wäljaspidiste kometega leppis, ise rohkem üks polikika, kui üks usu koda oli ja sellepärast preestrid isegi usu enese asjust palju ei teadnud, ülepea isegi liiga madala haridusejärje  peal seistwad. Meie leiame sellest aeast, mida Pantenius  ja mitmed teised, ka juba Christian Kelch, just meie kodumaa kõige kurjemaks aeaks kujustawad, s. o. Ewangeliumi  kiriku hakatuse aeast, seletatud, et ka sel aeal kirikuõpetajad truuwid oliwad ja niipalju iegiwad, kui wõitlemised mitmesuguste raskustega, nimelt rahwa keelega, iganes lubasiwad. W. Reimann kirjutab sõnalt: „MiS mõni ajalookirjutaja teisiti kujutab, on jäult ülemääraline, jäult ülekohtune, jäult liig üleüldiseks tehtud, mis mõnest üksikust wõiS tõsi olla. Palgalisi on igal' aial ja kohal olnud." See on see wiis, kuida aealugu õiete uuritakse ja selle üle õiete kirjutatakse. Wõtku teised seda omale eeskujuks l Za W. Reimann kinnitab ka näitustega, kuida Ewaugeliumi waim juba sel aeal Eesti rahwa seeS kindlaks  saanud oli, nenda et aegadel, kus Poola walitsuse aeal kiusatused kuluvad, Wärwe Jaan Jesuiitidele usukannatajate julgusega wastas: ,Kui meie ihu ka saab puruks tambitud, Jumala arm wõib seda jälle kokku panna, kui aga meie hinged põrgu lähewad, neid ei jõua keegi ära peasta. Sellepärast ei wõi meie omast usust ära taganeda ega äraandjaks saada". Edaspidi saab näidatud, kuida Eesti rahwas sellest kwsatuse-aeast läbi sai, kui ka: , Selle waStu on Jesuiitid Liiwimaai enam tegewad olnud, nad wõistwad ja tohtifiwad ka: ülem wõim ja suurem wara oli neil käepärast ja Poola walitfus andis hoogu, kuna Ewaugeliumi usuliste käed kammitsasse ja suud lukku oliwad pandud". Nenda ei oleks see tõeste wist mitte olla wõinud, oleks ilmalikkude ja waimulikkude ülemate jõledus ja wägiwald sel aeal nii suured olnud, kui .ülekohtused"  kujustawad. Olgu neist tähendustest ja sõrmeuäitustest  meie raamatu kirjutaja osawuse ja õigluse, ja raamatu waimu peale küll. Kõiki seda raamatut ära kirjutada ei ole meil siin ruumi ja seda meie ka teha et taha. Seda raamatut muretsegu omale igaüks ise, seal on weel palju rohkem seletusi, juhatusi ja äracksi. See raamat on üks ülitähtsas nähtuS Eesti kirjanduses, see ei piaks ühegis Eesti peres puuduma. Za raSke seda muretseda et ole mitte; see maksab ainult 20 kopikat ja seegi on Peterburgi  Eesti Jaani-kiriku koolimaja ehitamiseks määratud. See raamat on Jõulu-kingitus Eesti rahwale, Eesti Pühakirja  jubeli-aasta lõpul. Seda tuleb tänuga termita da. Lugejat wiiakse fiiS osawusega ja selgusega läbi kõige nende wõitlemiste, mida Pühakirja ümberpauijatel oli za milleS nemad Jumala abiga wõitu saanud on. Kasulik on neid Võitlemist tunda. Inimese süda on nüüd kord niisugune, et seda kõige kallimaks piab, mida kõige suurema waewaga kätte sai. Selles südame - omaduses seisab wist ka emaarmastuse  saladus. Eestikeeline Pühakiri on üks wara, mida suure waewaga saadi, olgu see neile äratuseks, kelle süda leigeks minema kipub. Lisas saab lugeja tuttawaks tehtud Eesti kirikuja  kirjanduse-isade kõne- ja kirjawiisiga, kmda nemad, kes enamist wõeramaa mehcd oliwad, üksteise järel ikka paremini  Eesti keele seadusi, kõla ja waimu tundma õppisiwad, künni Pühakiri sel kujul ilmus, kuida see nüüd meie käes ja, peale oma püha otstarbe, ka Eesti kirjanduse juureks ja tüwiks saanud on. Ja lugeja saab ka nende töötegijatega  enestega tuttawaks tehtud, nii palju kui nende elulugust  wanaist kirjadest waewaga otsitud ja leitud on. Lõppeks paneb meie auustatud noor kirjamees oma kaunist kenaknja-annet oma teaduse teenistusesse, peatükkis Mis meile aastad jutustawad, mis ammust aeast." Selles peatükkis aunawad teadus ja kenadus uksterfele kätt ühel jõuul Eesti rahwa harriduse kallal tööd teha. Meie soowime, et seda tähelepanemisega luetud saaks. Kui meie siiski selle kirja kohta midagi tähendame, siis teeme meie seda seletamiseks omalt poolelt, mitte laitmiseks. Kui meie nende konftrenzide w kommiSsionide lugu lueme, mis Pühakirja ümberpanemise pärast Plllistweres ja mujal peetud faiwad ja koos oliwad, kuS nii patju waieldi ja miS kõik ilma tegewa järjeta, kõige wähemast ilma nähtama järjeta, jäimad, siis kipub mägise mõte sigima, nagu oleks nende kogude liigete isemeel  ja nimelt nende kadedus ja wihawaen Johann Hornungi wasta kõiki seda takistusi teinud. Ses oleks kõlwalu meeStest, kes Jumala-fõna mäljalautamise pärast kokku tulnud oliwad. Seda ei taha ega wõi meie uSkuda ja sellepärast piame selle tlähtusele juba üht teist põhjust otsima. Kuida W. Reimann omas kirjaS ise õigusega tähendab, ei ole seesugustel konferenzidel ja kommiSfionidel iialgi paremat järge, kõige jwähemast mitte kohe, mitte nähtawalt. Senna tnleb igaüks walmiS plaaniga, mida tema igast küljest, arust ja otsast läbi arwannd ja heaks leidnud on. Selle eest kostab tema siis ka igaühe wasta ja ei taha ise selle oma armsa lapse äraandjaks saada. Wast pärast, kui waidlemiske tuhin waikiuud, kui tasaseks järelmõtlemiseks rahu tulnud, wast siis suudab inimene ka wastaste mõtete põhjust ära tunda, ueude järel oma plaani parandada ja wast siis tärkab seesugustel läbirääkimistel  külwatud seeme ja kannab wilja. Neuda on see wist ka siin olnud. Mis neid wanemaid kirikuõpetajaid  aga Hornungi uuenduSte waSta panema sundis, see ei olnud wist mitte, wähemast mitte ainult, kadedus ja wihawaen Hornungi wasta, waid tõeSte mure, et nende weel nii nõdrad kogudused selle uuenduse läbi wõiksiwad segatud saada. Stahli ja tema eelkäijate keelega ja kirjawiisiga oliwad õpetajad ja kogudused, kui kiriku keelega, juba harjunud, see oli neile armsaks saanud ja nimelt kogudused pidasiwad seda wist juba kiriku kohta auusamaks, kui oma , külateelt". Et see tõeste nenda oli, seda näitab ju ka see kurb juhtumine, millest W. Reimann oma kirja 107. lehekülje peal räägib. Mitte wihawaen ega oma anu otsimine ei sigitanud wastapmmnist, waid wist, kõige wähemast suuremalt osalt, mure koguduste hingeõnnistuse eest. See oli eksitus, sest mis wigane on, see piab selle eest taganema, mis terwe on, aga see oli uks eksitus, mida meie, kui ka kahjatseteS, auuskama piame. Aga weel midagi. KaS et plaks mitte ka Hornungi enese kulges üks wiga, üks temast enesest  tundmata süü olnud olema, mis tema elu tragödiaks tegi? Teede lõhkujad ja radade raiujad on euamist ikka üliagarad loomused, keS liiga kareda käega selle külge kinni halkamad, mida nemad kõrwale saala tahawad, õigusega kõrwale saata tahawad, mis aga teisiel sagedast juba nii armsaks saanud, teiste külge kinni kaSwanud on, e! seda pehme käega eest ära piab koristatama, kni teised mitte rasket walu tundma ja üle nende jõuu ei pta ärritatud saama. Ka Hornungi suur järrltulija EeSti keele korraldamises,  Eduard Ahrens, oli üks seesugune üliagar loomus,  ka tema on omas elus ja oinas kirjatöös sagedasi teiste wasta põrkanud ja wist oleks tema kirjawns ilma selle kareduseta waremini wastawõtmist leidnud. Et Hornungi ,Koddo ja Kirgo Raamat" Tallinnas ära keelatud sai. see et tulnud mitte wihawaennst Hornungi wasta, waid Tallinna (nüüd LindforSl pärijate) irükimaja kaebtufe peale, kellele Eestimaa Synod ainusõigust (monopoli)  Eesti Lauluraamatute waljaandmiseks annud ja kellel weel suur kogu Stahli Lauluraamatuid järel oli.  Anujate  meeste aun, pealehsidetud puru alt walja kaemata, on üks aun- ja tänuwäärt töö, ja Johann Hornung on tõeste Eesti rahwa poolt kõiki omistamist ja tänu teeninud,  ja auu nende meestele, kes tema anu puru alt wälja kaewanud on. Aga ka seda tööd piab eltewaallikult teh- kama, ek puru mitte kogemata teiste peale ei lange, e keS ka anuSkamist teeninud on. Nii palju meie poolt sellamiseks.  Noor kirikuõpetaja ja kirjamees W. Reimann on selle oma tööga kõige Eesti rahwa tänu teeninud. See on üks kõige tähtsamatest nähtustest EeSti kirjanduses. Weel kord kinnitame, et seda igas CeSti pereS piaks olema, selles leitakse õiget juhatust, äratust, kinnitust ja ka puhastama!  kenadust. Kes raamatu-poodi astub, see ärgu unustagu selle järel pikimast. Saagu see raamat igaühele EeSti Pühakirja jubeliaaSla armsaks mälestuseks! Põllutöö ja majapidamine. Abt uppumise waSta olla Viimasel aeal iseäraliste  taSkitte läbi leitud. Kuue ja pükste sisse teeb rätsepp kolm knnut neli sala-kaskut, mille suu allpool on. Nende taSkndc riie on Ühe chemika walmiSkusega läbi liukatud,  mis kohe sü te-haput wäija õhkab, kui niiskeks saab. Knt keegi seesuguste riietega wette langeb, siis õhkab taskutest gaasi wälja, taskud mundawad ennast ülespuhutud  õhukeradeks ja ei lase inimesi alla wojuda. Londoni aqnariumis swefiloomade elu-ttikiS) ou seda leidust proowttud  ja heaks arwatud. Suured kartuhwled ei kee enamist mite, ühetasa tümaks, waid pealt mi need sagedast juba lõhkenud, keSkell aga weet toored. Selle waSta annab ,AuStria Põllutöö Rädalileht" perenäitele nõnu, suuri kartuhwletd enne kui neid keema pannakse, ükS ehk kaks kord nendammetatud  pekk-nõelaga, mida muidu prae pekkimisekS tarwitatakse, läbi piSta. Nenda läbipiStetud karluhwled keeda üheta sa lümakS. olgu need nii juured kui taheS. Pekt-nõela asemel wõlb >nutdngi ka iga peenemat ja siledat ora tarwitada. Kiriku teatused. Aaatti Kirikus Ristikud: Ladwig Gregor Berg. Anna Etise Walding. Klolllde Marie Lilbock. Olga Marte Mõlkr. Marta Johanna Niit-sl. Johannes Woldemar Puusi. Nlide Wilhelmine  Krvsö' Eduard Goitli b Kiinnap Karl Artur Tiber Rofalie Neuman. Roman Woldemar Stewberg. Aleksander Woldemar  Kiolein. Taawet Albrecht Uustalu. Aleksander Neiman. Marie ja Johannes Tomauder (kaksikud). Lautatud: Priido Anker, kiper, ja Marie Johanna WSier. Karl Johannes Pae, Nehatu wabakik, ja Mari Rusk. GuStaw Knnlsel, mabriku töömeS, ja Marie Ekisabett Tõnnisson. Juhan Tvrbek, laku peremees, ja Liisa Tohwer. Jaan Kuusen, töVmecS, ja Madli Sõöman. Mart Metslang. M aetud; Aleksander Konstandin Miirson, 5 aaS>. Sojie Katarina Põlde, 12 aaSt. Jaan Treumann, maja omanik, Sl aaSt. GuStaw Kopwelt, 2 aa«t. PiiyaWaimu-ktrikus. Ristitud: Eharlote, Alexandrine  Rea, Hklene, Maria KoMS. Alma. Adele Puura. KriStine, Marie Wider lnimetaiud Wisel. Johannes, Blcxsander Uferbach. Wilhelmine WeiderpasS. Laulatud: Mölder Jakob Pomann ja Katarine, Elisabeth Dõring. Maetud: Adolf, Friedrich ZuguS 2k.28 p. rv. Saksama alam August Ehristlan Heidekriiger,  42 aaSt. Edinc maalder Alexander, Andreas Willberg, 57 K-krner Jaan Saar, Sl a. lS P' Johannes Eduard Pukk, 1 I. 25 p. JohannrS, Alexnnder Uferbach. 8 ». w. Kark kirikus. Ristitud: Hilda Amalik Langil; Mela Aurelie Mölder z GuStaw Nlsret Purro; Julie Linda Jllnter; Ewine Leoniinc Pichel; Mary Kook Esimest korda mahakuuk u t a e u d: Jakab Tikenbcrg ja Wilhelmine Truus z Hans Hirsch ja Helene Marie ArrakaS. Laulatud on saanud: Aleksander Feld ja Maria Weilcr; Jlirt Lund ja Ann Rai op. Maetud on: Tio PrantS 50 aaSt. ; Johanna Ca harine Paalmann 8k.12 p. Mathilde Johanna TLtle 3a.Sk. 19 p. Rudolf Penter 2k.8 p. Ao--o«-«, no-xs"». 17-1° ISSS. TMitad Sta df »r«'t piiriz.tk j:::.--? z- 1111111111111 XI I 11111111111 Lindsorsi trükikojas on ilmunud: kesti marahlvn Kalender ehk T»h t- r a >«11 I»» 0 aasta peale Hind: 5 kop. 100 tükki Z rbl. 50 kop. 1000 tükki 15 rbl, Teadaandmised. I) (LM MZ > ' Eesti m na rahwa «Mu juKiriku ruuinatud 5 Vanast seltsist I on meel saada x K«dfm'i trükmWs, ! I Tallinnas, Laia-unliksas. Tuhka ! oskab, annab kollid, ja weab ärra ! Tallinna Leiwawabrill. LindforS'i pärijate trükikojas  on saada ' õpetlikud Eeskirjad j Eestimaa Aahwa-kyoitdete. 1 Hind: 25 kop.