Mld. „Mina ei näe sääl muud kui puid ja pöesaid, nagu majalgi igal pool." „Ja ometegi peab jürw siin ligidal olema Augustin," wastas Natti. „ Niisugustes asjus ei eksi Jndianlane iialgi. .' Astume ligemale waatama." Nemad laksuvad nüüd edasi ja arwata sada sammu paksust võesaskikust maewaga oliwad läbi pääsnud, seisiwad naad korraga järwe ääre pääl. Hiilgaw päikesMkuju paistis mee pinnalt wasta, mis nöndagu kristalli klaas. pilt, mis säält nende silmi paistis, oli nii arwamata ilus, et Augustin ja Natti seda nähes häält tegiwad, nagu oleksiwad naad äkiste kohkunud. Kuhu poole silm maatas, sääl nägi ta tasakesti lacnctawat selget mett, mis metsast naagu haljendamast aiast ümber oli piiratud. Mets oli nõnda paks sa rohke, et sa kuskil pool mähet ega teed ei näinud. Umargused mäeharjad, mis laenete kombel järwe äärest maa poole kõrgemaks  tõusnvad, oliwad kõik halja metsaga, kui rohelise maipaga kaetud. Kõige selle üle oli helesinine taewa wölw lautatud, kust päikene oma hiilgawat maigust paista laskis. „Õb imet! kuis ilmrüäkimata ilus ja armas N Nudis Augustin, kui ta sügama inusmllcmiscga tükk aega wagusi õli seisnud.' 'Na iee on see koht, kus ma tulewikus elama? See on see kallis maatüki- kene, mis ma omaks wöin nimetada? Tõeste see. on üks omandus, Nlille pärast üks kunningasgi  minu wasta kade wöiks olla! Kui aga miimakS Tahkotah eksinud on, Natti! Mull oleks wäga raske siit ära lahkuda ja töise koha pääle elama asuda, kus niisugust ilu leida ei oleks!" „Eksitus on siin wöimata," wastas Natti, kes terawa silmaga käik ümberkaudsed kohad läbi oli uurinud. „Siin on tõeste see järw, mille ääres sinu omandus peab olema. Siin on ka need mäekingud ja mäed, mis kaardi pääle on üles tähendatud, ja päälegi meel üks Jndianlane, Augustin see ei eksi niisugustes asjus iialgi. See krunt ja maa on waidlemata sinu oma ja ma rõõmustan wäga, et see nii ilus on. Siin wee äärel, mägede kaldal, halja metsa all peaks küll armas elada olema." „OH siin on ju päris paradiisi aed," hüüdis Augustin. Kudas saab mu ema õnnelik olema, kui tema seda imelikku iludust  näha saab, ja kudas saamad mu õed rõõmustama! Natti, siia selle koha päale wötkem majasid ehitada." „Mina arwan ka, et meie seda tööd siin küll wöime ette wötta," wastas Natti. „Puuduft ei ole meil siin mingitsugust karta. Järw sibiseb ja kubiseb täis kaladest,  räägib Tahkotah ja teda meest wöib uskuda, metsas on linde ja elajaid küllalt, mis üks tubli kütt ilma suure waewata kätte saab, maapind näikse silmnäu järele arwata wiljakandja olewat. Meil ei puudu siin praegus muud midagi, kui riistu põlluharimise  ja majaehituse tarbeks ja mis meel kõige tarwilisem asi on, rahuleping Indiani rahwa suguarudega, kes siin ümberkaudu elawad. Seni ajani, kui meie selle asja poolest mitte üsna kindlad ei ole, ei tohi sina oma ema mitte siia tuua, Augustin." „Aga miks siis see Inglaste kants peaks olema, mis kolm tundigi siit kaugel oi ele ? Kas sääl sees, elawad söamehed mitte ei jõua meid kaitsta Jndianlaste eest, kui need peaks tüli meie wasta tõstma?" „Sina ei tunne meel metsmehi öiete!" wastas Natti. „Enne kui sa nende kurja nöuu weel aimadki, on nemad ju sinu kallal  ja kõik wasta panemine oleks asjata, ja kõik abi jääks hiljaks. Ei, ci, Augustin,  enne kui sa Jndianlastega rahupiipu  ei ole suitsetanud, ei wöi sa sellc pääle mõteldagi, et sa siia kohta elama asud. Tule, läki nüüd Tahkotah juure tagasi. Tema peab meie terwitamise oma suguwendade külasse wiima." „Kas arwad sa, Natti, et Judianlaiet ka meie saadikut lahkeste was:a ümwe.t wötma?" küsis Augustin kabrlaieli. HZärg jääb tuler.m.) kasuks tuleb, ja laskmad pärast aega mööda minna kuni wiimate ometi kallimalt ostwad, ehk kohast wälja lähemad. Ometi näitab, nagu oleks wiimseil  aastail üks pisuke koidu kuma rahwa pähe tungimas olewat, sest juba siin ja sääl mõnes maldas hakawad üksikud peremehed oma kohti ära ostma. Palju kaebtust on laialt kuulda, et raha ostmiseks puudub. See ei ole ka mitte male, mitmel ei ole tarwiku rendi rahagi käe pärast, misga ta siis päriseks peab ostma? Niisugune raha puudus ei ole kõigile mitte põllu häparduse ajalehe ostmise, wöi tule kahju läbi tulnud; watd mee kahju läbi on raha puudus iseäranis mitmes paikus ennast laiale lautanud, et kiriku majade parandamise raha, kui see ka mitte 30 kopikat tais ei ole, mittu kuud peab küsitama enne kui maksetud saab; jah suurt mee kahju on meie raha puudunikud rohkel möödul kannatanud! ja paraku Jumal, niisuguse mee kahju, millel kange muna hais juures on!? Sest asjast kõneleme teine kord, teises paikas. Tartu ülikoolist kuuleme, et senna selle aasta hakatuses üliöpijaid on juure tulnud 116 noort meest. Neist studeeriwad 16 theologiat, 23 adwoknadits, 4 diplomaadiks, 42 tohtriks, 14 apteekriks, 2 mana keelte tundjaks, 4 wördlemate  keelte teaduse tundjaks, 2 poliitilise ökonomia ja riigiteaduse tundjaks, 3 ajalou tundjaks, 3 matemaatikat,  1 lahutuse kunstid, 1 ökonomiat ja 1 tchnologiat. Ühtekoru on üliöpijate arm praegu 1530 (minema aasta oli 1431). Neist studeeriwad  202 theologiat, 265 kohtu seadust, 765 rohtude  teadust (652 tohtriks, 113 apteekriks), 184 ajaloulist teadust ja 114 wiisikamatcmaatikat. Tartu koolmeistrite seminarisse oli selle aasta hakatuses 32 noort meest sisse pakkumas olnud, neist teinud 6 eksami ära, 7 tüki peawad uueste eksami tegema ja 19 kulunud koguni läbi. ...... Rskwerest kuuleme, et sääl kolm hunti üht tütarlast tagaajanud, kuni see nnimaks wäsinud  uimaselt maha langenud. Hundid tulnud lapse juure jänud sinna seisma. Selle pääle juh- iunud warfi üks teekäija tulema, kohutanud metsa loomad minema ja päästnud nenda lapse surma hädast. Rakwere poolt kuuleme waimulikude asjade walitsuse poolt, et sääl Juutidele on luba antud omale kirikud ehitada. Riiast. „Rishski Westn." teatab male raha tegijate ülesleidmisest nõnda: Maja omanik A. S. kelle elumajas ja küünis kõik sugu riistad wale paberi ja hõbe raha tegemiseks on leitud, on üles annud, et tema raha tegemisesse ei ole puutunud, ei ka neid laiale lautanud, et ta aga küll on teadnud, et temaga ühes elanikud F. ja U. tema majas seda on toimetanud. Wene maalt. Prantsusemaalt. Neil pääwil sündis Parist  linnas imelik ja suur waidlemine, missest palju Prantslasi osa wötsid. Kuulge, mikspärast: Parist linnas olnud tänini see kena wiis seaduslik,  et iga maja pidaja oma toa pühkmed, kui tuba pühitud sai, pidi uulitsa pääle wälja wiskama.  Senna pühkmete kallale tulid siis naru otsijad päris warese wiisil, tuustisid pühkmed laiali, wötsid mis wähegi naru moodi oli, kaasa ja läksid ruttu minema; kui sell wiisil wäike puin närusid koti soppi ehk põue oli korjatud, siis läksid paberi wabriku ja müüsid sääl ära. Korraga tuli linna walitsuse poolt maja pidajatele  käsk, et keegi ei tohi pühkmeid enam uulitsa pääle wälja wisata; waid peawad öue pääle ukse körwale üht kasti selle tarwis tegema, kuhu sisse pühkmed wisata, säält peawad seks seatud  woorimehed neid ära wedama. See käsk ei näita meite meelest midagi tähtis , ehk palju wäärt olewat, aga Partsis tegi ta palju kära ja rahwa liikumist, sest selle käsu läbi jäi sääl pääle 20,000 inimest ilma leiwata, need kõik olid pühkmete seast naru otsijad, kes nüüd öue päält pühestega ei lubatud tolmu teha, ja sellepärast  „tühi toob tüli majast." Naru otsijad  pidasid pitkad koos olikud, wötsid wöimalikud  wägewad otsused, kudas elu korda selle uue käsu takistusest päästa, ja miimne nöu oli ste et linna walitsusels palwe kirja sisse anda, kus palutud saab, seda uut käsku tagasi wötta ja et toa pühkmed endisel wiisil iälle uulitsale saaks wisatama, kus naru und enne käbi woiwad otsida ja siis uulits puhtaks tehakse. Kuresaares on „stlle asja run poolest" teine seadus. Auftriamaalt. (Kole kosilane.) Tüdrukute tapja Hugu Schenk'i annab aja lehtedel oige rohkeste  aga koledat materiali. Kohkudes loeme tema hirmsaid tegusid, kuida tema teisi sest elust on ärasaatnud.  Üht ainust lugu tema tegudest awaldame siin. Tema ehitanud ennast peenikse riietega ja teinud ennast üheks raudtee ametnikuks (inshinör) ja kosjanud üht tüdrukud teise järel ja tahtnud iga ühte neist ära wötta. Nõnda olla tema üht köögitüdrukut, kelle nimi KeLterl, kosinud. See tüdruk oli oma teenistusega head raha korjanud» mida Schenk oli tääda saanud ja seepärast teda lubanud ära wötta. Ühel pühapääwal kutsunud ta tudrukut Wiini linnast wälja üht jalutamist tegema. Raudtee pääl läinud nemad ligedama jaamani, säält metsa jalutama. Tüdruk, kes juba mitme aasta eest oli arwanud enesel mehele minemise aja käes olewat, ütles nüüd: „Ma armastan siud wäga, ja kui sa mind maha jätad,  siis teeksin ma enesele otsa pääle." Schenk ütles naerdes: „OH sina ei oskagi enesele otsa teha." Tüdruk wastas: „Küll oskan, ma hüppan  mette ehk lasen ennast rewolwriga maha." Schenk mötnud rewolwri taskust wälja ja öölnud : „Sa ei ole meel rewolwrit näinudki, maata niisugune  ta on." Schenk pannud rewolwri ochn otsa ete ja näitanud kuida ennast peab maha lastama. Tüdruk ehmatanud ära ja ütelnud: „Ära last ennast mitte maha!" Schenk wastanud:  „Ei ole laengus, katsu, kas osfad ennast