Isamaalt. Kttresaarest. Ülestõusmise pühadest. Iga kirikus käijat rõõmustas suurel nädadal ja ülestõusmise esimesel ja teisel pühal iseäranis meie noor kiriku köstri juhatuse all õppiiv segakoor, oma lauluga. Leina- kui ka rõõmulaulud kõlafiwad wäga ilusasti. Suurel laupäewal peeti nieie Eesti koguduses üks waStu- ja koorilaulu jumalateenistus ära; selleks õhtuks oli ka trükitud laulu lehed kiriku ukse ees saada, millede eest sisse tulnud raha Kuresaare waesteie jagatakse. Üks päältkuulja. Mustjalast. Rahwa elust. Ülestõusmise  pühal oli Mustjala mõisa saalis ilmlik kontsert, mis kuulu järge 12 rubla sisse toonud. Laulud vliwad hoolega kätte õpitud ja lauldi hästi, mida ka kuuljate kättcplaksutamine tunnistas. Suur tänu selle kontserdi eest laulu juhatajale köster Teär'ils tema suure hoole ja waewa eest. Seda suuremat tänu on ta wäärt, kui meie selle pÄäle waatame, et Mustjala rahwas weel kaunis külmad ja tuimad on haridust nõudma. Näitusi  ja põhjusi selle ütelusc tõenduseks on iga sammu päält leida. Kontserdist osawõtjad, Ivõi kuuljad oliwad enamiste, nõnda nimetatud „saksad;" päris talu inimesi oli mähe. Laste koolitamine ei ole ka mitte nii elaw, kui ta wõiks ja peaks olema. Lapsed käiwad siia ajani koolis iga nädali ainult neli päema. Tänu inspektori herrale, kes see talwel kõmast käskis kõik kuus päewa nädalis lapsi koolis õpetada. Neistgi neljast päewast nädalis wiitstmad lapsed, wanemate wõi mõne muu süü läbi palju tooli püiwi ära. Mõlemas kihelkonna koolis käib nii wähe poissa (8 —12), et kooli tubast hästi kütta ei jõua. Rahwale auuks on, et kirikus kaunis hoolega käiakse, aga häbiks ja õnnetuseks on kõrtsis käimine ka liig elaw. Ajalehti  loetakse weel wäga wähe. Lõpeks soowin, et rahwa eestwedajad ja sõbrad ära ei wäsiks rahwa kõrgema järjele tõstes maimu hariduses, kai kontserdi andmise läbi, kõnedega, nõuuandmistega j. n. e. Mustjala rahwaS ei ole ihuliku waranduse poolest mitte wäga waesed. N. Ansckülast. Kuritöö, jurikuu9.päewal, leiab siit Kiriku walla peremees K- P. et tema aida (Sõrme keeli: õue kambri) uks lahti murtud, läheb waatnb tema laegas, kus sees ta noore põlwe korjatud hõbe raha ja tema ära surnud naise warandus paigale pandud oma laste jäoks kõige laekaga kadunud! Paari tunni pärast leiti laegas paar sada sülda talust kaugel heinamaa pätil ära lõhutud ja tühjaks tehtud kus sees ka weel üks kohtumehe raha olnud; sest K. P. on walla wöörmünder ka kadunud! Kuritegija on teadmata. Waras ei arweta mitte kaugelt olewat- Waldjalast. Tüdimata püüdmine wiib sihile. Ei ole weel aastat täis, kui K. wallos uus ruumikas koolimaja malmis sai, mis küll head nõuu, waewa ja kulu nõudis; aga koolimajaga et olnud K. wald weel üksi rahul, waid hakkas maja iluks ja kooli tarwituseks ka uue oreli eest hoolitsema. Nüüd on mõnesuguste korjamiste läbi juba S 9 rbl. uue oreli tarwiZ koos, mille tõõ orelimeistri Treimanni hooleks antud on. X. Tallinnast. Üks laew puudega Saaremaalt on Tallinna puupuudust lõpetanud. Puuhoowid olid juba mõnda aega tühjad ja puukoormad, mis wahest wene turul oiiwad, olid üleliiga kallid. Pisikesed  koormad, arwata 50 halgu, maksiwad 2 rubla Ühest manast rehnungi raamatust aastast 1771 leiti ülesse, et sell ajal koorm puid 8 kop. on maksnud. Küll ajad ja hinnad on ennast muutnud ! Tallinna sadamas on nüüd nii elaw elu, et neid inimesi, kellel sääl tegemist ei ole, koguni silla pääle enne kellu 6 ei lasta, sest et mõned inimesed mooride alla olid Muud. Jüripäewal tuli suure turu püül üks heas riides meesterahwas ühe praua wastu sa kui proua teise poole paale astus, siis astus ta selle sama poole pääle ja kui praua teise poole pääle astus siis tema ka selle sama poole pääle. Herra palus wüsakalt audeks, et see kogemata olla juhtunud ja läks edasi. Aga kui praua oma port-mouee (raha kotti) tahtis wälja ivvtta, oli see kadund. Õnneks saadi wiisakat herrat kätte. Ta wiskas port-mouee maha ja katsus põgeneda, aga teda peeti kinni. Ta on üks juut nimega Krapat. Libatvist. Teisel Ülestõusmise pühal, homiku kellu 7 hakas suur Kieleri õliwabrik, mis laupäewast  saadik oli seisnud, põlema. Põleiv õli jooksis ümber wabriku õue pääle maha, nõnda et kõik nagu tulemereks sai ja kustutajad koguniste ligi ei wõinud tulla. Kauge plahwatamisega läksiwad teises hoones kaks katla täit benziiui põlema. Kõik wabriku hooned, kuntor, eluhoone põlesiwad ära ja weel mõned talumajad, mis ligi olüvad. Õnneks oli wabrik linnast kaunis eemal, nõnda et tuli liuna ei ulatanud. Kahju on arwamata suur, iseäranis selle läbi, et nüüd kõik töö seisab, ja palju töörahwast on teenistusest ilma jäänud. Moskwast. Aleksander P opow, kes thee solkimise pärast Siberisse on mõistetud, on ühte kokku 725 puuda theed solkinud ja pääle selle weel 1000 puuda solgitud theed rahwa sekka toimetanud. See on kohtu ees wälja tulnud- Tiflisist antakse Põhja telegrahmi seltstle teada, et säälne renterciametnik Jwanow, kes kohalisest renteist protsentisi kandwaid paberist 313,000 rbl. eest Ära warastanud, kameral-hoowi kohtule Zarizinist 100,000 rbl. «väärtuses «väärtpaberid  tagasi saatnud ja kirjas juurde lllanud, et ta teised paberid ise kätte andma saada, nii pea kui ta wäjumaalt tagast on tulnud. Sel põhjusel armutakse, et Jwanow wististe nõdrameelseks  on läinud. Wäljamaalt. Juba mõue päewa eest tõiwad ajalehed sõnumi, Wene Afganistani piiril olla «väikene lahing ära peetud, mille põhjus see olnud, et Saloride rahwakond Afganistani «valitsuse alt Wene alamaks tahtnud saada, ja Afganistani sõjawägi Salorisi karistamas käinud, kuna Wene päälik Alichanow Saloride kaitsemiseks salga Wene mäge enam Afganistani piiri lähemale nihutanud. Nüüd toob Wene leht „RuSski Jmvalid" selle juhtumise kohta selgema teaduse. Maimene maakonnas  asuwad Salorid tahtnud juba ammugi SerachS'i maakonda, mis Wene oina, elama minna, milleks nad ka luba küsinud. Seda luba ei olla neile aga Afganistani «valitsus annud ja rusunud rahwast nende püüde parast rängasti. Salorid (168 inimest 240 loomaga) põgenenud see pätile 15. Aprillil öösel Wene pinnale. Rohkem kui 200 Afganistani ratsameest ajanud põgenejaid taga ja saanud Wene maa pääl, 36 wersta piirist kätte. Tagaajajad hakanud põgenejate pääle laskma,  mille pääle need «vastanud. Homiku eel taganenud Afganlased, oma surnuid ja haawatuid kaasa mõttes. Salorlased, milledel kaks surnut ja wiis haaivatut olnud, läinud selle pääle Tachtabazariöse,  kuhu ka Wene päälik Alichanow jõudnud, kes Salorid Serachs'i maakonda asumisele saatnud. Nõnda sai siis Wene «valitsus salga alamaid jälle juurde. Prantsusemaalt. Prantsusemaal tõusis warsti pärast Saksa-Prantsuse sõda üks nõndanimetatud  „isamaalastc-ühendus" elule, mille otstarbe ja põhjuspüüe oli. Prantsuse rahwast ja walitsust nii kaugele ergutada, et Elsass-Lothringeni  maa, mis sõja läbi Sakslaste kätte läks, Prantsusemaale tagasi saaks nõutud, ning et Frankfurti rahutingimifed, misläbi sõda lõppes, rewideeritud saaks. Selts oli wäga suur ja laialine ning töötas siiamaani suure agarusega. Nüüd on aga Boulangeri-jaht selle ühenduse kahte arusse lahutanud. Wiimasel suurel koosolekul tuli Boulangcri meeleliste ja tema wastaste wahel äge waieluS, iseäranis selle üle, et Boulangeri suurt sõbra Derouled't seltsi auupresidendiks taheti walida, millele suurem osa waStu oli. Üks osa liikmeid astus seltsist wälja ja asutas kohe isamaalaste  „ühenduse," mille esimeheks Boulangeri inees Derouleda astus. Et ka endine selts elama jäi, siis on Prantsusemaal praegu kats Isamaalaste  ühendust" üks Boulangeri meeleline, teine wabariikline. Esimene jättis endised põhjusmõtted muidu muutmata, lisas aga punktist juurde, nagu seda Boulangeri meestest loota oli. Tähtsam lisandus on: «vabariigi praegune olek saagu muudetud  ! Boulanger «võib uue abiliste üle rõõmustada, kes järgmise üleskutse rahwa kätte on saatnud: „Prantsuse isamaalased! Meie lähem ülesanne on, kindral Boulangeri ümber koguda, kes auuahnust  ci tunne ega diktatoriks ci taha saada, waid kes rahwusc partei lipukandja, päästja kanglane  on ning Prantsusemaad logalise parlamendi, rusumise ja waleseaduslise oleku käest ära saab päästma." Bulgariast. Koburgi prints on oma teekonnalt Sofiasse tagasi jõudnud. Ministrid  ja ülemad ohwitserid oliwad talle tüki maad waStu sõitnud. Linna närawas ootas teda lõpmata suur rahwahulk, piiskop waimulikude meestega täies kiriku ehtes, ning linna bürgermeister. Linna uulitsate kõrwale oliwad soldatid üles seatud; suure waewaga suutsiwad nad tungiwat rahwast tagasi hoida. Würstliku palee hoowis teretasiwad würsti kõrged ametnikud ja ajalehtede toimetajad. Minister Stambulow, würsti saatja, ei tulnud meel mitte SofiaSse; ta reifiwat Tirnowo ja Atumelia kaudu koju. Põllutöö ja majapidamine. Kanepi kaswatamisest kirjutab „Braunsch«veigi põllutöö seitung": Juba sellepärast  peaks kanepi kaSwatamine rohket tähelepanemist  leidma, et kanepile ikka meel kergest kaupa leitakse. Iseäranis vn kanepi kaSwatamine  selle läbi kasulik, et sellest palju inimesi ka talivel tööd leiawad, kes seda muidu «vähe leiaksiwad,  ehk ka koguni mitte. Selle kõrivas ei ole kanepil teiste kiudtaimetega maailma-turul nii rasket «võitlemist, nagu näituseks linadel punwillaga.  Iseäranis sündsad on kanepile nõgumaad,  aga mullakamad niisked kõrgused. Kanepit «võib ka mittu aastat järgcS ühe paiga pääl kaswatatud saada, kui aga heaste rammutatakse. Kõige parem on hobuse ehk lamba sõnnik, mida aga wõimalikult juba sügise peab sisse küntama. Maad on tarwis heaste läbi harida ja seemet wõimalikult ribasse külmata (drillida). Ridade «vahel on «vahet jätta et pärast õitsemist isased kanepid (koermed) wälja wõiwad kistud saada, eina kanepid puudutamata. Isane kanep (koermed)  annab peeneinad kiudu, kui emane, mida seeme pärast kauemini seisma jäätakse. Kanepi peenuse kohta on ka külwi wähem ehk rohkem paksus tähtjas ;80 liitrit (68V- toopi) hektari (ligi IV2 EeStiinaa wakamaa) annab peenikest kanepit; jämedamaks kanepiks külwatakse 40 liitrit hektari pääle. Kanep on wäga õrn külma wasta, sellepärast peab wast siis külwiga algatama, kui öökülmast enam karta ei ole. Kanep kaSwab siis jõudsast ja lämmatab umbrohu ära. Kiskumiseks on paras aeg, kui päälmised seemned walkjad kollased on. Kistud kanepit pannakse «vihkudes püsti, et seemned järel küpseda wõiwad ja kaetakse päält õlgedega kinni, et linnud seemne kallale ei