linnas, nõnda nägin ma seda mõne aasta eest siin TartuS Saksa hantwärgi Seltsis (Handwerkerverein) kahel peakoosolekul. Ei olnud muud midagi ametist heitmiseks waja, kui et president sai laituse tunnistuse, ehk tunnistuse et teda enam ei usaldata. Ka meie Eesti Seltsides on eestseisuse liikmete ametist lahti tegemisi  ette tulnud. Kohtu kätte antakse Seltsi ametnik pärast ametist heitmist siis, kui ta kohtu karistuse wäärilift  süüdi on teinud, näituieks protokollid, wõi muud dokumendid wõltsinud, wõi oma woliga Seltsi waranduft  pillanud, ja teda selleparast tahetakse wangi panna lasta. Kui üks haritud inimene, pealegi weel üks kõrgeste koolitatud president, neid Seltsi elu Põhjusi ei tunne, siis ei tunne ta tõeste „korralise ja auusa asjaajamise aabitsatgi" ja kui ta neid tunda ei taha, siis on see küll üks koguni „halenaljakas" lugu, nõnda et küll halenaljakamat weel ei ole nähtud. Õpetaja herra J. Hurt kirjutab: „Ma kahetsen wäga neid abikomiteesid, kes neile meestele oma woli on andnud, sest see, mis nemad teinud ja trükkinud, langeb seaduse ees ja mõtleja inimeste silmis wolitaja abikomiteede süüks ka." Sun ajab õp. herra J. Hurt peale 30 qbikomiteed süidlaseks, kus neil sugugi süidi ei ole. Meie abikomiteed on ikka teadnud, kelle kätte nad oma woli on usaldanud; näituseks õp. herra J. Hurti ja mõne sarnaste mõtetega mehel ei olnud mitte wolikirju koosolekutel ette näidata, ehk nad küll wäga tuttawad on. Õpetaja herra J. Hurt püüab abikomiteefid  oma wolitatud meeste wastu ülesse kihutada, aga nii „aSjatundmata küll ükski terwe abikomitee ei ' Wõi olla," sest wolikirjad on õiged koosoleku eestseisuse poolt leitud olewat, ja.neid ei saa keegi wägi enam muuta. Kui õp. herra J. Hurt oma wastalisi on tubliste  sõimanud, siis kirjutab ta lõpeks: „Ja niisugused mehed tahawad Eesti rahwa asju juhtida? Mis põhi on neil seks? Mis siht? Missugune osawus ja mõistus? Missugune seestpidine kõlbus? Selle peale wastan mina paljalt seda: Kuulge auuline õpetaja herra! Neil on küll enam põhja, kindlamat põhja, Eesti rahwa asju juhtida, kui õpetaja herra Hurtil, sest nemad seisawad õiguse ja tõe eest, ei taha salajat walskust ja kamalust wõita lasta, ei taha Eesti Aleksandri  kooli walitsuft Eesti rahwa kaest ära lasta wõtta. Nemad on „niisugused," kes osalt küll mõnele jaule Eesti rahwale „üsna tundmata" on, aga seda tunnewad  „niisugused" wäga heasti ara, et see laiduwäärt on, kui ühe suure seltsi paar eestseisuse liiget salajal wiisil ilma seltsi teadmata teiflmoodu midagi toimetasiwad  kui seltsi otsus ja protokollid nõuudsiwad. Nende „niisuguste" siht on näituseks, Eesti Aleksandri kooli üheks kõrgemaks kooliks, reaalkooli wäariljseks tõsta ja mitte üheks alamaks kreiskooliks maha suruda, nagu õp. herra Hurt ja mõni tema kaasmõtteline seda tahab. Neil niisugustel on „niisugune osawus ja mõistus ja seestpidine waimu kõlbus," et nemad oskawad üht presidenti,  kellel oma ameti pidamises osawuft ja kõlbust ei ole, ehk kes neid omadusi pruukida ei taha, lahti teha. Õpetaja herra J. Hurt kirjutab: „Tõsi on, et mina koosoleku enne lõpetasin, kui päewakord oli lõpetatud  ja siis Wanemuise saalist ara läksin." Siin tunnistab õp. herra Hurt oma süüdi tõeks, ei tunne aga ometi mitte ennast süüdlase olewat. Edasi kirjutab  õp. herra Hurt: „Jga president igas seltsis wõib igal ajal koosoleku lõpetada, kui koosolejad seadust tähele ei pane, auusat korda rikuwad ja presidendi ametlikku sõna ei kuule." Mina küsin selle peale: Kui aga president seadust tähele ei pane, auusat korda rikub ja koosoleku ametlikku sõna ei kuule mis peab siis koosolek tegema? Koosolek peab seadust pidama ja lõpetab presidendi käest tema presidendi  ameti. Õpetaja herra J. Hurt räägib palju presitendi ameti õigusest ja seadusest. Ta kirjutab presidendi kohta: „Tema eeskiri on seadus, ja seaduse täitmise üle walwata on tema esimene ja ülem kohus." See on jo õige, aga kas siis 25. Weebruari koosolek midagi seaduse wasta tegi? Õpetaja herra J. Hurt luges oma ja seletuse", mis tema ka ajalehtedes  awaldada laskis, ette, küsis siis, kas koosolek seda õigeks tunnistab? Healed wõeti ära ja koosolek ei tunnistanud seda õp. herra Hurti „tunnistust ja seletust"  mitte õigeks. Peale selle sai hiljem „ Sakalas" 12. see õp. herra J. Hurti tunnistus ja seletus minu poolt punkt punktilt tühjaks tunnistatud ja seletatud. Õpetaja herra Hurt kiriutab: „Arwatakse koosolejate  poolt, et president midagi seaduse, wasta on teinud,  siis kaewatagu tema peale ülema wõimuse ees." Sellepeale wastan mina, nagu jo ennegi, et see ülem wõimus, kelle ees presidendi peale kaewatakse, kõige esmalt seltsi peakoosolek on. Kui seltsi koosolek mõnd otsust peaks mõne seaduse wasta teinud olema, siis ei saa koosolek seda jo kuidagi wiisi täita, seaduse kaitsja kohus keelab jo seda ära. Tänu Jumalale, ei ole meie Eesti seltsid seaduse wastalist otsusi weel teinud ega teha tahtnudgi. Küll aga on püütud wastaliste poolt meie seltsist laimata, et nemad seaduse wastu otsusi tegewat. Ka õp. herra Hurti kirjutus püüab üht meie tähtsamat seltsi, meie Aleksandri kooli asutajaid  kardetawaks teha, kui ta näidata püüab, nagu tahetaks seal midagi seaduse wastalist otsust teha. Aga see tema püüdmine lähäb nurja, sest wiimaks wõidab ommete tõde ka meie Aleksandri kooli asjade segaduses. Paneme nüüd seda tähele, kuda wiisi õp. herra J. Hurt kaeptusi, mis tema peale kolmes punktis tõstetud,  püüab tühjaks teha ja kudas ta seda kudagi wiisi teha ei saa. Abikomiteede saadikute esimene punkt, kellest herra J. Hurt töise poole omas „awalikus kirjas" on ära kirjutamata jätnud, et ta asja enam oma kasuks kõwerti käänata wõiks, käib nõnda: „Peakomik»e president Jakob Hurt ja mõned töised  peakomitee on asutajate nimel, nagu Juunil aastal peakomitee liige M. Jürmann tunnistas, põHjuskirjad Riigi walitsusele sisse annud töiste mõtete kui see peakoosolekul aasta alustusel otsuseks sai tehtud. Nimelt: On kuratooriumi walitsemise punkt koguni töine kui koosolek  otsuseks oli teinud. Nad on just need põhjused fisseannud, mida suur koosolek tühjaks tegi; praegu on siis Riigiwalitjusele kaks põhjuskirja sisse antud. Suur segadus! " Selles kaeptuse punktis nimetatud aasta 1881 alustusel peetud peakoosolekul tehtud otsused on „ Eesti Postimehes" 1881 nummer 4 koosoleku protokolli järele ära trükitud. Sealt kirjutan tähtsamad punktid ära, mis nõnda käiwad: § 1. Kuratorium on kokku pandud 15 Eesti rahwa täie usalduse wäärilisest liikmest, kellest 14 walitakse, 1 igakordne koolidirektor on. 8 2, Walimise õigus on pääkomitee ja abikomiteede käes. 8 3. Walitawaist 14 liikmest peawad 5 meest universiteedist  ehk sarnasest suurkoolist läbi käinud ehk sellewäärilise eksami ära teinud olema, . töised peawad auusad haritud mehed olema. 8 4. Walimist wõib kirjateel toimetada, mille tar- ette pannakse. 8 6. EdespHi waliwad kuratooriumi liikmed ise ja nendega ühes 13 saadikut Eesti seltsidest uued kuratoriumi liikmed, nõnda et Eesti Kirjameeste Selts Tartus 4, Eesti Põllumeeste seltsid Tartus, Wiljandis ja Pärnus igaüks 3 saadikut  walimisele saadawad; need saadikud walitakse  Seltsi poolt iga kord uueste. § 7. Iga kolme aasta pärast lahkuwad kuratooriumist  kolm liiget loost läbi wälja; liisu läbi kinnitatakse esimesel liisuheitmisel wäljaastuwate liigete järestik, nõnda et edespidi enam liisuheitmist  ei ole. Tähendus. Zõanu kuratoriumi liikmeid wõib uueste tagasi walida. Need oliwad peakoosoleku otsused, mille vastu õpetaja herra J. Hurt ja õp. herra M. Jürmann  kõigest jõuust vaidlesivad, mille eest aga prohwessor  Koeler, C. R. Jakobson, mina ja mitmed töised  üles astusivad. Neist otsustest läheb aga õpetaja herra Hurt mööda, ei nimetagi neid. Kui pärast seda 21. Januaril 1881 peetud Aleksandri kooli asutajate peakoosolekut midagi pidi Aleksandri kooli põhjuskirjadest riigivalitsusele  sisse antama, siis pidiwad jo ommete need punktid sisse antama. Aga mis kuulfiwad Aleksandri kooli asutajad oma peakoosolekul 22. Juunil 1882 abipresidendi õp. herra M. Jürmanni  suust? Nad kuulstwad, et peakomitee üksikute liikmete poolt Januari kuul 1882 riigi valitsusele sisse on antud, et Aleksandri kooli tulevane kuratorium  ehk valitsus on seisuste järele kokku seatud järgmisel viisil: 2 kirik õpetajat, 2 mõisa omaniku, 2 kooli õpetajat töine linnast, töine maalt, 2 talupoega,  1 arst, 1 seaduse tundja; et kuratoriumi liikmed eluaja peale valitsetakse; et kuratoorium ise ennast täiendab. Kudas tohiti omete seda teha? Kudas tohtisiwad  omete mõned peakomitee liikmed neist otsustest, mis avalikul, korralikul Aleksandri kooli asutajate peakoosolekul tehti, täitsa mööda minna! Need otsused  mis õp. herra M. Jürmann'i läbi aasta 1882 alustusel riigi valitsusele sisse antud on, lähvad kuratooriumi valimise ja kokku seadmise poolest nende punktidega ühte, mis peakomitee poolt aastal 1880 tehtud ja aasta 1880 lõpul Sakalas avaldatud saivad.  Laitus nende peakomitee poolt valmistatud kuratooriumi walimise punktide kohta oli rahwa seas sell ajal suur. Esmalt kirjutas Sakala toimetaja C. R. Jakobson nende wastu, siis ka mitmed töised. (Waata Sakala aastak. 1880, 45, 46, 47, 51, ja aastal 1881 8.) Peakoosolekul 1881 Wanemuise saalis, kuhu waga rohkeste Aleksandri kooli asutajaid kokku oliwad tulnud, tõusis suur pahane waitlemine koosoleku enese ja koosoleku juhatajate õp. herrade J. Hurti ja M. Jürmanni wahel. Enne lõunat ei saanud midagi otsust teha. Midagi, mis koosolejad ette paniwad, ei wõtnud koosoleku juhataja abipresident õp. M. Jürmann kuulda, ei lasknud otsust teha, waid waidles aga wastu, koosolejad jälle omalt poolt ei wõinud tema ette panemist omaks tunnistada. Nõnda wältas paljas rääkimine kaua aega. Lõune waheaeg tehti ja midagi ei olnud weel otsuseks tehtud. Pärast lõunat alles, kui president J. Hurt juhatas, wõis nõuu pidada. Iga ülemal nimetatud paragrahwi wastu waidlesiwad  õp. herrad J. Hurt ja M. Jürmann ja natukene ka paar töist, nimelt kaua kestis waidlemine § 3, § 6, § 7 kohta; wiimaks sündis omete kõik nõnda, kudas koosolejad asutajad tahtsiwad; ülemased põhjuskirjade punktid wõeti, kui nimetatud herrad ja mõne töise maha arwame, ühel healel asutajate kogu poolt wastu. Mis nüüd mõned peakomitee liikmed awalikult teha ei wõinud, seda püüdfiwad nad salaja läbi ajada: nad andstwad läbi kukkunud punktid ilma töiste asutajate teadmata riigiwa l itsusele  sisse. Õpetaja herra J. Hurt ütleb: „Kaewatagu kohtusse"  ! Siin oleks nüüd siis küll asja peakomitee juhatuse  Peale kohtu ees kaeptuft tõsta, kui Aleksandri kooli asutajad seda tahaksiwad. President Hurt ajab waltside põhjuskirjade sisseandmise  toimetuse süüdi üksi abipresitendi M. Jürmanni  peale. Aga kas president ise seda asja ei teadnud?!  Ja kui ta ennem seda ei oleks teadnud, kui alles 21. Juunil 1882 miks ta siis abipresidenti ei ole karistanud ehk ommete natukene noominudgi, ja waled põhjuskirjad tagasi pärinud? Seda nõuuti ommete  minemast suwesi saadik mitu korda? Miks ta neid ikka weel riigimalitsuse käes peab, ka pärast seda meel kui päris õiged põhjuskirjad riigivalitsusele sisse ou antud? Ei, see süi ei lange mitte üksnes abipresitendi peale, tema on aga küll kaassüüdlane. Nüüd mõiks selle punkti seletusi lõpetada. Aga õp. herra Hurt püüab mind peasüüdlaseks teha, et mina küll alles Augusti kuu lõpul 1881 põhjuskirjade komisjoni jubatajaks sain walitud, millal ka töised komisjoni liikmed waliti, et 21. Januaril sellsamal aastal 1881 peale hakatud tööd põhjuskirjade kallal edasi teha. Ka see wabandamine ei aita midagi, sest õp. herra Hurt on ka selle asja tõisiti ülesse seadnud kui ta sündis. Õpetaja herra Hurt kirjutas Põhjuskirjade  komisjoni töö ja toimetuse kohta: „Waatame paremaks arusaamiseks enne wähe tagasi." Noh, Maatame siis! (Järg jäeb tulema.) Poliitika ringwaatus. Wenemaalt. 8. Aprillil sai sada aastat täis, et Krimmi poolsaar Wenemaa päralt on. „Walitsuse  Teadustaja" awaldab selle tähtja päewa mälestuseks  ühe juhikirja, milles näidatakse, kudas Wenemaa  ajaloolik edendamine lõuna pool riigi rajal Olegi ajast kuni kuulsa Ka tarima 11. walitsuseni on olnud. Krimmi ja nõndanimetatud terme „Uue-Wenemaa" ühendamine endise riigiga, nimetatakse selle walitsuse aja tähtjamaks külleks; see oli Euroopa wõit Aasta üle, milleläbi maad, mis kaua riiu all seisiwad, Aasiast  Eüroopa külgi langesimad. Täna päew olla „Uus-Wenemaa" üks kõige rikkamatest ja tähtjamatest riigijagudest. Sellest samast asjast rääkides kaebab „Nowoe Wremä" selle üle, et wiimasel ajal Taurias kõik eramõisad ostmise teel Saksa kolonistlaste kätte lähemad, mille läbi päris rahwas, Tatarlased, ilma maata ja teenistuseta jäewad. Lõpeks armab tähendatud  Wene leht kõige õigemaks, et Riigiwalitsus mõisad,  mis müüa pakutakse, ära ostaks ning nad fiis Mähemas osades Tatarlastele ära müüks, misläbi need häda ja õnnetuse eest kaitstud saakfiwad. Kroonimise Pidu wasta walmistatakse Moskmast ja pealinnast kuni ükstku waldade ja koolimajadeni õiete agaralt. Kirjad, mille läbi kroonimise aega amalikult teada antakse, olla juba ning saada hiljemalt kuni 10. Maikuu päewani kuulutatud. Ülemate seisuste saadi-