Looduse õpetuses wõi seletuses (Zooloogia, Botaanika ja Mineraloogia) leiame küllalt abinõuusid ning pea abinõuu on siin, kui ka fiisika õpetuses, hea loodus-teadusliste asjade kabinet. Osawad koolmeistrid saamad omalt poolt muidugi toimetama ja tegema, mis tarwis on. (Järg jäeb tulema.) Poliitika ringwaatus. Tähtsam ja uuem asi Euroopa poliitikas on kolme keisri ühendus, mille peale kõikide riikide silmad pöördud oliwad ja millest nüid sõnumed läbi maailma ringikäiwad.  Meie Keisri Härrale tuliwad 3. Septembril Saksa keiser Willem ja Austria keiser Prants Josep Poolamaale Warshawi kubermangu Skierniewitse maakonna  linna külaliseks, mis Warshawist 63 wersta eemal on, Warshawi-Wiini raudtee ääres. Enne kui meie sellest tähtsast maailma-sündmusest lähemalt kõnelema hakkame, piame paari sõnaga lugejaid weikese Skierniewitse linnaga tutwuStama, kelle nime enne palju kuuldud ega awaltkus poliitika ilmas nüid enam ammu nimetatud ei ole. Poolamaa wabadriigi ojal oli see linnakene wäga tähtsa ja nimelt saiwad temas Gneseni peapiiskopkonna piiskopid  ammetisse õnnistatud. Kuningas Kasimir IV. andis 1463 a. selle linnale mitmed iseäralised eesõigused ja tähtsamatel riigimeestel oli seal eluase. Peapiiskop Woitsich Baranowski ehitas sinna ühe kiwi-palee ja peapiiskop  Antonius Ostrowski seadis seda uuemate muside järele ning kaunistas palee ümberkaudust toredate aedadega.  Warshawi würstiriigi aegu kinkis keiser Napoleon Lowiitsa maad ühes selle linnakesega Marshall Davoust'ile, mis peale Napoleoni langemist ka Marshalli käest ära wõeti. Keiser Aleksander I. kinkis teda suurwürst Konstantin  Pawlowitsh'Lle ning anti temale würstikonna nimi. Peale Konstantin'! surrma jäi ta keiser Nikolai Pawlowitsh'i omanduseks ja saab praegugi õue-ministeeriumi  ammetnikudest walitsetud, kelle peameheks Markwii Wielepolski on. Sinna maakonna linnakesesse tuliwad nüid kolm suuremate riikide walitsejat keisrit oma ministritega  nõuupidama ja ükstöisele oma sõbrust näitama ja tunnistama. Meie Keisri Härra ja Keisri Proua ühes Oma kõrge saatjatega jõuudsiwad 2. Septembril kellu 7 õhtu Skierniewitsesse, kus neid kohatised kohtud ja talupoegade  saatekond soola leiwaga terwitasiwad; talupoegade  lapsed laulsiwad Keisri-laulu. Keiserlikud Majesteedid  waatafiwad sõawäe harjutusi üle ja lasksiwad weel ka Jablonna jaama juures armulikult kohalisi wallawanemaid  oma ette, kes neid soola ja leiwaga tereta suvad. ESmaSpäewal 3. Septembril kell 2 lõune ajal jõuudis Austria keiser Prants Josep oma saatjatega Skierniewitsesse. 12 minutit enne raudtee rongi sinna jõuudmist oliwad jaama tulnud: Keiserlik Majesteet, suurwürstid Wladimir Aleksandrowitsh ja Nikolai Nikolajewitsh  Austria sõamundrites ja suurwürstid Georg Aleksandrowitsh ja Peeter Nikolajewitsh Wene sõamundris, peale seda töised kõrged ammetnikud ja ministrid. Ka Keisri Proua tuli ühes suurwürstina Maria Pawlownaga  jaama. Nõnda pea kui rong jaama jõuudis, hakkasiwad sõa-mängukoorid Austria keisri-laulu mängima. Austria keiser astus Wene sõamundris wagunist ja andsiwad  keisrid kolm korda ükstõisele suud ja andis Austria keiser ka teretamise juures meie Keisri Proua käele suud, ning teretas see peale suurwürSta. Sellsamal päewal kell 4 pärast lõunat jõuudis Saksa keiser Willem sinna ja olid teda raudtee-jaamas nagu ennegi waStu wõtmas: Keisri Härra ja Proua, Suurwürst Troonipärija, keiser Prants Josep, suurwürstid  Georg Aleksandrowitsh, Wladimir Aleksandrowitsh  oma prouaga, Nikolai Nikolajewitsh (wanem), Peeter Nikolajewitsh, Wene ministrid, Austria minister krahw Kalnoky ja töised keiserlikud saatjad. Nii pia kui keiser Willem wagunist wälja astus, mängisiwad koorid Saksa keisri-laulu ja teretasiwad keisrid õige südamlikult. Saksa keiser ja meie Keisri Härra langesiwad ükstõisele  kaela, andsiwad mitu korda suud ja keiser Willem andis ka meie Keisri Proua käele suud. Keisri Härra ja Suurwürst Troonipärija oliwad Preisi sõamundris. ÜheS Saksa keisriga oli ka würst Bismark oma poegadega krahw Herbert ja Willem Bismarkiga Skierniewitse tulnud, ning raputas meie Keisri Majesteet  teretamisel mitu korda würsti kätt. 4. Septembril waatasiwad Keisrid kõige pealt neid bataljonisi üle, kelle auu-peameesteks keisrid Willem ja PrantS Josep on Wõerad keisrid komandeerisiwad ise oma bataljonisi ja sai selle peale lõune sööma-aeg peetud. Siis läksiwad Majesteedid jahi peale ja senni pidasiwad wälimiste asjade ministrid würst Bismark, krahw Kalnoky ja von Giers konwerentsi. Peale seda konverentsi peeti weel mitmed töised ära ja teadustatakse,  et nendel koosolekutel seda täieSte kätte on saadud ja maha tehtud, mis taheti. 6. Septembril kell 9 hommiku reisis keiser Willem oma saatjatega ja tund peale seda keiser Prants Josep ära kodu. Lahkumisel oli jumalaga jätmine niisamasugusel  südamlisel wiisilgi, nagu teretamine oli olnud ja hüidis keiser Willem weel wagunist: „ llponMie!" Austria keiser ütles lõppeks: „Danke nochmalS" (s. o. tänan weel kord) ja meie Keisri Härra kostis: „Glückliche  Reise!" (head reisi!). Kui nüid weel küll midagi Skierniewitse nõuupidamisest awaldatud ei ole, siiski on kindel asi, et Euroopa riikide rahu selle kolme keisri uueste ühendusega kauaks ajaks kindel ja kinnitatud on. Jumal antku ka seda ja kaitsegu keisrid! Kuna nimetatud kolme suuremate Euroopa riikide walitsejad sõbraliselt kooS oliwad, waatasiwad Inglased ja Prantslased pool-kurja nägudega ükstõise otsa. Inglaste  suurem ajaleht räägib kolme keisri ühendusele õnne soovides ja haugutab Prantslasi, et neid enam sekka ei wõetawat. Endisel ajal ei tehtud midagi, ütleb Inglis ajaleht, ilma Prantslasteta ja on nüid Saksa Prantsuse sõast saadik Euroopa pealinnaks Berliin Pariisi asemel saadud. Seda arwab mõeldud ajaleht sellest tulewat, et Prantslased oma sõawäe jõuudu ja riigimeeste mõjuwat  tarkust ei jõuudwat näidata. Selle süiandmise wasta paneb Prantsuse pool-ammetlik ajakiri karedal toonil ja ütleb: Inglased kõnelewad, nagu oleks meie kolme keisri ühenduse üle kuidagi kadedad ehk ei oleks sellega rahul, et ka Prantsuse riigi presidenti Skierniewitse  ei kutsutud! Mitu korda on teadvate riikide walitsejad  19 aastasajal oma keskes nõuupidanud ja nimelt ikka ainult oma riikidesse puutuwate asjade pärast, miks piaks seda mitte sallitama. Kas Itaalia kuningas konverentsile  on kutsutud ehk on seda Inglaste oma kuningana?  Ta ei pahanda sette üle sugugi ja mikspärast piaksime meie kurjemad olema, kui Teie Majesteet? Meie teada, ütlewad Prantslased, ei ole Euroopa pealt taewas kohegilt pilwis, ei pruugi ka seepärast siin midagi karta. Aga pilwed on Egiptuse peal ja ütelge: kunas nad sealt kauwad? Inglased kaebawad, et Prantslastel heaid nõuu-andjaid ei ole ja seepärast ta sõawägi ka enam ta auu alalhoida ei wõida j. n. e. Kas Inglased targemad on, wõi wõtab würst Bismark neid oma nõuupidamistest  osawõtma? - Londonis luetakse ammeti ka piibelt. „ Piibel räägib ühes kohas ka neist inimestest, kes pinda omas naabri silmas näevad, aga wäga paksu palki omas silmas ei pane nad sugugi tähele." Nõnda kostab Prantsuse ajakiri „Rebupl. Franks." mõistlikult oma nuriseja naabrile, milles ka Euroopa poliitika taewa selgust nimetatakse ja ka seega Prantslaste poolt rahu tunnistatakse. Omalt maalt. Wiljandist. Mis ütlewad Saksa zeitungid meie Wiljandi 11. Eesti näitusest? Meie tänawusest näitusest on ka kõik oma maa Saksa keele ajalehed rääkinud ja enamiste kohalise Saksa keelelise lehe „Felliner Anzeiger'i" järele, kes kõige pealt sellest kirjutas ja nimelt ka asjalikult  meie naesterahwa käsitööde wäljapanemist tähendas, aga seal juures ommeti lõpeks ka oma arwamisele maad andis, mis sette järele siis ka läbi töiste Saksa zeitungide kõlas. Meie Wiljandi Saksa leht ütleb, et see suurel mõedul edenenud ja peenemat nõudmist mööda walmistud käsitöö olewat tunnistuseks, et meie Eesti talupidajad jõuukad ja rikkad on. Lugu ei ole aga mitte alati ja igal pool nii. Uhel talupidajal on hoolas ja mõistlik kaasa, kes kõiksugu peenikest ja head näputööd teeb, ta näitab ka seda wälja, svowib töisel ka nõnda järelteha, wõib aga siiski kõige selle juures kehwus majasse uksest ja aknast sisse wahtida; ehk mõnel kehwal peremehel on wirgad tütred, kes wäsimata hoole ja usinusega köiksugusid toredaid näputöösid omale walmistanud ja neid saadetakse näitusele, midas siiski keegi mõtleja hingeline kehwa peremehe  rikkuse märgiks ei wõiks tunnistada tahta; ehk wõtame ka siin näituseks oliwad Holstrest ühe wigalise, päris jalutuma sandi käest mitmed wäga ilusad näputööd, wõib olla ka see iluS tekk'gi, millest meie Saksa leht räägib,  näitusel, ja nad olid küll tema tööd aga wast koguni mitte tema omadus, siis ei wõiks keegi ilma iseäraliste seljataguste mõttedega neid asju meie rahwa rikkusemärgiks  tunnistada. Meie ei arwa kuidagi nende näitustega oma auusa näitlejatele liiga tegewat, aga meie pidime näitama, et mõnikord niisuguste tunnistustega kõrwale kallatakse. Meie näitused ei wõi praegu weel kudagi rahwa rikkuse tunnistajaks olla. Töiseks rääkis von omas lehes ka eksliselt sellest põhjusest, mispärast meie tänawusel näitusel wähem hobusid oli, kui minewal aastal I. näitusel. Tema arwaS, et sellest naha wõida. nagu ei oleks iga aaSta näitusid" võimalikud Srapidada ja piaks vähemalt uute loomade kasvatamiseks aega annetama.  Ka see põhjusmõte on eksline; meie maakonnas kasvatatakse tõeste enam haid hobuseid, kui need iialgi siia näituse ruumidesse ara mahulsiwad, meie näitused wõiksivad seeparast kõige rohkemal moel selle põhjuse pärast täidetud olla, kui aga hoopis uus usi neid seks ei takistaks. Nimelt ja ainuS põhjus meie maalt ilusamate hobuste ärakadumises ja lõppemises on see, et juudid iga laada aeg hulga kõige paremaid loomast üleS ostavad ja wõerale maale viivad. * 9. Septembril s. a. pidaS Wiljandi EeSti Põllumeeste Selts koosolekut, millest kuus eestseisuse ja 299 seltsi liiget osa võtsiwad. President terwitaS lühikese teretuskõnega koosolejaid ja tegi ühelhoobil Seltsi ka päevakorraga tuttavaks. Siis loeti minewakordne protokoll ette, mis Selts allkirjadega kinnitas. Dr. G. Köler pidas mitmesuguse sisuga asjaliku ja õpetliku kõne, kus ta esmalt õbuft ja tema jagudest seletust  tegi ja siis ka õhu tähtsusi ja mõjudust inimese elu pitkendamije ehk jälle tema lühendamise, tervise hoidmise ehk just selle vasta ka tervise rikkumise kohta iga mehele arusaadavalt silmade ette seadis. Pitkemalt sellest meie maakera ümbrusest õhuruumist rääkides, mitmesuguseid vähem ehk enam halva õhu läbi saadavaid tõbesid tähendades  kõneles ta veel ka mõni sõna praegu lõune-pool möllavast koolera haigusest. See hirmus haigus langeda kahte jausse ja nimelt koolera, mis Euroopas ise tekkivat ja „meie kooleraks" nimetatavat ja töiseks Aasia koolera, kelle kodumaa India poolsaar on. Uuemate uurimiste järele on koolera haiguse sünnitajaks üht weikest loomakest  ülesleitud, kes soolikate seest inimese verd ara kihvtitab  ja siis vast 24 tunni jooksul suure valuga suretab. Praegu vaieldakse, kas koolera külge hakkav on, ehk ei ole ja olla sellepoolest arvamised lahus. Üks jauSkond tunnistab teda külgehakkavaks ja töine arutab, nagu tekiksivad  need koolera loomakesed maapinnasse, kust nad haigust  sünnitavad. Kõneleja soovis iga asja juures peaasja  puhtust tähelepanema ja pidama, sest kus puhaS õhk, puhtus majaS ja igas asjas, seal on ka korraline olek ja terve elamine. Kandku iga mees selle eest kõwaSte hoolt. StiS pidas „Walguse" toimendaja J. Kõrv kõnet ruki tegemisest ülepea ja ruki ussist, kuda viimane sõnniku veu ajal valvata liblikate munadest sigineb ja nii imestaval  viisil põllumehele kahju teeb. Siis näitaS kõneleja  ka weel õpetlikult, kuda tema mitmete aastate jooksul selle kahjuliku eluka kautamise katseid teinud ja leidnud, et 1) põllud kuhu kevadel varajaselt sõnnik veeti, et sõnnik juba Juuni kuuS mädanes; 2) varajaselt seemendatud  põllud; 3) põllud kuhu sõnnik sügisel walja veetud  ja sisse künnetud; 4) kartohvlitele võib rohke sõnnik panna ja siis töiseks aastaks kesaks jätta, kus siis rukiuss  ilmaski ei sigine ja lõpeks 5) hoolsa ja sageda äestamise  läbi rukki-ussidest ärahoitud võivad saada. Wiimate  nimetatud kaitse-katscks, nimelt äestamiseks soovitas kõneleja iseäranis kuivi päikesi paistesid päevi, milleläbi ussi pesakonnad purustatud ja häävitatud saavad. Selle eelseisva kõne kohta sündis seltsis elav läbirääkimine,  kus mitmesuguste näitustega mõeldud ussi kahjutegemiseft  räägiti. Läbikõnelemisest wõtsivad osa Seltsi president Heinrichsen, Ruubel, Aiuson, Wald, Teppaks, Henno j. m. t. Läbirääkimised ja tähendused olid wäga tähtsad ja iseäranis tähendas weel ka Kelch, et linnud, iseäranis kanad ka tublid usside hääwitajad on. Seltsi auuliige P. Ainson pandis seltsile neiu M. Reivelt'i kirja ette, milleS ta igal pühapäeva pärast lõuneks omale Seltsi majaS naesterahva käsitööde valmistamiseks  ruumi palus ja selle tingimisega, et pool sellest kasust Aleksandri-koolile ja töine pool Seltsi majale saaks, wiimaselle aga selle tingimisega, et see raha 6"/ o kannaks ja neist protsendikest näitusel auuhindasid naesterahvastele  anda. vr. Köler kõneles weel werejooksmiseft ja näitaS koosolejatele fuurekstegewa klaasi abil arstlikult oma arutuse  tõekstegemift. Seepeale ütleS ta weel kooSolejatele mõned liigutawad tänusõnad tema waStu usalduse näitamise  eest, sellel ajal mill ta llöil jandis elanud ja andis teada, et tema siit ara Tallinnasse elama läheb ja seepärast  seda temale „armast seltsi" täna Jumalaga jätab. Mitmed seltsi liikmed tunniStasiwad kahetsemisega seda lahkumist  kurwastawaks seltsile ja tänasiwad vr. Köler'it, et tema oma Eesti wendade põllu seltsi kui õpetatud suguwend  lahkeste ja wäsimata waewaga tuetanud ja meie seltsi heaks töötanud, tema eest igal pool kostnud, pidude asutamistega suuri summasid Seltsile kassasse juhtinud j. n. e. ja palusiwad koosolejad seltsiliikmed ühel healel oma lahkujat abiprestdenti selle Seltsile auuliikmekS heita, midas ka vr. Köler lubas ja Selts temale seepeale  waimuStusega kolm korda ..Ta elagu" laulis. Lõpeks saiwad weel mitmed seltsi sisemiste asjadesse 3B. S a a l a. 1884