peale kuultttgHa hqrjund; sellepärast on need sõuad tähtsad.  Kahe MaapZäwasaadiku, von Ludwig ja Venningsen  wahel on waidlemised nn käredaks läinud ja asjalikust teest ksrwale Msend, et Venningsen oma waStast  kuulide peale kutsuS. Ludwig oli ennast efiteks keeruliste  wabanduSte taha peitnud, pärast küll wõitlemist wastawõtta tahtnud, aga siis oli Venningsen tunnistanud, et nüüd asi lõpetud olekS. Awalik hääl seisab Venningsen'!  pool. Keiser on Riigipääwa 15. (3.) Küünlakuu pääwaks kok ukutsund. Austria- U n g r u m a a lt. Wiinis käiwad jutud,  kui saaks Gambetta senna oodatud ja sealiste politikameeste abil Würst Bismarkiga tuttamaks saada katsuda. AuStria talnrahwa teskiS tõusewad lkünnised maa-'ja pHuharimjse-seltsihe nilye all, miS aga üht maimu  riigi-maksude waSta ilmutawad ja sedawiist kardetumad  politikanägu saamad. Riigiwalitsus on nende liikumiste  peale sellega wastand, et mitmed maa- ja põlluharimise  seltsid ärakeelatud saiwad, ehk et plaanitud uutele  seltsidele asutuse-luba ei antud. Pea-Minister Graf Taaffe on äratunnud, et Tshchhilaste rahwuslikud pärimised Sakslaste ja Saksakeele masta liiale lähemad, on selle üle Keisriga rääkind ja ennast ametist lahti palunud,  kui Ministred rohkemalt jäult Tshehhi parteimeestest  peakstmad wõetud saama. Keiser on wastaud, et tema Graf Taaffe peale kindlast usaldaks; kui Tshehhilased  sellega rahul ei oleks, mis nendele nende keele poolest  juba lubatud on, siis saakfiivad edaspidi Ministrid walilud, ilma ühegi rahwasugu peale waatamata, üksi Niigimalttsuse tahtmist mööda. Sakslased on tunnistand, et nemad selle seadmisega rahul oleksiwad. Prantsusmaalt. Kaks parteid tousimad miimaste  aegade sees Prantsusmaal ikka selgemaks. Üks partei, Kamre- ehk Parlamenti Präsidenti Gambetta juhatamise all, awaldas kirjades ja kõnedes himu, enne ehk pärast üht kättetasnmise-söda Saksamaa masta üleskiskuva  ja kui wõimalik, Elfass Lothriugimaad tagasi wõtta.  Teine partei, wäljaSpidiste asjade Ministri Barthelemy.  Saint-Hilaire (Sängt-Jläär) juhatamise all, nõuab lepitust ja rahu. Tüki aega oliwad need parteid üksteise masta aealehtedeS ja kõnedes urisend. Nüüd on Gambetta  üht oma parteimeestest Prouffi (Pruust) Parlamentis ettesaatnud, et tema Barthelemy Saint- Hilaire käest mitmesugust selgitust, tema mäljaspidise põli  tika üle pärikS, ja sedawiist ehk mastast suuniks, omast ametist tagasi astuma. Parlament on suure häälerohkusega  oma usaldust St. Maire maSta tunnistand. Sedawiist  on Gambetta tagasi löödud ja rahupartei on malttsemas.  Gambetta ja Proust aga wahimad nüüd altkulmu üksteise peale. MS arwab, et teine tema asja mitte osawusega  ei tallitand, teine arwab, et teda ilma asjata, ehk koguni kergel meelel lõksu saadeti. ! Inglismaalt. Parlament on pärast seda, kui t lirimaa tülitegijad wäljasaadetud oliwad, oma nõuupida- I mifl rahulisel kombel edasi ajanud. Tundmuse seadus ' mässajate Jirilaste wasta, sai 13 Näärikuu pääwal Parj  lamentiS 359 häälega 56 hääle waSta kinnitub. Ka kö-1  lawad juba jutud, kui oleks Parnell wangi pandud. On i kord rahu, siis hakatakse uute lirima talu-seaduSte üle I no uu pidama. Peamehed aga, kelle tülitamist Parlamentis  ühe kindla teuga lõpetati, on Jirilastele üht kuulutust  saatnud, millest näha on, et nende kihutused wähem talurahwa kasu, kui üleültse lirimaa lahutamist Inglismaast  nõudstwad. Talupojad oliwad neile aga nende nõuu katteks, kuida seda sagedast küll näha on, kus kihutajad i rahwakasust räägiwad, aga ükfi oma enese wõimust nõuua- Z mad. " Kuulutus onnenda: mehed! Maa seisab k sel aeal ühes pööruses, mis täis kartust on. Inglismaa t walitsuse, selle nõuuliste ja abiliste tahtmine on nähtawalt, I meid enneaegsele ülestõusmisele ärritada. Teie peal sei- k sab sits waStamine, ära võitmist ja alandamist eemal hoi- da. Teil on kurwa asja mässamiseks, aga Teie ei ole !l weel walmistud, ja ärawõitmine saadaks hakatud suurt tööd 'j tulema põlwe peale. Meie rahwa peastmist on iikfi selle rahwulijest iseolemisest loota, aga wöitlemise aeg ei ole weel tulnud. Sellepärast hoidke ennast ja .ärge laske ennast  salalikude sõbrade ega waenlaSte läbi enneaegsele ülestõusmisele  kihutada. Se, kes Teid täna ülestõusmisele kihutab, se teeb tööd Inglismaa kasuks ja peab lirimaa äraandjaks peetud saama. Weel peab karm kord ülespee- tud ja iga ükfiline ülestõusmine keelatud saama. Kõiki teist kuulete oma ülemate käest. Meie nüüdne kohus on, -j ennast walmistada, walwata ja oodata. Künni teu tund K tulnud, seiske rahulises kindluses, andke ohwrid ja usaldage i meie asja wiimase wõidu peale. liri rahwuslise eestseisuse I nimelt Kuida näha, ei ole fiin talupojaaSjadest enam > juttu, waid üksi rahwuSlisest asjast. Selle üle et ole aga lirimaal koguni mitte kaewatud, waid üksi taluasjade üle. Saamad nüüd ka talurahwa asjad Parlamenti poolest korrale seatud, siis ei tõuta tagakihutajad mitte rahule jääda, waid walmistawad ennast, rahwuse nimel uut tüli tssttya. LõUMkAgfMast tulewad sõnumid uute wõttlemiste  üle, TranSwaali talupoegade ja Inglaste wahel, kes kord Ühed, kord teised wõitfiwad. Aasrikaanlased on ennast  suuremalt jänult allaheitnud. Kui Inglased ka TranSwaali talupoegade üle wiimses lahingis wõitfiwad, fiis ei seista nende asjad seal weel heaste. Balkani-poolsaare st. Türgi walitsus on sveawäge,  moona ja hulga raha Saloniki saatnud, kuhu ka Derwish  Pasha reisib. Greekamaa ParlamentiS kuulutas  Minister KumunduruS, et sõeawägi juba 54,000 meest suur oleks. Mõne pääwaga wöikS wägi 74,000 mehe peale tõstetud saada. Egüptuse maalt. Sõeawäe seas on mässamised tõuSnud. Kõik wägi saab uueste ja karmima walitsuse alla seatud. Ameeri ka st. Põhja-AmeexikaS on jälle mure Indiaanlaste  pärast. Apahhi rõöwi-rahwas Mehhiko piirel on kihisemas ja on Uue - Mehhikomaal juba 15 walged inimest äratapnud. Sealine walge rahwaS soowib, et Põhja-Ameerika Uhendud-riigid Mehhikoga ühes fõeawäge, Indiaanlaste häwitainiseks wälja saadakfiwad.  Washingtonis  on Senatis walijate hääled lõpetuseks üle luetud. Selle järel on Garfield korralist walitud Präfidentiks ja Arthur abi Präfidentiks tunnistad. Jutu leht. Adratalu lesepõlwes. Jutt Thü ringi maa taluelust. Läbi looduse käis efimine sügise-õhk. Kui se ka juba kurvastusest wähe värises, fiis ei surmand ega hävitanud se veel mitte külmaga, vaid .karastas, pärast ägedad suwepalawust.  Lilled Adratalu ainsa lillelaba peal, kapsaaedas,  oliwad küll oma suwe-lõhna kautand, aga mis need läikivad loomad lõhna tarwitafiwad, kus ligidal heinamaal hädaline haunades seists, mis kõige suwesooja sisseimesiwad  ja kui magusad haisu wäljalehkafiwad? Ka se lillekimp,  mida Adratalu peremees ühel sügisel Pühapääwahommikul  käes kandis, ka se oli lõhnata, hiilgas aga seda rohkemini. Üht lille kiskus tema kimbust välja, pistis rinna peale ja läks fiis uhkel sammul külavanema talu poole. Jürje ei läinud täna kõrtsi, kui muidu itta, vaid rinnutaS aigutates õueväraval. Mis temal Mustakarul tegemist oli? Tuli tema kurnimängule, fiis oli se juba seatud ehk hakatud, ja laudadel ei olnud enam aset nii vara tema ka tuli! Siis pidi tema tagumisel laual aset võtma, seal kus tõrkujad iStufiwad, ehk kuS üksi krantsile temale seltsimeheks tuli. Se oli se laud. kuhu körtsmikku kõige sagedamast kutsuti; paha meel teeb ikka kurgu kuivaks. Noor sulane mõtles oma peremehe peale, kes kostma läks, kes pea teise naese majasse tõi! Ja tema ise suudaks tema kord esimest saada? Tänine ei pidand tema  sellest lugu, kui ka vanaks poisiks jääks olgu need küll paljas umbrohi rahwapõllul, Tüki aega oli tema teiste naljategija olnud, aga ka seda jättis jälle maha, tema peale ei langend rõõmust ka seal midagi, ja kui tema neidufi  naerule kihutas, siis langes tänu teiSte kätte. Nüüd jäi tema tõrkudes koju. silmaterast Hüüab hääl: Ää unusta! Nopi lille läte rannast Ja pea mind meeles köitmata!'' laulis neiuke tuas ja koristas piimanõust paigale. Jürje ärkaS mõtetest ja tõusis püsti. Mind pea meeles kõik'mata!" korratas küürakas vaikse häälega. Missugune kõigist piigadest on tema sarnane? Ei ükski ! ütlen mina. Seda tean mina, mina, keda teie põlgate —ja mina teid ka! Nemad kõik on kurdid ja pimedad, ja se on hea!" Miks sina täna koju jääd?" küsis Renaata, keS õue astus ja puu alla pingi peale, kassi kõrva istus. Miin on nüüd kõige parem!" kostis küürakas, tõukas  kaõfi pingilt ja istus neiu kõrva. Renaata jäi paigale. Miks mitte? Küürakas Jürje ei olnud üks noormees, kelle eest neiud punastes põgenevad,  kui ligemale tikub. Ei tema olnud ühtigi; wõiS sea! niisama heast istuda, kui kass. ,Kas tead, et Adratalu peremees täna kosja läks?" aluStas Jürje juttu. ,Juba kosja?" koStis neiuke imestes. Ja kas liikus puuoksa vari üle tema näu? korraga asus üks tõsidus näu peale, mida seal muidu ei nähtud. Ka sinisilmad näitasi- ad niiskes läikis värisema, kui need sinililled, millest laulis, värisevad; sinililled, mille üle lätesooneke weerleb. vTema kosib külavanema tütart", jutuStaS Jürje edasi. ,On tema kena?" küsis Renaata wiiviteS. vTema on rikast Imelik! —se sõna näitas neidu kinnitama. Kinni, tams kus häda ei olnudki. Eks olnud waesel teenijal parem, kui perenaene majasse tuli. ?sS ise majatöõ järel waatas: eks olnud kergem, kui mitte wali taluvoea ükst ei walitsend? " -Ei Adratalu peremees mäest wvta". rääkis lürje edasi. Renaata nikutas aga pead. Ka tema teadis, et se ;ust korraline ast oli. WaesuS seisab jo ikka rikkuse taga; päiwiline ei mahu talumehe kõrwa. Se on kord looduslik seadus i -Tema on nii ihnus, kui ükski wana, tema leib on nii wcike kui pähkel ja nii kõma kui kirsi!" Minu arwateS peab waesuS ikka kruufikiwa närima õppima!" -Poole palga eest pärib tema kahekorrist tööd! Kui ka tema käed tugewamad on. kui minul, minu pea on kawalam, minu nõu saadab asjad korda!" -Minu! näitab, kui ei pärikS Adratalu peremees palju  teiste nõuu järel, ütles Renaata ja kuulatas. TmS nuttis laps; seda läks neiuke tallttama. Kui Adratalu peremees õhtul koju tuli, fiis wiliStaS tema üht lugu, nagu mängumehed pulmatuaS. Jürje kuulutas seda kawala naeratusega ja pilgutas Renaata wasta silma. Noor lesk näitas kosjakäiguga rahul olema. Korraga oli tema kodu lahke, kui noor poismees ja ei fiunand enam, kui Renaata lapsukest uinule laulis, mis teda tema päiwises puhkamises tülitas. Siiski et näitand külawanema tütrel ruttu taga olema. Eks rikkal peretütrel ole palju kosilast! Juba oli pea Mardipääwa-aeg jõudnud ja esimesed lumetibad suru» fiwad tuules, ja loijud ja lompad külatänawaS tarretafiwad, kui mana Liise sõnumid tõi, et wäljawalitud neid tulewal Pühal kohta ja paika waatama tuleks. Õigel aeal tuli tema ka, ühe sugulasega. Sealise maarahwa mustjas riides oleks teda niisama heaste matuseliseks,  kui pulmaliseks pidada wõinud. Adratalu peremees, mustas kirikukuubeS ja kirjuS westis läks temaga tuppa ja terwitas tõsiselt. Laual seifiwad söögid ja joogid, kuida kord ja kohuS. Renaata pidi wöeraid teenima. Ka tema oli selle pääwa auukS kingad kamrest toonud ja lumiwalged wikelsukad  jalga pannud. Punutud kollakad juuksed kui kuldsed nisupead läikisiwad pehme, lahke näu ümber Pruut kandis wana-aegse ritreneiu nime  Kunikunde  ja wana-aegne näitas tema üleültse wälja, kõige wähemast ühe pruudi kohta. Aga just se oli Adratalu peremehe meele järel; se sigitab auustust ja teeb elukaasad mõistlikuks abiks. Zuturääkimise pärast ei peetud suuremad muret. Adratalu  peremees oli hoidlik, ka oma sõnadega. ZgaükS teadis muidugi, mis tahtis: mis senna wee! pitka juttu kulus! Selle asemel hakkas peremees oma wõerast läbi maja talutama. Hoolas tähelepanemine, millega külawanema tütar oma tulewad kodumaja läbiwaataS. sigitas temale auuõtust peremehe poolest. Se on ja ei taha ,põrsast kottis — mõtles tema ja wõttis ette, omalt poolelt kaasawaraga niisamati teha. Ei teist kord ei läinud tema enam lõksu. Koguni mitte Esiteks mindi lauta, uhked sõnnikwafikad waatama, mida Hollandi-tõmmu poisikesega kätkis ühtlasi toitis. Se oli kange, kena ja wirk loom, kosuwa sarwedega; oli küüraka  Jürge ja peremehe oma uhkus, kes teda tulemaks loomanäitusekS kaswatas. Ka Kunikunde, keS sarwloomi tundis, ei jätnud seda kiitmata. Siis waadati talw-warad aitaS ja keldres läbi. Juba seal leidis külawanema tütar oms maja kohta puudust. Siis waadati kirstud läbi, katsuti ja kaluti kõiki wara käe peal. Seal sai natuke pead mangutud. Onsa perenaese kirju pruutkirst kisti wälja. Lõuendid ei olnud kaugelt nii peened, kui külawanema talus, ei olekS ka pooltki sealise perenaese kirstu täitnud. Ääreni ei olnud ka seegi kirst enam täis —ega sellest ninakortsutamata möödaminna wõinud! Noor peremees nägi seda kõiki pahandusega, mida nahka neelama pidi. Renaata seifis alandlikult eemal ja pani imeks. Kaõ wõis kusagil inimesi olla, kes kõiki seda küllust wäheseks pidafiwad? PulmahimuStaja matuseline oli aga pea jälle oma südant kergitand. Oliwad ka kirstud ja kapid wähem täidetud, kui kodu ja oli ka seosa  meel kui wõlg talu peal seismas peremehe enese wasta ei olnud ühtigi rääkida! Kuida tema seal seifis, laiaõlaline, kõrge ja firge, oli tema mehise jõu kuju ja oli uhke kosilane. Ülemalt alla tulleS käis tee Renaata kambri-uksest mööda, kus kätki lapsega seifis. Tähelepanemata taheti mööda minna.