Saarlane Üleüldine politika ajaleht maa- ja linnarahwale. ..Saarlase" toimetus ja wäljaaudmine, Kuresaares, kaubaulitsas 10. ..Saarlane" maksab: Saaremaal aastas I rbl. 50 kop., postiga saadetud 2 rbl. Saaremal pooles aastas 1 rbl. kop., postiga saadetud R rbl. 25 kop. Tuleb wälja iga pühapäewal. Kuulutuse rea ehk selle ruum maksab  S kop. 40. Pühapääw 30. Septembril 1884. I aastakäik. Isamaalt. Natuke ihu terwise hoidmisest. Iga üks teab juba iseenesest, et ihu termis meil üks neist suuremaist warandusteft on, mis meile siin maa pääl osaks jagatud wõib saada. On ihu termis kääs, siis ei tunnegi meie teda nii kalli asja olewat; aga ihu terwiscs kuidagi, kas ka üsna wäikene wiga ja takistus, siis mast hakame aru saama, kui suur wäärtus ihu terwisel on. Õpetud tohtrid on ihu terwise hoidmisest  palju ja paksud ramatud kirjutanud, ja on ka meie ema keeles mõned maga tarwitawad niisugust ilmunud, ometi ei ole niisugused tarwilikud asjad meel mitte igas majas jõudnud aset wötta, seega tahab „Saarlane" ka mõni kord paar sõna terwise  hoidmisest lausuda. Kui seda teeme, siis sünnib fee Ma õpetud tohtrite juhatusel,  ehk ära proowitud katsete waral, mida wancmad ja targemad inimesed on ära katsetud. Haigused on maga mitme sugused ja igal aasta aeal on ka omad iseäranis haigused. Meil on nüüd kallis suine aeg mööda minemas, et küll 30. Leikuse kuu pääwal meel täis ls° sooja on, siiski saab sügisene aeg oma muutlikude ilmadega ennast marsi ilmutama, mill enamist igal pääwal isesugune ilm on, mida eitlikuks aeaks nimetakse. Neil aegul, kui wilud, niisked ja udused ilmad ennast alati wahctawad  on sulg hsulu-nuhtlus) ja köha mana iga päine asi, nii häästi laste kui manade juures. Õpetud arstid ütlewad, et sulg iseenesest suur wiga kedagi ei ole, sünnib kergest keha külmetamisest ja kaub iseenesest peagi jälle ära; aga kui inimene ettewaatmata  on, siis wõib sulunuhtlusest wäga kergesti töised töbed sündida, olgu kas soetõbi  ehk muud sellesarnast. Sulu-nuhtlust wõib mõnesugusel wiisil parandada. Paneme siin mõned asjad üles, mis selle wavtu abi toonud ja meel wöiwad tuua: 1) Kui sulu-nuhtluses inimene meega segatud  sooja õlut joob, et higistema hakab ja oma ihu, iseäranis jalad, kuimad ja soojad peab ja mitte higise nahaga wilu tuule kätte ei lähe, siis saab terweks. 2) Kui sulu-tõbine omad jalad soojaks tehtud rugi jahudest, meel parem nisu jahudest ära sõõlutud kliide sees hoiab, siis marsi kuiwad willased sukad jalga tõmbab ja siis nõnda õhtul oort magama heidab; sest on mõnigi abi saanud, saad wist ka. 3) Mõni on jälle sest abi sulu-haiguses saanud, et omad nina sõõrmed õhult enne magama minemist sooja küünla raswaga wõidis. Köha on jälle töine asi. Paljas köha, mis ka keha külmetamisest sünnib, pole siis midagi suur asi, kui inimene selle wäikcse wigadusega ennast hooletuse sisse ei jäta. Köha wastu on jällegi mitmesugust abi leitud: 1) Soojad, magusad joogid, mis rindu lahutawad ja pehmeks teemad: pärnapuuteewefi,  raud-heina-teewesi meega segatud ja muud selle sarnast. 2) Piparmünti rohi meega segatud luusika täis aeg aealt sisse wötta, päästab ka köha tõbest. Jututuba. Wla omal maal ja toida ennast rahu sees. Jutustanud Oskar Hõckcri järele L. f. 8. IN-g.) 3. - Per««>« ast«t A«reri?a«sale ja tvöib Za«- keelaste armaStajat meelt tuudma õppida. West ja tacwas, muud ei olnud enam 14 püäwa sees naha olnud. Juba Mõnigi lacwa paal olija Sakslane hakkas kahtlema ja vende hukkas meie Hermann. Ta uäitis üsna kahwatand wülja, sest alles mõne pääwa eest oli mere haigus temast lahkunud. Sui sagedaste oli ta selle aea sees koduse Aha järele igatsenud, kui sagedaste  oli temale see soow tulnud, kuS ta ennast Mc «avgi koea müüridest sisse piirarud kitsa hoowi pääl foowis olla, ja tuli ka silma pilku ette, kus ta waikse südame walnga kooli pingi paale mõtles, mis talle jeia kohta üksi karistuseks olnud. SWdclt: M» igatsus hakkas Hermanni südames aset wötma. ja kui ta jälle toibunud oli, istus ta nukralt laewa lae pääl ja «»MaS alla sinise me« laenete mängu, seda aega ootes, millal kuulsa Vabadust  riigi mäeharjad silma ringis pidid üles tõusma. Ta oli oma pitka «isi püül ennast ühe noore mehega tutwuStanud, kcS ennast Tom Blessington nimetas ja sündimise  poolest Ameeriklane oli. See rääkis Hermanile, et ta wannemad on ära surnud, ja et tall ainult üks mana, aga wäga rikas onu New-Jorkis on. Onu soowimise pääle on tema mitmi aasta eest Saksamaale  reisinud, et Berliini linnas politechniku koolis omale tundmist korjata, mille waral ta siis onu suurt wabriku tööd pidi juhatatama.  See mees oli oma õppimist lõpetanud  ja reisis nüüd oma sugulaste juure tagasi. Tom ja Herman said üks teisega suureks tutwaksja kinnitasid eneste wahel üht sõbruse sidet. Noor Ameeriklane lubas Hermannile sõna ja teuga kõikis abiks olla. „See on" lisas Tom meel juure, „Rew- Jorkis wäga tarwis, sest et süül wäga kergesti noored inimesed eksi teele ja õnnetuse sisse wõiwad wiidud saada" „Kas nõnda? hüüdis Hermann üsna kohkudes. „Ma arwasin teie maal üksnes inimeseliku armastuse walitscmas olewad? Tom naeratas ja wastas Ms: „Teil wõib seda igainimese kohta üksi üteldes õigus olla; sellega tahtsin ma õõlda, et igauks tõsine inimeste armastaja iseenese  wastane on." „Teiste wastu siis mitte?" Küsis Hermann  uucstc kohkudes. j .Nõnda kuidas asjad on," waStaS Tom, „aga see saaks wäga pitkali minema ja wenima, kui ma sest hakkaks arutama ja ometi saate teie ise seda kõige paremini äratundma. Siiski ci pruugi teie muretseda,  sest et ma teile truuks kaitsjaks tahan olla. Tean jo ometi, mis see tähendab,  wõeral maal wöeras olla, ja olen ma ise rõõmuga neid teretanud kes mulle Saksamaal armastajaid inimcssi wastu tulid, kes mulle sõna ja teuga abiks olid." „Ma tänan teid südamest teie lahkuse eest," wastas Hermann, kelle südames uhkus ennast jälle liigutama hakkas, „aga nii päris üksi ma ka mitte ei oleks olnud, kui mull ka mitte seda õnne ci oleks olnud teiega tutwaks saada, sest mull on ometi mo isa kiri seltsis, ühe tema noore põlwe sõbrale kellel New-Jorkis üks suur kauplus peab olema. Ehk on teil see kaubamaja Elpcrdenz j. Comp. tuttaw? „Scda ma usun küll"! wastas Tom ruttu. „Sce mana härra on ometi minu onu rahapuuga meister. Uks wäga kuulus kauplus ja kaubamaja." „Sce rõõmustab mind seda kuuldes," ütles Hermann kergitud südamega. „OnS härra Elpcrdenz ka üks hää mees?" „Ma tunnen teda wäga wähc selle tarwis et ta üle kohut wõiksin mõista, aga niipalju, kui ma tean, on ta üks neist kõige auusamatest  rahapanga meistritest New-Jorkis."