Saksamaal oodetakse warst saadikute kogu, maa- ja riiaipäewa kokku tulemist ning loodetakse, et need oma tänawuSte nõuupidamistega aegsaste walmis saawat. Rõndapalju kui fiiaaegsetest sönumetest näha, on saadikute walimisel wanameelelised priimeeleliStest igal pool täitsa löödud saanud -ja wõit wiimaStele jäenud. Wanameelelised oliwad küll ksik rattad liikuma  pannud, et priimeelelisi tagasi tõrjuda, aga ei läinud korda. Uueks wälimiSte asjade riigisekretäriks on würst BiSmark graf Hatzseldt'i walitanud, keS enne Konstantinoopolis Saksa saadik oli. Hatzseld'i asemikuks  saab endine Greeka saadik v. Rodowitz ja selle asemele Atenasse v. Brinken. Prantsuse priiriikon EgipwseS oma endise wõimuse küll täitsa JnglaSte heaks kautanud, aga et pahandust ei tõuseks, lubawad Inglased Prantslastele sellkombel kahjutasumist muretseda, et neid Aafrikas, kuS Prantslased oma wõimuse piirefi püüawad laiendata,  milgi kombel tüliks ei taha olla. Prantslased walmistawad praegu ka hoolega talise sõja waSta Lõuna-Tuneesias, kus nad Ali Ben Kalifat, kes oma salkadega sagedaste üle piiri rööwimas olla käinud, täitsa wsita ehk teda kaugemale maa sisse tagasi minema loodawad sundida wõiwat. Inglased on selle üle wäga pahased, et nad. salata ei jaksa, et nende soldatid pärast Bel-el-Kebir'i lahingu lõpetust haawatuid Araablasi olla tapnud. Mäherdune Jngkise walitsuse poliitika Egiptuse kohta edespidi saab olema, sellest ei tea peale walitsuse ka Jnglisemaal keegi hing midagi; seda hoitakse salaja ning ei lausuta kõige küsimiste peale surnud sõnakest. lirimaa aSjad on wanat wiisi kirjud. Hiljuti  peeti Dublenis suur liri-rahwuslik konwerentS ära, milleks umbeS 1500 saadikut oliwad kokku tulnud. Parnell oli konwerentsi juhataja. Ta luges maaliiga kassameistri kirja ette, milles see Pariis'ist teataS, et ta oma ameti mahapaneb. Aastast 1879 saadik olla tema käe läbi 244,820 naela sterlingi lirimaa hädalistele  ja nende aSjade õiendamiseks saadetud. Siis pani Parnell oma rahwuse-programmi ette, mille pea mõtted omawalitsuS ja maaseaduste muutmine on. Itaalias waikiwad kõik poliitika healed hirmsa wee õnnetuse hädakisa kõrwal, mis Ülem-JtaaliaS juba kaua kestab ning wiimaste päewade seeS weel suuremaks  on läinud. Poo ja Etshi jõed on ränga wihmasaju  järele oma kallastelt wälja astunud, tammid ja sillad purustanud ning lõpmata häda ja wiletsust sünnitanud. Peale 45,000 inimest, keS paljast elu jtudnud peaSta, õn ilma peawarjuta lausa lageda taewa all. Wihmsadu kestab weel ikka edasi ja ähwardab  õnnetust weel suuremaks ja hirmsamaks teha. Egiptuses on Arabi pasha protses tähtsam asi, millest kõik kõnelewad. Pea süüd, mis tema peale kaebatakse, on see, et tema Aleksandria linnas, kuna ta Inglaste WaSta rahu täheks walge lipu üleSse tõmbanud, kristlast olla hulga wiisil lasknud tappa ja riisuda. Arabi salgab seda aga ära, ning tänini pole ka weel mitte tunnistused seda wõinud selgeks teha, et see tõsi oleks. Ühe Inglise adwokaadi on Arabi omale kaitsjaks saanud. Kuna mässajaid kinni püütakse ja kohtu ette weetakse, püüawad mõnedgi  suured mehed Egiptuses oma endiste wastalistele oma wiha seega kätte tasuda, et neid wale kombel mässajateks tunnistawad ning kohtute kätte annawad. Õnnetu maa ja weel õnnetum rahwas, kuS niisugune kord walitseb. Omalt maalt. Wiljandift. Wiimasest Lnwimaa sinodist. Minema kord ütlesime Eestimaa sinodist rääkides, et tänawune Lnwimaa sinod meie rahwuslikust küsimusest  mait olles olla mööda läinud, ning seda arwafiwad  ka töised ajalehed; aga asi pole mitte nõnda. Nüüd on miimase Lnwimaa sinodi protokoll „Zeitung für Stadt und Land"i toimetusele kätte saadetud, kes temast tähtsamad kohad awaldab. Sinodi aluStuse üle kirjutab „Z. f. St. u. L." „ Esimees (Kindral superintent K. Girgensohn) alustas  sinodi ühe kõnega, mille sees ta meie maa praegusest  kurwaStawast olekust ja korrast kõneles; iseäraneS  tähendas ta rahwuSliku ajakirjanduse tormijooksmist  kiriku ja kiriku seaduste peale, häbematuid, laimawaid ja walelikuid kaebtusi kirikherrade waSta, põhjuseta nurisemisid kirikherrade walitamiste juures ja kirikuaruannete kaebtust ikka suuremaks minema tooruse ja elu wiiside pahaks minemise üle, millest wiimane ju iseäraneS hirmsalt walge ette tulnud, kui üks mõrtsuka käsi ennast ühe igast ühest auustatud kirikherra  ja truu hingekarjatse waSta üleSse tõstnud, ilma et see tegu igal pool ärateenitud põlastust oleks leidnud. (KuS seda tegu siis heaks kiideti? Sakala Toim.) Kõik need kurwaStatud nähtawused näidata liig selgeSte, kui õõnistawalt ja Srarikkuwalt meie maal walitsew poliiti-sozialik liikumine meie. koguduste peale ka kirikliku asjade kohta olKt mõjunud. Selle kõne sisu kohta ei taha meie midagi juure lisada. Waadaku lugeja ta weel kord järele mõteldes  läbi ning tehku siis ise selle üle otsust, kaS on tõsi, et meie rahwast üritatakse ehk mitte? Töise koosoleku peal tähendas koolinõuunik hra Gulecke, et wiimaste nelja aasta jooksul LiiwimaakoolilaSte  arw ühte lugu alla wähenenud, näituseks olnud minema aaSta üksi koolilaste arw liig? 1000 weiksem, kui aasta enne seda. MõnelVpoolt arwati, et see külgehakawate laste haiguste läbi olla tulnud, mille ohwriks wiimaste aastate sees wäga palju lapsi olla langenud. Wõnnu maakonna sinodi poolt WMi üleüldise sinodile järgmised uõuudmised ette: 1) Kiriku ja kooli seestpidine ilmlahutuS saagu ka seminaride õpeplaanideS enam tähele pantud, kui tänine. 2) Seminari kaswandikudele, kui ka neile koolmeistri  ameti kandidatidele, kes ilma seminaris käimata  endid koolmeistri ameti peale walmiStawad, saagu kohuseks tehtud, et nad peale eksami tegemist ühe praktikaliku õpi-aaSta ühe tubli koolmeistri juures kohaliku kirikherra ülewaatamise all ära peaksiwad;  alles pärast selle lõpetust saagu neile selle kohalise tunnistuse põhjusel tunnistus antud, et nad ametisse wõib seadida. D 3) Iga koolmeistri käest saagu tema ametisse seadmise juures kirjalik kohustus nõutud: a. et tema oma ametid kõige hoole ja truusega pidada ja oma ilmliku ja waimuliku ülemate waSta kõigis aSjuS kohuslikku sõnakuulmist nõnda kui ka kõik kohuslikku auuStust ja auupakkumist (alandust) ülesse näidata tahab; d. et tema usuõpetuses puhtast Lutheri õpetusest, kuda seda Lutheri weikese katekismuse seest leida, mitte kõrwale ei läha ka oma muu õpetuses kõik kõrwale jätta tahab, mis Lutheri kiriku usuga kokku ei sünni; e. et tema puhta eluga oma lastele ja terwele kogudusele head eesmärki annaks ilma kooliwalitsuse teadmata ja luata mingist asjast osa wõtta ei taha, mis tema ameti piirest wäljaS on. 4) On tungiwalt soowimise wäärt, et Walga külakoolmeistrite seminari kaswandikud seminari ruumides,  ja mitte nagu tänini, wälja pool seminari korteris  ei oleksiwad." Need nõudmised anti maakondade finodidele nõuupidamiseks ja läbirääkimiseks. Eelnimetatud nõuudmiste peale mõteldes, mis nõuupidamiseks waSta wõeti, ou meil täitsa aru saamata, kuda sinod Walga prauSti Kupffer'i ettepaneku,  „et kihelkonna koolid saaksiwad ära kautatud ja nende asemele leerilaste koolid (kiriku koolid) asutatud,"  ühel healel tagasi wõiS lükata. Kirikherra Döbneri ettepanek ja nõuudmine, et kihelkonna koolide õpeplaan saaks alandatud ja sinna lapsi ilma külakooli eksamita waSta wõetud, leiti juba kenam olewat, sest see anti maakondade finodidele läbi rääkimiseks kätte. Eel tähendatud mõtte kõrwal awaldaS kirikherra Döbner ka weel ühe töise, see on, et päris kihelkonna koolid kõrgemate koolide ette walmistamise koolidest lahutatud saaksiwad ja ettewalmiStamife  koolide asutamine kihelkonna koolmeistrite  era-asjaks jäeks. (Aga kihelkonna koolide õpeplaan  ei peaks sellepärast mitte alandatud, waid mõnegi asja poolest ülendatud ja täiendatud saama Toimetus). Wõru maakonna sinodi osalistel oli asja olnud ühte kindlat seaduse plaani kokku seadida selle üle, missuguste surnute mälestuseks ja nende surma teada andmiseks kogudusele, kiriku kellasi tohib helistada ehk mitte. Selle seaduse punktid jätame see kord awaldamata, waid tähendame nõnda palju, et meie nende seast mitte ühte kohta ei jaksa leida, mille järele õndsa Jakobsoni mälestuseks kirikukellade helistamist  oleks wõinud ärakeelda. Peale selle pani Wõrumaakonna sinod järelseiswa  nõuudmise ette: „Kirikuhooned, nagu: Kirik, kihelkonna koolimaja, leerilaste maja j. n. e. ei tohi millegi muu otstarbeks pruugitud saada, kui üksnes niisuguste asjade tarwis, mis otse ainu üksi kiriku ja kohaliku koguduse Vaimuliku  ja waimliku elu edenemisele kasuks Wlewad, ehk aga konsistoriumi poolt kästud korjanduste tarwis (raha korjamise tarwis)." See näitab meile jällegi selgeSte, et mejl truud ja uStawad hinge karjatsed on, keS meie Lutheri kirikut kaitsta, meie koolisid edendata ning meie rah- äritamiSLe ja ässitajate eest hoida püüawad. Niisugused nõuupidamised näitawad meile selgeSte,  kui wäga hoolega meie waimulikud mehed omalt poolt selle eest muretsewad, et meile ka peagi see aeg saaks kätte jõudma, kuS meil nõndasama nagu Soomes õpetajad rahwaga ühel meelel ja ilma nurina ning tülita käsi käes saamad käima. „Rigasche Zeitung" teatab, et ülemal paigal nõuu peetawat, kõik EeSti ajalehed ja kirjad Riia zensuri alla panna. Riia EeSti jauSkonna zensor on herra von Amende. „ EeSti Postimees" kirjutab „Heimath'i" järele: „Keiserlikkude Majesteetide kroonimiseks  pidi armastatud walitseja-paarile ka EeStirahwa poolest rahwuSlist kingitust tehtama. Ei olnud kerge andi määrata, sest neidsamu andisid anda, mis teisedgi  annawad ei arwatud hääks ja taheti midagi iseäralist leida, mis aga siiski üleüldse loomuga oleks. Kõige parem nõuu leiti selleläbi, et meie kõigiti auuStatud  suguwend proseSsor Köler PeeterburgiS walmis oli ühte suurt tähenduselist pilti walmistama, mis piibli sõnu: „Antke keisrile, mis keisri päralt ja Jumalale, mis Jumala päralt on" kujustab. Loomuse  and, mis prof. Köler'il on, kes oma terwe kmstniku-wõimu sesse töösse tahab 4arwitada, saab selle maali üheks tähtsamaks kroonimise kingiks tegema, nii et, nagu kindlaSte loodame, ka mitte üsna alleShoidjad  Baltlasedgi wist rõõmuga seda meie kodumaa poja tööd saamad silmitsema. Maali raam saab ka ühe EeSti kunstniku Löö olema ja nimelt tuttawa kujuraiuja Adamson'i tehtud. Materjal on mustast puust ja raam on üksi ammu enam kui 1000 rubla wäärt. Nõnda wõib Eesti rahwaS uhkusega oma sügama truuduse ja armastuse märki pühalikuks tunniks  Keiserlikude Majesteetide kätte anda ja ükSneS soowida, et ka teised meie maa elanikud nii wäärtse ja sügama tähenduselise auuanniga endid üles näitaksiwad." Meie omalt poolt n kahtle mitte, et see sõnum meie lugejate seaS rõõmu saab tegema ja et professori  herra Köler selleläbi EeStirahwa poolt tänu ära teenib. ' . Viljandimaalt. Tarwastust. Kahetsemise wäüriiisi wlekahju sõnumid on meil siit teadustada, mis 1 ja 6. s. k. päewadel siin arwata kurje kätte läbi juhtunud. Esimene tulekahju oli TarwaStu mõisa päris herra nurmel, kus paar õlekuhja, wäärt 600 rbl. arwatud, ära põles. Selle kahju pärast on siin kodusel  rahwal paha meel. RahwaS on selle juhtunud kahju üle nõnda liigutatud, et walla peremehed priitahtlikult  pärisherrale õlgi kahjutasumiseks kokku wiiwad.  Töine sarnane tulekahju oli siin Annihansu talupoegadel, kus kaks heinakuhja ka ära põlesiwad ja seega neile nende jõuu seisukohast suurt kahju sünnitastwad. 2. '— Tarwastust kirjutatakse meile: „Pühapäew 3. Oktobril oliwad kaks tütarlast nurmel sigu ja lambaid hoidmas, kellest noorem 10 ja wanem 13 künni 14 aastat mana oli. St ilm wilu oli, teinud karjalapsed kokku korjatud raagudest tule üles, mille juures nad endid soojendanud. Sääl juhtunud aga nooremal õnnetus; tuli hakanud tema riide hilbukeSLest  kinni, nii et nad põlema läinud. Ilma et töine appi oleks läinud, jooksnud õnnetu tütarlaps weel tükk maad põlema riietega edasi ja langenud siis surnult maha! Õnnetus arwatakse töise üleannetuma  ameti „sõtsi" läbi tulnud olewat. Asi on kohtu üle kuulamise alla antud. Wanemad leinawad südame waluga oma armast last taga, et ta niisuguse hirmsa surma ohwriks on langenud. -^-li—" Pihtwast. Kuda „GoloS" teatab, olnud Oktobril Pihkwas oberst leutnanti baron Ludwig Wrangell'i protsess sõjakohtu ees õicndata. Baron Wrangell'i peale oli kaebatud, et tema kui Ostrowa kreisi sõjamäe walitsuse esimees ja seega ühtlasi kui nekruti waStawõtmife komisjoni liige kahe talupoja käest 1400 rubla wasta olla wõtnud ning selle eest nimetatud talunikude kahte poega Väeteenistusest tõutanud  peaSta. Kohtu ülekuulamisel tuli wälja, et baron Wrangel tõeSte maksu oli wastu wõtnud. Kohus tunnistas kaebtusealuse süüdlaseks, ning mõistis ta kõigist iseäralikkudest õigustest lahti ning ärasaatmisele Siberisse Tobolski kubermangu. Baron Wrangel on Liiwimaalt pärilt ja praegu 61 aastat wana; tema on Krimmi sõjas käinud ja kandis selle sõja mälestuse auuraha, mis 1853—1856 wältaS. „Zeitung für Stadt und Land" nimetab seda lugu oma kohta „üliwäga Valusaks ja kurwaStawakS alt-