Saarlane 15° 45. Teisipäewal, 28. Nowembril 1889. VI. aastakäik. maksab: Ilmub igal koifipÄStVcrk. Klciiiiiiilt ' alcht maa- ja liaaarahmale. Uued raamatud. Eesti kirjawara on uuemal ajal jõudsaste  kaSwanud, ka kooliraamatute poolest. Mõne teaduse jäuks on peaegu juba liiga paljugi raamatuid ilmunud, nõnda et ei tea missugust peab tarwitama. Muidugi mõista pole kõik oma wäärtuse poolest ühesugused.  Et igal koolmeistril ja koolijuhatajal  kõiki raamatuid käepärast ei ole ja nõnda siis ka teada ei wõi, missugused kooliraamatud  ilmunud on ja missugused nendest nimelt meie walla ja kihelkonna koolides sünniwad tarwitada, seepärast tahan siin selleks wähe juhatust anda. Minu nõu pole mitte kõiki raamatuid nimetada, waid üksnes niisugust, mis oma kõlbtuse ja oma hinna poolest meie koolidele kõlbawad. Kõlb- S K .gu nad head ja hinna >L.? >/a d, sest meie rahwas ei armasta palju kopikaid kooli raamatute eest wälja anda. Enne kui laps kooli pannakse, peab ta kodu oma wanemate juures lugemist õppima. Ükski wanem ärgu jätku tähtede ja weerimise õpetamist koolmeistri hooleks, sest koolmeistril on muid asju lapsele õpetada. Koduseks lugemise õppimiseks aga olgu lapsel aabitsa-raamat, mitte katekismus  ega pübli-raamat, Nagu see enamiste w"el wiisiks on. Püha kiri on täisealistele inimestele hinge õnnistuse otsimiseks ja usu kinnitamiseks, aga meie ei' tohi seda mitte tähtede weerimiseks ega lehtede karistamiseks  alandada. Ka ei wõigi lapsed piiblist lugemist täieste kätte õppida, sest et see selleks liiga raske on. Nõnda wõib kergeste juhtuda, et laps lugemise himmu kautab ja pärast seda raamatut enam kätte ei wöttagi, mis lapsena temale nii palju waewa teinud. Et seda ei sünniks, seepärast õppigu laps aabitsast tähed ja lugemise kätte. Kõige enam on meie lastele soowitada A. Grenz - steini: „Pildi -A « bit s", I. jagu, hind 5 kop. Oma liig suure odawuse pärast on see aabits sääl, kus teda pruukima hakatud, lühikese aja fees rohkeste sõpru leidnud. Raamat algab kõige kergemate tähtede ja sõnadega ja lõpeb lausedega. Trükitähtede kõrwal õppib laps ka juba hakatusest saadik wäikesi kirjutuse tähti tundma. Raamatule iluks ja lapsele rõõmuks on 20 wäikest pilti; wiimse lehe külje pääl on ka „üks kord üks." Pääle selle on ka C. R. Jakobsoni  tuttaw: „U us Aabitsa raamat"  (Tartus, Laakmanni trük, hind 15 kop.) lastele soowitaw. Selle raamatu lisaks on joonitamise harjutamiseks kerged joonitused pandud. Koolis on niisamuti Eesti keele lugemise  õpetamine kõige õpetamise alus. Älma selleta on ju kõik teaduse hallikad kinni. Lugemiseks oli siiamale kaks raamatut: Malmi „Laulud ja Loud," I. ja 11. jägu (Tallinnas, sinodi trükk, hind 25 kop.) ja Jakobsoni „kooli lugemise raamat," I. jagu (Tartus, Laakmann, hind 50 kop.) Wiimane raamat on aga meie koolide tarwis liiga kallis, ka läheb tema wiimane trükk esimestest trükkidest liiga palju lahku, seepärast on meie külakoolidele kõige kohasem Grenzsteini „Eesti lugemise raamat," I. jägu (Tartus, hind 20 kop.) Ka see raamat on nii palju sõpru leidnud, et temast juba teine trükk on ilmunud. Raamatus on Ilulugemise tükki, Uu järele wiiesse jäusse ära jäutatud. Wiimane jägu püüab meid oma kitsama ja laiema isamaaga ja tähtsate meestega tutwuStada. Raamatus on mitme kirjamehe tööd olemas, raamatu keel ja kirjawiis on ladus ja puhas, ütleme: keel onEeStikeel. Mitu pilti on Lume all. 12 „Ja jah, see on õige," ütles Mari," kui ma teieks oleksin, siis wiiksin teda kord tohtri juure, kes teab, mis sala haigus temal ihus on. Ta on ju üsna kahmatu ja roidund. Temal on midagi wiga, mina jään selle juure." „Aeg oleks juba käes, et ta meile wäimchc majasse tooks, kes minu õladelt puumaa tööd ja muret, mis mull mu hädise termise pärast raske küllalt on, ärawõttaks. Anton Welter oleks selleks üsna sünnis, teda peab tema wõtma, arwan ma." „See on just see õige, kellest teie räägite, teda ei saa Suust misgi hinna eest wõtma," ütles tädi. „Mikspäraft siis mitte? Mis temal siis selle nakis poisi wastu ülepea olla wõib?" hüüdis peremees pahaselt „Jah, üsna õieti ei tea mina seda ka mitte/ wastas Mari ja waatas salaja selja taha, kas Suusi mitte ligidal ei ole ja ise ei kuule. «Hiljuti tegin mina aidas tööd, kaapsta jadasid puhastades, sääl kuulsin ma põesa marjus jädade wahel olles, Suusit kellegagi elawalt rääkiwat. Ma lükkasin oksad eemale ja nägin nüüd, et Anton Welter wihast lõkendama näoga Suusi ees seisis. Suusi silmad aga sätendasiwad meel suuremas wihas, ja ma kuulsin teda weel lõpetuseks ütlewat: „Sarnast nurjatumat julgust ma ei salli. Sinu armukene ei ole ma olnud, ega saa seda ka edespidi iialgi olema, ennem uputan ma ennast ära. Kristjanil oli õigus, kui ta sind walelikuks nimetas, sest seda sa ju ka oled. Ma olen kuulnud, sa tahta ta päSle kohtusse kaebada. Katsu aga seda kord teha! Siis ma lähen ise kohtusse ja ütlen sääl, mis meeS sa oled. Ja nüüd jätta mind sest ajast saadik rahule, seda nõu ma annan sulle!" Nende sõnadega pööris ta trotslikult poisile selga ja läks ära. Sellest näete üsna selgesti, Andrus, et Teie selle poisiga teda rahule jätma peate, teda ei wõta tema iialgi wasta." Wanakesel oli ses asjas küll õigus, aga mis selle asja põhi oli, ei teadnud nemad kumbgi mitte, ka ei olnud tema näinud kuidas Suust selle kõnelemise läbi erutatud, oma kambri ruttas, ennast woodi wiskas, ja waljusti nuttis. Tüdruku südames waidlesiwad armastus ja uhkus ühtepuhku kibedasti üks teise wasta ja riisusiwad temalt tema südame rahu ja elu rõõmu. Kadri läbi sai ta teadust, kuidas asjad Jõeperes seisiwad ja nüüd mõtles ta alati iseeneses, et see tema kohus olla, Jõeperesse minna ja sääl oma süüd üleSse tunnistada, et seega Kristjan omast Siberist päästetud saaks. Aga see oli temale wõimatu, ennast seesugusel wiisil alandada ja siiSgi tundis tema päew päewalt rohkem, et Kristjani armastus see ainuS õnn on, mille järele tema süda nii wäga igatses. Kuna Sandla peremees tädi Mariga ukse ees jutu ajas, nägi ta teed kaudu, mis säält mööda Hirtsbachi orgu wiis, Prants Oksmanni tulewat. Prants Oksmann oli sääl mägestikus wõerastele teejuhatajaks, ta oli täna homikul ühe rikka, noore Inglasega mägcstiku läinud. Imestades tema waratse tagasituleku üle, läks Sandla peremees temale wastu ja hüüdis juba eemalt: „Sina tuled juba tagasi, Prants?! Kus Sa oma Inglase jätsid?" „Tema tuleb pilkamist järele," wastas küsitaw järsult. .Mina olen ruttu ees jooksnud abi tooma, ülewelt Wellisalpi päält on üks suur lume meere maha weerenud. Ta on teed kinni pannud ja ma arwan koguni, et Wellisalpi karjatse urtsik paraku senna alla maetud on. Ma tahan inimestele aru wiia, et nemad järele waatama lähemad." „Heldene Jumal!" hüüdis mana tädi hädatledes. „Waene, mana Madis, kes juba oma karjaga sinna läinud on, kui tema pole aga sääl õnnetusse saanud! Ja ka need ilusad loomad!" Korraga jäi tema mait ja waatis kohkunult Suust pääle, kes kui meeletu üle õue nende poole tormas. „Kas Wellisalp lume alla on maetud GSSGOOOOSSSOGGGG Selle läbi anname teada, et Saarlase tendmnldlttisl iga nädali üksnes künni lau- Päewa õhtuni wasta wöttame. Äartase toimetus.