Selle peale tuli pikem Vaidluse waimuline. läbirääkimine  ja Hurt jäi oma arwamises, pääkoomitee woli ja õiguste kohta kindlaks. PõhjuSkirja komisjon aga ei tohtinud ka milgi wiisil oma kohusest taganeda. Ta seletas ikka tänasest koosolekust, et see oma liig kasina liigete pärast mitte korrapäraline ega ametlik ei olewat, mitte siis.ka õpetusplaani ega PõhjuSkirja üle makswat otsust teha ega neid kinnitamiseks wasta wõtta ei wõiwat. Siiski lubati komisjoni poolt ülesseatud õpetusplaani ja PõhjuSkirja, kui kõigega walmis on saadud, pääkomiteele äraanda, mitte aga korrapäralise koosoleku ees selle eest Vastutada, mis pääkomitee selle tema tööga teeb, kas seda muudetult ehk muutmatalt ülemate ette saadab. Nõnda waheldati  mõtteid ja sõnu ikka edasi, komisjoni liikmed ja abikomiteede saadikud oma põhjuste peal, Hurt ja Jürmann pääkomitee nimel jälle oma põhjuste peal. Wiimaks astus kooliõpetaja herra Blumberg kõnetooli  ja lubas Al.-kooli ülespidamise kulude kohta mõtteid awaldada. Oli ta seda mõne sõnaga teinud ja Al.-kooli iga aastalist ülespidamise kulu umbes 6000 rubla suureks arwanud, siis rääkis ta ka pikemalt  Al.-kooli enese olust ja maimust, kuidas see ehk olema pidawat ja ehk olema saawat ja pani õpetusplaanist põlluharimise jau ette. Tema kõnest ja plaanist paistis aga wälja, nagu peaks ja nagu saaks Aleksandri kool üks niisugune kool olema, kus enamiste paljalt hobuste pidamist ja elajate kaSwatamist  ja kaitsmist õpetatakse ja õpitakse, see on üks põllumeeste kool. Kõneleja seletas kaunis pikalt, kuidas tema selle asja pärast esiteks kohalise koolide kuratoriga ja siis selle nõuuandmise järele ühe targa põllumehe asjade tundjaga, professor Brunner'iga, palju olla rääkinud. Ja siis olla ta meel ühe töise mehega rääkinud, keS meel palju targem olla kui professor Brunner, see olla herra Geheimrath von Middendorsf. Ka selle käest olla tema palju Head nõuu saanud. Eesti rahwas Larwitamat hobuste pidamises maga palju õpetust. Ta olla hirmus armetu oma hobuste wasta, piinawat neid wäga armetumalt. Ja seda ütlewat ka Wana Kuuste von Sivers. Ja kui neil hobused ja loomad haigeks olla jäenud> siis ei teadwat nad ka, mispärast hobused on haigeks jäenud. Hobuste piinamine pidada Vähendatud  saama. Weel wähem lugu pidawat meie peremehed  oma karjast kui eneste kulla hunikust. See olla kõigel pool üksnes perenaiste asjaks ja hooleks jäetud. Peremehed ei hooliwat oma karjaloomadest midagi. Aleksandri-kool aga pidada nende wigade ära parandajaks asutatud saama. Kooli mahe ajal, mis 15. Lehekuu päewast künni 15. Mihklikuu päewani pidada ulatama, sellel pikal kooli wahe ajal pidada kooliõpetajad oma kooliõppijatega niisugustes kohtades Vaatamisel ümber käima, kus hobuste kaswatamine, pidamine ja põlluharimine juba heaks korraks on. Seda ütles herra Blumberg Hurt'i ettepanemisel palju muu seas Al.-kooli olu ja waimu kohta, mis osalt Saksa, osalt Eesti keeles sündis. Üks koosoleja aga ütles seda kuuldes iseeneses: „No mine sa usu. Meie Aleksandri-koolist tahab perakõrd peris hobuStekaswatamise  kool saada?" Mõnelt poolt räägiti Blumberg'i  mõtetele küll wasta, aga koosoleku juhataja, president  Hurt'i ega ka töiste pääkomitee liigete poolt ei sündinud seda mitte. Need oliwad siis Blumberg'i mõtetega rahul ehk ühel meelel. Pärast Blumberg'i kõne jarelist pikemat mõtete Vaheldust räägiti weel eemal nimetatud asjade "üle ja kui selles eemale ega taamale ei saadud, siis tehti koosolekule lõpetust. " Põhjuskirjade komisjon ja abikomiteede saadikud ehk wolimehed jäiwad oma põhjuste juure, nagu eemal nimetasime. Ühtegi, mitte kõige Vähematki otsuse tegemist ei olnud. Hurt ütles wiimaks meel, et lähem suur koosolek mitte lähemal Januaril, waid pärast Lihawõtte pühi saaks olema, olgu siis, et mõni nüüd teadmata juure tulew hädaline asi' nimelt Varemat  koosolekut nõuab." Nõnda kirjutab „Tartu Eesti Seitung". Meie omalt poolt lisame weel seie juure. Pääkomitee wiimases koosolekus Augusti kuul tehti maha, et kõik kooli põhjuskirjad ühest komiteest täitsa malmis saaksiwad tehtud, mida abikomiteed walitawad. Nende põhjuskirja üle saada siis pääkomitee ja selle walitatud  komitee liikmed ühes koos wiimase otsuse ära tegema. Kui nüüd ka pääkomitee seda sugugi tähele ei tahaks panna, mis pärast abikomitesde saadikud  selle otsuse kohta Augusti kuul maha tegiwad, siis ei mõi ommeti nüüd pääkomitee seda otsust enam ümber wisata, mis ta ise tegi ja peab kooli põhjuSkirjade  walmistamise komiteega ühes koos weel ühe koosoleku ära pidama, enne kui need põhjuskirjad nii kaugele asutajate wolimeestest wasta on wöetud, et neid riigiwalitfusele kui jäedawat äramääratut tööd ette wõib panna. Pääkomitee koosolek Tartus, mis 21. Detsembril ara peeti, ei tähenda aga sellepärast juba midagi ja ei ole tema otsustel mingisugust tähtsust, et temast ühes auuliikmega paljalt neli pääkomitee tõsist liiget osa wõtsiwad. Meie ei karda mitte, et paar meest terme rahwa tahtmise wasta tormi saamad jooksma, mille juures nad üksi ainult iseennast Leutada wõiwad. Meie Eesti Aleksandri-kooli  asi saab takistamata oma määratud teed edasi tõttama. Õiendus. Eesti Aleks, kooli pääkomitee liige J. Kapp on meile järelseiswa kirja trükkida saatnud: „ Minema aasta Sakala wiimses kaksik nümris  on herra A. Dido oma kirja sees: „Heal rahwa hulgast Aleksandri kooli asjus" minu kohta ütelnud: „Jga mõistlik inimene teab, et pääkomitee ometi mitte oma liikme Kapp'i imelikku ja weidrat ütelust: „ „ Aleksandri  kooli raha olla pääkomitee (!) raha ja mitte Eestirahwa üleüldisel Aleksandri kooli koosolekul  ei olla selle rahaga midagi tegemist,"" tähele ei pane ja raha omale ei päri. Kahju, et Kapp mitte kohe ei ütelnud, kui palju tema sellest rahast loodab saama." See ütelüs, mis kirjasaatja mind siin öelda laseb, ei lünni tõega ühte. Kui asi minusse üksi puuduks, siis ei wastaks ma selle ülekohtuse üteluse peale sõnagi. Et aga asi Aleksandri koolisse puudub, siis arwan ma Sakala lugejate pärast tarwis olewat, asja õiendada. Mina ütlesin: See raha, mis pääkomitee käes on, ei ole nüüd enam rahwa raha (sest rahwas ei wõi seda raha mitte enam tagasi pärida, ega muu tallituse tarwis pruukida), maid see raha on rahwast antud Eesti Aleksandri koolile ja on sellepärast Eesti Aleksandri kooli raha ja seisab praegu nagu ka enne pääkomitee hoolekandmise all. Abikomiteedel, ei wõi kassahoidja Valimises mingi õigust olla, sest et neil ka mingit wastutamist selle kassa kohta ei ole. See oli minu ütelus ja iga tõe armastaja ja mõistlik ei wõi minu ütelust mitte „imelikuks" ja „weidraks" nimetada. J. Kapp." Siin on nüüd J. Kapp ise tõeks tunnistanud, et tema üteluse järele Aleksandri kooli raha mitte enam rahwa raha ei olewat. See on üks imelik arwamine ja meie ei saa mitte aru, mis J. Kapp siin õieti „õiendab." Nii heasti, nagu Aleksandri kool rahwa oma kool on. nii on ka kooli kapital ehk raha rahwa raha ja pääMnitte ei ole muud, kui rahwast walitatud ametnikud, kes selle kapitali asju rahwa (kooli asutajate) tahtmise järele peawad toimetama. Kui walitatud ametnikud oma walitaja tahtmise järele ei tee, siis lastakse nad lahti ja walitakse uued. Nõnda on pruuk terwes haritud maailmas ja meie Eestirahwas ei taha selles tükis sugugi tõisa Leesi hakata käima. Läti Kirjameeste Seltsist ja tema Viimastest juhtumistest räägib ka K. A. Hermann „Gesti Postimehes" ja lisab siis omalt poolt juure: „Need teadused on ka meile Eestlastele oopis tähtsad. Kolm Läti studeeritud meest on sellest seltsist wälja Visatud, mis Lätirahwa keelt ja kirjandust peab harima. Meile on see siin kaugel wäga Veider ja imelik lugeda. Õpetaja Vielenstein't kõnes seisab, mitmes kohas ülewal, et see selts rahu ja lepitust otsib ja sovwib, aga kolme tähtsa rahwamehe wäljawiskamine ei tunnista seda mitte. Meie kull Lätlaste asja ligemalt ei tunne, aga Vist ta on meie rahwa asjaga pea ühesugune. Meie arust on see rahu ja lepituse otsimine, kui asja esite õige tubliste, kui ka mõni kord käredaste, läbi räägitakse ja mitte enne järele ei jäeta, künni ühendus on leitud. Aga siin ei ole seda meie arust mitte tehtud. Waatame koguni erapooletul Viisil selle asja peale, siis on peaaegu see Läti Kirjameeste Seltsis sündinud lugu oopis tähtsam kui Augusti kuul meie Eesti Kirjameeste Seltsi lugu. Eesti Kirjameeste Seltsis ei ole õieti muud ühtegi sündinud kui seda, mis seltsides sagedaste sünnih, see on: üks jagu liikmeid ei tahtnud seltsi presidendi juhatuse all tööd teha, sest et just see mees nende meelest presidendiks ei pidanud saama, ja astusiwad sellepärast wälja. See andis seltsile küll kaunis suure hoobi, sest et nende hulgas tähtsaid kirjamehi oli, aga ei Võinud seltsi ialgi surnuks teha, sest nii kaua kui kümme meesi kokku hoiawad, ei wõi selts ialgi ära lõppeda. Selle lehe toimetaja ei ole ka ialgi arwanud, et see sünniks. Eesti Kirjameeste  Seltsist Väljaastumine sündis priitahtlikul Viisil. Kedagi ei Visatud sealt wälja, ei Eestlast ega Sakslast.  Ei ükski Eesti ega, nii palju kui teame, Läti selts ole üleüldse ialgi ühte Sakslast oma seast wälja heitnud, ehk küll mitu kord teati, et Sakslased, kes seltsi liikmed, rahwusliste püüdmiste Vastased oliwad. Meil näitab siis, et Läti maal Sakslaste ja Lätlaste Vahel oopis sandem lugu on olemas, kui siin Eestlaste ja Sakslaste Vahel. Sakslased on seal Lätlasi seltsist enne wälja Viskama hakanud." Nõnda „Eesti Postimees". Meie peame siin weel omalt poolt'tunnistama, et see juhtumine Läti Kirjameeste  Seltsis meile mitme asja kohta silmad lahti teeb. Kui meie kõikide nende juhtumiste peale waatame, mis meile wiimasel ajal nagu wälgud selgest taewaft silma walendawad, kõiki neid ässitamist Saksa ajalehtedes  ja nõuukogudes, nagu ka seda tööd, mis muidu meie rahwnse püüdmiste lämmatavuseks tehakse, ja kui meie töiselt poolt jälle waatame, et nende hulk ommeti wäga weike on, kes sedawiisi meie wasta tormi hakkawad jooksma, siis näitab, nagu tahaks see weike hulk seda, mis waikse töö ja tegewuse teel raske kätte on saada, nagu Jeeriku pasunate puhumise! omale kätte wõita. Aga meie loodame, et see kõla küll ehk mõyed wanad müürid ümber saab wiskama, meid meie rahwuslikuis püüdmistes aga seda enam kokku õpetab hoidma. Eesti Kirjameeste Seltsi koosolek 8. Januaril 1882. Esimene abipresident herra Dr. Weske juhatas koosolekut ja alustas teretuse kõnega, kus ta esiteks möödaläinud aastat mälestas, nimelt et Eesti Seltside saadikutel minewal aastal see suur auu olnud, oma kõigealamaid truuduse tundmusi Eestikeeles  Keiserliku Majesteetide jalgade ette panna. Töiseks  tuletas kõneleja weel meele, et Selts pärast oma lõhkuda tahtjate jändamist möödaläinud aastal uuele ja jõukamale elule on tõusnud. Et aga ka Keiserliku  Majesteedi arm, kuida kõige truu alamate, nõnda ka meie Seltsi üle walwab, siis püüda Selts ikka kõikumata  ennast kiiduyzääriliste töödega ja hariduse edendnsega  selle armu wääriliseks teha. Peale selle lugeS juhataja Ksigearmulisema wastuse ette, mis Keiserlikud  Majesteedid kubernäri herra läbi Seltsile selle telegrammi peale saatnud, mida Selts 14. Nowembril Keisri Proua sündimise päewaks läkitas. Keiserlik Majesteet  on Kõigekõrgemalt sinna alla oma käega kirjutanud:  ukFgroMMii, 015 Laes oõonxi," see on Eesti keeli: „Meie Mõlemate poolt tänada." Liiwimaa kubernäri herra kiri oli järgmine: „Eesti Kirjameeste» Seltsile. Sisemiste asjade ministri herra andis mulle teada, et Keisri Herra Eesti Kirjameeste Seltsist kõigealandlikumalt  Keiserliku Majesteedi Ketserina sündimise päewaks selle Seltsi ID. aaSta kestuse päewal 14. Nowembril 1881 selle truu alama tundmuste tunnistuse  Peale Kõigekõrgemalt Oma käega on kihutanud: „Heie Mõlemate poolt tänada." Mull on see auü seda Kõigekõrgemat tänu Eesti Kirjameeste Seltsile teada anda. Kubernär Uerküll." Selle peale pidas H. Treffner südamlikud tänusõnad  selle Keiserliku armu eest, mille peale waimnstatud  „Jumal Keisrit kaitse sa" lauldi. Dr. Weske pani ette, et selle Keiserliku armu awalduse tänuks Seltsi senni aegse nelja koosoleku juure weel üks koosolek iga aasta Keisri Herra sündimise  päewa pühitsemiseks 26. Küünlakuu päewal saaks ärapeetud; see wõeti waimustusega wasta. Wiimati wõeti nõuuks, igal aastal kuus koosolekut  ärapidada. Senniaegne Aprilli koosolek peetakse,  kui wähegi wõimalik, Troonipärija sündimise päewal,  6. Mail, ja Oktoobri koosolek Keisri Proua sündimise  päewal, 14. Nowembril. Töised koosolekud peetakse Jaanuari alguses ja Augusti kuul Tartus näituse ajal. , Dr. Weske seletas kahest uuest Seltsi toimetuste all wälja tulnud raamatust, need on s) õpetus koolmeistritelle ja koolidelle. 11. jagu. Taimede  riik. Wäljaanuud J. Kunder," ja soowitas seda kui tähtjat teaduse tööd, mille juures wäljaandja ? palju waewa näinud, b) Eesti „Kirjameeste Seltsi aastaraamat", mis endistest ligi poole suurem ja sisu poolest tuumakam olla. Raamatukogu hoidja berra Tülk seletas näituste abil, mille tarwis ta Seltsi kuluga umbes 36 rubla eest Seltsile looduse seletuse abiriistu oli ostnud: Ohu surumisest, mis Seltsis koguni uus oli ja tähelepanemisega  pealt vzaadati. Seltsi liige A. Dido pidas kõnet: „ Ajaloo õppimise  kasust", kus ta rõhku selle peale pani, et Eestlased  rohkem ajalugu ja iseäranis oma ajalugu õppima pidada, kui senni ajani. Töine abipresident herra H. Treffner pani ette, et kui Augusti kuu koosolekul ja pärast seda wälja astunud liikmed uueste Seltsi tahaksiwad tulla, siis neid, kes awalikult Seltsi teatanud,  mitte wasta wõtta, kui nemad oma laimdusi niisama  awalikult tagasi wõtnud. See ettepanek wõeti wasta. Töised wõiwad otsekohe wastuwõtmisele ettepandud  saada. Juhataja aga soowis, et Seltsist wälja astunud liigete wastawõtmisega Seltsi üks aastagi rahul jäetakse ja rahuliste tööd teha lastakse, mille üle i Selts oma rahulolemist näitas. Sellega lõppis ennelõunane  istumine.