Postimees (Endine Pärnu Postimees.) M 78. Tartus, 14 juulil. Kolmaskümnesteinc aastakäik. ÄMeb Z NäciallS tvnkja Postiga aast. 3r.— k. Ilma postita aast. 2r, kl> k. .' V, 2„ „ V- ~ 1„40 „ .. L. li I„SV .. , „ V« l, l, SU „ „ kuu- —,. K 0„ ~ „ kuus—.,3o., Kuulutuste korpusrida S kopl, lehe ees otsas 10 kop. Toimetuse adress liht-ja rahakirjadele:  ..Postimehe" toimetusele Tartus; Wene Kolmasknmnesteine aastakäik. GrenKtein.SachS, Vares, Schmidt,Kuuse.T allinnas PärnuS: Borin Treiiseldt, Jakoby. Wiljandis Karow.Feldt, Winter. Rakweres: Kuhs, Treinnanu. Vielrosc. Malgas: Rudolfi. Põltsamaal: Leih Lang. Jõ h w tL: Haho. Keilas: Maabcrg Alatskiwil: Fr. Kärner. NarwaS: Grigorjew Soome õrnast sugust kirjanikud.  «pk ui meie juhtumise korral Soome maast räägime, siis tuleb meile enamasti maa loodus ja rahva elukord, haridus kool ja kirjandus meelde, aga ialgi ei mõtle meie põhjalikult Soome õrna soo pääle, kes oma püüdmistes te-ste haritud rahvaste õrnast soost liikmetega ühe suguse järje Pääle on jõudnud, kes õigusi on nõudnud, mis neile kodanlikku seisukohta on kätte muretsenud ja neid iseseisvale olekule tõstnud. Selle pärast teeb see meid esiotsa  nagu kohmetuks, kui mõtleme, et Soome õrn sugu juba nii palju on edenenud, kuna meie eneste pääle vaadates otse häbi peame tundma. Soome maa on juba 1809 aastast saadik Wene valitsuse all. Wene valitsus on aga ta iseolu hoidnud ja talle omavolilist  valitsust jätnud. Rahva keeleks jäeti Soome ja Rootsi oma; koolides ja seltskondlises elus oli Rootsi keel nagu pnotr^tötiiti. Meil on juba tuttav, et põhjamaalastel  üks paha vaenlane võita on, kes sagedasti  ta perekonna õnne rikkub ja jõukat olekut hüvitab. See vaenlane on viin. Iseäranis õrnal sool an selle vaenlase valitsuse all palju kannatada. Aga just sellele vaenlasele wastuastumise läbi õppis  põhja maa naene oma elu üle järele mõtlema; ta küsis iseenese käest, kuda kõige kergemini oma ülesannet täita. Laste kasvatamine ja nende iseenese üle valitsema harjutamine oli üks tema elu ülesannetest, teine aga joma mehe üle möjudust saada ja teda -viina käest päästa ehk vähemalt eemal hoida. Mitmed karskuse seltsid tõusiwad elusse, millede liikmed enestevahel otsuseks tegiwad, wiina ehk üleüldse joovastavate joo kide joomist maha jätta. Korraliste joogimajade  sisseseadmine, oli Soome õrna soo esimene püüdmine selpõllul, jataon selles enam vaeva näinud ja hoolt kandnud kui tuttav on. Peagi asutati enamasti igasse linnasse korra pära- Ilselt sisseseatud kohvimajasid, kuna wiina müüjatele eeskirju anti, mille järele neil ainult üks klaas igale üksikule joojale luba oli wiina anda ja selle juures ikka wõileib  kehakinnituseks. Selle kõrval aga pllüdstwad Soome naesterahwad ka oma elujärge parandada ja oma lapsi ka üksinda toita katsuda, kui nende isa ennast selle kohustuse alt lahti võtaks ehk ütleks. Nad nõudsiwad selle pärast walitsuselt paremaid tütarlaste koolisid, ja et Rootsimaa  tütarlaste koolisid eeskujuks võeti, siis tõi see, mis nendele lubati, õnnistawat  kasu. Kõrgemates Soome tütarlaste koolides õpetati mathematikat ja Ladina keelt, nõnda et noor Soome neiu, kes tütarlaste koolis eksami teinud on, ülikoolisse wöiS õppima minna. Alamates koolides õpetati muidugi kõike, mis majapidamise kohta käis nõnda et Soome neiud mitmesuguste  osavlustega ja teadustega oliwad ehitatud, mida neile elu tarwis wäga waja oli ja mi° neile wõõras paigas hää koha muretsesin Nagu räiges ilmas, nõnda on ka Soome maal naesterahwaid, kes abielusse astumise läbi mitte perekonna elu külge ei ole köidetud,  enestele niisugused elukutsed on walinuH?  mis neile tarwilist jagu sissetulekud ja kodanlikku seisukohta annawad. Soome naesterahwad hakkasiwad koolides õpetama ja tundisid andma, nimelt ka poisslaste koolidesgi; muud kui sarnaseid kohtasid oli wähe ja pidi uusi otsima. Neid wõeti posti- ja telegrahwi-asjandnscsse ja raudtee valitsustesse ametnikkudeks, kus nad oma osavust ja hoolsust igapidi üles näitasiwad. Et Soome naesterahwad kord juba nii kaugele olivad jõudnud, hakkasiwad nad ka ajakirjanduses tegevusele, kohalist  wäheniaid ajalehtestd välja andma ja suurematele kirjutama. Esimese sarnase  ettevõtte kordamineku läbi kasvas nende südidus ja ühtlasi ka nende niöju. Ajakirjanduses Mõistvad nad mõjusamalt  õrnasoo asja eest kosta ja tema kasuks tööd teha, kui neil see suusõnaliste üleskutsete ja õpetuste läbi võimalik oleks olnud. Nõnda jõudis Soome nacsterahwas  nii kaunile järjele, et tal hääleõigus linnanõuukogus ja ta ka oma waranduse - walitseja abielus oli. (Jääb pooleli.) Politika ringwaatus. Weel taga järele räägitakse mõnest keisri Friedrichi plaanist, mis iseäralikud küll on. Tema püüd olewat olnud, sügamaks juurdunud waenu Saksa ja Prantsuse wahel  sell wiisil ära kaotada, et Elsass-Lothringi  maa, mis nendel, tüliõunaks on iseseislikuks  riigiks oleks saanud, mi et kummagil  asja ei oleks „kättemaksn" pärida. Uue riigi walitsejaks oleks siis Battenbergi  prints Aleksander seatud, keda siis ka keiser muidugi oma wäimeheks oleks wõtnud. Kas see nõuu tõesti olemas olnud ja -kas ta kord täide oleks saadetud, on muidugi  kahtlane, iseäraline aga on, et tõesti mitmed tähtsad paberid, mis kadunud keisri politika käisiwad, tema surmaga ühes kaotsile olewat läinud. Mõned arwawad neid Inglis maale wiidud olewat, mõned jälle kese keisrinna käes Rüüd räägitakse jälle ühest uuest nõuust, mille läbi Wene maa waigistatud ja Saksa Ma ühest kardctawast wastasest wabastatud saaks. Endise Hannoweri kuninga poeg, Kumberlandi  hertsog, kes ikka weel oma endist kuningriiki taga pärib, tahetakse Bnlgaria troonile upitada, kust Koburi prints ju lähemal ajal arwatakse ära tulewat. Et Kumberlandi hertsog Wene keisri ja Inglis  kroonprintsi kälimees on, arwatakse teda kõikidele suurriikidele meeldiwat, kas aga ka Bulgarlastele, on ise asi. Prantslased on keisri reisi üle Peterburi  õieti mures; mõned on koguni kõla wälja ajanud, et sellel koosolekul Prantsuse maa kohta õige paha plaa itakse. Saksa keisril olewat nõnu, Europas täielist rahu korda jalale seadida, selleks pidada ülearu sõjamäed wähandatama, sõjawalmistused seisma jäetama ja üleüldse kõik nii peetama et sõda pea ette wõtta ei wõi. Wene maalt saada ainult soowitnd, et see ennast Eropas rahu korda seaks Asias mitte. -On Wene keiser selles nõuus, siis ilmada peagi gruf Herbept Bismark Parisi ja nöudwat rahu korrale seadmist tingimata. Nii imelik, kui see jutt on, leiab ta ometi uskujaid.—Wiimue  ministrite kahewõitlus on palju pahandust sigitanud, parlamendis rääkis pliskopp Treppel,  et sarnane tegu halwa eeskuju andwat, kui riigi esi mehed, kes ometi oma mõõka isamaa kaitsemiseks pidada tarwitama, teine teist tapma lähemad. Ta soowis kaksik mõitluse  ära kaotamist, kuid soowi wõetud kuulda. Jällegi on parlamendis Põhjus seaduse läbiwaatatnise ja muutmise kohta ettepanekuid awaldatud, mille Aimelt senati kaotamist nõutakse aga praegune Parlament ei taha seda kuulda wõtta. Serbia kroonprints on mahe ajal kodumaale  jõudnud ja wõeti päälinnas ta auuga ja iluga wastu. Sõjamäe ja riigiwalitsuse esimehed käisiwad teda teretamas.  Kuningas oli temale Ungria maale wastu sõitnud. Isa ja poja kokkusaamine kauase lahutuse järele oli wäga südamelik. Noor prints ei aima wist küll mitte, kui karmad lvod-tema maaemale wahel on.^ Kuninga paari lahutus saada kõikidest takistustest  hoolimata, mis õigeusu kiriku seadus sellele teeb, korda saadetud, mis järeldused aga sellele weel tulewad, ei wõi keegi teada. Kuningas Milan oli kord üht Austria printsessi oma uueks kaasaks soowinud, mida aga kuulda ci wõetud, nüüd käiwad kõned, et ta üht oma onutütart, printsess Catargi'd selleks soowida, ..See aga oleks jällegi uus eksitus õigeusu kiriku seaduste wastu, niis sugulaste wahel abielu  ei luba. Ja kui kuningas ometi oma tuju täidab, oleks sellest riigis rahutust karta, kuna jitMtdine Serbia walitsejate sugukond,  kelle Praegune pää, prints Peter Karagcorgewitsh, Montenegro würsti wäimees  on, aga parajat aega ootab, oma trooni õigust kätte nõudma hakata. Waheajal on kuninganna Natalia Parisi läinud, kus tema asjast, nimelt ajalehtede poolt, elawalt osawõctakse ja Saksa maa üle wäga pahandatakse, et säälne politsei Jutunurk. Möldri saladus. (Järg,)' Ime, ka Ellil näis .baroni wastu mõni iseäralik tundmus südames olemat, Siisgi, ta ei punastauud, ega waatanud mitte maha,  kui baron tema kätt surus, maid waatis nii usaldawalt baroni silmadesse, Noh, baron oli ju tema kõige wanem tuttmp, oli talle alati häid raamatuid muretPiVb-- ja muidu lõbusalt tema aega mkmiud. Elli wahtis kaua mõtetes ette, kui baron ära oli läiuud, Wana Martin oli aga baronile nagu wiisi pärast ütelnud, kui see teda jumalaga jättis: „Tulge meid ikka wahel waatama!" ja siis tusaselt piibu kätte kahmanud Winter oli juba sellel päemal klaweri tunnid lõpetanud, baronit ei leidnud ta jaga kuskiltgtt Ta sammus üksi aias, isjtus  minnaks ühte lchtmajasse ja hakas lugema,  Warsti eksilas teda aga hele naer kahest õrnast häälest. Ta piilus lehtede ! ahelt sinna poole; Hulda ja Anna köndisiwad  lillede wahel ja otsisiwad ilusaid roosi õisi, „Näe, siin on minu waene roosikene, ! kelle otsa eila „kombe rüütli kuri õhu laew" ankrusse jäi, ütles Hulda läbi naeru, „See kuri laew! ta oleks ometi ennemini  roosi toe otsa jääda wõinud"  sõnas  Anna, ja jälle naersiwad nad. „Noh, muidugi mind ja ikka mind naerawad need örnakesed" mõtles Winter pahaselt, „Ja kui kohmetanud see kombe rüütel ise oli! Aga ta mängib ise ilusasti klawcrit" ütles jälle Hulda, „Tema liig kombeline olek on ennemini  pilkamine, kui tõsine harjunud wiis, kas Sa seda ei ole tähele pannud? Ta on " ah sa kuri tuul, et ta just sellel silmapilgul  lehtesid sahistas, millede marjul Wintcr  preilisid salaja kuulas, nii et ta Anna ütelust otsani ei wõinud kuulda, mis ehk ülitähtsas olla wõis, Ainult südamelik naer kõlas jälle kuulaja kõrwu. Preilid laksuvad jälle aiast wälja, nad i ei püsinud kaua ühes kohas paigal, maid olimad ühe tunni sees kümnel pool, „Soo, mina olemat „kohmetanud kombe rüütel" see on ilus!" mõtles Winter  kibedalt, - „No, ma tahan ka siis kõik mana „kuldsc aja" kombed armuliste preilite ette wälja kraamida, nii et neil ' ka natukese õigus oleks, kui mind „kombe rüütliks" nimetumad!" Ta hakas jälle lugema. Nüüd tuli baron ja hüüdis waljusri „Ahoi, härra muusiku koolmeister! Hoo!" Winter astus lchtmajakesest wälja ja küsis enese poole tulema baroni käest: „Kus Sa olid?" „ Käisin!" „Kus?" „Wana meskis, oma kalli tuttawa juures!"  „Kus on Wana weski?" Baron nimetas koha ja rääkis isa Martinist;  Ellist ei tulnud juttu Paar nädalat läks ühe wiisi pääle mööda. Winter andis igapäeiv preilitele klaweri tundisid, ja kannatas nende „pilkamist" mehiselt, kui ta mitte wahest oma üleliigse kombetega preilisid enam ei „pilkanud," kui need teda. Oli kuda oli, nad oliwad sedawiisi üksteisega harjunud ja saiwad „hästi läbi." Baron käis tihti Wana meskis; isa Martin  oli tema wastu klll palju teistsuguseni kui aasta eest, kus ta wiimati sääl oli käi- Elli oli nagu ennegi. sõitsiwad^wahri^kerge—lootsikuga  jõe pääl, noppisiwad ühes lillesid ja ajasiwad hääd juttu, kumbgi ei pannud tähele, et wana Martin neid alati teraselt nende talitustes silmas pidas. 111. Jälle tuli baron ühel päewal Wana meskist ja sammus ettewaatlkkultMle kitsa tammi. Jõgi oli weski kohalt kahe aruline. Ülemalt poolt meskit lahkus see aru, mis kitsa „kose" tammi alt läbi käis, ja millest baron alati pidi üle sammuma,  kui ta Wana meskisse läks ehk säält tuli pää jõest, ja ühendas ennast hulk maad all pool meskit sellega. Ta oli järsku kallastega ja jooksis all pool kose tammi kiiresti, nõnda et säält ennast üsna sügamaks oli õõnestanud. Baron jõudis üle. tammi. Ta oli jalgade ette maha wahtinud, et mitte ei libiseks, nüüd tõstis ta silmad ülesse ja nägi enese ees üht wöõrast meest. Wõõras oli kõrge kaswuga noormees, peenikeselt riides. Uuuriwalt wahtisiwad ta sügawad mustad silmad barvni pääle. Nad jõudsiwad wastamisi. Wõõras jäi baroni ette seisma ja küsis mehise häälega  kalgilt- „Mis Teie käite Wana meskis baroni herra?" wiimased sõnad ütles ta lühikese mahe järele, enam pilkawalt  kui auupaklikult. Baron tahtis naeratada,  aga see ei läinud hästi korda. „Mis Teil minu käimistega tegemist on!" wastas ta tumedalt. „Seda wastust teadsin ma juba ette ära, aga ma ei ole sitsgi mitte temaga rahul" ütles wõõras. „Ja kuda pean ma Teile siis wastama, et Teie minuga „rahul olla" wõiksite?" küsis baron. teramalt. „Üsna lihtsalt seda, miks Teie enamasti iga päew Wana meskis käite? uhel baroni herral ei ole mitte sünnis möldri juurde wöörsil käia", sõnas wõõras rahuliselt, peaaegu käskiwalt. Baron waikis ja wahtis pilkades wõõra otsa. „Noh, Teie ei wasta, härra baron. Seda ei ole ka tarwisgi, sest ma tean ju isegi miks Teie sääl käite. Teie ei wõ ig  i ju lausa seda wälja ütelda, sest Teie käimise tagajärg on salalik ja madal."— „Mis Teie mõtlete?" küsis baron ägedalt. „Jkka tasa I Teie käite Elli pärast sääl."