meestega nende ees otsas, matuse wõlwi treppidest alla hauale, mille sügaw ruum, kui kaan nüüd pealt ära wõeti, oma metallist woodriga nähtawale ilmus. Metropolil pidas sisseõnnistamise palme, mis kõik juureSolejad põlmili pealt kuulsiwad, ja kui see oli lõppenud, majus puusärk pitkamisi haua sügawuSse. Keiser Aleksander 11. oli hingamise-koha leidnud. Üks Kindlusekiriku Hoowist noolena otse üles tõusew rakeet kuulutas kindluse-wallide peal ja seal ümberkaudu  malmis seatud sõawäele seda tõsist, sügawat silmapilku. Kõigilt poolt müristasiwad rasked suuredtükid  ja nendega ühes paukusiwad püssid. Pitkamisi majus kindluse lipuwardast must leinalipp maha ja andis nüüd Keiserliku Majesteedi lipule aset. Metropolil  andis Majesteedile ühe mullaga täidetud kastikese. Põlmili laskes wiskas Tema kolm peu-täit hauda, nagu tõsiselt waStukostes langesiwad mulla peu-täied puusärgi kaane peale alla; Kõrge Keiserina tegi niisamuti,  siis kõik töised juureSolejad, ja kui see oli sündinud, läks Keiserlik Paar norgus pääga kirikust wälja. Künni õndsa Majesteedi surew põrm pealmaa miibis, ei tohtinud sõawägi mingi mänguriistasse puutuda. Aga kui nüüd Keiser Aleksander UI. kirikust wälja astus, wõttis Teda kaarti-wäe auuwahtide osakond,  mis Keiserlikust kaitse-wäe Preobrashenski rügemendist  oli, masta ja esimest kord kõlas heledal mängil Tema auuks see wägew tõsine Wenerahwa isamaa laul: „Jumal Keisrit kaitse sa!" Kõik kiriku eeS ja ümberkaudu mallide peal olem rahwas hüüdsiwad korraga wägewaSte hurraa, mis ikka edasi helises, künni Keiserlikud Majesteedid kindlusest wälja oliwad läinud. Weel kaua läks aega, enne kui wiimsed matuse juures olejad kirikust ära läksiwad. Enamiste kõik wõtsiwad, pärast seda kui nad puusärgile wiimast auu oliwad tunnistanud ja sellele mulda peale wiskanud, mälestust  ühes nendest lõpmata männikutest ja pärgadest, mis haua kõrwale oliwad jäenud. Wiimaks jäiwad aga need inimesed järele, kes kõigist kõige wiimaks oma auutunnistust puusärgi peale oliwad pannud ja seisiwad seal, künni haud taieste kinni oli pandud. Pärast selle tegemise lõpetust wiis siis üks Keisri kaitsewäe rügemendi ratsa osakond krooni- ja riigi auutähed pitkas pidulikus rongis Keiserliku talwepalleisse,  kuhu need senni paigale jäiwad, künni neid jälle Moskwasse wiidi. Järgmisel ööl wiidi ka leinaasjad  ja matuSse auuraam kirikust wälja ja täna ei ole seal wäljaSpidi enam tunda ega näha, missugust tõsist, kurba leina-tööd siin hiljem oli toimetatud. Keiserlik käsk-kiri 15. Märtsil. Jumala armust, Meie Aleksander 111., kõige Wenerahwa  Keiser, Poola Kuningas, Soome Suurwürst w. n. zc. Kuna Meie Oma Esiwanemate troonile astusime, oleme Meie, Jumala tahtmise läbi Meie kätte ustud riigi rahu ja hea käe-käigu kaitsmiseks ja kinnitamiseks ja Oma unustamata Esiwanemate, Keiser Nikolai I. ja Keiser Aleksander 11. õndsaks mälestuseks, Omaks pühaks kohuseks arwanud, neid etteseadusi kindlaks teha, mis aruldasel iseäralikul juhtumise-korral täita tuleksiwad.  Selle peale waadateS, et kuna Meie järelkäija ja pärija, Suurwürst Nikolai Aleksandrowitsh, täisealine  ei oleks, oleme Meie nõuuks Võtnud, riigi põhjusseaduSte  järele Keiserliku Perekonna majakorra kohta ära seada ja kõikidele teada anda: 1. Kui Meie ei peaks enam elama, enne kui Meie armas Poeg ja Pärija seaduslise täie-ea sisse saab, nimetame Meie riigi ja sellest lahutamatu Poola kuningriigi ja Soome Suurewürstiriigi walitsejaks Oma armsamat Wenda K. K. Wladimiri künni Meie Poja täie-ealiseks saamiseni. 2. Kui Kõigekõrgema tahtmine peaks olema, ka Meie esimest Poega enne täie-ealiseks saamist enese juure kutsuda, siis saab pärimise õiguse seadust mööda pärast Meid Meie töise Poja troonile astumise peale Meie armsam Wend Wladimir ka künni Meie töise Poja täie-ealiseks saamiseni riigi walitsust pidama. 3. Kõigis selle käsk-kirja 1. ja 2. punktis tähendatud  juhtumistes peab täies wäeS ja wõimusses niihästi  Meie esimese Poja kui ka Meie töiste Laste Eestseisjaks jäema, nagu seadus kinnitab, Meie armsam  Abikaas Keiserlik Majesteet ja Keiserina Maria Feodorowna. Selle Meie tahtmise kinnitamises ja kuulutamises riigiwalitsuse korra ja Meie Troonipärija nooruse kohta, palwetame Meie, Oma isamaa seadusi pühaks ja suusaks  pidades, iga kahtlast mõistmist selles asjas selgeks tehes, Kõigekõrgema poole, et tema Meid õnnistaks Meie järele jätmas hoolepidamises Meie kätte ustud riigi kõrgema korra, wägewuse ja hea käekäigu kasuks. Antud PeeterburgiS 14. Märtsil tuhat kaheksasaa kaheksakümne esimesel, Meie walitsuse esimesel aastal. „ Aleksander." Kõrged wõerad würStid, kes õndsa Keiserliku  Majesteedi matustest osa oliwad tulnud Võtma, on enamiste juba jälle kõik Peeterburgist koju tagasi sõitnud. 16. Märtsil sõitsiwad raudtee peal Peeterburgist  ära: Ertshertsog Karl Ludwig Austriast, Saksamaa  Troonipärija, prints Hermann Saksi-Weimarist. 17. Märtsil reisisiwad ära: Prints Arnulf Baierist, Suurhertsog Hessen-Darmstattist, Suurhertsog Saksi- Weimarist, prints Aleksander Hessen-Darmstattist, würst Aleksander Bulgaariast ja töised. 26. Märtsil sõitsiwad Viimati ära: Inglismaa Troonipärija proua ja Daanimaa Troonipärija. Kõikidel saadikutel, kes õndsa Keisri matusest igalt poolt Weneriigi piiridest osa oliwad tulnud wõtma, oli 17. Märtsil see suur õnn, et neid Keiserlikud Majesteedid Anitshkowi palleis Oma ette lasksiwad. Saadikute arw oli umbes 600 ja neid oli iga rahwas, usk ja seisus sinna saatnud. Nende seas oliwad ka meie mõisnikule ja linnade saadikud. Kella V-1 ajal tuli Keiserlik Majesteet Keisri Herra seltsis Ketserina Majesteedi ja Suurwürsti  Troonipärijaga saadikute juure. Keiserliku Majesteediga ühes oliwad ka seestpidiste asjade toimetaja  minister krahw Loris-Melikow ja Peeterburgi linna päämees kindral-major Baranow. Keiserlik Majesteet rääkis lahkeid sõnu saadikutega. Kui Keiserlik Majesteet talupoegade saadikute poole astus, langesiwad  need põlwili maha ja andsiwad Keisri Herrale soola ja leiba. Kõige enam saadikuid oli Moskwa linnast. Kui Keiserlik Majesteet weel lahkeid sõnu oli rääkinud, hüüdsiwad kõik koosolejad wastuseks VaimuStawalt hurraa. Siis läksiwad saadikud selle koha peale, kus õnnist Keiserliku Majesteeti mõrtsuka käsi oli trehwanud, et siin jumala teenistusest osa wõtta, mis selle koha peal peeti. Õndsa Keisri Aleksandri 11. suusa  mbaks korjatakse raha, ja on kaks rikast meest Peeterburgis, kammerherra Jakowlew ja paron Stieglitz,  igaüks 10,000 rubla selle otstarbeks kinkinud. Kõige Kõrgema käsu järele saab leina-aeg õndsa Keiserliku Majesteedi surma pärast künni 1. Märtsini 1882 kestma. Kõige kangem leina-aeg, kus mingisugust näitemängu ega awaliku lustipidu ei saa olema, kestab 1. Märtsist künni 1. Juunini, ja iga Järgmine kergem leina- aeg jälle kolm kuud edasi. Keiserliku Majesteedi käsu peale on posti ja tellegrahwide ministeerium nagu ka wõerauSkude  jauSkond jälle seestpidise ministeeriumiga ühendatud. Kroonumaade minister würst Lieven on tema palwe peale sellest ametist lahti lubatud ja krahw N. P. Jgnatjzw kroonumaade ministriks tõstetud. Koolide minister Sabprow on tema palwe mele paron Nicolai koolide ministriks tõstetud. See uus koolideminister, tõsine riiginõuunik paron Aleksander  Nicolai, kellest ajakirjad nüüd palju räägiwad,  sest et rahwa harimise ehk koolide ministri amet riigi sees- ja wäljaspidise elule üliwäga tähtjas on, on üks Soomemaa poeg, ja tema päralt on Wiiburi linna ligidal üks loss, nimega Monrepos. Enne kui teda riiginõuunikukS tõsteti, pidas ta mõnda aastat Kaukaasiamaa kodusekorra ülemat walitsust. Kooli põllul ei ole paron Nicolai mitte tundmata. Tema on, enne kui talle praegu nimetatud amet TifliseS kätte usaldati, kui Kiowa koolide jauskonna kuraator juba koolide ministri A. W. Golownini abiline olnud. Ka Tartu uniwersiteet ehk ülikool ei ole uue ministrile puhas tundmata, sest, nagu N. D. Z. teab, olla kõrge riigiametnik 1862-sel aastal Tartu koolikonda läbi katsumas olnud ja oma õiglase ja lahke wiisiga kõikide lugupidamist ja armastust enesele wõitnud. Uusseadeldus. Keiserliku Majesteedi käsu peale on Peeterburgi päämehele nõuukogu ligi antud, mida kõik Peeterburgi maja -omanikud ja linna kodanikud walitsewad. See nõuukogu (konseil) peab selle üle nõuu pidama, kuidas kõige mõnusamalt kurjategijate tööd seisma Võib panna, kes riigi kindlat korda lõhkuda püüawad. Esmalt walitsewad 228 politsei jauskonda igaüks ühe saadiku, need saadikud walitsewad siis 25 nõuukogu liiget ja 25 kanditaati. Kui neid nõuukogu liikmeid Kõigekõrgemalt kinnitadi, alustas ta oma tööd. Linna pääwanem paneb selle nõuukogule nõuud ette, mis ta heaks arwab ja kui nõuukogu seda nõuu läbirääkides wasta wõtab, siis jääb ta tegewaks. Lükab aga nõuukogu mõnd ettepanemist  tagasi, siis ei wõi teda linna päämees mitte enam uuest ette panna. See Keiserlik käsk anti 18. Märtsil wälja ja 19. Märtsil walitsedi juba terwes linnas saadikud ära. Wene ajalehed rõõmustawad wäga selle seadelduse üle ja loodawad temast wäga palju abi. Gelle kes töise, surmama tulepommi õndsa Keiserliku Nazesteedi jalgade ette miskas, olla Sablin. Tema sai, nagu tuttaw, pommi lõhkumise juures nii raskeste haawatud, et ta ise surma leidis. Sablin olla Mõskma suurekooli peal studeerinud suurtsugu mees ja ühe mahe ka Kremli-palleiS elanud. L Kurjategija Rüssakowi isa elab Wõitegra linnas, kus temal oma maja on ja kus Rüssakom omas noorespõlwes ka elas. Seda maja peab politsei nüüd walwates kaitsma, sest rahwas on nii wihased, et maja ära La hawad lõhkuda. Rüssakowi mana isale on poja kurjategu nii südamesse lõikanud, et ta ennast juha mitmel korral ise ahastuses ära püüdnud tappa. Et esimesel Märtsil tehtud hirmsa teu esimene juhataja^i^lj^B ljabow oli, keda 27. Webruaril mangi wõeti, seda jutustasime juba. Peale selle, kui see mees mangi oli sattunud, oli hirmsa mõrtsukatele neiu Sofie Perowskaja juhatajaks, keda peale hirmsat tegu mõni päew hiljem uulitsa peal kinni wõeti, kus teda üks naisterahwäs ära tundis, kes teda Sheljabowi juures oli näinud käiwat. See Sofie Perowskaja on ühe kõrge mehe tütar, kes kõrge ameti peal on olnud ja Peeterburgis suure auu sees seisab. Sofie Perowskaja tunnistab oma kurjategu üles ja on ka wälja rääkinud, et ta mullu ka Moskwa kurjateust osa wõtnud, kus La Hartmanniga ühes purustama rohu raudtee all põlema olla pistnud. Hartmanniga seltsis põgenenud ta sell korral Pariisi ja Londoni. Aga tige süda ei annud temale seal rahu, maid tuli jälle Peeterburgi linna wõeralt maalt tagasi, et siin oma põrgu tööd edasi teha. Sofie Perowskaja pidada ilus noor naisterahwas olema, aga mis see aitab, kui süda tige ja inew on. julgusega wõeral maal mõned Wenemaalt põgenenud kurjategijad oma jäledaid  tegusi awaldawad, wõime kirjast näha, mis üks Saksa mees Hartmann, Nihilistlaste päämees, kommunardlaste  mässajate ajakirjas Pariisis on ära trükkida  lasknud. Seal kirjas seisawad need jäledad sõnad : „Juba 1879 aastal wõeti nõuks, Peeterburgi uulitsate  alla õenestusi kaewada ja dünamiidi süütust sisse panna. Selle plaani täitmisele aga tuliwad peasemata  takistused ette, sest juba ühe meetri sügawusel tuli igas kohas mesi maa-all wasta. Nüüd katsuti talwel, kuna maa külmetanud on, seda teha. Aga aeg oli lühike ja sellepärast wõeti nõuuks, aina üksi Keiserliku talwepallei alla kaewada. Meie dünamiid on läbikatsutud ja on igatahes parem leitud olewat, kui endine tuttaw nõndanimetatud Nebe-dünamiid."!! — kes põrgu-teust 1. Märtsil osa wõtstwao, on ülem kohus surma nuhtluse  alla kaagu peal mõisinud. Seda kohtu otsust on 3. Aprillil hommiku wara kella 9 ajal PeeterburgiS Semenowi platsi peal täidetud, ning on kaagu peal surmanuhtluse alla heidetud: Tihwini linna kodanik Nikolai Jwanow Rüssakow, kes 19 aastat wana, Tauria kubermangust päris Andrei Jwanow Sheljabow,  kes 39 aastat wana, mõisniku soust preili Sofie Lwowna Perowskaja, 27 aastat wana, Smolenski kubermangu talupoeg Timosei Mihailow, 21 aastat wana, ja preestri poeg Nikolai Jwanow Kiblatshitsh, 27 aastat wana. Mihailowi ülespoomise  juures läks köis kahel korral enne katki. Kuues kurjategija, 26 aastase Juudi neiu Jesse Helfmann'i  surmanuhtlus jäi sellepärast täitmata, et ta raskejalgne on, ning saab teda siis ka surmanuhtluse alla heidetud, kui laps sündinud on. Kuidas töö, nõnda palk! mässajaga teeb. Moskwas oli üks herra uulitsa peal tellegrammi lehe ostnud, aga kui nägi, et see leht Keisri Aleksandri 111. trooni pogle astumist kuulutas, kiskus ta teda katki ja wiskas tükid uulitsale. Kui tema käest küsiti, mikspärast ta seda tegi, wastas ta: „See on nõnda minu meele järele!" Seal andis temale aga küsija, kes liht mees, kohe tugema kõrwalopsu ja töised tegiwad  sedasama. Rahwast kogus palju kokku ja nad oleksiwad ta wist ära tapnud, kui mitte politsei soldatid teda rahwa käest ära ei oleksiwad peastnud ja politsei peale wiinud. Siin nimetas ta ennast tohter D., ja Wenekeele ajalehed jutustawad, et ta üks Sakslane  olla. Moskwast on sealse „Wene ajakirja" sõnumesaatja,  nimega Nemirowitsh DanLshenko, keS wiimasel  Türgi sõa ajal julgeste lahingiplatsidelt sõnumeid  korjas ja koju saatis, nüüd jälle platsi ruttamas, kust sõda on loota. Ta on nimelt mitme töise mehega ühes ALeenisse reisinud ja nad tahawad seal priitahtlikult  Kreeka sõawäesse astuda, kui Türgi ja Kreeklaste  wahel sõda põlema saaks süttima. Tema seltsimehed  on enamiste need, kes enne suurt Türgi-Wene sõda jo Serbia wäeS priitahtlikult oliwad tules olnud.