Eestlased on hariduse rajal edasi astunud, nagu meie sellest oma poole aastazes „taansiwacites" kõnelesime. Mõnes tükkis on nad ka edasi astuda tammud, nagu kirjakeele ühenduses ja kui see neil korda ei läinud, siiogi on tubli ctteivöte ka nimetamise wäZrt. Pääle kirjakeele ühenduse  katse, sai siiõgi otsuseks tehtud, et Uus Testament uue kirja õiguse järele trükitud saab. Aleksandri kooli heaks on, siin jn sääl jõudu mööda tööd tehtud; ajalehed on igaüks 'A oana koha pääl tegewad  olnud: uus politika ajaleht „W i rmaliue"  on juure asutatud, mis unel aaStal Peeterburis J. Reiuwaldsi juhatusel hakkas mülja käima. Waatamc nüüd ka iie eneste, tee on saarlaste lähema minewiku maimu elu käekäiku järele. Meie oleme edasi astunud MilMkuu N. päewal oli meil esimine Eesti keelne põllumeeste seltsi koosolek. Hilsem tärkas meile ~Eesti selts" elule, kes juba tüki kolu: . koosolekut ou ära pidanud. Ja kui tal oma esimiote päewade sees natuke määratust on ette mlnud, siis oi Mieuda see muud kui loomuliku asja: sest iga riit mürab oma ostmised hambad ära ja kui teised tulematu nendega ra hakkab onu: idu ülespidamiseks kõmemaid suutäin uäkltsema nn on ste ka nieie saarlaste maimu elu titega olnud. Viis siin ..Eemi seltsist" mleuud oleme, maksab ka ajalehe ~E aariast" kohta. Tal ou oinal ajal ka hammaste murdmise aeg olnud. Nii asuuvad siis saarlaste maimu elu tited, nagu päris lihalikud Aadama lapsed loomulikku rada täie ea poole. ..saarlane" on omale juba tuaewamad bambav kasmatauud, kuid ioowida ou, et ta neid iraga kcwadc asjade sees ära ei murra. Aa saarlaste muu kirjandus on mööda läinud aasial WZrstmud. mis ärksama  waimu oiu rabi on. Ja mis meel aasta lõpul oina lugejatega  ja kaastöölistega kõneleda on? Meie lubasime aasta alguses nrõnes asjas rohkenr, kui seda taita oleme jõudnud, ja andsime teisel teel jälle rohkem, (uimelt „lisalehM) kui aasta algusel seda lubasime; kui elu ja termis, tahame tulemiks kõik omad lubamised auusasti ära täita. Ka andsime meie mõned mõistatused ja mõned pähked, aga et nende seletused ci ilmunud, mabandame  meie endid sellega: Meie soowisime, lootsime ja ootsime et seletused pidiwad saama sisse saadetud. Mõistatuste tegijatele  kui seletajatele lubasime natuke keerulisel teel 10 rub. lõ kop. kinkida, aga meie soow ci saanud mitte täidetud. Kaks wöi kolm Saarlast, kes ka mõned mõistatused ära seletasiwad: et needgi ka maga hiljaksjäimad, kus mõistatused ehk juba ära unustatud oliwad, ei awaldanud meie neid seletusi mitte palume audeks. Ja niis meil wee! andeks paluda, on see et palju sisse saadetud kirsasid amaldamatn on jäänud. Mõned on meil meel tagawaraks,  mis meel edespidi trükitud saamad, aga mõned on ka paberi kormisse libisenud. Kirjade awaldamisckS ei ole meil sõbrust, ega nende tagasi lükkamiseks maenlust, maid meie peame ära kaaluma: Misasja kohatised on, neid amaldame, mis mitte, jaamad järele. Ärgu sellepärast need, kelledel mõned kirjad awaldamata on jäänud kirjutamist seisma jätku. Õppigu oma kodumaa elu enam tundma ja kirjutagu edasi, küll siis näemad et nende kirjad ka täie eest wälja lähemad. Kes ivaba mvtcga „ Saarlasi" ioewad need 'sõimad tunnistada, et ta mcsimmeelcline  ajaleht on, sest ta ei püüa mitte üksikule seisuste, maid terme isamaa kasu. ..Saarlane" jääb ka edcspidi sellesanmm põhjus mõttega oma isamaad teenima ja loota on, et tõemeelelised isamaalased nagu siia ajanc ka edaspidi temale iöbradeks jääraad, see oleks suur kahju, kui iiin meie kitsal kodumaa pinnal era- konnad hakkaksiwad asuma; oleme meie siia ajani ühenduses olnud, siis saame nii ka cdeSpidi jääma, sest see on meie au jõud ja tegemus. Arwab mõni, et meie kellegile liiga oleme teinud, see eksib. Meie oleme halbdust paraja karedusega noominud. Hakkaksime meie halbdust silitama ja selle mõttega oinale sõpru hoidma ehk otsima, siis ehitaksime  oma koda liiwa püüle. Uue jooga, aga wauaS maimus astume uue aasta sisse, kus meie oma manade ja uute svbradega ühendatud meeles ja maimus Kõi g e w äge ma m a tahtmist mööda kõrge rii g i is a auks ja iseeneste  tasuks, truiste oma tööpöllu paal, oma isamad tahame teenida. „Sanrlase" tvimetuö. - ..ttttwtt" U ttc iSinu? ias!a! näui.!o, ci desud I'.vmsa sa leviga. kacbduse ja kobi".ga.  Alina kaeban mõnsuga Za rööwli paäle, usa kaeban selle paale, kes keda sapnad  on. kes uoe.l mitte surnud ci ole'." .AAia. '.. .e.. itta." . nittis eaesa ttrill. 'eallseia .ira tabmaiades. Äiua ci Tada?a lesin ttiu tt.ttaai cnam kuulda l" ..Ai. T.ie sease mind kuulma?' küüsis bull ja essus raie mõne mmnsu liapttaic ..'ett tt.a eleu Ämmala reeg ja sauma ingel . .. T.ie ettse mersiusas ja asemel ja saal." - Aeaa aättis sa iermega Ässli uäZle — ..'ätt üitt.ä tt.sie maksja mälje kõmakad tt,.. tt.tt.lläaaa ättä .. aas. e ttä.aä ttaaü nende ttõdr.ttuttlctttt ttttusi iõnadc Itt.tttts sa sa r.-agu läks rea svalgeks, pea sa ettitt aas. kai tt aaa s ne... aa ae saale uäisis, ins juttttimad aärea Ericki sa ittttli silgud wass.att.tta. Eeick näis Alttll ttägu teaumad. mis salle üos tusroai utt jssme rneelc sulena s rv.aiju kada ktta.aa minestas sa oma sooli päälc ära. ÄÄas oli rikuiud, rabmas kogus cmuan mõna särra ümber koiku, eitedeta s!s ka äaa minestanud. ainuls Amnlia ja õpeiaja  Düüdnwad barra ttriäulle abiks olla, kuna uks paar tüdrukuid allsoekaga rasnttmad.  Siimats toibus ttrich jälle, lõi omad ulmad ladu ja maaras ümdcr kaudu aga et sa Akslit Mine ci näinud. sest sa Ai icmeue läinud. utlcs sa taiafe bäälega ööelajale: „A'ägin ma und. wm on see maim kadunud,,Plae rabul. kallis härra." üttes õpetaja „niu ei ole mitte m-ainr.! olnud. Nödmineelelise olek on nõnda  teie kaastundma südame pääle mõjuund!  see on la tõest! üks hirmus vilt. kõige ausamat humala loodust. mida ta om.a nõo järele loonud. ilum mõisusiem näoa." ~Zee hull inimene veab wabi alla re.ndnd ja Imernessi n-õtta miidnd saama i" ägas mõisnik tema ci pea mitte kauem raiun mõnus ümber hulkuma ja segadusi sünnitama kohtumõistja ja mõned härra Erichi recndrid orsisiwad nüüd nõdra meelelist,  aga icda ei olnud enam kuskil leida. Aabmas ei macwanud ennast mitte tema orstmiiega. Igal pool oli teada, ci Peeter enamiste kõige kurja tegude töö riisrats  mana härra käes olnud oli: ja rain ma stms sosistati ka salaja üks teisele kc-r--ma  sisse, et tema ka töö riistaks olnud ra psvlmenna körmale saatmise juures. „Aga, kus on teie söwra poeg t" küsis mana härra kartliku häälega. „Kus ta on t ma tahan teda näha!" Äoor mees sai senna toodud. Ta oli suure segaduse järele, mis nõdra meeleline sünnitanud oli, jälle julgemaks läinud ja astus rahuliste raama hulka. Bana mõisnik maataö kaua aega uurima pilguga tema otsa M pomises  miimaks : ,Ma olen eksinud l Tema ei sle see mitte, ci zvsigi ollaselle vaäle ütles ta malju. tui ka mähe mari- st roa hääle aa : „Teie olete Wittenbergis indterinud jn tnhnte nüüd Kopenhaageni nlilooü nünnn st' Aksel mastas selle pääle tnnnnn vea noogutamifega. ,/Zee on hea lriest! rääkis roana edasi i - pruulige vina aega kasulikult, et raa teile üks kord teie au wäärt onn ametit anda mõiksin. Aga ma ei ole mitte terme," ütles ta õpetajale- <iaske ininn tõld tulla, ma pean ära sõitma ja see kord pidust ennem lahkuma,  kui see ikia muidu mu wiis oli." Teina  tõld sai toodud ja selle lühikese aja sees. mis ta meel mäe! miibis, uuris ta lnnubsuldusega mõrrast noort meest, nõuda et see üsna rõõmus oli, kui ta mi ima ts oma tõlla poole Im kas nihkuma. Õpetaja ja üks paar küla mehi aitaiimad teda sisse. Ja Aedeka, kes paari talu tüdruku hoolsa toimetum läbi eluõie oli ärkannd, sai tõlda  aidetnd: aga kui Õeuilia mõrrast mööda  läks ja ennast Humalaga jätmiseks kummardas,  tuli talle ette, nagu oleks ta sist-anud - ~Ma tunnen teid Aksel!" Niipea  tui mõisnik oma perega ära läinud oli, läks ta õpetaja oina pere ja wõerastega  koju. Vii!. Päem pärast Jaani päema istus mana her-a Erich oma leentoli pääl js mõtles mööda läinud stchtuste üle järele. Õääl astus perencitsi Rebeka, kabmatanud noo Isamaalt. Mustjalast. Meie kihelkonnas Paatse walla rahwa elu läks kuni siin ajuni üsna kiigu küäga. Wallal ei olnud kohtu maja, sellepürust mõisteti ühes talumehe kambris kohut, ju hiljem Paatse küla kõrtsi kambris. Et nimetatud kohad kohtu majaks  puudulikud ja kõlbmata oliwad, wõib iga üks arwata. Pääle selle lubas Wene usu preester ülema malitseja lubagu kooli majas kohut mõista. Aga nüüd 188 ü aastal -võttis walla kogu nõuks ise oinale kohtu maja ehitada, see nöuu läks neil korda, sest esimiseks talwekuu päewaks oli neil talitaja hoolsal juhatusel ruumikas ja kena kohtu maja ivalmis. Teine nimetamise wäärt asi on see: Paatse wallal oli waewalinc ja kitsas Lüteruse usuliste kooli maja. Seda puudust  nägi ja tundis kõige rohkem koolmeister,  sellepärast kutsus ta walla mehed kokku uue kooli maja ehitamise pärast nöuu pidama. Une koolimaja ehituse et ewõte oli küll raske, sest et wallas wähe talunilkusi  on, aga koolmeistri tubli nõu pääle