Sakala .N K. Wiljandis, 7. Januarikuu päettml 1884. vil. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Wäljaandjad C. R. Jakobson': pärijad. Uue aasta õnnesoow. Sakala aStub oma seitSmendamat eluaastat algadeS rahwa sekka ja soowib õnne!  Eestirahwas  waatab sellel uuel aastal iseäralise rahulolemisega möödaläinud aasta peale tagasi, sest et mitmed suured aSjad täidetud ja sündinud, midaS aaSta eest alleS oodeti. Kõige pealt laSkis Jumal meie Keisri Paari püha kroonimist  miljonite ja ka meie rahwa rõõmuks ilusaste korda minna. Töiseks lõpetas meie maade ülewaataja senator oma tähtsat tööd ja tunnistas lõppeks awalikult, et Eestlased ja Lätlased  riigile ja troonile niisama truid on, kui tõisedgi nendes kubermangudes elawad rahwasugud. Kolmandaks oli meie Eesti rahwa saadikutel töist korda see otsatu õnn, Walitseja Paari eeS kroonimiseks Snnesoowimas käia. NeljandamakS andis meie Eesti rahwas oma isamaa töö elamast osawõtmisest ja õigest, eksitamatast  rahwuslise meeleküpsusest Aleksandrikooli  aSjuS jälle meie langenud wendadelle tähtsat tunnistust. KaS need suured sünhgmsed ei rõõmuSta igat isamaa poega, kas nad ei käse meie rahwast lootuSrikalt omaid mõtteid tulewiku peale panna ja näita meile, et oodetud  aasta ja eesolew aeg lootuse järele ka õnnelik  olema saab. Vaatasime esite oma sündinud asjade mööda saadetud pilti, mis aga ajaloos ja rahwa Vaimusilmades seisma jääb, siis waatame  ometi ka pilti meie rahwuslisest ajakirjandusest,  mis meil ka sellel uuel aastal weel käes ja ees on. Kas ei ole ka siin see mööda läinud hea aaSta suurendusi ja wäsimata wõitlusi toonud  ja kaS ei tunnista ta tublit tööd. Muidugi õnne ka selle meie ainsa awaliku rahwa heale kandjale, tublit tööd ja rahwa silma ees nisudest umbrohu kitkumist, sest mõlemad ei wõi ühtlasi kaswada; aga töötegijaid wiinamäel piaks enam hoietama, et muidu neist wiimaks põuud kätte ei tule. Kuna Sakala oma esimestel eluaastadel  üksi rahwuse piirisid ajas ja wõitluse wällja rajaS, on nüüd juba temal kaks ja wahel ka kolm tõisi kaastöötajaid ja wõime seda rõõmsamine soowida,  et mitme töö ka sedawõrd rahwast rohkem  ärataks, Vaimustaks ja edendaks. Paar Viimist aaStat oli Sakala! nii raske käia, et ta ei jõudnud enam oma kohusid rahwa waStu täita. Lehtede müümisest ei saadud tar- Vilikku summa, eestkostja kohus ei lubanud õndsa C. R. Jakobson'i päranduse tombust abi Võtta ja weel senni ajani oli eestkostjatel õndsast maha jäänud Võlgade seletuse waew ja mure kanda. Väljaandjad arwasiwad sellepärast korraliku Väljaandmise eest hoolitsemist, sellega ka toimendamist  töiste kätte anda ja eneste kasusaamist esiteks kindlaks panna, mis lehe lugejate arwuga ikka kõrgendatud saab. Piaks mõni lahke kirjanik  oma töödest midagi Sakala jauks C. R. Jakobsoni pärijatele kinkima, siis saawad niisugustest  Väljaandjad Vaesed-lapsed weel isiäralist  kasumaksu. Nõnda on siis nüüd Sakala wäljakäimine mõneks aastaks kindlaks tehtud, ja läheb tema sellel uuel aastal uue jõuuga edasi rahwa töösse. Wiiwitamata trükkimist?  ja lugejatele lehtede kätte toimetamiste eest ön muretsetud, ja mitmed mehed on toimendust  oma hoolde Võtnud. Sakala pea-asi aga ja tugi on ikka siiamaale olnud ja saab lootes  edespidigi rahwa lahkeste wastuwõtmine ja usaldus olema. Õndsa Jakobson'! waim, tema tähtsad tööd ja poliitika teed oliwad ja on Eesti rahwa waim, ka rahwa tööd ja teed, need piawad ka ikka Eakalale jääma ja rahwa hääl piab tal püha olema. Meil on peale rahwuslise  eesmärgi ka see nõuu, õndsa kangelase lehe toimendamisega kasu selle waestelastele saata, kes ainult meie isamaale elanud on. Selle uue aastaga hakkame tema wana tööd edasi tegema, mis iial Eestis ei muutu, künni rahwas  seda nii tahab ja Riigi-Isa lubab, kelle eest meie ikka palume: Keisrit Jumal kaitse Sa! Ajalehtede ühendusest. I. Mitmelt poolt on soowitud, et Eesti ajalehed  ennast isekeskis ühendaksiwad ja kõik waidlused  kõrwale jätaksiwad. Siis wõiksiwad nad ühel meelel ja suuremal mõjumisel isamaa kasuks tööd teha. Need soowid tulewad soojast südamest ja on omal kohal wäga tähelepanemise wäärt, sest nad nõuawad isamaa tulu. Kuda piame ja kuda wõime meie aga ennast ühendada?  See tee on tõeste maga raske üles leida. Kui kõikide ajalehtede püüdmised oleksiwad ühesugused, kui kõikidel üks eesmark  oleks, siis ainult wõiksime meie ennast ühendada ja siis oleksime meie juba ammugi ühendatud olnudgi; kui kõik isamaa pojad ainult isamaa õnne ja tulu taga nõuaksiwad, siis meil ialgi waidlusi ja lahutust ei oleks. Et aga nüüd püüdmine ja eesmärk mitmesugune  on, et kõikidel isamaa poegadel mitte üks ja seesama otstarbe ei ole, selleparast on siis waidlused, lahutused ja wõitlused. Meie wõime ennast ainult siis ühendada, kui erapüüdmised  kõrwale jäetakse, kui kõik isamaa pojad tõsist üleüldist isamaa tulu ja õnne omale ühiseks otstarbeks ja eesmärgiks seadwad ja selle eesmärgile kõikumata truuiks jäewad. See asi nõuab pikemat seletust ja laiemat arutamist. Kõiges haritud maailmas on waidlused ja wõitlused ajalehtede wahel, mis rahwaste elu ja mitmesuguste püüdmiste awaldajad on, selle peale waatamata, kas rahwas suur ehk weikene on. Mida' rohkem haritud rahwas, seda elawamad  waidlused ja wõitlused. Nõnda on lugu Saksa, Prantsuse ja Inglise ajalehtedega. Mispärast? Mitmesuguste püüdmiste pärast. Üleültse on maailmas kahesugused püüdmised:  wanameelelised ja wabameelelised.  Wmameelelised püüawad terwes maailmas  kõigest wäest eesõiguseliste seisuste kasu taga nõuuda ja ei ole nad sellepärast mitte uuenduste ja paranduste sõbrad; wabameele- liste püüdmised on igalpool kõigipidise ede lidu  se peale põhjendatud. Wabameeleliste püüdmised  on maailmas orjapõlwe kautanud, rahwaste  elupõlwe kergitanud ja üseüldift waimuharimist  põhjendanud, kuna wanameelelised kõige selle wastu on wõidelnud ja ainult tingimistega järele annud, kus nad asja enam ei wõinud tagasi hoida. Wene ajalehtede wahel on ka nõndasama elawaid waidlusi ja wõitlusi. Kõikide wanameeleliste pea on „Moskowskija  Wedomosti" redaktor Katkow. Wabameeleliste  ajalehtede arw on aga palju suurem. Ka meie isamaal ilmuwate Saksa ajalehtede seas on kahesugused püüdmised, mis sagedaste elawaid ja terawaid waidlusi ja mõtete awaldusi  sünnitawad. Mida tegewamalt ja rutemme,  mida kindlamalt ja waimustawamalt ühe rahwa elu ennast awaldab, seda elawamuv  on ka waidlused ja wõitlused. Ainult seal, kus rahwas taieste pimeduses ja rumaluses,  kammitsas ja köidikus kinni on, waimu unes ja rammetuses raskeste magab, ainult seal ei ole elu, ei ole liikumist. Astume nüüd oma Eesti püüdmiste ja ajalehtede tähelepanemisele. Selgema arusaamise  pärast piame siin natukene käesolewa aastasaja ajaloo peale tagasi waatama. Künni 1819 aastani magas meie rahwas raskes orjapõlwe unes nime ja waimu poolest. Siis oli küll üks kena rahu aeg, mida nii mitugi meie isamaale tagasi soowiwad. Meil aga ei ole kõige wähemat asja, seda rahu aega tagasi soowida, waid meie oleme igaweste tänulikud, et Wene Keisri Aleksander I. wägew sõna seda aega kaugele minewiku, wäga kurwa minewikn merde on käskinud woolata. Pärast orjapõlwe ahelate murdmist hakkas meie rahwas aeg ajalt raskest unest ärkama ja elule toibuma.  Wahwad isamaa pojad, nii kui nimelt: Masing, Fählmann ja Kreutzwald püüdsiwad  unest ärkanud rahwast mõtlemisele juhatada, mis rahwa waimu tegewusele wiib. Aastakümned läksiwad aga siiski mööda, enne kui rahwas wabaduse tulu tundma õppis. Siis oli küll kaunis rahu aeg, mida „ Manaks heaks ajaks" nimetatakse, aga meie ei soowi seda unistuse aega ialgi tagasi. Aleksander 11. Wabastaja - Tsaari walitsus laiendas meie wabaduft tähtsalt, mille wõimul rahwas iseennast  tundma õppis. Meie rahwas tundis elawalt, et ta rahwas on, kellel isamaa ja tulewik on wägewa Wene kotka kaitsemisel. Siis algas ka rahwa elu ja liikumine. Esimesed ajalehed ilmustwad: „Eesti Postimees"  ja „Pärnu Postimees." Elu ja tegewus oli rahwa seas ärkanud. Ehk see küll mitte weel suurel mõedul awalikuks ei saanud, oliwad püüdmised siiski juba kahesugused.  Lauluisa vr. Kreutzwaldi ja Ja nn seni mõtted ei sündinud ühte. Mispärast  mitte? Meie unustamata lauluisa kui kõrgeste õpetatud teaduse mees, kes oma rahwast,  tema puudusi ja wigadust, tema koormat  ja raskust taieste tundis ja temale auusas meeles ja palawas armastuses kõige paremat soowis, nägi täies ja selges mõistuses ära, et meie parandusi ja uuendusi kibeduste  waja on, ta nagi taieste ara, et ühekülleline  kaõwatus ja õpetus kirikus ja koolis mitte õige ei ole) ta soowis üleüldist inimlikku  waimuharimist, mis inimese waimu inimeste  teenistusest wabastab ja tõsiduse tundmisele  wiib. „Eesti Postimees" käis töifi teesi ja rääkis ülbeS meeles uuendustest ja parandustest kui „tuletikkudest ja terariistadest, mida laste kätte ei tohtida anda." Seal näris juba selleaegne „ Eesti PoStimeeS "oma ema rinda ja puges tõsiduse eest warjule. Wabameelelised  rüütlid soowisiwad sell ajal rohkem meie rahwale kui rahwa heal „Eesti Postimees"!  Südame waluga pidiwad kõik erksamad  isamaa pojad nägema, kuda rahwa kõige pühama warandustega sell ajal mängiti. „ Eesti Postimehes" ei leidnud tõsiduse awaldused ruumi. C. R. Jakobsoni kirjad, miS palamast isamaa armastusest oliwad wälja tulnud,  lükati tagasi. Meil on see weel täieste meeles, kui sooja südamega sell ajal, kui „ Postimees" isamaa tarwituste eest ukse kinni oli pannud, seda lehte nende poolest, kelle kasuks ta tööd tegi, igalpool rahwale soowitati.  Siis oli küll rahuaeg, aga missugune?! Isamaa poegade süda oli otsani täis walu ja ahastust! Niisugune wäljaspidine silmakirja rahu ei ole mitte midagi wäärt, seda teab iga mõtleja. Kuda selleaegsete juhutajate ja rahwa heale awaldajate meel meie rahwast mõtles, seda tunnistab Ungria õpetatud mees Vr. akademikus  Hunfalvy, kes 1869, Eesti juubeli pidu ajal, Tartus oli. Eesti õpetatud mehed ei olnud „Postimehega" mitte rahul, nende süda tuksus elawalt ja soojalt isamaale, aga rahwa heal jäi kurdiks. Meie praegune wali omawoliline Baltlane oli sell ajal nõnda palaw ja waimustatud isamaa püüdmistes, et õnnis C. R. Jakobson teda sagedaste pidi tagasi hoidma ja waigiStama. „Eesti Postimees"  aga jäi kõikide oma ligemate sõbradega külmaks wanameeleliseks Eesti erakonnaks ja rääkis Saksa ajalehtedega ühel meelel kibedaid ja terawaid sõnu Wene ajalehtede wastu. Siis oli rahuaeg, millal waidlusi ei olnud, aga Jumal hoidku meid niisuguse walerahu eest! Aga astume edasi. Ikka rutemine woolas weri Eesti rahwa soontes, ikka elawamalt tuksus süda. Rahwa elu awaldused ja püüdmised, mida „EeSti PoStimeeS" külmalt tagasi lükkaS, nõudsiwad uut rahwalikku ajalehte, nõuudsiwad loomulikku  awalduse paika. Armulise ja targa riigiwalitsuse luaga ilmus „Sakala", EeSti elu ja tundmuste awaldaja. Missugune isamaa  armastuse elu sell ajal Eesti pinnal liikus, seda tunnistawad selleaegsed rahwa awaldused ja rõõmu tunnistused, mis tuhandete  kaupa „Sa kala" toimendusesse igast Eesti isamaa nurgast kokku ruttasiwad. Kõik tunnistas  selgeste, et Eesti rahwaS elawalt tundis, et ta rahwas on, kellel isamaa ja tulewik on. Küll on mitmelt poolt püütud EeSti elu awaldust ainult õntsa E. R. Jakobsoni tööks