Tallinna Sõber .V: 1. SeitSmeS aastakäik. ZaNillna» i. Mri-kllll Maal 1885. KleSldke atkleht Etstirihlvklt «kil jk likkkdt». Tuleb ükskord nädalts wälja. Maksab Tallinna» Ltuds«r»'t pdriate trükimaja»: »Ita« S <o kop.— pool»aa»ta» 1 rubla 40 kop. Koju ehk po»tiga saadetud: aasta» I rubla pool-aa»taa 1 rubla 70 kop. Fiuututused maksavad iga rea ehk selle aseme pealt K kop. Tellimised »heta?se w««ta t tzalltuuaa: Ltudfors'! pSriate trükimajas. - ?eler»ur«t«: Z-. S. Aeelaudt, V.»n«ver»a " - -Jarws: Taallmann. - Aaüweres: 3. Auhs, Raides: A. Seidelvera Kapsalus: H. Aollverg. Lihulas: A. Mlt«er'i poodi». Mikiaudts: «. z t raamatupood. Marwas: M. MSder. - Mõrus - Zsraua Rietrose. Walkas: M. Rudolfi, Huuresaares: Td- Lauge.— Maal: kuida iseäranis lunlutalse. WaStaja redaktor: W. F. Eichhorn. Tlab Baltisti», - kirjad r-tiwad Balti,ki (Baltischport - LturiSo-iS.llop».) Register ! «Meie igapääwast leiba anna meile tänapäälv". Omalt maalt. Tallinnast: Postmarkid. Viina- ! põletamise asjust. Duelli asjust. Väljarändajate asjust. Aleksandri-koolk asjust. Kurgja koha I asjust. «Eesli PiStmiehe" «vabandamised, Ärthur Baron Girardi «viimased kingitused. Kiriku j kellade löömine I. Jõulupühal. Noor isetapja. Korjatud raha surmasaanud laewameeste omalse-ele. j Õunetu,. - Dr. B-rk-nfeid f. - Ilmad. - Vigalast- Uu» polwemaja, - Virumaalt.  Simuna unS kink Tartust: U. Dreksler. Riiast- Prokurör MjaSsojedow lahti. - Riia liuna majapidaü!  Pcterburgist: Jõulud. Soomemaalt: Maapääw. - Saratowist: Kahju. WSeralt maalt: Salsamaalt. Rootstmaalt. - Taanimaalt. Prantsusmaalt Spaaniast. Üks kentsakas tükike. „Meie igapääwast leiba anna meile tänapääw." Iga uue pääwa homikul, meel rohkem küll iga uue aaSta homikul wõitlewad usk ja mure nii mitme perewanema  südames, kui nemad oma Issanda ette aõtuwad ja paluwad: ,Mete igapääwast leiba anna meile tänapääw."  Ristiinimene et peaks küll iialgi muretsema, waid peakS ainult hoolt kandma, peaks tööd tegema ja Jumalat paluma, aga keS wõib perewanemale pahaks panna, kui tema oma enese ja oma hoolealuste elutarwituSte  hulka ja hinda ja oma teenistust ette arwateõ ja üksteisega kaaludes muresse jääb, kui waekaufid üksteist kuidagi üleS kaaluda ei taha? Mured on otse meie käeSolewa aea iseäraline tundemärk,  on aga ka see pori, kust kõiksugused pahad aurud wälja õhkawad, miõ üksikute inimeSte ja terwe seltskondade  päid nenda kihisema panemad, et nende silmad segaseks  lähemad ja nemad püha seaduse ja igawese õiguse piireid enam ei seleta. Terwed seltskonnad päriwad kõige seaduslik» elukorra põhjuse muutmist, et maailma wara rohkem Ühetasa wõtkS ära jägatud saada, kui see nende arwateS tänise elukorra põhjusel sttunib. Nende arwateõ, nende silma eeS, peawad ühed murega oma kitsaid suutäisi  lugema, kuna teised mureta pillawad ja pidult pidule ruttawad. Aga need teised, kes kullatud tõldades särama pidudele sõidawad, on nemad töeSte ilma mureta? Waatame  kohtute aruandmiste peale, kus üht kõrgenimelist ja kõrgepalgalist ametnikku, üht awaliku kaSsa tallitajat teise järel omast auust ja ametist lahti ja raSke nuhtluse alla mõistetakse, kes omaS ametis ühel ehk teisel wiisil wõerast wara tuhandete ja millionite kaupa oma kätte kiskunud, ehk waatame selle peale, kuida just nüüd enne Joulut WiiniS ennast ühel nädalil wttS suurte kaupluste peremeest  ja kassade tallitajat maha lasksiwad, fliS näeme meie, et ka nende hiilgaw elu muud ei olnud, kui hiilgan,  wiletsuS, et ka nende suured siSsetulemised selleks ei ulatanud, mida nemad ,igapääwaseks leiwaks" nimetama harjunud oliwad. Kust on aga wiimases joone? kõik need kardelawad õpetused ja pärimised tulnud, millega Sozialistlased, Kommunistlased,  Nihiltstlased ja teised meeletumad ja wägiwaldsed  eba-Jdealistlased seltSliku elu põhjust kõigutawad, seltskonda ennast ja walitsust kohkutawad? Kust on wiimaseS  jooneö need pettused, kuruamised, wargused ja rööwimised  tulnud, miS inimest kaltsudes ja inimesi hitlgawaõ mundreS kohtu ja nuhtluse alla saavamad? Murede porist! See, mida töölised omast weikesest palgast, see, mida kassade tallitajad ja kõrgenimelised ametnikud omast suurest palgast, ja see, mida suurte wabrikute ja kaupluste  peremehed omaist korraliStcst siSsetulemiStest saamad, fee kõik ei ulata selleks, mida igaüks omast seisupatgast ,igapääwaseks leiwaks" nimetab. ÜkS ja teine langeb mure fiSfe ja katsub omale ülekorralisel teel rohke n saata, kui korralisel teel saada on. Aga ka see ei löö ette, kui ehk ülekohus wahest ka mõne aasta kottis seisab. Südame kaebawat luksumist katsuwad ühed sumpaseõ kõrtsis, teised färawaS pidusaalis lämmatada, aga sellest kaSwab puudus suuremaks, kaswab mure ja kaSwab nukker meel suuremaks.  Nukrast meelest sigib alama rahwa südames wthane kadeduS neude waSta, kellel pealt näheS wähem muret ja rohkem elurõõmu on, keS kotgeist elukeuaStuõtest osa wõtawad,  mida raha eest saada on. Wihaue kadedus peab wiimakS iga abinõuu õigeks, millest selle mahe wähenda- mist ehk häwitamist loodab, miS »waesete" ja sittate" elukorra wahel on, kõige wähemast olema näitab. Kawalad petised, keS ilma tööta teiste kuln peale elada tahawad, kihutawad kõlawa kõnedega rahwa wihast kadedust  ikka suuremaks, kihutawad wihale seaduse ja walitsusewaSta,seaduse  ja walitsusewägiwaldsele muutmisele, kihutawad  kätt üleS tõstma seadusliku elukorra kaitsejate, Kuningate ja walitsejate waSta. TöörahwaS jätab töö seisma, peab koosolekuid nõuupidamiseks elukorra ,parandamise" üle, kuna tööta töölistele keegi palka ei maksa ja waesus, wiletsuS, nukker meel ja wihane kadeduS ikka suuremaks kaõwawad. Teised jälle, keõ weel awaliknlt seadusliku elukorra muutmist ei päri, katsuwad wahet .rikkale" ja .waesete" wahel oma käega parandada, wõtawad oma käega salamahti .rikka" hobuse, raha ehk teise waranduse ära, ja ei mõtlegi wiimakS omas toorustuses selle peale et haritud inimeSte seltskondaS igaüks sellega leppima peab, mida tema ise teenis, s. o. seltskonnale tehtud auusa töö eest auusakS palgaks sai. Need inimesed on wiimakS otse kui metsloomad, keS wõtawad kust leiawad, just nagu wareS warese nokast tüki wötab, kui olekõ ta seda maast leidnud. Murede-porist tõuSnud kihwtisest aurust on kõige nende inimeSte silmad ja mõtted nii kangest ära segatud, et nemad ei seleta ega ära et mõista, kuida inimeSte seltskond ennast metsloomade karjaks muudab, nii pea kui seaduse püha side katki kistud saab. Need pildid mida meie siin tänapääwasest eksitatud elust oma lugejate ette pannud oleme, need ei ole mitte rõõmuStawad, aga ära salgada ei wõi neid keegi. Mured on meie aea tundemärk muredest sigib wihane kadeduS ja see wihane kadeduS arutab üksikutes perekondades ja suuremates  seltskondades wahet .rikkate" ja .waesete" wahel, pea suurema, pea wähcma käraga. KeS on aga wiimaseS tähenduses  rikaS, keS onwaene? Meie arwame, et palju warandust  ja wähe waraudust seda wahet mitte ei tee. Sügawamas tähenduses on see rikaS, kellel rohkem on kui tema tarwitab, waene on see, kellel wähem on, kui tema tarwitab. Kui palju kummagi! on, fee on iseenesest üks kõik. Kellel küll on, keõ omaga parajast läbi saab, see on jõuukaS ja nõuukas meeõ, see on seltskonna kindlam sammas  ja riigi uStatamam kodanik, selle järel pärimata, kui palju temal just on. Selle südames ei sigi wihane kadeduS, see ei lange mure-pori kihwtiSte aurude mõjuvuse  alla. Kuida nii jouukakS ja nöuukakS saada, kutda igaüks ennast murede - pori uimaStawa aurude eest hoida wsib, seda õpetab see palme, mida meie selle arutuse pealkirjas oma lugejatele uue aaSta õnnesoowimisekS pakume, kui selle palme igat sõna hoolega tähele pannakse. Ristiinimene tohib oma Taewa-JSsa ette aStuda ja , meie igapääwast." leiba paluda, fee on seda tarwitusi, mis temale tema seisust mööda igapääwasel  wiisil kulub. Igal pääwalpidul leba paluda ei ole mitte lubatud, ei ka mitte seda leiba, mida tetSteõ  seifuSteS ja seltskondades igapääwaseks leiwaks nimetakse. Aga just seal on see kõige suurem seltõlik eksituS, miS puudust ja muret sigitab. Meie päiwil on ka alamal korralisel töömehel, kes suusast tööd teeb ja oma teenistust ära ei pilluta, omas elumajas sagedast uhkemad majariistad, kui manal aeal suurtel herradel, aga tema ei lepi sellega, tema HimuStab seda, mis suurtel herradel n ü ü d on, tema tahab oma perekonnaga sagedast  ka kõlgeist neist elukenaStustest ja elurõõmudest osa wõtta, miS rikamatel lahti seisawad, tema katsub üle oma jõuu piire karata ja sattub selle läbi puuduse ja mure sisse. Selles protsessis. miS nüüd Leipzigis nende kurjategijate  waSta peeti. keS Saksamaa Keisrit kõige tema kõrge seltsilastega NiederivaldiS surmata püüdfiwad, pidaS nende kurjategijate esimees ja ässitaja. ReinSdorf, kõlawaid  kõnesi töörahwa häda ja seaduse ülekohtu üle, kust töörahwa häda tulla. Aga kui Rupsch ja Küchler Elberseldist  kurjateule saadetud saiwad. fiiS oli , hädalisel" töörahwal neile künni 40 marka kaupa teeraha anda ja peale selle wõttis Rupsch, keS juba mitu aega enam tööd teinud ja midagi teeninud et olnud, oma reisukohwre peale kauni summakesse wõlga, ja tagasi tulles pani Küchler oma uuri kusagil pandiks, et rohkem teeraha saaks. Neil ,hädalistel" oli siiõ ikka raha anda, ja neil hulgustel,  kes mitu aega muud ei teinud, kui et ühest käratfejate  kogust teise läkfiwad, oli ikka weel hindaSju pandiks  panna, mida kümne aaSta eest ainult rikkamate seltskondade  liigetel oli. Ja reisu peal näiwad nemad ka palju rohkem raha wälja annud olema, kui mõned kõrgemate seisuste liiked seesuguseks reisukS tarwitawad. AuS see suur ,häda" siis on, millest ReinSdorf nii liigutawalt kõnele? ? Tänu Jumalale! meie kodumaal ei ole nurin seadusliku  elukorra waSta ja seltSlik wihawaen meel suuremat wõimust wõtta suutnud, pealegi meie talurahrva ja ülepea maarahwa keskiS, aga kaeblusi elu-raskuSte üle kuuldakse, ligemise wara himuStamist ja. kus wõimaltk ka wstmist, nähakse ka siin rohkem, kui enne. Aga miks kaevatakse ? KeS juba mõned aaStad meie maarahwa keSkiõ elanud  ja seda mähet osawõtmisega tähele pannud, mis meie maarahwa endise ja tänapääwase elupõlwe wahel on, need mõiwad rõõmuga kinnitada, et meie maarahwa tänapääwane  ,tgapääwane leib", nimelt ka just leib ise, sagedast parem on, kui wanemate pi duleib meel mõne kümne aasta eest oli. Miks meie kõik siis tänuga taewa poole et maata ja kiitusega et tunnista: ,Nit kaugele on Jumal attanud"? Miks nii mitmed meie keSkift seda rõõmuga knulewad, kui mahedad kõnemehed neid ,seaduse muutmistega" kütistamad, kui neid otse kaebamiStele õpetakse  ja nukrat meelt nende sees kaSwatakfe?  Sellepärast,  et mitmes ringkonda? JSsa-meiet ülepea juba ,orjapõlwe kraamikamriSfe" wiSkama hakatakse, ja mitmes teises ei panda tähele, et Issand ainult ,meie igawääwast leiba" paluma õpetab. Seal palutakse ehk küll meel pähe õpitud sõnadega, aga silmitsetakse selle juureS alt kulmu naabri ptduleiwa peale. Sellest unustamisest ja sellest poolikust arusaamisest sigiwad himud selle peale, mida igapääwasel auusal teel saada ei ole, sellest sigib el'mine üle jõuu ja sigib nukker meel, sigib õiguse ja seaduse põlgamine, ja kõik see sulab ja woolab wiimakS iga üksiku inimese kohta ja kõige seltskonna kohta selleks suureks murede-porikS kokku, kust lähendatud kihwtised  aurud mälja õhkawad, mis kõiki seltskonda pööraseks teemad. Kadedust, kõrgemate seisuste ja rikkamate seltskondade ,igapääwase leiwa" himuskamist, nukrat meelt ja muret ei leita mitte ainult töörahwa ja alamate seisuste keskiS, waid alamalt ülespidi wenib see koik läbi kõige seltskonna, nagu punane nöör läbi Inglismaa meremäe köiede. Wabadiku  plika himuötab peretütre helmeid, Kindrali tütar himuStab Kuninga tütre kalli kiwt ehteid. See himuStamine  ja ihkamine närib nagu kuri koi kõige seltskonna rahu ja rõõmsa meele kallal, weab eksiteedele ja ärritab