Sakala 33. WiliaMS, IS. AugusUm PSewal 1881. IV. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. WaStutaja toimendaja ja Väljaandja C. R. Jakobson. Sissekord. Poliitika leht. Eestirahwa saadikute märgukiri. Poliitika ringwaatus. Omalt maalt. Wiliandis: Jmekspanemise wäärt; „Sakala" kinniseismisest aastal 1879; Eesti saadikutest. Wiliandi maakonnast: Wasws ja õiendus. Tartust: Eesti saadikute märgukiri.  Tallinnast: Kuidas meie järwesi kaladest tühjendatakse. Peeterburg  ist: Keisri Majesteetide reis. Kuulutused. Lisaleht. Kullakene. XXII. Jäegem ühte. Looduse põlluharimine.  I. Nalja Mart ja Kalja Pärt. Eestirahwa saadikute märgukiri. Ä)mas Viimases juhtkirjas näitasime, kuidas meie EeStirahwa saadikud, kes Peeterburgw küll Meie AsätttlettlV n otetS ueid sugugi «alitseda Võimalik olnud), aga nemad et rääkinud mitte üksi seltside nimel, waid terme Eestirahwa  nimel. Nii pea kui saadikud wäljä oliwad läinud, tegiwad nad ennast seltside woliringi seest lahti ja toimetasiwad omi asju nõnda, nagu seda terwe Eestirahwas tahtis ja tarwitas, sest see oli Eestirahwa soowimine. Sellepärast wõiwad meie Vastalised ka julged olla, et see märgukiri, mis meie saadikud ülemal  kohal sisse andsiwad, terwe rahwa tahtmine oli. See märgukiri oli aga nõnda: „Keiser Aleksander Esimene on Eesti talurahwast  orjuse paeladest lahti peastnud. Keiser Aleksander  Töine on hakatust teinud, et Eestlased töiste riigi-alamatega SiguSte poolest ühesarnatseks peaksiwad saama. Keisri Aleksandri Kolmandama armust loodame, et Tema seda õnnistatud hakatust lõpetab. Sellepärast julgeme Suure Keisri jalgade ette mõned soowimised panna, tähenduseks, mis asjad meie lootust Veel takistawad. 1) Talukohtade pärijaks seaduse sündmusel. Sellest ajast saadik, kunas Saksa rüütlid Balti maad omale ära wõitsiwad, on üks osa maad ikka talumaaks arwatud jäenud. Kui 60 aasta eest tagasi Balti talurahwaft ilma maad andmata priiks lasti, langes kõik maa oopis mõisnikute kätte, aga siiski tegi uus seaduse-raamat wahet mõisa ja talumaa wahel (waata Balti kubermangude seadust 111. jagu § 600). Sellest on küllalt selgeste näha, et Riigiwalitsus talumaad  rahwa katte soowis jätta, aga õnnetuseks jäi mõisnikutele see õigus, maa-renti oma tahtmist mööda määrata. Seda mööda wõib mõisnik weel ikka keetmata  renti nii suureks tõsta, et maa ommeti tema kätte jäeb. Seesama lugu on talukohtade müümisega. Talupojal  on seadust mööda küll luba, oma talukohte ära osta, aga mõisnik ei ole sunnitud müüma, ja wõib nii suurt hinda küsida, kui tahab. Sellepärast oleks soowida, et mõisnikud sunnitud saaksiwad, talumaad Riigiwalitsuse "tW järele tälUrahMle  müüma. Muidu ei ole iialgi loota, et RiigiwalitMe  "tahtmist mööba talumaa täieste Eestlastele jäeb ja Eestlased nii palju kui rvõimalik aegamööda maa-omanikuteks saaksiwad, nagu seda Wene talupojad on, kes priiusega ühtlasi kohe maa cknanikuteks on saanud. 2) Talukohtade kauba-kontraktide uueSte läbivaatamisest. Maa kauba-kontraktid mõisniku ja talupoja wahel ei tehta mitte igal korral seaduse järele. Mõne talukoha  peale kirjutatakse..mõisamaa maksust, ehk mõisnik jätab enesele weel mõned omanduse Higused järele, nõnda et ühel kohal kaks omaniku on. Mõne kohale pannaksegi  weel niisugused tööd peale, et otsekohe teu-orjust seatakse. Sellepärast peaksiwad kõik talumaa kontraktid Riigivalitsuse poolest läbi waadMama ja neid, kus tarwiS, õiendatama. . 3) Kroonu ja maa maksude lAteande ühteviisi mffest MM aksl^ Tänini langeb suurem hulk Kroonu ja maa maksust  ja tegust talumaade, s. o. weikeSte põllumeeste peale ja suuremad jõuukamad põllumehed  mõisniku  — on neist priid. Näituseks on teede sillutamine täieste talumaade peale pandud, ja igamees, kes põlluharimisest  midagi teab, võib arvata, kui suurt kahju kalli, tööhinna poolest ja ajawiitusega weike põllumees selle läbi peab kandma. Sell-pärast oleks õige, kui see kahjulik mõisamaade  eestõigus saaks kautatud ja nii mõisa kui talumaade  suuruse ja hinna järele üks ühetasane aru nende nimetatud maksude ja tegude pärast tehtud. TaluraK.wa Kõikide nende asjade kohta, mis ühteviisi talu ja muu seisuste rahvasse puutuvad, ei ole talurahval mitte, nagu töistel seisustel, eestseisjaid. Et juba suurema  jau Wene kubermangudes maakonna eestseisused (3eMMü elusse on seatud, oleks soovida, et Eesti talurahvas ka neist Riigi seadustest osa saakfiwad,  sell kombel, et Eestlaste eestseisus Sakslaste eestseisusega ühe vääriline oleks. kk^jdest. Nii kaua, kui rahvakoolid Saksa mõisnikule ja kirikõpetajate ülevaatamise alla jäewad, ei ole iialgi loota, et seal kasuliku ilmliku teaduste ja Wenekeele õppimise eest nii saaks hoolt kantud, nagu . seda wäeteenistuseks  ja täielikumaks harimiseks tarvis lähäb, et inimene iaal oma leiba võib teenida. Ega mõisnikud ega kiriku õpetajad ei ole sunnitud rahvast toitma, kes ei oska leiba teenida. 6) Kiriku patronadi õigusest.^ Patronadi õigus annab kiriku õpetaja walitamist enamiste koguni Saksa mõisnikule kätte. Kiriku õpetajad  on sellepärast mõisnikule käes, peawad nendega ühes nõuuS olema ja endid mõisnikute poliitika asjade juure pruukida laskma, mis koguni kiriku ametiga kokku ei sünni. Sellepärast peaks patronadi õigust kautatama ja kihelkond peaks oma prii'tahtmise järele omale kiriku õpetajat walitama. 7) Rahukohtudest, mis Balti, kubermangudes noüüks on wõetud. Et küll seaduse järele, mis 28. Mail mullu aastal rahukohtude sisseseadmiseks Liiwi-, EeSti- ja Kuuramaal wälja anti, nii heaste mõisnikud kui talu- pojad igaüks omalt wiiS saadikut nimetavad, kes rahukohtumehi  valitsevad, siiski saawad mõisnikud seeläbi igal korral healte Paljuse enesele, et linna saadikud, keS nendega enamiste ühest soost on, nendega ühes oma healt annavad. Sellepärast peaks, olgu ka esite hakatuseks, kõhtude ministrile õigust antama, et ta omalt poolt nii heaste walitatud kandidadid, kui ka walitatud rahukohtumehed  ärakinnitab, sell kombel, kuidas seda õhtupoolses  kubermangudes sünnib, kuS niisama nutu rahvast elab, nagu Balti kubermangudes. 8) Õiguse mõistmise ja politsei kõhtudest. Kõhtu ametnikude seadmine on muidu mõlSnikute katte langenus;ä ramm zaenud. maha arvatud, annab "see suur õigus mõiSnikvtele täit voli ja võimust üle kõige maa, nõnda et kõiki ülemal nimetatuid vigast ei või parandada, kui mitte enne Riigivalitsus seda oma päris õigust jälle oma kätte tagasi ei võta. Sellepärast on soovida, et oodatava uue õigusemõistmise  kokwde-seadusega ühtlasi Politsei Wtud üleüldse  Riigi seadmise järele muudetud saaksivad. 9) Kohtu keelest. Eestlased elavad kahes kubermangus, Eesti- ja Põhja-Liivimaal, mille kohtudes mitu keelt pruugitakse:  Wene-, Saksa-, Eesti- ja Lutikeelt ja peale selle veel vanast pruugitavat Saksa kohtuteelt, poolelt Ladinakeele sõnadega segatud, mis Saksad isegi ei mõista, kes õiguse-seadusi ei ole õppinud. Sellest võib arvata, kui raske see Eestlastele on, kohut käia, liiategi Liiwimaa-Eestlasel, kui peab Riiga, oma kubermangu päälinna minema, kus keegi tema sõna ei mõista. Sest alam rahvas on seal Lätlased ja muidu räägitakse  Wene- ja Saksa keelt. Õiguse pärast peaks kohtu-keel rahwa-keel olema. Sest maal oskavad Saksad kõik Eestikeelt, aga maarahvas  oskab arva Saksakeeli. Et aga tuleval ajal kohtu ametnikust oleks, kes Eestikeelt taieste mõistavad, oleks soovida, et iga õiguse teaduste õppija, kes Tartu Suurekoolist läbi käinud, ka Eestikeele poolest läbi katsutud saaks, kui tema Eesti- ehk Liiwimaal >?ohtu ametit enesele nõuab. —/ Wiimaks peame kahetsema, et vanad pMitika seadeldused Sakslaste heaks Balti kubermangudes. k«S maal kaks pärisrahvast, Eestlased ja Lätlased, elawvd, ei ole seda maad mitte rahvaste järele kabte kubermangu  jautanud, peake riigi - keele üksainus ametlik ehk kohtuteel, see on rahva Testiteel  oleks." See on see märgukiri, mis Eestirahwa saadikud Peeterburgis ülemal kohal sisse andsiwad. Seda kirja kirjutasiwad kõik töised saadikud alla, üksi SpetzzjaA. Hurt ei teinud seda ja vr.  eilasknud  töised saadikud alla kirjutada, et tema suurekooli ametile sellest jälle takistust ei tuleks. Kes julgeb ütelda, et need.eesnimetatud soowimised, mida saadikud omas märgukirjas awaldasiwad, mitte terwe Eestirahwa soowimised ei ole?