pidi päre-st kiUl imeks pannes nägema mis, ! sugune odra Mult ära leigati. Pajumöisa j walla mebed ütlewad et nemad maga pistist, : neid aastaid mõtlewad, millal nii bää odra saak on olnud, kui tanamu sume olnud on. Ja see kaik on lalise külmumise läbi tnl- ! nud, kuna need kes mara knlwasimad wäga mäest saaki oma tööst pidiwad saama. Selle päärast oleks wäga soowida, et rähmas  enam nii sugust osawaid põllu mehi tähele paneks, nii kui Pajomöisa rendi herra on, kes mõistusega põldu hariwad, mitte nisc päisa masina miisil esiwanemate moel. Kui kewadel ilmad esi otsas küll soojad, ometi on maa põhi ikka meel külm, kes siis ostmiste soojade ilinadega külmab tuleb selle järele jälle pitkaline milu ja tuim aeg, nagu see Saaremaal cnamiste iga tema de on, noh siis ei paranda parast wihm ega soe enam mingi sugust. Kui marane küli kewadise wiln ja kui ma läbi kinni jääb, siis ei paranda pärastine wilnn seda mitte enam, kuna hiline küli ikka meel mihmalt abi saab. l Mõned mehed olen kuulnud rääkiwad, et mara külwatud seeme tuumakama wilja annab, kuna hilja külmutud seeme maga paksu keega wilja kavwatab. Kas see tõsi on, seda ei tea mina, möib aga palju niisuguste  meeste wabandamise jutt olla, kes l man ase wiisist ei raatsi lahkuda. Olgu ! kuidas tahab, aga tänawu sume oli hiline l küli parevl. Rukki seeme kulumil kihelkonnal cnamisti 8. künni Leikuse kuu paama wahel, aga põllu nfs on oma lcikust mitmes kohas nõnda pidanud, et nii mõnes kohas muud pole näha, knd paljas must muld. Mõned on panist uueste külmanud, mõned jälle lülmusimad rukkitüüõe sisse, sest et ei tobtiuud töise korda ussi jnure oma seemet Imita. Äga mcite ülemal nimetatud rendi karra külmas alles I<>. Mi lüli k. p. kuna mara külmatud seeme kuima tannatas, osalt ussist ära söödi ja nüüd wäga tükklikult wälja paistab, sääl kus ta ussist enam armu saanud. Pajumöisa pöllut aga näikse ühe sugune tasane oras wälja paistnuid.  Miks pärast külmas Pajumöisa hcrra jälle nii hilja ? Sellepärast ta ootis wihma,  sest siis kui rahwas külwasiwas oli põllu muld wäga kuiw. Rahwas, kes 3 püäwa enne ja 3 päwa pärast Lauritsa pääwa kõige paremaks küli aeaks pidawad, peaksiwad nüüd küll mõistma saama, et põllumees ci peaks oma tööle mitte kalendrist  parast aega waatma, maid seda enam tuleks, maa ja ilmade olekud tähele panna.  Millal kaub rahwa käest see sõna ära: „Miks adra tagune tarkusega teeb? Aun selle mehele kes oina põllu üle oskab walitseda,  ilma et põld tema üle walitseks.! Õnnetu surm. Jaani kihelkonnas Kareda mõisa piiris on Mihkli pääwa homikul  s. o. üks mees töisest mehest kogemata  ehk hooletuse läbi püssiga maha lastud.  Et rahwa jutud selle üle, kuidas see õnnetus sündinud, meel maga kahtlased on, seega ei ole mull sest asjast sell korral wöimalik rohkem ega selgemini Saarlase lugejatele täädust anda. 11. Meie soowime, et austud sõnumi saatja  sest õnnetumast juhtumisest meile edespidi  laiemalt täüdustaks, et seda meie nuus- tud sebradele wõiksime awnldada selle eesmärgiga,  kui tarwilik see on, niisuguste kardetumate tuleriistadega suure hoole ja ette waatmiscga ümber käia. lstui hammuks see sündis, et Püha kirkkonnas maja püssi lädi põles? Las peab ikka selle tuulest wöötud luuletuse tröõstimisega rahul oldama:  „oli õuuetuseks antud?"! Kaugemalt kodumaalt. Riias saab Me uus Lätikcelene aealcht „Rota" wälja tulema. Tema toimetaja on advokaat  Kalwinsch. UuS leht ilmub kuus ühe korra ja toob ainult jutustusi ja teaduslisi lugcmisctükka.  Riia Õigeusu maimulit seminar ou, nagu Wal. Tead. kuulutab, niisugnscss türwa olekusse sattunud, mis ülemalt wcmnulikult poolt parandust tarwitanud. Sumnari endise rektori asemele on uus walitud. Jaeobftadt. Tähtjas sündmus on see, et nimelt  Müra maal Jakobstadtis kreiskool on Saksa koolist Wene kooliks ümber muudetud ja et niisuguseid  muudetust edespidi meel enam oodata on. olen juba muru korda mandunud, oma maameestele  mirte abi anda, sest seia kohta olen ma ikka rererud laanud, ja ometi lasksin ma ennan liigutada. Rüüd aga ei pea see enam Mudima, cbk muidu tahan ma üks kelm olla:" sdemmmn liekkas nüüd paluma, et ta unel natuke kmaraks ja lubas uuesteweel iMlam.al ruunil kodumaale kirjutada. Äb. ad," birmiras rercmecs pilkades, auna:, nnrn e: raa nii rumal olen ja ennast tcien norra laiend Haa siial tunnete noana neiiga wähc. Teie ci ole mine rarem. kui kõik töised poisikesed, kellel ma lanke sre masin olen läinud. Wui, dädi. cr uks sakslane töise wastu nii ränamara. on. Ma mõiks teile teie pettust karte maksta ja kobe torm lasta pista: ee.-, 'm rnm.e: kae. inda mv sees ci lase teda n.irre reba. Raa nüüd tehke ruttu, cr n' ma mamm nälja saate." ..Jumala rärast, annas härra Tännampnl."  raius merm.ann. „olge mitte nii wal.ü > — ..Malid" korda vcrcmccs. „seda nimekate nalju üks, kui ma teid nii kaua söötnud akna ja teie mind nii dSbcusta münt 'üle eest ncrnud olete? Tõeste, lellel neaks maris lamba kannatus olema, kes n:n meel maiks magun olla: tehke . et te" minemas olete, nn mo tublides sakslase karter kinnitab meri teile rnlka anda, mis nn kann: kamalu nne mälja ieemmck kimalt olme." Meel kord sirutas Memnann raludes kä-d mälen ega noana mllmamriel jäi kiu dl..kr. ea kätnoatus nidmnest läbi leita- Wcl toonil: „Wälja! Silma pilk wälja ja ärge ennast mitte üks kord enam näha laske! Ma kingin teile, mis te' mulle mõlgu olete, sest ükski ei pea mana Schwampfclile järele ütlema, et ta oma maameest on hädast jätnud. Ma olen teid maenitscnud, aga asjata. Te' saate juba mo pääle mõtlema, sest ma ütlen teile: termos Ameerikas  ei leia teie enam niisugust sõbra, kui mina teile olen olnud. Teie olete mulle selle mastu ka listi, maga palju kahju teinud."  „ Laske mind seda ülekohut jälle hüäkZ teha" palus Hermann. „Mirte midagi," kisendas peremees, „ meil ja, nüüd wälja! Saate juba nägema, kui kaugel teie siin meel saate. Ra tahan selle pääle manduda, et ma teid kaeblnse pingi paal jälle nään. Teie passite just Tombs'ile, aga mitte ühe hää ja aun sa Saksa majale. Selle pärast wälja, wälja!" Hermann nägi, et nüüd enam ükski valme ei aitanud, sellepärast hakkas ta oma mütsi otsima. „ Laske oina reisi kotti omale anda," hüüdis Ivana hää südamega Schwampfcl talle järele, „ma ci taba seda mitte tagasi hoida ja teie Vaesusest osa saada, sest ma olen üks haa, 101 l inimene, üks eesel ja seda ma olen, üks mana eesti, kellega  ta oma haa süda teeb, mis tabab. Pisar silmil laks Hermann wälja, sest ta tundis küllalt, kui suurt kahju ta wana Schwampfclile oli teinud, ja et ta ka üht ivaga Nad sõpra oli tauttnud. Ts üüris enesele marsi ühe töise kortli, ja sai omaks suureks hirmuks aru, et Ameerika kortlid sugugi halwad ei ole. lühikese aeaga oli ta reisi paun juba pandiks pandud  ja ära müüdud, ja see pääw ligenes jöudseste, millal ta oma wiimast dollari pidi wälja andma. Kõik tema waew scia maani oli ilma asjata olnud ja nüüd jooksis ta meele ära heitmisega läbi New Jorgi linna uulitsate, sest ta ci täädnud ei nõu ega abi. Praegu pööras ta ümber ühe uulitsa nurga, kui tugawaSte ühe puu jalaga kerjaja wastu tõukas, nõnda, et sellel tegemist oli, ennast oma terme jala pääl ülewel pidada. Uks, kena ja tubli manne sõna ilmus kerjaja keele püült ja praegu tahtis Hermann andeks  paluda, kui ta korraga oma häält muutis: „Hollah, sääl ta o kuitsikas! Nüüd sa enam minu käest ei pääse!" Meie sõber oli kerjajat ära tunnud, kes muud ci olnud, kui see sama ühe jalaga soldat, kes laewa pääl kerjas ja tema kirjatasku ära ,varastanud oli. Ka mana soldat tundis Hermanni: üks silma pilk mahti siwad  nad töine töist, siis Virutas soldat Hermannile ühe tubli käraka ruusikuga wastu rindu, wöttis oma puu jala kaenla ja jooksis oma terme jalgega ruttu edasi. Hermann oli ennast ruttu jälle jalge paale  ajanud ja karjus kurgu põhjast nii kui jõudis: „l!ks waras, maras!" ja ruttas põgenejale järele. Aga ükski uulitsa pääl käijatest ei aitanud warast kinni wötta, nad jäid küll naerdes seisma ja maatsid seda jahti paalt. - (Järg jääb tulema.) Wenemaalt. Pecterburist. Hirmus mõrtsuka töö. Wõru kreisi mees Peeter Pihlakas läks 6. Mail see aasta siit Schlüsscrburi kreisisse. Oma äraminekust  oli ta ainult ühe kaastöölise Wenclasele talitanud.  Sellepärast ei täädnud ka Pihlaka sõbrad Eestlased teda taga otsida, kui ta juba mitmed pääwad kodust just kui maa alla ara kadunud oli. Alles 21. Mail läks M. Läte kadunud meest Schlüsseibnri kreisi otsima, kuhu teda see Venelane  juhatas, kellele Pihlakas enne reisi oina mi-