kuninga Miloni sulaseks heitnud ja kuninganna  käest poja ära rööwinud. Nagu aga kindlalt poolt kuuldub, on kuninganna tõesti liig jonnikas olnud: kuningas oli ju esiteks  soowinud, poega tema juurde jätta, kuid selle tingimisega et ta Serbiasse ei tuleks, oli ka meel temale kõrget ülespidamise  kulu lubanud. Aga kuninganna ei tahtnud leppida ja uüüd peab kõigest isma jääma. Lahutus ei taha aga ka libedasti minna, nagu kuulda, olewatSerbia  sinod otsustanud, et kiriku seadused seda  kudagi ei lubada. Vulgaria walitsus otsib nõuu, kuda rööwlite käest lepituse teel rahaga rööwitud  teekäijad wälja lunastada saaks, sõjamäega  Pääle käia ei tohi, sest siis oleks reisijatel surm oodata. Küll wilets lugul Ministeriumis oli jälle pahandust, Ratshewitsh pani anieti maha jä jä! alles Stambulowi suurte pakmete- pääle tagasi. Koburi prints tahtis oma ema, kes jälle Bulgarinst ära tulla tahab, saatma tulla, aga Stambulow ci luba seda muidu, kui prints pidada enne omale asewalitsuse annetama.  Kardab ehk tema „plehku panemist." Afrika lõuuarannas Kap maal, on temandikaewandustes raske õnnetus sündinud. Tööliste lampidest oli tuli puuehituste külge  hakkanud, mis kaewandusc suus seisiwad, kohe mattis suits kõik wäljakäigud kinni ja lämbutas lambi tuled, nii et töölised naljalt wälja ei pääsenud. Pääle 200 töölist on puudu jäänud, nende seas 25 Europlast, kuna 500 wecl waewalt, osast wigastatud, päästa saadi. Kahju'aimatakse 20,000 naela sterlingi pääle (200,000 rubla.) „Kui ka Elli Pärast, siisgi arwan ma, et Teil selle üle midagi waja mõtelda ega ütelda-ei ole! Minul on selle neiu üle niisama weidi õigust kui Teil!" „Soo, Ja, ja, ma tunnen juba niisugusid õigusi! Teie mängite siin ühe õrna neiu elu õnnega üsna tuimalt ja külmawereliselt,  Seesugusid lugusid on juba ennegi ette tulnud, et mõne „baroni" wõi „voni" läbi õrn ja süüta neiu igawcsti õnnetuks saab tehtud" rääkis wõõras mõrudalt, „Aga mu härra, mis ütlete Teie minust?  Teie peate oma mõtlemata sõnade üle seletust tegema, kui Teil wähegi «ilutundmust  on!" „Ja Teie arwate ka weel enestel seesuguste mõtete juures auutundmust olewat?"  „Mu herra!" karjus baron „Teie peate oma sõnade eest wastutama I Teie puudute minu auu külge, see ei wõi Teile tasumata jääda!" „No seda oleks weel tarwis; Teie arwate  wist, et mina Teiega kaksikwõitluftte tulen. Siis ma Peaks ju lausa mõrtsukaks hakkama. Teile oleks peenikesi witsu tarwis,  baroni härra, need awitaks kõige Paremine."  Baron oli nii wihane, et ta mitte rääkida ei saauud. „Pange tähele, baroni härra, Wana weski õit ei saa keegi kergelt õnnetuks teha, temal on kaitsja, kes kätte tasub!" Wõõras rääkis seda kindlalt ja terawalt. Ta tahtis nüüd edasi minna, baron seisis talle aga ette ja- küsis trotslikult : „Kes Teie olete? Mina ei lase Teid mitte paigastgi  liikuda!" „Teie ei lase mind paigastgi liikuda?" kordas wõõras terawalt. „Mina jahi" „Noh näis!" lausus wõõras pilkawalt  ja lükkas baroni kergelt nagu poisikese kõrwale, nõnda et see üle põõsa selili kuk- kus; ise sammus ta rahulikult kitsa tammi Pääle. Baron ajas ennast pikamisti ülesse, tundis kõik liikmed terwed olewat, ja hakkas  siis oma weidra kukkumise üle südamelikult  naerma. Wõõras oli juba keset tammi, ta waatas tagasi, jalg libises, üks wee plahwatus ja ta oli kadunud. Baron ruttas kaldale. Tükk maad all pool tammi tuli wõõras weest nähtawale; ta näis uimane  olewat, wesi ajas teda mängides alla poole. BaroN jooksis kaldal edasi, tahtis wist wõõrale appi minna ja jõkke hüpata, wõõras ütles aga korraga, wist.tema mõtteid  mõistes: „Kas Teie hästi ujuda mõistate,  et siin kohal jõkke tahate hüpata?" „Ma ma tahtsin Teile appi minna" wastas baron kohmetult. „Tänan, see kord ei ole Teie abi tarwis  I" Ta ujus kaldale ja sammus Wana weski Poole. Baron läks kodu poole ja oli sügawates  mõtetes. „Teile oleks Peenikesi witsiu)  tarwis!" see ütelus seisis baronil kmHe"enam meeles, ja ajas takle were palgetesse.  Kes oli see mees? Mis õigus oli tal nii rääkida? Tal wõis karu jöuud olla, millest ta kaks proowi oli näidanud.  Seesugusega ei wõinud keegi naljatada.  „Just jonni -Pärast lähen ma siisgi homme jällegi Wana weskisse! näis mis sest asjast siis õieti wälja tuleb; wõib weel pagana kena lugu saada" mõtles baron  „Lähme täna ratsa sõitma" ütles baron Pääle lõuna tusaselt Winterile. „Ma ei mõista hästi sõita"  wastas  Wintcr. „Noh, ega me' siis kõwasti ei sõida, ja Walistal tegid sa ju proowi." „Et lähme siis minugi Pärast, aga toimeta et ma wagase hobuse saan." Natukese aja pärast ratsutasiwad nad puiestikust läbi, kust tasane tee läbi metsa Lcitsi mõisa poole läks, „Miuu tubaka tagawara on lõpul" ütles baron „sõidame kõrtsi juurde, ehk on säält saada," „Kas kõrts kaugel on?" küsis Winter, „Neli wersta!" „See on liig; sõida üksi, nia lasen nii kaua hobusel metsa all tasakesti käia," „Ma olen poole tunni pärast tagasi" ütles baron ja kihutas minema. Kabja plagin kajas metsast wastu, baron sõitis kui kasakas, Winter wahtis talle natukese aega järele;  ta hobune tikkus Mägise teisclvsiärele; sellepärast pöõris ta ümber ja sõitis Koitla poole tagasi, Hobune raputas ennast ja tahtis rutemalt zooksta, Winteril sai teda pidada. Mõisa oli juba üsna ligidal, Winter ei tahtnud enne baronit kodu minna  ja pööris jälle hobuse tagasi; tuule keerustik kihutas tolmu teelt ülesse, sõitjale wastu silmi, ta pööris teelt puiestikku ja laskis hobusel rohu päät tasakesti edasi minna, „Sõitke ometi rutemine, härra rüütel hüüdis korraga Hulda heledasti ja HMpas  äkitselt ühe põõsa marjult wälja, Hobune kes mitmedpidise Pööramise üle peruks oli läinud noorskas, jäi järsku seisma ja wahtis pääd Püsti ajades preili poole, Läbi põõsa wilkus Anna walge kleit, Hulda lehmitas walget rätikut, hobune kargas järsku põiki edasi, lõi tagumised lad ülesse; Winter waarus sadulas ja kukkus  ühe puu juurte pääle maha, mis sambla  seest kähmas wälja olimad kaswanud, „Nii, nii kunstratsanik I" kuulis ta kukkudes Hulda pilkawat hüüet ja selle pääle heledat naeru. Siis läks kõik ta silmade ees kollaseks, puud tantsisiwad ümber ringi, kõrwad wuhiscsiwad ja enam ei tunnud ega näinud ta midagi. Minut wõi Paar läks mööda, enne kui Winter jälle omad meeled tundis tegewad ilewat. Esiti oli >Wu oleks niit» tuhat kellakest ta körwade ligidal heledalt tilisenud,  kellade kõlin läks Xlkka wägewamaks, wiimati helises päris tugew kiriku kella hääl „jõuu jöuu põmm" pikas löögis. Siis jäi kõlin järsku mait ja suur sahin ja kahin, nagu oleks mitu sada saadu heinu mööda weetud tungis Winter!  kõrwu. Munaks Huldale oliwad need mõned minutid aastate püüsed tegi Winter silmad lahti. Jahe tuule õhk Puhus ta uäu pääle. ja mets sahises salalikult  preilid seisiwad wahelite pantud kätega tema kõrwal. Hulda nägu oli jälle „ime tõsine" - kuna Anna õrn walge nägu kaastundmust awaldas ja ta sinised silmad oliwad niisked. „Kas Teie wiga olete iscmud, härra Winter?" küsis ta pehntclt, wärisewa häälega. „Ei, mu kallis pre.li!" -- waStas Winter lllesse tõustes kuiwalt, aga ta olek awaldas, et ta maletas. Ta tundis pahema  külje sees torkawat walu, pää oli uimane,  kõik wirwendas silmade ees; ta toetas  ennast puu, najale. Pahem käsi rippus lödwalt kõrwal. . . „Tcie olete wiga saanud!" ütles Hulda kahetsedes, ta hääl wärises. „Mine Anna ruttu kodu, lase kutsar Alardil  hobune minu weikese wankri ette raksutada,  ja käsi tal ruttu siia sõita." „Ma tänan kõige õiglasemalt, armuline preili! Seda ci saa tarwis olema!" ütles Winter kibeda mõrudusega. Hulda punastas, nii selgelt ei olnud ta weel millalgi  Winteri „pilkawaid kombeid" mõistnud,  kui praegu. Siisgi ütles ta Annale käskiwalt- „Sa lähed!" Ja Anna läks ruttu. Winter ootis Hulda poolt jälle „pilkamist"  ja sammus pikamesti mõisa poole, Hulda käis waikides ta kõrwal, punastas ja kahwatas, mida aga Winter tähele ei pannud. Eesti maalt. Põltsamaalt, Pllhapäew M juulil õh- siwav tuletõrjujad Kolga õpetaja R. E. Rathlefi maja kaudu ,a jalgsillast üle apteegi ette tagasi, kus lipp jälle paigale panti ja tuletõrjujad ise Soome maalt. Kekstngist. Kopenhageni wäljanäitusel  on Soomlased piimatalituses enam auuhindasid ja Palkasid saanud, kui teised näitusele pancjad selles samas jaostikus. - Neiu Alma Fohström, kes wahe ajal kodumaal oli, on jälle Berlini reisinud, kus ta kuni augusti kuuni saab wiibima. Säält lähab ta siis Amerikasse Neu-Jorki linna. Läti maalt. Wiiast. Politsei on uuesti sunniteel linnawalitsuse käest 1800 rubla tulekaitse „Rishskij Westnik" arwab, ei linna wolikogudel ja seisuste! sugugi õigus ei olewat, —siiamaale -mitmetele, kookidele nutud  abiraha sellepärast ära wõtta, et need walitsuse nõudmisel Wene koolideks muudetakse. Wene maalt 'Peterburist, Saksa keisri wast  u w õ t m i n e Kroonlinna sadamas, Peter- j hofis ja Peterburis on, nagu lugejad ju j telegrammidest leidnud, nii tore ja maimus- ! taw olnud, et raske seda kirjeldada, Kroo- nitud pääde külaskäik on ju ikka aruldane, . aga wäljamaa päälinnades juhtub seda palju  tihedamine, kuna Peterburi põhjapoolne i kare ja niiske kliima siia palju wõeraid ! reisijaid ei meelita, muidugi ka kroonikand- jäid mitte. Seda suurem on rõõm ja waimusrus,  kui ometi mõni kõrge wõõras ilmub, Wäga palju umruefr-oliwad ju Kroonlinna läinud,, et walitsejate teretusel juures olla. Kroonlinna sadam oli suuremaid ja wähemaid  sõiduriistu tungil täis, kõikidel uudishimulised  waatajad pääl. Kui Saksa laewastik  nähtawale ilmus, kõlas mitmeluhande  hääleline röõmuhöiskamine, rätikuid lehwitadi  ja muusik mängis Saksa riigilaulu. Saksa laewad terwitasiwad suurtüki lasknli- s sega, mille suits tükiks ajaks kõik laewastikku  kinni mattis, Wene laewamehed sei- , siwad laewadel walges riides ja wastasiwad sõjalikul wiisil Saksa keisri tcrwitust, Laewad oliwad rohkes lipu ehteS, päämastil  seisis Saksa lipp, kuna Saksa laewad Wene lippu üles tõmbasiwad, Kindlusest ja lacwade Päält wastati ka terwituseks suurtüki laskmisega, mille Päälc Saksa kcisrilaew Wene kcisrilaewa körwale ankrusse  heitis ja säält läks siis keiser Wilhelm  Wene kiirlaewa „Alcksandria" Pääle, millega Wene Keiserlik Majesteet temale wastu oli läinud, Wolitsejate teretus oli wäga südamelik. Siis sõitis laew kohe Peterhofi poole, kuna mitmed teised laewad teda saatsiwad, Peterhofi linnake oli täitsa  lipuehtede alla kaetud, rannas ootas arutu rahwahulk, enamasti kõrgemast seisusest,  uhketes riietes. Palee ees seisiwad ihukaitscwäc kasakad purpuririietes, üks osa grenaderisid oli ratsa auuwahiks seatud, lippusid hoides, muusiku koor oli nende kõrwas.  Maale tuleku platsil ootasiwad wõõraid keiserinna Majesteet oma noorema lastega, troonipärija oli keisriga ühes. Pääle selle vliwad weel mitmed snnrwürstid siial ootamas, niisama niuud kõrgemad ametnikud  ja wäljamaade saadikud, Laewa tulekul  lasti sadamast 21 suurtüki pauku ja mängiti Saksa riigilaulu. Maale tulnud, sõitsiwad Saksa ja Wene keisrid ühes tõllas,  teises sõitsiwad suurwürst troonipärija ühes prints Heinrichiga, kolmandas suurwürst  Wladimir ühes gras Herbert Bismargiga.  Selle järele tuliwad teised tõllad keiserliku perekonnaga ja kaaskonnaga. Palee ees wõcti Saksa keisrit auuwahtide poolt sõjalikul kombel wastu, mille pääle ta sõbralikul, lahkel wiisil ja puhtas Wene keeles tänas, mis palju rõõmu sünnitas. Õhtul oli pades pidulik söögi laud kaetud, keiserliku perekonnale walges saalis, kaaskonnale aga kaupmeeste saalis ja nimelt  inimesele, söögiajal mängis keiserlik õue muusika koor, terwisejoõmist aga ei tulnud sääl ette. Pärast jõiwadMajesteetid  oina kõrge wõõra seltsis balkoni pääl kohwi, mispääle keiserinna Majesteet keisri Wilhelmi ja suurwürst Wladimiri kaasas lossi aeda jalutusele sõitsiwad kus neid otsatu rahwahulk ootas, „Nowosti ütleb kuulnud olcwat, et cdespidi need, kes ülikooli astuda soowiwad,  endid mitte enam ülikooli walitsuse juures ei pea teatama, nagu seier -le, waid selle gllmnasiumi wõi muu õpeo use direktori juures, kus nad oma wumse lõpu eksami tegiwad. Nii tahetawat selle eest hoida, et mõni üliõpilane ennast ühtlasi mitmesse ülikooli üles ei anna, mis tihti olewat sündinud. Aastal 1887 on Peterburi rahategemise  h o o n e s ühte kokku 28,105), 544 ruba wäärtuses raha walmistatud,«uimelt  260,55,035 rubla kuldraha, 2,010,500 rubla hõberaha, ja 100,000 rubla ivaskraha, See on 7,249,505 rubla enam, kui aastal  1886. Mitmelt poolt Wene maalt on Saksa riigi alamate poolt saatkonnad Peterburi saadetud, keisrit Wilhelmi teretaina  ja temale õnnesoowi awaldama. Nii on Moskwasi, ka Riiast ja Tallinnast saatkonnad  teele läinud. Et aga Saksa keisri Wene maal wiibimine liig mähe aega kestab, siis on wäga teadmata, kas ta üleüldse  aega saab, kedagit wastu wõtta. 'Sisemise ministri abi Plehwe juhatusel  oli üks komisjon ja mõnda aega nõuu pidamas, kuda Wene maa põlluasjandust  parandada ja korraldada, nimelt ka wiljakauplust tõsta. Wiimati olnud saäl ka tulekahjutaspmise asi kõne all, kuda seda õigel wiisil toime seadida, sest aktsia-seltsides  tulla tihti korratust ette ja kogukondade oma waheline tasumine ei sündida ka soowitawalt.  Selle kohta saada weel maakonna  nöuukogudega läbirääkimisi ette wõetud  ja siis sügisesel komissioni koosolekul otsus tehtud. - Sisemise ministeriumi teate järele asuwat iga aaSta umbes 4 0,000 inimest riigi sisemistest kubermangudest Siberisse elama. u h t uut seltsi on nõuu asutada, kelle liikmed Priitahtlikult oma kohuseks wvtaivad,- hastpem aja d e s ja laatsareüides-hsngctele,  nimelt lastele käsulistest ja õpetlikkudest  raamatudest ette lugeda, ei nii haigeid igawuse eest hoida ja nendele hääd juhatust anda. Liikmeteks on ennast ju palju ülcsse annud, enamasti "emad, kes oina lastest kudagi  ilma jäänud ja üleüldse üksikult seisivad  inimesed. Saksa keisri külaskäigust kõnelewad ja kirjutawad nüüd kõik suud ja suled. See ei ole ka ime, sest nüsu- 78 Postimees.