Saarlane UM Uleuldint politika ajaleht Maa- ja linnarahVale. UM Ks AB. Teisipäewal, 1. Augustil 1889. VI. aastakäik. maksab postiga saadetud aastas . Ä „ „ pooles aaStas 1 „ Ä3 „ Ilmub igal keisipÄosVt»r. Kuresaares ur."l7°. Kirjad kZiaiad: Saarlase toimetusele. Kuresaare. Kualu t u s e rida ehk selle runm Saaremaa rahwa tuimusest. Selle päälkirja all kirjutab keegi «Saarlase" Nr. 23. sees ühe juhtkirja, mille sisu ka suuremast osast tõsi on. Aga ometi kui laiemalt waatame, ei wõi jo kohe nii waljult kohut mõista, enne peab aga mõlemilt poolt asja hoolega läbi kaaluma, cnnegu neist kõnelema hakatskse, nii kuida mõned asjad seda tarwitawad. Raskete kiwidc tõstmiseks peawad tugewad kangid olema, aga need pole jo igamehel nii käepärast. La on niisuguse raske asja tõstmisel head ettewaatmist tarwis, et ta tõusmise juures jälle tagasi ei lange ja sügawamasse ei kukku, kui ta enne oli; sellepärast wvib siis wiimane  oti pahemaks minna, kui esimine! Ettewaatmine on tarkuse ema! Nii ütleb mana sõna ja wanal sõnal on kuldne põhi. Noh, üks ta puhas! Iga mee» peab teadma, mis ta teeb! Minu arwatcS ei olegi meie Saarlased tuima loomuga; sellest paistab see jo kõige selgemalt wälja, et Saarlased iga töö pääle meistrid on. Arwa on neid näha, kes oma puumaa tõõ kõrwal ka käsi tööd ei tee, ehk see küll kellegi kunstõõ ei ole, siiski teenib ta oma elu ülespidamiseks ikka natuke. „Saarlase" 23. numbri juhtkõnes öõldakse; Peaks igamees päcwas kortri wüna wähem jooma, kull siis palju rohkem raha neile üle jäsks! Ma küsin: Kui palju siis igamees päewas ära joob? ehk mitu kortrid päewas mehe pääle arwate? ma tean, meil on suur wald, pääle nelja saja mehe hinge, aga teadmata on, kas saab kortrid wiina nende kohta päewas ära joodut. On küll tõsi, et rahwa seas ka joodikuid on, kes omad wacwaga teenitud kopikad kõrtsi papa kätte interesfide pääle wiiwad ja selle eest haige pea saamad; aga ega siis kõik ilmaski niisugused ei ole, kuida seda „Saarlase" 23. numbris on öeldut. Kuresaare Eesti-seltst tuimusest ci maksa maamehel  kõneleda, sest et maamees senna ei ulata, oleks tall küll jõud ja hea tahtmine vlcwat ja ülepea on ta üks lõbuduse selts, kuhu maamees üksluise olekuga koguni ei passi, ta oleks linna peene kombetega inimestele tüliks ja naeruks olewat, just kui wiies ratas wankri all. Nüüd peame tuimuse enestest ka paari sõna rääkima: See on üsna tõsi! tuimust on rahwa seas weel küllalt, aga seda peab uuem aeg ja koolid katsuma ära kauta, neid on jo küllalt rahwa seas, kes weel ei teagi, mis musiku koor tähendab! Aga kes wõib looduse käiku mägise kinni pidada, kes wõib puude kaSwamist takista? Ei keegi! Kui neid sirgeks puuks ei taha lasta kaswada, siis kaswawad nad ometi kõwerad! Nõnda on tuimuse ja rumalusega lugu. Öpetud ja noomitud saab küll, aga mis see nii ruttu mõub! Iga isamaa poja kohus on, kui ta tuimuse ja rumaluse paelust on pääsenud, et siis ome nõrgemaid wendi ka aitaks ja nende silma ringi katsuks laiendada, kõik uuendusi katsuks neile ära seletada; waat siis kaub rumalus ja tuimus rutemalt meie Saare pinnalt. See on minu soow ja ma arwan, et see mitte üsna tühine ei ole!! X- Jumal aitab. 10 „See kord pea» ma teid muu asjadega tülitama, hcrra tohter," ütles Juuli; „Teie ei saa seepärast mitte pahane olema mu pääle; teie olete ju nii palju armu ja heldust selle waese perekonna wastu üles näitnud. Aga ma paluksin teid sisse tulla; see asi nõuab meel salajas pidamist." Rutu täitis tohter soowi ju kuulas imeks pannes, mis Juuli temale jutustas. „OH, see salaja tegu hakab ilmuma!" hüüdis ta hõiskades. „Ka mina tunnen neid töömehi wäga hästi ja politsei teraw film on juba seda wälja leidnud, et need mehed nüüd wäga toredaSte ja prassiwalt elawad ilma töö ja teenistuseta. Siin peab seda tõesti järele uurima, ja mina taha oma poolt teha, mis wõimalik, et ilmsüütus wõiks malge ette tulla. Minu süda ütleb mulle, et teie saate oma Jaani kõigest pahast arwamisest prii pea eneste keskel nägema." Tuhat nelja sõitis ta linna tagasi ja läks selle paberi tükiga kohe politseimeistri juure. Politseimeister ei olnud nende tunnistustega mitte üsna rahul, wöib olla et temal sant oli, sest fee kinnitas seda kohtuniku ütelust, et ta Jaani ülekuulamises ja wangiwõtmiseS mitte ettewaatlik ei olnud. Siit rutaS tohter kohtu herra juure, see laskis kohe nende töömeeste korteri läbi otsida, kus nad ise mitte kodu ei olnud. Ei tuurinud mitte kaua, sääl oliwad otsijatel  kindlad tunnistused käeS. Kõikisugu hõbe asju, kooSti, kahwleid, nuge ja ehte asju, kus lossi herra nime tähed pääl oliwad, leiti siit. Kui nad nüüd õhtul joobnud peaga koju tuliwad, ootsiwad neid kutsumata wõerad nende korteri ukse ees; wõtsiwad neid kinni ja wiisiwad neid wangi torni, kus nad ennast targaks magasiwad. Teisel päewal pidinmd nad oma süüd kohtu ees üles tunnistama, mis nad mitte ära salgada ei wõinud. Aga neid oli kolm olnud. Kes wõis nüüd see kolmas olla. Seda nende käest wälja saada, see oli tõesti raske. Kõik katsed seks oliwad ilma asjata. Nemad ise ütlesid, et nad seda ialgi tunnistama ei saada, kui nad ka timmuka kerwe all surema peawad. .Meie oleme üks teisele seda tõutanud ja rahame seda ka pidada," ütlefiwad nemad läbemata julgusega. Tohter oli oma fiiamaalse kordaminemise üle wäga rõõmus ja läks kohtu herra lubaga Jaani juure temale kuulutama, et ta pea lahti pääseb. Nii kergeste ei pidanud see häda aga'mitte lõpcma! Kui küll kohtu herra, kes tohtri sõber oli, oma südametunnistuse järele Jaani kohe oleks lahti lasknud, siisgi ei wõinud ta teda mitte enne kui wiimane paha arwamine tema päält ära wõetud. Kolmas kurjategija oli weel puudu ja see wõis ju tema wäga hästi olla. Need, kes ta pääle oliwad kaebanud, tunnistasiwad seda ka ikka weel edasi. Seepärast laskis nüüd kohtu herra Jaani nende kahe kurjategijaga  seltsis kohtu ette tuua, et näha saaks, kas nad üle pea üks tunnewad ja see näis pea aegu nõnda, nagu ei tunneks nad mitte teda; aga kui kohtu herra just otse kohe küsis, kas Jaen neid sell ööl abiks oli, wastasiwad nemad, nagu enne, nemad ei tahta ja ei saada seda ialgi ütlema. Nii pidi Jaen weel walusaid tunda pimedas ja koledas wangihoones omakstest lahutud üksi päinis istuma. Üks teine käsi pidi aitama ilmsüütust walge ette tuua. VIII. peatükk Juba sellesamma päewa õhtul, kus Juuli nii rõõmus oli, et Kõige Kõrgem teda kurjategiate  jälgede pääle oli aitanud, töiwad kalamüüjad, kes linnast tuliwad, seda teadust et kurjategijad olla kätte saadud ja Jaen saada pea lahti lastud. Kuidas see sõnum Jaani majas wastu wõeti, on juba ise enesest mõista; wanaemat tegi see rõõmus sõnum weel palju terwemaks. Juuli aga, rõõmust joobnud, unustas ära, mida wäike Willem talle weel homiku meele tuletas, lossi aknad kinni panemata ja sai see eest teisel päewal ööwahi käest noomimist. Siisgi oli see äraunustamine Isamaalt. Kuresaarest. Kurb lugu on see, et mõned meie linna noored mehed wäga riiakad ja tülitsejad on. Iga tühja asja pärast waatab üks jõukam