Sakala ..k zz. Wiljandis, 3 Septembrikuu pieival tBBZ. V». aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Wäljaandjad C. R. Jakobson': pärijad. Sissekord. Poliitika leht. Seadusest" oiMe ja seaduse teaduses. I. Poliitika ringwaatus. Wilsandist: Viljandi Eesti Põllumeeste Seltsi näitusest; seletuseks ja õienduseks Sak'a ajalehtede sõnume kohta Wiijandi Eesti Põllumeeste Seltsi poolt osutatama trükikoja üle. Wiljandi  maakonnast: Wastus „Tänuawalduse peale õpetata Hurt'ile" Oldrcst. Põltsamaalt: Onnetnsed tuleriistadega ettewaatamalt ümberkäimise  läbi Pärnust: Mis „Olcwikust" ja Eesti Postimehest" armutakse;  Endla seltsi vistis „O'ewiku" kobra. Pärnumaalt: Ustrmäralsclnisest  ja elatate muhutõbcst. Tartust: Uus kuraator salauõuunik  Kapn-tin. Tartumaalt: Puhjast: Kontserdid. Peeterburgist: Knnlus Wene kirjanik Turgemew stirnud. Knnlntused. Papi wõimus.  X. Kolme, seitsme ja üheksa numri wõiin rahmausus. „Seadusest" õiguse ja seaduse teaduses. i. igapidi on meie rahwa seas haridus uuemal ajal kaunilt kosuma kirjanduse waral ja hulga kõnede abil, kes oma sisu iga teaduse ringist wäljawalinud on, nähtamalt tõusnud Niiheasti oma kui wõera rahwaste waimurikka meeste kirjeldud elulood on mehi, kelle tegewusest mitte paljalt üks osakond inimesi,  waid terme haritud inimeste kogu osa wõtma peab, meie ra hm ale ligemale seadnud ja teda nendega tutwustanud. Teaduse wara korjamine ja laiendamine  on oma isesugust tundemärki meie rahwa tõsise ja agara maimu ja meelega ehitatud liikmete peale majutanud ja neid õpetuskohtades wirkade, edasipüüdjate  nimedega rikastanud aga ühe asja tarwis, mis küll enam kui mõni töine teaduse asi tähelepanemist  nõuaks, sest et tema igapäewase elu, nimelt aga seltsilikul kombel kooselamise juhtijat ja tarwilikus heas korras hoidjat põhja sünnitab, on meel wäga mähe, peaaegu liig mähe teaduslikku ja õpetlikku osawõtmist  meie rahwa seas awaldatud. Seadus ja õigus on sõnad, mis küll tuttawamad on, kui mitmed töised teaduse asjade sõnad ja neid tarwitatakse üpris sagedaste,  aga wististe mitte sellepärast, et nad selgemad kui mõned töised sõnad on, maid et nende tume tähendus  neid mitme ja mitme nähtuse tähenduseks tarwitada  laseb, ilma et selleläbi räägitawate asjade üle sügawamat selgust annaks. Järele uurida, kust niisugune  asjaolek tuleb, ei ole minu eesmärk, küllaga annab tähendatud asjaolek mulle julgust, tema peale ennast toetades, wastust selle küsimuse peale otsida: Mis on seadus? ja siis tema tähtsust ja olu õiguse  ja seaduse teaduses (jurisprudentsias) lühidalt tähelepannu. Mitmed kuulsad kirjamehed on enam ehk wähem õnnelikult püüdnud wastust anda selle küsimuse peale. Ülepea on palju arutust (definitsionisi) „ seaduse" kohta ülesseadetud ja nende suur arm tunnistab ühel hoobil tõeks mana Roomlaste kuulsat lauset: „Kõik arutus seaduse ja õiguse põllul on kahjuline." ütleb oma kuulsas raamatus »LBprit äss Ivis« (seaduste  maim): „seadused on asjade loomust sündiwad tarwilikud otsused asjade wastastiku oleku kohta,"*) üks töine uurija ütleb: „seadus on nende juhtmõtete ehk reeglite kogu, mis kõike loodasju, kas elawaid ehk eluta, juhiwad," meel üks kolmas arutab, headused  on tarwilikud otsused asjade oleku kohta nende eneste ja meie ja nende wahel, ja panemad meile kohust peale selle oleku otsuste järele endid seadida." Need 5) IniB sont lösulwtL nSee«BÄires äes rs.xports Wi äörivout äk la naturs cles eliose». seletused käiwad üleültse headuse" kohta ja ei anna ühtegi ligemat iseäralikku tähendust headuse" ühenduse  üle „õigusega". Kui meie ennast selle seisukoha peale seadame, et ainult sõna headust" tähelepaneme, siis on jo igal ühel loodasjal oma seadus, nõnda kui Montesquien oma eespool nimetatud arutuse kohta wäga õigeste juur? lisab: humalikul olekul on oma seadused, olluslikul maailmal omad, kõigeülematel waimu ja mõistusega ehitud loodasjadel, inimestel, on oma seadused, isegi tähtede! on oma seadused ja oma rändamises ilmatu maailma ruumis täidawad nad kindlaid ja muutmata seadusi. ..." Kõik see on õige, aga niipea kui meie „õiguse" peale mõtleme ehk wahest ühe mehd silma läbi, kes kord oma elus „õigust" on otsinud, headuse" peale waatame, siis tõusewad meil kolm asja kui .headuse" eestingimised  üles: 1) hariduslikult kaSwatud waim (intelligentsis) headuse" arusaamiseks, 2) wabadus, oma wastutamise (riisiko) peale headuse" täitmise ja üleastumise wahel walida ja 3) kinnitamine ühe awaliku wõimusekandja mehe poolt, et headuse" Välimine täitmine tõeste ja õigel kombel sünniks. Meie jõuame sell wiisil ühe töise seletuse juure headuse" kohta, mis nõnda käib: „SeaduS on inimliku  tegude juhtnöör." Inimene on ühelt poolt suure maailma perekonna liige ja töine poolt ühe iseäraliku rahwa kodanik, ja nendest mõlematest seisukohtadest waadatud, on tema ühest kõrgemast tahtmisest tema elu juhiks ära määratud ja temale pealepandud põhjusnööride  täitmisele sunnitud. Selle arutuse ülesseadja  räägib edasi: „Jumäl on see,hellest esimesed seadused tulewad, aga ilma nende seaduste peale waatamata,  mis meile ühe iseäraliku awaldamise läbi kuulutud on ehk mis meile pühakiri õpetab, on meil weel töist seadusi, kes meie loomuga ilmmuutmata sidemete läbi ühendatud on ja keS nõnda mõistusest lahutamata on, et neid ise paganadgi ära tundsiwad ja neik täitsiwad. Meie eneste südametes leiame meie Jumala oleku ja kõige tema wäe tundmust, kust siis meie kohus tuleb teda teenida ja meie soowisi tema tahtmise alla heita. Siin leiame meie tõsist armastust,  mis iialgi töisele inimesele ülekohut teha ei luba, waid mis esimeseks seaduseks selle meele awaldusi peab, kes kindlas, ikka sellekssamaks jääwa tahtmises igaühele  seda mõistab ja annab, mis sellele mõista ja anda kohus on." Ka see arutus kõlab kaunis kõrgeste,  aga ta awaldab peaaegu iseenesest, kui wähe, õiguse teaduslikust seisukohast waadatud, temal terawa lõpeotsuse annet on. Kui headus" inimliku tegude põhjusnöör on, siis on ju wõimata ühelt poolt seaduse  ehk käsuandja tegewuse, töine poolt usu, wooruse,  Viisaka oleku, õpetuse (moraali) ja filosoofia wahel wahet teha, sest nende teaduste pea-ülesanne on ju ka inimesele põhjusnöörist tema tegude ja ülespidamise  tarwis anda. Mis on siis lõpelt „seadus" meie mõttes? Üks põhjusnöör, mis ühe maa ehk riigi käsuandja wõimuse  ja wäe läbi ülessäetud ja selle maa piirides iga mehe teadasaamiseks kuulutud on. Selle põhjusnööri järele elada on selle maa elanikude ehk kodanikude kohus, sest see põhjuSnöör on ühest niisugusest Võimusest  kuulutud, kellel poliitikalise korra põhjusel terwe riigi ehk maakonna piirides wägiwald on käskida,  keelata ehk lubada. Juba wanad Roomlased, keS esimesed suuremal mõedul seaduse ja õiguse põllul uurijad oliwad, keS selle teaduse üle palju kirjutanud on ja kuulsat „Rooma õigust" jäädawaks eesmärgiks ja päranduseks ka meieaegse  seaduse ja õiguse uurijale on jätnud, jautasid seadusi nelja liiki. virtus kave esti impekare,  permitterv, punire," see on: „seaduse tuum on: käskida, keelata, lubada ja karistada," ütleb Cicero, kõigekuulsam Rooma adwokaat, oma raamatus „Seadustest" ja meie wõime seda wahettegemist  ka tarwitada ja see järele seadusi jagada: 1) käskijateks, 2) keelajateks, 3) lubajateks ja 4) karistajateks seadusteks. Käskija loomuga seadused on need, kes ühe inimese peale üht tingimata, kõwa kohust panemad, näit. oma wanematele elutoidust anda, kui nad seda tarwitawad; üht leitud asja, mis mitte oma ei ole, päris omanikule tagasi anda, kui leidja teab, et leitud  asi selle oma on, ehk muidu kohtule seda teada anda j. n. e. Seadus on keelaja loomuga, kui tema üht tegu ehk üht asja mitte ei luba, näit. üht inimest surnuks lüüa, oma maja põlema pista, töise inimese warandust kawalal ehk wägiwaldsel kombel ära wõtta j. n. e. Seadust nimetatakse lubajaks, kui tema üht lihtsat wõimust ehk õigust ühele elanikule ehk iseäraliku  seltskondadele wõi kõigile kodanikudele annab, mis igaüks nendest oma heaksarwamise järele tarwitab, ehk mitte ei tarwita. Nende seaduste arm on wäga suur; ma tuletan paljalt meele õigust abielusse astuda,  testamenti teha, kaubelda, wälja üürida, laenata j. n. e. Karistaja loomuga seadused on niisugused, kes oma sisu poolest ühe Leu tõrjumise ehk ühe wõi töise teu peale kangemat trahwi awaldawad. Neid seadusi ei oleks sugugi tchsvis ühe iseäraliku neljandama  liiki seada, sest nad lähwad ühte käskijate ja keelajate seadustega ja sünnitawad nimelt keelajate seaduste loomulikku ja tarwilikku täiendust. „Seaduste" armu tulewad meel arwata awaliku walitsuse korra ja seltside põhjuSkirjad, ukaasid, riigi nõuukogu heaksarwamised, kohtu-otsused, tsirkuläärid. Neil on selles jauskonnaS, kus käsuandja mehe ametiwõimus  tegew wõib olla, seaduse wõimus ja mägi. Wahe on üksi mõlemate sündimise wiisi wahel. Kolme asja kohta käib „seadus": inimeste, asjade ja tegude kohta, mis Roomlased juba ära tundsiwad, öeldeS: Üiime M 8 vel uä persouas uttinet,  vel sä r6B, vel aü ÄetioN6B. Eestikeeles on aga sõna „seadusel" nõndasama kui Inglis keeles sõna „lavv"l (ütle palju laiem tähendus, kui töistes keeledes, sest ta mahutab enese sisse ka neid sõnu töistes keeledes, (näit. iipaLO, äroit, Recht) mis meie muidu Eesti keeles oleme harjunud sõna „õigusega" ümberpanema. Näituseks öeldakse Saksa keeles „BaltischeS Provincialrecht", mis EeSti keeles „Balti maakonna seadus" tähendab. Siin ei