dawad? Red.) Et küll Saksad Saksa enam edendawad kui Eestlased Eestlast, siiski on selge, et käesolew Pühapäewa  lehe kirt oma rahwuslikkude õpetajatega otse Eesti õpetajatesse puudub ja neid kõlatumaks teha tahab. (Kuhu logika jäi? Red.) See on aga inetu ülekohus. Inetu on see, et otse õpetajate leht töiste õpetajate pääle nii paha tunnistab'" Siin peame ometigi midagi wahele kirjutama. Meie teades ei ole „R. P. P. L." kusagil midagi kirjutanud, mida nenda tähendada woiks, et siin ehk seal juba üks seesugune „rahwuslik õpetaja" oleks, keda „R. P. P. L." kolwatnmaks tunnistab. Meie leiame  kõikis selles kirjas üksi aga manitsust rahwa enese kohta, et rahwas kiriklikku asja ja rahwuslikku asja ei segaks. Jälle tuleb Eesti wanasõna meele: „Kes warese  pesa leiab, kui wares ei waagu." /R. P. P. L." põlgab jo kõiki õpetajaid, kes Kristuse, riigi asemel üht ehk teist rahwa riiki ehitada tahawad, oleks see nüüd Eesti, Saksa, Weue, Notst ehk ühegi teise rahwa riik. Tahab siis „E. P." seesugust rahwuslikkust õpetajaid st itada, ja a r w a b „E. P. ' et need Eesti rahwale Wlbakstwad. kuna need ühegile teisele rahwale ei kõlba? /.E. P." kirjutab edasi: „Päälegi näitab kiri ise selgeste, et tema wistist ühe Saksa õpetaja sulest on woolanud. (Arwab fiis „Eesti Postimees", et Eesti õpetajad kirikus rahwasugude lahutust soowikstwad? Red.) Ülekohus aga on see, õpetajatele  ülepää süüks panna, et nemad mitte ühendamise, kogumise tööd ei wõi teha, et nemad mitte üksnes Issanda riigi lipu all ei seista. (Kõige suurem ülekohus on see, kui keegi oma arwamist teise kirja sisse kannab ja siis selle oma enese arwamise wasta wõitleb, nagu seisaks see teise kirjas. Seda aga teeb siin „Eesti Postimees.  Red.) Õiglane meel peab igal pool arwama, et kes õpetaja ametisse heidab, see seda wistist palamast armastusest Issanda ja tema riigi wasta teeb ja et tema elu ülem püüdmine peab olema, Issanda riigis kaswada ja Issanda riiki kaswatada. (Weike rebane! „Ristr. P. P. L." ei tõsta kellegi peale kaeblusi, waid palub aga, et rahwas omast õpetajast muud ei päriks, kui hingekarjast.  Red.) Meie tunneme ka mõndagi Eesti õpetajat, aga niisugust ei tunne meie mitte, kes oma waimuliku aineti kohust mitte kõige ülemaks ei peaks. (Weike rebane  ! KaS on stiS „R. P P L." ütelnud, et tema ..niisugust" Eesti õpetajat tunneks? Red.) Ka kogudused  tunnistawad seda see läbi, et nemad oma soost õpetajaid enestele soowiwad. (Ime, et nemad ka „oma soost" Õnnistegijat ei soowi! Red.) Ülekohus ja paha meel ütleb, et need soowid kihutamise läbi tõusewad; nad tõusewad loomulikult koguduse enese südamest. Sest fee on ju loomuline, et kogudused oma sugu rahwaft õpetajaid  enestele nõuawad. Igal pool ilma pääl, iseäranis misfioni töös, soowitakse, et rahwa enese keskelt temale õpetajad tõusewad, ja kus see sünnib, sääl edeneb töö õnnistuses. Seda on ka meie Eesti rahwale soowida. Aga otse meile ei taha Pühapäewa leht seda mitte soowida.  (Weike rebane waletab. Eesti õpetajate wasta ei sõitle „R. P. P. L." mitte, waid üksi „ra h wusliste" õpetajate wasta, olgu nemad ühest ehk teisest „s o o st." Red) Mikspärast küll mitte? Politika pärast ärgu pangu pahaks. Eelseisaw Pühapäewa lehe kiri on kõige selle pärast peenike politika kiri. (Ei, koguni mitte 1 See kiri on üks piits, millega Issanda sulased oma meistri eeskuju järel, templi teritajaid templist wäljaajada tahawad.  Red.) Kirjutagu küll, aga ärgu aetagu kawalat politikat.  Pühapäewaleht laidab rahwuslikka õpetajaid, see on tema arwamist mööda Eesti soost õpetajaid. (Missuguse  logika abil weike rebane seda teise „a rwa m i st" arutab, seda et mõista meie, ega ka teised, kellega meie selle kirja üle rääkinud oleme. Red.) Mikspärast? Wist sellepärast, et Eesti kogudused loomulist soowi Eesti õpetajate  järel omast südamest wälja kisuks ja et Saksa õpetajatel  nõnda lahkem lugu oleks; paremat põhja meie ei leia." Mis „E. P." Alesandri-kooli kohta kirjutab, seda jätame  siin ülespanemata. Juba enne oleme meie tähendanud,  et meie maakiriku, see on Ewang. Luth. usutunnistuse  kirikuõpetajad niikaua umbusaldusega selle kooli peale waatama peawad, kui selle kooli eestseisus ennast nendest parteimeestest ei puhasta, kes salaja ja awalikult selle meie maakiriku wast i seisamad ja seda meie maakirikut koolidest wälja wisata himustawad. Kes wõiks küll meie kiriku teenrite käest pärida, et nemad ise labida wõtaksiwad ja seda hauda kaewama läheksiwad, millesse mõned salanõu  u mehed seda meie kirikut matta himustawad?! Meil oleks lõppeks Eesti Postimehe" kohta üks tnngiw, tõsine sõna rääkida. Kõik rahwas on näinud, kuida erapolitika ja salapolitika mehed Eesti Kirjameeste Seltsi sisse üht kardetawat tüliwaimu kandsiwad, künni ses seltS lõhutud oli. „EeSti Postimees" astub kui nende rahuliste meeste hääl wälja, keda tüliwaim Kirjameeste Seltsist kihutas. Teiselt poolelt, ehk sealtsamalt .poolelt tahetakse aga tüliwaimu ka meie maakiriku sisse kanda. Seesama ..Eesti PoStimeeS" aga, kes Kirjameeste Seltsi lõhkujate wasta aStub, seesama aStub kiriku lõhkujate sekka. Sellest tahab näidata, kui ei wõitleks ..Eesti Postimees"  koguni mitte tillide ja tiilitegijate wasta, maid püüaks ..Sakala" asemel tiilitegijate peameheks saada. ~N. P. P. L." kiri on nii selge, et iga mõistlik laps sellest aru saab. Rahwasugudeft ei kirjuta meie kiriklik leht mitte sõnakest, waid üksi aga rahwuslisteist tagakihutamiStest.  millel Ristiusu kirikus midagi tegemist ei ole. Selle selge hallika-wee sisse kallab ..Eesti Postimees" oma „arwami st" mööda oma sogast „soo"-wett. „Eesti Postimees" püüab weet sogada, et siis ise selles kala püüda woiks. Waadaku ..Eesti Postimees" ette, et selle püüdmises kaelani muda sisse ei sattu! Muda sees elawad  werejänulised kaanid. Need imewad. ennast kergest inimese ihu külge ja imewad parema südamewere wälja. On parem weri wälja kurnatud, fiis peab ka kõige parem ja terwem ihu-loodus surma sülle langema. Seda pidagu  „Eesti Postimees" kõikumata meeles! Omalt maalt. Tallinnast. Selle kutsekirja peale, mida Linnasaadikute  walimifi ettewalmistaw toimekond meie lehe Nu. 39 fees ja Tallinna Saksakeeli aealehtedes kuulutas, selle peale oliwad Wiinakuu 1 pääwal umbes 300 kuuni 400 Tallinna kodanikku, igast sugust ja seisusest Kanutigildi  saalis, kokku tulnud. Kui ettewalmistawa toimekonna eesistuja Konsulent E. Erbe lahidelt walimise toimekonna otstarvet seletanud oli, fiis saiwad kõik ettepandud kindla ehk päris toimekonna liiked kõiki de hääledega üheksa hääle waSta. selles ametis kinnitatud. See toimekond on 36 liitest kokkuseatud ja need liiked on: Eesistuja Konsulent E. Erbe; Lihunikmeister G. Auger; Maalermeister J. Auner; Kohtuametnik  E. C. Bachmann ; Kaupmees Fr. Bogda - noff; Mõisnik ja majaomanik N. von Glehn; Redaktor E. Heubel; Wangihoone ülem Huth; Kaupmees E. J-o h a n n son; Konsul Andr. Koch; Redaktor Chr. Mickwitz; Maalermeister A. Rom - berg; Kaupmees Sahharoff, Kreditkassa ametnik G. Scheel; Kaupmees M. Schmidt; Tishlermeister C. Sporleder; Konsulent Adelheim; Konsulent  v. Antroposf; Raeherra Berting; Dr. Borg; Kaupmees Aleksander Brosse; Estermann  Fö ! sch ; Raeherra G. v. Gloy ; Kaupmees, Hartmuth; Raeherea Höppner; Estermann Wilh. Mayer ; Kooliõpetaja Monkewitz ; Kreis - saadik F. v. zur Mühlen; Kaupmees Niphardt; Raeherra Pfa ff; Lihunikmeister Siebert; Kohtuametnik  Tshernow ; Pagarmeister Wiekmann; Baron Wrangell Tohiselt; Pagarmeister Eyland; Kaupmees B e h r. Selle toimekonna peapüüd mine läheb senna poole, et niipalju kui wöimalik, endised Linnasaadikud uueste walitud  saaksiwad, sest et nemad selle ametiga juba tuttawad on. Ka püüab see toimekond walimifi sedawiifi juhtida, et üksi seesugused Linnasaadikud makstud saaksiwad, kes kõiki linna ühetasa omaS südames kannawad ju mitte üksi sena ehk teist linnajagu, kus nemad elawad. ehk kust nemad walitud saiwad. Kõik ühes igaühe eest jaiga ü k s k õ iki de e e st. see on selle toimekonna juhtsõna. Wahe-aeal on ennast Tallinnas ka parteiwaim walimise-asjus  kaunis käredest ilmutama hakkanud. Tuntud Linnanõunik Th. Jakobson oli juba 24 Mihklikuu pääwal walijate kouSolekut pidanud, kellest ennast üks era-toimekond,  Th. Jakobsoni juhatamise all kokku seadis. See toimekond nõuab igas wiides alewite-jäus ja mõlemis kahtes linualäus erasaadikuid, kes kui nende jagude eestseisjad  Linnasaadikute kogudes nende jagude tacwituSte eest koStaksiwad, millest nemad walitud on. Kui nüüd ka salata ei wõi, et iga linnajäu erasaadikud  nende jagude tarwitusi selgemini tunnekfiivad, kui saadikud,  kes kõige linna poolest walitud ou, siiS on teiselt pdolelt wäga karta, et nemad, üksi oma eratarwituste peale waadates, wiimaks kõige linna kasu silmast kautaksiwad.  Tuleks näituseks weewärkide üle nõuu pidada, fiis püüakfiwad iga linnajäu erasaadikud seda kasu oma erajäule  esiteks saata ja annakfiwad wast siis ettewõtmisele üleültse oma häält, kui nende tahmine täidetud on. Uht kululikku tööd ei wõi aga sagedast igas jäus ühe korraga ette wõtta. sest et linnakukkur nii kaugele ulatada ei taha. Nenda wöiksiwad siis wastarääkimiste ja kiuSte ajamiSte läbi awalikud tööd takistatud saada. Selle nõu järel langeks ka edaspidi ü k s linn seitsmeks jäuskonnaks,  kes sagedast küll hammastega ja küüntega üksteise wasta panekfiwad. Sellega saaks edaspidi see erakondlik waim suureks kaswatatud, mis üleüldist kasu silmast kautab,  kuida see kõige Parlamentide raske nuhtlus on. Uks ei seisaks fiis mitte enam kõikide ja kõik ei seisaks ühe eest, waid igaüks lööks oma erapillt. Kõik linnajäud ühtekokku on aga ikka üks linna kehakond, keS kõigiga ühes kahju ja kasu tunnewad. Kõige rohkem olekstwad pärast weel need üksikute liunajägude saadikud kimpus, kes oma kõikumata auusat kodaniku meelt alleshoidwad. Sagedast  peakfiwad nemad üleüldise kosu edendamiseks oma häält oma enese wolikonna erapüüdmiste maSta andma ja langeksiwad siis oma walijate wihkamise alla. Need asjad tarwitawad sügawat järelmötlemist. Saamad erakondlased  walitsnsele, siis on wäga karta, et Lmnasaadikute  kogud edaspidi ennast nii käredaiks waidlemise-kogudeks  muudawad, et tulusad nõund sõnakõlina alla lämmatud  ja maetud saamad. Kuida walitakse, see on pärast ikka wähem asi, pea-asjaks jääb ikka, keda walitakse. Peawad igast era>äust erasaadikud walitud saama, siis wõiks kord ka juhtuda, et ühes ehk teises linnajäus kõlwulisi mehi ei leita, kuna need teises jäuS matimata jääma peawad. Mõtelgu siis walijad rahulise meelega järel, kuida seda tähtsat tallitust kõige suurema kasuga korda saata wSuvad. Kõige pealt argu unustagu nemad mitte, et need sagedast kõige wiletsamad asjatallitajad on, kes kõige kõlawamaid kõnest pidada oskawad ja need kõige suuremad rahwarusujad,  kes kõige rohkem wabadust suus kannamad ja rahwale kõige rohkem tõutawad. —Tallinna walijate toimekirjad on ühes eraraamatuS, 84 lehekülje peal trükitud. Seda kirja on igas Tallinna raamatupoodis 20 kopika eest saada. Meie tähendame selle kuulutuse peale, mida selle kirja tarwituse üle selle lehe Nu 40 sees Linnakohtu poolest tehtud on. Saksakeeli „Peterburgi Zeitung" teab kirjutada, et maakonna kogud (Semstwod) Baltimaal pea seatud saaksiwad. Eesplaanid saaksiwad Vallimaa eesseisuste nöuupidamise alla saadetud, et niipalju muudetud saakfiwad,  kuida see Baltimaa eratarwituste kohaline on. Maakonnakogud oliwad tuntud „rahwasoowimiste" seas ainus asi, mille eest meie kosta wö isime. Need olekfiwad aga ka ilma nende kahewääriliste „rahwasoowimiste" tulnud. Tallinnast on ..Porjadok" pitka kirja M. Lindenbergi  protsessi üle saanud. Selle kirja järel oli Lindenberg  Mihklikuu 19 paäwal Manngerihti ees pitka kõnet pidanud, milles kaebtust „Kalewipoja Seltsib eesseisuse peale tõstnud, et see juba 6 Jaanikuu paäwal tema käest kõik Seltsi-raamatud ärawõtnud, milles nimelt ülespandud olnud, kuida mõisnikud ja kirikuõpetajad Eestlastele raskeks  teinud oma lapsi »Kalewipoja" kooli saata. Tema, Lindenbergi hoolekandmise läbi olekfiwad möödaläinud aastates 70 künni 100 last koolis olnud, selle aastal olla aga paljast 5 last sisse astunud. Nüüd olla aga tema waenlased ,Kalewipoja Seltsis" raamatud kõrwale saatnud ehk häwitanud ja tahta teda sedawtisi õnnetumaks teha. Kohtu ees hoidnud Lindenberg abikaasa  Elisabeth oma haiget lasi käte peal. Mõlemad kohtualused saawad selles kirjas oma wäljanägemise ja mõistliku kõne poolest ülewäga kiidetud ja silmanähtawalt püüab kiri Wenelaste kaastundmist nende wasta äratada. Ametlikude sõnumite järel on aga kirja sees nii suured eksitused, et seda wist koguni mitte üks pealtwaataja kirjutanud  ei ole. Pitkemat kõnet ei ole Lindenberg koguni mitte pidanud, waid üksi aga kohtu küsimiste peale kostnud. Mõisnikude ja kirikuõpetajate peale ei ole tema kaebtust tõstnud, waid üksi aga ,Kalewipoja" nüüdse eesseisuse peale, kes teda Seltsist wäljalükkand. Lindenbergi  abikaasa ei ole oma last kohtu ees mitte ise hoidnud ja see laps ei ole mitte haige j. n. e. Imelik on see kiri ka selle poolest, et kirjutaja Lindenbergi koolipidamisest kirjutajad, ja teda ühes asjas wabandab, mille üle ükski kaeband ei ole, mis koguni mitte kohtu all ei seisa. Et need poolpöörased ja täitsa pöörased kirjad, mis nii sagedast  xWalguses" seisiwad ja need kõned, mis se" järele Kalewipoja Seltsis" peetud olla, et need warem ehk hiljem seesugusele otsale winna pidiwad, seda wõiS igaüks ette näha, kellel kohtu seadused ja üleüldised seltslikud  tarwitused wähegi tuttawad on. Õiguslikust seisuxaigast  ei wõi meil asja olla, Lindenbergi eest kosta. Ühe näituse peale peame meie aga kahetsetes tähendama. See on see, et just need, kelle waimus ja kelle nõuu järel Lindenberg oma asju tallitas, nüüd ennast kõige käredamast tema wasta tmmistawad ja ennast tema kulu peale puhtaks pesta püüawad. See woib omast kohast „iark" olla, aga anus ei ole see mitte. Meie mõtte järel ei ole Lindenberg omas raskes eksituses muud midagi,  kui selle suurustawa tüliwaimu laps, mida teiselt poolelt äratati ja suurekä kaswatati. Nende kurwa ja kardetawate rahurikkumiste üle Wirumaal, millest juba enne lühidelt kirjutasime, on nüüd ametlikud sõnumid tulnud. Leikusekuul oliwad ennast mõned Jmastu mõisa wabadikud M. Lindenbergi juures kroonu alla" kirjutada lasknud. ..Hingemaad" oodates oliwad nemad siis oma kaubeldut heinatööt mõisas tegemata  jätnud ja ei tulnud ka kutsumise peale, seda tööd tasuma. Ka Hakenrihtri käsu peale ei tulnud nemad mitte, ja oliwad kord kutsuiat kohtuteenrit peksnud. Ko-