese ja lapsed ühes kõik kõrtsi wiib, kus nad noorelt juba kõiksuguseid hälbe jutte kuulewad ja paha tegusi näewad. Sel wiisil kaowad  kõik koolist saadud head õpetused aega mööda ära ja ei ole sugugi ime, et kurja tegude hulk kaswab. Kolme aasta eest, ütleb kirjasaatja, ei tulnud Wõisikus sugugi hobuse wargust ette, kuna nüid see nagu igapäewasekS teenistuseks ähwardab minna. Koolist ja Põllumeeste seltsidest käsib kirjasaatja rohkem lugu pidada ning nendest saadud õpetusi ja juhatusi alati meeleS pidada. Pärnumaalt. Torist teatatakse: „Salme" selts tahab tulewal sügisel seltsi maja heaks näitemüiki pidada. Seltsi palwe maja aseme pärast pidi ministeeriumis mõne põhjuse pärast kuulmata jäema. Nimetatud kihelkonna kiriku wallaametnikkude walimijest ei kõnelda ka mitte head. Liigu pärast ei lepitawat seal mitte ühe walimisega. . Wõrumaalt. Pühapäewal 24. Veebruaril oli Wõru „Kandle" seltsil näitemüik seltsi heaks. Andeid oli rohkeste kokku toodud, aga osawõtjaid oli wähe pidule tulnud. Algust tegi president O. Kurwits lühikese teretuskõnega,  mispeale „Jumal, Keisrit kaitse Sa!" lauldi. Pidulist lõbustas „Kandle" meeste- ja segakoor, ning hra. M. etendatud kendsakad laulud. Sissetulek oli seltsil 60—70 rubla. 26. ja 27. Weebruari wahel öösel psleS Karguta  walla Tinni talu kaupmehel lina, wilja ja poe kraami ait ära, mis wististe kurja käe läbi on põlema pantud. Kahju, mis kaupmees Raag sai, on 6666 rbl. suur. Kõik põlenud kraam oli kinnitamata. Neljapäewal 28. Weebruaril andis tuttaw Nawi segakoor «Kandle" saalis kontserti, kus 13 laulu, mis enamiste kõik töist korda laulda paluti, kuulda anti. Kauniste helisesiwad „Mu isamaa" Kreutzer'ist, «Wana ema walts" ja „Kewade" EeSti ja Soome keeles; iseäranis  rohket kiitust anti sees ilmunud lauludelle  «Kannel" ja «Pulma laul", mõlemad A. Th. komponeritud. Kontserti wahe ajal etendas koori juhataja  hra. Melzow kendsakaid laule «Wanapoisi nurja läinud kosja lugu" ja Kinkmanni ..Naermine." Kontsert oli lõbus, aga kuuljaid oli wähe; see es wõi ka tõisiti olla, sest et ülespantud kuulutuslehed kõik maha kisti (?) ja inimesed teada ei saanudki. Reedi mängiti «Kandle" seltsis «Koit ja Hämarik" ja „Waremete keskel." Need mängiti halwaste, nii et kiitust ei wõi awaldada; näitlejad  tuliwad segaselt näitelawale, ja loomulikust mängimisest  ei olnud ka juttugi. Et sugugi õpitud ei olnud, pidi ettelugeja nii kõwaste ütlema, et saali kaugemasse äärde kuulda oli. Üksi ..Sitselise" ja ..karjase" mängija hra. D. N. mängis heaste ja sai kuuljate poolt kiitust. Töine mäng „Waremete keskel" on juba iseenesest ilma iluta, mängiti ka weel sandiste, nii et suurem hulk kuuljaid  saalist walja läks. Pühapäewal 3. Märtsil ajasiwad wõõra kaupmeeste sellid hobustega wõitu ajades ühest Wõru walla noorest mehest, kes oma hobusega sõitis, hobuse ja saaniga üle. Õnnetu, kellel pää ja kaala sees ning weel muial mitu haawa oli, wiidi kohe haige majasse. Asi on kohtu ülekuulamise  all. Tänawune aasta laat peeti Wõrus õige waikseste ära; nagu kuulsin ja ise ka nägin, oli ostmine üliweike, mis puudulikust ajast tuleb. —ü Keegi töine kirjutab meile weel Wõru poolt ning ütleb, et seal mullu sügist wäga palju tulekahjust olnud, mis sagedaste ka piipude läbi on tulnud. Ühel tulekahjust õnnetumaks saanud mehel warastatud Wõru laadalt kodu tulles ka weel hobune ära. Ka sealtpoolne kirjasaatja kaebab ikka jälle hobuse warguse üle. Torma kihelkonnast kirjutatakse meile: Kui suureks waese rahwa imejaks ja kurnajaks mõned kõrtsmikud  siin Peipsi piiridel on. sellest olgu weikene näitus: Kõrtsmiku puuraidujad ootasiwad ühel laupäewal, kui mina oma tee käigil nimetatud kõrtsis sees käisin, oma puuraidumise palka kätte saada. Kõrtsi isand ei tee aga sellega sugugi tegemist, waid ütleb, et raha anda aega küllalt on, wõtke napsi ja, keS napsi ei joo, sellele annan õlut. Mehed paluwad wastu, et nad juba küllalt on joonud ja selle päewa siin ;üba wahtinud. Nad paluwad  ikka, et nende töö>a!k kätte piakS antama, sest lapsed ja naene olla kodus ilma leiwata. Aga auutu kõrtsimees ütleb: ..Ostke mulle igaüks pool naela ja pudel pairift, siis teen rehmmgi kohe sirgeks." Mehed lubawad. Seal tuleb kõrtsmiku naene ja tütar ning kõrtsmik käratab: „No kui teie minule olete ostnud, fiiS ostke ka minu mammale ja tütrele õlut ja mõdu!" Et wastu palumine midagi ei aita, täidawad nad kõrtsmiku soowi. Noh nüid hakati rehnungi tegema. Seal tuli aga wälja, et meestel oma talisest töö waewast mitte kopikutki saada ei olnud, waid weel mõned rublad wõlgugi jäiwad, mis muidugi tulewal aastal puuraiumisega piab tasutama. Sarnaseid lugufi tuleb tihti ette. X. Riiast. Kas tunnete, auustatud „Sakala" lngejad, Kreewlasi? Wist ikka wäga wäha; ainult seda oleme iuulnud,  et Lättlased wahest Wenelasi seda moodi hüiawad. Eile, 3. Märtsil, saime meie ometi kuulda, et Kreewlosed  koguni iseäraline rahwa hulgakene olnud, kes Bauske linna ligidal elasiwad, nü«d aga oma rahwuse ja keele poolest ei tea, mis süi pärast siit ilmast kadunud on. Nende keelt ei mõista enam keegi rääkida; sest siis juba, kui Dr. Wiedemann teda uurimas käis, ei teadnud üks Lättlane temast muud ütelda, kuid „oh Jumala" ei tähendada  muud kui „oh õeke!" Et aga Kreewlaste keelest wäga weidi sõnu ja kõne wiisisi on järele jäenud, siis on wäga raske tõendada, mis rahwa hulka neid tuleb arwata; sest sarnaseid arwamisi wõib ainult keele seaduste peale põhjendada. Mõned Kreewlaste sõnad käiwad Tartu murde sõnadega kokku, nagu näit. übi hea, Tartu murre üwa; mõned sõnad jälle, nagu rampa (kõhu) on SaarlaSte keele sugused; sellepärast tahawad neid mõned Tartlasteks, töised jälle Saarlasteks pidada. Aga kõige tõe wäärilisem on see arwamine, et Kreewlased Bottlaste harust on, kes Peeterburi ja Nowgorodi wahel elasiwad, s. o. Wenemaal. Seda tunnistab ka Lättlaste juures nende nimi weiksed Wenelased (Kreewingid). Nõnda umbes kõneles „Jmanta" seltsi president ning tema kõne wõeti kuuljate poolt tänuga wastu. Meie ei tea mitte, mikspäraft meie poolsed suguwennad „Jmantasse" ei wiitfi tulla, kus ometi pühapäiwil tulusalt aega wõib wiita, sest meil käiwad kõik Eesti ajalehed, mis rohket lugemise materjali pakuwad. „Jmanta" seltsi loodame aga jõutsamalt  kõnede ja laulude poolest edenema hakkawat. Meie endine piiskopi kirik tahetakse kuulu järele siinsete  Weneusuliöte tarwis Eesti kirikuks muuta. Senni käisiwad nad ikka Nikolai kirikus, kus pärast Wene keelelist teenistust Eesti keeli peeti. Et aga Wme keelne teenistus mõnikord hiljaks jäeb, piawad niisugustel kordadel kirikulised  ilma palweta kodu minema. o— «kiiWLk. ökei».» sõnume järele on Riia linna töö rahwal töö puudus, sest et ckitmed wabrikud olla oma tööd wähendanud ja mõned ka koguni seisma jätnud. Selle juure tuleb weel maarahwas, keS iseäranis kewadel Riiga tööd tulla otsima, mis läbi küll töö otsijate, aga mitte töö leidjate hulk kaswab. „Rev. Beob." kõneleb: Läti ajakirjandus, mis wiimseil aastatel iseäranis ruttu kaswis, on nüid jälle jõudsaSte wähenenud. Lühikese aja sees, nagu „R:g. Tgbl." teatab, on „Teesu Westnesis", „PagaknS", ~Baltijas  Semkopis" ja „Arajs" seisma jäenud ja nüid teatab  ka „Tehwija", et ta mitme takistuse pärast mõneks ajaks seisma piab jäema. „Balt. Westn." arwab aga, et „Tehwija" mitte enam ilmuma ei saa ja noomib kõiki, et mitte nii ette mõtlemata ajalehtede wäljaandmist ette ei pia wõetama. Praegu on weel 8 Lati keelelist ajalehte,  need on: Paewaleht ..Baltijas Westnesis", nädala lehed „Lattveshu Awises", „Mahjas Weesis", „Balss", „EwangelistS" (Paptistlaste leht), „Latweetis" ja „Rota", ning wiimaks kuu leht „Austrums." Jakobstadtift. Ärarikutud Püba-waimu kiriku üles ehitamiseks on juba ka päalinnas annete korjamine alganud.  Kõige suurema esimese ande olewat kindral-major W. Woloshinow 1666 rubla annud. Peeterburist. Keiserlikud Majesteedid on 2. Märtsil Gatshinasse elama läinud. „Peterb. Listok'i" järele olla WarshawiS wale kolme rublalisi paber rahast käimaS. Reid wõida aga kergeSte nende kollakast wärwist ära tunda. Kõigil olla ühine aaSta nummer 1876. Selle aasta esimene kurjategijate woor, keda Sahhalini saarele sunduse wangi tööle wiiakse, pidada „Peterb. Listok'i" järele 15. Märtsil Odessast priitahtliku  auuru-laewa „Kostroma" peal ära läinud olema. Nimetatud laewaga olla 525 kurjategijat, kõik meeSterahwad,  minema saadetud, ja Mai kuus saada töine nii sama suur hulk auuru-laewa „Nishni-Nowgorodi" pea! ara saadetama. Mõlemad laewa täied vlewat poissmehed ehk niisugused naeselised mehed, kelle perekonnad maha jäewad. Wiimaks saada weel sel samal aastal Augusti kuul kolmaS woor, kus ainult naesterahwad on, Odessast minema saadetama. Teekäik Odessast Suetsi kanalist läbi Sahhalini saareni kestwat 55 kuni 66 päewa, nii et esimene  auurulaew „Kostrvma" Mai kuu keskpaignS sinna saab ja alles Juuni lõpul Odessasse tagasi jõuab. Wene lehte teate järele saawat ükS Saksa riigikantsleri  auustaja Peeterburis, endine diplomai, BiSmarkil 56 12. Sakala. 1885