Tallinna Sõber 10. ÜhelsaS aaStatSik. Tallinnas, IZ. Paastukuu pääwal 1887. Kleiildne kraleht Eesti lkhwkle mul js linikdes. Tuleb ükskord nädalis maha. Maksab Tallinnas Lindfor«'i pärijate trükimajas: aastas 2 rubla, 40 kop.— pool-aaStas 1 rubla 40 kop. Koju ehk postiga saadetud: aastas 3 rubla pool-aaSta» 1 rubla 70 kop. Kuulutused maksavad iga rea ehk selle aseme pealt s kop. Tellimised wöetakse wasta » Ualliuuas: Li»dfors'i päriate trükimajas. Seterkurgis: .S. Seelandt, Osnagposkn H 54. —Tartus: Laaümann. -Aakweres: Z. Auhs.— Maides: A. Seidelöera. Kapsasus: H. Kollõerg. Lihulas: li. ZZütt«er'i poodis. Wiljandis E. J. Aarow'i raamatupood. Narmas: W. Nõder. Mõrus: Mraua Melrose. WalKas: W. Rudolfi. Kuuresaares: Hh. Lange.—Maal: kuida iseäranis kuulutakse. WaStaja redaktor W. F. Eichhorn. Elab Baltiskis, kirjad käiwad Baltiski (Baltischport Ls-riSoiM.lloprb.) Register: Pidalitõbi Baltimaa kubermangudes. Üleüldised sõnumid maailmast. Omalt maalt Tallinnast: Kohtute ja koolide muutmisest. Kole sõnum Peterburgist. Tubaka-monupol. «Linda" Seltsist. «Postimehest" Oodatud ots «OlewikuS", Pahatiud ja Pahategijad. Baltiskist. Eestimaalt. WUjandi maakonnast. Riiast: UuS kirik. Baron Stael v. Holstein Keisri-Praua jutnl. Peterburgist: Keisrikojast. WSerad. Wene..lehed. Kronstadtist: Kiriku teatajate protsess. Kharkowist. Odessast. Zarizoinist: Tuisud. Tiflistst: Õnnetus. Tashkentist: Uputus. Üleüldised ja nuemad sõnumid. Jutu leht: Eeriku weski. Pidalitõbi Baltimaa kubermangudes. vr. P. Hellat'i reisa-araanne. (Lõpetus.) Weel rohkeni näitusi ette panna oleks asjata; ainult niipalju olgu tähendatud, et kõigel maal wähemast 50 pidalitõbist leitakse, kelle elujärg mõne weike wahega niisama  sugune on. Nii palju on selge: pidalitõbiste asi on paha kõigel maal pahem kui ühegi teise haiguse juureS; oga see wõiks weel pahemaks minna. Tänine on kõik arstid meie maal haigetele ja nende ligematele kinnitanud, see haigus ei olla teistele mitte kardetaw, see ei hakkata kellegi külge ja siiski saawad need haiged, kui nende haigus ühe kõrgema seisupaiga peale jõudnud, seltskonnast wälja heidetud. Tuleb nüüd aga keegi ja kinnitab, see haigus on külgehakkaw, kuida seda uuemal aeal ikka rohkem arwatakse mis piab siis pidalitõbistest saama? Tahtmata tungib igaühele, keS nende asjade peale mõtleb, see arusaamine peale, et siin abi, agarat abi tarwis  läheb. Selle arusaamisega ühes tuleb aga ka küsimine:  „ MiS piab tehtud saama ? Kuida piab abt saadetama?" Selle küsimise suur tähendus on selge, ja himu seda sügawamalt arutada on suur. Aga see asi on weel liiga uuS; oli ometigi tänine suuremal hulgal teadmata, et meie maal ülepea pidalitõbi on. Esiteks piawad kõik teadma, et fee häda tõeste meie maa häda on, siis wast wõib selle küsimese peale wastust otsida. SiiS piab kõige nende hulk, ehk wähemast suurem hulk selgest teada olema, kes meie maal pidalitõbe? haiged on, iseäranis aga nende töbiSte hulk, kes tööd teha ei wsi ja abi tarwitawad, et abitarwitust üles arwata ja maa helduse-meelt äratada wõikS. Nende arutamiste põhjusel ja selles mõttes, et tähtsad healed seda küsimist weel aeakohaliseks ei pia, piame meie esiteks tegewat abi puudutamata jätma ja ennast eesküfimiste poole pöörama, nimelt selle küsimise poole, kuida selgemaid sõnumid kõige nende pidalitõbiste üle saada wõib, kes meie maal elawad. Seda teatust on esttekS kibedast tarwiS. Kergest wõib arwata, et kõik nõuuwõtmised  walitsuse poolelt sette järel käima piawad, kui laiali see haigus meie maal lagunenud on ja kui suurt hirmu see teeb. Maawalitsusel ei ole aSja kangema nõuga kinni hakata, kui mõni sada inimest ühes haiguses on, miS suuremat ei tähenda, kui et haigete tööjõudu ja srltSlikku  elu takistab; küll oleks aga põhjust wõimalikult pea ja kõige jõuga kinni hakata, kui selgeks tehtud on, et kõik maa kartma piab, külgehakkavuse läbi haigetega täidetud saada. Kui palju seesugust kartust on, seda wõib ainult täielise aruande läbi selgeks teha. Selle aruande järel olekS kerge, mõne aasta pärast näidata, kaS fee tõbi kahanemas  wõi kaSwamaS on. Sellepärast on kibedast aeg, et ühe seesuguse aruande eest hoolt kantud saab. Siin ei ole mitte ainult teaduslikust osawstmisest jutt; ei, hoolekandmine  meie oma elu eest piab meid sellele sundima. Seal, kus meil ühe waenlasega tegemist on, kes pea koguni enam ärawõidetud saada et wõi, kui tema juba meie külge kinni hakkas, seal ei piakS meie mingisugust nõuu ega waewa raskeks pidama, selle waenlase loomust tundma õppida. Olgu lubatud lühidelt selle peale tähendada, kuida tänine selle tõbe üle mõteldi. Wanal aeal ja keskaeal,  kuS see tõbi wäga laiali weninud oti, peeti seda wäga külgehakkawakS (niisamati arwatakse KhiinaS ka weel nüüd). Meie aeguS, kuS see tõbi haritud maadelt pea täitsa kadunud on, hakati arwama, et see mitte kttlge- hakkaw ei olla ja katsuti mitmesuguseid ja iseäralisi asju selle tõbe põhjuseks teha. Wast kõige uuemal aeal hakatakse  selle üle jälle niisamati mõtlema, nagu wanal aeal. Nenda kostab üks kõige tähtsamatest lepra-uurijalest Norramaal,  Hansen, selle eest, et leprs, külgehakkavuse läbi laiali lautatud saab. Pidalitõbe hulga kaupa ettetulemine  ja suuremaks kaswamine mõnes maakondas, terwete inimeste haigeksjäämine nendes paikades kus lapra walitseb ja kui nemad tõbistega ühes elawad need on nähtused, mis selle peale tähendawad, et see tõbi külge hakkab. Aga täitsa wõib seda ainult statistika selgeks teha. Kuida saame meie üht seesugust statistikat? Professor E. v. Wahl, kes iseäranis pidalitõbiste eest hoolt kannab ja ka oma õppijate juures osawõtmist nende wasta äratada  püüab, on esimest sammu selle poole astunud. Tema saatis kõige arstidele Liiwimaal küsimise-lehta, mis Isprahaigete  nimedega pidiwad täidetud ja temale tagasi saadetud  saama. Sellest ei ole aga palju wälja tulnud. Väljasaadetud  50 lehest tuliwad ainult 5 wõi 6 tagasi ja nende peal oliwad ainult umbes 80 nime üles pandud. Kui wähe see täielise aruandega kokku läheb, selle peale ei ole waja iseäranis tähendada. Täielist wastust selle küsimise peale wõib ainult oodata, kui keegi waewaks wõtab, kõiki maad kihelkonnast kihelkonda, wallast walda läbi reisida. Aga sellest reisust ei ole ka palju oodata, kui retsijal mitte juba enne kõige wähemast mõnda tähte ei ole, mis järel tema käia wõib. Sest, et keegi tõeste kõiki maad, külast külasse, perest peresse, inimeselt inimesele läbi otsida wõiks, see on waewalt wõimalik. Sellest on juba tööd küll, kui neid inimesi läbi waadatakse kelle haigus Isxra kartust äratab. Dr. Paulfon on wiimasel suwel mööda randa, Düna jõesuu ligidal, seesugusel uurimisel käinud. Kaks suwet olen ka mina selleks tarwitanud. Oma uurimistega olen mina Liiwimaa Eesti jäuskonda ja Eestimaa läänepoolise otsani ulatanud, ja olen seal suure hulga pidalitõbiseid leidnud, kokku 87. Kahjuks olin mina unustanud, enne üht kirja meie maa Saksa keelistes lehtede? wälja saata; sellepärast tulin mina igasse kohta ootamata. Mis weel takistas, see oli see, et mina enamift jala reisima pidin. Sellepärast on suured maakonnad Liiwimaal puudutamata jäänud; EeStimaa on wäga wähe, Kuuramaa ei ole koguni mitte läbi uuritud. Kui mina siis selle suure tähtsuse pärast, mis räägitama!  aSjal kõige meie maa ja rahwa kohta on, ühe palwega awalikult ette astuda julgen, siis on see see, et igaüks, kes iganeS rahwaga kokku saab, iseäranis kõiki naha-haigusi ja paisete-haigust tähele paneks. Kõige pealt pööran mina ennast kirikuõpetajate, mõisawalitsejate ja walla-ametnikkude poole; nemad tahaksiwad seesugust haigusi tähele panna, ja kui need Ispra-sugufed olema näitawad, seda Tartu khirurgia kliiniku ehk minu adreSsi all teada anda. Kui see mitte wõimalik et ole, siis ometigi minule lühikest tähendust saata. Kõige pealt on üleõanda tarwis: haige nimi ja elupaik kihelkonna, mõisa ja walla järel. Ainult seesuguste teatete mõnul wõiwad uurimise-reisud kasu saata. Kõige enam wõiks see asi sel wiisil kosutatud saada, et kirikuõpetajad koguduse liigetega, wanemate mõistlikkude  peremeestega ja koolmeistritega kokku astuksiwad ja nende hooleks annaksiwad, ülemal nimetatud haigusi tähele panna. Sedawiisi wõiks pea igat pidalitõbist leida. On sel wiisil kõik nende ette walmistatud, et ühest reisust tasu oodata wöib ja on lootust, et kuidagi nõuu leida wõib, et reisija kergema waewaga läbi kõrwaliSte paikade peaseb, siis tahaksin mina rõõmuga selleks oma teenistust pakkuda. Teiste aealehtede auustatud toimetusi meie maal palun mina, ülemale kirjale lahkest aset anda." P. Hellal. xAdress: Tartus, Kroonu-aia uulitsas (Botanische Strasie) Nr. 21." Tähendus: See kiri oli juba sügisel Saksa keeli pUus Tartu Zeitungis" ja selle järel mitmes teises lehtes ilmunud. Ühelt poolelt puudus meil selle ülestõstmiseks sel aeal ruumi, teiselt poolelt pidasime käsuliseks, kui meie hiljemine, kui ehk kutsumine,' mis teistes jlehtedes seisis, juba rohkem ehk wähem unustatud on, seda wäga tähtsat asja uueste rahwale meele tuletaksime. Seda oleme nüüd teinud ja loodame, et meie lugejad kõigest südamest üht auusat püüdmist osawõtmisega kosutada ja Metada katsuwad,  mis ühetasa mõistliku meele ja khristliku südame osawõtmist pärib. Wahe aeal on herra vr. Hellat'i kutsumine ka juba mõjunud: Mirulane" kirjutab oma Nr. 8 sees: „ Pärnumaalt.  Karksist. Sillakohus on wallawalitsnstele järgmise käsu annud: Liiwimaa Landrathi Kollegiumi poolt on seia kohtule leatustatud, et lähema aea fees arstide poolt igas waldas ülewaatamised pidalitõbe (tspra) pärast ette saawad wõetud, mida mitmes kohtas rahwa seas on leitud. Sel põhjusel antakse kõigile wallawalitsnstele  käsk, seia kohtule kolme nädali aea sees teada anda, kas nende walla piiretes seesuguseid haigeid on, siis täielikult nende nime ja praegust elukohta seia kohtule üles anda. Lõppeks antakse kõigele wallawalitsnstele kõwa käsk, et nemad herra vr. Hellat'ile, kes niisuguseid haigeid nende kodu waatama tulema saab, igapidi abiks piawad olema ja kõiki küsimisi selles asjas õigeste ja täieste ära wastama." Nii tänuwäärt see ülemate hoolekandmine selles asjaS ka on, siiski ei ole sellega erainimeste kohus selle kohta mitte mahendatud. Pärast kui enne katsugu igaüks ise selle poolest teha, mis temal wõimalik on, ilma ülemate käsku ootamata. Ainult siis on igas asjas täielikku tulu loota, kui rahwas ise üheskoos ja igaüks iseäranis ühegi häda wasta wöitleb, ühte käsulist ettewõtmist kosutab. Üleüldised sõnumid maailmast. Europa suure politika kohta kirjutab Saksakeeli „Peterburgi  Zeitung" selle kuu 3. pääwal. ja Austria aealehed räägiwad palju Walgekotka rittretähe saatmisest Graf Herbert Bismark'ile ja seletawad seda paremal wiisil, kui üht rahutähte. Seda „kotkast" peetakse rahu-tuwiks. Niisamati peetakse ka Auulegioni suure tähe saatmist Herbette'le, Prantsusmaa Saadikule Berlinis, Graf wõeruskäiku Berlinis, Würst Bismark' i onnesoowimife-käiku Grafi-proua Shuw alow'i  juures ja tema nöuupidamist Wene Saadikuga Berlinis selle täheks, et rahu-lootused järges kaswawad ja et need healed Wene lehtedes, kellele see ikka weel rõõmu teeb ässitada ja tuld sorida, Sakslast kui waenlast lugejatele ette kujustada, seda ilma ühegi tõflse põhjuseta teemad ja sellega esimeses joones oma enese isamaale kahju saavamad. Nenda mõteldakse kõige wähemast wõeral maal. pPolitische Correspondenz" räägib seda selge sõnaga wälja: Esiteks on weel Wenemaa, kes lehtede Saksawaenulistest  healedest kahju tunneb, sest ühegi mõistliku  silma ees ei wõi see küsitan, olla, et need healed mitte ainult üleüldist rahutumat meelt ei kaSwata, waid