Tallinna Sõber M 25. SeitsmeS aastakäik. Tallinna? ZI. Jaani ku» pSSwal 1885. Nleöldat atlUtht Ekstirfihlvalt «««l js Usnades. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab TaStuuas Liuds«r»'i pliriate trükimaja,: aastas S rubla, 40 kop.— pool-aastas 1 rubla 40 kop Koju ehk postiga saadetud: aastas S rubla posl-aa»ta« i rubla 70 kop. Kuulutused maksawad iga rea ehk sesse aseme pealt S kop. Tellimised wSetakse wasta, Hassiuuas: päriate trüüimazas. AeterSurgis: J. S. Seelandt, Oainspoaaa 'ö 54. Harws: Laakmanu. Ilakweres: J. Kuhs. Näides - A. Seidelöerg. " Kapsalus: H. Aossöerg. Lihulas: A. AüttnerN poodis. Wikjaudis ! K. J. Karo«'i raamatupood. Narmas: W. Nõder. Wörus: Nraua Melrose. WalKas: W. Rudolfi. Kuuresaares: Hy. Lange. Maak: kuida iseäranis kuulutakse. Wastaja redaktor W. F. Eichh or n. Elab Baltiskis, kirjad käiwad Baltisli (Baltischport LaõSsmL.Nopii.) Register: Saaremaa rahwa.elust. Omalt maalt. Tallinnast: Põllusõnumid. Wäljarändajate asjust.  Önuetused  ja pahateud. Ilmad. - Näitusest. Hiiomaalt: . Üks wastus. Paidest: Arstidest.  Tartust:  Dr Weske ja „Oma Maa. ' Mõrtsukategu. Õuuctu surm. Littvimaalt: Awalikud maksud.  _ Tartu näituse kuulutus. Serbigalist: Jsewiisi loomatõbi. Riiast: UuS aealeht.  Põllusõnumid.  Kuuramaalt: Kroonuwaldade talukohtade müümisest. Peterburgist: Kõrged kingitused kõr- gest käest. Grodno Lutheruse koguduse häda. Afghauistani piirelt. Priitahtlikude teenistusest. Kronstatist. Nowgorodist: Raba põlemas. Odessast: Mõrtsuka tegu. Arhhduglist: Suurwürst Wladimir. —' Wõeralt maalt: Prantsusmaalt. Inglismaalt. Spaaniast. Indiast. Jutuleht: Kuida karjapoisist kirikuõpetaja  sm. Kiriku teotused. Teadäaudmised. Saaremaa rahwa-elust. Saaremaa meeste rändamisest suurele maale xtööd otsima" on meie aealched juba elama osawõtmisega kirjutanud, aga sula Saarlane ise ei olegi nii õnnetu selle üle. Igas majas ise wiis, igaS talus oma taar. Saaremaa oma kitsa piirega on rikas rahwast, aga suuremalt jäult kehw wiljakaSwust. Siiski on rikkust ja waesust, sooja ja külma, nagu teistes paikades meie kodumaal  ka. On lugejal aega, siis paneme hõlmad wöö alla ja läheme kaeme kord järel, kuida Saarlased kodu elawad; nemad on jo ka ikka suuremalt jäult Eestlased, kuid umbeõ  üks kolmandik ennast seal enam selleks ei tunnista, waid ütleb: Meie oleme Wened". Algame oma reisu Sõrwe sääre tuletornist, see on wiimane tipuke Saaremaast, kui wetkelt wäinalt pitkuti läbi sõidame. Sõrwe poolsaar on kõige lähemal Kuuramaa  ranna kohal ja seal elawad kaks kirikkonda, kuida Saarlane ütlev. Jaama ja Ansiküla. Rahwa elukombe ja wiiS on lihtlane ja osalt teisiti, kui suurel maal. Oma kalewi wõi ?tüõsa". kuida seda Saaremaa murdeS nimetakse, teeb rahwaS ise ja kannab, kuida selleks will lamma selgaS kaswanud: mustad ja walged willad saawad kokku segatud ja sedawiisi saab ?tüsS" oma wesihallt  karwa. Seda kannawad Isased" ja , emased" (Saarlane  ei ütle ,meesterahwas" ja ,naesterahwas"); kui Sõrulane õige kiriknriides on, siis ajab tema ka talwe aeal lnmiwalged püksid üle willaõte. , Emaste!" on hallid  kamsolid ja mustad seelikud, kollase äärega, must lambanahka  M" kahe sarwega peas, punased sukad ja raud apsatidega kingad jalgas. Elumajad on nii kui meil, ainult rohkem kamreid, mida aeg-aealt juure ehitakse, kui peremehel mitu poega on ja need omale naesed wõtawad Pesast jäädawalt wälja Sõrulane kergest ei lähe. Suwel lähewad nemad suurele maale tööle ja laewa peale madruseks,  tulewad aga talwel jälle koju, uaeste ja laste juure tagasi. Sellest tuleb, et -talud seal wäga perekad ja suwel palju ,emaseid" on, keS põllul tugewast tööd teewad, kuna ,isased" wäljas raha teeniwad; ainult isa ehk wanem poeg, kes just peremehe nime kannab, jääb koju. Mida noored mehed sügisel koju toomad, sellest saab rent maksetud;  mida kodu põld ja meri annawad, see peab talwel kõiki toitma. Olgu majas küll kaks ja kolm abielu paari, siiski on üks söömalaud ja üks leib; keegi et ole wabadik ega majaline, kõik on perekonna omad. Wanaisa ja wanaema,  peremees japerenaene, wennad ja ,nadud", köit on ühe pere töötegijad ja leiwasööjad. See on meie maa elust teisiti, aga Sõrulase meelest üsna õige. Kas abielu kott weel moodis on, kuhu noor paar pulma õhtal oma palja nahaga fisse topitud sai, et aga pead wälja paistsiwad, seda ei tea kinnitada. Ehk on asi ka juba uuendatud. Anstkülas oli õpetaja Körber  enne tubli segalaulu koori asutanud, wist on see weel elus. Sörwemaal ou kruusi ja liiwa põhi; suwiwili ja kartuhwljd kaSwawad oma tarbeks, rukkiwili peab enamist  ostetud saama. Sellepärast on Sõrulase ülem toit ka ja tursa kala. Jätame Sõrulased Jumalaga, soowime neile head räime-faaki ja astume randa mööda Kihel konda. Siin leiame suure, ilusa, aga ilma tornita kiriku; kellatorn  on kiriku kõrwas madalas, et laewu mere peal ei eksita. Jumala-teenistus on kõik nenda kui meil, kuid wastalaul wõi liturgia saab ilma orelita, nelja häälega lauldud, mis wäga armas kuulda on. Oleks minul wõimust,  siis soowiksin seda ka meiepool. RahwaS käib seal kõik wärwitud mustas riides, »emaste!" ilusad sinise triibulised seelikud; neiud pitka peene kehaga, nagu oleksiwad  nööritud, sinised sukad, kenad kingad, et rõõm näha, täieste rahwa-riides; seelik ulatab parajaste peene sääreni, et keegi peiu petetud ei saaks, keS kõwerust ei armasta; ühe sõnaga: seal leiame täielt neiud, mitte ühte nenda kui meil, kus hulgal wöerast wiist kroognd ja liplapakad märja ilmaga mööda kandu patserdawad, et waadatagi ei kõlba. Siin ei tea keegi õiete ütelda. kaS need mamselid,  preilid wõi mõned theatre prinzesfid on. aga rahwaneind  ei ole nemad mitte. Aga mis see on? meie olime jo Saaremaal ja korraga sattume suuremaa krooksabade  sekka! Jääme parem Kihelkonda ja waatame mis mehed seal teewad. Wiimaseid on ka seal rohkem, kui põllutöö tarwitab (? ,T. S." t.), mis üleliiga on, see lendab suweks wälja, raha teenima. Elumajad on Kihelkondas  ilusas kordas, et rõõmuga fisse astuda wõib. Ilusad  kamrid, niisamati ka kõik hooned, aidad ja laudad, õunapuu aiad, kõik rõõmustab külalise silma. Ka peenema mokaga inimene wõib ilma leiwakotita igasse peresse fisse astuda, ei ole karta, et munarooga ehk muud paremat saada ei ole; juhtub ka arrakit ehk rummi sööma alla saama. Mehed on kõik tublid puusepad, ehituste ja muu asjade peale, ja julged meremehed. Juhtub suur laew randa kalju otsa, nagu seal sagedast juhtub, siis on Kihelkonna  mehed nagu sipelgad oma laewadega aitamas ja kallist kaupa wee hädast peastmas. See on kitsa wiljasaagi  kõrwas wahest hea teenistus, mis mõnda rublat kukrusse kannab. Sellepärast ei leita Kihelkonna mehi mitte ikka julgest põllult, waid enam rannast, piip suus kõrtsi ees ja silmad mere poole pööratud, kas suurt laewa näha ja kas see ehk nenda ütelda õnnelikult kalju otsa juhtub ehk mööda läheb. Wahest juhtub ka oma laewaga merel olema, tuul on kodupoolt wasta kus sa hingega lähed? — eks lase alla-tuult. ega meri otsata ole; Rootsi randas leiab ikka warju. Senna ei wõi jääda.  tühi laew kukub kergest ümber, mõistlik meremees paneb  raskust sisse, kui ka mitte just kiwa. Kihelkondas oli meil küll lõbus elu. aga kuida stin ilmaS kõik otsa lõpeb, nenda ka meie aeg. Astume edasi ja läheme Mustja lga. Neil ei ole seal küll mitte mustad jalad, waid kõigil walged sukad, kõrged karp-ktngad,  tõmmu-hallid kuued. „emastel" ja neiudel punased seelikud, põigiti walged triibud all ümber ringi, ulatawad koguni wast põlwist saadik, weel kasulikum kui Kihelkondas; kirjud sääred, walged pöiad, tugewast rautatud kõrged kingad.  Maapind on kehw ja liiwakas, palju metsa ja wähe wilja, aga seda enam lubja ja tõrwa. Mustjala mees sõidab igal aeal kahe hobusega ja tiisliwankiriga, puu-trengid ja kaks looka, olgu temal puu ehk lubja koorm linna wiia, paar kitse wõi lammast. Weikesed aga wirgud ja wastapidajad hobused, kes wähe söömad ja tulist lippawad,  nagu kalju-kitsed. Rahwas, nimelt noored mehed on ergu waimuga, armastawad ka laulmist, nii palju kui neil jõudu on selles õpetust saada, mida ainult kirikukoolis koolmeister wõi köster annab. Külakoolid on stin ja ümberkaudu  madalal järjel, kuS ainult lugema õpetakse. Seal ei ole koolmeistril ega koolilastel lauda ega pinki tarwts. koolmeister seisab kesket tuba. Abits wõi KatekhismuS näpu wahel, ja poisid luewad tema ümber, et suud mahukamad.  Kodust elupuhtust ei ole kiita, on õige räpune. Põllutöö on enamist asi; tähtsamate tööde, nagu sönnikuwedamise ja rukkileikuse karmis tehakse talgud, kus ? emased" ja nooremad mehed tööd teewad, wanemad mehed selle eest hoolt kanna,vad, et wiin ja õlut hapuks ei lähe. Tähtsamad paigad on Mustjala Pank, määratu kõrge ja järsk kalju meres, ja Liibanoni mägi. kus ka weikeseid zedri puid leitakse. Jätame Mustjala mehed lubja põletama ja tõrwa sulatama,  lubja tolm ei ole ka silmadele hea. läheme siit ära, Kärdlasse. Seal leiame ilusa kiriku, kõrge mäe otsas, wäga ilus lepa metsastik wõi park all orgus. kust jalgteed risti ja põigiti läbi käiwad. teinepool ülemal ilus männa mets. Rahwas käib pea niisamati riides, nagu Mustjalas. Haridus on paremal järjel. Köstri juures  on kirikukool; neil on ka laulukoor, igapidi õige ilus elu. Põllumaad on mullakamad. heinamaad ja karjamaad head; eluhooned on heas. kordas, ilusatel talukohtadel on enamist õunapuu aiad. Ülepea on Kärdla üks kena paik Saaremaal, mis waataja südant rõõmustab. Ehk Kärdla meile küll õige armsaks sai. siiski peab teekäija edasi ruttama ja postmaantee wiib meid siit otsekohe  Kuresaare linnast läbi, mida meie kui Saaremaa  pealinna natuke waadata tahame, kui meie ka selgest ei tea, kui palju suguwendi seal elab. Üleüldise isamaa kaardi peal on Kuresaare linn üks weike ümmargune punkt, aga ligemalt waadata on ta kolme-aruline ehk nenda kui oleks Tori-lann omad tõrwapükfid muru peale lautanud, wärwel õhtu poole, wassak reis wefikaare ja parem reis lõune poole. Rahwast elab siin Sakslasi, Wenelafi, salwitud  ja salmimata Eestlasi ja luutifi läbisegamini. Westkaares,  wassaku reie otsas, leiame mere ääres Tori küla, sula Eestlastega kõik kalamehed ja kipparid kaupmeeste laewade peal, enamist jõukad, igal mehel oma maja. ikka juba enam linna moodi, ja see ongi Kuresaare alew. Läheme  turule, seal leiame inimesi mitmekarwalises riides. Sörulane müüb saea kaupa soolatud räimisi, Pöidlane wilja, Kihelkondlane aiapinkisi. töölisi, elusaid ja suitsetatud  angerjaid, soolatud siigasi j. m.; Mustjalalane müüb puid, lubja, tõrwa ja kana-mune. Tähtsamaid asutusi ja ehitusi meil siin suuremat näha ei ole. kui W. nahawabrikut,  kaks kirikut ja kolm kõrtsi; wiimaskest on üks õige linna hakatuses, ragatkas; aga meile olgu ta lõpetuseks.  meie astume siin linnast wälja ja läheme Kaarmale, miS rahwa jutu järel kõige wanem kirik Saaremaal olla. Kõige pealt näeme siin karja kaupa  weikeseid puk-tuulikuid küla põllul; enamist igal perel on oma tuulik. Saarlane ei ole nii peene mokaga kui meie. tema tangu-sõela ja püüli-kotti ei tarwita. Nisud, rukkid ja odrad saamad nii peenelt ja nii jämedalt läbi laStud. kui tuulik oskab, odra-jahud saamad käsi-söelaga ära sõelutud ja tangud on malmis. Aga mis see on? Tänine käis tee ilusakest metsadest läbi, nüüd on kõik lage, ainult siin ja seal paistawad rohelised tukakesed silma.  Ara kohku, sõbrake! Metsa nüüd küll palju ei näe, aga seda rohkem põldust. Meie läheme nüüd Saaremaa wilia aidale; aida ümber ei tohi metsa olla, et seal wargaid  ei sigi. Kaarmal on meil midagi tähtsust waadata. siin on Saaremaa ülikool, Seminar, kus rahwakoolmeistreid  walmistakse. Kiriku juures on suurem lastekool, kus rohkem õpetakse, kui külakoolis. Kaarma mehe lootus on ainult põld. temal metsa ega merd et ole. Waesust on stin aga rohkem kui rikkust. Lähem naaber on siin Püha kihelkond ja sea! on meri abiks ja maad on paremad. Pühalased ja Kaarmlased  on riiete poolest pea ühesugused. Kuida estwanemad käinud, nenda käiwad nemad ka; kõik on kodu koutud poe hilpust nemad palju ei tarwita, kuid wahest üht rätikus