tsega eemale lükatakse. See on see kõige inetum ja aesem inimene, kes oma wastalise üle enam muidu õitu ei taha saada, kui sala wale kaebduse ja inetu rdetavaks tegemise teel Riigiwalitsuse ees." Herra . K. lisab juure, et ta seda kirja umbes 20 kaupehe  nimel kirjutada, keS oma nimedega kirja sisu tõelise  eest wastata tahawad. Töine kiri on Rakverest kaupmehe herra G. M—k'u iest. Seal loeme: Mina kui kaupmees saan esimest  käest teada, kuidas rahwas mõtleb, sest hommikust htuni käib maalt inimesi poes, kes peale kauplemise lõnikord ka muu asjadest poes rääkima hakkavad, lillest just süda täis on. Aga arwa on niisugust wiha ahwa juures nähtud, kui „Eesti Postimehe" kirja üle !7. numris, kuS Sakalat Riigiwalitsuse vastaliseks teha üütakse, aga millel muud otstarbel ei ole, kui Saksale  köit kaela pannes selle eest muretseda, et omad ugejad enam toobrisse ei mahuks...... Et Sakala Riigiwalitsuse seadmist kudagi wiisi laitnud on, seda ei le küll weel keegi leidnud ja seda ei saa ka keegi eidma, kellel wähegi mõistust pääs ja õige inimese üdant rinnas 0n.... Üleüldse aga näitab Rakvere Sestlaste aru järele, et see Postimehe wiimane wihairi  Eakalale enam kasu kui kahju saab tooma. Sest ee kiri, kelle kaebduseS mitte kõige weiksemat pookstawi õsi ei ole, näitab liig avalikult „Eesti Postimehe" ülekohtust wiha ja tulist waenluse tuju, kui et seda cahwas mitte igal pool kohe ära ei tunneks." Sarnane kiri tuli meile ka Pärnust kaupmehe herra J. J —n'i käest, kus öeldakse: „PõlaStusega olen mina Eesti Postimeest U 27 lugenud, kus üks A. P. ehk selgem ütelda Eesti Postimees Sakalat teutab ja laimab ja teda nimelt Riigi vastaseks püüab määrida. Nüüd saame päriselt õige teada, missugune partei mees see „Eesti Postimees" kõige oma A. P.'dega ja muu sarnaste kaastöölistega 0n.... Meie Pärnu Eestlastel oli seda tükki lugedes õigusega wiha südamesse tõusnud ja mitmed soowisiwad kohe „ Eesti Postimehele" vastust kirjutada. Aga mina arwasin, et Teie ise seda kõige mõnusamalt saate tegema; siis saab pärast poole näha, mis teha tuleb." Sarnatseid kirju on meile ka maalt palju tulnud, kus igas ühes pitkalt ära seletatakse, kuidas „Eesti Postimees" valet on tunnistanud. Et meie aga juba ise omaS vastuse kirjas viimases numris seesugust vastust  „Eesti Postimehele" annud oleme, sellepärast ei arwa meie mitte enam tarvis olevat, seda asja weel uueste arutama hakata. „Eesti Postimees" on meile auku püüdnud kaevata, aga istub nüüd ise augu sees see on selge! Uus raamat. Main kui aasta eest ilmus Tartus Kirjameeste Seltsi toimetuste numbri all J. Kurriki „ o«»^ajgusõpetuStega," see on, pookstavide rehkenduse  õpetus sellesarnane õpetuse raamat Eesti keeles. Et sarnane esimene töö mitte kerge ei ole, on juba iseenesest arwata, sest muidu oleks meil ehk sääratseid raamatuid juba küllalt olnud. Sellepärast  on meie kohus, niisugust tänuväärt tööd rõõmuga vasta võtta ja seda ka tõeste omaks kasuks pruukida,  muidu kukuks see uus hea seeme palja pae peale. Armude läbi sunnitakse inimest mägist õiete ja põhjuste järele mõtlema, ja kes sellel teel tutwaks on saanud, selle mõtted ei lähä muus elu tallitnses ka mitte naljalt  sassi. Oleme meie nüüd „Algebra oma algusõpetustega" hakatust teinud, siis on auus wäljaandja selle eest muretsenud,  et meie selle tee peal meel töise suure sammu edasi Mõime astuda. Praegust on jälle Arwumald 11. jagu: Neljaliikme ja ruumi arwamine ning võrdlused ruut- ja järg - armudega Tartus W. Just'i trükikojas wäljaandja kuluga wälja tulnud. Raamatu õpetuse fisu on 106 lehek. suur, hind selle eest köidewd 65 kop. Mõned wõiwad ehk arwata, et see hind selle raamatu kohta liig oleks; neile pean aga tunnistama, et see mitte nõnda ei ole. Kes niisugust tööd tunneb, milles see raamat on kirjutatud, see mõistab  ka selle töö raskusest lugupidada, mis mitmekordne sellesarnane hind ära ei wõi tasuda. Kui keegi peale seda ka teab, mis trüki kulu maksab, ja et niisugust aruldasi õpetuse raamatuid mitte mitme tuhande kaupa ei trükita, mis läbi neid odavalt iga karjapoisile võib kätte anda, nagu muid tühje jutu raamatuid, see teab ka, kui igavalt see korraga wälja antud summa kopikate viisi tagasi tuleb, ja õnnelik on viimaks wäljaandja, kui tema oma väljaantud trüki kulu ükskord  kätte saab; töö vaevast pole veel juttugi. Mina arvan aga, et mees ühe mehise raamatu eest hinda milgi viisil kalliks ei pea. Waatame weel kord raamaw sissekorda; sisu võib igaüks ise maitseda, kui raamat tema käes on. Raamatus  on 7 päätükki: Esimene päät.: Algus- ja kordlikud arvud viies jakus. Töine päät.: Ruutja  kant-arwud. Kolmas päät.: Nelja liikme arvamine  kolmes jakus. Neljas päät.: Ruumiarwamine ühestõistkümnes jakus. Wiies päät.: Wõrdlused ruutarwudega,  kaheS jakus. Kuues päät.: Järg-arwud kahes jakus. Wiimne ehk 7. päät.: Mõnesugused ülesanded. Mis üleüldse sinna juure weel ütelda on, on see, et õpetus seal õiete lihtselt ja kergelt alustab ja aegapidi  ikka sügavamale tungib, nii kuida meie väljaandja töiste tööde juures juba tundma oleme õppinud. Peale eeskõneldud „Arwuwalla" on weel sellesamma  „Arwuvalla võti" 11. jagu, ehk väljaarvatud  kostused esimese raamatu küsimiste peale, suur 38 lehek., sealsammas välja tulnud. Kasvagu ikka meie arvuvald! Kust neid raamatuid tellida võib, seda on leida Sakala U 20 kuulutustes ja iga muu Eesti ajalehe kuulutuse lehes. ielik« rohitsemise" õpetuse üle *) Raamat ei ole kogu poolest küll mitte suur, aga on ilmuskumata suur oma puuduste poolest. Kui meie neid raamatupuudusi wäljaandja kohaliste puudustega ühendada tahame, siis teeme ehk wiimasele natukene ülekohut;  sest üks teaduslik asjatundja, see on üks täielikult studeerinud jõuab üksnes aru saada: I. kui wäga raske just tohtriasjades ühte iga mehele arusaadawat ja ka kasulikku raamatut kirjutada ja 11. kui kole kahjulik üks puudulik õpetus niisugustes asjades on. Sellepärast jätame siin niisugused wead nimetamata, sest need on süüd, mis raamatu wäljaandja  wist ilma teadmata oma peale on kogunud, ja palume nii heasti herra Liiwi kui ka kõiki tõisa Eesti kirjamehi, kelledel täielikud tohtri teadused puuduwad, kui neil rahwa ja mitte iseenese kasu kirjutamise juures eesmärgiks on, tulewikus mitte enam tohtriasjadest kirjutada.  Iseäranis palume koguni puuduliku Saksakeele tundmisega mehi, Saksakeelest niisugust asju mitte ümbertõlkida  ja seal juures weel oma tööd „täielikuks" pidada. Sest kõige täielikuma rahwaliku (populäri) rohitsemise õpetuse kasu on ka alles kahtlane, kui meie selle peale mõtleme I. kui mitu protsenti loomadest osast õige rohitsemise puuduse, osast wõerite rohitsemise läbi surmatud saawad; 11. kui palju raha asja tundmata  rohitsemise juures ära raisatud saab; 111. kui wähe neid saab olema, kes raamatu õpetuse järele täieste tegema saawad ja IV., et tihti tarwilikkude rohtude pruukimist nende kanguse pärast ühes rahwalikus raamatus  õpetada ei wõi. Iseäranis arusaamata on mull see, et nimetatud raamat Saksakeele ajalehes „Baltische Wochenschrift" ühest herra P. A. S.'ust Eestlastele parajaks  ja küllalt kasulikuks kiidetakse. Kui meie selle raamatu nimekirja peale waatame, siis wõiksime arwata,  et raamatus küll iseäranis sigade kaswatamise, kui pääasja üle, saaks räägitud, sest see seisab nimekirja  eesotsas ja kõige suurema tähtedega kirjutatud. Üsna tõisiti on aga lugu, kui meie raamatu sisu peale waatame, sest sealt leiame meie Paljas üks leht ja seitse rida, kus sigade kaswatamisest räägitakse, mis peale oma wäheduse ka kaunis puudulik on. Nõndasama  on lugu juhatusega, sigade nuumamise üle, millest wäljaandja aga lehte on kirjutada jõudnud. Raamatu eessõna on ka kaunis weider lugeda, sealt leiame Pilkamist  Juutide üle, ühte iseäraliku hapu kapsa-supi kiitust, kui ka loogika poolest puudulikku kõne käänust, näituseks: „Et nüüd sigade haigusi wäga palju ümber mõllawad, ja ka sigu maha surmawad, kuida ühtepuhku näha ja kuulda on, et abi ega hea nõuu kuskil hakata ega lõpetada ei ole, siis olen ma siin ka kõik sigade haigused üles pannud" j. n. e. Kõige wähem on niisugust wigast ühes sellesuguses raamatus wabandada. Raamatu wäljaandja on, nagu ta ise ütleb, kõik need tükid „Rohlwes" seest wälja wõtnud, mis üks Saksakeele raamat on, mis wanahuse pärast juba ka hallitama on läinud. Et wäljaandja need haigused enamiste kõik arstimise läbi ise sigade pealt kõrwale saatnud on, mis ta küll ise ütleb, selle üle olen ma wäga kahtlane. Seitsmendama lehe külje peal, kus kõne sigade kaswatamisest on, oleks pidanud nimetatud saama, mis sugu sead meie maa ja kliimale kõige kõlblikumad on; sirge keha ja madalad jalad ei ole üksi weel kellegi hea sea märgid. Sellessamas tükis on üteldud, kui emmis enne kui ta kahe aastaseks on saanud, rammaks saab ja teda sugu- seaks tahetakse pruukida, siis peab emisele paljalt üks ehk kaks põrsast imetada jäetama; mis nende töiste põrsastega peab tehtama, ei ole sugugi üteltud! Sedagi õpetust ei ole sugugi tarwis täita, waid põrsad wõiwad kõik ilma wähema kahjuta esimesed 10—22 päewa emise all imeda, wõiwad aga siis osast ära wõerutatud ja lehma piimaga toidetud saada, sest on ema neid jõudnud senni ajani kaswatada ja sünnitada, siis jõuab ta ka, kui teda tarwilikult toidetakse, neid edespidi toita, mis ka weel emise terwisele kasuks on. Kaheksama lehekülje peal seisab: „Palawa suwe aegadel peawad sead hommikul õige wara wälja ja Hilda kodu aetama." See on hea, aga sead peawad ka, kui ilm wäga soe on, keskpäewa ajal 4—6 tundi kodu wilus seisma, mis läbi neid nii hästi mitmete sisemiste haiguste, kui ka kärpsete ja parmude eest hoitakse, kes neid tihti umbweriseks sööwad.  Sellesama  lehekülje peal alumises tükis seisab weel: „Palawa päewa paistel et söö sead mitte ja armastawad wee ehk pori sees ennast jahutada. Sellepärast on neid hädaste tarwis palawal ajal ujutada ehk niisuguste wilu ja niiskete kohtade juure ajada, kus nad ennast (wist jahutamiseks) wäherdada ja püherdada wõiwad. Kahekümneseitsmendama lehekülje peal (waata jooksja tuli), kelle lugemise juures aga sea omanikul püksid hirmu pärast lõdisema hakkawad, seisab aga: „Kaua kestaw palaw ilm, kus juures sead mitte juua ei saa ja ennast häkitselt märja (?), külma pori sees jahutatawad  j. n. e. on haiguse sünnitajad." Mis nüüd peab tehtama, kas wõib sigu palawal päewal jahutada wõi mitte, seda ei tea küll raamatu wälja andja ega ka ükski, kellel enesel teadusliku asjatundmist ei ole. Üheksandama lehekülje peal 8 reas on lugeda; „Tallid ehk laudad, kus sead sees on, keda ei nuumata, peawad  talwel Palju soojemad olema, kui nendel, keda nuumatakse." Mõlemille on külm ühe wõrra kahjulik. (Seletuseks waata M. Treumann'i „põllu wäetaja" l. k. 25 M.) Kümnendama lehekülje peal saab lubja panemine nuumsigade toidu sisse heaks kiidetud (kui Palju?), mis ühe terwele seale sugugi tarwjs ei ole ja pea kahju wõib saata) lupja wõib üksi siis panna, kui siga söömaisu  natukene on kautanud, ta'l seest kobiseb ja ta natuke wedelal on. Sellesama lehekülje peal seisab: „Millaski ei kõlba sigadelle zc. zc. ja keetmata ehk toorest toitu anda." Loomariigis seisab siga omnivor'iäe ehk kõik-sööjate seltsis ja wõib sedamööda heinast künni lihani kõik toorelt süüa ja tarwilikult ära seedida. Ühetõistkümnendama lehekülje pealses esimeses tükis räägib jälle raamatu kirjutaja naljatades (niisama  nagu eeskõnes) liha soolamiseft, süldi keetmisest, praadimisest j. n. e. mis näitab, nagu tunneks ta üht iseäraliku rõõmu liha peale mõteldes, ehk küll niisugused  naljakused sugugi kohatised ei ole. Nht kriitikakirja, kus kõik selle raamatu head ja wead üles arutatud on, ei jõua ma siin küll mitte kirjutada, sest see kaswaks pea suuremaks kui raamat ise on; sellepärast saan ma paari siin nimitatud haiguse üle, mis kõige rohkem ette tulewad ja sigade omanikkudele  kõige tähtjamad on, lühidelt otsust andma. I. Sigade kaela paistus, pruun ehk kotta tõbi l. k. 11. Raamatu kirjutaja arwab, et haigus külmetamisest tulla, haigus on aga hakkaw s. o. ta wõib ühe looma küljest töise külge bakata; niisugused haigused ei wõi aga iialgi külmetamisest tulla, waid üksi haigus sünnitajate ime pisukeste elukate läbi, keda baeteria, vilmo, j. n. e. nimetatakse. Haiguse eest hoidmiseks (kraeservsüv-vur) kiidab raamatu wäljaandja wiibimata were laskmist heaks. Õpetatud arstide juures ei ole werelaskmine peaaegu sugugi enam pruugitav), sest et ta midagit kasu ei saada, waid haiget üksi nõrgastab ja haigusele wastapanemiseks  jõuutumaks teeb. Peale seda saab sellessamas  tükis weel 1 lood klauberi soola ja 2 kwenti sulatatud salpetrit ükskord päewas sisse andmiseks heaks kiidetud, mis aga minu ja töiste õpetatud arstide  teadmise järele selles haiguses waga wähe aidata wõib. Rohtude jagamiseks oleks pidanud üks palju hõlpsam wiis õpetatud saama.*) Kaheksatõistkümnenoama  lehekülje pealne jutt, kuidas Sakslased ennemuiste sigu, kes selles haiguses oliwad, tulest läbi ajasiwad, on uks wana jutt ja wõib mõttes muial kohas, aga nutte sim kohane olla. Wäga heaks wõin mina selles haiguses Hispaania karpse kõige kangema salwiga sia kaelaaluse sisse õeru- Mlst knta. ' H. Marja tõbi („siga on tangus") l. k. 15. *) Eesseisaw kiri on meile «maldamiseks kätte saadetud, seda «maldamist tungimast nõudes. Asjaliku wastusele saame hea meelega ruumi ka andma. Sakala Toimendus. Keda ma ka üksi tohtriks nimetan. thee ja leeme lusika suutäie ja õlle klaasi täis j. n. e. ehk pool nendest mõõtudest.