Sakala .MM. Wiliandis, 18. Aprillikuu päewal 1881. IV. aastakäik. Poliitika, kirjandust ja põllutöö ajaleht. Wastutaja toimendaja ja Väljaandja C. R. Jakobson. Sissekord. Poliitika leht. Esimene põllutöö kongress Riias. IV. Poliitika ringwaatus. Omalt maalt. Wiliandis: Kirikherra Maurach'ile; kahjulikud awaldused; Eesti Postimees. Wiliandi maakonnast: Koolmeistritest. Pärnumaalt: Usumääratscmistest. Tartumaalt: Metsa kaswatamise häwitused Peeterburgist: Kõigekõrgem  käsk-kiri. Keisri mõrtsukate protsess. Kuulutused. Lisaleht. Kullakene. VII. Wiljapuude- ja aia-pidamisest. I. Nalja Mart ja Kalja Pärt. Kirja wastused. Esimene põllutöö kongress Riias. IV. Kongressi üleüldisel töisel iswmisel 11. Webruaril  räägiti ka weiste tõuude parandamisest. Selle küfimise kohta oli komisjonide istumistes palju läbirääkimist.  Eesti põllumeeste seltside saadikud soowisiwad  nimelt (mis meie seltsides ka läbirääkimise all on . olnud), et iga elajate pidaja'maal üksi seesugust pulli tohib pidada, mis seltsi poolt sugutamiseks kõlblikuks on tunnistatud; kõik muud pullid saawad noorelt ära lõigawd. Ka siwwiti külade peale parema sugu pullide pidamist heaks. komisjonis räägiti ka palju Wändra tõugu weiHtest, mis wiimasel ajal kaunis kuulsaks on saanud, sest palju mõisaid on, kes omale noori lehmmullikaid  ja noori lehmi karjade kaupa Wändrast ülesse lasewad osta ja neid omale piimkarjadeks tarwitawad. Wändra weissed on üks ise tõug, see on üks Eesti tõug elajaid, kes selle läbi, et umbes 30 aasta eest tagasi nimelt Hollandi vchrd sekka sai, ümberkaudse Eesti tõuudest natukene kõrwale lähäb. Wändra talupoegade  laia piiride ja hea^karjasmaade juures wõiks see tõug weisseid weel sigineda ja õige tähtjaks ja kuulsaks saada, kui kõik pullid põllumeeste seltside walitsuse ehk ülewaatamise all seisaksiwad ja üksi häid pullist sugutamiseks tohitakse tarwitada ehk üleüldse pullideks jätta. Seesama tee saaks ka muial karjade sigindusele suureks kasuks olema. Kui tulekaitsmise seltsidest nõuu peeti, pani Tartu Eesti põllumeeste seltsi president M. Mitt Eestikeeles otsusetegemiseks ette, et need wallad, kellel oma wahel tulekaitsmise seltsid on, mitte sunnitud ei oleksiwad, ametlikult walitsuse poolt tulekaitsmise seltsi astuda. Seda ettepanemist wõttis ka kongress wasta. Nüüd peame ka ühest ettepanemisest rääkima, mis mitte enne läbimõeldud ei olnud ja sellepärast meie Eesti saadikute kahjuks on püütud tarwitada, nagu pärast pitkemalt näha saame. Tartu Eesti põllumeeste seltsi liige Tido pani kongressile ette, seaduseks soowitada,  et igal külal omad tulepritsid ja selle tarbeks kaewatud wee tiigid oleksiwad. Kui näidatud ott, et weetiikist sugugi igale poole wõimalik ei ole kaewata, wõttis Dido oma ettepanemisi weetiikide kohta tagasi, aga tulepritside soowi Põhjendas ta uueste. Kongress tegi siis otsuseks, et soowitaw olla, kui wallad ja külad omale tulepritsisi muretsewad, aga et seda seaduseks ja sundimiseks teha, seda ei arwanud kongress mitte kohalise olewat. Seda ettepanemist ei olnud Dido enne töiste Eesti saadikutega mitte läbi rääkinud, mille pärast teda töised pärast tubliste käsile wõtsiwad ja enese wahel maha tegiwad, et keegi ettepanemist ei tohi awaldada, mis mitte enne läbi ei ole räägitud ja töiste saadikute poolest ka wasta wõetud. Meie oleme sellest ettepanemisest siin sellepärast pidanud rääkima, et teda Saksakeele ajalehed meie saadikute teutuseks on püüdnud  tarwitada, nagu näituseks „Baltische Wochenschrist"  ütleb, et rahwa seltside saadikud olla ükstkpooliwid  ja poolküpse ettepanemisi awaldanud n. n. e., kus siis Dido ettepanemine näituseks antakse. „Balt. Wochenschrift" soowib sellepärast juhataja presitendi kõrwa kongressile üht komiteed, kes iga ettepanemisi, mis kirjateel sisse tuleks anda, enne läbi peab katsuma, kas ta kongressile ette panna kõlbab ehk mitte. Sellest „Baltische Wochenschrlft'i" kirjast ja ütelustest saame edespidi pitkemalt rääkima. Siin tahame aga paljalt - nii palju ütelda, et ka suurte põllumeeste saadikute poolt mõndagi räägiti, mis mitte küpse ei olnud. Kui näituseks kongress selle otsuse tagasi lükkas, mis komisjon  põlluriistade kohta oli teinud, seal ütles näituseks von Essen-Kastrist: „Meile 4' yzkj seda otsust pahaks panna, sest meie olime tõeste liig wihased oma maa wabrikantide peale." Ning herra von Essen rääkis siis edasi, kuidas tema sõbral juba nelja aasta eest uue saeweski eest raha wälja olla maksetud, aga weski weel mitte üht lauda ei ole lõiganud.. Nüüd peame küsima: Oli see uks küpse ettepanemine, kus ajalikust wihast ennast juhtida lasti ja selle järele otsust tehti? Sellest näeme, et eksitusi igal pool ette wõib tulla, aga igal pool ei seata ennast mitte kohe, töise silmas pinda näidates, nii kõrge hobuse selga, nagu seda „Baltische Wochenschrist" on teinud. Need oliwad tähtjamad asjad, mis kongressi töisest pääistumiseft jutustada tahtsime. Kongressi kolmas pääistumine oli 15. Webruaril. Siin oli esimene asi, mis läbirääkimise alla langes, järgmine ettepanemine,  mis wiis Eesti saadikut kirjateel sisse andsiwad: „Seda tähelepannes, et jeghuse-waötaline orjus, mida wiimasel ajal Liiwimaal palju mõisades jälle pruugitawaks  tehakse, ja sellest wäljasiginew kontrastita olek rendi - talupoegade juures meie maa rahulist tööd ja ühtmeelt lõhuwad ja meie põllutööd kõige kahjutegewamal  kombel segawad, sellepärast panemad allnimetatud  kongressi-liikmed esimese kongressile töises jauskonnas otsuse tegemiseks ette: Kongress wõtku wälja ütelda, et kõige kangemat seadusliku abi seks saaks tarwitatud, seadusewastalist orjust ja sellega üheskäijat rendi-talupoegade ilmakontraktita olekut, kus neid leida on, õige pea ära kautada." Selle ettepanemise peale tuli waielus, kus nimelt landraat von Oettingen-Kuremaalt  näidata püüdis, et seesuguse otsuse tegemine mitte kongressi asi ei ole. Tema ettepanemise peale sai meie ettepanemine siis ka tagasi lükatud, mille wasta Eesti saadikud wiimaks sellepärast ka enam üles ei tõusnud, et asja ennast mitte waleks ei tehtud, waid paljalt seda üteldi, et ta mitte kongressi asi ei olewat. Eesti saadikute otstarbe oli aga täidetud, sest nemad oliwad üht laialist seaduse wastalift olekut awalikuks teinud, mille kautamisest meie põllutööle suur kasu wälja pidi siginema. Töisel päewal ütles kubernäri herra Eesti saadikutele, et nad temale ülesse peaksiwad andma, kus orjust weel leida on ja tema saaks selle eest muretsema, et see orjus kauks. Sell kombel on siis neil talumaa peremeestel Liiwimaal, kes orjusest lahti tahawad saada, tee ette näidatud. Nemad wõiwad_seda meie Eestiks põllumeeste seltside läbi toimetada. aga ka. Eesti põllumeeste j! seesuguste eest. wÄja saamad astuma, seltsi siMed. on. Meie seltsid ei arwa kombel oma õiguse ja kohuse olewat, terme maailma adMMW Aga selle meie seltsid ja wõiwad seda ka, xj. seltsi liigete pealt seaduse tvastaline orjus ära kaub. Tulewal korral jutustame edasi. Poliitika ringwaatus. Nagu juba ette oli näha, on Weneriigi seestpidises pMtiias mitugi Muudatust olnud. Juba truuduse wande juures oli esimene kord talupoegadel see ütlemata  õnn, oma kalli uue Riigi-Jsale truudust wiimse were tilgani manduda. See on meie riigi suurt rahwahulka  ütlemata rõõmuga täitnud ja nimelt on Eestlased  ütlemata waimustamisega kirikutesse wandele tõttanud. Nüüd on meie armuline Keiserlik Majesteet,  nagu lugejad tänases lehes Peeterburgi sõnumete all leiawad, uueste Kõigekõrgema Ukaasi läbi oma armu just põllumeeste wasta ülesse näidanud. Keiserlik  Majesteet on käsku annud, kõikide põllutöö seltsidele  teada anda, et Tema, nende seltside kasuliku tööd tähele pannes, neid seltsa edendada ja toetada tahab. See on üks rõõmusõnum, mis ka meid weikseid põllumehi  seda enam ülesse peab äratama, oma põllumeeste seltsidest osa wõtma. Kui meie oma enese seltsides oma hea põlwe heaks tööd ei mõista teha, kas siis teemad  seda töised muu seltsides meie eest. Põllumehe seisus on anus ja tähtjas seisus igas riigis, aga Weneriigis nimelt on kõikidest inimestest kõige suurem osa põllumehed. Kui nüüd Weneriik nimelt oma tähelepanemist põllumeeste edenemise peale pöörab, siis on see see päris tee, mille peal Weneriik oma tähtjama  suurusele saab jõudma. Aasiast tulewad Wene sõaplatsilt Wenemaale  rõõmsad sõnumed. Seal tuli Ashabaadis 28. Märtsil Tekintside ülem päämees Obas-Murad- Tükma-Serdar suure seltsiga, kelle seas mitmed tähtjad pealikud ja Tekintside wanemad oliwad, kindral Skobelewi juure ja andis oma moega Skobelewi kütte, tunnistuseks, et ta ennast Wene Keisri alla annab. Kindral Skobelew andis temale aga Kaukasuse sõawäe ülemkomandöri, Keiserliku Kõrguse Suurwürsti Mihael Nikolaiewitshi nimel mõega tagasi, ja Tükma-Serdar mandus alanduse wannet ja tõutas, et ta Keiserliku Majesteeti truuiste saaks teenima. Sell kombel on siis Tekintsidega nagu rahu juba tehtud, nemad on ennast Weneriigi walitwse alla heitnud, ja kõik on rahuli jäänud. Üleüldse ei ole peale 12. Januari seal maal mitte üht püssi pauku enam sõdimises lastud.  Tekintside sõda on sell kombel lõpetatud, ning Weneriigi mägi ja suurus on tähtsa sammu tasunud. Jumalale tänu! Et Rumeenia uueks on saanud, see ei ole mitte Austria meele pärast. Seal kardetakse,  et nüüd pea sedasama saab tegema, siis ehk meel mõni töine riik Balkani poolesaare peal,