Timofejewi maja ära, kuS juures tema nii raSkest «vigastatud  sai, et pea ära suri. Palju katuseid ja aidu on lõhutud ja majade maa-aluseid kordasi weega täidetud. Poolamaalt kirjutatakse suure maru ült selle kuu T 3. pääwal: i-Pool penikoormat ümber Zyardowi oli «välk kaheksa majä põleina pannud ja niisama palju inimesi «naha löönud. Kozlowice kÜIaS lõi wälk ühe kolonisti majasse ja surinas tema naese paigal; kaks last saiwad uimaselt põlemast majast wälja toodud, suriwad aga pea ära. Buda metskülas lõi wälk kaks poisikest maha, keS puu alla wthmawarju läinud oliwad. Kaks naest saiwad tee peal sedasama surma, niisamuti üks talumees ja tema hobune. KozlowiceS, Korytowis ja teisieS metsakülades on ka kaheksa tulekahju olnud. Saksamaalt tulewad sõnumid raSke marude ja «vihmasadude  iile. Schlesias ptdiwad kolm raudteed selle kuu 22. pääwal sõidud seisma jätma. Laubani raudtee-jaam oli wee all. Hirschbergi maantee seifis kinni. Achwei - zist ja Prantsusmaalt tulewad niisamasugused sõnumid.  Wiljawäljadele on igal poolel palju kahju tehtud. Münchenis ei ole suur pidu ilma kahjuta mööda läinud.  Homikumaa kaubarongis kohkusiwad kaheksa elefanti ja neli kamelit ja jooksiwad rahwa sekka, kus juureS palju inimesi, mõned oige raSkest, haawatud ja mõned majad «vigastatud saiwad. Serbiast. Kuuinga-prauale on kiri saadetud, et tema omale lahutuse-protsesfis üht eestkostjat nimetaks, aga tema ei taha seda teha. Konfistorium on ,koera-kuule" läinud ja tabab lahutamise-asja wast sügisel ette wõtta. Bulgariast. Karawelow kinnitab, et nüüd paraS aeg Vnlgaria asju seletada o!lla. Prinz Ferdinandi seisukord olla nii wäga kõikumas, et Stambulow ega teised teda tnetada ei suuda. Prinz Ferdinand ja Stambulow on kaheks nädaliks Rillo kloöstreõse läinud. Jutu leht. Wake Waldemar. Rjalugulik jutustus neljateistkiimnemast aaSta saeast. 3Srg. ,Hea sõber!" hüüdis Markgraf. ,Tunde-sõna?" ,Plagstenburg!" UkS tehti lahti. Tulijad aStufiwad kõrgesse, tõrwakätest  «valgustatud ruumisse, miS hulga meestega täidetud oli, neude kestis »nõned ka raud-riides. Kõik tvaataflwad suure osawõtmifega Ühe kõnemehe peale, kes kõrgema koha peal seisis ja kelle wälkuwad silmad tutlniStasiwad, et tema omast kohast kõigest südamest kõneles. See elaw osawõtmine  ei lasknud neid sissetulijat suuremalt tähele panna, kes oma kübara weel sügawamale nihutas ja üheS marjulises  nurkas aset wõttis. Kõigeil koosolijate! oliwad tugewad kehad ja tõsised näud. Markgraf «võis kõnest ainult lõppu kuulda: ,Wähe on minul aga meel lisada, sobrad. Meie oleme üheS nõuus. Igaüks on malmis meie ühise tarwituse  eest oma elu andma. See meeS, keS ennast kadunud Markgrafiks tunnistab, see on üks petja, kelle wasta meie kõik auuwäärt mehed oleme. Mina küsin Teilt, sõbrad, kes on suurem, kas rüütel wõi kaupmees, kodanik wõi talupoeg?" kõlas kooris waSta. »Õige! Näitame siis kord, mis üks seltskond auudfaid rüütleid teha wõib. Teie teate aega ja kohta, milla ja kuhu meie kokku tuleme. ,Plaggenburg' olgu meie tundesõua  ja !" meie sõea-hüüd. KaS on kellegi!  meel midagi tähendada?" Wähe aega jäi kõik waikseks. Kellegi! ei näitanud midagi tähendada olema. Kõik olimad aga seda rohkem kohkunud, kui pimedamast nurgast järsku: , Minul!" waSta kostis ja üks pitk must kuju palja mõegaga pilkamist ette aStuS. on ära antud!" koststlvad hulgad healed. Tema peale! See seal, tema ise on see Wäle-Waldemar!" Knl? mvekasi wälkMwqd tuppedest wälja, aga selsamal silmapilgul läikis ka Markgrafi mõek läbi .õhu ja koleda kisaga langes salaseltsi esimees lõhutud peaga maha. Hirmsa kisaga tungifiwad kõik kutsumata wõera peale, aga kellegi mõek ei leidnud selle mehe rinda, kes pimedasse urkasse kadus. . Järel tungides sattusiwad röõw-rüütled kitsaS koopgS  pea segadusesse. Kurja needmisega kõlasiwad pra Mõegad Mõekade wasta; üks pidas, teist äraandjaks. Järsku kõla? kole röökimine «vahele, nagu karjuks ükS haawatud metsaline. See häda kisa näitas urkast tulema, mis tõcwakate  paistksel nagu surnuhgua suu wälja uäitaS. Surma waikuS langes salaseltfilaste peale. „Tee on Markgrafi meeStega täidetud!" kõlas wiimakS  ükS heal. Tume rõgin koopa suu poolt näitaS seda kinnitama. Kohkunud Hulga keSkist kölaS korraga kalewi-kehalise rüütle heal: „Tõrwakad seia! Meie piame wälja saama, km ka mana sarwik ise koopa suu peal istuks." Tõrwakad saiwad kalju pragudest wälja kistud ja nendega pimedat urgast «valgustatud. Seal oli üks noor meeS oma were feeS maas. „See on lost von Kölderih!" hüüdis kalewi-kuju. „Tema oli tubli sõeamees. Edasi, wennad! Tasume oma wenna surma kätte!" „Edasi!" lnöirgäs salk, mõekäsi keerukates. Aga keegi ei tahtnud esimene olla, pimedasse urkasse astuma. „Wanad naesed!" kärgatas kalew. ..Karjumas olete mehed küll, aga kui julget tegu tarwiS läheb, siis langeb süda saapa-sääredesse. Pange tähele! Mina tahan esimene  olla, oleks ka urgas Markgrafi meestega täis topitud." Mõek paremas, tõrwakaS pahemas käeS, astuS tema küürakil edasi ja oli ühe nurga ümber pööramas, kui koleda  kisaga maha langes. Suur kiwi oli kange wõimuga waSta tema pead lendanud, kui palja peaga küürakil edafi tlingiS. Pealuu oli lõhki, «veri jooksis muStaist juuksetest, kahwatanud näuga tuetas kalewi-kuju seljakil waSta kaljut ja pomiStaS arusaamata sõnu. Seltskond põrkaS tagasi ja tuikus koopasse, wäriseteS nõuu otsima, mis nüüd peale hakata. AoobaS sai läbi otsitud, kas uhegist teisest urkast wälja ei peaseks, aga kõik oli aSjata ja tõrwakad kippusiwad ära põlema, kuStuma. ,Katsume weel kord," ütleS üks, kellel kõige rohkem julgust näis olema. ,Olgu ka urgaS Markgrafi meestest täis topitud, eks meie neid ühendatud jõuga tagasi tungida  suuda. Rohkem meist neid sisse ei mahugi ja siis et oleks jo «võitlemiseks ruumi. Lühemad mingu ees ja meie suuremad läheme järel. Langemad ka esimesed, eks fiiS «viimased ikka kord wälja pease." , Edasi! Falkenburgil on õigus!" hüüdsiwad mitu healt. Selle nõuu täitmine ei olnud aga kerge. ,Lühemad" ei tahtnud eeS minna ja wiimakS ci jäänud muud uõmi, kui liisku wõtta. Tund aega wõiS ära kuluda, enne kui korda saadi. Liisk oli üht kakskümne aastast noort meest eeskäijaks määranud, keda alleS lühikese aea eest leiSte sekka oli üles «võetud. Tema ei oleks elte arwata «võinud,  et tema esimene sõeamehe tegu «võitlemine ühe nägemata  «vaenlase wasta pidi olema, siiSki läks tema uriaSse, mõegaga oma ette torgates. Suureks imekspanemiseks ei leidnud tema urkas mingisugust  takistust ja sai pea aru, et urgaS tühi oli. Sellega  kaSwiS ka tema julgus. Teised roomasiwäd järel, oliwad pea urkast wäljas, kus nemad ka waenlast ees ei leidnud. Nüüd tõStis seltskond rõõmu-kisa. UueSke wannuti Wale-Waldemarile hukatust ja surma. SiiS ruttastwad nemad metsast wälja, pSesaStiku poole, kus nende hobused marjus oliwad, kargaffwad sadulasse ja sõilflwad öö rahus puhkama linna poole. XII Kast põisakil ja sügamas mõtteS istus Markgraf omaS tuaS ja laskis Steffenist kardetama käigu lõpetust jutustada,  keS taga käinud ja õsama käega wägewat kiwi wiSkanud,  oma herra taganemist fedawiifi kaitsetes ,Teie Kõrguõ tahtku uskuda ehk mitte/ lõpeta? Steffen  oma aruannet, ,aga selle seltskonna peameeS ei olnud muud ke6gj,,.kuL Plaggenburgi õepoeg, Rahwa kestis räägitakse,  et Teie KörguS tema onule terna Teile selle eest kättetasumist mandunud M. Noh meie leidsime neid õigel aeal. Sala-seltsi peamees on surnud, tema seltstlased ei julge nüüd enam ühtigi ette wõtta,".. Markgrafil ei olnud, oma teenriga mitte ühed mõtted. Tema teadis, et temgl palju waenlafi oli, kes paraja juhtumise  peale warusesiwad, kus awalikult tema «vasta üles astuda wsifiwad. Tema laskis teenri minna jalaks woodisje, kuh aga und tema silma ei tulnud. Tuul oli matkinud ja ilm oli selgeks läinud. Kuu paistis akna gardinate läbi tuppa. Õues oli kõik waikne, ainult Markgrafi südames ei tahtnud tormid waikida. Rohkem kui enne tundis tema walitsuse raskust, mida tema harjunud ei oluud, milleks temal täit õigust ei olnud. Rohkem kui senui, igatses tema ennast meskile, okaspuude peitu tagasi. Aga kuule! Kaugelt koStab healede kõmin, tuleb ikka ligemale. MiS viaks seal olema? Ruttu kargas Markgras  woodist wälja, ruttu pani tema ennast riidesse ja wõttiS mõega pihuSse. Waljud sammud ja sõeariistade kõlin koStawad läbi lossi, selle sekka hõiskamine ja hädakisa.  Ruttuga lükkaS Markgraf ukse lahti. Tuba oli rüüiletest täidetud, just sel fiimapilgul langes tema truuw Steffeu ühest wägewast möega-hoobist maha. Markgraf kargas tõstetud mõegaga mõrtsuka wasta. aga kõik oli asjata. Uksest «voolas ikka weel sala-seltsi liikeid järel. Juba arwaS tema ennast kadunud olema, kui üks noor sirge rüütrt ruttu sisse astus, mustas raudriideS  ja punane lint ümber käewarre, nagu teistel ka. .Peastke ennast, seltsimehed!" hüüdis tema heleda healega. ,Loss on põlema pandud. Wale-Waldsmari sõbrad  tormawad igalt poolelt kokku. Ruttake. enne kui hiljaks  jääb !" TöeSte oli suitsu hais»» tunda, kellegi! ei olnud himu ennast körwetada laSta. Kõik tormafiwad wälja. Markgrafi  järel et pärinud keegi; wist arwati teda surnute kestis  olema. Waewalt oli wiimane wäljas, kui noor rüütel  Markgrafi juure astuS, tema käest kinni wõttis ja hüüdis: ,RÜKd, Jakob! Rüüd põgeneme, enne kui hilja on!" ,S!»a, Milli?" (Järg jääb tulema.)j Kiriku teatused. Jaani kirikus. Ristitud: Marta Spielmann. Alek. Sander Waldmann. Johanna Bärendsohn. JuliuS Treifelt. Leon-- tine Tui. Noiuan Tamtal. Artur SamlaS. Artur ErilaS. Marie  Blumöerg. Adele Klipberg. Marta Aipuk. Woldemar Kubi. Aurelie Lilienberg. Alma Lämbu». Aleksander Kiper. Adele Naires.  Woldemar RiStikiwi. Olga Mllllermann. Johannes Naritz. Aleksander Kruusiauk. Hilda Luurmann Alekfauder Treuwald. Laulatud:  Otto Koll, tisler, ja Anna Ristmögi. GuStaw Gerber, tisler, ja Emilie Kollmann. Jiiri Petlem, endine soldat ja lesknaene  Marje Arbusow. Kaarel Nemmann, «vallakirjutaja. ja Mari Kullerkup. Juhan Tehkman, töömees, ja Anna Anderson. Jakob Ellmann, lattasep, ja Luise Messbach. Aadu l. Aleksander Ollow, kaupmees, ja Müna Reinberg. Jakob Trumberg, tõöineeS, ja Madli Wöju. Johannes Korjus, pilleti soldat, ja lesk naene Anna Kawand.  Aadam Götsch, wiinapõletaja, ja Äuulie Tomson. Juhan Neimann, wabriku töömees, ja Katariina Painik. Kristjan Willberg, wäljateenind so dat, ja Maria Kiilwerk. Willem Kubi, pilleti soldat.  ja Liisu Teisker. Robert Lenzmann, tõllasep, ja Karoliine Raudmonn. Maetud? Anna Lunt. 1 aaSt. Aleksander Tammik S aaSt. Marie Wtling, 2 aaSt. Tõnis Tau, töömees, 59 aaSt. Marie Lindmann, 3 aaSt. Leopold Wessart, 2 k. Gustaw Reinberg,  6 k. Jakob Wvtteri sündimisest surnud poeg. Jakob Niewel, wüljateemnd soldat, 75 aaSt. Anna Järsim, ! aaSt. Adiine LeopaS,  3 aaSt. Roman Johannson. 7 k. Oskar Habermann, 10 k. Leena Pottsep, Kristjani naene, 38 aaSt. Liisu Werbu, 24 aaSt. Aotanie Kuusmann, 8 k. Aliide Kuusmann, 5 a. 7 k. Alire Tammau,  9 a. 10 k. Alma Loik, 9 k. Johannes Seilmann, a. Erust Bcrk, 1 k Johann Schlnidt, töömees, 50 a. Eduard Pärnamägi,  7 k. Eduard Kirnman, 6 k, Paul Golsberg, 11 k. Jo- Hannes Berk, 1 a. 9 k. Ernst Rand, 9k. Linda Ege!, 5 k. Kadri  Silberfeld, l. 81 a. Pauline Treirat, l'/, k. Wilhelmine Moller, l. 84 a. August Pikamäe, 2 a. Mats Traanberg, wvorimees,  aaSt. NüHa Maimu kirikus. Ristitud: Annette Treu. Alfrcd,  August Liiwersou. Elst'de, Pauline Johannson. Hvsno-vllo qoiisxpov. 2S ro I»-- 1888 TrMtud S»vbf - r «'« » Srkjitk Ivnrrs j- lukuga. Paamapilditamise armasta Mele. Dr. J. Riel'i photografia-chemika töötuba PeterburgiS kuulutab sellega, et sealt pea üks aöjatallitaja palju ja mitmesuguste kameradega ja teiste Mwapilditamise  riistadega Tallinnasse saab tulema. Kui ennast küllalt osawõtjaid ülcsannawad, siis saab tema pealehakkajatele õppijatele ilma hinnata juhatust andma. Ülesandmisel» saawad tähtede L. i. all wasta wõctud Kcsk-kuulutuöte  lvntoris. Petcrburgiö, Newski 3. T ea daand inise! >V0S00««WVV0« Ühes Weue p rekonuas soowltaksc liht poeg- ehk tütarlast kosti peate wõtta. Lähemat teatust antakse Suures KompaSna uulitsas Nr. 212, kort. Nr. 2. zoocxx>«vvooo« Wana Mvttuse kaupmees annab teada, et tema selle POSz mis tema majaS on, oma kätte Wötnud ja mmb oinmeMve wmm ja koik peenikesed wnnad ja ?lled selle hinnaga, mis linna wiinkeldre peal maksab. MMI!