jo teisiti olla. Nemad ei tunnud maad ega rahvast, ei rahwa rõõmu ega rahwa vaeva. Kuida wõifiwad nemad siis rahvale iga kord kaebtufi ja soovimist õpetada, mis maa ja rahwa kohatised oliwad? Et asi tõeste nenda on, seda näitab üks kirt .Sakala" Nr. 24 seeS, Mihklikuu 4. pääwast, niipalju, kui Zensuri kriipsud sellest kirjast üle jätnud on. Kiri on järgmine: .Rusfile" kirjutakse järgmisel wiifil Riiast: Kõikide > mõtles ja meeles mõlgub praegu senatori jrewifion, miS .juba kaks kuud meie juures wältab. Igalt poolt Liimida  Kuuramaalt saadetakse hulgana palme- ja kaebtusekir.jasi  sisse. Seal juures on tähele panna, et mitte kõik .palwed ja kaebtused sündsad ja tõsised ei ole. Nimelt .kaebab vaene talurahvas; tal ei ole mitte jõuudu küll, set oma tahtmisi ja soovimist, mis tal südame peal on, .ühe tubli kirjamehe läbi võiks üles kirjutada laSta; jah, .ta ei tea koguni, kust niisugust kirjameest leida, seepärast ,pöörab ta ennast esimese parema .kirjutaja" poole, keS .odava hinna eest palve kirja valmis kirjutab, milles sfiiS sagedast just lapselikud mõtted ja tahtmised leida on .ja milles kaebduse ehk palve tuum taieste puudub." Meie peame tunnistama, et meile üht kentsakamat kirjatükki weel silma alla sattunud ei ole. Oliwad rahwa enese soovimised ja kaebtused mõistlikud ja õiged, siis ei wõinud neid jo ükski Kirjutaja" oma kirjaga kõveraks pöörata. Kas kiri just orthografia seadust mööda kirjutatud  oli, sellest ei võinud jo suuremat lugu olla. Oliwad  aga mõtted ja soovimised ja kaebtused lapselikud >ja tühised, siiS ei võinud neid ükski kirjakunstnik õigeks kunstitada.  Kumbki kirjutaja ei tohtinud jo muud olla, kui rahwa käsi, millega rahwaS kirjutas. ,Russj'i" kirjasaatja tunnistab jo siin selge sõnaga, et midagi kirjutatud on, mis maa ja kohaline ei olnud. Seesugust mõtet ja kaebtust  ei wõinud jo rahwa enese südames tärgata, waid nende wõeraste südames, kes rahvast oma enese salapolitika kasuks kaebtuStele ja soowimistele äSfitafiwad, mille peale rahwaS ise mõtelnudki ei olnud. Kui aga need wöerad ja wõeraste palgalised rahwa selja taga kaebtufi kirjutastwad,  nagu: Meie kohad asutati nii halva maa peale, et seal muud ei kaSwa, k'u i linu", siis oli see muidugi lapse jutt. —Ja kui rahwa nimel ja rahwa, see on mõistliku ja auusa rahwa selja taga soovimist üles pandi ja Senatori eile saadeti, nagu: Meie soovime, et kirikumõi sa de m aad rahvale jägatud saavad", ja meie soovime, et mõisa töömeeste kohad ja talukohad kuuendiku peal lõhutud ja vabadik udele müüdud saavad" siiS ei olnud see mitte üksi lapselik, see oli ka meeletu, oli kuri ja ülekohtune. Seesugust .palveid" ja .soovimist" võib õige rohkest kõrge ülemate ette saadetud olla. Reed ei ole aga mitte rahwa enese südameS tõusnud, waid meie kodumaa ja rahwa salavaenlast? ja nende palgaliste südames.  Rahval on viletsad nõuumehed olnud. Meie ei ole .rahvusliku" lehtede sees mitte üht ainust mõtet leidnud, mis tõeste meie kodumaa kohaline oli. Küll saab edaspidi ilmuma, missugust halpust, jõledust ja tigedust need mehed rahwa nimel Senatori ette kandfiwad, need mehed, kes oma .palve- ja kaebduskirjadega" , vaese talurahva" taskuid tühjendafiwad. .Rahvameestel" saab omal aeal palju vastata olema' Wiimase EeStimaa Synodi peal on need kakS lii- kumist sügawama nõuupidamife all seisnud, mis ennast meie maa ja rahwa elus näitawad. Need on: Wai"  mulik liikumine Läänemaa randaS, mis juba mööda randa sügawamale Liiwimaa sisse weninud on, ja ra h - wuslik liikumine, mis iseäranis aealehtedeS kä- ratseb. Waimuliku liikumise kohta oliwad mõtted mitmesugused. Ühelt poolelt sai selle peale tähendatud, kuida selle liikumise  seas, kui seda mõnest halplikust liigwaimustusest välja kooritakse, üks tarwiline tuum oleks. Selle liikumise abil oleks kiriklik elu ja kasinus kosunud, ja kui mõistlikud hingekarjused  seda armastusega oma hoolekandmise alla wõtakfiwad,  siis saakfiwad tõbised wesiwõsud iseenesest kaduma. Teiselt poolelt tähendati selle peale, kuida mitmesugused kahjulikud näitused ja kaswud selle liikumise paremat tuume juba ära lämmatanud oleksiwad, nagu meeletu kargamine waimurõõmu ülesnäitamiseks, waimulik uhkuS j. n. e. Uhel meelel sai aga nõuuks wõel-.d, et kui selle liikumise wasta wõidelda tuleks, seda üksi waimuliku sõeariistadega  peaks tehtud saama. Rahwusliku liikumise kohta oli küsimine ette pandud, kas mitte hea ei oleks, kui mõisaherrad ja kirikuõpetajad nendest rahwuslikudest seltsidest lahkusega osa wõtaksiwad, mis nende waldades ja kihelkondades figiwad. Sellest ei arvatud suuremat kasu loota wõima, sest kui nende seltside juhatajad mitte täitsa rahulised mehed ei ole, siis libiseks ikka viimaks wähem ehk rohkem ülemeele, wihawaenu ja lahutuse waimu nende fiõse. Selle waimuwasta seltside? Võidelda, see ei mahuks aga kirikuõpetajate waimuliku ametiga kokku. ÜkS GeSti sugust kirikuõpetaja tähendas iseäranis selle peale, st see liikumine koguni mitte rah - wuS! ik ei oleks, waid seisus! ik. Tema kihelkonda? seisakfiwad Eesti sugust mõisnikud niisamati nõndanimetatud  rahwuSltkude tagakihutamist? all, nagu Saksa sugust mõisnikud. Sedasama on ka teistel poolel tähele pandud, aga kardetaw oleks fee ikka, et tagakihutajad oma õpetusi rahwuSliku katte alla peidavad. Muuks sai wõetud, et kirikuõpetajad omas ametis ja omas eluS ka edaspidi sugust  ja seisusest hoolimata, igaühe wasta ühesuguses armastuses  ja lahkuses tulema peaksiwad. Peale selle tähendad!,  kuida meie mõistliku maarahwa terwe tuum ja kristlik meel kõige kindlam tamm selle liikumise wasta oleks. Jumal andku! Kurmast-kuulus , Kodumaa" on üht uut tähtsat märku leidnud, kui kõlwatu ,Tallinna Sõber" õiete on. Nimetatud leht laseb omale Harjumaalt kirjutada: »Kõrtsmikude keSkiS on ka meie juureS täitlaid wereimejaid,  nagu nendest hiljuti aealehtedeS õiete kirjutatud on, aga ka mehi auusa elukombetega ja anutundmisega ja koguni  hirmsaid »Noor-Eestlasi." Selle seletuseks mis mina mõtlen, pean teadustama, et näituseks H. kõrtsmik nende kahe ,Tallinna Sõbra" lugejale, keS temale sagedast wõeraks  tulewad, mitte pruugitawateS klaasides viina eianna. waid selleks iseäralised (poolkatkised) klaasid wälja tood." Et ka kõrtsmikude keSkiS auusaid mehi on, «agu iga teise seisuse keskiS, seda ei või ega taha meie salata. Kui ,rahvuslikud" kõrtsmikud , Kodumaa" ja sellesarnatsete  lehtede lugejate keelekaste riistaks iseäralise auu-karikaid  walada lasewad, siis et ole meil ühtigi selle waSla. Kui meie aga oma lugejate kohta seesugust anu ei ahnitse, kui meie üleüldse sellest ringkonnast kiitust ei igatse ega ennast kõrtsmikude kohtumõistmise ega kaitse alla heita ei soowi, siis et saa meile seda küll ka auusamad kõrtsmikud isegi pahaks panema. .Olevik" on jälle natuke meie kirjakamris wõeraks  käinud ja sõimab siis meid ja meie kirjasaatjaid ja kaaStöölfi, ja waletab, nagu ennegi. Olgu peale! Iga lind laulab, kuida nok annab ja keel kannab. .EeSti Postimees" ja .Rishki Westnik" on tülisse  läinud. Hiljuti kirjutas .EeSti Postimees" Eestlaste  asutustest Wenemaal, nimelt Krimmi poolsaares ja awaldaS oma lootust, et sedawiifi Krimmi poolsaar pea Eesti poolsaareks saada wõiks. Selle üle pahandab ennast nüüd MMi Westnik" wäga ja ähvardab EM ««kirjandusele  oma ja tetSte Wenekeeli lehtede sõbrust, abi ja inetust üleS ütelda, kui .EeSti PoStimeeS" weel edaSptdt nii kergemeeline ja rumal oleks. Meie ei saa õiete aru, miks .Rishki Westnik" nii wäga wihane on. Mõne aasta eest rändas hulk Tatarlasi Krimmist wälja ja palju maad jäi tühjaks. Kui nüüd Eestlast, ustawaid KeiSri alamaid, auusaid riigikodanikust ja tubli põllumehi nende asemele asnkS, siis oleks sellest jo riigil suur kasu ja iga teine Keisri alam ja riigi kodanik wõiks ennast selle üle rõõmustada. Meie ei anna küll kellegile nõuu oma kodumaalt  wälja rändava, meie et usu ka mitte, et .EeSti Postimehe" lootuS iialgi töekS minna wöikS. Eestlast ei ole üleüldse nii palju, et nemad nimetatud maad täita wõtkfiwad. Meie kardame, et EeSti väljarändajate järeltulijad,  teises ehk kolmandemaS põlweS. seal, kaugel maal oma rahwust unustanud on, et nemad kadunud on, .nagu tina tuhka". Kui nemad aga oma esivanemate keelt ja meelt seal alleS hoiakfiwad ja oma hoolsa ja osawa sahaga  tühjast maast öitfewat Eesti asutust, oma kodumaa ja kõige Weneriigi auukS ja tasuks ja oma Riigi-Zsa rõõmuks teekfiwad, siiS wõikS iga õige isamaa poeg selle üle rõõmuõ olla. Aga selle järel et näi.Rishki Westnik" sugugi pärima. Mitte EestlaSte auukS ja kasuks ega ka kõige isamaa kasuks ei ole tema ennast meie .rahvameestega"  ühendanud, waid üksi wihawaenu kihutamiseks meie kodumaa suguaktide ja seisuSte wahel, võitlemiseks meie maakiriku wasta ja meie kodumaa iseolemise lõhkumiseks. Jätawad rahwamehed seda teed maha ja mõtlevad üksi aga Eesti rahwa auu ja kasu peale, ilma wihata teiste wasta, saamad nemad tõeste r ahwameeStekS,  fiiS on sõbrus otsas. Tartust. Mihkl kuu 16. ja 17. pääwal on Ki - rumpäe laadal, Rõngu kihelkonda» hirmuS pahandus tehtud. .Uus Tartu Zettung" kirjutab: .Neljapääwal ja Reedel peetud Ki rumpäe laat on kahtsewate tegude paik olnud, mis ühes ka näitawad, kui kangest see seeme meie maarahwa keSkiS üleStöuSnud on, mida wiimasel aeal nii rohkest külvati. Mihklikuu 16. pääwa ennelöunene aeg läkS üleüldse rahulikult mööda, kui ka mõned weikemad tülid ette tuliwad, mis üle muiduSte  laada elu mõedu käifiwad. Aga videviku hakatusel,  umbes kell 6 aegaS, hakkafiwad noorema rahwa kokku kogumised ja nende juttudest paiStiS wälja, et laadale tulnud  kaupmeeste rõöwimist plaaniti. Ettevaatlikult oli neile seda aegsast tähendatud, et nemad omad poed kinni panekfiwad; aga waewalt oli widewik tulnud, kui ka juba kära suuremaks läks. Rahwa salgud hakkafiwad ktwa ja põlevaid tukist poodide peale loopima, mõned pped läkfiwad  ka põlema, teistest sai riideid rõvwitud; kaks kaubafelli,  keS tormajaid tagasi tõrjuda tahtsi wad, faiw a d haavatud,  wiimakS ka kiwa MarshkommiSfäri ja Shandarmide  poole wisatud, keS möllamise waSta astusiwad. Mõned  rewolwre paugud, mida tuulde laSli, peletasiwad küll hullajaid eflie ühesi ära, aga pea hakkafiwad nemad uueSte peale. KakS Shandarmi oliwad üht käratsejat Kirumpäe kõrtsi miinud ja pidasiwad teda wahi all; neid loobiti kividega ja katsuti wangi peaSta. Teisel homikul oliwad  kitt kõik kaupmehed laadalt ärra läinud, siiski hakkaS kära uueSte peale. Nüüd oliwad käratsejatel ka juba tuleriistad  ja nendega ähwardasiwad nemad MarshkommiSfäri  ja Shandarmide wasta hakata. Tõeste sai ka ühe kohtu ametniku peale lastud, ilma et laeng kellegile kahju teinud oleks. Kui üht wäga kardetavat tähte käeSolewaft  elukäigust peab seda nimetama, et kohtumehed talurahva  keSkist, keõ korraldase elu üle walwama pidiwad, mitmel korral oma kohust ei täitnud laadakubjad käratsejate  waSla üleliiga pehmed oliwad ja Kirumpäe Walla kohuS koguni MarshkommiSfäri käskude waSta panni." Kuida kuuldakse, olla umbes Tvtt inimest kinni pandud ja see paha asi kohtu alla antud. Sangaste mõisas on üks küün põlema pisielud, mis ühe taluperemehele üüritud oli ja kuS tema põhud seeS seisivad. Küün oli kõigeift tallihoonetest eemal ja läkS Pühapääwal põlema, kuS seal tööd tehtud ei saanud. Mõned nädalid enne seda oliwad GangaSte waldaS kaks talumeeste küünt kõige heintega, ja üks wilja kuhi põllu peal ära põlenud. Talurahvas kaebab wäga selle kardetawa elu üle, miS sel sügisel jälle peale hakkab. Seesuguseid tegufi ei ole meie rahumaal tänine weel ükSkt kuulnud ega näinud. Aga palju teisiti ei võtnud see tulla. Oli kusagil üks paha teegu ehk ÜkS kuri tegu tehtud, sai kurjategijat otsitud  ehk teda teenitud nuhtluse alla saadetud, siis seisis warmalt pool tosinat .kiriamehi" walmiS, seda teutamaS, kellele kurja tehtud oli. kohtuvanemaid ja kirikuõpetajaid teutamaS ja vaeseid naesukesi taga leinamaS. keda kurjad kohtu ametnikud surnuks ehmatanud oleksiwad, kui naesu» keStel ka weike sõrmekegt ei valutanud. KeS olekS küll mõne aasta eest uSkuda wõinud, et meie maal rahvale kord seesugust waimutoitu pakutud saakS, ja et ÜkS jägu meie rahvast seda ka heakS kiidaks! Mihklikuu Tl. pääwa õhtul tungis ÜkS noor mees kaupmehe Karl Vluhm'i tuppa, keS wttjaga kaupleS ja Tartu wakShallt ligidal elaS. Tundmata meeS laSkiS kaks kord Bluhm't peale ja ÜkS kuul lendas läbi tema pea. KakS naeSterahwast, keS tuas oliwad, hüüdfiwad appi ja hoovist tuliwad kaks meest sisse. keS seal hobust rakendasiwad;  mõrtsukas peastS aga siiski ära. Arstlik abi oli pea seal, haavatud meeS sai hospidalisse wiidud, suri aga juba kahe tunni pärast. Kuresaarest. Mihklikuu 18. pääwal suri endine  Saaremaa Superintendent Konrad Eduard von HeSse, omas 86. eluaastas. Tema oli aastal 1796 RiigaS sündinud ja lõpetas oma üliöpptmift TartuS, aastal  16IV. Esiteks oli tema RiigaS, siis PärnuS kirikuõpetajaks  ja kooliõpetajaks, ja sai aaStal 1834 Kuresaare Saksa ja EeAt koguduse ülemaks õpetajaks kutsutud. Juba aastal 1837 sai tema Saaremaa Konstsioriumi waimulikukS  ltikekS valitud ja seifis selle» ametis, künni teda aastal 1873 Saaremaa Ewang. Luth. usutunnistuse kirik»  ülemaks nimetati. Ülema õpetaja ametist aStuS tema aaStal 1880, ja Superintendeuti ametist aastal 1882 wauuduse pärast tagasi. Omas pitkas ameti aegaS oli Superintendent HeSse omale kõige koguduse armastust  ja auuStust täiel msedul teenida ja hoida mõistnud.  ja ligidalt ja kaugelt tunnistavad leinahääled südameliku  osavõtmist tema lahkumise üle. Riia st. Wabrikutöõ ja käsitöö näituse komitee poolest  tuletakse meele, el aeg selle kuu wiimasel pääwal otsa jõuab, millal kõik näitusele saadetud asjad peawad üleS antud saama. Omal aeal olime meie sellest tähtsast ette võtmisest ligemalt kirjutanud ja loodame, et aeg ja ruum meile lubama saamad, järgmises numres selle poole tagasi pöörata. Kuida lugejad nääwad, seisawad täniue mitmed tähtsad, nendanimetud põlewad küsimised ja teised takistused selle waSla. Et , Mshki Westnik" meie kodumaa iseolemise, meie kiriku ja meie kooli külgeS kõigest wäest raputab, seda teame meie juba. Nüüd kirjutab see leht ühest seadusest,  miS juba künittk aasta eest käskinud oleks, et Vallimaa  Kreiskoolides Weuckeel õpetuse keel olema peaks. Siin ei tunne seda seadust keegi ja arvatakse, et selle peale ükSkt teine mõtelnud ei ole, kui .Rishki Weflniku" toimetus. Salasõbra näul pakub ennast see leht nüüd Eesti keele kaitsejaks, kui temal aga korda läheks, pimestatud  Eestlaste abiga Saksa keelt linna koolidest hävitada, siis põorckS tema ennast oma enese näul, see on avaliku vaenlase näul Eesli keele waSta maakoolides. Mihklikuu 11. pääwal sai Üksküla walla, Tamu talukoha perenacne süda pääwa aeal maantee peal mõrtsuka