Tallinna Sõber 36. KiiueS aastakäik Tallinna?, 7. Mihkli-knn Mwal IM. Nltöli»t ataltht Eestirahivlllt ««al ja liauadts. Tuleb ükskord nädalis wälja. «aksa» Li«»f,r»'i piriate lrüki«aja«: ,a»ta« » ru»la, 40 r»p. p»,l»»ta« I r«»l> 40 !»p »«ju ehk pattiga saadet»»: aa,ta» » r«bla paal-aatta» l rubla 70 kap. Kuulutuse» m«»sa««» iga rea eyi selle ase«e pealt 5 tlap Tellimise» Viletakse w«»t«» H»?i»««<: trüttm«jas. Netervurgt,» ». F. Keekaudt, 0»»-i«pv»»» X 54. —U-rkus- ZS. Just. - Zlatweres - /. Wuttly. haides - A. Seideköer«. Kapstttus: H. Kollöerg. Lihulas - A. Aüttner'i poodi». Mttjandis - E. J. Aarow'i raamatupood. Auuresuures: Hh. Lange.— Wsal: kuid- iseärani» kuulutakse. WaStaja redaktor: W. F. Eichhorn. «lai Baltkki», kirjad täiwad (Baltischpsrt LsõSeriS-NopLH.) Register: ÜmberwaatuS laias politika waldas. Omalt maalt. Tallinnast: Aleksandripääw nltlld ja S 0 aasta eest. tuS. - Mõnda. Serbenist: Pandud tuli. Künkamaalt- Põllusõnnmid. Pihkwa kubermangust: Loomatobi. Kolm-Keisri kokkutulemisest. Tulekahju. Wangikodade ülem- Sargand wang. Kurwastaw Kaukaasiast: Rahwa elust. WSeralt maalt: Saksamaalt. AuStria-Ungrumaalt. Prantsusmaalt. Spaaniast. wargus. Tartust: Wäljanäitus. Jabel-Shnod. Mõrust: Linna ptdu. Viljandist: Wäljanäi- Eghvtusest. Kiriku teadused. Ümberwaatus laias politika waldas. 111. Wahe aeal oliwad paraku ka Wene riikis kahtlased erakonnad ja koledad seltskonnad ilmunud, mis mitte ükfi riigile seespidi otsata muret ei teinud, waid ka naabrite usaldust meie peale wähendafiwad ja meid teistest riikidest lahu tast wad. Seal oli nimelt erakond, keS üht aega igatsewad, kus kõik Slawi sugust rahwad, Wenelased,  Poolakad, Tshehhilased, Kroatlased, Serblased, Bulgaarlased ja teised ennast ühendakstwad, ükõ kõik kelle ja missuguse walitsuse all, oma keSkifl üht isewiifi ,haridust"  sigitakfiwad ja läbi kõige Euroopa mattwakS teekflwad.  Haridus on üks ühine asi, millel suguwerega ega rahwufega ühtigi tegemist ei ole Niisama selge on ka, et teised riigid kelle walitsuse all Slawi sugukondast on, nagu nimelt Austrla-Ungruriik, hea filmaga ühe liikumise peale waadata ei wõinud, mille otstarbe wiimakS muud ei ole, kui selle riigi tänise seisukorra lõhkumine, nimelt aga AuStria SlawlaSte ärritamine walitseja Keisrikoja waSta, sest Austria Keiser on selge Sakslane. Ülepea ei wõi aga niisugune ülirahwuSlaste unenägu teisiti täidetud saada, kui hirmsa mässamise, wägiwalla ja werewalamise mõnul. Kutda kõik need teadwad, keS «vähegi geografiat õppinud on, ei ela Slawisugu rahwasalgud mitte järgestt kõrwuti, waid nende wahel on laiad maad teiste rchwasugudega täidetud ja kaetud. Iga riik pead aga ühiseS piireS olema, kui tegewaS eluS mitte määramata  segadust tulema ei pea, mis kaubaajamist, ühist seadust ja teist elutarwitusi «võimatumaks teewad. Tahakfiwad  siis Slawi rahwaste suguarud ennast Põhja Jeamerest  Mustmerest ja Adriamerest saadik, ja Soomemerest KaSpiamerest saadik, üheks rahwuslikukS riigiks ühendadq, siis peaksiwad kõik teised suguwõsad keS nende wahel M wad, wälja aetud ehk lämmatatud, see on wägiwaldfell ümberrahwuStatud ja SlawlaStekS muudetud saama. Et selle peale ilma pitkalise sõeata ja rahwamajapidamise ja hariduse häwitamiseta mõteldagi et ole, see on küll iga mõistliku silma eeõ selge, selle peale waatamata, kes üheS seesuguses üleüldises rahwus-mässamises wiimakS wõitu ja kes häwitud ehk lämmatatud saakS. Mida rohkem siis niisugused tujud Wene riikiS käratsefiwad, seda suuremaks  pidi naabrite umbusaldus kaswama, seda eemale pidiwad nemad Weneriigist nihkuma. WäljaSpoole ehk wähem. kardetaw, .seespidi aga seda koledam oli Mhilistlaste" seltskond. Ülipriiduse tuju ja tuhin, mis wiimase aasta-saea lõpul suureS PrantsuSvtaa mässamises esimest kord awalikult üleS leekas, sai tüll aeguti solgutatud, aga täitsa lämmatatud ei saanud see mitte, waid wenis sealt laiemale, läbi kõige Euroopa ja läbi maailma, ja leekaS poolõpetatud ja wägiwaldseteS ringkondades ikka ja ikka uueSte üles. Wägiwald ja priiduS  on küll kaks asja, mis pealtnäheõ niisamati üksteise wastased olema peaksiwad, nagu tuli ja wefi, aga tegiwaS eluS on see ometigi täitsa teisiti. Iga asi, mis üle oma loodusliku ja mõistliku piire wenib, see muudab ennast ikka just selle «vastaseks, mis ta õiguse kpoolest olema peab. Niisamati saab ka pritduS wägiwallakS, niipea, kui ta ennast ülipriidusekS muudab, mis ühtigi seadust enam ei auusta, waid paljak? sündmuseks ja .orjuseks" peab. SeaduS  ja käsk et taha jo omaS sügawamaS tähenduses muud ühtigi, kui inimeste elu üksteise körwaS korraldada ja nõdremaid kangemate wägiwalla eest kaitseda, nenda et igaüks rahuga oma tööd teha wõib, kuna seaduse film kõikide üle walwab ja kohtute ja ülemate käe läbi kõiki kaitseb. KeS fiiS seaduse sidet lõdwendada ja kõhtude ja ülemate wõimust nõdrendada püüab, see ei tee «viimases jooneS Muud ühtigi, kui annab nõdremaid kangemate wägiwalla  alla, kui tema seda ka .priiduse" ,rahwa" ehk keS teab kelle kasuks, tegema kiitleb. Piiramata priiduse lõpp ei ole siis ka tõeste muud ühtigi, kui wägiwald, sest kui piiramata priidus walitseb, siis rusub kangem nõdrema oma alla ehk surmab teda ära. Seda nähti juba esimeses suureS Prantsusmaa mässamises. Keegi ei wõi salata, et enne suurt mässamist Prantsusmaal nende seltskondade poolest palju wägiwalda pruugitud oli, kelle käeS wägi ja wõimuS seifiwad. Kui aga uued «vägimehed ,priiduse" nimel wõimust oma kätte kiskunud oliwad, fiiS walitsefiwad  ehk õigem: möllasiwad nemad palju suurema wägiwallaga, kui ükski Kuningas ehk wägiwaldne Minister enne neid. ,Priiduse" nimel weeti Kuningas ja Kuningapraua  werekirwe alla, lükati Jumal kirikust wälja ja kanti üht kahewäärilist nagu .Mõistuse" kuju läbi uulitsate, ja kes nendega ei olnud, keS Kuningapaari  koleda surma üle kaebas, keS oma uSku elawa Jumala  fiSfe tunnistada usaldas, see kautuS oma pea ,priiduse" nimel. Wägimehed ei kannatanud wähemadki waStarääkimist; wägiwald oli palju kangem, palju waljum ja koledam kui iialgi enne. Seesugune ülipriiduse tuhin, miS ühtigi korraldatud walitsufe-wõimusi, ei ilmalikku ega «vaimulikku, ei auuSka ega salli, see oli pärast seda suuremates  ja weikemateS ringkondades, pea ühel, pea teisel näul uueAe üles tärkanud ja maailma oma poolkäärinud meele järel uuendada tahtnud. Wene riikiS oli see paha waim juba mõnest aeaü saadik suurkoolides ja keskmistes koolide? alganud. Kusagil ei ole kooliõppijate ja ülisppijate  heakS niipalju abirahast asutatud kui Wenemaal, ja kusagil ei määra seadus suurematest koolidest läbikäinud inimestele nii suuri eesõigust, kui Wenemaal. See on iseenesest wäga hea, aga ainult nii kaua, kui seda abi ja seda õigust mitte wõõriti ei tarwitata, kui abiraha ükfi neile õppijatele antakse, kes seda oma hoolsa õppimisega ise teeniwad, mitte neile, kellel mõjuwad isad, emad, onud, tädid ja teised eestkostjad on, kui abirahade jägamises kõikumata viguS walitseb, mitte ainult pehme ja heitlik süda. Palju abirahast on noorte inimeste kätte juhtunud,  kellel andeid õppimiseks, himu ega hoolt ei olnud, keS omale koolides ja suurkoolides seda kindlat teadust koguda ei läbenud ja koguda ei suutnud, miS nende waimu tõeSte walgustanud ja neile nende edaspidises  eluS kindlat teenistust ja leiba annud oleks. Sellest figiS üks õnnetu poolõpetatud ja poolharitud seltskond,  kes kõrgemat waimlikku tööd teha ei tahtnud ega ka teha ei oSkanud, ennast aga siiski suureks pidas, «viletsuse  siSse langes ja kõiki seda wiletsufi seadusliku elukorra süüks andis. Reed poolkäärinud pahandatud waimud pöõrasiwad ennast kõige tänise kirikliku õpetuse ja ilmaliku  seaduse wasla ja himuStafiwad kõiki olewat elukorda, kõiki olewat haridust ära lõhkuda, et sits laastatud pinnalt ükS uuS elukord ja üks uus haridus üles kaõwakfiwad. Missugused see uuS elukord ja see uuS hariduS olema saakstwad ja olema peaksiwad, selle wäljaarwamifega et tahtnud nemad oma kallist aega wiita, waid jätstwad seda selle uue waimu hooleks, miS nendest laastatud pinnast iseenesest üleS kaSwaks. Ükski inimene maailmas ei ole igaS jooneS paha, waid igaühe fiSse on natuke estalgulisest  lumala-waickust jäänud, aga see .natuke" teeb sagedast seesugust inimesi weel kardetawamakS, sest et mõtlemata  hulgad seda .natukest" märkawad ja ennast selle ,natukese" mõnul seda kergemast eksitada lasewad. Need poolõpetatud ringkonnnad, kes ? ühtigi" sellest ei auustanud mis praegu on, ja »ühtigi" uut et õpetanud, sest et neil tõeste ühtigi õpetada ei olnud ja keda sellepärast Ladinakeeli  sõna ,niki!" »ühtigi" järel,Nihilistlasteks" nimetatud on. oliwad omas sügawamas südames ikka ka üht paleuslikku natukest alles hoidnud osawõtmist maailma  wiletsusest. Seda wiletsust ei arwanud nemad aga mitte Jumala abiga ja inimeste enese mõistliku ja agara hoolega mahendada wõtma, sest Jumalat nemad ei uskunud,  seadust nemad ei usaldanud, ülemaid ja wanemaid nemad ei auuStannd, waid nemad ootastwad kõiki abt ainult praeguse elukorra, kiriku ja seaduse lõhkumisest. Et nende kardetawas eksituses ikka ka natuke paleuslikku püüdmist  oli, see ärataS neile osawõtmist ka teistes ringkondades,  kus paleuslik palawik walitses, miS ennast aga omas patuses ülemeeles Jumala käsust juhatada ja pühitsetud usu õpetusest walguStada lasta ei tahtnud. Teised ringkonnad  jälle, kelle silmaring kitsas aga wöimuse-ihalduS lai oli, lootsiwad üleüldise mässamise läbi wõimusele saada. Poolkäärinud naesterahwad, kelle silma eeS wägiwaldsete  kangelaste wõidukroon kangemast läikis, kui puhta neiu auupärg, heitstwad ennast pööraste uuendajate sekka. Nendest ringkondadest woolaS tuetust raha poolest mässajate  ringkondade kätte. Selle juure tuliwad weel kirjameeõte  kirjad, mis kõrge maimuga ja suure osawusega, aga ilma usuta kirjutatud on. Kõigi selle kõrwa tuli weel, et Keiser Aleksander 11. armuseadus, miõ Wene maarahwast päriSpõlwest wabastas, mitmelt poolelt wöõriti seletatud ja wõõriti tähendatud sai. Õpetamata hulgad, kes järsku karmi ihuisandate wöimuse alt peastetud ja oma jalge peale seatud oliwad, arwasiwad, et sellega nüüd järSku kõik eluraskused häwitatud ja maailma pinnalt  pühitud olekfiwad. Rohkem ehk wähem langes wabastatatud  maarahwas hooletuse, pillamise ja selle läbi ka waesuse ja wiletfuse fiSse, kõigeist teisteist eksitustest ja segadustest rääkimata, mis selle harjutamata uuendatud elukorra kannul käifiwad. Seda segast ja laenetawat aega tahtfiwad Nihilistlased tarwikada, õpetamata hulkasi ärritada ja elupinda kirikust ja walitsusest puhtaks ja paljaks  laastata. Mitmel näul, kattel ja ametil segasiwad nemad ennast rahwa sekka ja katfufiwad mässamist äratada. Wene rahwa auuks peab tunnistatud saama,., et Nihilistlaste  püüdmised enamist nurja läkfiwad. Üksikuid poolkäärinud  maimust suutsiwad nemad oma wõrku püüda, rahwa suurema hulga raudsest rinnast põrkafiwad nende tulekõned tagasi. MiS need wägiwaldsed wabalased meelitamiStega  korda saata ei suutnud, seda tahtfiwad nemad hirmuga teha. Omas sala-koosolekuteS korralisimad nemad  ennast komiteedeks ja algafiwad oma mõrtsukategufl kõrgete ja Kõigekõrgemate ülemate waSta. PeterburgiS läkfiwad kaks plaanitud mõrtsukategu Kõrgestõnnsa KeiSri elu peale nurja ja kurjategijad langestwad teenitud nuhtluse  alla. Wera Sassulitsh, kes enne juba ühest üliõppijate  kärast osa wõtnud, laSkiS Peterburgi Politsei ülema, Kindral-Adjutant Trepowi peale ja sai Wandemeestekohtu  poolest süüst lahti mõistetud. Nii kaugele oli üliwabaduse  tuhin juba inimeSte meelt seganud, et üks terwe kogu wäljawalitud mehi ennast paleuslikust sõnakõlinast eksitada laSkis ning mõrtsukategu selleks tunnistada ei usaldanud,  mis see oli. Riigiwalitsuse poolest saiwad nüüd küll WandemeeSte wõimusele kitsamad piired pandud, nimelt politika kurjateud nende kohtumõistmise alt ära wõetud ja Sõeakohtu alla antud, aga see otsus oli segaseid waimust weel