weel kirjas 39. sees: „Miks tormab niipalju inimesi  Sakala järele?"), annab ta nüüd omas K° 40. teada, et ta „Sakala" toimetajat kohtu kätte tahab anda, ehk küll „Sakala" temaga ikka wäga pehmelt ümber on käinud. Selle kuulutusega on A. Grenzstein  näidanud, et ta üks õige ja täieline Baltlane on, kelle Võitlemise wõim „Postimehes" juba otsa on lõppenud ja kes omas kõrges kiikumas seisukohas ka sääskede aiwastamist oma ligidal enam ei salli, ehk küll ise ülewal turutrummi lõhub, et maa all põrub. See ei ole mitte üks wahwa tegu, kulla mees, mis Teie nüüd teha tahate! Et A. Grenzstein'il enesel seal juures „ püksid tuhka sõeluwad," nagu rahwa sõna ütleb, tunnistab see lugu, et ta ise selles U 40. sees jälle Eakalale „ lausa malet" ette wisates, seda sõna, Saksakeele „kleines Versehen" see on: weike eksitus kohe ümber tõlgib. Wist kartis ta, et Sakala  Väljaandja ka nüüd tema peale saaks kaebama ja tahtis nõnda oma laimduse tähendust ette Vähendada.  See on niisama naljakas, nagu ütleksime meie praegu A. Grenzstein'ist, et wa' turutrummi turunaiseks  ja siis Saksakeele seda „kleiner Engel" (see on: weike ingel) ümber tõlgiksime. Ei, kulla mees, Teie kartus on ilmaaegu, meie Teie peale kaebama kohtu ees ei lähä, sest meie kohus on rahwas. Et aga Teid rahwas hukka mõistab ja Teie tarkus nüüd täitsa otsas on, siis veate kobtusse kaebama ja sellest ainsast Viimasest wärawast weel wälja lippama. Teie olete kõik teed ära katsunud: iseenese kiitus. Sakala laimamine, maletamine n. n. e., kõik ei ole ühtegi aitanud. Ka omas Viimases numris kiidate iseennast, üteldes: „Tema (Sakala) Vastalised on kõik auusa meelega inimesed." Ka omas Viimases numris laimate  tõisa. Aga see kõik ei mõju enam; nüüd hakkate uut teed käima, kus rahwas Teid enam ei näe: Teie kaebate kohtusse. Tehke seda õige ruttu, mne kui awalikud kohtud tulewad, sest siis oleks ka see tee Teie tiisikuse haiguse käes olewa jõuu ja mõistusele ilma kasuta! Ka elementar-koolmeister G. Blumbera lubgb VälsaandA^peUe"M"Ma^MMU^,M^uÜik kaitseja" kohtus kaemata, meie sõnadele, mis I)l'. Kreutzwaldi  waWn?amiseks ütlesime, oopis töise tähenduse andes, kui neil on. Astugu ka see hea mees õige pea ette, et igamees ära näeks, kui „ auusa meelega inimesed" meie Vastalised on. Ehk räägime siis sellest „auusast meelest" edespidi ka ajalehes natukene enam. Kõikidest neist asjadest paistab aga selgeste ette ära, et A. Grenzstein ja Harry Jannsen oma Eesti Postimehe pilli niisama lõhki saawad ajama, nagu N. ömdenberg Walguse pilli lõhki ajas. Tartu Eesti Seitungi redaktor Adam Aint annab "selle 'kehe teada, et teda Liimima hoowikohus nende mõtete pärast, mis ta 9. Webruaril 1880 oma ajalehe 7-yms numris awaldanud,  kuue kuu veale wanai-trabwi alla mõistnud ja tema seda trahwi praegu ära peab kandma.  Redaktor  A. Aint oli paraku mitmesuguste tagakiusamist? läbi nii waeseks saanud, et ta oma protsessi edasi ei jõudnud wedada. Tema abikaasa ja lapsed on suure Vaesuse ja häda sees. Tartu suurekvoliVr....O^MeykoW' olewat ennast "rektori ametist lahti palunud, nagu „Neue Dörptsche Zeitung" teada annab. Postimees" awaldab omas wnmastes nummertes üht kirja, mis ta Soonte ajalehest „Valvoja" ümber pannud, kus J. W. Januseni  kui ainust tähte Eesti kirjapõllul, kes 20 aasta eest tagasi läikinud, auustab, ilma et ta vr. Kreutzwaldist  midagi teaks jutustada. „Eesti Postimees" wõtab nüüd ka seda kirja enesele abiks, ilma et ta selle peale mõtleks, et ka Soomemaal Soome rahwuse  partei kõrwal Rootsi sõprade partei on. Meie tuletame siin meele, et jo minemal aastal Soomemaa  ajalehtedes üks jagu sellest kontraktift ilmus, millega J. W. Jannsen oma ajalehe tööd tuntud kombel ära olla müünud ja et Soomlaste poolt J. W. Jannsenile tema juubeli-päewaks mingisugust õnnesoowi  ei tulnud. Riiast. Liiwimaa kubernäri herra on 2. Oktobril Peeterburgist tagasi tulnud ja kubermangu Valitsuse jälle enese kätte wõtnud. Semstwo Balti kubermangud esse. Nagu meie'minemas^ ajalehed jutustawad, pidada kõrgemal kohal otsuseks olema tehtud, semstwot ehk kõikide seisuste eestseisust ka meie maale osaks anda. Baltimaade mõisnikutekogud  saada pea käsku saama, et seesugust seadust riigiwalitsusele kinnitamiseks ette panemad. Mõned Wenekeele ajalehed soowiwad, et riigiwalitsus ka Viimase  tärmini ärakinnitaks, mille sees see seadus ette peab pandud olema, sest muidu wõida tema elusse tõusmine niisama kaua aega wiita, nagu rahukohtude saamine. ..Eesti Postimees" wangutab nüüd wist imekspannes Riia Läti Seltsist oleme juba mõnel korral rääkinud. See Selts oli esiotsa weikene, aga nüüd on temal oma maja, mis 70,000 rubla wäärt, keda esiotsa obligatsionide peale ehitadi, tema liigete arw on wäga suur ja sedamööda tema tööpiir rahwa kasuks laialine. Selle Seltsile on nüüd, nagu „Balt. Wehstn." jutustab, suur kingitus osaks saanud. Üks wana Riia kärnär, Peeter Remmers, on kõik oma liikumata ja liikuma wara Seltsile kinkinud. See wara on suur krunt kahe elumajaga ja 9500 rubla kapitali kindlais obligatsionides. Tingimiseks on ta paljalt teinud, et temal Seltsi poolt elu otsani prii korter ja puud oleksiwad ja mõned aastalikud maksud. Selts on nüüd nõuuks Võtnud, selle krundi peal üht waestemaja asutada, kellele „Peeter-Elisabet'i waeste maja" nimeks pannakse, auusa kinkija ja tsma surnud abikaasa Elisabethi mälestuseks. Tõeste, ilusamat  auusammast ei wõi enesele keegi ülesse ehitada ja jäedawalt tulema põlwedele mälestuseks jätta, kui seesuguse kingitusega. sekina rr ülMkoolmeWer J. Zimse on 10. "Wa 7-me ajal igawest und puhkama läinud. Peale 40 aastat on J. Zimse selle kooli osaw juhataja olnud. Nimelt Lätimaal on suurem jagu rahwa kooliõpetajaid, sellest koolist wälja läinud, aga ka Eestimaalt on palju noori mehi ennast Walga seminaris oma koolmeistri ametile ette Valmistanud. Nüüd on see tähtjas mees igawest und puhkama läinud rahul hingagu ta mulla rüpes! Tallinnast. „Linda" Selts. trükkida, mis wäga tähele palume panna: „Auustatud  „Linda" Seltsi liikmed! Et meie Seltsi põhjuskiri  1. Augustil s. a. Keisri Majesteedist Enesest kinnitatud on saanud, teab juba iga asutaja liige isegi. Sellepärast hüüame, oma asutuse mõtte peale tagasi waadates, iga auusa Eestiwenna kõrwa sisse uueste: „see asi ei ole üksi asutajatele asutatud, waid > kõige Weneriigi alamatele ja iseäranis meie kehwa Eestirabwale." Armsad suguwennad! Teie usalduse peale'"'on esimesed asutajad kätt adra külge pannud, oma igapäewasest elumurest hoolimata, kõwa ja sitket sööti künnud, põldu igapidi kiwist ja kändudest puhastanud,  nõnda et aga praegu seemet puudub. Mõld on malmis, külmi aeg käes, seemet on tarwis, ja see seeme on raha, mida „Linda" kui üks rahaline Mida rohkem, seda nägusam saab meie „Linvä" ja töised tulewased laewad ühest ilma otsast töise lippama ja nõnda Eestirahwa esimese rahalise asutuse Seltsi („Linda") nime kuulsaks ja auuwääriliseks tegema. Waatkem töiste sellesarnaste seltside tööd ja nende tööde kasu, nagu näituseks: PeeterbuM KaMy Selts, kelle aktsia-omanikud minema aasta iga sissemaksetud 100 ruhla xMt.lL:.rubla kasu on saanud, niisamuti ka wäljamaa seltsid. Teie mäletate küll ehk meel, kuidas omal ajal ühes Eestikeele  ajalehes Mõskma Keiserliku mereasjanduse Seltsi pää-asjatoimetuse liige herra arukiri ette näitas, et 20 hobuse koormat hõbe raha siit meie ligemalt linnadest iga aasta mõeramaa laewade omanikude  kasuks saab. Ühendus, kallis ühendus üksi wõib sellest nimetatud summast mõned kopikad meie Eesti pinnale tagasi jätta. Teame siin mõndagi Eestipoega, kes nõuuks on mõtnud, oma raha kindla kinnitatud kohta hoiju alla anda ja ise nii wähega läbi aidata kui wõimalik on, et aga 100 rubla täis saaks ja selle eest „Linda" Seltsist ühe aktsia ostaks, mitte küll ainult sellepärast, et omale suurt wara koguda, waid aga, et Eestirahwa esimest oma jalgade peal seiswat rahaliku asutust, „Linda" seltsi, suureks ja kuulsaks kaswatada. Meie armuline Riigi-Jsa on ise seda asutust heaks kiitnud ja nõnda teha käskinud; sellepärast täitkem siis seda käsku ja auustagem oma kalli Riigi-Jsa kasuliku soowi; wõtkem seda kõigekõrgemat kinnitust kui püha kingitust wasta ja näitkem üles, et mõistame oma kalli Riigi-Jsa luba mõistlikult ja kasulikult pruukida. Ärge kartke siis ka mitte wastaste segamist, waid tõttake julgusega tööle, sest ka palju suuri mehi on meile seda head soowinud ja mõndagi nõuu annud, mis eest neid südamest täname! Iseäranis on meil auustatud Eestimaa Kubernäri herrat ja selle-aegist Kubermangu Kantselei wanemat, herra Albertini, tänada. Ka ei wõi meie siin Moskwa Keiserliku mereasjanduse  Seltsi ja tema eestseisuse liikmeid äraunustada,  nimelt: selle Seltsi asjatoimetajat herra Woldemar'i,  kes meie Seltsi omalt poolt igapidi edendanud on. Nõndasamuti täname ka kõiki auusaid Eesti? poegi, kes asutajaid on aitanud ja weelgi saawad aitama. Praegu on „Linda" Seltsi kassas asutajatest sissemaksetud raha 171,185 rubla, mis iseenesest juba kaunis summake on, aga enne kui täieliku tööd wõime peale hakata, peab 300,000 rubla koos olema; sellepärast  tõttaku nüüd igaüks, kellel „Linda" Seltsi edendus  armas on, mida warem, seda parem, oma sissemaksuga,  et wõiksime oma Seltsi täieliku toimetust wõimalikult pea algada. Walitsuse liikmed on igapäew  kontoris, kes igat summa wasta wõtawah ja asutuse wekslid wälja annawad, künni kinnitatud aktsiad malmis on ja ümber wahetada wõib. Mitmelt poolt oli meile ettepandud, et Seltsi tegewus üksi siis käsuline  ja edendaw saaks olema, kui walitsuse liikmed asjatundjad mehed oleksiwad, sellepärast sai siis wiimse. Seltsi pääkoosoleknl 7. ja 8. Soptembril s. a. niisugused  mehed walitsuse liikmeteks ja juhatajateks walitsetud, kellest loota wõib, et nemad Seltsi kosumise  tarwis omased on. Walitsetud saiwad: 1) neli direktori, nii kui seadus seda pärib; üks nendest on kaubatundja, kaks mereasjanduse tundjad ja üks on maalt talumees; peale selle on weel 15 nõuukogu liiget ja 3 rewidenti. Wiimaks on meil weel teada anda, et meie laew „Linda Morgenroden" Lõuna-Ameerikast jälle Põhja- Ameerika saab tagasi tulema, ja wõib olla, ehk saab tulema kewade jälle Tallinna poole rändama. „Linda" Seltsi walitsus." Uus linnawolikogu walijsMine. Kui meie uus linnaseadus UüUe Ärkas ja linnade wolikogud  ära walitadi, kelle käes linna walitsus seisab, seal sai sellel esimesel walitamisel õige wähä Eestlasi ja Lätlasi neisse Volikogudesse. Meie linnades elawad suurem jagu Eestlasi (ja ka Lätlasi) linna alewikutes ja nõnda tuli siis, et alewikudes elama kodanikudel wäha linnawalitsuses ütlemist oli, aga seda enam kaebamist, et nende kasu mitte nii linna walitsuste poolt tähele ei panda, kui rikkama linna jauskondade kasu. Nüüd tulewad pea uued walitamised käsile ja igas linnas walmistatakse ennast selle peale ette. Toimekonnad astuwad kokku, kes walitamist juhiwad, ja igal pool peetakse selle üle nõu, kuidas ja keda walida. Tallinnas on seiemaale woliniküde walimise juhatamiseks kaks Loimekonda kokku astunud. toimekond soowib wana põhja peal walitatud wolikogu, töine toimekond, kelle president Th. Jakobson on, seesugusel kombel kokku seatud wolikogu, kus igal linnajaul ühesugusel mõedul woli ja healte õigust on. Tallinna linna kodanikude poolt on meile möödaläinud aastatel wäga palju kaebdusi saadetud, mis meie aga mitte awaldada ei wõinud, maid pidime kirjasaatjaid ikka sellega trööstima, et nad uue wolikogu walitamiseni ootaksiwad ja siis omale enam heali linna wolikogus muretseksiwad. Nüüd on see aeg kätte tulnud. On nüüd üksmeel Tallinna Eestlaste  seas, siis ei saa nad mitte häbisse jäema. Meie soowime, et nad ühes meeles ennast Th. Jakobsoni  toimekonna poole hoiaksiwad, kes ennast igapidi õiguse põhjuse peale on rajanud. Töiste linnadele soowime aga, et nad oma toimekondadele niisama osawad juhatajad saaksiwad, nagu seda Tallinna 11. toimekond on saanud. Kiiduwäärt töö E. Al. kooli heaks. Jõhwist kirjutatakse meile: „Et Eestirahwa rinnalapsel, Aleksandri  koolil, ka Alutaguse maal sõpru on, tunnistab suwine Väljaloosimine Toilas, mis peale 125 rubla raha sisse tõi, kui ka teatri-mäng, mida 20. Septembril  s. a. sealsamas mängiti, ja mille pealt, kuidas kuulda on, jälle umbes 100 rubla Aleksandri kooli kasuks tulla. Kui kasulik teatrimäng rahwa edenemisele juba iseenesest on, sellest pole siin kohta arutama hakata, aga kui sissetulek niisuguse hea asja peale saab antud, nagu käes olemas juhtumises, siis on niisugune mäng meile kahewõrra kasulik. Kella kuue ajal oli rahwast juba nõnda palju koos, et tuba, mis selleks päewaks ära ehitatud oli, hädalt kõiki enese sisse mahutas. Hakatust tehti kellu 7, Keisri laulu ja muu ilusa lauludega, mis Toila meestekoorist lauletud saiwad. Siis tuli näitemäng: „Mulgi mõistus ja Tartlase tarkus", mis wäga heasti läks, kui meie meeles peame, et mängijad esimest korda ette astusiwad. Pärast' teatrit lauldi weel naljakaid laulusi ühest kiiduwäärt Eesti pojast ette, ning wahe aegadel saiwad mitmesugused  asjad, mis soojad südamed Al. kooli heaks oliwad kinkinud, oksjoni wiisil wäljapakutud, kellest wäga waimustawalt osa wõeti. Siis laulis Toila meestekoor weel miw ilust laulu ja mängis pasunate  peal ette. Kõikide waewanägijatele Eesti wen- T dade poolt suurt tänu!" —i — tz