Saarlane « Esmnspäew !). Wcebruanl 1887. >v. aastakäik maksab: Saaremaal aastas . . . . 1 rb. S<> kp. Saaremaal pooles anSiaS 1 „ „ Postiga saadetud aastnS. Ä „ „ pooles aastas . . . . 1 ~ ÄS „ Tuleb ignl esmaspäewal wiilja Kuresaares, kaubauulits. Nr. Iv Jaani kihelkonda, Saaremaal. K uulutuse rida ehk scllc ruum maksab Ä kop. —H.— UM Kltildisc MiMli ajaleht «aa- ja liaaa rahvale. UM Pahad taimed rahwa elus *) Kuidas need fünniwad ja kuidas neid kaotada? AnnÄatnd Saare wcnnad isamaa pojad! Loodus on inimest iseteadjaks ja isemõistjaks hea ja kurja wahclc loonud. Tema peab mõistnia, mis hea ja iluS, kannis ja kastiline on, peab paha põlgama ja kõiges headuse poole tungima. Alaline kohuse täitmine on inimise kõige ilusam ehe ja tema kõige tugewam tugi. Haridus ja kooliõpetus on meie rahwa hulkas wõimalikult kiirel sammul edenenud, mis tunnistust  annab, et rahwaS ome kohuseid kaunis mõistlikult  mõik täita; aga siisgi on ka neid rahwa hulkas küllalt kelledele puhas õpetuse kiir meel mõjunud ei ole, kes teistele witsaks ja isamaale teotuseks elawad. Meite iväike Saaremaa oli enne kaunis rahuline  nurk, kus enne kuri tööd üsna kuulmata asjad oliwad, mis aga nüüd tänawu aastal ometegi mitmel iviisil äratehtud on. Seda peab küsima: kust niisugused ülekäte läinud inimesed tulnud on ja kust wõrsuwad niisugused pahad kihwtised taimed mcitc maale? Selle küsimise pääle wastamiseks  peame kõige esite selle põlastmva ja paha haiguse hallika üleL otsima, et seda kinni sulguda. Üleüldse peame üles otsima, kus see paha haigus juurdub ja kust ta tuleb? Scc hallikas, mis scda kihivtist musta haiscwat mäda wäljö kccb, ja Vaimu elu rikkub mi kõigile -S-) Nõvds lsmud i-astal sisse saadetud. tuttaw „wiiii". Kes ennast wiina orjaks on anmid, sellel junrduwad kõik sugused pahad teod ja mõtled südamesse, igaüks on jn selgemalt seda näinud, kes joodikuks on hanamid, kas see saab meel sest pahast ametist naljalt lahti. See on talle nagu sisse juurdunud asi, ncnda et ta ilma wiinatn enam ci wõi elada. Aga kust peab see kõik tulema? Zhu nõuab oma seatud aru järele toitu ja kattel, kõrtsi püeivade eest ci makseta raha, waid kõrts nõuab raha. Niisugune pvlaStaw inimene heidab kõik omad paremad tundmised tulewiku paäls enesest ära, iõht on tühi, task on tühi, ja kui siis misgi nõu l enam ei aita, ehk see küll hirmus on, peab te teise omaduse kallale tikkuma. Nõnda on waras malmis, ja warastud asi läheb jälle endist miisi kõrtsi wiina himmu kuÄutuscks, ja oma paha südame tunnistuse maigiStuscks.  Teiseks siginewad ka neist, kes passi pääl Suurcmaal tööl käiwad, niisugused kurjategijad wälja. Kas pole küll nähtud: on ta aaSiadc wiisi sääl ilma passita olnud, siis tuuakse ükskord  mangi iviisil ära, mille läbi ta juba palju omast imelikust auust kaotab ja pimeduse sulase teeuder ongi malmis. Aga kuida wiisi ja kust wõib senna wastu parandust saada? See on küsimine, mis wastust nõnah, küsimine, mis arutamise  alla sünnib '.võita st) mille wasta tarwiliku  otsust tarwis on ; sest wacwaga teenib inimene mitmesuguste takistustega wõideidcS enesele ülespidamist.  Tuure waewa ja pale higi sees püüab ta nii kaugele saada et ise oina jalale wõiks toetada sagedasti wöttab see juures oma wiimse jõu kokku kuna äkitselt uurjatu põrgu teender oma rojaste küttega tema waeiva nultuks muudab, ja tema kalli hoitud wara ara riisub, temale mcclcärahcitwa ähmardaja tulcwiku hirmsal wärwil ette maalib. Kas ep ole parandust niisuguses asjas hädaSi tarwis, et see paha taime juureni saaks walja kistud. Laste wauemad ja koolmeistrid noomigu ja õpetagu noortsugu aegsasti inimlikud kohuste tundmisele, siis on loota et meie rahwast wabaduse  päikese all, mis meie oma auustntud riigiisa aruni läbi maitseme, rahmas wõib saada, kcS oma inimlisi ja rahmuslisi kohuseid tunneb ja isamaa anuks ja kasuks täita jõuab. Kadugu kõik pimedus  ja sõnakuulmata meel! Seletage ja tehke lahti nõrgemate silmi, kaswatage ja kiipsetagc meile mehi, kes puhtas tõe armastuses pimeduse tegude wasta mõtlemiseks tööle ruttawad. Armsad perewanemad, ualla ametnikud, koolmeistrid ja muud auukad seisused! Katsuge rahiva tulewat põlwe kõige kurja masta kaitseda. Karistage parajal möödul, kus teie niisuguseid pahasid idusid uäcle tärkawat, enne meel kui need suureks ja tugemaks saamad kaswadcg sellega kadmvad aega mööda Mk pahad teod ja wiisid meie rahiva seast ja meil algab aeg, kus terme ja puhas elu meie maad ja rahwast ehib. —iV. X. — Wkcitel saadetakse Tartust järgmist kirja i Kirjameeste selts ja tema president.  Hiljuti oli Tartus tähtsas asi ees, mis Eesti rahwa eluse wäga tähtsalt puutus. See oli nimelt Kirjameeste Seltsi presidendi malimine Käsile jäänud pulmad. (1. Järg.) Tübzad kausid ja pudelid maenitscmad miimaks sööjaid üles tõusma. Lauldes ja höiskades lakfiwad liik liigi järele ära iga üks oma ksdu psole ja wiimaste wõerastegs  lahkus ka Werbin oma tulemase mataadi  Wajsst. Nii Mga kui Kerbin ennast ka ivae- W-zs küünla kustumist meelest ära unustada, siisgi oli see waom tal kõik ilma aegu. Terwc õõ nägi ta sellest und ja kui ta hsmikul utes ärkas oli ta csiminc mste jälle selle stwreS töös. Mitmesugused toi- me:L'ed ci imbimd tal aega selle üle rsikemcli särele Mõtelda; ksi ia aga õdiul O«ab Vaikses üksikus toaS istus, sää! algasiroad tema möied salle uuesti 'elle õnnerusi eite kuulutama sumuse kallal lõõsse. T a püüdis iseenese maigi sm misiks kõik sugu põdflsed ette tuua, m see kogema  ca Wula ära kustumnune -niLgi kombel Lvc inimese ela sa surmaga ühenduses ci 'eüc. aga ika sa ika tungis temale ie küsimine  etre, mikSpärast hulga teisie küünalde 'eas svsr tema küünal sell tädsial tunnil ära kustuma pidi? Zui ta ika meel nõnda mates seisis, oli korraga tasast koputamist uksi taga kuuld». M ei kuulnud seda mitte. -säA ko- putati teist korda ja nüüd ärkas ta oinast sügamast mötest üles ja hüüdis walju häälega: „ Sisse!" Ta armas, et se pidi keegi ra naabritest olema. Pitkamisi tehti uks lahti ja seesamina neiu, kes õhtul enne seda ahastust täis Tarkowi aedas pirni pm: all seisnud ja Valgustatud akendest sisse waatmmd oli, astus pitkamisi ficst. T.da nSKes kargas Werbin kakkudes e: madtis st-"a lausumata monm st.uud.e ees stisree. : ee.re, ilusa : u: .ust: n.m:: nmke :e. st,: teise ilma el ta: .na: .ee. llist, i .auast ei-.tn julgeks reyes. ".ust:: :« .st a :. sto a :oeei : st , , kl: m.stte teist'! istuta:".: -A vstccistult töutilnud mind omale :o.:: - - tao ei ole mind häbemata petnud ennast aste teisega kihlanud ?!" ~M.r olen nmidugi su see: lastust äratanud, et ma sind nn st wcst ü.-okerd WZtzr.s saan, ja . . . ." ~Kuidas st' ütles petetud sa malla jäetud .,Äas sest ei olc küll n-.inn eu.. jalgega ta.npida whad sa mind ka meel pilgata?: Wõid sa maleks ajada, ci st: pühalikult töutünnd ei olc, mind meel see aasta altari ette miia?" „Sa oled nalja Loeks pidanud, armss Anna." n?as:as Werbin. „Sulle näitab küll walewanne° muidu tühi sõnade kõlin olewat," ütles Anna wäga kibedal toonil; „aga siisgi sellest hoolimata tahan ma kord katsuda, kas maa pääl meel õigust peaks leida olema!" „AH sa tahad Liisa ja minu abielu wahele rääkida sa tahad mu päälo kaebada?" hüüdis Werbin kamata naeratamisega.  „Ma ci wõi seda sulle mitte sta keelda aga et sinu ema mulle juba kelm aastat ühe kaunis suure raha summa u-.lgu on ma ei tea praegu just mitte :st palju fee moib siis roist kergesti sündida, et mull niisamuti ka põhjust kaebada  on!" cm'.:'. sig.Zemal kurja::,si...'." hüüdis ::st..st-u. ..ma wallaaa, -.vaigistas ema ästllstlemsta mälu ja rääkis siis wär.stma  .äestc st: vtünva oiemi aea edasi: st:aa:.:. - st. on mulle :ee::. ::::e. mäga raske sind paluda aga ema cmo pärast wsM mc kõik teha: stm.c „.siui si: mli sili? oled," tuli teinc mestst,  ..siis tallan ms sulle str m st.:;sle tõik reba mis icie aga soowitc. Tallan seda tcrmei re.lla summa, mis ema mulle melgu on, sest' kinkida ja sulle rcõk-."n rnst-i anda. tui la «litte luristades meie laulatwe w allale ei tungi." „Ah 'd sa arwad rcböga oma truaseta ja Häbemata olekm mõimad Me