ja pistke waiuiwam, mis Kodaweres küll leida saab vlcma, paberisse, See on iga isamaa poja ja Mre kallim kohus." Sündigu sce südamest tullil,  Jooic p Kook Matskiwilt Kodawerc ja mah/langeb, Nüüdsel ajal on ju V. Kooliõpetaja abikaasa Helene Kasikow Waiwara kihelkonnast Wäike-Soldinasti 13 wana laulu (S postpoognat). Täname jälle I Keclemurde landist Rapla kihelkonnast uwaua usku ja 2 laulu vr. J. Hurt. jõuab koguda. Ta oleks wõinud kodunt ära minnes meestele kindla käsu anda, et nad teiega ilusasti oleksiwad ümberläinud; aga inimene korjab terwe elu aja tarkust nagu wett, see läheb sõrmede wahclt läbi ja lukkub maha, ainult käed jääwad niiskeks  ja terwe lollide põlw kiidab: „Küll ta on tarkl" Kas mul pole õigus? Aga ütle mulle, mis su nimi on? Manamees  nimetas sind küll pawianiks; aga ma tean, et nad inimest enamasti elaja nimega hüüawad nad leidsiwad sind selle ahwi sarnase olewat mina ei taha sind mitte nõnda hüüda . . . l)tle mulle oma õige nimi!" „Minu nimi on Holli, kuninglik kõrgus!" „Holli?" kordas ta waewaga. „M>s see nimi tähendab?" „Okaspuu." „Kas näed! see nimi sünnib sulle ivaga. Sa oleh tõesti okaspuu sarnane. Sa oled ivgew ja inetu, aga minu inimesetundmine e: eksi, sa oled auus ja puhta hingega ja sind wõib usaldada; pääle sselle oled sa niisugune  inimene, kes oskab mõtelda. Aga miks sa seisad, Holli? Tule siia ja istu minu kõrwale sohwa pääle. Ma tahan si- puhuda." Ma istusin sohwa pääle ja tema hakkas  jälle küsima: „Nüüd ütle mulle, Holli, kuda sa Aralt  ia keelt õppisid? See on ju minu armas maakeel, sest ma olen sündinud Arablane. Aga sa ei räägi mitte nõnda, nagu meie ennemuiste rääkisime; mõned sõnad kõlaw..d  teisiti, siisgi sa räägid Paremini kui Amagaggcrid, nemad lltlewad mõne sõna mi wõõriti wälja, et ma oma emakeelt ei l:mne." „Ma õppisin seda keelt juba noores põimes," wastasin mina. „Seda keelt räägitakse  weel praegu Egiptuse maal ja mõnes  muus'kshas." „Süs seda keeli räägitakse weel ilmas, ja Egiptus on maa Pääl olemas? Aga missugune Warao nüüd walitseb? Kas eht mõni minu sõbra, Persia kustinga Arwkserkscse  järeltulijatest?" „Persialased läksiwad juba 2000 aasta rast neid walitses Ptolemeuste jugu Egiptuse  maa üle, siis tuliwad Roomlased ja nende järele weel teised rahwad, igaüks maad andma. Aga miks sa kuningat Artakserkscst  oma sõbraks nimetasid?" Tema naeris ja ei wastanud. Ma waatasin tema otsa ja külma wärin käis üle mu keha. „Aga Greeka maa?" küsis la, „Kss Greeka maa on weel ilmas olemas? <)i l „Jah," wastasin mina, „weel praegu on Greeka maa olemas .ja Grecklased on iserahwas, aga nemad ei ole enam need, „Kas sa näed imet! Aga kas Juudid ikka weel Jerusalemmas on? Kas nende targa kuninga ehitatud tore tempel weel alles on? Ja kui on, missugust jumalal sääl sees nüüd teenitakse? Kas nende Messias,  keda nad nii wäga ootasiwad, tuli ilma üle walitsema?" „Hebrea rihmas ei ole enam iserahwas  — nemad on mõõda maailma laiali, pillatud ja Jerusalem ei ole enam kellegi päälinn, aga tempel, mis Herodes ehitas." — „Herodes? teda ma ei tunne. . . Aga jutusta edasi, mis selle templiga sündis?" „Roomlased põletasiwad ta maha ja paniwad  oma kotkad tema warcmate pääle." „Kas tõesti? Need Roomlased oliwad läksiwad see on wähe, nemad lendasi- wad, nagu kotkad ise saagi pääle; kust nad Isuit,« tähendasin mina. „Aal sa räägid ju ka Ladina keelt," imestas Tema, „Kui imelikult see keel Aga kaS sa ka Greeka keelt mõistad?" „Noh, Holli," ütles ta, „ehk sa küll poole iniinese soo, aga tema walitsus ei ole nutte sestsinatsest maailmast," „AH, nad on kui hirmsad hundid I" hüüdis Tema, „Siis lõiwad nemad oma Messia risti? Tõesti nendest arwata, , , Lieed kuldwasikä Mmnardajad ei arniasla ega auusta muud midagi kui kulda; kui Messias mitte rikkuses ja auus ei tulnud, kust wõisiwad teda siis wastu wõttal Nad nimetasiioad endid ärawalitsegadeks,  aga ise salgasiwad teda ära ja kummardasiwad  kord Baali, kord Asteroti, kord Molokit ja kes teab keda meel! Siis on ometi Jsraeli rahwas mööda maailma laiali ? pillatud? Ma mäletan, üks nende prohwetidest  kulutas neile seda ette. See kulub neile ka ära! Nemad haawasiwad minu südant,  sundisiwad mind terwet ilnia wihkama ja ajasiwad mind siia kõrbesse > . . Kui ma Jerusalemas neile tarkust tahtsin õpetada,  siis wiskasiwad mind kiividega; just templi wärawa juures kihutasiwad nende rabbid, hallchabemega silmakirja tecndrid rahwast  minu wastu ülesse, Waata weel praegu on mul nende hullutuju märgid „Nende sõnadega tõmbas ta loorid käe päält kõrmalc ja näitas mulle pisukese roosa haawaaseme. Ma Pöörasin hirmuga tagasi. „Anna mulle andeks, kuninganna," ütlesin  ma, „aga sa ajad mu mõistuse segi. Ligi 2000 aastat on julm sest ajast mööda, kui Juudid oma Messiase Kolgata mäel risti lõiwad; kuda wõisid sa weel enne teda neile tarkust õpetada? Sest sina oled naesterahwas, aga mitte waim; kuda wõib inimene 2000 aastat elada? Miks sa mind petad, kuninganna?" Ta pööras oma näo minu poole ja ma tundsin uuesti, kuda ta waade minu „O, tark mees!" ütles ta tõsiselt ja pani iga sõna pääle rõhku: „sa tead Palju, aga siisgi on asju, mis sa mitte ei ole kuulnudgi. Kas ka sinagi usud, nagu need peab surema? Aga mina ütlen sulle, et midagi ei sure. Surma ei ole olemasgi, Halli, ainult muutus on olemas. Waata neid piita sääl seina pääi kuus tuhat aastat on sest ajast möödas, kui wiimane suure sugukonna liige, kes need pildid siia seina sisse lõiganud, siin möllama katku kätte ära suri; lühikese nägemisega inimesed  räägiwad, et kõik see rahwas on ära surnud, aga tema elab siisgi: wõib olla, et selle rahwa hinged praegu meie ümber lehwiwad. Mulle näitab sagedasti nii olewat,  et mina neid näha wõin." (Järg t.) „Walguse" kahtlustamised. Ajaleht „Walgus" on „Postlineest" ühte puhku kahtlustada tahtnud ja teeb seda edasi. Oma wiimses numbris joökseb ta „Postimehe" kallale tormi Aleksandrikooli  maja õnnistamise sõnunii pärast. Ta uäijab si>n üksnes seda, kuda riidu ja tüli otse karwu pidi üritada wõib, kui ka midagi  tõde taga ci ole. Meie ei ole oma lehes mitte muud midagi teinud, kui lihtlabaste  lühedat? sõnadega teatanud, mis Al.- kooli õnnistamisel süMs. Oma poolt ei ole meie mitte midagi mõtet juurdc pannud. Missuguse õigusega meid „Walgus" kahtlustab ja laimab, on küll üksnes sellel teada, kes rõõmu tunneb teise üle teotust wälja walada,  nagu seda „Walgus" ühtepuhku meie tab ja turtsub „Walgus?" Mis ta tahab õieti saada oma küünrapittuste sapijuhlkirjadega  meie üle? Kas arwab ~Walgus" omA .jjuhtkirjadega-ja kallalctikku- luistega Wene meelt ja keelt siin enam-' edendada kui meie seda rahulisel tööl teeme,  Siin eksib ta raskesti. Meie sõnumist Al,-kooli maja õmiistawähemat  asja tühjaks teinud, aga ta loeb säalt mõtteid wälja, niis sääl ci olnud. Kust kohalt loeb „Walgus," et „Postimehe!" Al,-kooli õpetajad mitte „mokka mööda" ei olla? Kus kohal „Postimehes"  on hr inspektor Anson'ile mingit süüd antud, et tema kooliõpetajad kinnitamiseks  ette pannud? Kiis kohal oleme meie hr Nikolajewit süüdlaseks- teinud? Miks ees? Kas usk häbiks on? Sarnaseid küsimisi  wöikstme meel tosina teha, aga „Walguse"  wastu ei arwa me' sellest kasu saatvat.  Ka Riia Dene leht „Rishski Westnik"  trükkis meie sõnumi ara, ilma cl ta sääl iseäralist leidis. Aga olgu sellest! Ei maksa sõnu raisata. Ka muidu püüad „Walgus" meie anu külge puutuda, nagu j ta sseda aastate kaupa teeb. Mis trüliseadus  toimetuse weergudcs teha keelab, seda teeb ta tehe sabas kuulutustes Wacwalt läheb üks „Walguse" uummcr mööda, milles taga häbemata kuulutus ci seisa, mis meie auu külge puutub ja meid salaja teotada ja roojaga pilduda püüab. See on nii inetu ja sopane, et meie sellest pikemalt ei räägi. Juhtub meie lehtc, nagu terwes maailmas inimlikus elus, mõni Sünnib aga säärane õiendus kurjatahtlisel wiisil „Walguses," siis teadku lugejad, ct see tõsi ei ole. Meie ei saa edespidi enam „Walgusega" mõtteid u-aheiama. Lehega, kes tõde wiltu pöörab ja teisi salawiistt teotab, ärgu olgu meil tegemist. Elajate taltsutamisest. (Lõpp.) Ajaloo sündmused on alaii sarnast kä kus rohkem" raywaste tiitm mist oli, jääl vii haridus, kuika aeglistetakis- liikumised wäheniad oliwad, taha on jäänud.  Ameriiu ja Anstralia ei olegi esimestest katsetest kaugemale saanud; ka suurem osa Kõige wauemas hariduse asupaigas, Egiptuses,  asusiwad esiti ka üksikud perekonnad oma käe pääl, ülekäija ja korraldaja mõika  kasulikka loomi, hobust ja siga, kaasa. Päale täiendasiwad. Siis tungssiwad sinna rahutud  kolijate parwed, kes-wiljarikaste madalikkude  ja mere poole kippusiwad; kitsa abinöuusid otsiina, oma sissetulekut ka mujalt püüdma, kui Põllust ja karjast ja see juhtis neid iseenesest käsitööle ja kauplemisele .Need enestega ka uusi abinöuusid une hariduse algamiseks ühes, uusi pruukisid ja arwamisi riing nii on rövwijate sõja käigud wahel jumalikul juhatusel inimese soo edasi aitajaks  saanud. Teadmata ja tahtmata on Kejk-Asia kolijad Wahemere maades haridust edendanud ja nii need kohad ikka hariduse siwad esiti Ees-Asins mustad rahwa-tõuud, kui aga Põhjast kolijad rahwahulgad laenetena  nende päale tungisiwad, seati alles sinnaNindlad korralikud riigid ülesse. Aga needsamad ärawöitjad oliwad jällegi Parast kimbus, kelle keskelt nad enne isi oliwad tulnud. Teine osa hobuste i idajaid wõitis India lagendiku ära ja asus sinna peremehena  elama ning Jda-Asias on Mongolläne Hiinlasega niisama teinud. Europas oliwad  hariduse asupaigad meel üksikud ja täienemata, Gallialasid käisiwad igal pool haridus laiemale laguneda, aga ainult Rooma riigi piirides. Siis tuli jällegi Iharilüd Germänlaste laristüs; Ida-Roomale Wõitjad Ger MNilajed saiwad ise hariduse wõimusest wõidetud  ja asusiwad kindla eiukohiadessc, siis tuliwad jälle uued kolijate salgad Astast, esiti Hunnlased, siis Avarlased, Magharla- hn Mongvollased. Sellsinnal siwad ka lõunapoolsetes lagendikkudes rahwad,  kus selle wahe sees hobuste Pidamine üleüldiseks oli saanud. Terwe Ees-Asia, Pöhja-Afrika ja suur osa Lõunä-Europat langes liikujate Arablaste wõimu alla; kohati rauges nende rammu küll '.varsti jälle, aga Ida- ja Kcsk-Afrikas tuugiwad nemad weel nülldgi oma wõimuga edasi; iga körbesaar  meelitab sääl wõõraid südikaid asujaid  enese juurde. —w. Politika ringwaatus. Keiser Friedrichi päewaraamatu äwaldajad  ei näi oma tööst suuremat rõõmu tundma. Wälja maaligi ei kuule nad selle üle kiitust, kuna kodumaal pahandus kohati määratu on, sest et selle läbi meeled ainult ilma aegu üritatud on saanud, aga kasu kellcgilc ei tule. Kes selle juures ligimad osalised on, neid saab weel seaduse kare käsi tabama. Keiser Willem on waheajal Wieni jõudnud,  kus teda tema ligem lepingu osaline, keiser Prants Joosep, llli südamlikult- tcr° witas, kuna rohwa poolt teda kaunis jahedalt  wastu wõeti. See näib küll koguni wõörastaw  olema, aga selleks on sügawamad põh. jused. Austrias on suur Sakskvstc erakond olemas, kes kartuse Pärast, et Slawi sugu rahwad ikka enam mõjule ja wõimule saawad  ja winnati Austria riiki Slawi riigiks  muudawad, endid Saksa maa pääle püüawad toetada ja enam ehk wähem lausa wälja ütlewad, et nad ka politikalist ühendust  Saksa keisririigiga soowiwad. Kdiser Willem II trooni kõnest arwasiwad mõüed wälja seletada wõiwat, et see püüe ka Saksa nii et nad naabri keisri wõõrsile tulekul oma püüete kasuks tarwitada tahtsiwad Nad walmistasiwad temale õige suurcwiisilist  wastuwõtmist ja tahtsiwad Saksa riigilaulu  laulda, mis õieti Austrias ära keelatud  on. See kõik ei wõinud walitsusell muidugi meeldida, kes riiki ikka selle Prae- 55 NO. RostiWe es. 1888.