wad sagedaste ka töistele kahju ja õnnetust, on tutwad wana „loba naeste" nime all. Mitmes asjas on inimene  kahe wahel, kas ta peab seda kiitma, laitma ehk wabandama,  kui töised tõtt salgawad, ehk tõe juures mait on; aga täie tõearmastajale ja kindla mehele ütleb tema süda alati, kus ta tõtt peab rääkima ja kus ta tõega ja tõetunnistusega  tagasi peab hoidma. Kes seal wait on, kus ta rääkima peab ja'kus rääkimine kohus on, see ei ole mitte õige, ega auuwäärt mees; kes waitolemisega luba malele ehk ülekohtule annab, on niisama kõlwatu kui see, kes ise waletab ja petab. Kes mitte tõtt ei räägi ja wärwimata  tõtt seal ei anna, kus käsk seda pärib, ehk kus asi seda nõuab, olgu kas ühe inimese, terme rahwa ehk üksiku asja eest, see on ka niisama laiduwäärt inimene. Mehist meelt, kindlat loomu, tõearmastust, mis mingi kahju ei karda, ega kellegi kimbatuse eest kohe pakku ei poe, ei ole meie päiwil mitte palju leida, nagu eesotsas jo nimetasime. Häbemata inimese kartus, roomaja ja ilalakkuja silmateenimine,  ahne oma kasupüüdmine on inimesi tõe-tee pealt metsa meelitanud, et nad seal wait on, kus kohus oleks tõtt kartuseta tunnistada ja malet walge ette kanda. Meie ei taha siin mitte enam näituste läbi hakata seda selgeks tegema, mis igapäew meel siin ja seal sünnib. Iga mees, kes wähegi tähele tahab panna, näeb seda ligidal ja kaugel ka enam haritud meeste juures. Poliitika ringwaatus. H o mm i k u määjas j a  needsinatsed  kes meie tähelepanemist kõige suuremal kombel oma peale tõmbawad, sest seal on poliitika taewas ühtepuhku pilwes ja kardetawad wälgud tulemas. Seda tunnistab  ka jälle tüli, mis praegu Mrklasel wahel oli. Seal oli üks Türgi prKMr, nimeW"AHmed  Tewfik seltsis Saksamaa missionäri Roelleriga Piibli raamatu Türgikeele ümber pannud ja omad seletused juure lisanud. Ahmed Tewfik aga anti waimuliku kohtu alla ja Türgikeele piiblid wõeti ära. Nüüd Detsembri kuus tuli Türgi-usu ülema preestri ehk Sheik-ul-Jslami kohtu otsus awalikuks, et Ahmed Tewfik surma nuhtluse alla olla mõistetud. Ehk küll see otsus üks jõle tegu on, siiski on ta Türgiriigi seestpidine asi ja ei oleks kellegil wäljasmaa riigil õigust olnud, ennast sinna sekka anda. Aga kui wäeti Türgiriik juba on ja kui wähe Inglane temast lugu peab, paistab sellest wälja, et Türgi saadik Layard (ütle: Läärd) Türgi keisrile kolm nõudmist ette pani, nende täitmist kolme päewa sees nõudes, kui ta mitte omad saadiku passid wälja ei pea wõtma ja kodumaalt wiimast otsust ootama, mis niisama palju tähendab, kui pool sõakuulutust. Sir Layard aga nõudis esmalt Türgi keele piiblite wäljandmist, töiselt Ahmed Tewfiku  priikslaskmist, ja kõikide nende ametnikude lahtilaskmist  ametist, kes neid raamatuid kinni paniwad. See oli üks ütlemata suur nõudmine, sest Türgi maa seaduse järele on see inimene surmanuhtluse wäärt, kes üht Muhameedlast töise usule eksitab. Nii kaua kui see seadus kestab, peab teda täidetama ehk riigiwalitsus  heidab ennast ise seaduse korra seest wälja. Aga siiski on Türgi walitsus nii nõrk olnud, et ta Layardi nõudmist täitnud on, ning oma saadikutele wäljasmaale ühe ringkirja saatnud, kus ta teada annab, et Ahmed Tewfik sugugi surma nuhtluse alla ei ole mõistetud olnud. Ka on Saksa ja Austria saadikud wahemeesteks heitnud, nii et see asi nüüd mõlemalt poolt kustunuks jääb. Et Layard sell korral aga ühe auusa asja eest ette on astunud, sellepärast wõib temale nüüd õnne soowida. Montenegros poolt tuleb ikka enam kardetawaid sõnumeid. Tärmin on juba ammugi mööda, kus Türgi walitsus Gussinje ja Plaawa maad Montenegro kätte ära pidi andma, aga seda ei ole seiemaale weel mitte tehtud. Türgi walitsus on küll Mukhtar Pashaa suu läbi Albaanialastele käsu wälja läkitanud, et nad heaga nimetatud maad Montenegro alla laseksiwad anda, aga Albaanialased on sellsamal kombel ära seletanud,  et nad oma maa eest saada sõdima ja teda mitti heaga wälja andma. Montenegro walitsus on aga ühe ringkirja Eüroopa riikidele saatnud, kus ta näitab, et Türklane wale mängu mängib ja oma nõrkuse  läbi asja täitsa nurja ajab. Sellepärast pidada ennast Montenegro nüüd sõale walmistama, mis temale palju kulu teeb ja mis eest ta kahjutasumist pidada saama. Selle kahjutasumisets saada Montenegro walitsus  kõik Muhamedi mõisad Gussinje ja Plaawu maades omale omanduseks ärawõtma. Sõda oleks ehk juba alustanud, kui mitte töiste maade saadikute soowimise peale Montenegro weel natukene aega ei oleks annud, et asi heaga toimendatud saaks. aal on praegu Böömia pärisrahwa  Zehhide ja Sakslaste wahel suur wõitlemine.  Nagu tuttaw on Böömia pärisrahwas Slaawi seltsi Zehhid, aga ehk küll Sakslaste hulk seal maal weike, on siiski koolides, nimelt suurekooli peal, kohtudes  n. n. e. Saksakeel walitsemas. Nüüd on Böömialased  Keisrile ja ministeeriumile ühe märgukirja sisse annud, kus nad nõuawad: 1. Böömia keelele ühesugust õigust Saksakeelega kohtudes ja walitsustes; 2. Böömia keelele ühesugust õigust Saksakeelega Praaga universiteedi peal; 3. Sedasama õigust keskmise aruliste koolides ja 4. sedasama õigust ameti-koolides. Selle märgukirjas näidetakse, kuidas need kõige weiksemad nõuudmised on, mis Böömia rahwas pärib, ja et selle pärimisega kellegile kahju ei tehta ja kellegi õiguste külge ei puuduta, kui ühesugust õigust Sakslastega keele kohta soowitakse kätte saada. Ehk küll nüüd see pärimine iga loomuliku mõistusele üks õige pärimine on, siiski teemad Sakslaste ajalehed temast nii suurt kära, nagu oleksiwad Böömialased ei tea missugust ülekohut pärinud ja nagu oleks Böömia maa waimuharimine  juba hukka minemas. Edespidi saame sellest asjast weel rääkima. Prantsuse maal näikse uue miniöteriumiga wäga rkW7 oldaidad. -USte ministeerium on läbikaudu wabameeleline ja mitmed uued ministrid on Gambetta sõbrad. Ministerpresident Freycinet on ka juba Prantsuse-Saksa  sõast saadik tuttaw ja sellepärast ei wõi see uus ministeerium mitte Sakslaste meele pärast olla, sest et Freycinet Gambettaga seltsis üks «uimastest  wõitlejatest Sakslaste wasta oli ja seda aega wist meel mitte ära ei saa unustanud olema. Hispaania on asjad nii kirjud, et seestpidist  mässamist.Ärta on. Mitmed kindralid, kes just praegust kuningat trooni peale aitasiwad tõsta, on ennast ametist lahtiwõtnud ehk on nii käredaste riigiwalitsuse  wasta pannud, et neid ametist lahti lasti. Pealeselle on nüüd ka weel üks noor koogitegija selle kuninga peale, kui see oma abikaasaga lustisõidult koju tuli, püstoliga kaks pauku lasknud, ilma et kuningat trehwanud oleks. Kas kurjategija, keda kinni wõeti, poliitika tülitsejate liiki puudub, on teadmata, muud kui nii palju on selge, et temal ka kaasmõrtsukaid on. Ameerikas, kus praegu Tshiile ja Peruua riigid ükstõisega sõda pidawad, näikse nende mõlemate  riikide wahel pea jälle rahu tagasi tulewat. Tshiile wägi on selle sõas wõitja olnud, ning Peruua wõimus, kellega ühes Boliivia wõitles, on otsas, nii et rahu pea peab tulema. Omalt maalt. WMM. TüliarmMM d. Kahetsemisega peaMDHele panMa/iuidas juba enne meie ajalehe wäljatulemist juba rohkeste mehi õige inetu- tema kallale kipuwad. Suurema jau neist närimistest ja nokkimistest wõime küll Nalja Mardi hooleks käsile wõtta jätta, aga siiski nõuab meie auu, et mõnest ka pitkemalt seletust peame tegema. Seda peame küll kahetsema, aga keegi ei saa lootma, et meie omas suures rahu-armastuses ennast töistest jalgade  alla tallata laseme. Muidugi saamad need tüli alustajad siis, kui mehe moodu kolida on saanud, esimesed  kisendamas olema, et „ Sakala" tüliarmastaja olla. „Sakala" ei tungi kellegi peale, maid ta armastab  üksi asjalikuid seletusi seal, kus seda meie kodumaa  kasu ja rahwa auu nõuab. Aga kui toore nalja wemblaga ehk auurikkuwa nooledega tema kallale kiputakse,  siis tõmbab ta ka oma terawa kõne-mõega wälja ja annab pealetungijale teda sell kombel maitseda, et see töist ehk kolmat hoopi ootama ei hakka. Tartust. Eesti Kirjameeste Selts vidas 3. koosolekutega' töisel ka Eesti Aleksandri kooli abikomiteed, kus tähtja asjadest räägiti, kellest tulewal korral pitkemalt saame jutustama.  aastal  1015 õppijat olnud. Neist on õppinud: Seaduse tundjateks 182, arstiteks 478, kirikõpetajateks 128, histooria ja keeltetundjaks 155, looduse teaduste tundjaks  72. Wr»yA..„L4«Ma sõit VSrnus on mööda läinud  aastal järgmine olnud: Sisse on tulnud laewu 183 ja wälja läinud 190. Need laewad tõiwad wäljasmaalt 433,239 rubla eest kaupa sisse ja wiisiwad  Pärnust 7,371,906 rubla eest kaupa wäljasmaale,  kus linu üksi IV- miljon rubla eest oli. Tallinnast. Laewa lt s M lugejatel tuttaw saab oMWMtus mullu aasta üks laewa ehk meremeeste selts ..Linda" nime all Tallinnas kokku, kes seltsis laewu tahab ehitada ja sell kombel oma raha kasulikult  isamaa kasuks intressi peale panna. See on uks mõnus ja tulus ettewõtmine ja läheb ka juba Mdsaste  edasi, nii et Tallinnas üksi jo peale 100 liiget on, ning Tartus, Peeterburgis, Narmas ja Kolgas abiseltsid kokku astunud, kes juba mullu aasta peale 40,000 rubla selle ettewõtmise tarbeks on lubanud. Edespidi saame sellest seltsist pitkemalt jutustama, täna tahame paljalt sellest rääkida, kuidas selle Seltsi koosolekut 2. Detsembril manal aastal ärapeeti. Selle koosoleku üle on meile Seltsi kirjutaia järelseiswa kirja sisse saatnud: „ Kõige pealt teretas seltsi president G. Eslon koosolejaid ühe kõnega, kus ta osawusega seltsi kasulikust  ettewõtmisest ja ühendusest rääkis, ning ka seltsile  ette pani, mis eestseisus wiimasel ajal ära oli toimetanud. Siis pidas Sakala wäljaandja Jakobson mere asjandusest kõnet, kui tähtjas WUs meie rahwa elule ja kui kasulik tema toimetajatele  saab olema. Nüüd, kus meremeeste koolid meie maal juba mitmes kohas elusse on tõusnud ja hea hulga meremehi igal aastal wälja koolitawad, on ka „Linda" selts õigel ajal elusse tõusnud ja saab ühes aitama, meie rahwa elu kindlama põhja peale seada. Kõneleja näitas siis, missugune suur tähtjus üleüldse seltsidel rahwa-elu kohta on ja et selle seltside asutamise õigusega üks lõpmata suur uus omandus meie rahwale saanud, kelle eest meie küllalt oma armulist  Keisri Herrat ei wõi tänada. Ta näitas, kuidas  just praeguse Keisri Aleksandri H. armulise walitsuse  all meie rahwa elu uueste õitsema hakanud ja kuidas sellepärast Mõskma hirmus töö, kellega Jumala salwitud mehe kalli elu külge tahetud puutuda, iga Eesti südamest nagu mõek läbi lõiganud. Kõneleja awaldas Seltsi nimel Seltsi suurt rõõmu Keisri Herra imeliku peastmise üle, mis peale Selts selle rõõmu tunnistuseks püsti tõusis ja kolm korda hurraa! hüüdis. Nüüd pidas „Eesti Postimehe" wäljaandja J. W. Jannsen kõnet, kus sees ta endiste kõnede ja näitas, kui suur ja raske see ettewõtmine on, aga wiimaks ommeti korda peab minema, kui rahwas ennast ühendab. Abipresident J. Herms rääkis siis asjatundja  komiteest, keda selts oli walitsenud ja luges siis ühe õnnesoowituse kirja ette, mis Liirvimaalt Jakobi  kihelkonnast Seltsile oli saadetud. Selts wõt- Lis nõuuks, seda asjatundja komiteed 25 liikme peale täiendada, ning sai see komitee ka ära walitsetud. Asjatundja komitee liigete seas on kõik meie laewameeste  koolide koolmeistrid, herra C. Woldemar Moskwas  (Weneriigi suure laewasõidu edendamise Seltsi asjade toimendaja) ja mitmed muud mehed. Selle komitee liikmed saawad omad arwamised kirjateel sisse saatma, kuidas Selts omi asju kõige paremine peab toimetama, missugust laewu ostma n. n. e., ning Weebruarikuu  koosolekul saawad need otsused siis kokku wõetud ja Seltsile ette pandud. Peale selle, kui Selts mõned seestpidised asjad ära oli toimetanud, pidas seltsiliige Einwald kõnet ühendusest ja armastusest,  mis waimustatud südamest tuli ja koosolejaid ka wäga waimustas. Wiimse kõne pidas Seltsi kirjutaja M. Kruup Seltsi põhjusmõtetest, kui üksipidised  need on, ja et Selts ennast poliitika püüdmistest  täitsa eemal hoiab. Wiimaks wõttis C. R. Jakobson kõikide nende kõnede seest selle põhjusmõtte kokku, kuidas kõikide seest liigutud südamest woolaw tänu meie armulise Keisri Herra wastu wälja paistis ning näitas, kuidas Selts oma tänast koosolekut mitte paremine lõpetada ei wõi, kui selle Keisri lauluga: „Jumal Keisrit kaitse saa." Seal tõusis Selts, kellest peale 300 meest osa wõtsiwad, wesiste silmadega püsti ja laulis waimustusega seda laulu, kelle peale ta kolm korda hurraa! hüüdis, mis kolm korda järestiku sündis " U. X. Riiast. Liiwimaa kubernäri herra, Baron Uexküll-Güldenbandt, oli, nagu sealsed ajalehed teada annawad, juba 14. Detsembril Peeterburgi linna sõitnud, kuhu ta künni Januari kuuni pidi jääma. ah-ta.de Liiwimaal lB iar^^seesam lugu olnud : kohtadest müüdud oliwad wakumaadest 13 822 talu mis ühtekokku 282,593 taalert wälja tegiwad ja mõisamaadest 30,018 taalert. See on wakutalukohtadest  peale 55 protsenti ehk taalertest peale 57 protsenti  ja mõisamaade taalri armust peale 17 protsenti. Sellest on aastal 1878—79 üksi ära müüdud: '1585 taalert mõisamaast ja 497 talu, kelle suurus kokku 10,237 taalert oli. Ostmise hind oli läbikaudu 189 rubla taalri pealt. Kroonu mõisade ta-