Tallinna Sõber .Vi 1 AuueS aastakäik. Tallinnas, 5. Märiknu Pääwal 1884. Ulrnldne aealeht Eestirshninlc «eal ja linnades Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinna» Lindfors'! päriate trükimajaS: »a«ta« s rubla, 40 kop. pool-aaStas 1 rubla 40 kop Koju ehk postiga saadetud: aasta» S rubla pool-aastas « rubla 70 kop. .Kuu su lased inaiilawud iga rea eyk selle aseme pealt K kop. Tellimised wõetakse wasta: HaMnnas: «Ltndsors't päriate trMimajas.— J. S. Seelandt, o»uuöpo«us 54. Kartus - W. Just. FtaKweres: L. Wattty. haides: A. Seidelöerg. Kapsalus: H. Kollverg. Lihnkas: A. Nüttner'i poodis, Witjandis : K. J. Karou»'i raamatupood. Kuurcsaares: Hh, Maak: kuida iseäranis kuulutakse. Wastaja redaktor! W. F. Eichhorn. Elab valtiskis, kirjad käiwad Baliisii (Baltischport IZi-mMoM-llopr-b,) SfeaiSter: Meic soowimlsed uuels aastaks, Omalt maalt. Tallinnast- rinnapca asemik. - Nsmvaheiuscst - Raudtee flssetulcmiscd. - ..Sakala". Tehte aru'. Ballistist - Õnnetu surm. Tartust: Suurwliröti  lahlkäigus!, - Tcuzi mõrtsukas. Malgast: Õnnetus. Liibawist: Noor waras ja õnnetus. PelerburgistKkisri kojast Rtiksrathist. Linnopealiku käsk. Protsess. Kronstadli tee  Bjelofcrstist:  Tulelahsu. Moskmast: Tulekahju. Wõcrolt maalt: Saksamaalt. Prantsusmaalt, Inglismaalt. Spaaniast. Itaaliast. Türgimault. Egyptusest. Jutu leht: Haige. Kiriku teadused.- Meie soowimised uueks aastaks. Sellesama foowimisrga, millega meie mana aastat lõpetasime,  sellesamaga alMame ka lint aastat. Meie soowime  r a h u ja r v õ m u kõige maailmale, kõige pealt aga EeSti rahwale, sest meie leht on Eesti rahwa lehk ja EeSti rahmaga on meil kõige pealt tegemist. Ilma rahuta  ei ai la meid Jumala kõige varemad anded ega tetSte inimeSte kõige elawam osawõtmtne, et rtkkuS, ihujõud ega kenadus. Rahutu süda ajab inimest ikka seda nõudma, miS temal mitte et ole, ei anna aega ennast selle üle rõõmustada, mis temal on, ei lase üleüldse õrna rõõmutaimet  idaneda ega kosuda. Meie rahwa rahu ja rõõmu waSta on möödaläinud aaSlal wäga palju pattu tehtud; meie soowime, et algatud miS aasta meile rohkem rahu ja rõõmu kosutajaid saadaks. Mehed, keS ehk waewalt kindla juhatuse all külakoolides õpetada wõtkstwad, päriwad meeletuma sõimamisega meie rahvakoolide juhatust oma käite. Kõige suurem wiha on neil selle üle, et meie EwangMmi-Luihernse usutunnistuse  õpetajad rahvakooli juhatajad on. Neid ja nende õpetust tahakfiwad need mehed rahwakoolist wälja wisata. Paraku on suur hulk meie koolmeistretest ennast selle auu-suilsu läbi uimastada lasknud, mt?a salalikud watmud ja wõimud neile ette kõrwetawad, puhuwad eksitajatega  ühte pasunat ja et mõtle selle peale, et nemad ise kui esimesed ohwrid langeksiwad, kui tvõimnS ja juhatul tõeSte nende salamoimude ja maimude kätte langeksiwad, keS meie esivanemate püha kiriku ja meie esiwanemate elukombe  põhjust uuriölawad. Ja EeSti rahwa lausa waenlased,  nagu Veftnik" ja teised seesugused, on sellest ,rahwa nimel" tehtud uweletumast kärast juba nii julgeks läinud, et lausa ette a tuwad ja päriwad, EeSti raamatud pidada Wene kahtedega trükitud saama. Muidugi on see mast hakatus. Pärast saamad nemad pärima, et EeSti raamatud ka Venekeelt sõnadega trükitud saakfiwad  EeSli keele ja rahwuse kosutamiseks! Mehed. keS üleüldise rahmamajapidamise teadusest waewalt  rohkem kuuluud on, kui paljast nime, nagu .Virulase"  toimetaja, asuwad kõrge järje peate ja pcawad pöörast  kõue selle raske aSja üle, mille põhjusest ja mõjuvatest  abinõudest neil aimu ei ole. Nende arwateS on kõige rahmamajapidamise pöhjuS, on põllutöö paljaS ,mulla segamine«  ja Eestlast olla milmesaea aaSlane raSke »orjaaeg  selle töö ja maapinna põrmu külge rusunud. Nemad tahakfiwad selle asemel wabrituid asutada. EeSti põllumehi  «vabriku töörühmaks muuta ja Jumala karaStawaft õhust wabrikute tolmuse ja leetselise õhu fiSsc wedada. Üht toorest, milelsat ja kõtkuwat sugu tahakfiwad nemad sigitada, keda kerge on igale kärale >a mässamisele eksitada, nagu seda neil mail nähakse, kus kõik käed enam põllutööle  ei mahu, kuS üleüldine häda «vabrikuid pärib. KuS wabrikuid ilma sundima tarmiluseta asutakse ja kaitsetollide abil kunstlikult üles peetakse, seal on need ikka põllumeeste lõige kardetamamad waenlased. sest et nemad käsi kunstlikult  oma tööle kutsmvad, mida põllutööle kibedast tarwiS läheb. Needsamad kutsumata rahmamajapidamise õpetajad  äSfitawad meie kindlaid talukohtafi kiilutama ja kiudla!  teentAust, uimelt moonakate seisust ja elujärge põlgama, et maa ennast ühe jomtta ja uõuuta seltskonnaga täidaks, keda seesugused .rahwamehed" keerutada wõtkstwad, nagu tuul paganaid. Za needsamad mehed ;a lehed, ja paraku Mõned teised ka, räägi wad meie põllumeestele hullusi jutlusi  ette Venemaa seespidiste kubermangude eluõnnest, kuS ometigi kõige uStatawate aruannete ja sõnumite järel maarahwaS oma hingemaa köikuwate killukeste ja hingemaa  kõikumata wvlgade külges ülimaga kimpus on, kus .peremehed" terweks suweks ehk koguni terweks aastaks sadade werstade peale tööd otsima rändawad, kus naesed, lapsed ja manad raugad kõiki põllu ja maja tööd tallitama  peawad, kus mõlad kaswawad ja «varandus kahaneb, nenda et RiigiwalitsnS nende pärast suures mureS on, üht kommiSstoni teise järel kokku kutsub, üht nõuu teise järel mölab, aga wist mitte enne aidata ei wst, kui üks osaw ja wõimuS käsi sealist taluseaduse Põhjust teisele joonele juhib, teise aluse peale rajab, see on: Weneriigi seespidiste  kubermangude talurahwa elukord ei saa wist enne paranema, kui kogndnse maa oma aast-aaStalt jäutawate hingemaa killukestega ära kautatud ja kindlad talukohad selle asemele seatud saamad, nagu see Vallimaa kubermangudes  on. Seda wiletsat, köikuwat olekut, mida wist meie kodumaa wabaditud ega moonakad ei soowikS, kui see neil nenda tuttav olekv kuida see tõeSte on, seda kiivamad Sakalaste lehed meie talurahwale ette ja katsu,vad sedawitfi  talurahwa elurõõmu ja rõõmu oma kindla kohtade üle lämmatada, et nukker meel, rahutu olek ja liikumine sigiks, milleS saladuses tallitawad «vaimud ja wõimud meie rahnlist rahwast seltSlikule mässamisele wedada ja kihutada wöitsiwad. Ja needsamad lehed paraku mõned teised ka waletawad meie talurahwale ette, knida Peterburgi  kubermangus ja keS teab kus, suuri kohtast —- 152 deSsätini palja mõne aastase rendi eest päriseks saada wõikS. kuida Krimmis mais tuhatkordse, hirse mitusadakordse seemne annaks, kuida Kaukaasia maal üt S dessättu tuhat rubla aastas selget sissetulemist  annaks ja kuida Eestlased seda kõiki omale saada wõikfiwad, hindade eest, mis kümme ja rohkem kord «vähemad  on, kui nende kiidetud maade aastased sissetulemised! Seesuguste pööraste juttudega katsuwad mehed ja lehed, keS salawaimude ja salawöimude palgal ja Wenemaa  seespidiste kuberinangude, Krimmi poolsaare ja Kaukast»  maa maa omanikkude palgal seisawad, meie waarahmast  omalt kodumaalt wälja rändama kihutada, rahutu olekut ja liikumist sigitada. Meie kodumaa seltSllkku elu. lepitust, rahu ja sõbrustnst  meie kodumaa sugude ja setsuSte wahel katsutakse nurjatumate  luuletustega ja ärritawale walesömimitega läbi kihwilada ja üht wihawaenu maimu äratada ja ärritada, miS kõiki elurõõmu ja kõiki awalikku usaldust häwitaks ja igaühe sõda igaühe waSta, keelama lõõtsutava. Eesti awalitu  kirjanduse stSse on paraku samu»-sa«nmult üks waim nihkunud, kelle eest puhaS kenaduse-waim oma hiilga«vat nägu häbeneteS katab ja kõrwale läheb. KeS oleks ni«nelt mõne aaSta eest «vee! ette arwata «võinud, et ükS nii roojane  kiri, nagu nimelt .Wirulase", .Elu ja armastus" on, nagu Tõnissoni Kalendrid ja mitmed teised on, Eesti rahwa ette astuda julgeksiwad? Paraku ka EeSti rahwa puhta ja rahulise ja mõisiliku  koduelu sisse on lõhkuvaid talwast taguda katsutud, mis kõiki neid kohkuma panemad, keS sügawamalt järel mõtlewad ja kellel perekondliku elu pühadus üleüldse ja EeSti rahwa perekondliku elu puhtnS ja pühaduS iseäranis armsad on. Üks .rahwapraua", kelle kuulsat nime meie siin nimetada ei taha, on Eesti netdust ja noorikuid awalikult  kokku kutsunud, oma keSkiS .seltsist" asutama, .naesterahiva  öiguSte" eest võitlema ja porist politika vainut tallama, kuS nemad «vagasest, puhtast ja karskest koduelust wõerutatud saakflvad, kus kõik õrn neiupuhtus nende küllest maha õerutud saakS, nagu kuldne läik libleka tiiwade pealt, kui seda kena loomakest kareda ja korede kätega kinni wöetakse  ja temaga ette waatamata tallitalse. Ja kõik need rahutumad, õpetamata, harjutamata ja puhastamata maimud ja wõimud, kes Eesti kirjanduses wöimust wõtma kipuwad, kes seltsides käratsewad ja rahwast keerutada püüawad, kõik need ei näri ja ei tõuta midagi «vähemat, kui unst seadusi. Wanu seadust ei ole need mehed küll aunStanud ja uued ei saaks küll nende poolt ka paremat palka; seaduste sündimisest ja mõjumisest on neil küll niisama wähe teadust, kui neil seda põllutööst ja wabrikulööst on, ja seaduSte tegemist ei saa küll wist nende kätte usaldatud ega ka nende nõuu selle raSke töö juures päritud, aga selle järel nemad ei päri. Rahwast kõige selle maSta wihale kihutada mis käes on, rahwast oma kodumaa kiriku pinnalt, kodumaa hariduse pinnalt, kodumaa seaduse pinnalt ja kodumaa enese pinnalt wälja kiskuda, rahwast seltsiiku mässu marul wintsutada, see on ka «viimasel  aastal nende meeste s .urema hulga püüdmine olnud, kes ennast .rahwameeStekõ" ntmetawad ja nimetada lasewad. Seltsliku mässu marul wöiwad aga õige edenduS ja haridus, wöiwad eluõnn, elukenadus ja elurõõm niisama wähe kosuda, nagu wikjapea ennast teradega täita wõib, kui õie aeal looduse marud möllawad. Rahu pinnal peab hariduse ja edenduse wiljakõrS juurduma, Jumala helduS peab «vagases usuelus wiijakörre lnurt nrsutama, puhaS südamerõõm, tänu Jumala helde ja targa saatmise waSta, peawad õilmed läbi soojendama, siis on õiget eluwilja loota. Rahu, rõõmu ja õnnistust soowime meie Eesti rahwale uneks aastaks. Rahu on see maapind, kust kõik wälja kaSwab, miS Jumala ja inimeste meelepäraliseks eluks kulub; puhas rõõm on selle õis, õnntStus on selle wili. Meie soowime rahu Eesti rahwa kirikus, Ewangelinmi Lutheruse usutunnistuse kirikus. Meie ei põlga ühtegit Ristiusu tunnistuse kirikut. EeSti rahwaS on kord õppinud iga aSja fisu peale waatama, ennast sisust rõõmustama, kui see ka nii Ühtlase koore all on, nagu Eesti meeSterahwa riided iialgi läikiwaid ehteid tarwitannd ei ole. Eesti rahwa waim on nüüd kord õppinud, BiibliS eneses üksi ja ainu oma usutunnistuse hallikast, oma kirik, liku elu põhjust leidma. Saaks Eesti rahwaS sellest lihtlasest  pinnast wägiwaldselt eht ühegi kõrwalise nõuuga wälja kistud, fiiS wöiks kergest kõik usuelu meie rahwa südames ära närtsida. Selles tuntud ja teatud usutunnistuses  on EeSti rahwaS kindla meelega ja waimnStatud südamega oma kohust Keisri ja riigi waSta täitnud ja saab ka edaspidi täitma. Usutunnistuse winlsutamine wöiks kergest Eesti rahwa kindlat meelt ka selle kohuse kohta wintsutada ja nõrgendada, mis meil Keisri ja riigi waSta on. Jumal kinnitagu Eesti rahwa südant tema kiriklikku? eluõ ja andku meile ja hoidku meile meie kiriklikku rahu, täitku rahwa südant rõõmuga selle kalli ande üle, mis meid nii kangele aitas ja kõige tähtsamaks maarahwakS  suure Weneriigi maarahwaste keSkiS tegi! Meie soowime rahu EeSti rahwatooliS. Kiriklikust pinnast on kõik need rahwakoolid wälja kaSwanud,  miS seda nime tõega teenida kahamad ja õigusega kanda tohiwad. Waieigu ilmatargad oma keSkiS paleusliku  ja usuiiku hariduse üle, künni wästwad ja usu poole tagasi pöörawad, nagu nemad seda aealou käiknS juba sagedast  teinud on. Rahwal ei ole seesuguseks waidlemisekd aega; rahwaS tahab oma noore sugu haridust ühel tuntus