Saarlane U 16. Esmaspäew 20. Aprillil 1887. IV. aastakäik maksab: Postiga saadetud naStaS. s „ „ pooicS aastaS . . . - 1 „ 2K „ Tuleb igal esmaspKewal wälja ~Saarlase" toimetus ja wäljaandmine LUiresaareS, lanbannlits. Nr. ll> Kirjad käiwad: Jaani liheilanda, Saareniaal. Kuulutuse rida ehk selle ruum maksab 2 kop. UM K!tii!i!l«e piiitikk sjslehi ««- ja !i«« rllhUait. UM Haridus koolis. (Trükkimiseks siSsc saadetud.) Auustatud Saarlase lugejad! Teie saate mist mõtlema ja ütlema: mis haridus koolis oa, seda teab jo igaüks. Kool harib inimese last, et ta lugeda, kirjutada ja rehkendada j. m. mõistab, eks see ole kooli haridus ja ettevalmistamine! Kes nõnda mõtleb ja ütleb, on osalt ka õietc sihtinud,  aga stiski minu arwatcs mitte just märgi südamesse. Sellega on .kool suurt head rahwa sekka külmanud ja tema maimu tulemase eluks ette walmistanud, aga kes seda üksi ülema asjaks peab, kui palju tal aga peas ja maimus on, ou seda üsna äraunuStanud, et haridus ilma puhtuseta  täieSte poolik on. Kes koolitaja, hariduse kallal puhtuseks meel mitte tööd pole teinud ja ise ka oma eluga lastele hea eesmärgiks olnud, see pole meel mitte oma pühamat kohust taieste täitnud. Ta on oma tööd poolikult teinud. Mis aitab, kui haridust ja tarkust peas küllalt on, aga puhtus omas igapäewases elus puudub. Tarkus peas ilma tegusita, ei mõi keegi silmaga naha, kui see ka naga heina kot kõmalt on täis topitud. Puhtus ja kasinus aga mvaldawad iga ühe maimu järge, sest puhtuse peale waatab igaüks lahke silmaga  Za auuStamisega. KcS pea ja maimu tarkust ja haridust ülenmks peab, kui puhtust ja kasinust, selle elujärg on wilets ja peab heaks wõtma, kui temast laitusega räägitakse ja tema tarkuse üle pilgatakse. Aga tust peab siis puhtus rahiva sekka tulema, olgu majades, riietes, ehk tegudes? Kool peab seks tegew olema, seda omale pühama kohuseks '.võtma (koolitaja) et tööwili ka '.välja paistaks. Kool ei pea siis mitte üksi tarkust lastele pähe toppima, maid tüdimata ka see eest hoolt kandma, et puhtus, ra- sinus ja kokkuhoidlik meel ikka enam rahwa seika idanema saaks. Ükski hariduse samm ei ole ialgi nobest astutud, maid aega mööda, seepärast ürgu armatu ülsli„Mis sest kasu, et ma koolis puhtust  pean ja õpetan, see kaub ometi jälle kodus ära, sest et nad paremad saal ei une!" Kes nõuda mõtleb ja ütleb, ou eksiteel. Üksgi lapS ci ole kohe sorinal lugema hakkauud, kui raamat esimist kord neid temale näidati, maid need on aega mööda taie maimu sisse kaSwatud. Nõuda samuti ka puhtuse ja kasinusega. Niikaua peab selle kallal lööd tegema ja tüdimata maewa nägema, tünni see ka taieste maimu sisse on kaswanud. On ta kord rahma sekka juurdunud, siis hakkab ta lopsakalt edasi kaSwama, oma wilja naitma ja parandab rahwa käe käiku. Selle läbi hakkab rahmas ikka enam kooli ja hariduse kasu tundma ja maimu haridusel on hea juurduda puhtuse ja küsimuse riikis. Palju koolitajaid on küll seda omale kohuseks teinud, rahwa käekäiku puhtuse ja kasinuse läbi parandada ja tccwad seda ka tü-' dimata edasi, aga paraku on ka seesugust leida, keS puhtust juba kooliski kõrma asjaks peawad ja sagedaste omalegi' waewaks ei mõla, selle eest hoidmast  uoore sugule mustuse ja roppuse poolest eesmärgiks  olla. Seda näitkrHreltulew tõsine lugu ja nähtus, mida ise oma silmaga olen näinud. Pidin asjatoimetuse pärast M. õigeusu kihelkonna kooli minema. Suur ja tore maja rõõmustas mind seda kaugelt nähes ja mõtted tuumad mul mägise pähe: „Maja on tore ja ilus, aga mis on see kõik selle wastu, mis sest majast märja tuleb; see on hariduse hallikas meie rahmal, sest iga kool on jo seda, olgu uraja kas suur ehk wäike, igal ühel jõudu mööda !" Neis mõtetes olin ma juba maja ette jõudnud ja astusin ühe ukse ette, mis sisse minemiseks näitis ülemad, ja tahtsin seda amada, aga õnnetuseks oli kächakatis katki murtud ja sissepäeSmiue takistub. See sundis mu silma waadet kaugemale maja ees. Aga hävi on mul seda ütelda ja selle pääle mõtelda, mis sääl kõik mu silma puutus. Ühe hakua all (nii kui pärast nägin, oli see koolitaja köögi haken) oli põlme kõrgune supi hunnik, mis hakuast oli wälja wisatud.  —! Mul oli häbi selle peale waadata ja pöörsiu silmad ära, aga kuhu ma waatsin, paistis kõige suurem mustus wastu. Kõik see tore maja esine oli enam karjaaja, kui kooli maja nägu. Sääl oli tuhka, süsa, kala rooga, kartuhwli koori j. n. e. kõik maha wissatud. Et sula ilm oli, paistis see nähtus hirmus silma ja ajas unud zärele mõtteina, kulda ma sest sopast olui läbi (Ots tuleb.) pääönud Isamaalt. Kuresaarest. Ajalehtede sõnumete järele olla Tallinna ligidal mere äärdsed suplemise majad sumiks juba ette ära üüritud.  .Arwamise järele peaks meie Baltimaa mere äärdsete suplemise kohtadesse küll rohkeste suplejaid ja haigeid mere wee pruulijaid  see suwel tulema, sest ühest küljest kohutawad Wäljamaa suplemise kohtadest lõunapoolsed maa-würisemised inimesi kau-- gele ja teisest küljest takistab Wene maalt Väljamaale minekut kõrge passi raha ja madal Wene maa raha hind. Ometcgi ei ole Kuresaarcs sumi korterite ette ära tellimisest weel kuulda. Jaani kihelkonna rahwa elust. Meie Jannlased ela-.ne siin Saarema idakaare  nurkas ikka weel alles, ja et teised Näitus kuidas ebausk wõib sündida. (Z. Zärg.) Morgan oli esiotsa wähe kartlik omas olemises kui ta aga nägi, et kapten lahke ja ilma kamaluseta  leina -vastu oli, ütles ta, kui ta naine ja lapsed ivast walja läinud oliwad: „Hcr?a kapten mina loodan, et teie mind mitte kui jooksikud ei lase maha laskai" „Ilmaögi," mastas kapten naeratades. „Mis see aitaks kui üks maim saaks maha lastud!" ~OK. kapten/' rääkis Morgan edasi, ma näen teie ei ole seda maimu lugu meel Mitte ära unusiamS.  Ma loodan siiagi, ct teie seda mulle andeks annate." Minult ühe tingimisega," mastas kapten, „ja ss on: Kui teie uuiiie kõik selgcSte ülesiunnistatc, kuida teie seda teha wvisite, ct madrused teid pea iga! ööl laewas sa mõni kord ka kuima! maal arwasovad näinud olewat." „Nad nägimad mind lõesti," maa tas Morgan üsna rahulikult. „Teic ei wõi ometi mitte tunnistada, küsis kärsin n ahele, „ci teie kõik sille aja läesü laemas Mx?" ~Mitie kõik seda aega ci olnud ma laewas, aga siis küll, kui nmtrused mind uagimad." „Siis ei olnud see mitte tõsi, kui nad armasimad  teid näinud üle laewa parda meresse hüpanud  olema! „Sco oli tõsi, armas herra, ma hüpasin üle laeiva ääre; aga ronisin jälle kohe selle pääls tagasi." ~Seletage, sõber i" hüüdis kapten kannatamatalt,  „teie sõnad on praegu niisama arusaamata, nagu endisel ajal teie ilmumine." „Noh, siis kuulge," algas Morgan. „Ma olen mittu aastat Saudwihi saare elanikude seas elanud, sest see laew, kus pääl ma laewa- I poisiks oli, läks ülewcl uimetatud saare juures randa. Sääl olen ma nende mets inimeste käest mõndagi öpiuiid, mis EuroplaSicle iluelir ette tuleb. Ma mõm tundide cd! la päema kaupa i wee sees mängida, ilma et ma ära masin ehk ! põhja majun. Niisamuti olen ka initinest miilist ueu'de oma!  dusest osa saanud, nagu kartusest raske töö eest I ja priiuse armastusest. Nimetud saarlased teemad ! ainult seda, mis nende meelest armas on ja nemad i lähemad ainult senna, kuhu nende meel mõtleb. Teenistus ja rõiva ümber käimine minuga laewa j päiil ei olnud seepärast koguni mitte minu meelt i mööda ja ma olin mõne põlema pärast üsna ära j tüdinud. Jgawuse pärast ja et ennast teiste ' madrusite üle rõõmustada, jutustasin ma imeliusi aszn omast elust ja tegin neid uskma, et ma mõida j wees elada ja olla juba mittu sada aastat maa s pääl elanud. Muist vme koeruLtükka jutustasin ma neile ajamüteks, muist aga kõrgusest, mida ma oma sees tundsin kui ma madrusite sees seda arwamist äratasin, et ma noid olla. Karistus, mis teie minu paale panite, kihutas mind, ehk ma küll seda äraleeninud olin, nii wihale, et ma nõuks wõtsin kohe ära põgeneda. Mu! oli uks mana sõber seltsis, kelle paale ma kindlasti loota wõisin ja meie tegime teine teisega kauba ära. Ma teadsin, et mind, kui ma Gibraltaris ehr mõnes mnus sadamas ära kargan, kohe kinni püütakse ja teiste hirmuks maha lastakse. Sellepärast  pidasime meie nöuu, mina pidin üle parda merde hüpama, siis jälle tagasi põörma ja ennast ankru-tuuliukude wahele, mis kahe teki wahel seisivad,  kus ka päewa ajal ikka pime oli, ära peitma.  Mu sõber muretses mulle uhe ivana purju tuki, miSga cnuast katta wõisin, et mu! mitte puudust ci oleks, kuni mcte Gibraltari saame, stks täitsin ma toosi tubakaga tasud wecpaakidcga ja sidusin mee pudeli enesele kaela, kaS juures ma madrusitele jutustasin, et mõib olla, et mul tahtmine  tuleb, mee!'kaks ehk kolm päewa wee sceü elada. Toone pidi mulle testamendi kirjutama, milles mina oma uuri ja riided oma sõbrale tõutasin.  kes neid mulle Gibraltaris jälle tagasi andma pidi. Äga Toom peitis meid ja kirjutas oma nime mu sõbra riime asemele testamenti. Ei mina ja mu sõber mitte õieti lugeda ci mõistnud, see-