kui Eestlased jõudwad lciwa palukese kätte saada ja waene rahwas siin ka iialgi õlut ei tee. Pole siin seda suurt järwe, ega ka seda pitka rinnust saadik rohtu näha. Pole siin räimestki näha, waid kui süda wcsinc on, mine Wcne poodi ja too ma' heeringas karmu pidi ara, siis saad südame jälle kõmaks- Ei ole ka põllumaad kusagil, waid enne raiu puud ja kännud maha, tee siis see maa pehmeks ja sulaks, siis alles haka külwama ja raha teenistust pole siin pool ilmaski kuulda olnud! Kes laseb siin palju tööd teha ja ket peab maksma! Oli küll kord juhtunud, et mõned Eestlased WenclaSte juures puid halgudeks raijumas  olimad, mille eest 80 kop. päewas makscti, sellest peab ise ka meel sööma. Ei ole jääl puude all kusagil karetanud maad waid ainult mesist sanimeltanud maad, kus wanad saja aastased puu risud püüle on langenud. Need Eestlased ja Lätlased, kes senna on asunud, nende wilctsate käsi käib süül üsna halwaSti.  Minewal aastal on süült S perekonda ära rändanud. Samaara kubermangu ja omad elaniise asjad nii moodi jälle ära piilunud. Ei wcercja kiwi kaswata sammeltl! Kui nüüd kõik teadused olime kätte saanud, siis pöörsimc kohe omad sammud armsa isamaa poole jälle tagasi, aga mitte enam tuldud teed, waid tulime 70 wersta Astasku linna. See linn seisab järwe kcik kohas Waldai mägede pääl. Linn on ilus, oma rohkete kirikutega. Järwes on ka wäike auurulacw, mis postid üle wiib; ka on siin suur naha wabrik, mis wäga head nahka teeb. 26. Aprillil jõudsime Astasku linna, s. o. 135 wersta. See tee wösitai meid mehe moodi, sest et palju mägesid pidime üle käima. Holmi linnast käib suur jõgi läbi sa läheb Ilmeni järwe. Holmi linn on ka ilusa koha pääl; linna tornid paistawad juba kaugelt reisija silma. Sellest linnast läksime jälle ISZ wersta edasi ja saime 30. Aprillil Warsawi linna, kus ilus puiestik oli ja mosekandid sees mängisimad. Siin ei ole muud ütelda: kui maa oli ilusam ja parem, kuuni siiamaale. Meie rcisifime aga ikka jälle edasi ja jõudsime 2. Mail Ostroma, s. o. 96 wcrSta. Siin ei olnud enam aega ümber maata, maid katsusime edasi, ikka Jsbortki poole ja tulime öö ja päewaga 73 wcrsta. Nõuda jõudsime siis Wmcmaalt Liiwimaale jälle tagasi ja täname õnne, et jälle hingega oma kodumaale tagasi saime, ega mõtle ilmaski enam niisuguse reisi pääle ja palume, et igaüks ka ilmaski teiste soowimise ja kiitmise järele ei hala 2000 wersta ilina teadmata enainist jala reisima. lil. Ll. Juuli jutustas selle hea mehele see asja luhki ja puhki ära ja tõendas temale, et ta teada selgesti ja olla kindel selle pääle, et Jaen, üks seesugune läbi ja läbi tubli mees, ei olla mitte seda koledat tegu teinud. .Mina tahan nüüd," ütles ta edasi, „selle waese perekonna heaks töötada ja muretseda, niipalju kui minu jõud lubab. Et teie nüüd omalt poolt lubate meile abiks olla, siis paluksin ma teid küll, herra tohter, et teie lossi herrale ehk preilile Jaani ilmsüütust  ja tema laste õnnetust seletaksite, ehk nad saadaksiwad ka midagi nende waeste » lastele. Ka oleks mul weel üks iseäranis palme teie poole." „Rääkige aga, mina tahan omalt poolt püüda täita." „Ma wõiksin siin ööse walwamisc juures midagi näpu wahel teha. Ma mõistan, nõnda nimetatud „kringlid" teha, need on need wäiksed padjad, mis meie kalanaised kala korwide all peade pääl kannawad, aga mul ei ole praeguS selle tarwis riiet, see on kalewi lapakuid, ehk mõikS linna rügemendi ülem mulle wanu soldati shinelli tükisid lubada, need oleksiwad selle tarwis wäga head." Tohter naeratas ja lubaS omalt poolt teha, mis wõimalik on. Wana lossi herra juures ei julgenud ta muidugi kalamehe perekonna hädast midagi jutustada, sest see pidas Jaani täiesti süüdlaseks, ja tohter ei tohtinud tema haigust nahastamise läbi ka mitte pahemaks teha. Aga wana preili junreS leidsiwad tema sõnad head maad. See saatis mõndagi aSja ilma wenna teadmata õnnetumatele häda kergituseks. Ka tuli pea suur pakk soldatidc wana shincllidega küla poole. Nii oli siis suur häda see kord möödas. Tohter käis ka igal päewal sääl ja tema hoolsal tohcrdamisel läks korda wäikcst ähwardawast hädaohust wälja kiskuda, aga wanaema paremaks saamiseks oli wäga mähe lootust. Juuli süda oli tänu täis Jumala wastu, keS teiste inimeste südameid kui weeojasid juhtinud, et nad nende pääle halastanud ja lootis kindlasti, et Jumal ka cdespidi aitama saab. VI. peatükk. Juuli muretses ja ränkas laste ja haigetega  ööd kui päewad ühte jooni, ise ennast ärasalgades ja unustades, aga siiSgi ei jäänud ta sääl juures kurjaist inimesist eksitamata. Mitmed näitasiwad sõrmega tema poole, et tema olla selle mõrtsuka ja kurjategijale weel truuiks jäänud. Teised jälle ähwardasiwad, et nad temale mitte enam õmblemise tööd ei saada andma. Ainult õpetaja tuli teda sagedasti trööstima  ja kinnitama ja sõitles niisuguste jutude üle. „Ka siis," ütles ta, „kui Jaen tõesti seesuguse nurjatuma teo oleks ära teinud, ka siis ei peaks keegi wiiwitama neile abita waeste lastele ja wanaemale abiks olemast. Aga nüüd," lisas ta juure, „ei ole Jaani wastu miSgi suguseid kindlaid tunnistusi. Mina arwan kindlasti, et teda siis, kui ta on igapidi üle kuulatud, jälle koju lastakse." Need sõnad tasusiwad Juulile  kõik põlgdust ja laimu, mis ta teiste poolt kannatama pidi. Tõesti wähe oli neid, kes nõnda rääkida julgesiwad kui õpetaja. Kõige nurjatumalt laimasiwad ja mõistsiwad neid Treierid hukka. Nemad näitsiwad just selle pääle lahti minewat, Jaani heat nime teotada, ja sääl juures ka Juuli ausse puutuda. See ci oluud aga wecl mitte kõik. Ühel õhtul, kui Juuli oma maja talituse just lõpetanud oli ja rõõmsa silmaga wäikse haige pääle ivaatas, kes üöna filmnähtawalt paranema ja kosuma hakkas, koputas keegi ukse taga. Juuli tõusis üles ja tegi ukse lahti. August Treier ja tema õde astusiwad  sisse. „Tere õhtust Juulikene," hakkas wiimane pääle; „meie tulime sind kuulama ja waatama,  kaS sa ükskord ka ei hakka mõtlema, et sa juba siin majas küllalt talitanud oled." Ka tema wend naeratas meelitades tema otsa. Juuli aga oli üSna kohkunud, et nemad teda Jaani majas üles otsisiwad. Aga siiSgi mõtis ta nende tcrwise nii wiisakalt wastu kui mähe woimalik. „Mina arwan," lisaS ta wiimase sõnade -vastamiseks juure, „et ma mitte enne oma kohut siin ci ole täitnud, kui see maja peremees ja nende waeSte laSte isa jälle tagasi tuleb." „See wõib meel kaua tüürida," tähendas August, kui see mees ülepea meel koju tuleb." (Järg tuleb) Isamaalt. Kuresaarest. Reede, 30. Juunil andsiwad saksa laulikud, („Licdertafel") parkis, teatri saalis kontserti, Lcwala küla hädaliste heaks. Püült kuulajaid oli õige rohkesti ja sissemineku hinnad priitahtlikud. Sissetulik oli 111 rub. 71 kop., nii et puhast raha kuludest 104 rubla nende heaks jäi. Tõesti auuwäcrt tegu! Sellega niõib näha, et meie iväikscs linnas ka kaaStundlikuid südameid mõni kord leida on! Wäga soowida oleks, et nieie EeSti-scltsi lauljad ka midagi nende heaks katsuksiwad teha; sest siiamaale pole see selts meel kellegi hea otstarbeks midagi korjanud. On küll ka tõsi, et selts ise wecl üsna nõrk on ja weel igapäew teiste abi tanvitab; aga head teha, pole rikkust tarwis! Pühapäew, 2. Juulil marsis meie linna priitahtlik tulekaitse selts, nii kui igal suwel Loode, rohelise paale. Ka oli nendel auu Baltimaa  tulekaitse seltside peameest herra Kühn'i eneste pidust osawõtmaS näha. Spritsimaja ees terwitaS ta igat tulekaitse liiget käega ja Loodes pidu platsil pidas ta parast keisri laulu ühe häst südant liigutama kõne, kus sees ta ennast rõõmustas, et siin mäikses Saare laidu pänl ka inimesi leida on, kes priitahtlikult iga õnnetuse suures tahawad abiks olla, sa käskis ka ikka oma juhatajate ja ülemate sõna igal ajal kuulda, siis läheb kõik cttewõte kaunist? korda. See kõne oli nii waimustam,  et iga tulekaitse liige omas südames, teda kui isa auustas, kes juba omas elus mõnda palawat on läbi teinud. Muidu oli pidu ikka nii, kui igal aastal, aga ehitus oli natuke, knida näha hooletumalt walmistud,  ehk küll kuida kuulda, ehitajad ligi 6 rubla selle tarwis oliwad ära kulutanud. Ka selle koha puhweti pidajale mõistan ma süüd: kui ta teab et tal rohkesti inimesi tuleb, et siis puhweti ka natuke rohkem saaks ülespidamist muretsetud ja mitte siis korw haawalt õlut tümast toodud. Niisama oli ka kõige sööma kraamiga lugu,''ikka p-ust peusse. Teisel aastal, kui meie nii kaua elame, siis oleks paremat ja rõõmsamat pidu selleks ajaks tarwis olcwat ja ka paremat kordust mõne nooremehe kohta, kes näitab meel teiste õpetust ja Kihelkonnalt kirjutab sõbra käsi nõnda-21.  Juunil peetud Kihelkonna kiriku mõisa» konwenti.  Mõnest tähtsamast asjast, mis sääl läbirääkimisel  olnud, tahtsin ka Saarlases ilmutada. Meie mana kiriku orel saab tänawu suwil parandamise  alla wõctud ja ühtlasi ka suuremaks tehtud. Meister tulla Kuuramaalt, Jakobstati linnast. Ka olla komventil otsuseks tehtud, et kõik wärawad, mis kiriku ehk mujal teede pääl kinni seisivad, wõib üks teede mööda sõitja kas katki lõhkuda, kui mitte lahti ei saa tehtud; sellepärast peab iga wärawa juures siis üks maht olema, kes sõitja eest igal ajal wärawa lahti peab tegema. Wcel olnud läbirääkimisel -pidalitõbiste jõuks kcrkkonna kulul ühte maja ehitada; sest ammu Mõndasugust. Ohus sündinud! Londonis sõitis hiljuti noor abielupaar õhulaewaga taewa alla, aga kui nad jälle maha tuliwad, oli neile wäikcne pojakene seltsi tulnud. Noor ilmakodanik tegi tubliste kisa, kui teda laewast wälja tõsteti. „AH kui kosutaw on see wihm niisuguse aja järele", ütles keegi, „nüüd saab kõik uue eluga maa seest wälja tulema." taewas!" hüüdis teine, „minul on kaks kurja naist mullas..."