muud muret ei ole kui aga seda, kuida nemad maa, oma kauba eest kõige rohkem raha saada wöiksiwad, seda on iseenesest arwata. Need kirjud asjad on seal ikka wihawaenu  sigitanud ja kord-korralt mässamist leekama pannud, ja Võimuse himulised on seda omalt poolelt oma kasuks tarwitanud, on rahwast ikka rohkem wihale kihutanud mõni kord ka tõeSte rahwa heaks midagi korda saatnud, enamist aga rahwa kulu peale uhkest elanud ja sedawiisi Vaesust ja Viletsust omalt poolelt weel suuremaks kaswatanud. Wiimasel aeal oli küll ka Valitsuse poolest licilaste eest hoolt kandma hakatud ja wõib olla, et talurahwa  elukord seal kosuma hakkanud oleks, kui äsfitamised soikunud oleksiwad. Et need aga mitte ei soikunud, selle eest muretses wabameeline erakond, kes wõimust Parlamentis  oma kätte ahnitseb. Kõige agaram Lord Beaconssieldi  ja wanameelise erakonna wastane oli wana osaw kõnemees ja endine Minister Gladstone. Tema sõitis mööda maad, korraldas wabameeliseid koosolekuid, pidas põlewatd kõnest ja katsus asju iga nõuga nenda käänata, et Parlamenti uue saadikute Valimisel wõimus tema erakonna  kätte langeks, kus juures tema ka kangest lirimaa rahwameestega silmitses, nii selge see ka oli, et nende meeste Viimane eesmärk mitte lirimaa talurahwa elupõlwe  kergitamine ei olnud, waid lirimaa äralahutamine Inglaste Valitsusest ehk koguni kõigist Suur-Britania Kuningriigist. Lord Beaconsfieldi pingutatud asjatallituS oli ka teistel pooltel pahandanud ja wabameelise erakonna tahtmine läks Parlamenti saadikute Valimisel rohkemal mõedul korda, kui selle erakonna esimehed ehk ise ette arwannd  oliwad. Walimise potist tuli nii palju wabalafi wälja, et Võimus täitsa nende kätte langes ja Gladstone esimeseks  Ministriks sai, kuida Inglismaa asjad seda parimad. Palju oli Gladstone seespoole ja wäljaspoole töutanud, kui walitsus tema kätte langeks: Lepitust Jirilastega, lepitust  pahandatud Wene riigiga, iga rahwasugule Türgi riikis oma enese Valitsust, selgitust sasitud Egyptuse asjades  j. n. e. Nüüd katsus tema seda kõiki täita, kõige Vähemast silmakirjaks, sest neid tõutusi kõiki tõeste täita, selle peale ei Võinud ka temal enesel lootust olla. Kõige pealt katsus Gladstone ennast poolel andekspalumise teel Austria Valitsusega lepitada, keda tema oma kõnedes Herzogowima ja Bosnia maade kawala ära wõtmise pärast raskest pahandanud oli. See läks temal korda, kui ehk ka ainult silmakirjaks, sest tema käes seisiwad nüüd kord, arwata nelja aasta peale, Inglismaa ohjad ja teised riigid  pidiwad juba katsuma, temaga oma asju tallilada, nii heaste kui see minna tahtis. Niisamati püüdis Gladstone ka Wenemaad Inglismaaga lepitada ja andis mitmeS ttttcls zärel, kus Lord BeaconSfield kõigist jõust wasta pannud oleks. Kui see järelandmine filmanähtawalt ka mitte otsekohesest südamest ei tulnud, siiski soikus pahandus  Wenemaa ja Inglismaa wahel, ja meie omalt poolelt  Võime rahul olla, sest meie asjad Taga-Aafias on tõeste ilma suurema tülitamata Inglismaa poolt, edenenud. Kas see aga ka Inglismaale kasuks oli, kelle kasu ikka Gladstone esimene silmamärk olema pidi, see on muidugi koguni teine küsimine. -- Parlamentis saiwad nüüd ka kohe lirimaa taluaSjad ette wõetud. lirimaa kohta pani Miuisterium üht taluseadust ette, ja see seadus sai Barlamenti Alt-tuas wasta wõetud. Kergest wõib olla, et see seadus Jiiri talurahwast tõeste lepitanud oleks, aga nüüd istuS Lord BeaconSfield Parlamenti Pealt-tuas ja seal sai see seadus pooliti, wõib ka olla täitsa kiuste pärast, lagast lükatud. See audis lirimaa mässajatele uut mõnu. Nüüd astusiwad seal koledad salaseltsid kokku, kes seda hirmutamisega  ja wägiwallaga pärifiwad, mida enne lahkemalt, sõnaga soowitud oli. Nüüd algafiwad koledad mõrtsukateud  Inglismaa malitsuse wasta, kes knidagi maksma elukorraga  leppida tahtsiwad. Toorestatud salaseltslased ei leppinud enam sellega, et nemad kõiki neid taga kiusafiwad ja piinasiwad, kes lausa nende seltsi ei löönud, waid nende wihawaenu tuhin pööras ennast ka wastaste ja rahuliste rentijate ilmasüüta loomade wasta, kelle kõhud nemad lahti ja jalad ja sabad maha leikafiwad. Riigiwalitsus saatis üht rügementi teise järel lirimaale, lausa mässamist  lämmatama, aga osalt mässama waimu õlade peal oli Gladstone Valitsust oma kätte saanud ja ei usaldanud nüüd enam, seda waimu kindla käega maha muljuda. Sõeawäge oli lirimaal küll, aga pealikutel ei olnud luba täie rõhuga mässajate wasta heita. Tagakihutajad, nimelt suur kõnemees Parnell, saiwad küll aeguti kinni pandud, aga pea jälle lahti lastud. Lausa mõrtsukad, keda kätte saadi, saiwad muist hirmutatud WandemeeSte poolest süüst lahti tunnistatud, muist küll üles poodud, äga kõik oli nii köikuw ja arglane. et see ainult wihawaenu  kihutas ja mässajate ülem eelt kaswatas. Tagajal  tehti küll uus taluseadus, aga ka see et lepitanud nüüd euaM rahutumaid kes nüüd otsekohe lirimaa iferiiki pärisiwad. Kuri waim oli kord lahti peasnud ja ei lasknud ennast enam solgutada ja lämmatada. Selle körwa tuli weel, et lirimaa rahwast enne hulga kaupa pool wägiwaldselt  Ameerikasse asutatud ja hulk mässajaid pnitaht- likult senna läinud oli. Nendest oliwad mitmed Ameerikas  jõukaks, mitmed koguni põhjatu rikkaks saanud, aga nemad ei olnud oma wiha Inglaste wasta mitte unustanud.  Ameerikas astufiwad Jirilased oma kodumaale jäänud suguwendade tuetamiseks »a ärritamiseks kokku, saatstwad neile raha ja löötsutafiwud nende wiha ikka suuremaks. Nende seltsi asufiwad ka mitmesugused Euroopa  põgenikud, Nihilistlased, Sozialistlased ja teised seltskondlikud mässajad, lõhkujad, mõrtsukad ja teised. Zirilase, O'Donnowan Rossa juhatusel keeruta? ennast seal üks kuri seltskond kokku, kellel wiha nimelt Inglismaa waSta põleb ja kes s/alt dynamiiti ja teist lõhkumise-tarwitufi ja nende tarwitajaid üle mere saadawad ja nimelt Inglismaad hirmuga täidawad. Ameerika walitsus  lubab küll kurjategijate üle walwata, aga wana wiha ja kadedus Inglismaa merewõimuse wasta, aitab mõnda kinni katta, mis ehk muidu seaduse filma puuduls. Omas ülemeeles ja omas harjunud kahjurõõmus on Inglased  peale seda ikka walmis olnud, kõige Euroopa põgenikkudele  warjupaika andma, kui need oma kurjategufi laia politika kuuega katawad, ja nüüd tanawad need sellega, et nemad kodumaa Zirilastele ja ülemeriste lirilastele lõhkumiseks  ja kindla elukorra pinna uurisramisekS ja õõnistamiseks  Vennalikult kätt annawad, kes oma enese tunnistust  mööda wähem ei taha, kui Inglismaa linnast, kaubaaitasi  ja laewasi dynamiittga lõhkuda ja Inglismaa wäge ja wõimust häwitada. Nenda on patt patu tasumiseks saanud ja on wägewat ja raharikast Inglismaad seespidi kangest nõrgendanud. Wäijaspool on Inglismaa asjad ka mitmet wiifi sasst läinud ja Inglismaad teiste riikidega sassi ajanud, kuida ka Euroopa lõunepooliSte riikide wahel mitmed tüliõunad  weeremas on. Prantslased on omale aega mõõda Alshirias suure kolonial-riigi asutanud; Itaalialased soowifiwad  seda Tuneesias ka teha ja oliwad seal kauplust asutanud. Piire-tülidest wõtfiwad aga Prantslased asja, ka Tuneesia maad oma Võimuse alla sundida, kui ka sealine Bey nime poolest walitsema jäi. Sellest sigis nii suur pahandus Prantssusmaa ja Itaalia wahel, et Itaalia  walitsus rnnast täitsa Prantslaste sõbrusest lahti lõi, kõiki tüli Austria wasta unustas ja ennast Saksa-Austria ühenduse külge köitis. Sealt poolt oli fiis Prantsusmaa ükfi jäänud. Saksamaa poolt tehti Spaaniaga kasulik kaubaajamise ühendus, mis Prantslast wäga pahandas. Wiimaks reisis weel Spaania Kuningas Berliini, sai Saksamaa Keisrikojas suure lahkusega wasta wõetud ja ühe ratsawäe rügementi auupealikuks nimetatud, mis StrasSburgis  seisab. See kihutas Prantslaste wiha nii kangest põlema, et nemad Spaania Kuningast, keS Pariisi kaudu koju reisis, wakshalliS Vilistamisega ja teise teutliku käraga waSta wõtsiwad ja sellesama käraga läbi uulitsate saatfiwad,  kus üks ülituhilane naeSterahwaS oma xääwawarju katki murdis ja Kuningast tükkidega wiSkaS. Prästdent Grevy on seda täiskaswanud uulitsapoiõte tegu andeks palunud, seda on muidugi ka ametlikult andeks antud, kuida Spaanialased omas südames selle üle mõtlewad, et nende Kuningast sedawiisi teretati, fee on teine asi. Pärast reisis Saksamaa Kroonprinz Itaaliat ja merd kaudu Spaaniaõse  ja sai seal ütlemata suure auuga wasta wõetud, mis jälle Prantslasi pahandas, nenda et sellest aeast saadik  ka sealpool Prantslastel sõbru ei ole, kõige wähemast mitte ii ende keSkis, kes oma Kuninga ja rahulise elukorra poole hoiawad. Kõige rohkem lahutusi ja lõhutusi on Egyptuse asjadest  siginenud. Endine Khedive, Zsmail Pasha, oli suuri wõlgasi Egyptuse peale kadunud ja Võlapaberid oliwad suuremalt jäult Prantslaste ja Inglaste käeS. Kuida aga ka Egyptuse maksukandjaid piigistati ja wälja kurnati, wõla intressid ei saanud siiski õigel aeal maksetud ja jäiwad  wahest ka koguni maksmata. Jsmail Pasha määratu naeste kogu ja uhke elu tarwitasiwad wäga palju raha, tema ametnikud wedasiwad lugemata summad ksrwale ja Egyptuse raha-asjad läkfiwad ikka rohkem m rohkem raisku. Et wõlauskujad wiimaks kõigest omast ilma ei jääks, saiwad  wiimaks üks kommissär Inglismaa poolt ja üks kommissär Prantsusmaa poolt Egyptuse maale saadetud, kes seal raha sissetulemise ja Väljaandmise üle walwama, kes ülepea Egyptuse aSju korraldama ja kordaS hoidma pidiwad, ja kellele selleks Egyptuse MmisteriumiS kuida seda nimetakse: iste ja hääl antud sai. Sellega oli Khediiwe,  Sultani asemik Egyptuses, Euroopa wöõrmündrite alla antud, mis mitte ükfi teda ei pahandanud, waid kõiki Mohammedanlasi. Paar aastat läks asi nenda edasi, aga ühel pääwal laskis ISmail Pasha, Inglismaa ja Prantsusmaa  kommissäridele ütelda, et temal nende abi enam tarwis ei olla, teiste sõnadega: Khediiwe wiskas wõerad omast Ministeriumist wälja. See tegi muidugi suurt pahandust  ja suurt kära, mis sellega lõppeS, et ISmail Pasha oma trooni pealt maha astuma pidi ja tema poeg, Tewfik  Pasha, tema Asemele pandud sai. Jsmail Pasha läks oma naeStega ja oma warandusega Egyptusest wälja ja elab enamist Euroopas. Sellega et olnud aga EgyptuseS rahu tulnud. ÜkS tulise maimuga mees, Araabi Bey, kes ennast Ühtlasest soldatist üleSse teeninud, oli sõeawäe keskis  wägewaks saanud ja waidleS oma seltskonnaga selle waSta, et Kristlased uskliku Mohammedanlaste üle kuidagi  walitsefiwad, ja tunnistas ennast ka awalikult Khediiwe  wasta, kes seda sallis, mis tema aru järel usklikkude kohta teutlik oli. Arabi Bey ässitamise peale sai ükS Miniflerium teise järel ametist lahti lastud, tema tõstis awalikult mässamist, palus jälle andeks, sai Ministriks ja Mässas uueste. Snltani meel oli juba ammu paha Egyptuse asjade pärast, tema oleks hea meelega Khediiwet kõige tema ametnikkudega ja Eurooplastega wälja wisanud ja Egyptust otsekohe ja täitsa oma Valitsuse alla wõtnud, kui temal selleks jõudu oleks olnud. Araabi Bey ütles ennast Allah ja Mohammedi eest umbusulaste wasta Võitlema  ; tema oskas rahwa meele järel rääkida ja rahwas pidas teda Allah ja Mohammedi saadikuks, keS tulnud olla, poolkuu lippu uueSte wägewaks tegema ja maailma üle walitsema panema. Sultan lootis tema läbi oma wõimust Egyptuse ja kõige Pöhja-Aafrika üle uueste kinnitada,  tuetas teda awalikul, nii kaua tema just awalikult mässaja ei olnud, ja nimetas teda Pashaks. Kui aga Araabi Pasha ennast ikka nähtawamalt ja julgemalt Khediiwe  wasta tunnistas, fiis noomis Sultan teda küll awalikult,  laskis teda aga salaja kinnitada ja saatis temale kõrge rittretähe. Need kahekeelised tallitused tegiwad asju ikka segasemaks  ja Araabi Pashat ikka julgemaks, kes nüüd awalikult  Khediwe seadusliku Valitsuse wasta pant, teda küll nime poolest walitsejaks jättis, aga kõiki wõimust oma kätte kiskuS. Egyptus on Euroopale wäga tahtjas, mitte ükfi nende Võlgade pärast, mida Euroopa rahakauplustel sealt pärida on, waid rohkem weel Wahemere laewasõidu pärast ja kõige rohkem Suessi kanali pärast, kust kõige Euroopa tee Indiasse ja Waikse-mereSse läbi käib. Peale selle ei wõinud Euroopa riigid rahuga pealt waadata, kui Mohammedanlased  seal wägewaks saiwad ja Eurooplasi tungitama  hakkasiwad. Nime poolest on Sultan Egyptuse ülewalitseja, nüüd päriti, et tema ka oma wõimust pruugiks  ja mässamist waigistaks. Sõnaga käskis Sultan küll ka awalikult Khediiwe sõna kuulda, kinnitas salamahti aga mässajaid ja asi läks pahemaks ja pahemaks. Euroopa  riigid lasksiwad nüüd omad Saadikud Konstantinopelis  nõuupidamisekS kokku astuda ja saatsiwad omad sõealaewad Aleksandria lahele, sealiseid asju »tähele panema",  kuida seda nimetakse. Saadikute konferenzil oli nöuuks wõetud Eghptuse mässamist Euroopa suurriikide sõeawäega lämmatada, nüüd tõusis aga küsimine, kes oma sõeawäge saatma pidi Kõige õigem ja otsekohe seaduslik oleks Türgi sõeawägi olnud, aga Türklast Inglased ei usaldanud, ei usaldanud ka täitsa teisi, waid neil oli salanõuu  Egyptust täitsa oma alla sundida ja kui wõimalik, wõera were kulu peale. Inglased pärisiwad Türgi wäge, Inglismaa pealikute käsu all. Seda oleksiwad Türklased ehk wiimaks ka wasta wõtnud, aga kuna nouupidamised weel edasi kestasiwad, laSkis Inglismaa walitfuS järSku omad laavad ette sõita ja Aleksandri linna puruks lõhkuda. Araablased, kas Araabi Pasha käsu peale wõi omast himust kihutatud, pistfiwad linna põlema ja rööwistwad kõik wälja, kuhu ligi peasiwad. Seal oli palju Eurooplaste kaubamajast,  kes määramata kahju saiwad, palju inimesi langeS kuulide all palju mõrtsukate käte all. Teiste riikide laewad oliwad tagasi astunud, KonstantinopeliS lagunes konferenz ilma otsuseta ära. Inglismaa wägiwalla üle sai küll palju fiuuatud, aga keegi ei astunud kindlast selle awaliku wägiwalla wasta wälja. Inglased saatsiwad  nüüd oma wäge maale, Araabi Pasha taganes eemale, suurem jagu Egyptuse söeawäest jäi tema juure. Tema oli nüüd täitsa ja awalikult mässajaks tunnistatud, Inglismaalt sai Kindral Wolseley all uut föeawäge saadetud. Egyptuse sõeawäel, kes Araabi Pashaga oli, puudus harjutust, puudus wahwust ja puudus truuwist.  Kergest saiwad Inglased wöitu, Araabi Pasha sai wangi wõetud ja surmanuhtluse asemel Ceyloni saare peale mangi saadetud; mitmed teised saiwad maha lastud, mõned üleS poodud; Aleksandrias tehtud kahjud saiwad üles arwalud  ja need pidiwad Egyptuse poolest tasutud saama, nii wähe sel wäljakurnatud maal tasumiseks ka raha oli. Inzlased oliwad ennast aga täitsa Egyptuse isandateks teinud, Lord Dufferin, kes Inglismaa Saadik KonstantinopeliS  oli, sai Egyptuse asju korraldama saadetud. Khediiwe  kätte jäi küll nime poolest walitsus, aga tema oli paljas titeke Inglaste käes. Prantslased, kellel EgyptuseS niisama palju, SueSfi kanali poole l ehk weel rohkem aõja on Inglastel, saiwad täitsa kõrwale tungitatud. Silmanähtawalt oli Inglaste wägiwaldne, kahekeeline ja hoolimata poolitika jälle kord suurt wõitu saanud. See wõit oli aga Prantslast uueSte nende leppimata wihameeSieks  teinud, ja ka teiselt poolelt jõudis tasumine nende kätte. Juba enne kõlafiwad takka Sudanist, mida Khediiwe  Zbrahim Pasha oma sõeawäe aeawiiteks Egyptuse alla sundinud, mis ennast aga iialgi kõigest südamest Egyp-