Weske Soomekeele ettelugemist kuulnud, ja kõik Toomekeele  wana-aja ja muud tähtsamad kirjad, kui ka need, mis Jung nimetab, on meil tuntud. Aga meil ei ole mitte õigust, ennast sellepärast ei keele- ega wanaaja - uurijaks nimetada. Abja koolmeister Jung teeb aga seda. Wana-aja ehk keele - uurijaks wõib ennast üksi see nimetad, kes seda uurimist oinaks elu üles andeks on teinud. Dr. Aspelin, kelle puki peal Jungstl anu oli sõita, on niisugune wanaaja  uurija. W. Baer, kelle kirjad Jung töiste Baltia Saksa „wanaajaunrimise" kirjadega ühte loeb, on kuulus loomuse uurija. Mis tahab Jung selle kuulsa loomuse uurija (Baerst) kirjast: „Der vorgeschichtliche Mensch" oma riiete seletuseks wötta? Soome uurijad on wiimsel ajal kõigest, jõuust tööd tegema hakkanud, et näidata, et Soomesugu rahwas mitte wanal ajal madalama hariduse järje peal ei seisnud, kui Gootlased Sakslaste sugulased. Soomesugu rahwas, seda tunnistab ka ajalugu, oli jo siis haritud rahwas  ja kandsiwad musta kuube/kui Sakslaste esi-isad weel ilma riideta oliwad ja tõpra ja härja nahka kõige sarwedega  enesel kuue asemel seljas kandsiwad. Sakslased ja Rootslased õppisiwad wana Eestlaste ja Soomesugude käest riideid tegema aga mitte Eestlased nende käest. Uuema aja riided aga ei ole mitte Saksa, waid enamiste Prantsuse ja Inglise moodid. Meie oleme, kui J. Jnngstga rääkisime, ikka kuulnud, et tema iga „sügawamat" juttu Segatud- Saksakeelega-Eestikeeles räägib. Ka siis, kui ta Wiljandi Põllumeeste Seltsi maja ehituse wastu sõdis ehk C. R. Jakobsoni ettewõtmisi teutas, ei saanud ta ilma Saksakeele pudita, mis ta ise aga wäga puudulikult räägib, läbi. Sellepärast mõjutab jo tema ka „Olewikus" oma pealiskaudseid  Baltia kultuura mõtteid „blitz wenig"-ga. Tema „teadus" „ei laskwat waletada, aga „Walguses" wõiwat eksitusi ette tulla." Siis kirjutab Jung: „Auustatud Eesti wennad! Hurjutagem endid tõele aun andma, kui see ka just moka järele ei ole, ja ärgem püüdkem palja meelitusega  kedagi auustada, kui sellel tõepõhi puudub." Meie arwame, siin räägib „Tallinna Sõber". Kas Eesti rahwas siis ennast alles harjutama peab, tõele auu andma? Eesti rahwas wihkab walet ja sellepärast seisab ta just kahepaiksete  wastu, kes oma walega jo nii kaugele lähemad, et neil ükskõik on, mill wiisil nad waletamad. Järgmistes lausetes,  miska Jung teadmata ise üles näitab, kuida tema Baltia meele ja Saksakeele mängis on, teeb meile selgeks, missuguse „wanaasjade uurijaga" meil tegemist on. Jung kirjutab: „Mina tahan praeguste ehk weel mäletawate rahwa riiete üle ühe weikese raamatu kirjutada, mis kui üks tükk wanaaja teadustest (kuulge! Toim.) peab seisma jäema." Selle tarwis olla temal üks palumine Eesti agarate noorte meeste ja neidude poole. „Kirjutatagu mulle ütleb Jung Wõru, Tartu, Wiljandi, Põltsama, Laiuse, Alutaguse  ja Wiru, Järwa, Harju, Lääne, Muhu, Pärnu, Noarootsi,  Pakri, Wormsi, Hiiu, Saare, Suure-Jaani kihelkonna mailt, missugused tänised Eesti rahwa riided nimelt seal on olnud, ehk mis wanemaist aegust mälestatakse, aga nüüd enam olemas ei ole, nõnda kõik ehted niiheasti riidest kui metallist, ja ka mis nende nimed on" pange tähele! „kui wõimalik Saksakeele nimetusega, sest et muidu ette wõib tulla, et siin kohas ei teagi" (kes ci teagi? Jung? Toim.) „mis töises ühe asja ehk riide nimi on." Kuulgu nüüd iga mõtleja inimene!  „Wana-aja uurija", kes ka „kõik omamaa muuseumid  olla läbi uurinud", ei teagi, mis ühes ehk töises kohas ühe asja ehk riide nimi on Eestikeeles. Ja et heasti Saksa ehk Saksa sugulaste Rootsi nimest saaks, sellepärast saadetagu  Abja koolmeister Jungstle kõik need asjad. „kui wõimalik  Saksakeele nimetusega!" Siin peame küll ka Saksa manasõna meele tuletama: „Kingsepp, jäe oma liistude juure", ja Jungstle: „Opetage ilusaste ja hoolega walla lapsi ja ärge wusserdage „teaduse" nime all asjade sekka, mida Teie amet ega Teie aeg ei ole Teile lubanud põhjalikult  tundma õppida, meel wähem ära uurida. Meie ja Eesti rahwas wõime tõeste loota, et peagi mõni Soomlane ehk Eestlane, kes niisuguste asjade uurimisi omaks eluülesandeks  teeb, saab wana asjade saadetustest soowima, et nad wõimalikult puhta Eestikeele nimetustega uurija kätte saadetakse.  Uurija peab ise ümber käima ja asju uurima, nagu nüüd vr. Weske meie keelt on uurinud, ja siis saab wõimalikult wähe wõeraid nimest asjade peale tulema, ja meie Eesti endiste riiete nimed mitte nüüdseift uutest nimedest  kõrwale surutud, nagu Jung märatseb, et ta Eesti sõna „ kaelus" maha jätab ehk teda ei tunne, ja Saksa sõna „krae" selle asemele paneb. Wiimne näitas temal wist „kultuur" sõna, ja sellepärast „eesõigusline." Jungstgä meie aga enam ei taha rääkida, sest tema ei ole uurija." Viljandimaalt. Helme kihelkonnast. Meil Tagepera walla W. talus peeti 8. Märtsil pulmi. Lõbusa pulma jutude järele tuli ka jutt Aleksandri' koolist. Nimelt rääkis T. mõisawalitseja A. M., et tema rõõmuga ajalehtedest olla lugenud, kudas Eesti rahwas igal pool meie ümber Aleksandri kooli tööst elawalt osa wõtwad, aga meie pool ei kuule sest meel ühtegi. Meie oleme ka Eestlased, ja meilegi tuleb Aleksandri kooli tarwis, sellepärast on ka meie kohus sellest tööst osa wõtta. Teeme hakatust! Sellepeale pani kõneleja esite 1 rubla ja maata, asi läkski. Tema järele paniwad 4 meest igaüks 1 rubla, ja töistest wähemaist andjatest tuli kokku 3 rubla; summa 8 rubla Aleksandri kooli kasuks. Raha sai Helme abikomitee kätte ära antud. Tänu auusa mehele hea ettepaneku eest! Olgu see äratuseks töistele,  kes sarnasid pidusid peawad. Mull on Wirulasele midaga ütelda. See ajaleht on kui meie kihelkonna teutajaks loodud; ta ei ole sest weel küll saanud, et ta omas  numbris  meite koolisi koledal näul püüdis maalida, maid nüüd katsub ta numbris üht uut hoopi meie rahwale anda. Seal tirjutao tema: „K. mallal ella üks halbikene üllamas; ta pidawat rahwale weidraid kõnest, kiitwad Tallinna Sõpra pühaks raamatuks, Morandu Morandiinit niisamati ja jüngrid olewat  temal küllalt." Kas see ei ole eht jesuiitlik tegu? Esiteks teatatakse koolisi, sest kus koolid wiletsad, seal on rahwas rumal> ja siis üteldakse alles julgeste, et ka selle kõige halbima halbile rahwas malmis on jüngriks heitma! Mina omalt poolt ütlen ja wõin kui tarwis ka tunnistuisi anda —: K. (tähendab Kõo) wallal on küll üks halbikene hullamas, ja nimelt seesama Wirulasesse teotama kirjade saatja, mine kui tarwis keda igaüks kes tahab, lihaliku silmadega näha wõib; aga jüngreid ei ole tall ühtainustki. Kaks eksemplari Sõpra ja niisama palju Sahkajaid  käib ilma tellimata ja hinnata meie kihelkonnas.  Viljandimaalt kirjutatakse meile, et seal P. kihelkonna L. walla metsawaht 12. Märtsil, kui kange lume tuisk mõllatz, metsa waatama läinud, kus temale üks puuwaras puu koormaga wasta tulnud. Metsawaht tahtnud hobust eest ara wõtta, aga selle omanik ähwardanud teda kirmega surnuks lüüa, kui ta seda julgeks teha. Metsawaht pärinud kirmest pandiks, aga waras pole seda annud, waid wõtnud ohjad pealt ära ja pakkunud neid panti, mis metsawaht  mitte wasta ei wõtnud. Seal wiskanud puuwaras  ohjad metsawahile kaela ning kägistanud ta kõri kinni. Metsawaht langenud uimaselt maha ning tahtnud appi hüüda, aga kurjategija toppinud ta suu lumega kinni ning püüdnud ka kässa nööriga köita. Metsawaht olnud tugewam, pannud tugewaste wasta, ning kui hobune waheajal juba tükk maad edasi olla läinud, tõmmanud waras wiimaks ohjad ta kaelast ära, jooksnud hobusele järele ning pistnud plagama. Metsawahi tunnistuse järele olla waras ühe läheda talu sulane A. T. ja alles 19 aastat mana. Asi olla kohtu kätte antud. Pärnust. Mõne nädali eest ilmus Teie lehes meie tutwa Eesti kirjaniku L. Suburg'i kirjatükk, kus ta mõnusa näitustega mõne Pärnu linna alama tütarlaste kooli elu ja õppetamise wiisi laitis ja koolitajaid läbirääkimisele kutsus. Mina usun, et iga mõistlik Pärnlane ja laste kaswataja seda üleskutset heameelega ja rõõmuga on teretanud, kellel wähegi meie mõne alama linna tütarlaste kooli elu ja olu tuttaw on ja parandamist soowib. Seal astub aga üks kahepaikne, jah mina olen sunnitud teda nii nimetama, sest et ta wähema kui tähega oma nime ei ole awaldanud, käredal ja jämedal wiisil Pärnu Saksa keele ajalehes ühe koolipreile  eest wälja. Ilma et see inimene, ta oma ütlemise järgi, enne ajalehti on lugenud, istub ta maha ja hakkab suurt waidluse kirja kirjutama, aga kirjast on pitk ja alw laimduse kiri saanud, nagu seda sellelt tõisite nõuda ei wõi, kes walgust põlgab. L. S. on õiete teinud, et ta selle laimduse kirja peale ei ole wastanud. Laste mammad aga, maalt ja linnast, saamad kõige paremine tegema, kui nad oma tütred sinna kooli miiwad, kus nende rahwause ja keele peale mitte põlgdusega ei maadeta, ega lastele ette ei wisata, maid kus lapsi juhatakse wõera keele õppimise juures ka oma armast ja kaunist Eestikeelt ja rahwast auustama. Selles tükkis on minu arwades, Pärnu linna koolitajannä L. Suburg rahwa usaldust küllalt ära teeninud oma raamatute: Liina ja Maarja ja Eewaga. «l. li. Pärnumaal Tori kihelkonna Taali mõisa maade peal peetud hiljuti, nagu meile teatatakse hundi jahti, kus üks emane hunt, kellest suur suguwõsa oleks loota olnud, jahiliste ja rahwa rõõmuks maha on lastud. Tartust. „Wanemuine" laulu selts on töistele sarnastele seltsidele ühe kirja saatnud, milles ta neid „Cesti näitlejate Ühendusele" kutsub, ning selle ühenduse põhjusmõtteid omalt poolt teatab. Ühenduse  otstarbe on näitemängu tükide ja nende etendamise  ehk näitlemise edendus. Asi on omalt kohalt wäga tähtjas ning saame sellest edespidi pitkemalt rääkima ja oma mõtteid ja arwamesi selle kohta awaldama. Riiast. „Ztg. f. St. u. Ld." teatab, et rewideeria  senator herra salanõuunik Manassein kolme oma ametniku saadetusel Walka on ära sõitnud. Sellesama lehe sõnume järele on Liiwimaa kuberner, kammerherra Schwitsch 10. Aprillil Dünaburgi raudtee  peal Woronesh'i kubermangu oma sugulastele wõersile reisinud. Walga maakonnast saime järelseiswa kirja, millele meie, et tal oma jagu mõtteid sees, mitte ruumi ei taha keelda. Kiri käib nõnda: Auustatud Sakala toimetus! Terwe Eesti rahwas on praegu õnnelik ja rõõmus kui mõrsja, kes igatsusega seda päewa ootab, mill oma armastud peigmehega iga meste ühentatud wõib saada: kuhu silmad pöörad ehk kõrwaga kuulad igal pool walmistakse õhinal meie armulise Keisri kroonimise püha wasta, et seda päewa nõnda auusaste ja rõõmsaste pühitseda, kui iganes wõimalik. Kõige waesemal töölisel särawad silmad ning läikiwad  paled südamelikus rõõmus, kui selle suure päewa kaunistuse ning lõbustuse üle kuuleb nõu peetawad, ning ta ohwerdab rõõmuga oma kitsast ajast ja kasinast warandusest, et seda päewa weel järel tulema sugule mälestuseks pühendata. Siin Koiwa-küla kohtumaja ja Karula Kreeka õige-usu kiriku juures saiwad juba minewal aastal Augusti kuul meie Keisri kroonimise mälestuseks kõrged lipu wardad püsti pantud,  kust edespidi igal kroonu pühal lipud lehwitadeS rõõmu pidiwad awaldama. Praegu Valmistatakse igal pool Wene riigis ühel ehk töisel wiisil tähtja päewa wasta ja wistist saab ka iga Eesti wald ja talu sel päewal täielikus pidu ehteS olema. Ka Walga linna Eestlased on nõuks Keisri kroonimise pühal üht awaliku rahwa pidu laulu, kõnepidamise, näitemängu ja pidusööma-ajaga ära pidada.. Selle pidu korda seadmiseks on hulgast meestest kommisjon kokku astunud; kommisjonil on presidendiks Walga Kreeka õige-usu preester herra Karsow. Et nimetud waimulik herra juba ennegi siin rahwatikuS töödes nõu ja teuga abiks on olnud, seepärast tohime loota, et tulem pidu täieste mõnus ja rahwalik saab olema. . Nagu loota, saab Eesti rahwas sell suwel rõõmu päewal wiimase hingeni pidu rõiwiS olema, ning palweid oma kalli Keisri eest kõige kõrgema trooni ette kandma. Pidu ja rõõmu päewad lähwad aga ruttu ja lennates mööda ja kui meile neist midagi nähtawcch mälestust järele ei jäe, siis' nagu poleks neid olnudki. Kas Eesti rahwas peab ühes pidu rõiwastega selle päewa mälestuse warna panema? Ei, see ei oleks sünnis! Aga mis peaks siis Eesti rahwas selle kalli päewa mälestuseks asutama? Meie Aleksandri kool, keda nenda kaua suure waewaga  asutame, on ikka alles pooleli ja tarwitab oma suurema plaani järel enese ülespidamiseks ka suurema summa raha. Wistist saaks Eesti rahwal wõimalik olema, selle päewa mälestuseks nõnda suure summa kokku panna, et „Aleksandri kool" oma tööd täie jõuga peale hakata ja edasi teha wõiks. Eesti ja Liiwimaal Eesti jauskonnas on kokku peale 1,100 walda; kui iga wald oma suurust mööda: wähemad wallad 25 —50 rub. ja suuremad 50 —75 rub. meie nõnda suure igatsemisega oodatud Keisri kroonimise  püha mälestuseks määraks, siis oleks meil korraga 50—60 tuhat rubla koos. Eesti rahwas oleks oma Keisri kroonimise päewale auuwäärilise mälestuse pannud ning selle töö raskus ei oleks nimetamise wäärt. Meil saab ometi wistist igas maldas üks mees olema, kellel tahtmist ja osawust oleks, seda asja wolikogudele ette panna, et seda otsuseks wõiksiwad teha, mis wistist sündima saab, kui asi wähegi õigel wiisil saab ette pandud. Muidugi  ei sa ka see mitte ühtegi õiglast ega mõistliku isamaa sõpra Aleksandri kooli kasuks töötamast takistama,  et praegu peakomitee presidendi Hurti ja abikomiteede  wahel käre tüli walitseb. Seda kooli ei ehita mitte Hurt oma rahaga ega iseenese tarwitusekS, waid teda ehitab Eesti rahwas oma rahaga enese tarwituseks. Siis ei wõi küll mitte rahwas ses asjas Hurti tahtmist teha waid Hurt, kui wiimast usaldust ei taha kautada, peab rahwa tahtmist tegema. Kus Hurt järele oleks pidanud andma, rahu ja ühendust nõudma, seal on ta nüüd oma „ awaliku" kirjaga õli tulesse walanud ja seega wist ka oma pilli lõhki puhunud. Hurt ütleb küll, et need mitta rahwast wolitud mehed ei olewat, kes teda lahti ütelnud, aga eks saame näha, kui palju tulew koosolek  talle selle üteluseks õigust annab! Hurt kässeb ennast kohtu kaebata! kena! rahwas laseb teda oma teenistusest lahti, kui ta talle enam ei kõlba. Kui ta arwab, et talle ülekohut sünnib, kaebaku tema. Hurt on seaduse raamatute ümber panija: niipalju ta wist ometi seadust peaks tundma ka. Lääne maakonnast. Palwe ja soow. Kõige auustamisega soowime meie Kullama kihelkonna Eesti Aleksandri kooli abikomitee oma isamaalised palawad ja alandlikud palwed Lääne maakonnas iga auusa isamaa poja ja tütre tundmisele awaldada. Sest meie oleme nõuuks wõtnud eestulewal suwel Nelipühi wiimasel  pühapäewal, 7. Juunil s. a., ühte näitemüügi