Tallinna Sõber M 6. Üheksas aastakäik. Tallinnas, IZ. Mnlakun pSSwal IM. Uttiildltt ktlllkht Eesti rshHgle «asl ja liaaades. Tuleb Ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinnas Lindfors'! pärijate trüklmajaS: ,aStas S rubla, 40 kop.— pool-aaStas I rubla 40 kop. Koju ehk postiga saadetud: aastas ll rubla pool-aaStaS 1 rubla 70 kop. Kuulutused muksawad iga rea ehk selle aseme peart » kop. Tellimised wSeta?fe waSta t Tallinnas: Lindfors't päriate trükimazas. Aeterüurgts; . S. Seekandt, S 4. Harkus: Laakmanu. Nakweres: J. Auhs. Aatdes: A. Keideköerg. Kapsakus: H. KoTõerg. Lihukas: A. Anttner'! poodis. WiljanSis : G. Z. Karow'i raamatupood. Hlarwas: M. Aöaer. Wörus: Biekrose. Walkas: W. Audolst. Kuuresaares: W. Lange.—Maal: kuida iseäranis kuulutakse. Wastaja redaktor W. F- Eichhsr n. : Elab Baltiskis, kirjad käiwad Baltiski (Baltischport llairiSoniS-llopr-b.) RegistSV! Kalad ja wähid Vallimaa kubermangudes. Üleüldised sõnumid maailmast. Oma?t maalt. - Tallinnast: Kirikn-raamatntest. Saksateeltsed koolid. Uuö pearaha. Löödud raha. Tulekahju seltsidest. Muudetud toolid. Kurjateud ja Pahoteud. ..Linda" koosolek. ..Olewilu otsata kiri. Baltiskist. Rakwerest: Weelomp linnas. Narmast: Rahwaelust. Ilmad. Wi jandist: Hobuse - wargused. Põllumeeste Seltsist. Kuresaarest: Wäina takistused ja kardetud õnnetus. Riiast. Karganud Juntidest. Peterbnrgist: Keisrikojast. Hale õnnetus. Kronstadtist: Kirikuteutajate protsessist. Iseäralised ja uuemad sõnumid. Kirja waStnsed. Truuwus ja tõsidus. Truuwus ja tõsidus on tingimata need kõige tähtsamad omadused, ilma milleta keegi üksik inimene ega ka üks terwe rahwas hea järje peale ei saa ega saada wõi. Ka meie oma Eesti rahwa kohta woime sellest palju arutada. Kui inimene truuw on ja ainult tõe põhjusel tallitab, siis ei ole temal waja karta, kas ja kui teda ühel teisel wiisil awalikult kiidetakse ehk laimatakse. Meie esimene rahwüSltk asutus, A l e k s a n d r i - k o o l, ja rahakorjandused selle heaks, läksiwad hakatuses jõudsast ja rõõmsast edasi, ja oleks fee kosl leppimise teel juba mõne aasta eest kädnaS olnud, kui mitte ulikäredad esimest hoolekandjat, kes teaduse ja tör põhjusel oma ametit tallitas, wälja ei oleks peletanud Mis sellest wälja tuli, see seisab igaühe silma ees: usaldus ja tegewus on rahwa keskis nii leigeks jäänud, et qfi pitkale wenlb ja otsa näha ei ole. Järgmine asutus, , Llnda " laewameeSte selts, sai nii suure kõlaga sisse helistatud, nii mitmekordsed intressid saiwad rahwale ette kujustatud, et igaüks, kes wähemalt ühe aktsia omanikuks jõudis saada, ennast juba rikkaks meheks pidas, aga: kui õnnelikud ja rikkad nemad täna on? Kui sel „waimustalud" aeal keegi üksik heal rahwale julges märku anda, et ettewaatamist tarwis läheks, siis oli tema tige waenlaue. keda kohtu alla" auli, uputati, põletati ja werstapostide külge naelutati. Kes oli rahwa wara truuwtm ja tõsisem hoidja, kas kiitjad wõi tuhina solgutajad? Kui õpetaja Hurt, keda sel aeal mi toore ja mõistmata käraga laimati, mitte nii mehiselt tuisuluste waSta ei oleks pannud, kelle käest oleks täna rahwa 30,000 rubla wälja pärida wõidud, mis Krimmis oleks ära sulanud? Ka siin wõib selgest näha, kes trumvusega ja tõega rahwa kasu on nõudnud ja kes mitte. — Kui palju truuwuse ja tõe puudust tällituses on nähtud, see on nüüd ka nendel selge, kes teda enne taewani tõstfiwad ja oma südametunnistuse wasta umbtõtt  rahwa sekka puhusiwad. Hiljuti on üks kuulus, kõrgest haritud mees pärinud, et rahwa asjust ainult head piab kirjutatama, halbdust milte awalikult laidetama, kui palju aga ka seal truuwust ja tõtt sees on, selle üle mõtelgu lugejad ise järel. Niikaua kui meie iseennast ainult ikka kiidame ja hellitame, oma haawa wäljaspoolt kinni plaasterdame, seespoolt edasi süia laseme, niikaua ei parane meie asjad. Iseennast piame meie tundma õppima, piame igale wigadusele,  igale patule oma õiget nime andma, siis astume paranemise teele ja kõik asjad woiw.d Jumala abiga heaks minna, kui wale ja pettus kahaneb, truuwus ja tõfidus ruumi leiawad. Tunnistame omad patud üles, siis kahanewad teiste patud meie silma ees hulga wähemaks, mis ehk juha muidugi meie pattude kõrgusele ei ulata. Meie teeme wahest ,kiuste pärast" kõiksugust karutükka,  tahame kiusata ülemaid ja jõukamaid, õpetajaid ja juhatajaid, aga kui tuju tuhin jahtunud, stis näeme, et ainult iseennast oleme kiusanud. Kellel aga truuwuS ja tõstduS südames walitsewad, sellel jääb palju hädaohtu tulemata; see elab wanemate wiisi järel, usub ja kuulab tõe õpetust, ei karga mitte tühja meelituste ja ltbekeeliste petjate poole, piah kinni mis tema oma ja mis küps õn. Sellepärast kandku iga tõsine rahwasõber hoolt, et truuwuS ja tõsidus ikka rohkem kindlat aset leiakfiwad, petjad ja ebassbrad oma rebase-sabadega ära tuntud ja maha jäätud saaksiwad. Uus aasta on alganud, Eesti kuulsamad aealehed soowiwad ühendust oma ja rahwa wahel, auusat ja tõsist tood kindlal, tuntud teel. Tundku siis ka igaüks, et truuwus ja tõsidus iga auusa tegewuse kindlam pind ja põyjus on. Meie ei taha kellegi üle nimelt kohut mõista ja temale tema eksitusi ja pattust ette arutada; sellega piab iga tõsine mees ise toime saama. Kes oma eksitusi tunnistab ja kahjetseb, see parandab ka oma meelt. Kaswagu siis uuel aastal üksmeel, armastus ja auustus meie kalli kodumaa seltskondade, sugukondade ja seisuste keskis ja wahel; walitsegu iga ettewõtmises ja tällituses asjatundlik osawus, truuwus ja tõemeel! ks. Kalad ja wähid Baltimaa kubermangudes. Saksakeeli Zeitungis" kirjutab keegi N. kalade ja mähkide wähenemise ja kodunemise üle meie kodumaa  merelabedes, järwedes ja jõgedes. Et kala- ja wähi-rikkus Eestimaal aast-aastalt wäheneb,  seda wõ,b igaüks märgata, kes kauemine maja pidanud  on Kalad ja wähid tulewad arwemini laua peale ja ka nende hinnad on, kui neid ülepea saada wõib, palju tõusnud. See hindade-tõusmine ei ole mitte rohkemast tarwitusest tulnud niipalju ei ole rahwahulk mitte suuremaks  kaswanud waid tuleb kalade ja mähkide tähtsast  wähenemisest. Meri saab küll Eestimaale weel palju aastate peale nwre kala andma ja sellest saame järweja  j õe-kalade puudust wayem märkama. Aga ka merekalad  ou wähenenud; km ka mitte nii palju, kui kalad sneie järwedes ja jõgedes- Meres on weel paikasi kust kalu wälja püüda ei suudeta, ja need annawad ikka weel lisa. Wiimaur aasta oli kala-saagi poolest iseäraliselt rikas.  Wiimasel aastal ei olnud meil raskeid tormist, sellepärast  oli kalade langemine ranna poole suurem; siis algas ka püüdmine waremalt kui teistel aastatel ja saak wõis rohkemate  püügi-pääwade läbi ülepea suurem olla, ilma et päiwine saak suurem oli. Sellest ei ole mitte arutada, et kala-rlkkus jälle oleks kaswama hakkannd. Et kala-rikkus ka meres kahanenud on, seda on sellest näha, et kalapüüdmise rendid poole ehk weel rohkem alanefiwad, kui kala hinnad nüüd kõrgemad on, kui 30 aasta eest. Wiimst randas makset! kalapüüdmise  eest näituseks 30 aasta eest 1000 künni 1200 rubla renti suwe pealt nüüd ainult weel 500 rubla. ---Kilude saak ei saa küll iialgi nii palju kahanema, kui räimede ja suurte mere-kalade saak. Kilud on ainult kewadest sügiseni meie lahel, kus neid püütakse, kuna räimide püüdmine  läbi aasta kestab, kui ka rohkemal mõedu! kilude püüdmisega ühel aeal. Mina olen endisel aeal näinud et ühe noodaga ja ühe loomaga 500,000 räimi saadi, aastal 1865 Moka randas, aastal 1872 Tostama randas.  Seesuguseid saakist wõib ehk ka nüüd weel arwast etje tulla, kuna neid enne sagedast oli. Ei suuremaid mere kalu enam nii palju ei ole, kui enne, seda wõib ka mõnest  wanast seadusest näha. Riia NaekohuS ou kord käsku gnuud, et majäperenaesed perele mitte sagedast lõhe-kala ei pia andma, kui kaks kord nädalis' Kui rohkest wõis seda kallist kala Riia , turule too et seesugust käsku arwati tarwis olema! Aga, kuida üteldud, merekalade  kahanemine ei lähe nii ruttu edasi, waid seda nähakse  wast pttkemate aegade järel. Rutuga kahanewad aga kalad järwedeS ja jõgedes Üks meie kõige magusamadest  kaladest oli Beipse rääbusk, üks kala, keda peale selle ainult ühes suuremas Liiwimaa järwes leiti, kes, kui taieste wälja kaswanud, nii suur oli, kui keskmine heering, keha poolest ja soomuste karwa poolest räimi sarnane, aga mau poolest palju parem. Õigusega wõib ütelda, et rääbusk meie kodumaa järwe-kalade keSkis kõige suuremal hulgal ette tuli, nüüd aga aast-aastalt ikka wähemaks jääb. Umbes  40 aasta eest makset! 100 wäljawalitud suure rääbuski eest 15 künni 20 kopikat, nüüd, kui neid ülepea saada on, künni 2 rubla, suuremad ja wähemad kuida kalamees  neid saanud. Igal kombel, keedetud, küpsetatud, suitsetatud, oliwad rääbuskid üks odaw ja kaunis toit. See kala oli enne Peipse rannarahwa ülespidamise peahallikas.  Tuhanded saiwad rääbuskite püüdmisest ja kauplemisest  oma korralist elu-tarwitust. Nüüd on see hallikas pea ära kuiwanud, selle asemel tarwitatakse silku ja heeringit,  mida wäljaspoolt ostetakse, kuna enne rääbuskid Peipsi rannast kaugele meie kodumaale wälja weeti. Raabuskite  kahanemine Peipse järwes tuleb ainult korrata rööw-püüdmisest. Selle suure järwe ümber on mitmed maakonnad. Paneks ka ühe ehk teise maakonna walitsus kalapüüdmift tähele ja kannaks hoolt kalade kaitsemise ja sigimise eest, stis saaksiwad sellest ainult selle maakonna kalamehed kasu, kus kalade kaitsemisest ja sigimisest ei hoolita. Neuda sai kalapüüdmine ühenduse puuduse läbi „ priiks". Weel 30 aasta eest saiwad Peipse järwest nii määratumad hulgad rääbuskid wälja püütud, et kalamehed  ainult suuremad kalad sisse tegiwad ja kaubale wiisiwad, wähemad aga unnikutes põllule wedafiwad, seal põllurammuks mädaneda lasksiwad ehk sigadele söötfiwad. Kallis sõnnik, kallis sigade-söök! Kui usinast on see meeletu raiskamine kätte tasutud! Niisamati oli asi mitme teiste järwe- ja jõe-kaladega, kes nüüd nii kangest kahanenud on, hulga poolest ja suuruse poolest. Kus järwed ühe mõisa piiretes seisawad, seal on mõisaherrad paiguti seda rõöw-püüdmist piiranud ja sellega kala-rikkust jälle kosutanud.  Järwed ja jõed toowad seal nüüd niisamati korralist  kasu, nagu põllud; heinamaad ja metsad. Selgest on seda näha Geheimrath vr. A. von Middendorfsi mõifadel Liiwimaal. Nende mõisade 17 järwes oli enne ainult särgi, ahwenaid ja haugist, nüüd on need järwed latikatega ja sandartidega täidetud. Aastate eest oli tema neid kalu suure waewaga oma järwedesse asutanud, nüüd on need seal eluloomaks saanud ja rohkest siginenud. Päidla järwel  olen mina ühe looma juures olnud, kus umbes 500 latikast korraga wälja tõmmatud saiwad. Nendest wõeti ainult 50 suuremad tarwituseks, teised saiwad wette tagasi lastud. Sellesama loomaga tõmmati ka üks suur sandart wälja, kes aga marja-kala oli ja sellepärast ettewaatlikult wette tagasi lastud sai. Niisamati nagu kalad meie järwedes ja jõgedes kahanewad, niisamati kahanewad wähi-rikkus;  ka wähid saawad korrata püüdmise läbi häwitatud.  Kui poisike olen mina kooli wahe-aeal sagedast Pühajõel nattadega wähkt püüdnud. Mõnel ööl olen mina 500 kuuni 100 snnrt wähki kätte saanud  weikeid  ei tohtinud mina koju tuua —, nüüd on 200 wähki hea saak, ja et sedagi kätte saaks, piawad ka weiked wähid weikesse kotti pandud saama. Kui mitmed meie keskist ei osta ema-wähkist. kelle laka all munad (wähi mari) on. (Ka pojad! S." t.) Enne maksis wälja walitud suurte wähkide sada 25 künni 30 kopikat, nüüd segawähkide sada 80 kopikat künni 1 rubla. Üks portfion 6 künni 8 kõhna wähki, maksab ühes meie kuulsas suwi - trahteris 50 kopikat!! Üks hind, mida ainult kewadel Peterburgi esimestes wõeraStemajades päritakse