ole nemad wvlga jäänud, ja kui tema trepi peal minu waSta tuli, Ütles tema ikka: .Tere lõunat, herra Bromberger",  ehk .Kuida kauplemine sigib?" ehk midagi muud, kuida wiisaka rahwa pruuk on. Tema waene, pidi hospidalis  surema, sest külgehakkavuse pärast tema oli soojas  tobeS ei wõinud meie teda omaS majaS pidada". .Aga kui otS peale kippuma hakkas, fiis pidin temale tõutama, Heinzi Teile tuua, kui tema lahkunud oleks, Teile palju terwisid tuua ja Teie õnnistust paluda. Selle juureS jookfiwad pisarad ikka tema kahwaid palgeid mõõda. ..." .Noh, seda olen mina ka hea meelega tõutanud ja oleksin Teile seda poissi ka juba enne toonud, kui minul fiin pool asja oleks olnud. Täna sõidan mina oma wätmehe  juure, keS siit mõned penikoormad eemal elab, ja mina ei põlganud pitkemad teed, ise Heinzi Teie majaSse tuua. Tema weiked asjad, ristimise raamat ja miS weel üle jäänud on palju ei ole seda mitte, sest kõik pidi surnukirstu ja hauakaewaza maksmiseks ära müüdud saama  - toob trahteri sulane pärast Teie kätte. Teie saate ennast rõõmustama: mis poisil pesu ja riideid on, kõik puhas ja auusast tehtud, sellest pidas Liina midagi; üksi see kinnaS seal" Bromberger näitas poisikese parema käe peale, .kust pöial wälja paistab, üksi see ei ole malmis saanud. Haige majast anti seda minu kätte, see oli Liina peapadja all olnud, ja üteldi: .Pöialt tahtnud Liina kududa,  kui .terveks" saab. " .Aga mina wiidan Teie aega, emand, ja omal ka rutt taga. Olgu siiS: jääge Jumalaga, ja kui kord Riiga tulete, siiS ärge unustage Bromberger! juure tulla, ja kui wõite, fiiS Võtke poisike kaasa". Bromberger tõusis üleS, wöttiõ nina-tubakast ja pakkus emandale ka, keS aga tegi nagu ei saaks tema ühegist aru, ja siiS pahase, sügama häälega ütleS: .See wõib kõik wäga hea ja tõsi olla, mis Teie räägite, aga mina ei mõiSta, miS minul sellega tegemist on? Minul ei ole tütart sellest pääwast saadik, kui Liina mind maha jättis ja selle kaltsakaga, selle muusikalisiga laia ilma läks. Ja seda last wõite rahuga jälle kaasa wõtta ja waeSlemajaSse toppida, kuS tema paik on. MiS mina kord ütelnud olen, see on üteldud ja sellega on asi otsaS". Bromberger unuStaS seda kuuldes haewaStamata ja langeS nagu kohmetanud  tooli peale tagasi. Senni oli poisike oma sinisilmadega tuba ja kamrit läbi waatanud, oli juba Plushiga ja Minettaga sõbrust teinud, ja ka Gokkel, see ilmatark, oli pennilt maha tulnud  ja oli ennast silitada lasknud. Nüüd aStuS tema rõõmsa näuga läwe peale ja hüüdiS: .Ah, herra Bromberger,  mis ilusad aSjad minu wana-mammal on! Uks klaaS-karp, wäijatopitud hiirega, üks kukk punase harjaga. keS sugugi pelglik ei ole ja siis üks kass, üks kass, kellel weike kell kaelaS on! Ega Teie wana-mammal nii ilusaid aSju ei ole, herra Bromberger?" Kui poisike oma kõnega walmiS oli ja ikka weel rõõmsa näuga läwe peal seisis, fiiS tõusis Bromberger üles ja ütles tõsise häälega: .See on kõik tühi jutt, emand, miS Teie räägite, ja mina ei usu sellest mitte üht sõna. Mõtelge järel ja häbenege ennast! Kui mina koju tagasi sõidan, siis tulen jälle Teie juure sisse, ja mina olen kindel, et siiS teisiti räägite.  Siis aga Jumalaga, emand, Jumalaga!" Bromberger tõusis üles, pan! kasuka eest ?!mi ja oli uksest wäljas, enne kui emand Gunther sõna lausuda jõudis.  Tüki aega seifis see liitumata ühe paiga peal ja kuulis ainult, kuiva poisike kamriS tema Minettaga, Plushiga ja Gokkeliga üsna mõistlikku juttu ajaS. SiiS raputas tema kindlast pead ja ütles: .KaS näe lihunikku! MiS temal minuule ütelda ja häid õpetust anda on! Köwa olen mina ja jään selleks elu otsani, seda ei muuda keegi. Aga see wäntS ei pea mitte minutit minu majasse jääma, sest Õun ei lange kännust kaugele", ja .Wanade lugu löõwad ka noored.. SiiS hüüdis tema järsku: .Plush!" See aga tuli wast teise hüüdmise peale ja ka fiiS mitte ükfi, waid tema järel ka poisike ja^minetta. .Plush on Sinu koera nimi, wana-mamma/ naeris poisike nii heledast nagu hõbe-kelluke, .see ei ole kellegi nimi. RtigaS hüütakse kõiki auusaid koer! Ami." Kui poisike aga oma silmad üleS tsstiS ja seda walju nägu nägi, mis tema peale waatas, siis kohkus tema ja waataS  kartlikult ümber, kuhn Bromberger jäänud. Emand Gunther saatis koera jalaga woodi alla ja ütleS poisikesele  sundides: .Wöta oma mütS", tegi fiis ukse lahti ja ütles: sKasi wälja'/ Poisikese sinisilmad läksiwad wesisekS ja wärisewad lapse-mokad küfisiwad: .Kuhu pean mina siiS minema?" .MiS minul sellega tegemist on/ wastaS mana ema karedast, .minu pärast põrgu/ Nende sõnadega tungis emand Gunther poisikest uksest wälja, tähele panemata, et Plush tasakest: nurgast wälja tuli ja üle läwe poisikese järel läks. SiiS pant tema ukse kinni ja tõukas taba ette. Nüüd oli tema üksi. Tema hingas paar kord raskest, nagu oleks rind kitsaks jäänud, silitas mõttekeS põlle ja läks klaas-tapi juure, kuS kohwi-taõfid sees oliwad. .Nüüd wõib kord rahu saada/ pomises tema tuskas ja wõttiS ühe roosilise taSsi kapi nurgast. .Seda oleks mul weel tarwiS, seesugust uulitsa-poiSsi majaSse wõtta ja oma elu temaga raSkekS teha! Ja fiis weel wanail päiwil iseenese ees Valelikuks jääda ei, minul ei ole tütart sellest tunnist saadik, kui tema kurwastust ja häbi minu halli juuksete peale laduS/ Tema pani taSsi weike laua peale akna alla ja korraldas  lumi-walget lina, mis wiltu läinud oli. Aga kui tema suurt rohelist plek-karpi laudilt wõtta tahtis, kuS sukkur sees oli, siiS nägi tema põrandal, ahju ligidal, üht weiket lapse-kinnast. See oli mustast willasest lõngast kuotud, oli kitsa punase äärega ja pöial puudus. See puuduS wõiS emanda korralist meelt pahandada, tema aStuS  paar sammu ligemale ja tõukas kinda, kust auguke nii kurwalt wälja waataS, wihaselt jalaga nurka. Kui nüüd sukru-karp tema käes oli, langeS tema silm jälle ta oli ahju waadata tahtnud, kaS seal weel mõned tulised süed seeS olekstwad weike kinda peale, ja tema katsus naeratada: kinnas näitas pea wälja, nagu ükS inimese nägu, ühe ainsa kurwa silmaga. Emand Gunther pani sukru taSsi kõrwale, aga otse kui nägemata wäe wõimusel pööras tema omad silmad jälle senna poole, kuS kinnaS maaS oli, ja temal oli, nagu sosistaks keegi tema kõrwa sisse: .Pöialt tahtis tema kududa, kui terwekS saanud oleks." See oli õnn, et emand Gunther nii kindla meelega inimene oli, kellel südant ei olnud, ja sellepärast põõraS tema ennast ümber, läks ahju juure, tõi süte-kaStist wanad tuletangid. wõttiS nendega weikest kindast kinni, tõstis seda üleS, nagu oleks tuline ja kipuks nappust põletama. Süed ahjuS oliwad weel punased ja kuumafiwad ja paar sinist leegikest lchwisiwad wärisetes nende üle küll need selle tühja asjale otsa teekfiwad, sest mis pidi tema ühe lapse-kindaga tegema? Aga, kui tema kinnast just süte peale pillutada tahtis, siis ja, fiis langes tema nii järsku põlwili, et Gokkel kohkudes unest ärkas ja-pead püsti sirutas. Tuletangid langefiwad köliseteS põrandale ja kui emand oma käsi filme ette lõi, sits tõusis raske ägamine tema rinnust. -Ltining, Liining! minu laps, minu ainus laps/ kisendas tema walusast, nagu surma hädas ja tugew keha wäriseS nagu palawikkuS, kuna tema kinnast oma suu waSta muljus ja pisarad mööda palgeid maha jookfiwad .Surnud, surnud! ja mina ei olnud Sinu juures, Sinu wiimasel tunnil, ja wõerad käed on Sinu silmi kinni piigivtanud.  Ja Sina oled ära läinud, aimamata, kulda minu waene hing Sinu järel igatsenud on, kuida minu kangekaeluS ja isemeel minu enese südant mitu aaStat petfiwad ja minule ette kujustafiwad. mina wõikS Sinu peale wihane olla, ikka ja igawest! Mina olen jo Sinule andeks annud, ammu, ammu juba kõiki kõiki!" Ja tema tuetas oma pead waSta sooja' ahju, ja tükk aega ei olnud tuas muud kuulda, kui seina kella igawat tiksumist ja wana naeSterahwa kibedat nutmist; siis kuuldi Minetta kellukese helinat, keS tasakest! pimedast nurgast wälja tulnud oli, selga küürutas ja tasase noramifega ennast  perenaese pölwe waSta õeruS. .Issand Jumal'/ kisendas see järsku ja tõusis üles .Poisike. Heinzitel Teda olen mina uksest wälja ajanud halaStamatam kui lojuS, ja mina pidasin ennast Ristiinimeseks.  . . Issand Jumal, Issand Jumal! anna minule armust minu patud andeks/ (Jääb pooleli) Kirja wastused. L. s. 2. Teie soowimine ei ole seaduslik ja ei taba siis ka täideta» olla. Teisiti saame, kui tarwiS, kostma. Hirmuta l Vanae Siete tähele, ka teisel näib julgus õige wähene olema. Kiriku teatused. Zaam kirikus: 26. Lehe.kuu päitwal, teeb pastor Akmutb enne lõunat jutlust ja wötab lauarahwast, Kaarte Kirikus teeb pithapääwal, 26. Lehekuu pääwal pastor Treuer jutlust ja pastor Brasche wötab lauarahwast. Lauale kirintaise  laupääwal enne lõunat kellu 9—12 ja võetakse pihtile kellu I Selsamal pnhapääwal pärastlõunat kellu spühitsetakse Saarle-kiriku surnuaia peal surnuaia püha ja fiis on ka laululehed kiriku heaks Wha-waimu-kirikus 26. Lehe-kuu pääwal teeb pastor Bera. witz jutlust ja wötab lauarahwast. . Saani kir»a«. «i«tit»b- J», Slis.wh «1,r,»».r «»»«» »t«»»e. R-ri» lah.ma Lmdm««a. »lf«d I»tza»oe, «Uist. 3«»«u,,« Mlh.lmw «HMi.. ,vtk. «ugust H-imtch 3-k»so°. «ru.l» Su»!. »e,rz Edoird 3,h.aae« Timwermauu. S»muod L «»». » Lifttte «lide D«i»f««. »lfrt«»e «»elh-i» P,«el. L.ulst»»- r?»« bileti s»!b,t A«n« M,ri« »wit»g«. Madi« Kidiaer kSLmee, M.,t riffe-i,.. H...« HMr. «.tschee, «.ri «.me.st.7 «. l S?k?« g.h«s« »-tz. »««der, Suli. «.f.li. Te».,. Kitürfe» yühkj. sell, «««ette L.»if« «olseri,.. Jüri «,»».. bileti s.ldst, «.lese ri. s.l,ig,. M.et»»: Slise K..HU». 7.. 7 k ,« -briSW U»lbir,. St.»». «,ri. «»».«. Ul»»«. 9 k. »„»«».« ««ld.».r t.l 9k.SS p. Mii.. Ulber., H.«s« .b».. 5.. R. Sk Z! «»! ra,m,t.»»«kij. sell. ,9 .. 2 t. 7 p. «uu, H,11ik../ kvL»võ>o»»7xo». - 23-ro Sl«l ISöö. TrS«t»d Li»» Plrtjit, t»m»« j- ellimije kutje. M->- lehte tellltalse TollwxaS! Lindforäi pärijate trüknnajaS! PeterburgiS: A. A. Srelandti jumes, ochMsx»» X Laarmanni juures; Rakweres: J. Kuhs i juures , Paides ' A. Seidelberg i juures; Hapsalus: G Hollberg'» Mres; Lchulas: F. Büttneri juures; Narmas: M. WUiandrs:KaroWi juures; Wõrus: praua Bielroose juures ; Walkas: M. Rudolf» juures, Kurefaares: Th« Lange juures. Peale selle on maal seda toimetust sõbralikult  oma veale wõtta lubanud, Eestimaal: Hiomaa Suurmõisa koolmeister Liit; Sagadi mõisas: M. Gnstavsohn; KoeruS: W. DuglaS ; Simunas.. W. Normann. Liiwimaal: Wtindras: Z. Eglon ; HarglaS: kirikuõpetaja  W. Christiani. Kõik kirikuõpetajad, köstnd ;a koolmeistrid saamad peale selle lahkest juhatust andma, kuida lehte tellitakse- Meie anname oma aS;a-allitajatele  maal ja linnas, keS tellijaid kognmad, 10 protsenti tellimise hinnast, selle saamad kogujad maal meel iga kiimne eksemplari juure ühe ilma hinnata. Me,e valume kogujaid, meile oma nimest meel sel aastal rohkemalt üles anda. Kirjasaatjatele  ja kaastöölistele saame ka tulewal aastal 1 kop. iga üleSwõetud ria pealt maksma. Tallinna BõSra" tallitus ja toimetus. // Kuulutus. Meie palume kõiki, kellel meie leht mitte korraliselt kätte ei peaks tulema, seda war malt «Tallinna Sõbra" tallituses, Lindfors'i  trükimajas Tallinnas teada anda. Redaktori läbi wiidab see asjata aega, sest tcma peab seda omalt poolelt tallitusele kirjutama. (Jollra" tallttuS. Martin Köckler, T-m,».--, mäib oma . ... auru-wabrcku wanöre-määret» «<>« » rbl. »» rop. puud wärwi ja rohn kaupa magasinis, Tallinnas, wana turu äiires. Teadaandmised Kloga mSisaS, Keila kihelkonnas  wõib üks piixl-reitiil! warsti kohta saada. LindforSi pärijate juures oa wälja tulnud ja saada: õpetlikud Orskirisä Lesti maarahwa koolidele. Hind »S kop. 1 watüdruk ktS saksakeelt rSSgib, leiab kohta, itadrinthaalie LiiwauulitsaS Nr. 87. WÄMMW jooüt rasvahttmgid müiwad wäga odawalt Lostrßm « Lo., Pärnus. ja ümberkaudu wõtab tellimisi ja kuulutamist  meie lehe peale waSta E. J. Karowi raamatu pood» Talukoha miiimise jaostmise-kmtnkt on saada <Lindfors'L trükimajas. Lesti maarahwa Kodu- ja Kirikli-limiilitilii mana seltsist on saada ST kop. eksemplar l Hallinnas, Faia-uulitsas KaubahLnnav. 33. Lehe kuu p. 1885-