Saarlane Üleüldine politika ajaleht maa- ja linnarahwale. toiinetus ja iväljaandinine, Kuresaares, kaubaulitsas -X» 10. „Saarlane" maksab i Saaremaal aastas I rbl. Tv kop., postiga saadetud T rbl. Saaremal pooles aastas 1 rbl. kop., postiga saadetud 1 rbl. 2T kop. l Tuleb wälja iga pühapäewal. Kuulutuse rea ehk selle ruum mak<  sab 2 kop. U 23. Pühapääw 3. Juunil 1884. I. aastakäik Wanaaegsed teadused Eestimaalt. i. arwatakse nende keele murdcst,  et nemad Soomlaste sugust on. Millal see rahwas Eestimaale elama asunud,  ei tea üksgi kirjamees selgeste ütelda; arwatakse, et ta juba enam kui tuhande aasta eest siin on olnud. Sest täätakse aga ütelda, et Eestirahwas Soome esirahwast  on wälja rännanud lahkudes lääne poole ning asunud Baltia mereranda elama. Siin jagunes tema aega mööda kolmeks isesuguharuks: lõunapooldseid kutsuti  Kuurlaseks, waheseid Liiwlasteks ja põhjapoolseid hüiti Eestlasteks. Seesama rahwas on enne wanal aeal niisammasuguse pilkase pimeduses elanud kui nüüd paganad, kes weel tänapääwani wööral maal selles pimeduses elawad. Ei tüadnud nemad siin elamast Jumalast, maid tcenisiwad ja kummardasiwad ebaju- malaid, selle jõleda wiisi järele, keda nemad  oma wanemate kaest oliwad õppinud. Oma kõige ülemaks jumalaks nimetasiwad nad Taarat. See oli Jumalate ja inimeste  isa, selle käest käidi abi ja armu otsimas. Temale pühitsedi pühasi pühades  hiites ja ohwerdadi ka mangi wöetud inimesi ja omast räige paremast põllu saagist  wiiti temale andeid. Nende usu järele oliwad kõik asjad ja kohad jumaliku  maimuga täidetud. Nemad ohwerdasiwad  meel tule ja mette emadale, hoone hoidjatele ja mija warjajatele, ja nimetasiwad  neid mee- ja maja- haljaks. Nende seas oliwad ka lausujad ja soola puhujad. Pääle selle teati metsa- ja weejumalatest, hallijatest, näkkidest, murueidest ning nende tütardest paljugi rääkida. Kardeti tontigi ning muid kurje waimusi, kelle wasta „targad"  abi tõutasiwäd. Ka usuti elu pärast  surma ning arwati head taewa ja höölaid  põrgu minewad. Surnukehad põletadi sõeariistade ja töönõuudega ära, tuhk korjati  sawikruusidesse ning maeti kalmu. Lahkunute  mälestuseks peeti talwisel pööri päämadel  hingedepüha. Nemad olid küll paganad, aga wabat rahwas, kes ise omad peremehed ja walitsejat  oliwad. Ihuliku elu poolest pole nemad  mitte hoopis harimata olnud, nenda kui muist pagana rahwast majal praegu on. Nii palju nääme ometi, et meie esiwanemad  ihu poolest ärksad ning jõudsad edenemises, südid ja wahwad auusameelelised  ning isamaa armastajad, rahulise wööra wasta, lahked ja helded waenulisele, tigedad ning armutud on olnud; ning et laul rõõmus ja kurbtuses nende meelt jahutanud,  tunnistas tänini ulatanud luuletuste  hulk. Koos elasiwad Eestlased külades, osalt üksikutes taludes; linnast tarwitadi ainult maa kaitsmiseks. Jututuba. Armastage oma wihamehi. Jutustus Saksa keelest ümber pannud 0. .7. T. (Järg.) Augustin ei hakanud küll töistega ühes seltsis kisa tegema, aga siiski oli tema rõõm kõige suurem. Sest temal oli õnneks läinud  üht tormilist, kiuslikku südant armastuse  läbi pehmeks teha ja üht kanget waenlast  truuks ja ustawaks sõbraks ümber muuta. Rüüd mõis ta ommetegi selle paale mõtelda oma armast ema ja kallid õedesi kaugelt maalt enese juure tuua. sest kõik ha pardu sed oliwad eest ära. Ja seda kõik oli tema oma heljumata, tõsise kristliku armastuse lühi kätte saanud. Kui Augusti» meel oma rõömumötteid südames liigutas, astus Natti tema juure ja hakkas kaela ümber kinni. „ Tõeste," ütles tema, „sa oled imet teinud. Mis ma mitte wõimalikuks ei armunud."  „Mitte inina," wastas Augustin ja waatas  üles Laewa poole, „waid see, kelle mägi suur s» nõtrade sees ja kelle tõotuse järele armastus peab ära wöitma, wiha, kadedust, Ärtust, uhkust ja kõik, mis mitte sellest ei t»k, kes see igawene armastus on." „Küll räägid sa tõtt," wastas Natti liigutatud,  „sest armastuse jõud on ka mind uskuma pannud tema suurt wõimust, ja see ei ole mitte wähem ime, kui Wenonda ära lepitamine ja alandlik meel." Sest et aeg meel hiljaks es ole läinud, mõttis Augustin nõuuks sellsamal pääwal Telawaarlaste juure tagasi minna. Pekoodlased  ei tahtnud teda küll mitte hää meelega minna lasta, aga kui ta nendele ära seletas, et ta Wenonda kurwa isa ja oma armsa ema pärast mitte kauemine ei tohtinud aega wiita, siis ei keelanud nemad  teda mitte enam, maid saatsiwad teda oma piirist üle. Jumalaga jätmise juures  kinnitasiwad nemad meel mitu korda, et nende sõbrus elu otsani saaks kestma. Ämariku ajal jõudsiwad Augustin, Wenonda  ja Natti Telawaarlaste külasse. Suur oli isa rõõm, kui ta oma poega elawalt  nägi, keda ta ju surnud armas olewat.  Suur oli meeste ja naeste rõõmutuju,  kui n'ad oma kõige tublimat sõameest  ja oma kõige osawamat kütti surma suust nägiwad tagasi tulewat. Wenonda rääkis nendele nüüd, kes teda piina-poStist  oli peästnud. Kui Indiaanlaste armastus  ja auustus Augustini wasta weel oleks wöinud suuremaks kaswada, siis oleks see nüüd kõige ülema järje pääle tõusnud. Sest et tema aga enne juba kõikide südamed  enese poole oli tõmmanud, siis sai- wad nüüd selle wiimase hääteu läbi manad  armastuse ja sõbruse sidemed tema ja Telawaarlaste wahel nii kõwaste kinni seutud,  et ükski asi maa pääl neid ei oleks jõudnud lahti päästa. Et ka wäikese pääliku tütrekese Wilitta süda nende sõnumite üle wäga rõõmsaks sai, wõime meie iseenesest ära mõista. Nüüd ei prukinud ta oma armsa sõbra elu eest enam karta ega märiseda. Üheksas päätükk. Lõpetus. Sest et Augustini! siin enam ühtegi waenlast karta ei olnud, mõis ta nüüd üsna julgeste omakstele järele minna. Aga enne pidi ta neile ka pääwarju asutama, kuhu ta neid elama pani. See töö wõeti nüüd esiteks ette. Natti aga tundis küll, missugune palaw igatsus Augustini südames  omakste järele oli ja sellepärast ütles  tema ühel pääwal: „Sinul ei ole ommetegi siin rahu ega püsimust, rutta oma ema ja sõsarate juure tagasi. Mina tõatan sulle, et sinu asjad senikaua niisama  häästi toimetan kui sa ise. Jäta kõik minu hooleks. Mina ehitan maja, harin põllu, külman wiljascemne maha ja ühe sõnaga ütelda, tahan kõik teha, mis iganes tarmis on, nõnda et sa tagasi tulles  täieliku majaseisuse eest leiad. Mine, mine, sõber! Töisel pool merd, kus ellad