Sakala 2 > Wiljandiö. 16. Juunikuu päewal 1884. VI!. aastakäik. Ilmub igal lnupäewal. Kuulutuste korpusrida maksab kop. Eeoti seltsidele poole hinnaqa. Toimenduse adrels: ..Sakala" toiinendusele Wiliandi;. Wene keeli: Itk. lilina. 'Bl.»a'- ui> 'dka.imn» „ Sakala" aastahind pooltõist poognat: Postiga 3 rbl., postita 2 rbl. 60 kop. Poole aaSta hind: Postiga I rbl. 75 kop., postita 1 rubla 50 kop We erand aasta pea e tellimisi wastu ei wõcta. Iga tellija, kes kümme lehte tellib, saab ühe ilma hinnata. Adressid palutakse selgesti kirjutada. -Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Wäljaandjad C. R. Jakobson': pärijad. Tartus: J. Tülk Kirjameeste Seltsi majas ja Linda kontor, W. Just'i ja S«chker'i raamatupoed: TaUiuuas: Thomas Jakobson 'i, Busch'i ja Kluge Ströhm'i raamatupoed; Haapsalus: G. F. Äallberg; LihulaS: kaupmees T. Büttner; PärnuS: „Endla" Seltsis herra Kuud'ewiita ja E. Treufeldt'i raamatupood; Narwas: M. Põder; Rakweres: J. Kuus'i raamatupood ja kaupmees G. Männik; Põltsamaal: kaupmees T. Puchk; Wörus: Vielrose; WalgaS: Rudolf; Paide o : Seidelberg; Peeterbnrgis: K Leopas, Ilsiui.iii npoeu. .X» 80 ja N. Matti ssen, Ileueläii uxoeu., )' Nauaum.-. uoeia, Av»rk. V- 28/21. Wiljandis: F Feldt. Sissekord. Põllu mullast ja tema parandamisest. I. Poliitika ringwaatus. Omalt maalt. Wiljandist: Neegrid; laulupidu; uus linnasekretär; kooli aruanne; meel kroonimise püha pidamisest; kooliõp. Schubert. Wiljandi maakonnast: Näitcmüik; piiskop; Tarwastu 11. abikomitcest; näitemäng. Tartust: Kand. H. Tresfner Soomes; Unterberger-j-; Meelejahutaja nädalileht.  Tartu maakonnast: Kontsert; maruhaigus; tulekahju; Rõngu kool. Wõru maakonnast: Kanapä näitemüik. Malgast: Koolilapsed haiged; luur rahe. Riiast: Maapäewast; Greeka õige-usu kooliõpetajate konwerents; Kündja muutus: teated. Miitawist: Tulekahju. Tallinnast: Püssiga laskmine; ajalehtedest. Narmast: Tulekahju; loomade katk. Peeterburgist:  Mitmesugused teated. Wõeralt maalt: Londonist ja Warnast. Nalja Mart ja Kalja Pärt. Kirja wastused. Kuulutused. Laul Cesti keelele. Bob Ellerhein. XVII. Kewadest. I. Mõnesugused sõnumed. Ära - Põllu mullast ja tema parandamisest (melioratsion). 1. Põllu mullad. I. Põllumees põline rikas. põllumehe rikkus, tema kapitaal on põld. Rahamees istub oma raha kasti peal, teda walwates, teda warga ja tule eest hoides, tema sisu kuiwatates ja järele lugedes. Põllumehel ei ole seda rahutumat ja uneta tööd mitte teha, tema rikkus on tema oma jalgade  all; tema rikkuse peale on ta oma elumaja ja hooned ehitanud. Seda rikkust ei rööwi warga käsi ega tuleleek, ei surma sõda ega kauta katk, ta on põline rikkus. Mida enam agar mees oma käsa liigutab, seda suuremad kasud wõi protsendid saab ta omast põllu kapitaalist, seda suuremaks kaswab see kapitaal ise. Nagu iga kapitaali omanik oma rikkuse suurust ja olu tundma peab ja tunda tahab, nii peab ka põllumees oma põllu pinda tundma, tema olu ja wäärtust ikka ja ikka jälle järele katsuma, kui see oma õnnistust parajal ja rohkel mõõdul andma peab, kui põllumehest ütelda wõib, et ta põline rikas oleks. - Iga pcllupidaja peab teadma, mis laadi tema põld on ja kuidas La tema mullaga ümberkäima, teda harima ja parandama saab. Meie katsume sellepärast, kui põllumehe nõuuandja, põllu mullast ja tema parandamisest wõi melioratsionist juttu teha ning loodame, et see katse meie lugejate meele pärast saaks olema. Meie põllu muld on mitmesugustest mineraal- wõi mulla jagudest koos. Niisugused jaud on: liiw, sawi, lubi ?c. Selle järele nüid, kuidas neid mulla jagust meie haritud põllu wõi kultuur maas ette tuleb, sünniwad mitmet seltsi mullad wõi põllumaad. Neid põllumaid nimetatakse selle mineraal oluse järele, mida neis kõige enam leida ehk mis neile nende mulla moe annawad. Et meil siin mitte wõimalik pole, iseäralisi wiisikalikka ja keemialikka wõi lahutuskunstlikka katseid ette wõtta, sest et see ühe rahwaliku ajalehe kohta liiga teaduslik ja laialine oleks, siis räägime lühidelt, näitlikult ja peaasjalikult.  Meie tähtsamad põllu mullad on: 1) Sawi wõi sawipõld. Sawipõllus peab wähemalt pool osa sawi olema ehk õigemine ja näitliku malt üteldud: sawimullas peab 50 protsenti sawi olema. Meie ütlesime: kõige wähem 50 peab seda mineraal jagu siin olema. Teda wõib aga küll enam olla. Näi- tuseks on kõwas sawi mullak wõi päris sawi põllus arwata 80°/.. sawi, kuna teda wähemas wõi pool-sawi mullas arwata 50 "/o on. Liiwa, kui ka wähemal mõedul,  peab aga igas põllus olema, kes wilja s. o. põllu wõi kultuur-wilja kandma peab ehk kanda tahab. Päris sawi ise ei ole mitte taimede toitja; tema ei sula ehk lahku mitte weeS ära ning saa sellepärast ka mitte taime sisse. Meie sawi sees on aga lahkuwaid kaali (kieselsaures  Kali) jagusid ja woswoxi haput, mis kas keemialikult  temaga koos ehk tema seest leida. Mida enam lupja ja mustamulda ehk huumust meie sawipinnast leiame, seda paremaks tuleb teda arwata. Need mõlemad  abimehed aitawad sawis olewat taime toitu kergemine  taimesse tungida. Sawi põld on nagu põrand kindel, ta on raske künda ja äestada, ehk ta muidu küll oma kaalu järele liiwa pinnast kergem on. On ta kuiw, siis on sahal wäga raske tema sisse tungida ja weu-looma töö waewaline, kuna ülesse küntud maa suurtesse pankadesse  jäeb; on ta jälle märg, siis lõikab sahk siledad tükid wälja, mis päewa käes nagu potikiwi kõmaks lähab. Üksi siis saab põllumees selle pinnaga heaste korda, kui ta ei ülearu kuiw ega ka jälle liiga märg pole. Sügisel wõib märga sawipinda kõige paremine künda, ning siis on weel kasulik kui heaste sügawaste küntakse, sest talwe külm purustab kewadeks kõik sawipangad ära. Sawipind  on sellepärast tähelepanemise wäärt, et tema hulga wett enese sisse wastu wõtab ning seda kaua kinni peab. Just sellepärast wõib teda paljalt lühike aeg aastas harida, ta pruugib palju wõi kõige enam hobuse weu jõuudu. Sawi pinnasse külwatakse sellepärast mitmeks aastaks härjapea heina; seeläbi saab muld järele jäenud juurte läbi kohutatud ja pärastine töö kergitatud. Et sawipind enamiste niiske on, sellepärast kannab ta paraja' soojuse juures kauniste wilja. Sawipind tõmbab end kuiwa käes kokku ning hakkab märjaga punsuma, sellepärast rikub ta sagedaste wilja juuri. Kuiwaga sündinud praud lasewad selle pinna alalise kuiwa käeS sügawalt ära kuiwada. On ta niisuguse järje peale saanud, siis ei wõta ta ka mitte kergeste õhu seest weeauru sisse. Sest on näha, et sawipind nii heaste kuiwa kui ka märga palju ei kannata. Et nnid sawipind kõwa on, pangas ehk litus seisab, nii et õhk mitte kergeste tema sisse ei saa, ning et ta külm on, sellepärast ei mädane temas sõnnik mitte kergeste ära. Sawi pinnasse wõib paljalt kuiwa ilmaga sõnnikut panna. Sõnnik aga ajab sawipinna ilusaste kohewaks ja soojaks. Tahab põllumees sellepärast sawipinnast  heaste jagu saada, siis wäetagu ta teda arwa, aga tugewaste. Sawipind hoiab põlluwäe kaua aega omas kehas paigal. Ka lubja- ehk merglimullaga wõib sawipinda palju wiljakandjamaks teha. Merglimullaks ehk sarapuu-sawiks nimetame meie sawimulda, kelle seaS lupja on, aga ometi jälle nii, et wõit sawi käes on. Sawi põllust on raske läbistiku head wiljasaaki saada, sellepärast et korralist niiskuse ja kuiwa wahetust, s. o. wäga korralist ilma tarwitab. Päris sula sawi põhja peal wõib nisu, härjapead, üba (põlduba) kaera ja wikkisi kaswatada. Nisu tarwis ei ole aga sawipind sellepärast mitte see kõige parem muld. Wähema sawihulgaga põld kannab naerid, härjapead, rupsi ja humalat. Üleüldine sawipinna wiljasaak on läbiStiku kuiwal suwel parem kui niiskel ehk märjal. Meie Liiwimaal on hoopis enam sawipinda leida kui Tallinnamaal. (Järg jäeb tulema.) Poliitika ringwaatus. Wene riigiwalitsus, kes kristlikus armuS oma were ja waewaga Balkani riikide elu tõstis ja korrale seadis, waatab ka nüid wasta tahtmist selle jageluse peale, mis Serbia ja Bulgaaria riikide wahel nähtawalle tuli. Meie riigiwalitsuse poolammetlik ajaleht „Journal de St. PeterSburg"  kirjutab sest asjast nõnda: „See on kahetsemise wääriline asi, et nende maade wahel tüli tõusnud, mis hea sõnade ja tahtmiste awaldamistega kergeste tulemata oleks jaeda wõinud. Ommeti loodab see poolammetlik leht, et ühe kolmandama riigi lepitamise katsed siin iseäraliselt  mõjuda wõiwad ja nende noore riikide head läbisaamise  korda uueste sisse awitaks seada, kes ju kutsutud on ükstõisega sõpruses elama ja olla, ega wastastiku isemeelset  olekut ei pia awaldama. Aastamaalt meie riigi uutest rajadest kirjutab Wene ajaleht „Kawkas" järgmiselt: Dondukow-Korssakow'ile  tulid Merwi rändamise tee peal liiwakõrbeS Dohudshuki-Kumis umbes 100() Turkmeenide ratsanikku oma khaanidega teretama. Edasi reisimisel olid töisel päewal ka Merwi ratsanikud endid oma sugujagude kaupa ja iga! oma khaan eesotsas, Korssakow'i teretama wasta tulnud, kus juures würst Merwlastele neidsama mõtteid awaldas, kuida ta enne Turkmenidegagi oli rääkinud, et nad rahulikult elaksiwad ja ise oma hea käekäigu eest hoolitsekstwad. Oma waranduse poolest wõida nemad mureta elada. 4. Mail käis Dondukow Jnesuf-khaani laagris, kes Merwi oaside kõige wanema suguaru peameheks  on. Seal andis würst selle khaani emale Giuldshamale  üht iseäralist Wene Keisri Härra kingitust kätte, mis üks kalli kiwidega kaunistatud auukuub oli. Giuldshamala  oli palju nõuu andmise ja soowimisega Wene kasuks töötanud ja on see nii mõjunud, et Turkmeenid priitahtlikult Wene alamateks heitsiwad. Peale seda kinkis Dondukow-Korssakow selle kuulsa khaani emale ise omalt poolt ühe kalli kiwidest walmistatnd iluaSja, selle imelahke wastuwõtmise eest, mis ta meie würstile osaks saada laskis. Ka Persia riigi shahh on üht oma kõige auusamatest riigiammetnikudest Dondukow'i teretamiseks Ask habadi linna saatnud ja tema wcnd, Koorassani maawalitseja  kirjutanud omalt poolt kirja. Sellest kõigest wõime meie rõõmuga näha, et Wene wägew jalg seal kaugel hommikumaal õige kindlat maad oma alla saanud ja et uued alamad oma tulewiku õnne ka ise rahulise rõõmsa meelega märkawad. Belgia kuningriigi parlamendi liikmete uueSte walitemise  jnnres on wcibadmeelelised imelisel wiisil kantinud