Tallinna Sõber 45 Kümnes aastakäik Tallinnas, 4. Talwekuu MwallW. Uleiildne aesleht Kesti rahioaie Naa! ia liaaabes. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinnas LindforS'i pgrijate trükimajas: aasrass ... 2 4O kop.— pool-aaStas I rubla 40 kop Koju ehk postiga saadetud: aaötaS 3 rubla pool-aaStaS l rubla 70 kop. Mukutiiscd maksawad iga rea ehk sesse aseme pealt s kop. Tellimised Võetakse waSta i Hallinnas: Ltndfars'i pärijate trüklmajas. KekerSnrgis: S. Seelaudt, tZ»«aspe«ns H Sä. —Kartus: Laakmann. Ztakweres: A. Kngs. Kaides: A. Seidelöera. Kapsaku-: KolkSerg. Ligulas : K. As,ttner'i poodis. -Viljandis : K>. Z. Karow'i raamatupood. Yarwas: W. Ködcr. ISörus. Kraua Kiekrose. Maklias: M- Audolsi- Kuresaares: Kg. Lange. - Maal: kuida iseäranis Innwtatsc. Ä)astaja redaktor 3õ. A. Elchhor n. Elab Äaltiskis, kirjad käiwad Balliski (Baltischport Register: Raudt-e õ»iieUlö B.rki jaama juures üleüldised sõnumid maailmast.— Omalt maalt. Tallinnast - E. A, Heubel j-. Wcnc kirikud Baltimaal. Koolmeistrite omaksete Alnkassad. Wenc kkrikuic ehitamine Baltimaa kubermangudes. Eestimaa maa-cestseisusest. Kiudral-L-itnant Baron Kaulbars 1-. Põllutöö-riiStade toll. Rõuged. Õnnetumad ja äkilised surmad. Mõrtsuka-teud. — Õiiriettij-d. Pahateud. BaltiSlist: Ilmad. - Maalt: Öuuetu surm. Kurjateud. - Tulekahju. - Riiast ! Mitral. L-uv-r!iU-:id?iU H. Gkgcusohu f. --- Uus kirik. - Kahlu atsuö. Peterburgist: Keisri Majestätide ja Keiser lik Kõrguste kojutuleiuiiic. Waligusi rinzkondadcst KonUrrs. - Soomemaalt: Pääwasõunmid. - Dünaburgist Mõrtsuka tegu. Kijcwist: Raudtce-õuuetuö. Kharlowist : Raudice-õunetus. Jseäralis-d ja uuemad sõnumid. Raudtee õnnetus Borki jaama juures. Kuida juba enne kirjutatud, sõitsiwad KeiSri Majestätid  oma kõrge perekonnaga ja kaasalastega Wiinakuu 14. pääwal, kell 3 pärast lõunat, aurnlaewa , peal Batumi lahelt Sewastopoli poole ära ja sellega oliwad Kaukafia-reisud lõpetatud, teekond läks koju poole. „Prawitelstwennöi  kirjutab: „Jälle lehwis Keiserlik lipp aurulaewa peal. Keiserlik laewustik wõttis ankrud üles ja sõitis Batumi aahkelt lahelt ära, Keiserlikuid reisijaid, pärast imeilusat lsetpidanust Kaukasuses, põhja poole wiima. Mitmesuguste rahwaste hõiskaw teretamine, kes ainult selle peale mõtlesiwad,  oma Walge Zarile kõige lahkemat ja soojemat wastawõtmist  walmistada; rahwaste mitmesugused näud, iseäralised  uhked riided; Kaukasta sõeawäe uhked ridad. noorte ratsameeste wahwus; lahked mägimaad ja koledad kaljud; sinine meri ja otsata lagestikud; lõunemaa päike, azursinine  taewas, lorbeerihiied, kiwiöli-hallikad ja kohisewad mägl-jõed; rõõmsad näud ja waimuskatnd kõned; wägewad,  otsata hurrah-höiskamised see kõik on möödas ja on kustutamata mälestust järel jätnud sellest lõuue-maast, sellest rikkast tulewikn maast, sellest perlest Wene Keisrikroonis.  Mere-sõit kestis ktlks pääwa, meri oli omast kohast waikne; laened ei olnud waga kauged. Seal on wiimaks see laewustik uueste ülestõusnud Semasiopoli lahel, mis ennast pidulikult ehtetanud on. Igalt poolelt terelawad lehwiwad tipud, igal poolel kihisewab rohwa-hulgad. Zari süda pidi ennast seda nähes rõõmustama, kui lühikese aeaga Wene Mustmere-kindius kaswanud ja ennast kenastauud  on. Kenad majad on seal tõusnud, kus hiljuti weel waremed oliwad, uulitsad on kenaste prügitud, wee-wedu, puies-teed ja puies-turud on asutatud ja all, uhkel lahel kiiguwad wägewad soomuslaewad saenete peal. Pärast Jumala-teenistust , Mõskma" peal ja selle järges tulewat homiku-lauda, kuhu kõik ülemad kutsutud oliwad, käistwad  Keisri Majestätid uudes Meremäe klubes, üks wäga ilus maja, kalli majariistadega endise sõidulaewa ,Livadia''  pealt ja Keiserlikust armust klubele kingitud üks tõeste Keiserlik kingitus. Wiinakuu 16. pääwal, pärast lõunat kell 4, sõitis Keisexlik rong ära, rõõmmhõiskamistest raudtee äärest ja mäeweerudel kogutud rahwa-hulkadest saadetud, Kharkowi, Oreli ja Witebski kaudu Gatschinasse minema. Mitmed röõmuslastwad enuast wagonitesse astudes, et nemad kõikuma, kardetawa mere pealt peasnud, edaspidi kindla pinna peal teekonda lõpetada wõiksiwad. Eesthooluse  poolest oli teisiti määratud. Wiinakuu 17. pääwa lõune aeal sõitis Keiserlik rong, kiirusega 64 wersta tundis,  Tarauomka ja Borki jaama wahel, kus raudtee sügamast  orust läbi läheb. Keiserlik perekond ligemate kaasalastega  istuS homiku-laudaS. lärSku põrutas üks hirmus löök, teine, kolmas tuli järele. . . Sööma-wagon oli tundmata,  mahamuljutud hunnikuks muudetud. Alumine rgtaskond  oli körwale paisatud, seinad weikesteks kildudeks lõhutud,  katus, ühele poole pööratud, kattis wagoni kurmi rlismeid.  Selle puru all näis Keiserlik perekond maetud olema. Aga Jumal kaitses Weuemaad selle õnnetuse eest : Zar, Zari-kaasa ja nende kõrged lapsed saiwad isamaale alles hoitud, ainult Kõigekõrgema imeteu läbi. Sööma-saali kõrwaS sellessamas magonis, buffeti-ruumis,  saiwad teenijad surnuks löödud, peeglid ja mööblid sööma-saalis saiwad weikesteks tükkideks sillutatud. Wagon,  kus Suurwürsti - Prinzess Olga Aleksaudrowna oli, seisis põigiti raudteel, ühe poolega üle kõrge tammi; esimeses otsas, mis' täieSte ära oli kistud, oli suur auk, kust Suurwürstk-Prknzess wägewast löögist kõrgelt kaldalt alla oli paisatud. Niisamati oliwad ka Snimvürst Mlchail  Aleksandrowitfch ja Würst Obolcnfki läbi augu, sõöma° saali laste-ruumi seinas, wälja paisatud. Majestälide nooremad lapsed jäiwad wägewa wäljapaiskamise juures kahjuta ja oliwad ainult rahutumad, et oma kõrget ema ei näinud. Teevc-Miuistri wagon oli kõige estte roopatest karganud  ja sellest oli ainult puru järel. Wagouid, kange wõimuga  edast aetud, kargasiwad kui hulluses üksteise peale, läkfiwad puruks ja langesiwad talumist alla. Keiserlikust rongist jäiwad ainult kaks esimest ja kolm wiimast wagonit  terweks. Raudtee näitas killutatud rongi purus hirmus  wälja. Seal kuuldi wigastatud inimeste kisendamist ja surijate ägamist, kus juures külm wihm ja liutatud maapind õnnetuse koledust meel suuremaks tegiwad. Majestät Keiser astus, kui täuupalwet iseoma ja omaksete  ime-wäärilise peafliilise eest Jumala poole saatnud oli, ise koleduse-paika waatama. Kodnarst Hirsch sai käsku, haawatud inin,estele kohe abiks olla. Niisamati saiwad lisa-rong ja üks hospidali-roug Kharkowist õnnetuse-paigale  kutsutud. Surnuid ja wigastatud iuiluest hakati üles otsima. Mõnda ei wõinud ära tunda, nii wäga oliwad nende kehad lõhutud. Surnute keskis saiwad pea abi-arst Tschekuwer ja Feldjäägrete Stabskapteu Bresch leitud. Mõlemad oliwad manad teenijad ja oliwad mitu korda Keiserliku rongiga sõitnud. Surnuid leiti 21, rohkem ehk wähem haawatud inimesi 37. Wiimastest suri üks pea ära. Kergest haawatud ja wigastatud inimesed ei hoolinud  hädast ja ei ole nende sekka luetnd. Mitmetel jooksis  weri kistud haawadest. Majestät Keiser astus, omast hädafaanud jalast hoolimata, ühest õunetuse-paigast teisele, läks wihmas ja läbi liutatud maa kaldast alla haawatud inimeste juure ja kinnitas kõiki lahke sõnadega ja kaastundliku  silmaga. Majestät KeiSri-praua ei hoolinud omast haawatud käest, waid muretses raskest haawatud inimeste eest ja oli teistele eeskujuks. Lisa- wõi kaasarongis oli hirmus kahin, künni õimetnsepaigale  jõuuti. Selgemad sõnumid õnnetuse üle puudustwad.  Räägiti wigastatud, räägiti surmatud inimestest, kes aga wigastatud, kes surmatud oli, seda ei teatud. ,Jumal hoidku ja kaitsegu!" see oli igaühe mõte, ja see üks mõte wõimatiku õnnetuse peale, pani igaühe werd soontes  tarretama. Rongi sõit näis igawese aea kestama, kumu õnnetuse-paigale jõuuti. Keisri kaasalaste keSkist on Flügeladjutant Scheremetjew  raskemast haawatud, on ühe tüki omast sõrmest kautanud  ja rinnust piigistatud; Grafi-preili Golonkschtschew- Kutusow ei pannud esiteks tähele, et tema jalast häda saanud ja käis ümber, pidi aga pea maha heitma, sest jalg ei kannud teda. Keisrikoja-MiniSter Graf Woronzow-Daschkow,  Sõea-Minister Kindral-Adjulanl Wa >nowski  j'a Kindral-Adjutautid Danilowitsch, Richker ja Tschercwin  kõik on rohkem ehk wähem häda saanud. Geheimerath  Baron Stjernwall, kes omas wagouis puhkas, on raskest wigastatud ja sai raami peal hospidali-rongi kantud; tema jalg arwaki murtud olema, leiti aga pärast, et kõik luud terwed oliwad. Kohe parast õnnetust telegrafiriS Keisrikoja-MiniSter ,Prawitelstweunõi Westnikn" toimetusele, et Keiserlik perekond  terweks jäänud. Tarwis oli edast-reisimise peale Mõtelda. Raudtee lõhkumise pärast sõideti Siueluikowo jaama tagasi ja sealt Kathariua-raudkee peal jälle Kharkowi raudteele. Majcstät  Keiser soowis Kharkowisse minna, kus wastawõtmine juba ette walmistatud oli, sealt aga mitte enam Witebskisse,  waid esimese pealinna kaudu sõita, et seal Jberia Zumala-ema pilti kummardada ja Kremml'i kathebralis palivet teha. Majestät Keiser ootas baawade sidetamise lõpuni, mida koduarstid Dr. Hirfch, Dr. Rauchfuss ja raudtee-arst toimetasiwad, ja läks wast siis lisa-rougi, mis pea liikuma  hakkas. Losowaja jaamaS ootasiwad Keisri käsu peale juba küla-preester oma abilistega, kus tänu-palwe ime-wäärilise peastmise eest suurest hädast ja ühes ka hingepalwe  õnnetuse ohwrite eest peetud sai. Kuida oli õnnetus tulnud? See küsimine seisis igaühe  mokkade peal. Nüüd mõib ainult üh t tõega kinnitada,  et ühegist kurjast tahtmisest siin juttu olla ei wöi. Kas oli Teede-Ministri wagoni wigastus, wõi oli raudtee tamm wihmast liutatud maapindas natuke wajunud, wõi oli ükS pehastanud aluspakk õnnetuse põhjus? Kõige nende küsimiste peale saab läbikatsumine wastust andma. Majestät Keiser audis ise õnuetuse-paiga peal ühe tüki mädanenud pakust shaudarmi-pealiku kätte, et läbikatsujate ette pandud saaks. Kharkowisse saadetud haawatud inimesed  saiwad Borki jaamas haawa-arstidest, kuulsa Professor  Grube juhatusel, waSta wõetud. Surnud, ainult kuus soldatit I. raudtee-batalliouist mitte, on Keisri Majestäti  soowimist mööda Peterburgisse wiidud. Need raudteebatallioui  soldatid aga, kes mitte Peterburgis sündinud ei ole, saiwad Wiiuakuu 19. pääwal Kharkowi sõeawäe surnuaidas  maha maetud, kus juures suured rahwahulgad surnurongile  wiimast aun andsiwad. Kuida teatakse, on Keisri Majestät Keisrikoja-Ministrile oma soowimist wälm rääkinud,  et leseks jäänud perekondade eest muret kantud saaks." (Pooleli.) Üleüldised sõnumid maailmast. BalUskis, Wtinaluk 23. pääwal Saksamaa riikide pealinnadest tulewad sõnumid pidulikkude  Inmaka-teenistuste ja tänn-palwete üle, mis Würstide  ja Valitsejate käsn peale Wene Keisri-perekouna peastmise  eest peetud on. Osawõtmine on suur ja näitab, et Keiser Aleksander 111. Saksamaal üleüldise rahu wägewaks kaitsejaks peetud saab. Selle kõrwas on aga mitmed Saksamaa  lehed Bvrki raudteeõnnetusest kui ühest kurjatust kirjutama  hakkanud, mis Weue Keisri elu wasta plaanitud ja tehtud olnud. Seesuguste arutamiste üle on Wene lehtedel paha meel. Ikka rohkem selgib Saksamaal, et Keiser Friedrich'! päevaraamatute ja Dr. Mackenzie kaitsekirja  wäljaandmiiie nende erakondade soowimise peale tehtud,  otse kui nendest tellitud oli, kes Keiser Wilhelm 11. ja Würst Bismarki alleshoidwa seespidise polilikaga rahul ei ole ja keS PreuSst Maapäämal ja Saksamaalßiigipääwal  selle waSta wõidelda tahawad. Need erakonnad on nendanimetatud jg Ultramontanlased, nii wähe nende erakondade sihid muidu ka kokku lähemad, sest ühed tahawad kõiki wõimust »rahwaV s. o. iseenese kui kätke toimetada, teised Katholiigi s. o. Rooma Paapsii kätte. Kuida juba kirjutatud, oli Keiser Wilhelm omalt reisult tagasi tulles Berlini linna eestseisusele selge sõnaga ütelnud, et fee teda wäga on pahandanud,  mida mõned Berlini lehed sel aeal tegiwad, kui tema kottu ära oli. /Wabalased" on aga sitked ja on neid Kelsri-sõm! oma wastaSte, s. o. hoidlaste lehtede