Saarlane Üleüldine politika ajaleht maa- ja linnarahvale. „Taarlasc" toimetus ja wäljanndmine. Kurcsaares, kaubamilitsas 10 > „Saarlanc" maksab: ; Saaremaal aastas I rbl. 30 kop., postiga saadetud Z rbl. j Saaremaal pooles aastas I rbl. kop., postiga saadetud I rbl. 23 kop. l Tuleb wälja iga eSmaspänwal. Kuulutuse rea ehk selle ruum maksab  Z kop. ÄI. Esmaspääw 27. Mail 1885. I!. aastakäik 11. Wigad ja puudused. Nüüd on jälle aeg kätte jõudnud, et posti- ja kiriku- maanteed uuesti haritud peawad saama ja see on meie talu rahwal suur tük tööd, mis aga teisiti ei wõi olla, sest maanteed peawad haritud ja parandud saama, muidu jääme oma asjatalitustega kammitsast; aga et nimetud maantee parandusel  ka omad wigad juures on, mis teisiti  wõiksiwad olla, sellest tahtsin mõne sõna kõnelda. Kuida ma mõne wanema inimese suust kuulnud olen. olla kroonu posti maantee Mld manal ajal teisiti olnud kui praeguS, sest arwata 50. aasta eest saanud uued jäud antud, mis muidugi sündsamad on kui endised, aga ka neilgi wöimad meel omad wigad juures olla, kõige päalt aga see, et inimesed kaugel peawad maanteed harimas käima, kuna see ometi woimalik oleks ligemal seda teha; iseäranis talwel bangede kacwamise ajal. Keiserlikku Saaremaa sülla kohtul on muret küllalt maanteed kordas pidada; kohtu ametnik sõidab sagedasti waatama, kas tee kordas sa hanged kaewatud on ja talitajad wõi sülla kubjad langemad trahwi alla, kui käsk täidetud ei ole; aga pitka tee taha on koguni raske tääda, kuidas lugu maanteega  on ja seepärast ei saa kõrge, m kohtu käsk ka karma päält täidetud. Selle pärast oleks wäga soowida, et talwel iga wald oma piiri päält hanged ära koristaks ja maantee lahti kaemaks, ehk et maantee jäud wöimalikult ligidale saaksiwad antud. Siis ei wõiksiwad walla ametniku endid seega wabanda, et nad maanteed halwa korda pitka tee pärast ei ole wõinud tääda. Sarnane ja meel pahem lugu on aga kiriku maanteega, ehk sääl küll hangede kaewamisega lugu natuke teisiti on, sest küla wahed on iga küla oma paranda ja niisamma siis ka hanged kaewada, aga maantee jäud wõiksiwad mõnes kuhas koguni teisiti olla ja wõiksiwad  ka mõned teed kiriku maantee kirja üles wöetud saada, mis praegus ilma parandamata seisawad, ehk ainult ühe walla paranda on, kust wald sugugi ise läbi ei käi, nii kuida ma kord lugesin, kus keegi Walljala kihelkonna Koggula  mõisa teest kirjutas, mis walla paranda  sunnitud, aga mitte walla pruukida ei olla. See asi wõiks kiriku konwentide pääl walla wanematega läbi räägitud ja siis parandud saada. Ka on maantee parandamise juures kruusa puudus suureks takistajaks: säält, kus hõlpsam head kruusa saada oleks, säält ei lubata seda wötta; seepärast peawad sillutajad  kaugemalt, ehk mõnest teisest kuhast sandimad kruusa tooma. Sellest siis ka tuleb, et maanteed mõnes kuhas ilusad siledad, mõnes kuhas aga auklikud ja porised  on; ka wõiksiwad maantee ääred paar sülda lagedaks raiutud saada, see tooks suurt kasu, sest igas kuhas, kus puud tihedalt maantee ligidal kasuwad, on tee ka enamisti porine, iseäranis sügisel ja kewadel- Ehk see küll mõnel metsa omanikul meelt mööda ei saaks olema, siiski ei saaks mõistlik selle wastu palju Jututuba. ..Wiinli Willem", Saarlase lugejatele kirjutanud Karl Grep. 'JZeg. libel õhtul istus loik omas lodjas ja ootas õöwahi õhtu kolki, mis teda kuni töise homikum teenistusest wabastaS. Karaga  külislati töisel pool kaldal. Harjunud  kombel sõudis ta tugema tõmbamisega üle jõe. Ule õla waadates, et õieti astme alla sõuda, vagi ta ühe mehe kogu, kes hädalise häälega palus: „luinala pärast lodjimsene. A«a mi ruttu, km iial wöid, randwadid on minu järel! Sa wöid mind üksnes räästa. Ruttu, ruttu, kümne min.n:i räraü nn. nad juba siin. Töine ?so! jõge oleksin ma julge; oh kui ma juba üle oleksin." Siit ümberkaudne rahwas aitab heameelega  iäädivcst lagaaetud inimesi. Nemad ei arws kroonu ametnikust mitte asemest ja oma warandust kaitsjaks, maid rõhujaks ja riuustks. Ze lodzanaene mõtles oma seisukohast õigeks. rZgmejat aidata; wvttis kõik oma jõu ksku, et astme alla sõuda. Juba stins lootsik ja põgeneja Me astumas. Ml tuli kuu korraga pilwc laa a na ja malgusias mebc nägu. Surma wärin käis läbi nacic. Scllesamnla käega, - - t-- MastMrõtmiseks wälja sirutas, tõukas ta mehele wastu rindu, nõnda et see selile kukkus. Agaraste sõudis naene astmest eemale jõe püüle, süül juures naeris  ta ise inetumalt, waljusti ja käredalt, et kaugele üle kallaste kõlas. „Jumala pärast, lodjanaene, mis sa teed? Söua siia! Kas siul siis sugugi halastajat südant ei ole? Minu hõbe tasku-uuri annan ma siule, aita mind üksnes!" Nõnda palus mees suures hirmus, sirutas  käed lodja järele wälja, mis aga meepinnale  seisma jäi. Ta lasi ennast koguni põlwili; nuttis, palus: „Ega sa kiwist pole, et naerda wõid, kui sa ühe waese mehele tema wiimase waranduse, tema prii hinge õhu ära möid wötta. Kõige püha inglite juures wannun ma siule, mina olen ilma süüta. Küll tõin ma ühe koti soola ilma tollirakar - üle piiri. Just sel õhtul sai üks ranõ e.ll. mahalastud. Mina ei ole seda mnV teinud, aga ma olin lähedal heinal-. peitus. Pauku kuuldes jooksin ma Vaatama.  Mind on n'ad surnud randwahi juures Näinud, see mees aga, kes teda surmanud, oli ammu juba kaugel ära. Kui mind Nüüd kinni mõetakse, saan ma ilmasüüta  rauda neetud, ja Siberi kulla kaewandustes  aegamööda surmatud. Oh ma pean meelt ürahcitma, kui sa «ind ei aita!" Südant lohkuma sõnadega palus mccs. aga külmalt wastas lodjanaene: „Meie Jumal teab, keda ta nuhtleb!" Küla kõrwalt metsast tuliwad randwahid nähtawale, kes pooljooksus jõe poole ruttasiwad.  Uks nendest, lodja nähes, pani naesele mõned rntuliscd küsimused ette. Käega tähendas ladjanaene seda kohta kohu paogeneja  jõekaldale paju põõsaste sisse ärakadunud  oli. Wälkuwa mõõkadega tungisiwad randwahid  põõsaste poole edasi. Naene kuulas kikikõrwul. Ilmaasjata nägi ta põgenejat otsitawat. Randwahid tormasiwad eesseiswa  metsa voole edasi. Põksuma südamega  maotus ta neile järele, künni n'ad metsa ära-kadusiwad. Pimedus lautas ennast rohkem üle jõe. Naene silmas, kuulas, aua übteai iseäraliku  .i olnus kuulda, e. ' nl:.". Kohu oli küll oogeneja läinud io..a ennast ärapeituud.  Kore.'nr t:ugis wee kabin naesc körwu, laened n.stk-e jöe peegli päSl tuliwad uähtaw.u.. Rürd nägi ta ka .kulda üks inimene wee raal, strsts ja jsudiasie s'nde- iodjale  lälwnes. Põgeneda oli ennast jõkke losctanud,  ei ojuWise lävi oma elu palae-ra. Al.Scks andmata wallus lendas üle u.u". n.stge ja mune acru eemk-amistua oli made lodja, ja külmas w-ees jõe soostu waenn me st l. ja naa.! a.nlnnele.t'stl. stneuttnd.