Poliitika ringwaatus. Wenemaal on kodustes tegewustes ka lojuste katkuga palM rääkimist Keiserlikud Majesteedid teewad Oma walitsuse päewadeS. esimest reisi seespoolsesse riigisse ja mana Wenemaa päälinna.  Ksige miljonite truu rahwa õnnesoowimised ja palwed saadawad Neid ja elaw lootus Weneriigi wägewuse  ja hea käekäigu peale täidab praegu Wene alamate  südameid, kuna ka poliitika üleüldine kibedam tegewuS  praegusel Majesteetide reisikorral pisut wahet peab. oli mõne päewade eest Prantslaste  wasta Me meel, nimelt Vanameelsete seas, õige maad wõtmas, et töised Aafrikas oma walitsuse laiendust  ja kaubategewust suurendama hakkasiwad. Wiimsel ajal aga, kuS Prantslaste raskused harimata Aafrika metsades ja kõrbedes iga mehele silma paistawad ja ka Inglastele jälle selgemaks teewad, et Vistist keegi riik ega maa kõik ilma omaks koloniikS ehk asutusemaaks,  ega kaubaturuks ei saa teha wõima, millest Inglased Transwaalis ja Afghanistanis selgeste küll on näitust saanud on pahal ja kadedal meelel jälle natuke wahet. Aga Vistist küll nii kauaks, künni sõa- Snn Prantslastele lahket nägu ei näita. Tuleb aga lugu Viimaks nõnda, siis lööb Inglastel Türgiriigi saagi eest jälle poliitika käredam pool ülemat laulu. prantslaste wasta näikse kõigest Põhja-Aafrikast wnni lõunapoole kõige Muhamedi usuliste  rahwaste seaS mässamise tuli õhkumas olewat. Juba tulewad ka Senegali poolt sõnumed, et sealseil Eüroopa asujatel Aasrikaanlaste eest paha lugu karta olewat. Seega on aga seal Prantsuseriigil, kelle ülema kaitsmise alla wiimsel ajal seal wäga ilusad ja tähtjad kohad oliwad jäenud, enam ja enam tööd, et tähtjad rikkad maad nende käest koguni ei kau. Aga kõik maailm  teab, mis see tähendab, praegusel suipalawusel Aafrikas sõda pidada ja maid kaitseda, mis oma Vabaduse  ja priiuse ja ühtlasi ka oma usu tujutustes mõeka käes kannab ja Eüroopa pealetungijatele oma metsadest ja mägedest wasta astub. Saksamaal tehakse igas eluringis riigipäewa saadikute malst?emiseks tööd ja ajab iga partei oma tegevust walitsemiseks nii suure hoolega, kui mähägi võimalik. Bismarki tagasiastumise-poliitika on Saksamaad  wiimastes aastates nii wanameeleliste ja musta - meeste hõlma poole nihutanud, et kui manamees viimakS  ise enam ei jõua Kanossasse reisida, siis need teda pool mägise sinna rebiwad, et tulewal põimel wõiksiwad öelda: astus mees küll hakatuses edasi, aga tõmbasime pärast seda enam tagasi; manal põimel ei jõudnud enam nõnda masta panna, nagu enne. Muud kui mustad mehed peakfiwad oma koormaga ruttama, sest ajahammas on praegu teraw ja tuul ja taewa wihmuke ehk wõiks Kanossa lossi puhas waremesse puistada, enne kui wiijad kalli koormaga, Saksamaa poliitikaga, sinna jõuawad. Saab näha, kas udu msi selge ilm meie lähemaid õhtupoolseid naabrid edespidi kaisutab. Hispaania alamatest oli palju Algeeria mässamise  linnas õnnewmaks ärariisnwd ja palju ka maha löödud. Nende eest nõudis Hispaania  walitsus Prantsuse käest kahjutasumist. Prantsuse  walitsus aga wastab: Rahwaste õigus et wõiwat seda kohut Prantslastele mitte peale panna, et ta kõik peaks tasuma, mis kuidagi juhtumises kas sõas ehk muus niisuguses loos kellegi riigialamate kaela wõiwat langeda, ja Hispaania ei olla ka Prantslastele mitte kahjutasumist lubanud ega nimetatud walitsuse nõudmist kuulda wõtnud, kui Prantsuse alamad Hispaanias Karlistide  mässamise ajal riisutud ja kahju oliwad saanud. Siiski saada wabatriik tegema, mis wõimalik, et waesid riisutud Hispaania alamaid Algeerias toetada. Itaalias oliwad paplased hilja kadunud paapsti Puus IX. surnukeha natuke jalutama wedanud ja selle juures poliitika kawaluses riigiwalitsusele tempu mängida  püüdnud; sest nad teadfiwad, et narride hulk, kes paapsti jumala-meheks pidafiwad, hea loosikond oleks ja teadfiwad ka, et riigiwalitsuse poole hoidewa inimeste hulgaS tulipäid saaks olema, kes ehk, kuna ööse „Jumala asemiku" eluta kontisi pühal rongil tallutadakS, rahurikkumist teeks ja seega riigiwalitsuse! mõlemitpidi raskust sünniks. Sest: oli surnud paapsti jalutamine walit§usele trotfimiseks, fiis oli rahwa rahutu olek, kui seda ette tuli, weel enam walitsusele pahanduseks. Itaalia rahwas armastawad wäga oma kuningat ja see pappide tegu ajas nende südamed täitsa keema. Püha rongi minemisel hüüdis korraga üks heal rahwa seast, et paapsti, Jumala asemiku, eluta keha Tiiberi jõkke saaks wisatud, mis peale rahwa seas segadus tõusis, rahwas rongi kallale kippus ja ka paapsti puusärk ojuma oleks saadetud, kui mitte rahulikumad inimesed, kes halenaljakat pühade rongi seks pidafiwad, mis ta oli, rahwast politsei soldatite abil narrilaste rongi kallalt ei oleks tagasi meelitanud ja rahule juhatanud  jäema. Nüüd teewad mustad kiriklased weel kära, nagu oleks wiimnepäew wlemas, ja lubawad Prantsusemaad  Itaaliale kaela häsfitada, eluta paapsti jalutamisekäigu  teutamise pärast. Ja et käral enam mõju oleks, kinnitawad mustad, Prantslased ja Gambetta saada küll, kui Itaalia kiriklased paluksiwad, mustameeste  ja paapsti surnud keha auu külge puutumise eest Itaalia walitsusele sõnu andma, mis muste mehi tõstaks. Prantsusemaal aga waatab niiheasti Gambetta  kui rahwas Itaalia kiriklaste ja paaplaste kui hernehirmutuse peale ja ei maksaks mustameeste sõnu kellelgi lapsel tähele panna, kui see jampsimõte mitte nii hale naljakas ei oleks. Itaalia paaplaste lootus Prantsusemaa ja Gambetta peale oleks nagu ütleks paks pime udu walguse kiirtele ja tuulele: Tule, puhu ja paista meie igawese pimeduse udusse, et see tihedamaks  ja Paksemaks lähäks. Omalt maalt. WiliaMs. „ Tallinna uuLKMUMWMg. Seiemaale"arwäsime Sõbra" kirjutaja, W. F. Eichhorn, paljalt wahel liig palju kibedat wõtab ja siis kirju pääga oma temiswst sell kombel täidab, nagu meie teda omas ajalehes tööd näeme tegewat. Aga wiimased „ Tallinna Sõbra" numrid on meile awalikuks teinud, et meie tema kirjutaja juures enam peame otsima, kui kirju pääd, seal juba täitsa „Delirium tremens" Valitsemas on, kui mitte weel enam. Lugejad saawad ise otsust teha Võima, kui meie neile teada anname, et „ Tallinna Sõber" omas 27. numris selle pealkirja all: „ Kanossa ja Wartburg" ära püüab seletada, et „Sakala" Väljaandja paapst olla, „Eesti Kirjameeste Selts" ketseri kohus, kooliõpetaja Raudkepp, kes oma süüd Sakalas tunnistanud, kuningas Heinrich IV., kes KanoSsaSse läinud, ja „Tallinna Sõbra" Väljaandja Dr. Martin Luther, kes BaltiskaS juba 10 kuud elanud nagu Luther Wartburgis. Keegi inimene, kellel täieline mõistus, ei saa uskuma, et seesugused ütelused muial Võisiwad sünd Rk/ kui mõnes hullumajas, aga „ Tallinna Sõbras" leiame neid, ehk meie küll meel kusagilt kuulnud ei ole, et tema Väljaandjad hullumajas  istuwad. Kuulge ommeti ja pange imeks! „Tallinna Sõbras" loeme: „Pange tähele suguwennad ja usuwennad, kuhu teid Veetakse, kas Kanossa wärawate  ette, wõi Wartburgi wärawate ette. Eestlaste seas on üks wägiwalla mees ülestõusnud, kes ennast paapst Karolus I. nimetaks, kui temal selleks luba oleks. Tema päälinn on Wiliandis, Sakalamaa!, ja tema on üht parematest meestest asutatud Eesti õpetuse paika omaks ketseri-kohtuks ümbermuutnud. See paik on Kirjameeste Selts Tartus Paapst Karolus I. õpetab: Sina pead ülekohut tunnistama Sakslase wasta. Mis see on? Meie peame paapst Karolus I. kartma ja armastama, et meie Sakslasest midagi head ei tunnista, tema õigusest ei hooli, tema eest ei kosta, ega häid kõnefi tema peale ei tõsta; waid et meie teda teutame, kõik paha temast kõneleme ja kõik asjad pahaks kääname." Seda ja weel hullemat soga kirjutab „Tallinna Sõber". Iga lugeja näeb ise ära, et mehel, kes seda wiisi kirjutab, enam täit aru pääs ei ole. Et ta ühe käsu Lutheruse katekismusest näidatud jäledal kombel ära jõuab parodeerida ehk ümber ja Viltu käänata, selle pärast peab ta ennast juba Dr. Martin Lutheruseks ja oma Vastalist poliitika põllul paapstiks. Eesti Kirjameeste Selts ei tahtnud mitte J. W. Jannsenile tänutunnistust awaldada, aga J. W. Jannsen on W. F. Eichhorni poliitika sõber, sellepärast wõib seda „Tallinna Sõbra" Melanchtoni üksi jälle paapst taga kiusata, ning Eesti KingMeste Selts pidada sellepärast paapsti Nõnda arutab siis „Tallinna Sõber" wiimaks wälja (meie ei tea, kas ta seda laua peal wõi all teeb): Sakala Väljaandja on paapst, Kirjameeste Selts on tema ketseri kohus, Wiliandi on Kanossa, Raudkepp on kuningas Heinrich IV., W. F. Eichhorn on vr. Martin Luther ja J. W. Jannsen on Melanchton. Wiimaks näitab see uus Lutherus omas kirjas, kuidas Raudkepp Kanossasse olla läinud, see on jälle Sakalas omi mõtteid awaldama hakanud. Siin küsib ta: „Peame meie seda teed edasi minema?" „Ei mitte!" wastab „Tallinna Sõber", meie pidada tegema, mis Lutherus ütleb, see on tõe juure jäema. „ Tallinna Sõbra" õpetused olla need ainsad tõeõpetused. Tõeste, aeg on käes, kus head inimesed raha kokku peawad hakkama panema, et üks waene mees, kes ennast vr. Martin Lutheruse arwab vlewat, Tartu ehk Riia hullumajades prii-koha saaks, kus oma wigast pääaju  parandamise alla wõiks anda. ministri komitee poolest Kroonu mõisad Tori ja Awinurme jälle 24 aasta peale, see on künni 24 aastat edasi, 23. Aprillist  1881 rüütlikogu kätte ilma hinnata tarwitada antud. Et Tori ja Awinurme talupojad mitte enam nende mõisadega  kaasa ei lähä, nagu enne, sellepärast annab Kroonu praegusel aastal peale mõisade weel 6000 rubla selle kooli ülespidamiseks ligi. Kui nimetatud mõisad edespidi  enampakkumise teel wälja-renditakse, siis saamad nad palju enam raha sisse tooma, kui seiemaale, sest praegu on nad, nagu meie tundjate suust kuuleme, wäga odamalt wälja renditud. Meie rõõmustame wäga, et Tori hobuste kaswandus jälle kindla põhja peale on seatud, ja soowime, et sealt edespidi meie maa hobuste kaswatajatele palju kasu Välja sigineks. Kaarkwalla Aleksandri kooli abikomitee wõttis oma 27. koosolekul 14. Juunil s. a. nõuuks, Aleksandri kooli heaks Nahksepa talus M. Kisa rohtaias  28. Juunil s. a. laulu ja mängu kontserti toimetada. Lauljateks palus komitee Halliste ja Kaarliwalla  lauljaid ja mängijateks palkas ta JõgeweSte muusiku koori. Kontserdi koht oli kena ja maStuwõtmine  lahke. Nimetatud päewal rõõmustas meid ilus ilm ja rohke osawõtmine. Koosolejate tarwis oli komitee ka käepäralise puhweti (joogi koha) seadnud, mille tarwis ta selleks päewaks Sillakohtu läbi Kubermangu  walitsuse käest tarwiliku luba oli nõutanud. Laul ja mäng oli sünnis ja rõõmustaw. Waheajal saiwad kingitud asjad Aleksandri kooli heaks enampakkumise  teel wäljamüütud, millest suurel mõedul osawõeti, nii et mõne asja eest wiie kuuekordne hind makseti ja asi ka weel tagasi kingiti. Raha tuli kontserti päewal sisse: Piletite eest ...... 76 rbl. 86 kop. Kingitud asjade wäljamüük . . 21 „ 57 „ J. Torim kontserti ajal korjanud 1 „ 61 „ Kokku: 100 rbl. 4 kop. Sellest summast läks ära: Kümne moosekandi palgaks . . 30 rbl. - kop. Muud kontserti kulud .... 9 „ 74 „ Kokku: 39 rbl. 74 kop. Kulud sissetulekust maha arwatud jäeb weel Aleksandri  kooli heaks 60 rbl. 30 kop. Summake ei ole küll mitte suur, aga mööda läinud kehwa aasta ja meie weikse korjamise ringikohta ommeti tähtjas. Komitee tänab lauljaid, kes oma waewa ja kulude peale waatamata oma lubamisi täitsiwad ehk küll mõnel lauljal enam kui 25 wersta kokku laulmisele ja kontserti  kohale tulla oli. Komitee eestseisus. Tartust. Küsimine. „Eesti Postimehes" seisab järelseisaw kiri: „Meie palume auustawd Tartu kontserdi toimekonda sõbralikult siin teada anda, mis tarwis tulemase kontserdi raha saab tarwitatud. Kas on ka kooridel ja nende juhatajatel selle juures midagi ütelda wõi ei? Meie soowime seda õige pea teada saada, et siis oma osamõtmist ja harjutusi selle järele wõime ära seada. Mitmed Tartumaa laulu- ja mängu koorid." Neist töömeestest, kes Tartus ja Tartu ligidal, kirjutab „ EeSti Postimees": „Ühed arwawad, et neid kõrtsmikud wälja petnud (Annemõisas joodud ühel õhtul üheksa waati ja 18 korwi õlut ära), töised, et woorimehed seda toimetanud, et neil siis heaste palju sõita oleks, kolmandad, et Eestirahwa Vaenlased niisuguseid seadusewastaseid  kokkutulekuid korda seadnud n. n. e. Aga seda mõime küll tõendada, et neil koosolekutel haritud Eestlaste ja rahwa püüdmistega ühtegi tegemist ei ole." Sell kombel on siis igal pool see arwamine Valitsemas, et need mehed, kes Tartus kokku jooksiwad ja suurt kära püüdsiwad teha, muud ühtegi ei ole, kui õige haledad tööristad. Hoidgu iga auuS inimene ennast seesuguste eest! Wrumaalt. Selle pealkirja all MM meile Wirumaalt järelseisaw kiri: „ Haljala kiriku lähedal oli Pihuwere päriskoha omanik  Waldberg mõni nädal warem nõuuks wõtnud, Eesti Aleksandri kooli heaks üht näite-müüki (basaari) walmistada, milleks ta tütarte ja töiste ümberkaudsete Eesti neidude agara tegewuse waral lühikese ajaga nii palju andeid oli kokku tulnud, et näitemüüki juba Jaanipäewal ära mõis pidada. Peale lõunat kella kolme ajal hakati peale, mille alustuseks A. F. Raudkepp  lühikese, mõnusa kõne pidas. Sellest hoolimata, et ilm natuke wihmane oli, kogus siiski kauniste rahwast  kokku sellest osa wõtma. Näitemüügi paik oli mäga ilusa rohilise platsi peal kena lepiku ääres, kuhu telk ülesse oli ehitatud ja kust asjad inimeste kätte