pärast seal ka rohi kuiw, kõwa warreline ja kogum rammus  kaswab; iseäranis wõi-rammuS olla stepi roht. Juba Mai-kuul on seal rohi täis kaswanud ja Juuli ning Augusti  kuudes kuiwab tema ära, kuna stiS Septembri kuul juba maa jälle töist korda haljendama hakkab? ja ädal kaswab. Sellel wiistl saab stepi weis kaks korda kuiwa toitu ja kaks korda ka wärSket rohtu. Talwe on seal paljalt 3 kuud kuna kuiwa heina söödetakse ja nagu nägime niisama ka suwel paar kuud piab weis kuiwaga leppima. Kui meie siia juure ka weel seda tähelepaneme, et ka wärSke roht wäga kuiw oli, siis näeme, et stepi-weisi toit kõik läbistiku kuiw on. Kuiw toit tarwitab aga rohkem wett seedmiseks ja kui meie siin ka weel seda arwame, et palawusega stepi weis hulga wett läbi naha wälja higistab, siis näeme ülepea, et stepi-weis harjunud on, oma wee tarwitamises kitse olema. Wähe wett tarwitab ta seedmiseks, wähe higistamiseks ja niisama wähe piimaks. Stepi-weis ei anna rohkemgi piima, kui meie lehmad, aga tema piimal on kaks korda nõndapaljtt wõid sees. Selle eelnimetatud kliima järele on wähe lootust, et üks siepi-weiS, kes sealse kuiwa kliimaga läbi kaswanud ja harjunud, meie kewadlste ja sügiseste külma ja niiske ilmade waStu panna jõuab. Hotlandimaal on aga koguni töised ilmad. Talwe on seal lühikene, sui on alati tubliste soe ja ka wihma sadab rohkeste. Karjamaa kaswatab seal meerikast heina, loomal on siis rohkeste wett oma toitude jagamiseks. Tema keha on nõnda kliimaga üheS muntnenud, et ta rohkeste wett läbi naha wälja higistab, on ka palju wett, millepärast küll rohkeste piima saab, see aga õige lahja on. Niisugusel weisel ei oleks näituseks  Wenemaal stepis sugugi wõimalik elada ega seda alatist kuiwa toitu ära seedida, funa tema meie kliimaga ennemine'läbi ajab ja meie pikka talwet ära kannatab. . Siis on küll ka uuemal ajal seesngustd segatõuugusid siginenud, mis ühel ehk töisel kohal ka enam ehk wähem korda lähewad. Sakslased ja Eestlased ehk muud, keS Lõuna-Wenemaale  elama on asunud, ei himusta stepi-weifid nende iseäralise loodud wiisi pärast pidada. Nad on omale õhtupoolseid weisid soetanud, kellest seal küll rohkem piima saab, aga piim on küll meie lehmade piimast ramusam siiski ftepi-weisi piimast hoopis lahjem. Nende loomade elujärg ei lähe aga seal nõnda julgeSte edasi, sest et nad liig õrnad on sealset kuiwa ja palawat ära kannatama.  Miuewal suil on Krimmis Kuntouganis Eestlaste külas neljaS osa weisid enamiste sellepärast otsa saanud. Ka meie maale on ju palju Hollandi tõuugu loome toodud ja peeti neid ühewahe juba suurte karjade kaupa. Wiimaks saadi aga aru, et nad loodetud kasu ei annud ja peagi sulas jälle see katse kokku. Minul oli ka üks segawerd Hollandi tõuugu lehm, kes keha poolest meie loomadest palju suurem ja seepärast ka enam sööb. Kui teda iseäraliselt paremalt pidada sai, siis andis ta päewas 6 toopi piima, kuna ta aga tõiSte loomadega ühesuguse toiduga oma piima-andi 3 toobi peale Mahendas ja meie omad Eesti lehmad 5—7 toopi ramusamat piima andsiwad. (Järg jäcb tulema.) Onniotsa perepoja pulmad. Rahwasuust üleskirjutanud K. k. Pärast õnnetuma orja aja lõppu ja walupäemade päikese weeremist, elas Pärnumaal Onniotsa talu pereisa waikset ja rahulist elu. Tüdimata tööhoole ja mehise kindlameelega oli ta oma aSju majas jõuukalt sisse seadnud  ja peeti temast kui mõistlisest mehest terwes külas lugu. Pereisa lahke ja naljaka kombe ja kõnega, oli argipäewal oma kodakondsetel ja pidude peal naabritel otsitaw seltsilane; kodus kuuldi ühelt ja töiselt hüidmist tema järele ja pidudel küsti ikka warSti: „KuS waa Onniotsa taat?" See talu seisis ka heaste ilusa koha peal, oru ääres, kus all madaluses weikene ojakene läbi heinamaa edasi nirises. Kahelpool kallastel kaswis kaunis noor kaasikukene ja õue ilustasiwad toomingad, mille keskelt  pikk pärn oma latwa üle töiste wälja sirntaS. Nõnda oli taadil vmaksitega kaunis koduke ja elu õiete rahulolemise wäärt. Onniotsa perel oli ka priske poeg, kes ajaga priskeks poisiks oli sirgunud ja juba küljeluu omale soowis. Poja tõisepoole walitemisega saadi warsti ühelhealel joone ja nüid hakati kõigest jõuust pulmade ette walmistama. Onniotsal ei vinud aga hellel ajal weel mitte elumaja,  ning et juitsenud rehetuas seda suurt pidu ei tahetud  pidada, seeparast ehitati sedamaid uus kuue süllaline kuuskme tuba ja sinna sisse säeti seitsme sütlaline saarine  laud pulmaliste jauks, millest üks süld üle läwe waljas oli, kus koerakapamehed pulma ajal peal sööma, jooma ja prigama pidiwad. Muidugi mõista, ei olnud sellel ajal rahwas weel raiskamisega nõnda raisus, et iga peu pärast linnast õlut tooma mindi, waid inimesed oliwad alles wähem patustanud  ja laskis Taewa Taat odre paremine kaswada, millepärast talumees enesele arusagedaste õlut tegi, nagu nüid meie TarwaStu Mihkelgi teeb. Ka Onniotsa perepoja  pulma peuks taheti koduõlut teha ning pandi selle tarwis rohkeste odre linnakstte jauks likku ja neid ei olnud arwu poolest sugugi wähem ega rohkem, kui wiiskuuendiku  wähem kui Saksa wakk. Pereisa ei hakkanud selle tähtsa peu pärast ka oma wiljaga kidse olema. Ja waata. Neist linnastest on mõistlised talumehed üheksa waati ülihead  õlut, kaheksa waati karalantskat, kuus waati kurejooki,  wiis waati wirret ja weel pool waati puskarit wälja pruulinud. Ka mõisa härragi oli suid sõnu mööda kuulda saanud,  et Onniotsal õlletegemine nõnda imelikult korda läinud!  Tema lasknud hobuse sadulasse panna ja ratsutanud  ise pulmapaika, et sellest hüwast õllekurnast oma kõrwaga kuulda ja asja oma silmaga näha saada. Pereisaga ühe kui töise asja pärast kõnelemise peale küsib wiimaks mõisa härra: ..Onniotsa taat, sul olewat ju Syetegemine? hüwaSte korda himud?" „Ja, härra, jaah/ kostab Onniotsa isa. „Too ommeti minule ka mekkida," ütleb mõiönik. Onniotsa laseb poisi kannu täie pareiyat õlut wälja tuua ja härra joob. „Kulla mees, see on ju päris wesi," ütleb jooja. »laa", koStab talumees, „ mest ta on, päris mesi!" Karrlopsti, kähwaS häkiline härra mehekesele tänu asemelle  kõrwa peale, wiskas õllekannu ja kihutas minema. Talutaat hakkas nüid oma pbisiga pahandama, kes temal õlletegemise juures abiks oli olnud. Ta riidles: „Ma wainusin küllalt ja küllalt, et Mats uha wett ja Mats uha wett, aga ikka ei ole weel parajal mõedul saanud. Õlut on hirmus kange saanud, päris wirret Kae, mõisa härra jõi natukese ja jäi warsst joobnuks ning tuli mu'ga kaklemagi!" Kui kolm korda kantslist ka Onniotsa perepoja tahtmist  oli täidetud, siis tuliwad need kaua oodetud pulmad. Nõnda kuda sellel ajal see wiisiks ja moeks oli, tapeti ka Onniotsa pulmaliStele üks suur sokk wõi sikk ära. Need olid aga ka pulmad, seda rvõib tõeste ütelda, küll seal söödi ja joodi. Pulmalist oli murdu kõigelt poolt Omnotsale tulnud ja keegi ei nurisenud, waid sai mis ta Lal igatses. Ennenimetatud uueste ehitatud tuas prilliti ja pralliti ja saaja-laud ei tahtnud neid jookisi ega söökisi ära jõuuda mahutada, mis pidulistel ees seisiwad.  Ise wecl koerakäpamehed (kontkülalised), kes üle läwe wäljas oma süllase laua peal prigafiwad ja pragasiwad,  nõnda et küll sai. Kaks õllekannu käisiwad tihti laua peal edasi ja tagasi; üks oli neist üsna tühi ja töises polnudki midagi. Siiski mürasiwad mehed mütsita ja tantsisiwad naised tanuta! Kui pärast pulmapidu ka ülcjäenud lihakraami ülewaadati, leiti et tapetud sokust muud enam järele ei olnud jäenud, kui paljalt neli kintsn ja kaks külge! Eestilastel on ju see waa hea wiis, olgu siin arusaamiseks juure üeldud, et nad pidudelle söögi ja joogi ühes wiiwad ja siis prigawad. Mõnesugused sõnumed. Ameerikamaale rändajad. Möödaläinud aastal on kõigis Põhja-Ameerika Ühendatud Riikide sadamates ühtekokku 558,000 sisserändajad randa jõudnud, see on peale 154,000 wähem kui aastal 1882. Sisserändajaid oliwad järgmise riikidest tulnud: Saksamaalt 180.000, Inglise ja Shottimaalt 100,000, lirimaalt 65,000, Rootsi ja Norramaalt 50,000. Sisserandajatest saadeti 1,700 isamaale tagasi, nende hulgas 500 lirlast. RaSke tütarlaps. Kiiewis saab praegu ühte 13 aastast tütarlast rahwa poolt imestub ja waadatud kes 11 puuda ja 38 naela raske on. Jalad on tal selle raskuse kohta käimiseks liig wõimetud, kuna ta kätega mõnesugust käsitööd teeb. Termis olewad tal hea. Liisa, nõnda on ta nimi, on Tuula kubermangu liht talupoja laps. Ta wanemad on noored inimesed, alles 36 aastat wanad. Naesterahwad elawad kauemine kui mehed. Hiljuti on vr. Schenk wäljauurinud, et naeöterahwad kauemine elawad kui mehed. Nimetud mehe uurimise järele olewad wähe peale 90 eluaasta elus 60,303 naesterahwast  ja ainult 42,525 meest; Itaalias tulli 240 naesterahwa kohta, kes 100 aastad wanaks said, ainult üksainus 141 aastane wanameheke; Nju-lorkis saidwiimases aastakümnes 72 naester. 100 ja rohkem aastad wanaks aga ainult 19 meester. Rootsis on selles asjas meeste ja naeSterahwade wahel wahe nagu 33:19. . . Wanad puud. San-Franzisko lähedal sai kõige mamm puu maailmas maha raiutud. . järele olli ta 4.340 aastad wana. Keskpao °ll, tall Sramadanenud ja ta -õue fisse w°.,.d '«.mest minna. Et ta pia maha tahtis langeda, Pidi teda mha raiutama. - Ühte töist, kui ka mitte nn wanat. Mk. oma 3000 aaStad wanat puud haawitas tuli ara. See olli üks tstpressi puu Sparta lähedal ja juba Pausany nimetab teda, Greeklast kirjeldades, nagu imet. See tstpressi puu olli 32 meeteri kõrge ja 80 meeteri umber mõeta. Kord olli Mustlaste seltskond tema Sõne sisse laagrisse heitnud ja tule üles witnud, misläbi see puu täitsa ära põles. Kirik-hakid kui wargad. Baierimaal lõhuti mõne päewa eest tagasi üks wana kiriku torn maha, kus juures töölised hakide pesasid ühtlasi maha rebisiwad. Mehed ei jõudnud aga mitte küllalt imestada, kui nad nende seest hea hulga warastatud asju leidsiwad, keda need mustawati mehed aastate jooksul sinna oliwad kokku warastanud. Ka ühe hõbedase taskukella toimetasiwad töömehed päewa walgelle. Usu weel linda, pealegi kirik-hakkisi! Maenitsus tasandusele. ÜkS suuremast suost poisike käis kord ühe talupojaga põlnStawal kombel ümber. Kuningas Friedrich Suur oli juhtumise korral selle ülemeelse  teu pealtwaatajaks ja keelas selle üleannetu poisile lõunasöögiks leiba anda, künni ta ennast parandama saaks. Kuida kästud, nõnda tehtud. Esimese söömaajal wõeristaS poiss selle seadluse üle, jäi aga ommeti rahule. Töisel korral otsis tema silm sealt leiba, kus see muidu ikka oli olnud, aga nüid oli see tühi. Ta nõuudiS leiba, aga teener ei toonud seda temale mitte. Ta sai siis wihaseks ja sõitles teenriga: „Mikspärast ei saa mina mitte leiba?" Teener wastas julgeste: „Majesteet on seda ise ärakeelnud."  Ruttu jooksis poiss kuninga juure kaebama. Friedrich küsis temalt, miks tema antud loidusega mitte rahul ei ole? Poisikene wastaS: „Leiwata ei maitse minul ükski toidus, ka kõige maitsewamad mitte ja leiwata ei wõi ma koguniste mitte elada, kui mull ka kõike muud küll oleks!" „So?" ütles kuningas, „kui sina leiwata mitte elada ei wõi, mikspärast põlgad sa siis talupoega, kes waewa ja tööga teda maa seest ette toob." Häbistatud läks poiss oma kuninga eest ära ja ei põlganud sellest ajast saadik enam kedagi alama seisuse inimest. See lihtlabane karistus oli enam mõjunud, kui suured uoomitused ja poisikesest kaSwas mees, keS igat seisust auustada ja lugupidada mõistis. Alandatud uhkus. Alcibiades oli oma waranduse peale suureline. Tema õpetaja Sokrates, keS seda anderikast nöörimeest kõigist tema kombetest lahti teha pindis, soowis teda ka sellest rumaluse haigusest  terweks teha. Kui nemad kord jälle kahekesti tuas oliwad, kus (Kreekamaa kaart seina peal rippus ja Alcibiades  uhkuse waimu awaldas, käskis Sokrates teda (Kreekamaad  kaardi pealt üles otsida. „AH! see on mul kerge asi!" hüidiS AlcibiadeS, „stin ta on!" „Kus on Attika maajagu? „Siin!" „Ja Sinu mõisad?" ~Oi need on liiga weiksed ja ilma tähenduseta, et neid seia kaardisse üleswõtta oleks wõidud!" „Ia Sina wõid nende peale uhke olla, keda Sa isi weikeseks ja ilma tähenduseta nimetad? Kas see ei ole mitte suur rumalus!" Pahem käsi. louvenet, üks parematest Prantsusemaa maaleritest oli õnnetumal kombel rabanduse  läbi oma parema käe ärakautannd, miSga tema kunstitöö seisma pidi jäema, mille wasta milgi wiifil abi leida ei wõiks. louvenet aga leidis nõuu: Wäsimata hoole ja harjutamise läbi jõuudis ta wiimaks niikaugele, et ta pahema käega niisama heaSte maalida mõiStiS, kui enne parema käegagi. Mitmed pildid, keda ta oma õnnetuse ajal maalinud, on koguni endistest töödest paremad  weel. Niisugused näitused on tähelepanemise wäärt. Hoolas, ilmjärelandmata pindmine saab enamiSte korda minekuga kroonitud. Inimesele on mõlemad käed ühtewäärt  tegewuse tarwis loodud ja wõib neid iga töö ja tegewuse juures ühel mõedul tarwitada, kui seda tarwiliselt  harjutatud. Õpetaja: (noore paari waSta, kes ..lugema" tulnud) ..Roh, mu armsad lapsed, kas olete selle tähtsa päeva wastu ka heaSte ettevalmistanud? Pruut: ..Üleeila tapsime suure sea ära, eila veristasime  ühe wasika ka ja sellega arvame läbi saavad. Worstisid ja karaskid mõtlesime edespidi teha." 56 27. Sakala. 1884 Wastutaja: J. Kõrw