Keiserlik Majesteet kirikusse ja Tema järel kõik Keiserlikud  Kõrgused Suuredwürstid ja wõeramaade Printsid. Igast riigist oli seal saadikuid naha. Kui surnuga Jumalaga oli jäetud, lasti ka rähwast' wäljaft sisse. Nüüd ei olnud enam wahet ülemate ega alamate wahel, waid kõiki täitis üksainus tundmine, weel ükskord õndsa Keiserina wasta oma auustamist üles tunnistada. Seal seisis unterwits ja soldat kindral-adjutandi kõrwal ja talunaine ja auutähtedega ehitatud suurtsugu proua seisiwad kõrwu. Mawse päewal oliwad kella 19 ajal hommiku kõik sõawäed jälle platsis, ja kõik ülemad kindralid, sinodi liikmed, ülemad preestrid ja muud kogusiwad ennast kantsi kirikusse kokku. Keiserlik Majesteet sõitis tõllas kiriku ja kohe alustas Jumala teenistus, mis tund aega kestis. Weel kaua peale Jumala teenistuse lõppemist oli Keiserlik Majesteet kirstu ääres põlwili maas, Oma armsat Abikaasat wiimast korda Jumalaga jättes. Siis läkstwad töised Keiserliku perekonna liikmed ja wõeramaa  Printsid Jumalaga jätmisele. Aga nende järele, enne kui kirst kinni pandi, läks Keiserlik Majesteet weel kord kirstu ligi ja andis surnu külma otsa-esisele suud, mis peale Tema ja Suurwürstid ühes wõeramaa Printsidega ja kõrge kindralitega kirstu oma kaduwa põrmuga wiimse rahupaika kandsiwad. Nii pea kui kirst hauda oli lastud, alustas sõnwägede auulaskmine wäljas püssidest ja suuretükkidest, mis umbes weerand tundi kestis. Oli see auulaskmine lõppenud, seal kadus leinalipp õndsa Keiserina nimega kantsi pealt ära ja liht lipp tõmmati üles. Wälised leina-awaldused oliwad sellega lõppenud, aga Weneriigi alamate südametes kestab leinamine jäädawalt  edasi, et oma armastatud Niigi-ema mulda on pidanud panema. Poliitika ringwaatus. Omas poliitika ringwaatuses ei wõi meie ka täna oma lugejatele rahu-pilta silma ette panna, maid siin peame kohe wõitlemistest ja riiust rääkima, ilma kelleta meie kui puudylised inimesed mitte elatud ei saa. Meie püüdmised on wäga mitmesugused: ühed tahawad edasi, töised tagasi, ühed ta harvad üksi elada, töised tahawad ka tõisa elada lasta. Neist mitmesugustest  püüdmistest sünnib riidu ja wõitlemist, aga iga auus inimene, kes mitte üksi oma kasuks ei ela, soowib ikka auusa püüdmistele wõitu jä arrvab enesele  kohuseks, parematega ühes wõidelda. Sellepärast püüame maailma asju ja sündmusi teraselt tähele panna, sest meie elame ja wõitleme igaüks nendega enam ehk wähem ühes. See on ka iga inimese kohus, keS tõsist elu elada tahab, et ta mitte üksi oma perekonna  ja rahwaga ühes ei ela, rvaid terwe inimese souga. Hiinamaalt tuleb sõnumeid, mis meile mitte rõõmu peab suurt sõawäge meie piiri ääre kokku koguma. Kardetakse, et Hiinlane ilma mingisugu etteütlemiseta Kuldshas Weneriigi piiridesse saab langema ja sõda alustama. Kõik püüdmised Wenelase poolt, Hiinlaste sõahimu waigistada, on ilmaaegu olnud. Wene saadik Peekingis, keda Prantsuse  ja Saksariigi saadikud toetasiwad, on teinud, mis wõimalik, et Hiinaga lepitust saaks teha, aga kõik töö on tühja läinud, sest neist püüdmistest rahutegemisele arutab Hiinlane wälja, et Wenelane seda nõrkuse pärast teeb ja see annab temale enam himu sõale. Wenemaa  wastaliste partei päämees olla noore Keisri onu. Kui Hiinlane Wenelasega peaks sõda alustama, siis saaks see ka kõikide töiste Eüroopa riikidele suureks kahjuks olema, nimelt ka Inglismaa kauba-ajamisele. on asjad ikka weel wana moodu kirjud. Ka Türgi walitsuse ja Rumeelia kindralkubernäri  Aleko Pashaa wahel on tüli tõusmas. Türgi walitsus tahab Rumeeliasse kõhtude ülemaks üht Muhamedlast  seada ja rahaasjade ülemaks üht Kreeklast, mis aga Aleko Pashaa wasta ei taha wõtta. Need ametnikud ei tohtida muud olla, kui Bulgaarialased. Mantfneqi-l, ja Albaania piiri peal kestawad aSjad mana moodu edasi. Mõlemal pool on sõawäed malmis. Bulgaaria ja RumHänia riikide wahel on ka tüli elamaks tõusnud. Bulgaaria parlamendis olewat seadus ette pandud, kelle järele Dobrutsha üks jagu Bulgaaria riigist pidada olema, mis Rumäänia omale pärandanud. Selle järele tahta siis ka Bulgaaria walitsus Dobrutsha ja Rumäänia Bulgaarialaste wahel wahet teha. Mõlemate riikide würstid katsuwad seda tüli oma riikide walitsuste wahel waigistada. Kreeka kuningas oli hiljuti Pariisis ja läks sealt Londoni. Berliini uus kongres tahab jo Kreeka-Türgi tüli-asju nüüd pea jäädawalt õiendada, ning sellepärast  katsub nüüd Kreeka kuningas Prantsuse ja Inglismaa  walitsusi enese poole awatelleda. Nimelt olla Jaanina linna pärast palju nõuupidamist. Türklased tahawad seda linna omale pidada, Albaanialased parimad  teda jälle enesele, aga ta on üks nii tühjas koht, et teda Kreeka walitsus mitte maha ei taha jätta, kellele teda Berliini esimene kongres mõistis. Selle linna rahwas on Kreeklased ja ka Kreeka usku, nii et Kreeklastel  ikka kõige enam õigust tema peale on. Prantsuse kiriklased pidafiwad ühe „katoliigL kus nad ka paapstile alanduse kirja saatsiwad, mis nende isamaa armastusele küll suureks teutuseks on. Tulewal korral saame sellest kirjast pitkemalt  rääkima. maa näitab oma Afghanistaani sõda pea lõpetada tahtwat. Tema sõawäed olla seal käsku saanud, nii ruttu kui sõawäe termis lubab, tagasi poole pöörata. Selgemaid sõnumeid oodatakse meel tulewat. Ameerika Ühendatud-Riikides on saadikud, kes kandikätisi presitendi walitsemiseks wälja peawad Valitsema ja ette seadma, oma walitsemise ära pidanud,  ning on saanud: Garfield 399 healt, Grant 3Y6, Blaine 42, Shermann 3, ja Washburne 3 healt. Sell kombel on siis ette näha, et Grant'il eestulewal walitsemisel mitte lootust ei ole, presitendiks saada. Uue Bersjini kongressi kokku tulemise päewaks  olla 16. (4.) Juuni kuu päew ära määratud, nagu sõnumed Wiinist teada annawad. Omalt maalt. „Wi PoSttmck" 20. numris seisab järelseisaw kiri: „Auus Sakala Toimetaja! Teie 13. numris s. a. näen ma, et Teie mind olete kord wäärt arwanud, oma Nalja-Mardi kätte närida anda; nüüd paluksin Teid alandlikult, missuguse järelseiswa küsimise punkti järele Teie mind selle auu wäärilise olete arwanud olema, omas armsas  (?) lehes nõnda awalikult auustada? 1) Kas sellepärast,  et mina omas raamatus seda kõige ilmale tuttawat Ladina sõna Eestikeele sees olen pruukinud? 2) Wõi sellepärast, et arwate mind mõne Tallinna sõbra kaastöötegija olewat, keda Teie orjapidajaks, orawaks ja kes teab weel kõik, mis ilusad nimed Teie oma lugijatele raha eest olete lugeda armud olete nimetanud? 3) Wõi on Teil weel mõni muu ori teada, kelle mundrit Teie heaks arwate, minu selga toppida? 4) Wõi wiimaks sellepärast, et mina ennast mitte hoopis Teie orjaks ei ole heitnud? Olete Teie mulle mõistliku wastuse armud, mis põhi Teil on olnud, siis loodan ka omalt poolt selle peale mõistliku  seletust anda; ei tule aga Teie poolt ei mõistliku ega mõistmata wastust, siis tahan ise nende 4 küsimise  peale omast seisukohast awalikku seletust anda. Abias. 29. Aprillil 1880. J. Jung." Meie oleme seda kirja terwelt Postimehe seest oma lugejate ette pannud, et nad näeksiwad, kuidas nüüd meie wastalised igalt poolt meie peale tormi jooksewad ja ka sealt kinni katsuwad hakata, kust kinni hakata mitte wõimalik ei peaks olema. Et ka koolmeister  J. Jung meie wastaliseks saaks heitma, seda ei oleks meie täna päewani mitte uskunud, kui see kiri meie silma ei oleks puutunud. Et ta aga meie .wastaline on, näeme järelseiswa asjadest ära: Tema ei ole oma kirja mitte meie lehes awaldanud, waid on meid Eesti Postimehes seeläbi teutada püüdnud, et kus „auus leht" ütleb, „auusa" sõna taha ? tähe teeb. Ta on omas kirjas Tallinna Sõbra eest kostnud,  nagu oleksime sellele liiga teinud. Tema lubab oma nelja küsimise kohta weel seletusi kirjutada, mis muidugi jälle Eesti Postimehes saab sündima, kes jo meie wastuseid ilmaski ära ei trüki, n. n. e. Oleks J. Jung meile enesele kirjutanud, siis oleks meie wastus töine olnud; aga et ta oma küsimistega awalikult  meie wastaliste sekka astunud ja waenluses meie wasta ülesastub, sellepärast peame ära ootama, mis edespidi tuleb. Nalja Mardi ja Kalja Pärdi lugu meie 13. numris ei taha jo muud ühtegi pilgata, kui „ Tallinna Sõbra" seletamise kombet, kes kõik tõisiti  käänab, kui asja päris tähendus on. Et meie seal juures ühe Ladinakeele sõna J. Jung'i raamatust oleme wõtnud, kuidas sellepärast J. Jung ise teutatud on? Kas siis. J. Jung kõik nõnda wiltu käänab, nagu seal meie 13. numris Kalja Pürt teeb? Seda meie seiemaale ei ole teadnud ega uskunud, aga J. Jungi kiri „Eesti Postimehes" näitab meile, et meie meel kõik ei ole teadnud. Sellepärast tahame nii kaua oodata, künni Z. Zung pitkemalt sellest asjast seletust teeb ja saame siis näitama, mis meie tema awaldustest^arwame.  Mõne aja eest tagas? laskls ennast Postimees" selle eest rahwa suus kiita, et ta mehiselt teu-orjuse wasta üles astus, mis jo weel nii rohkeste meie maal walitseb. Nüüd on ta aga jälle omas 19. numris kirja toonud, kus ta oopis töist laulu laulab, sest nüüd ei olewat teu-orjust seal, kus teda esimeste kirjade järele pidi olema, enam mitte sugugi olemas. Kirja all seisab küll „Raudkepp", aga meie ei tea mitte, kas see tõeste üks nimi on, ehk tahetakse aga selle nimega Reabeami sõna meele tuletada: Minu isa on teid piitsadega peksnud, aga mina tahan teid raudkeppidega nuhelda. See on juba wana tuttaw Eesti Postimehe wiis: ühe käega antakse ja töisega wõetakse, ning wiimaks jääb „Baltialaste" kätte wõit. Wäga mõnusalt ütleb „Pärnu Postimees" omas 22. numris sellest „ Eesti Postimehe" seisukohast nõnda: „Jmeldamise wäärt on, kuida „Eesti Postimees" ikka samm sammult alla poole poeb: ta tahab Eestlasi ja niisama muulasi  teenida ja sellepärast läheb ta neile läilaks lugeda, kes kuube iga õla peal kanda ei taha. Eesmalt astub  suur „'Eesti Postimees" nagu mehine meeS ette ja laidab maa pealtki teu-orjust maha, aga seal tuleb ta paari kuu pärast, laidab iseennast ja ütleb, teuorjus  ei olewat teu-orjus, waid „abi-tegu", nagu „Tyllinna Sõber" seda ka arwab. Millest tuleb see „Eesti Postimehe" siia ja sinna kõikumine? Wist tema kahest toimetajast, kellest esimene tagasi tahab ja töine edasi püüab, ning sellega saawat siis parajuses  keskpaika piir pandud. Omas 17. numris ütleb „Eesti Postimees", et wabameeleline olek olla temale sellepärast kardetaw, et siis pää põlema minna wõiwat,  ja wanameeleline olek ei olla sellepärast ka mitte koguni kiiduwäärt, et need manad wennikesed kõik muutmata tahawad jätta ja näha, nagu tuhat aasta eest olnud, ja sellepärast olewat parajuse pidamine kõige parem. Selle tema enese rehnungi järele tuleks siis wiimaks see otsus, et „Eesti Postimees" töiste maailmaliste aja-aastate käigust wiissada aastat taga jäänud ja alles töises ilmas sinna saaks saama, kus juba töised elawad." Nõnda kirjutab „Pärnu Postimees." M MW est - seisuse Tartus, kus Dr. Weske km abrpresident koosolekut juhatas. Koosoleku  lõpetusel tuliwad ka mõned waled käsile, mis Tartu Saksa ajaleht „Neue Dörptsche Zeitung" Eesti Kirjameeste Seltsi kohta oli awaldanud (millest ka meie omas 21. numris rääkisime), kus aga ühe eestseisuse  liikme poolest nii kanget kära hakati tegema, et teda vr. Weske rahule pidi käskima ja temale laituse  tunnistust andma. Wiimaks tegi eestseisuse paljus  otsuseks (meie lugejad teadwad, missuguse partei käes eestseisuses healte paljus on), et edespidi eestseisus  ajalehtedes enam midagi ei räägi. Meie arwates oleks eestseisus enne pidanud „Neue Dörptsche Zeitungi" ütelust maleks tunnistama, ja siis alles oleH ta eesnimetatud otsust wõinud teha. ' (W weel Hea. ,Msks Postk^ nwes katsub omas 20. Mihkli" nime all „Tartu Eesti Seitungi" Väljaandjat  sellepärast pilgata ja teutada, et see 2V- rubla eest suuremat leht wälja.ei anna, ja nimetab seesugust lehe wälja andmist wäga „kasulikuks". Ta laseb' seal oma Peetrit ütelda: „Wõi kasulik? Jah, temale on ta küll kasulik, minule tõutas ta aga sellesama raha eest kaks kord nädalas oma walgust ilmutada. Kas see ta kiidetud „ otse tee "on?" Selle läbi katsub siis „ Eesti Postimees" oma kaaslehe wäljaandjat oma-kasu-püüdjaks ja wõeriti tee käijaks määrida. Nii inetu, kui see „Eesti Postimehe" ligimise-määrimine  on, nii wäga arwame omale kohuseks, awalikult „ Tartu Eesti Seitungi" wäljaandja eest kosta. Kui ajalehe wäljaandja teab ommeti Eesti Postimehe redaktor  wäga heaste, et kui lugejate arw.mitte tuhandanigi  weel ei ole tõusnud, siis 2'/2 rubla eest mitte kerge ei ole, seesugust ajaleht ilma raha juure panemata  wälja anda, nagu „Tartu Eesti Seitung" on. Kui meie pealegi mõtleme, et „Eesti Postimehe" redaktor  oma enese leht esiotsa oma suure hulga lugejate  juures niisama weikselt wälja andis, nagu seda nüüd „Tartu Eesti Seitung" teeb, ilma et temale keegi iseenese kasu püüdmist ette oleks wisanud, siis näitab meile tema naabri lehe wiimane määrimine nii inetu, kui wühegi wõimalik. Mitte ajalehe suurus ei ole rahwa silmas tema wäärtus, waid tema maim. Ehk küll „Eesti Postimees" arwata kolm korda mi suur on, kui „Tartu Eesti Seitung", siiski peab