igapoolisest iarwiiufest enesest idanend ja kaSwand muutus. Sellepärast tõufiwad meie kodumaal maa ja pinna hinnad kahekordseks ja rohkemaks, nii pea, kui tearent ära kautatud  ja uus elukord ennast pesitanud oli. Maa ja pinna tõuswad hinnad on iga maa ja maakonna  tõusma ja edenema põllutöö mõet. Tindipoti tartlased  käratsegu kunstlikult kõrgesse, kruuw i,tu d maa ja pinna hindadest nii palju, kui tahawad. Seda wõiwad nemad küll kirjutada ja kitsas silmaring wõib seda uskuda, aga see on tühi jutt ja jääb selleks. Kunstlikult  ei suuda keegi maa ja pinna hinda kõrgesse kruuwida.  Kaupa tehakse ikka kahe mehe wahel, ostja ja müija wahel, kes oma wastastikust kasu ja kahju kaaluwad.  Waatame natuke oma ligemate naabrite peale Wenemaa seespidistes kubermangudes. Seal saiwad päriSpöli  ja teurent ühe korraga, käsu peale kautatud. Seal saiwad terwed kogudused korraga, käsu peale maa omanikuks tehtud. Ja höiskafiwad ja nende tindipotist tõustwad kiituse laulud ja sadas sõimamist  Baltimaa peale, kus talurahwas  oma wabadust ilma maata saanud oleks. Aga Baltimaa kubermangudes tarwitas talurahwas oma enese ihu jõudu ja maimu jõudu, mida tulusa eesmargi  järel tasakesti kosutanud oli. Ja talukohad, siin ja seal ka terwed mõisad langesiwad korralisel, tasasel ja täitsa seaduslikul teel, igamehe enese töö ja waewa läbi igamehe enese päriseks omanduseks. Ja need saamad sedawiisi ka edaspidi selle omaks langema, kes tööd teha oskab ja kokku hoida suudab, kui wiieS ratas, meie rahwuse kangelased ennast tüliks ja risuks wahele et topi. Selle wasta jäiwad Wenemaa seespidistes kubermangudes  mitmes paikas mõisade põllud sööti, wabastatud talurahwa põllud kaswatawad aaõta-aastalt wähem wilja ja rohkem umbrohtu. Rahwa wara kahanes ja rahwa mõlad kaswasiwad. Maa ja pinna hinnad langesiwad ja meie paberraha hind langes maailma kaubaajamiseS 100 kopika pealt 60 kopika peale. Miks ei kruuwitud siis seal ka maa ja pinna hinda kunstlikult kõrgele? Meie laiema isamaa seespidistes kubermangudes ei olnud suurpöllu pidajad mõisnikud ise põllumehed olnud, nemad  ei oskand oma enese maaga midagi teha, ega wõinud  siis ka eeskujuks ja juhatajaks olla. Maa ja rahwaS ei olnud uue elukorra wasta targu ette walmistatud. See on see wiga, milleS meie laiem isamaa põeb. Meie oleme siin selle kirja peajoonelt natuke kõrwale astund ja mõistliku lugejale näidata tahtnud, kuida mitte see igakord maale ja rahwale suuremaks kasuks ja edenduseks  ei ole, mida suurema kõlaga heldeks, armuliseks ja wabameeleliseks seadmiseks kiidetakse. Ülemad ja nõuukamad  seisused peawad alamaid oma enese tööga ja eeskujuga  kinnitama ja juhatama. Armuannetega, kunstunedega  ja tindipoti tarkusega ei edendata rahwast, maad ega põllutööd. Pöörame nüüd oma peajoonele, Tartu loomanäituste  juure tagasi. Loomanaitused ei ole mõisnikud? ega talunikud?, et ühegi seisuse ega suguaru ühepooliseks kasuks asutatud. Ühepoolised kasud muuvamad ennast wiimaks ikka igapooliseks  kahjuks. Ühepoolist kasu, ühe seisuse ja suguaru kasu teise kulu peale, seda wõiwad üksi erakondlased pärida,  mitte aga need isamaa mehed, kes suuremale politika küpsusele jõuudfiwad. Ja kui ülemad ja uõuukamad seisused  midagi asutawad üksi alamate seisuste heaks ja kasuks, siis eksiwad nemad kahewõrra. Seesugused asutused  kannawad ühe! poolel juba omast sündimisest saadik surmaidu oma sees, sest et need ükfi kõikuma waimustuse, kui meie nenda ütelda tohime: heateu kuju peale põhjustatud on, millest ükski ei tea, kas see kaua, ehk koguni, kas see üle asutajate tegema elupõlwe kestab. Teiselt poolelt rusumad seesugused asutused alama seisuse waimumabadust maha ja ei lase alamate seisuste enese waimujõuudu tegewusele tõusta. Ühepooliseks kasuks ei ole Tartu loomanaitused mitte asutatud, maid kõige kodumaa, kõige põllumeeste kasuks, olekfiwad nemad ühest ehk teisest seisusest ehk suguarust. Rahwuse tuhinad ja kõik teised tuhinad peawad nendest hoolega eemal hoitud saama Seal on põllumeeste wainu, seal ei ole keelemeeste ega rahwusemeeste wainu. Seal ei ole Sakslast ega Eestlasi ega muulasi, seal on üksi põllumehi suurpöllu pidajaid ja weikepõllu pidajaid, ehk kuida igapääwases elus üteldakse: mõisnikust ja talupoegi.  Näitused on üks pind, mille peal esimeses joones igaüks oma töö, tallitus? ja hoolekandmise osawust üles näitab. Selle kõrwas õpiwad ennast aga näitustel kodumaa  seisused waStastikku tundma ja auustama; näitustel köidab neid nende ühesugune tarwitus kokku. Ja kui suguaru  d ja seisused üksteist tundma ja auustama õppifiwad,  siis ei wõi ühendus ja söbruStus kauge! olla ; ja Ühelugune tarwitus on üks sitke side, mida kõik seisused ja suguarud ühewõrra auustama peawad. Tahawad fiis meie rahwuse kangelased  kodumaa  seisuste ja suguarude ühendust ja sõbrustust häwitada za takistada? Tahawad nemad rahwa elutarwttust oma uduse rahvusekuju orjaks teha ehk koguni rahwast rahvuse alla lämmatada ? Pea näitab nii. Ega nemad muidu keelelist küsimust, miS loomanäitusel kõrvaline, weike asi on, ega nemad seda muidu ärritaval kombe! nii paksuks üles ei puhuks ja pea-asja, loomanäituse enese vaenlaseks teeks. Kui nemad rohkem ei soowi, kui Saksakeeli nimede kõnvaS EeStikeeli nimest näituse aSjade peal. ega fiis selleks ärritawat  sõea kära ei kuluks. Seda soovimist oleks jo lahkemal  teel, tasasemal kombel ja mõnusamalt korda saata wõinud. Miks siis nüüd rahwa kasu kulu peale rahvuse waennlippu wälja pistetakse? .MiS need näitused Eestlastesse wõikfiwad küsivad need kiustejonni mehed, keS ennast .mitmed osavõtjad* nimetavad. See on jo omalt poolelt õige küll. Esimeses jooneS ei ole Eestlasel, kui ühe erarahwa  pojal, loomanäitusel muidugi midagi tegemist. Ega seal näitaja enese suguwerd proovita, seal proovitakse näidatava looma suguwerd. KeS oma enese suguwerd loomanäitusel tähtsule saata soovib, see on jo koguni veider  halplane. Eestlasel ei ole loomanäitusel ühtigi tegemist,  aga meie kodumaa talumehel on seal väga palju tegemist. Ja kui meie kodumaa talumees Eestlane on, ja koguni EeSti rahwa ja rahvuse tugevam känd ja kindlam tugi mida ükfi halplafed salata võivad siis on ka loomanäitused üks tähtjas tööriist Eesti rahwa ja rahvuse kinnituse, kosutuse ja alleShoidmise juures. Need näitused kosutavad wägewamini Eesti talurahva põllutööd ja majapidamist, ja fiis küll ka EeSti rahwast ja Eesti rahvust, kui kahewääriliSte .rahvameeste* kõlavad  ja ärritavad kõned. (Jääb poolelt.) Omalt maalt. Tallinnast. Uks tähtjas ja käsuline asutus on Tallinnas tärkamas. Eestimaa Kindral-Superintendenk  W. Schulz'i ja Kammerherra vou Wistinghausen'i ettepanemist mööda saab pimedate-kooli asu ta mi st plaanitud. Loodetakse, et ükv suur jägu kuludest Moria-ühenduse poolest kantud saab, miS läbi ttge riigi tegew, ja mille walitsuS Peterburgiõ on. Pimedate-kooli ülem silmamärk  on see. et pimedad lapsed, kes muidu ihu poolest ja waimu poolest terwed on, niipalju õpetust saakfiwad, kui neil karmis läheb, edaspidises eluS ise oma elutarwitust teenida, kuna tamne enamist kerjakepp nende õnnetumate ainuS tööriist oli. Meie aegus on pimedate-koolid juba omas tegewuseS ja osawuseS õige kaugele jöuudnud; neid on mitmes paikas asutatud ja asutakse mee! ikka peale. Endistel aegadel jäi pimedate maim enamist ka pimeduse sisse, nenda et need õnnetumad -lõdrameeleliste sekka pt. diwad luetud saama. Nüüd on teised ja elawad inime sessbrad oma tüdimata hoolekandmisega seesugustest õnnetumateft  haritud inimest ja seltskonna tegewaid ja kojulisi  liikeid kaswatanud. Sust meie kodumaal on seesugust asutust iseäranis rõõmuga ja tänuga teretada ja asutajaid tänada, sest Eesti rahwa keskiS leitakse rohkem silmahaigus  kui mitme teise rahwa keSkis. WiimaSte aruannete järel lueti Tallinna kubermangus umbeS 700 pimedat. Muidugi saakfiwad asutatawaS koolis üksi need pimedad itleS wöetud, kes pitkalise õpetuse kohta meel liiga manaks jäänud ei ole. Pühapääwal, Jürikuu 25 pääwal oliwad neli noort meest Paljassaare juureS paadiga pardijahile läinud. Tallinna kodaniku pojale, Karl OttengrSnlle juhtus seal see õnnetus, et tema püsi tagumine truu wäl,a kargas ja nii sügawale laskja näu sisse et üks seltsimees seda kahe käega wälja kiskuma pidi. Õnnetu noormees oli selle juures kõige aea selgel meelel, sai maale sõnutud ja arstimiseks hospidalisse wiidud. . Wene ,Vallimaa,vennastub on ennast ,Goidiugl ühendanud ja Jürikuu 25 pääwal Peterburgis  oma koosolekud pidanud. Sülda »GoloS« kirjutab, olla nõuukS wõetud. selle eest hoolt kanda, et need maksud  ja teud, mida Wene usulised taluperemehed meie maakiriku heaks teemad, ära kantatud, see tahendab küll wist: ühegi hinnaga teisel viisil Lutheruse usutunnistuse  kirikule tasutud saakfiwad. Zuba aastal 1862 olla nõuuks wõetud, Liiwimaa kiriku maksufi ja tegust selleks takserida, miS aga täuine tegemata jäänud on. Mida ka meie kõrge RitgiwalitsuS selle aSja kohta nõuuks wõtab. ikka loodame meie, et Lutheruse usutunnistuse kirik selle eest täit ja mõeduwat tasumist saab, miö nüüd kord tema kinnitatud seaduslik omandus on ja ilma milleta tema elada ja oma ametit tallitada et wõi. Senator Gehetmeralh ManaSsein saada selle kuu 10 pääwal Riiga tulema ja Liiwimaa ja Kuuramaa kohtute ja awaliku elu läbikuulamist algama. Kulda mõned aealehed kirjutawad, olla tema tulemine sellepärast nii kaua wiiwind, et see seadus, mille Põhjusel seesugused läbikuulamised peetud saawad, juba aastal 1819 antud on. Vallimaa asjad on aga sellest acast saadik igas tükkis põhjani muudetud, nenda et endised seadused koguni enam nende kohta et mahu. See seadus pidi siis tarwi- M kombel muudetud saama. Ka olla kubermangude ülemad valitsused iäSkv saanud, omalt poolelt WWde aSjade peale tähendada, mis iseäranis läbikuulamist ja läbivaatamist tarvitavad. .Eesti PõSlimeeS* ja selle järel mitmed teised lehed annavad rahvale nõuu, kõiksugust  palvekirjast kirjutada ja Sena kori ette ranna. Nenda ka CcStikeele Professori asutamise pärast, Tartu suurkoolis. Teda olekö küll väga soovida, aga meie arvame, et Senatoril Tartu suurkooli asjadega ühtigi tegemist ei ole. Kellel midagi tähtsat ja tarvilist asja paluda ehk lähendada  on, see astugu ikka alandliku julgusega läbikuulaja ette. Ikka peame meie aga rahvale nõuu andma, et mitte tühja asjade üle palju kirjutatud ja aSju palutud ci saaks, mida täita võimalik ei ole. Muidu wõikS kergest sündida, et kõrge herra tuba palvekirjadega ilma Mjata täidetud, et tema kan.,...ns üleliiga pingutatud saatt, ja et ehk Eestlased omale tühja törelejate nime teenikflwad sellest ci oleks rahvale kasu ega auu loota. Hoolsalt hoidku aga rahvas ennast nurga adwokatide eest, kes. kuida meie kuuleme. mõneS paikas perest peresse rändava  ja palvekirjade sepistamist kui alalist ametit ajada. Reed Üheväärilised auumehed ei taha muud kui raha, ja need ei või muud teha kui tüli ja kahju. See on meie nõuu. Teised võivad teist nõuu anda; küll aeg saab õpetama, kelle nõuu parem oli. Meie võime veel tähendada, et need luuled, miS wiimaSte aegade seeS wäljaSpidise  ja seespidise tüli kihutajatele julgust andfiwad, pööramas olema näitavad. .Tartu EeSti Seitungis* avaldab Märt Mitt üht kirja. mtlleS kinnitab. et temma mitte salavabertt kohtu pitsari takka varastanud ei olek»; kuida .Olevik* omal aeal .magusa jutu* kujul msiSta andis ja kuida see ka Saksakeeli .Peterburgi Zettungis* ülesvõetud oli. Märt Mitt kinnitab, et tema majaS üks ainuke kord kohuS käinud ja kõik tema paberid kohe kaasa võtnud olekS, ja ,Tartu EeSti Seitung* soovib selle juures: , et mitmed töised ajalehed seda kirja ka .eneSteS awaldakstwad, nimelt sedagi kohta, mis otse St. W. Zeitungi waSla käib.* Meie oleme sttn seda soovimist täita tahtnud. Saksakeeli  ,Pelerburgt Zeitungi* kohta lisame juure, et seal koguni mitte ühest vallimaal tehtud teust jutt ei ole. vaid ühest vallimaal ilmund kirjast. Mitte üht tegu ei mõisteta seal hukka ega soovita ühe leu kohta kohtute tähelepanemist, vaid seesuguste nurjutumate kirjade kohta, miS kohtuid ja ülemaid pilkavad, mis ühest kuminalkurjateust  naljajuttu teha julgevad. Et Saksakeeli .Peterburgi  Zeitung* ükfi kirjast, see on .Oleviku* kirjast räägib, seda cn ju ka sellest näha, et seal selge sõnaga üteldud on: on rohkem, kui TõnniSsoni Rahvalaiendus/  see .OlevikkuS* on rohkem meelis ega du st, kui tähendalud Kalendris. .Sakala* adiloimelaja Wsrw olla .Walguse* tsimetajaU kinnitatud ja saada seda lehte pea jälle wälja andma. Künni .Sakala* uuS toimetaja leitud ja kinnitatud on, saada selle lehe tellijatele .WalguS* saadetud. .Tartu EeSti Seitungi* toimetaja Jakob Järv olla lnva saanud, seda lehte edaspidi Tallinnas välja anda. Lehe nimi saada edaspidi.Wirulane* olema. BaltiSkist. B.ilttSki kirikuõpetaja Ardian Schultz retsis Jürikuu 29 pääval oma uue paiga peale, Nemirowi  linua. Podoolia kubermangus. Jumal õnnistagu ka seal teda ja tema lööd l Pühapääwal. selle kuu 2 pääval pidaS Kuresaare abiõpetaja Leui meie kirikliS jutlust. Saksa kogudus ja Eesti koguduS olivad väga rahul. Teisel pääval aStusivad  kodanikud ja Saksa sugust ja EeSti sugust koguduse liiked südamciikuS ühenduses kokku ja wõtfivad ühel häälel  nõuu. et Pastor Lein BaltiSki õpetajaks kutsutud saaks. Zummal kinnitagu lahket ühendust l Rak we r e st. Rakvere kaupmees Chr. Trelltn on KetSri Mazestati voolest hõbe auuraha p. StaniSlause auutahe vaele külges, kaelas kanda, saanud. Tartust. Sette paiga ligidal, kuS tunamullu 42 elumaja maha põlemvad, on nüüd, öösel 26 ja 27 Jürikuu pääwa vahel jälle st elumaja tule läbi hävitatud.  Tuli tõu Suud Bei keri kuuris , kuS 7606 rubla eest takku, soola ia teist kaupa seeS oli. mis mitte tulekaitse  all ei seisnud. Kuida tuli töuSnud, see on teadmata.  Kahju arvatakse umbes 26 tunni 36,600 rubla suur olema. Wiljaudi st. Saksakeeli .Pärnu Zeitungi* sõnumile  järel on Saüsburgi kiheikondas Jürikuu 27 pääval radke lumesadu olnud. Tarvastu kihelkondas on Jürikuu 42 pääval A. Reinvaldi, tuntud .Wiljandi lauliku* talu hooned kurja kae läbi põlema pistetud ja kõik täitsa maha põlenud,  kuna A. Reinvald ise Tartus oli. .Tartu EeSti Seitung tähendab selle kurva juhtnmisc ja koleda t« juure: , .Seal meie oleme nüüd Mõisate põhu põletamine ei .mõjunud, nüüd hakatakse fiis nende rahva meeste ma-