Postimees (Endine Pärnu Postimees.) 58 Tartus, AI. mail. IOOA« .«ivimaskiimnesteiue aastakäik. Tuleb A korä riäüati- Wülja jn ou Tartus ja Tallinnas saada iga tci.sipäewal, ueljapäewal ja laupäewal. Postiga aust, 3r>— kt Ilmo-poStiw mast. 2 rrkv k. „ V- „ 2„ , „ „ V- „ 1„«> „ V» „ 1„50 „ „ „ V' „-„ 80 „ „wuS-„L0„ „ „kuus—,.3»„ jiolmaSkümuesteiue aastakäik Tellnnss, jn tinulnwfi müinwnä wll«!u kob^on, Kluge Ströhm, Naftal, Wassermani: Pärnus: Bonn Treuseldt, Jakobq. Bjiljaiidis Paides: Seidelberg.' Taris: Martson. Wõrus Vielrvse. Malgas: Rndvlff. Põltsamaal: Leih^ Ärge puutuge! VHuivi on tulemas ja übeK> temaga asu- wad ka .'linnukesed meie metsadesse ja wäljadele elama. Lindude tulust on ajalehed  õige sagedasti tunnistusi toopud ja põllumeestele selgeks teha püüdnud) et lin? mid meie metsades ja wäljadel põllupidamisele  suuremat kasu toomad, kui seda mõned tuima südamega inimesed arwata mõistawad. Nad surmalood ja söömad arwamata Palju tõiksugu kahjulikku putukaid ära, mis suwel meie põldudele.ja wiljapuu aedadele ütlemata  palju kahju teelsiwad. Meie abinõu ud ja katsed sarnaste kahjuliste putukate jn märdikute ärahaawitainiseks on liig jõuetumad,  sest et wümsed ütlemata ruttu siginewad ja neid lõpmata palju on, Linnud aga, kes endid nendest toidawad, häwitatpad neid palju ära. Linnud on kõige paremad põllumehe sõbrad, ja et nad oma Hääteo eest miimse käest ka natukese tajumist wötawad ja tema põllult mõne terakese uotimad, ou ju nendest kogimi oige ja.koo? utulik; see kahju on aga nii weikene, et ta selle kõrioal, inis kahjulikud putukad põldudel  ja wiljapuu aedades ära häwitawad, midagi ei ole. Selle pärast Pwks küll mõistlik Põllumees lindude hoibmise ja .siginemise eest hoolt kandma, sest selle läbi teeb ta ainult iseenesele kõige suuremat hääd. Aga kuda on sellega lugu? ~Külatanamates  kargajaid ja karjaskäijaid jõmpsikaid  tunneb iga üks, ja maata, need mehed ongi kõige suuremad lindude waenlascd ja wastased. Nad e! wõta mitte ainult linnupesadest  munad ära, maid püüawad ka noori lirmupojakesi kinni, kes Meel lennata ei jõua ja pillumad wanemaid kiwihega, Nende Pesad lõhuwad nad ära, ja kahju, mis nad oma üleanetumas ja wallatumäs meeles teemad, ou ütlemata suur. Kus nurgas ehk trallas hariduse õhust puudus ja ajalehtedes'ehk teiste käsuliste kirjade lugemine  tundmata, sääl eis mõista lka maaemad oma lapsi sarnase inetuma ja kahjulise eest hoiatada. Koolides' noomitakse küll lapsi linnupesade lõhkumise eest, aga sarnased jõmpsikad ei ole enamasti mitte kooliealised. Mis peawad aga meie laStewgyemad  selles asjas tegema? Nad peawad oma lapsi juba maast madalast linnupesasid lohkumast ära keelma, peawad lastele mõistliku kaswatamise läbi selgels tegema, et need loomakesed, kellede Pesasid naad metsadest ja mujalt lciawad, niisama Looja loodud on nagu inimesedgi, ja et nad wiimastele suurt kasu saadawad. On laps nõnda õpetatud, siis ei julge ta linnupesasid Mitte lõhkuda ega nendes olewaid munakest ära kanda >a häwitada. Egal kewadel peab arusaajrtele lastele meelde tuletama, et nad linnupesad rahule jätawad ja nende külge puutumist waljul wiisil ära keelatama. Et aga seda käesolewal  kewadel waneniatele meelde tuletada, selle pärast olenie seda siin nende ridade läb! teinud, ja loodame, et see mitte kasutaks  ci jää ega ilma asjata ei ole. Meie teame ja tunneme ka wancmaid, kes seda isegi kui mõistlikud inimesed lastel tegemast ära on keetnud, aga minnes lahas on lugu teisiti, ja selle pärast oleks lindude siginemiseks  ja sellega ühtlasi ka põllumehele kasu nõudmiseks soowida.' noored ja manad, ärge puutuge linnupesadesse ega kiusaks l i n n u p o e g a si d taga! Neljas aruanne Eesti wuunwara karjumisest ja keelemurrete  uurimisest. .. I?. Muil 1888. Maikuu esimese Poole sees on järgmised uurimise sõbrad, wauawara ja keekemurde näiteid saatnud t 23. J. Liemoh, kooliõpetaja Noarpotsis,  on wiis poognat mitmesugust wanawarä. saatnud, uinielt rahman sust, wanu jvuu. mõned rahwa laulud ja mõistatused. Auus saatja lubab meel saata ja nteie palume teda mäga, seda tehr. Nimelt on läkitatud materjal rahwasuust maga ' tähelepanemise wäärt. Laulud on enamiste poolikud riismed, aga näitawad ommeti, cl ka seda wana wara weel jääl pool saada on. Südamest soowime, et neid saaks korjatud, sest Laane maalt on üli wäga wähe laulusid smrii tntwaks 22. Jaan Pint Estonka külast Samara kubermangust on neli postpoognat  materjali saatnud, osalt rahwa usust, osalt lühemad rahwa jutustused Wõru ja Tartu maalt, mälestused, mis auus saatja weel sündimise maalt wäljarännates kaasa wotnud. Täname südamest  lahke saatmise eest ja rõõmustame, et"'armas suguwend ka sääl kaugel Aasia Piiri pääl oma efiwanemate maa pinda südames kannab ja nende mälestusi meeles peab. Täname ühtlasi kirja eest, mis juurde lisatud ja tunnistab, et mõnikord kaugemalt isamaa asju paremini ära nähakse  ja selgemini nende tõsist karma ära tuntakse, kui ligipaigus. Olgu ka see auus saatja äratajaks suguwendadele kodumaal, et nad Soomes ja Tamaras asujates taha ci jää. 25. K o n r a d N o o s t Weike-Maarja  kihelkonnast saatis kaheksa mana rahwalaulu. Täname noort saatjat ja loodame kindlaste, et noored sõrmed wecl õige nobedaste laulusid paberisse Panemad  ja siia saadawad. Järgmisele korjandusele  pange ka selgem adres juurde. 26. J. N. Kadrina kihelkonnast on kaks kirjutus poognat materjali saatnud, uimeks kuus rahwalaulu ja siis mõnda rahwakombetest. Nimetamata saatja lubab weel laulusid ja muid mälestust üles kirjutada  ja meie täname ju ette ära saatmise  eest. Auus suguwcnd kahetseb, et „suuremad sulemehed" sääl kihelkonnas seuui korjamise tööd werl ette ei ole wötnud.  Meie täuame selle meelde tuletamise eest ja loodame, et tähendatud mehed mitte tulemata ei jää. Äga sellega ei taha meie mitte arwata, et Teie oma osawõtmisega kõrwale jääte. Meie ootame kindlasti Teie poolt järge ja palume, ka oma täit nime juurde lisada. 27. Mv rt Kooris, Laiusest Pärit, praegu siin Peterburis elamas, on 22 wana rahwalaulu, 3 mana juttu ja mõned lühikesed ülestähendused r>rhmail  sust minu kätte toonud, 2V- kirjutus Poognat. Täname üleskirjutajat ja soowimõ  temale lahkt elu ja edasisaamist osaks. 28. Jaan Parts Arola wallast Otepää kihelkonnast saatis wiis poogna  lehekülge manu rahwajutusid. Saatjat  tänades ja terwitstes loodame kindlasti, et tema ja teised armsad sõbrad sääl pool meel õige palju wana kulda Otepää magsdest  wälja kaewawad. 29. A. T. Soans Tallinnast on kaks suurt postipoognat kirjutust pulmadest  saatnud, kuda neid Kose kihelkonnas  peeti ja meelgi peetakse. Km auus saatja meel edespidi mahti leiab, midagi saata, siis palume, ühtlasi selget aoressi üles anda. Täname ja terwitame. 30. Wilhelm Pärt Torma kihelkonnast  on ühe muna jutu kohalises keelemurded ja siis 15 rahwalaulu saatnud,  3Vs postpvognat. See saatmine ei ole mitte ilmaaegne, nagu auus saatja kardab. Täname ja palume, et oma lubamist  jõudu mööda täidate ja ka edespidi  meid meeles peate. 31 J. Lepik, siis Peterburis, aga Eimtaali wallast Paistu kihelkonnast pärit, on oma sündimise koha keele murdest  proowi läkitanud, kirja kombel: Murde pilt on õige kaunis, aga kahju, kirja sisu on osast nii õrn, et trüki prcSsi wälja ei kanna. Sellepärast palume armast  saatjat, wesl midagi juurde kirjutada ja läkitada. Nimelt oleks see kõige sündsam,  kui mõni wana jutt saaks ülespandud ehk mõnest j kohalisest rahwakombest pikemalt seletust tehakse. Murrete näituste siht on ju, mitte üksnes murrete nägu ja mundrit  näidata, waid ka oma sisu ja tuuma poolest lugijale midagi, pakkuda, mis rahwa praegusest ehk endisest elust jäädawahinnalist  tunnistust annab. Ootame siis lahke kirjasaatja otsust. , 32 K. :L. siin Peterburis onHal- Jutunurk. Kuhu Päikene ei paista. EduardWilde. lJSrg.) „Ma ootasin teid," ütles Margareta tasa ja tõmbaS selle juures nii sügawasti hinge, nagu oleks ta süda korraga kergemaks  saanud. „Teie ootasite mind?" kordas Madison, s „ii>a tänan teid, Margareta! Ma ei taht- > nud oma tulekut mitte kirja läbi ette teatada, ma tahtsin järsku tulla, et näha saada, kuda minu tulek teie kohta mõjuks. Aia olen oma wastuwötmisega rahul. Kui teie mind ootasite, siis ei kahtle ma enam selle juures, et teie minu tuleku kohta osnwõtinata  ei olnud." „Teie sõnadest paistab nagu wäheus. umbusaldus wälja, mu sõber," kostis Margareta.  „Kudas wõisin ma teie tuleku kohta vsawõtmaia olla? Juba see pidi mind põnewusel hoidma, et teie wastust minu julge kurja päälc teada saada. Aia palun, lvötke isiet ja kõneleme selle asja läbi. Teie näete," lisas ta naeratades juurde, „»>a olen wahcajal õige küpseks praktikainimeseks  muutunud." Madison istus sohwa pääle ja waatas uuriwalt Margareta otsa. „Misläbi on see nmulus tulnud?" küsis ta. „Mina ei ole ka midagi mähem kui luulekos inimene ja ma käin wäga hää meelega praktikaliste inimestega ümber, aga ma panen imeks, kust nieie wäikene paleusline Margareta korraga nii wäga on muutunud. On see muude küpse järeluwtl.emisc.wiki?.  .Kas teie wahest ise wabalt  sellele otsusele olete jõudnud, et elu luuleta on ja selles elus luule tagaajamine  midagi kasu ei too?" „Jätame esiotsa selle punkti kõrwale, mis minu liomu muutusesse puudub," kõneles  Margareta weidi kohmetult, „nii ilma  luuleta ci o!e ma praegugi mitte. Kas wõib noore neiu kohta näituseks weel midagi  luulelisem olla, kui et ta noore mehele, kelle kosimise ta kord lapsikus tujus tagasi lükkas, kirja kirjutab i tule >a hakka mind kosima, nüüd saan ma sind wastu wõtma?" „Teie kiri mõjus minu kohta nagu pikne  selgest taewast," ütles kapten tõsiseli. „Ma ehmatasin, ma olin mitu päewa nagu uimane. Ata püüdsin mõtelda, teada saada, enesele selgeks leha, mis Põhjus teil selle kirja kirjutamiseks olnud, aga ma ei saanud selgust, ma ei taha ka oma otsusid, mis ma wälja arutanud, enne awaldada, kui ma teie enese käest selgust olen saanud. Miks tahate teie mind selle õnne osaliseks  teha, mida ma oma ülemaks waranduseks  Pean, mida teie mulle aga kord keelasite?  Ma palun, kostke Margareta!"^ Neiu toetas Pääd käe najale; ta ei kostnud  kohe. „Ma tahan teie wasm otsekohene olla, nagu see minu kohus v»," ütles ta wii- maks, „Möistke siis ise armulikult kohut, ma heidan teie otsusele täiesti,alla." Ja siis kõneles ta magusal toonil kõik ära, mis tema ja petise onupoja wahel sündinud, miks ta oma hää sõbra käe tagasi lükanud, „Ärge niõtelge mitte, et ma teile sellega  ainult tänulik tahan olla, et mulle wahest kahetsus leie kurwastamise pärast selle otsuse tõi, teile oma kätt, mida teie nõudnud, pakkuda. Ei, Maid mä wõrdlesiu  teid, teie loomu, teie südame häädust sa mehisust selle inimesega, kes mind petnud  ja warsti sai mulle selgeks: sa oled oma õnne tulewiku ja rahu ära põlganud, sa oled lapsikult teinud, et sa selle mehe minna lasksid, kes meel parema snaese wäärt on, kui sina temale olla wõiksid. Ma seletan  teile siis wcel kord otsekoheselt, minu häätegija ja truu sõber, minu waba tahtmine,  minu omakasu püüdmine oliwad põhjused, miks ma teid tagasi kutsusin," „Ma olen teie seletusega rahul, Margareta"  ütles Madison ja ta hääl mürises weidi, „Kui see teie kindel nõuuga waba tahtmine ou, minu körwal elust läbi käia, siis tehke seda! Jumal hoitku, et teie käsi mingi ohwer ei ole! Siis muutuks minu määratu õnn, mille osaliseks teie mind praegu teete, mulle ja teile löpnmta Sunetuseks,"  „Ma ei ohwerda midagi," kinnitas Margareta  tasa, Madison tõusis üles. „Ma tänan" ütles ta, neiu käest.kinni hakates. „Miuu püha kohus, minu suurem hool sa mure saab olema, sind õnnelikuks teha, sinu puhta südame üle walwada, Margareta,  mittu mõrsja!" Ta surus neiu rinna wastu, Wäljas hulgüs tuul, pragises wihm see ei olnud hää kosja ilm. Aga mis ilmal  armastusega tegemist! Wõi tähendab see siisgi midagi?". . . Ei, ta ei jõua armastuse  palamust jahutada! . . . Oli see armastus siin nii palaw? . . Ikka waljumini sahiseb wihm, hulub maru. Aa toas walitseb peaaegu pilkane pimedus 17, Mis ta tahab? Margareta kapten Madisoni mõrsja tutwate ringkondades raputati imestades päid! Kudus tuli see rikas, waimukas, ilus preili selle mõtte pääle? Kapten Madijon  on tubli auus mees ja, aga ta on ju wähese- haprusega, ta on kehw, ta elab oma Palgast, Margaretad oli nähtud mõne kontoristiga, mõne tohtri, adrvokadiga, mõne mõisaomaniku wõi ohwitseriga altari ette astumat, ja nüüd? Kentsakas! vr, Wciler imestas, herra von Leibnitz  imestas, Leopold Nesseln iniestckE° wõib ka olla, et nad ka kõik kahetsesuoad, aga üks inimene wihastas otsekohe ja see oli Nesselni wanaproua, „Kas sa oled mõistuse kaotanud, gareta?" küsis wanaproua wihaselt, „sa