Natukene wanast Kallasest ajast. vr. W. F. A. Zimmermanni järele J. L—n. I. Mitmed looduserahwad pruugiwad eneSte meelest ja kehaliku tegewust koguni priiSte ja ilma endise harjutuseta, nõnda et mõned seda sundusest ütlewad tulnud olema. Eüroopamaal piawad poifikesed ojumist õppima) selleks näidatakse neile käte ja jalgade liigutused, nad saawad efite rihmade peale pantud, nõnda et kaed ja jalad priid on, seal antakse neile siis ujumise harjutamises õpetust. Parast pannakse õppijaid wette, kuS neile ujumise kuulid abiks antakse. KuS näeme meie seda Lõunamere saarlaste  juures? Igal päewal wõtab ema oma last wette pesemiseks ligi, muidugi mõista paneb ta teda wee sisse liiwase põhja peale istuma, aga mõnikord wõtab ta teda käe peale ja wiib teda sügawamaSse, kuS tema jalad enam põhja ei ulata ning laseb teda seal lahti ja naerdes katsub lapsuke enese käsi ja jalgu pruukides ennast wee peal hoida) ning järgmiste katsete läbi on temal wiimaks ammet käeS, ilma et isa ehk ema temale ujumist oleksiwad  õpetanud. Seda ei näe meie mitte üksi Lõunamere saarlaste juureS, waid ka Poolakate seaS tuleb seda ette. Poolamaal on wäga palju järwesi ja pia iga järwe kaldal  on üks ehk rohkem külasid ja seal ei leia meie mitte ühte kolme aastast last, keS ujuda ei mõistaks. Wanemad lapsed wõtawad nooremad ujumiseks ligi, mida nemad suwel mitu korda päewas teewad ja sellest see siis ka tuleb, et ujumine neile, nagu elajalgi, juba sunduseks on saanud. Nõndasama näeme meie Ungrias, UkraineS, Tatareis ja Lõuna - Ameerika otsata rohulagendikudes lapsi oma isaga ehk wanemate wendadega ühes hobuste seljas sõitwat  ja juba kolmandamal eluaastal wõiwad nad Vihaseid  loomi oma tahtmise järele juhatada, ilma et isa ehk keegi töine teda seal juureS aitaks. Mida pöörasem hobune  on, seda rõõmsam on tema noor ratsanik) kui ta ka mõnikord hobuse seljast maha kukub, ei pane ta seda palju tähele. Niisugustest laStest tulewad ärawõitmata ratsanikud, kellel ükski hobune liig metslik, ehk parem, kellel ükski hobune metslik küllalt ei ole, sest see on ju nende pea lust ja rõõm, hobusid, keda nemad lingudega kinni püidnud, taltsutada ja wagakS teha ja neid nõnda inimeste teenistuseks pruukida. Niisama sugune lugu on ka Eskimode juures, kellel ülgepüik elu ülem ülesanne on. Wanemad ei õpeta mitte omi lapsi seda ja töist tegema, harpuni wiSkama jne; seda teeb tema kõik ise elu sundusel, ehk meie seda küll inimestest ütelda ei wõi. Niisugust kehaliku tegevuse avaldusi leiame meie iga rahwa juurest, sest inimese sugu ei ole mitte jautud, nagu geografused ütlevad, nii ja nii mitme ilma järele; ta ei ole mitte jäetud, m.gu meie inimestetundjad ehk uurijad seda tõendavad, nii ja nii mitme seltsidesse, sugukondadeSse,  waid ta on üks terwe kogu ja temal on oma olemine,  elukäik, edasiminek, haridus, nagu igal üksikul inimesel. Inimese sugu edasiminek efialgusest saadik aasta tuhandate seeS on kui üks suur kett ehk ahel, mille üksikud  liikmeid tSise külje poolt weel selgem tunda on, kui meie samm sammult nende peale vaatame, üle maailma kogu laiali lautatud. MiS meile ajalugu näitab ja mida meie nende pärast uSkuma piame, keS meile seda järele on jätnud, seda ei pruugi meie mitte enam uskuda, sest meie näeme seda, see sünnib igal silmapilgul uueSte ja meie piame eneste silmad ja mõistuse lahti hoidma, et meie seda mõistame ja sellest aru saame. Üks põlw annab oma keha, kui ka waimu omadused järeletulewa põlvele pärandada ja nõnda on see juba muinasajast künni tänapäevani sündinud. Iga pärandus on kui üks kapital, mille juurde aja jooksul iga järgmine pslw omad intressid paneb ja sell viisil kaSwab see pärandus ikka suuremaks, uusi elu seadlusi sünnitades ja vanu parandades. Mõned inimesed arvavad, et ennisel ajal inimese sugu palju parem on olnud, kui ta nüid on. Greeklased  lootstwad enestele Titaanist, kes Olympust tormiga ära võita tahtstwad, ning andstwad eneSte AchilleSsele ennegi kakStõistkümmend küinart pikkust, nõnda kui meie seda juba teame. Niisama vähe usume meie, et vanal ajal inimeste vaimu omadused täielikumad ja suuremad olnud, kui seda nüid ette tuleb. See arvamine on suurte koolide seest ilma laiali lautatud, kuS arvati, et suuremaid  ja targemaid riigijuhatajaid, nõuunika, luuletajaid ja kunftnika ilmalgi ei olnud ega ole, kui Greeklaste ja RoomlaSte Sitse ajal. Seda tõeks pidada ehk weel tõendada katsuda, on andeksandmatu rumalus, aga inimese sugu sees on see püidmine, et ta iseenesega mitte rahul ei ole, minevikku paremaks pidada, kui olevikku. Seda püidmist ja arvamist  leiti juba sell ajal, millal meie suured kaswatuSmehed  ilmatarkust, riigi- ja sõjateadust, kui ka iga muud teadust sitsepunktile ütlesiwad jõuudnud olewat. Sellkorral  tõendati juba: mitte üksi inimeseus, waid kogu maailma käik on sandimaks ja pahemaks läinud, ükskord olla üks kullane aeg olnud, selle järele tulnud hõbedane, stis wasene ja nüid olla meie raudse aja sees; pahemaks minek olla sellest selgeste tunda ja see olla tõeste nõnda. Niisugust wale arwamist oleme ka meie eneste wanematelt  pärandanud; praegu kuuldakse kõige imelikumaid asju wanast heast ajast; meie kuuleme, et sellel heal ajal üht priilinna tublit kodanikku posti külge siuti ja tema selga malkadega lõhuti, üksnes sellepärast, et ta ütelnud oli: Kõrgest auustatud magistrat ei teada mitte igakord, mis kodanikudelle kõige kasulikum on! Kes niisugust olekut  soowitawakS ja heaks piab, sellel on oma enese kohta selles õigus, aga see on küsimise wäärt, kaS sarnane soow üleüldine on? See on aga kindel, et kurjade tööde arw, kui ka nende suurus palju suurem oli, kui nüid. Enne kiidetud inimeste suuruse kohta on nii palju ütelda: wanad mälestuse sambad tunnistawad selgeste, et see mitte rvähenenud ei ole; nõnda on lugu ka mõne muu asjaga. On ikka suuri ja wäikesi inimest olnud, nõndasama kui ilusaid ja inetumaid. Wooruslik jõuud ei olnud Perikles'e ajal mitte sugugi suurem, kui meie ajal ja Aristophanes'e lustmängud näitawad selgeste, kui suurel hulgal habitegnst tema ajal awalikult ette tuli, mis meid selle üle sellepärast weel rohkem imestama paneb, et wanad Greeklased meile wvoruse eeskujuna tähendatud saatvad. Meie näeme, et sellel kuulsal ja heal ajal seadusi oli, mis meid kohkuma paneb, mida aga leiti tarwis olewat, et kurjategude ja nende tegijate arw nõnda suur oli, et selle riigi kõigemõistlikumad niisugust  seadust arwastwad tarwis minewat, meie näeme aga ka, et need seadused üksi selle hirmuks oliwad, kes rikas küllalt ei olnud kohtumõistjate meelt enese kasuks pöörda. Nüid meie ajal on aga niisugused asjad pia igalt poolt kadunud. Astume meie paar tuhat aastat olewikule ligemalle ja waatame keskaja peale ja selle aja kangelaste peale, kellede raud riided 80 naela kaalustwad; mis näeme meie seal? Esiteks, et wanaasjade alalhoidmise majadeS küll raud riideid on, millel ülemal nimetatud raskus on, töiseks aga, et suurem hulk neist mitte raskemad ei ole, kui 40 naela. Seda piab iga soldat tänagi päew teekäigu  peal kandma; tema riided ei ole küll mitte nõnda rasked, küll aga püss, patronide task, mõek jne ja neid ei kanna ta mitte, nagu rüitlid, tugewate hobuste, waid jala iseenese selgas, ja ka mitte kahe rööwrüitli tüli ehk waeSte talupoegade ja kodayikude riisumise juures, waid mitu päewa kestwa käigu ja mitu tundi wältawa lahingi juures. (Järg jäeb tulema.) Kubermangu walitsuse ringkiri. 11. 8) Kui loomade arstimise-politseiliku hobuste läbiwaatamise  järele mõne hobuse kulles tõsised (nina ehk naha) nõlehaiguse märgid on nähtawale tulnud, siis piab niisugune  hobune, kui terweks saamata ja töiste loomadele ja inimestele kardetaw elajas, kohe äratapetud ja tema keha (ühes nahaga) ärahääwitud saama. Niisugusis juhtumises  aga, kui sellega hobuse omanik rahul ei ole ja seda ei luba (niisugustes kohtades, kus üleültse mõjuwat seadust nõlehädaliste hobuste hääwitamise kohta weel ei ole wälja antud) on tarwis niisugusid hobusid nende peremeeste  kulu peal loomade arstide kõwa ülewaatamise all, iseäralised plombid kaelaS, iseäralistes, koguni üksikutes kohtades ülewel pidada, kust nad künni nende lõppemiseni mitte ei pia wälja toodama. 9) Tallid, kus nõlehädalised hobused seisiwad, ja ka kõik asjad, mis nende loomade külge puutufiwad, piawad  kõige kõwemalt desinfectiritud (puhastatud) olema ja nimelt: sõimed, õrred, latrad, kiwitud põrand, söögi riistad ja töised asjad tulewad keewa weega walada ja siis palawa lehelisega ärapesta ning peale seda kümme päewa läbi tuulutada; seisu ruumid (latrad), kus haiged hobused olid, ja ka nende ligemised latrad piawad leuta - mata ehk parem kl ori lubjaga walge kS wärwitud olema. Põranda pealt, mis mitte kiwitud ei ole, tuleb arshina sügawusel maad ärawõtta ja seda uue maaga täita. Kui nõlehädalised hobused kaua aega tallis ülespeetud said, siis piab töised hobused iseäraliste kohtadesse wälja wiima ja talli klori õhu (gasi) ehk weewli hapnikuga läbi suitsetama  ja peale selle kõigewähem kümme päewa lahti ja tühja hoidma. 19) Wagonid, kus nõlehädalised hobused weetud saiwad, peawad heaSte puhastatud ja auuru läbi desinfectiritud  (puhaStud) olema. 11) Hobusid, keda nõletõbeS arwatakse olewat, tuleb töistest äralahntada ja iseäraliselt, loomade arSti ülewaatamise all, künni haiguse selgimiseni ülewel pidada; selle juures on tarwis nendele inimestele, keS niisuguste  hobuöte järel piawad käima, meeletuletada, et nad heaste ettewaatlikud oleksiwad, et nölg nende külge ei hakaks. Niisugustes juhtumistes, kui haiguse märgid hobuse küljes mitte nii täitsad ei ole, et hobust nende järele tuleks taieste ja tõeste nõlehädaliseks pidada, on kognni otstarbeline ja kohalik, haige hobuse ninast jookswat  wedeliku noorte (1 aaStase) koera kutsikate külge pookida ja tuleb siis seda, kui külgepoogitud koha peal nõlehaawad ilmuwad, täieliseks ja tõsiseks tõenduseks wõtta, et loom, kelle küllest wedelik sai wõetud, tõeste nõlehaiguses on. Selle wastuliseS juhtumises, see on. kui wedeliku külgepookimise järele ühtegi haiguse märki kutsiku külles ei ilmu, tuleb haiget hobust aga üksi kahtlaseks  pidada. Peale ülewal tähendatud tallituste seadmist pöörge, armuline härra, linna ja maakondliku asutuste tähelepanemist  selle peale, et tarwis õige pia üleültse mõjuwaid seadelnsi nõlehaiguse, niisama ka töiste katkuwiisilise külgehakkawa  loomade haiguse eest hoidmise ja lõpetamise kohta wäljaanda ning selle juures äraseletada, et loomade pidajate  poolest tõstetawa laimduse ja kaebduse tühjaks tegemiseks,  nõndasama ka haige loomade peidus pidamise ja hoidmise hääwitamiseks, tarwis on seltskondlikuist (linnade ja maakondlikkude) summadest raha tasumist (kui ka kõige weiksemates summades) niisuguste, sundimise järele tapetud, loomade eest waljamaksa, kelle haigeks jäemisest peremehed isi parajal ajal ülesannawad. RiiaS Lossis, 27. Aprillil 1884 a. Liiwimaa wiitse-kuberner: H. V. TobiestN. Sekretäär: P. Dawidenkow. Kangelase kalmul. Kangelane, Kalewite idu Sind ju neelis surm ju walu-maalt! KurteS kutsus maapind Sinu ihu Oma hslma elu wõidu-raalt. Haua küngas, miks nii leinal seisad, Kutsud kulmu kastma pisaraid! Miks nii ardast haua kiwil nutad, Rändaja, kes mure paika näid? Kangelane, Sinu kuulsam weli Närtsts ka niisama Sitse a'al; WSitis põrgulaste raudne wägi, LsppiS priius kallil kodumaal. HirmuS kole, pitk ja igaw tali Sundis waba rahwa leinama: Künni kadns sun'dus, kangem woli, Hakkas koitu kaugelt kerkima. Kangelane, ehitatud andel Olid taewast meile kingitud; Jumalikul juhil, kindlal maimul Tegemaks, said wendest auuStud. Kange mõitlus hakkas kodu pinnal, Waimu wallas, elu seisuseS; Tuiskas torm meel ülekohtu sunnil Aga SiguS wõitis auususes. Kangelane.. Sina püidstd rahus Lõpetada orja-maimu ööd; Nõudsid kartmata mis õiguS, Ikohus; Käisid kõikumata õiget teed: Sest' ep leidsid palju maStalisi, Nurjatute hulgast mihkajaid; Künni kangeks jäi Su tugew käsi, Süda külmaks, surma haawa said. Kangelane, Sinu elu kuStuS, Mina rammetu meel elu jõuul; Sinu süda lõhkes surma waluS, Minu süda tuksub soojalt Meel: Surmaingel, eks sa mind Mõind wõtta, Jätta õiguse eest mõitlejat; EkS mind wõinud haua küngas katta, Jätta rahwa sõpra, kallimat. Kangelane, Sinu isa taewaS On Sind kutsnud, kurwaStanud meid; Tema teab, mis meile tarwiS waewas; Äramõistmata on tema teed! Sest mo weli, uinu rahu unda, Sinu waimuS käime elu teel: " Et wõiks uuest õitsda Eestipinda Nagu muiste Kalemite a'al. z 22. Sakala. 1884 Vastutaja: J. KSrv