MÄes Konstantinoopolis nõuda, et Montmegro, Kreeka ja Armeenia asjad parandatud ja Türgi kohu- sed- vevds 'wasta täidetud saaksiwad. Muidu lähe- . Z watrAustrias wõitlemised Böömialaste ja Sakslaste B wahel iga rahwa keelte õiguste kohta muutmata edasi. M Sakslaste weikene hulk nõuab, et nende keel kui waimuharimise  keeleks peaks jääma, keda üksi ülemais kohtudes  ja koolides tarwitada tuleb. Böömia rahwas ei kannata aga enam seesugust orjaolekut, maid pärib oma Böömia keele õigust, see on: ta ei taha muud, kui et Böömia ja Saksakeelel ühesugune õigus oleks. Selle eest teutawad ja sõimawad neid nüüd Sakslased  ja awaldawad ennast sell kombel, et jo mässamist uulitsate peal on olnud ja ka Praagas kahe Saksa professori  aknad kiwidega puruks pekstud. Hale lugu, kus juba asjad seesuguse järje sisse langemad, et enam mõistuse toimetusel ei arwata läbi saawat! Inglismaa uues parlamendis on nüüd troonikõne  ka M MWd. Seesugune troonikõne awaldab ikka lühidelt riigi edespidist poliitikat. Sellest troonikõnest  paistab nimelt wälja, et Inglismaa walitsus oma lirimaa asju kõige pealt õiendada tahab. Afghanistaanist  öeldakse, et praegusel walitsusel kõik asjad sealt meel selged ei ole, aga selle sõa lõpetust mitte nii pea loota ei tohita. Türgiriigi wasta saada Inglismaa  walitsus kindlalt ülesse tõusma ja töiste riikidega  ühes nõuus parandusi pärima, nimelt Kreeka ja Montenegro piiride õiendamise ja Armeenia puuduste kohta. Oma uue saadiku Göscheni läbi loodab Inglismaa  walitsus seda Türgimaa käest.saawat, mis Layard mitte toime ei jõudnud saata. Et India uus wiitsekuningas,  markii of Ripon, katoligi usku on, selle üle on ewangeli usulised hirmus wihased. Suur jagu . missioni ja protestanti seltsa on Londonis awaliku koosolekut pidanud, kus nõuuks wõeti, selle wasta ülesse tõusta. Waene lugu, kus meie ajal weel üksikud  usud nii ükstõisega waenluses elawad! Pras^s usemaal on seestpidise asjade ministri wahetuSolnud. Uus minister on Mr. Constans, endine professor ja Gambetta poliitika sõber. Hiipa saadik Tshung-Hau saab wist weel eluga peasema. Tema kohta on otsuseks tehtud, et teda alles aasta pärast surma nuhtluse alla heidetakse.  Seesugused otsused on Hiinas pruugitawad ja neid nimetatakse „Tshian-kan-hau", mis nii palju tähendab, et wangis hoida ja pärast surmanuhtluse alla heita. Neil inimestel, kelle kohta seesugust otsust anti, on aga lootust, et neile iseäralistel juhtumistel, nagu näituseks Keiserliku pere sündimiste, kihlamiste j. m. juures, armu antakse. Omalt maalt. Wiliandis. Tallinna laulupidu ia Eesti Postimees ürMabomas 19. numris; annab nüüd, kus juba kaugelt suurem  hulk laulukoorist pidule tulla lubanud, seesinane ajaleht (Sakala) weel taga järele kõige Eesti kooridele  nõuu, oma osawõtmist õige peä toimekonnale üles anda, usinaste õppida :c., otse nagu ilma Sakala loata Eesti koorid Tallinna ei tohiks tullagi. See on nali küll, aga suurem nali tuleb weel. Mina oleks Sakalat sekski sääduse tundjaks pidanud, et ta pidu toimekonnaks neid mehi arwab, keda riigiwalitsuse luba ise selle ammetisse on kinnitanud. Aga waata! inimene eksib nii kaua kui elab: naerulisel wiisil saame Sakala nõuuandmise lõpul kuulda, et Sakala arwates  pidu toimekond ka Tartus on asunud ja selle uue komitee nimi on vr. Weske ü Nõnda on meil siis, armsad pidu sõbrad, selle nalja järele kaks pidu toimekonda: esimene Tallinnas, pidupaigal, Keiserliku walitsuse loa ja kooride tahtmisega; töine Tartus, ilma kellegi loata, aga Sakala tahtmisega. Missugused  laulukooride juhatajad seda Weske - komiteed on walitsenud ja kus nemad oma kinnitamata laulupidu tahawad ära pidada, ei ole Sakala mitte ütelnud, ja see on õige. Sest kes nalja liig pitkaks wenitab, see tüütab kuuljaid ära." Nõnda näeme kurwa südamega  Eesti Postimeest jälle ühest suurest asjast, meie Tallinna tänu-laulu-peust, kirjutawat, keda keegi seesugusel  toorel kombel wihawaenu ässitamiseks ei tohiks tarwitada. Eesti Postimees on jälle oma sapi tagawara  Sakala wasta wälja puistanud, ilma et temal seks mingisugust asja oleks olnud. Nagu iga hea asja sõber, nii on ka Sakala ikka Tallinna laulupidu  sõber olnud. Igal korral, kui ta sellest pidust kirjutas, on ta temast selle soowitusega kirjutanud, et pidu auuS ja oma suure otstarbe wääriline wõiks olla. Selle soowimisega kirjutasime näituseks omas 4. numris Tartus peetud laulukooride juhatajate koos- olekust, kellest jo Tallinna pidu toimekonna kaks liiget  ka osa wõtsiwad ja laulujuhatajate soowimisi lubasiwad  täita. Selle kirja lõpetusel ütlesime: „ Tallinna pidukomiteest loodame aga, et tema isamaa armastus nii suur on, et nimetatud tingimised wasta wõtab." Kas laulupidu waenlane nii oleks kirjutanud? Sakala soowib, et meie üleüldistest isamaa asjadest kõik iseäralised  parteilikud püüdmised kõrwale jääksiwad. Seda aga ei taha Eesti Postimees ja see pärtei, kelle eestkostja  ta on, mitte. Sellepärast katsuwad nad töise parteile igal pool südame walu teha ja neid teutada. See tuli ka wiimasel laulupidul nähtawale ja sellepärast  just oliwad meie laulukooride juhatajad mullu ühe komitee walitsenud, kelle hooleks edespidise laulupidu  üksikud asjad toimetada jäiwad. Sakalal ei ole midagi sellega tegemist, et see komitee vr. Wesket omale presitendiks walitses. Januari alustusel tuli see komitee, nagu näitasime, jälle kokku ja seal tegiwad  kahekümne laulukoori juhatajad jälle otsuseks, mis tingimiste all üksi nad Tallinnasse saaksiwad minema, sest just sellepärast, et see laulupidu üks suur pidu on, soowisiwad nad teda nii ära pidada, et seal mingisugust pahandust ei sünniks. Selle järele lugesime  mõnes ajalehes, et Tallinna pidu toimekond laulukooride  soowi oli täitnud ja õp. Grohmann juhataja ametist tagasi astunud. Kuidas wõis seal Sakala tõisiti arwata, kui et uut juhatajat ja ka kõnepidajaid laulukooridest nii ära saaksiwad walitsetud, nagu need koorid otsuseks oliwad teinud! Tallinna pidu toimekond  ei olnud jo kusagil kuulutanud, et ta asja tõisiti ehk kuidas üleüldse toimetada tahtis. Sell kombel on siis Eesti Postimees jälle näidanud, kui kallid temal meie Eesti ettewõtmised on, et seesuguse sopase ja toore kirjaga paar nädalat enne pidu wälja on astunud. Peame meie seal wait olema, ja ennast sõimata ja teutada laskma? Seda ei saa meie käest keegi mõistlik pärima. Eesti Postimehe ja tema Tallinna  kirjasaatja eesnimetatud kiri tunnistawad selgeste,  kui wäga meie laulukooridel õigust seks oli, omale ise üht komiteed walitseda, ja kui õige see oli, mis Tartus Januari kuus suurem jagu laulujuhatajaid  ka Tallinnas kartsiwad tulema! Wiliandi maakonnast. Õnnetus püssi läbi. Meile kirjutatakse Tarwastust: „Mõne päewa eest tagasi murdnud karud Tarwastu mõisas kaks lehma ära. Sellepärast wõeti 11. Mail nõuuks, jahti nende peale pidada, mis ka nimetatud päewal sündis, aga ilma et üht karu näha oleks saanud. Räägitakse, et neid siin mõni kuus tükki ümberhulkumas olewat olnud. Pärast jahipidamist istusiwad inimesed maha, wäsimust puhkama. Ühel noorel mehel oli püss raua ots enda pool jalgade peal, keda üks poisikene  oma kätte tahtnud wõtta ja püssi pärast kinni hakanud. Püssi omanik, seda keelates, tõmbanud püssi enda poole, aga omaks õnnetuseks tõmbanud ta seega ka püssi kuke üles, mis töisel silmapilgul maha kukkudes püssi lahti põrutas ja kuuli õnnetu nooremehe  pahemalt poolt küljest läbi ajas. Õnneks juhtus  püssi raua ots ülewal pool olema, muidu oleks surmaw kuul ka weel tõisa tagaseiswaid mehi trehwata wõinud. Nimetatud õnnetu J. R. on Hoomuli walla mees ja wäga karta on, kas ta weel elama jääb. Seda on küll sagedaste meele tuletatud, et püssidega ettewaatlikult ümber peab käidama, siiski sünnib ikka weel küllalt seesugust kurbe juhtumise, nagu eesseisaw lugu on." —a—a — Kolga Jaani kihelkonnast tuleb meile, pitk kaebduse nr:, rus selle ule lurwasmst awaldatakse, et toimetatud asjad mitte enam nii lõbusäste ei lähe, kui sell ajal, kus kadunud C. de la Trobe kiriku wöörmündri herra olnud. Kirjasaatja  ütleb: „See Herra pidas seal kihelkonnas kõik asjad seaduslikul korral. Kui midagi konwendi peal nõuupidamist oli, siis küsis ta talurahwa saadikute käest, keda sinna oli walitsetud, ikka täielikult järele, kuidas nemad selle ehk töise töö ja ettewõtmise kohta arwasiwad. Minu arwamine on nõnda, ütles ta, kas teie olete ka selle nõuuga rahul ehk arwate tõisiti?  Kui. talurahwa armastaja wõttis ta kõiki soowimisi  kuulda ja ei teinud kellegile liiga, ning kus ta wähegi wõis, seal andis ta head nõuu" n. n. e. Siis kirjutab kirjasaatja kaks poognat sellest täis, kuidas  seal nüüd asjad oopis töiseks muutnud, nii et terme kihelkond pahandust täis olla. Põltsamaalt. Põltsamaa linna kaupmehe C. F. Leihbergite on luba antud, sealsamas üht raamatupoodi  asutada. PhrWft. Pärnu^PoS timeeS ja Eesti PLMjMes. Eesti PosklmMAKskä^Mstusel  omas lehes üht kirja Pärnust, kus üks „parteimees"  praegust Endla seltsi auusat presitenti teutada ja laimata püüdis. Pärnu Postimees wastas selle peale wäga asjalikult, ära seletades, et teutawa kirja saatja muud ei ole tahtnud, kui lahutuse waimu seltsi juures oma kirjaga sünnitada. Selle asjaliku seletuse eest Pärnu Postimehe poolt ei oleks Eesti Postimees mõistlikul kombel muud teha wõinud, kui tänuga seletust  nimetada. Aga mis teeb Eesti Postimees? Endla president ei ole mitte Eesti Postimehe „parteist", sellepärast  wastutab ta Pärnu Postimehe asjaliku seletamise  peale selge sõimukirjaga, kus ta omas 17. numris nõnda alustab: „ Pärnu Postimees, mis ehk wanematel  inimestel natuke weider wõib lugeda olla, näitab wiimsel ajal omas 15. numris ja juba mehises wanaduses  noore ja wärske õllekööki sattunud olewat, kus pärmine wirre käimas on ja palju wahtu peale ajab. Seda poolküpse wedelikku näitab ta rüübanud olewat ja see on ta pääkese weidi ümber-käima pannud" n. n. e. Nõnda läheb see toores arutamine edasi, mida küllalt imöks ei wõi panna, kui Pärnu Postimehe waikset arutamist ja seletust, mille peale see sõimamine käib, tähele paneme. Aga nii on meie õige asjade wastalised!  Tõe põhja peal wõideldes ja tõtt ülesarutades, selle juures jääwad nad häbisse, sest nende püüdmised ei seisa mitte tõe põhja peal. Nemad sõimawad ja teutawad, ning kui siis neile nende eneste sõnad tagasi antakse, siis tõstawad nad kära seeüle, ja kaebawad, et töised neid sõimata. Aga Pärnu Postimees on eesnimetatud Eesti Postimehe laimamise peale mõnusa wastuse annud, mis ta järgmiste sõnadega lõpetab: „Mis meie Eesti Postimehe „„ poolküpse wedeliku rüüpamisest, pääkese ümberkäimisest, nääklemisest,  tülitõstmisest, pärmi wirre pähähakkamisest, pärmi mahutamisest"" j. n. e. loeme, on enam hale kui naljakas; sest see on tunnistuseks, kui wäga wedelaks  postipapa pää-ajud on „„pärmi"" läbi läinud ja paneb peale seda igat mõistlikku mõtlejat mõtlema ja sunnib meidgi siin awalikult ütlema, et wist Eesti Postimehe toimenduse tuba „„õlle-köögiks"" ümber muudetud saanud, kus „„ poolküpse wedeliku rüüpamisega""  pääd künni kõrwuni „„õlle-kannu"" pistetakse  ja siis ei wõigi muud kuuldud saada, kui „„ pärmi wahutamijest, mahutamisest ja ikka mahutamisest""... Mis ta täna kuulnud, on tema enese (!) sõnad; sest kes töisele auku kaewab, langeb ise sisse." Seda Pärnu Postimehe wastust peame wäga kohaliseks ja mõnusaks kiitma. Nagu metsa hüütakse, nii peab mets tagasi kajama. Pärnumaalt. Mis ka Jumala nimel tehakse. Meile kirjutatakse Testamaa kihelkonnast: „See mees ei ole weel mitte igal korral auus ja Jumala kartlik mees, kellel ühtepuhku „Jssa, Pojuke ja Püha ristike" suus kõlab. Seesuguse kilbi katte all hulguwad sagedaste  need kõige nurjatumad ja õelamad inimesed maailmas ümber, kus nad petawad, laimawad ja muul kurjuse teel oma kasu taga nõuawad. Nemad käiwad igal pühapäewal kirikus, telliwad oma õpetaja juures juba pool aastat ette „Ristirahwa pühapäewa leht" ja mõistawad nõnda oma hundi oleku lambanaha sisse mässida, et keegi neist aru ei peaks saama, mis nad õiguse pärast on. Mõne mehele on nad wäga meelepärast, aga iga otsekohene ja auus mees põlgab neid ja põgeneb nende seltsist. Niisugust meest tunnen ma juba tükk aega Testamaa kihelkonnas ja tahan temast täna ühe tükki, mis ta teinud, wälja rääkida. Testamaal käisiwad wahel Eestikeele ajalehtedepidajad  koos, et wastastiku sellest jutustada, mis igas ajalehes seisis, sest et kõik ajalehed sinna käiwad ja üks üht, töine töist peab. K. M. kui auus püha mees pidas „Ristirahwa pühapäewa leht", kelle eest ta tulise waimuga wõitles. Seal tuli korraga kõla wälja: K. M. olla kelmistüki pärast linnas puuri pandud. Nüüd oli lugu lahti. Kus see wõis tõsi olla? Kuidas wõisiwad kurjad ilmalapsed selle püha mehe puuri panna? Noh, puuri nad ta küll pannud ei olnud, aga teeninud oli auus K. M. seda küllalt. Lugu oli nii: K. M. müüs omad linad, umbes 2V? kaalu, kaupmehele S. Pärnu ära, kelle eesk temale head hinda oli lubatud. Sellest hinnast aga ei arwanud  K. M. küllalt olewat, tema tahtis enam teenida. Seks tõi ta omad linad aidast tuppa ja kolm toobri täit juure. Nüüd laotas ta korra linu põrandale,  kastis wiha wee toobri ja laskis siis kosutawat wihma linade peale sadada, nagu tahaks ta, et linad uueste kasuma läheksiwad. Siis pani ta töise korra linu esimeste peale ja kastis nagu ennegsi künni need Z toobri täit wet kaalu linade peale ära oliwad kulunud. Töö oli nii õnnistanud, et kui mees omad linad jälle kokku köitis, weikene wihmasadu neid 30 rubla eest raskemaks oli teinud. Aga linna sõites oli mees oma „Ristirahwa pühapäewa lehe" koju unustanud, kes iga häda ja õnnetuse eest pidada hoidma. Ilm läks järsku külmale, kaupmees ei teadnud ka mehe pühadusest midagi, ta waatas linad teraselt