Mina kahetsen, et Teie heite meie teretamise eest kKvale läksite," waStaS naene pool wägisi. «Mina oleksin üksi segadust Teie seltskonda toonud," koStiS Eberhard, ennast wägisi rahule sundides, „Teie olite M rSemuS!" «Teie eksite," ütleS Regina uhkelt, «mina oleksin seda , heameelega Teiega tutwuStannd!" «See oli seesama noormees, keS Jnterlakenis Teie seltfilane oli minul on hea mälu!" Regina ajaS ennast uhkeSte sirgeks, nagu kutsuks ta teda leegitseval! silmil wõitluselle. «Meie jutt saab eh' kestma, Regina, kui Teie arwate, Teie li's ' .t? tun!" : '!! - 'i peale. ) mitu paberi tükki taskust !.! .ueje ette. ' alustas ta madala healega, nagu rõhuks juurt walu wägisi tagasi, «kui mina kodust ära läksin, jätsin ma omale isale ühe käsu Teie jauks maha! Mina ei tahtnud seda ohwert, sest et üksi Teid minu külge köidab, mitte pitkemalt Teie käest waStu wõtta! Wa pakkusin Teile wabadM! Teie saatsite minule selle waStuse!" Ta tõStiS katWAStud kirjatükid ülesse. «Regina, kaS Teie usute/'et Teie otsus minu juure jäeda, Mind otsata õnnelikuks tegi? Mina Masin nii ruttu, kui jduudfin, tagasi, ma reififin päewad ja ööd läbi, ma tahtsin Teid tänada põlvili maaS tänada, aga mina tulin ja peale selle, kui ma Teid heile nägin, ei saa ma mitte aru, mikSpärast Teie minu pakkumise tagasi lükafite, ma pakun Teile täna weel kord vabadust  mõtelge enne järele, kui Teie otsust teete, kolmat korda ei saa Mul ehk selleks enam jõuudu olema—" Regina oli seda kõnet kaSwawa äritusega pealt kuulnud;  kui Eberhard wait jäi, lõi ta nuudsuteS mõlemad käed silmade ette ja langes tooli peale tagasi. Eberhard wahtis oma naist. Sellel uhkel, külmal naesel vliwad nii palawad pisarad? Wõis nii ärdaSte nutta? Rüid tõuufiS aga Regina püsti, nagu oleks tal iseenese haledusest häbi, tema pisaratest nõretajad silmad leegitseflwad mäSsawaS wihaS Eberhardi waSta. «Teie piate mind libuks? MikSpärast? Sellepärast, et Teie mind heila ühe nooremehe seltsis lahkes tujuS nägite, FeS Teile tundmata on? Mis õigusega wõite Teie mind nii teutawalt bukka mõista? Kas elu läbi se« " Ta o. ' > . Hardi silm<> ' tud; ta ko««v. «KaS minul põhjust seda uskuda ei ole, et Teie seda nöörimeest armastate, Shweitsimaale Teile järele läks, keS Teid enese kihlatuks tähendas ja keda ma nüid jälle Teie seltsis leian?" «Noh, hea stiS kütt, see noormees on Melitta vend; tema on Hektor Reynuald; meie elasime lapsest saadik armsaSte koos ja Hektor oli juba lapsepõlves minu kaitseja;  mina olin üksi ja mahajäetud maailmaS; hellast südamest paluS ta mind enesele naesekS, mina aga ei armastanud teda ja tahtsin üksi edast elada. Siis võtsin ma Teie pakkumist WaSta. Teie nääl saab täna isi selletama, mis Teile veel teadmata on, kaS ma veel seda ka pian tähendama, et tema mind heile Teie sõbra, graf Wallbeck'i häbemata vägivallast ära peaStis ja seeläbi  uueSte meie sõbrust kinnitas?" «Teie räägite tõtt, Regina, mina usun seda. Aga kaS Teie siiski lahutust ei soovi?" küsis Eberhard tungivalt. «Kui see mitte Teie iseäraline soov ei ole," sosistas ta salakeSte, «siis ma lükkan ka täna lahutuse tagasi!" Eberhardi kindel kogu tuikus, pikkamisi võttis ta nooriku mõlemad käed oma käte vahele ja ütleS mahedalt: „Kas see üksi Teie kalk kohuse tundmine on, mis Teid minu juures sunnib viibima? Olge õiglane ja rääkige tõtt, Regina?" Purpuri puna wärwiS nooriku kahwatanud pSSki. «Eberhard!" ütleS ta ilma üleSse waatamata mogusaS armastuse joowaStuseS ja katsuS käsi töise omade wahelt wabaStada, aga Eberhard ei lasknud neid lahti; õhkuwal axmaStusel wiibisiwad ta silmad ilusa nooriku äritawa näu peal, weel kunagi ei olnud ta teda selle nimega nimetanud, öntsaks tegew aimamine ärkaS Eberhardi seeS elule, kui Regina ikka weel wait oli. «Regina," ütleS Eberhard sngawa, liigutud Healega, «kaS Sa tahad minu oma olla, minu naene, minu südame naene, mitte paljalt abikaasa?" Regina waatis Eberhardi poole üleSse ja tema silmade  kõnel nähti nõiduSlikum wõimus olewat, kui ta sõnadel; ta lautaS häkiSte mõlemad käed""mche kaela ümber ja hüidis Põhjatu armsaste: „ Eberhard, ma armastan Sind juba ammu, mina ei lähe Sinu juurest kuhugi, mu armuke!" KindlaSte ja südamlikult tõmbaS Eberhard ta oma südame küllge, oma uueSte wõidetud na ese. Neiu Redner sai ikka enam aru, et see koguni haruldane  päew oli) abielu rahwa jutt ei tahtnud enam otsa lõppedagi, ja kui mõlemad wiimakS koos wällja astusiwad,  Eberhard oma käe nooriku kaela ümber oli pannud  ja noorik nii õnnelikult naeratades mehe otsa waatiS,  fiiS oleks waga piigakene piaaegu ära minestanud. Aga Eberhard hüidis weel õigel ajal: „Neiu Redner,  soowige meile ommeti õnne, meie oleme noor pruutpaar  ja meie armastuse nädalad alustawad nüid peale!" Wõitliku rõõmuga wiis ta nooriku oma elutubadesse, kuS ta mure muljutusel sagedaste üksi oli kurtnud; õrnaste tõmbas ta töise Melitta pildi juure. „Tema teadis, keda mul õnneliseks eluks tarwis oli, täname teda, Regina!" „Jah, meie piame teda oma õnne eest tänama, tema armastas Sind otsata, sest tema muretses ka weel pärast surma Sinu õnne eest! Aga kas Sa tead," ütles Regina neitsilikult punastates, „et mina ükskord nii jõle olin ja selle pildi peale kadedaks sain? Ilma minu jõleduseta ehk oleksiwad meie südamed juba ammu kokku sulanud, mina otsisin Sind enne ärareisimist, mis minule nii palju südamewalu tegi, wällja, minu süda ajas mind Sind Jumalaga jätma, Sina aga seifid sügawaiS mõttes selle pildi ees, mina arwasin seekord, et Sina oma töist abielu kahetsed, Sinu süda ihaldab surrnut tagasi ja Jumalaga jätmine jäi mu huulde wahele kinni." „Sina uhke, iluS, äritaw naene," ütles Eberhard ja tõmbaS firge keha oma rinna wasta. Eberhard ruttaS oma õnne isale teadustama, sest isa oli sagedaste ta lootusi elustanud; tema laskis hobused ette rakendada ja esimest korda sõitsiwad abielu rahwas wällja. Esimest korda aStus näguS noorik Wellenheimi tumedasse kaubaruumideSse. Eberhard näitis temale kontoris  seda kohta, kus ta tööd tegema oli õppinud. Kaubanõuunik wõttiS lapsed suure rõõmuga wastu, andis neile kordamisi õntsalikult suud ja ei lasknud neid enne minema, kui nad pudeli wahutawat shampanieri oma noore õnne peale ära oliwad lühendanud. Kui õhtu kätte jõuudiS ja päike kõik kohad lahkuja kiiredega ära kulldaS, seistwad Eberhard ja Regina ühe lilledega ehitatud haua juures. Selle peal oli lihtne marmori rist pealkirjaga: .Mlitta." Regina piiras hauakünka  wärske pärjaga ümber ja pani kallid, lõhnawad lilled talwisest külmast taretanud mulla pinnale. Neiu Redner ei jäenud enam kauaks, nüid nii õnneliku  Regina juure. Diakonus Shmallaud ihaldas perenaist  majasse ja neiu Redner läks lihtsasse, aga wiisakaste  ehitatud hingekarjase kodu, kuS tema nende otsuse järele, keS teda enne ligemalt tundstwad, lühikese aja sees raajamata wõimusega peremees ja walitseja saab olema. (Lõpp.) Jaht. 11. Jahikoerast, kui küti tähtsamast abist ehk tarwitusest, olgu siin üteldud, mis elatanud küttide suust kuuldud on. Head jahikoera wõiwat tema wälimisest keha moodust ära tunda; temal pidawat olema: weike vea, keskmine kõrgus, suured nina sõõrud, laiad ja kaunis paksud kõrwad, natuke lohkuS selg, laiad ristluud, õiged ja tugewad esimesed jalad ja pitk, ümargune saba, mis juurikast tugev? on, parajad pitkad käharad karmad kõhu all ja selle juures tugewad reied ja küined, ja et ta ruttu käia wõib, piab ta eest ja tagand ühekõrgune olema. Isane koer on enamast lühikese kehaga, kuna emane pitk on. Suured ninasõõrmad näitawat, et koer heaste haisu tundwat, ja lohkuS selg, laiad ristluud, õiged, tugewad jalad näitawat tema usinust ja osawust jooksus ja jäme saba juurikas tugewat loomust ja suurt kopsu; ka arwawad wanad kütid karmast kõhualust koera töötamist näitawat, sest niisugune koer ei kartwat niisket ega külma, ja tugewad küined olewat tunde märgid, et koeral jalad hõrnad ei olewat, waid wastupidajad palju käigis. Ka linnukoer ei tohi üleliia suur olla, ja wõib mistaht muud karwa olla, aga mitte walge; walgest linnukoerast  ei peeta palju lugu. Tema head omandust näitawad:  suured kõrwad, pitk saba, suur pea, lai rind, läikiwad silmad, lai, lühike lott ja tugewad jalad, milledest  esimesed lühemad on, kui tagumised. Koguni töine keha mood on hurdal. Teda pruugitakse.  jäneSse jahtide juures, kus suured lagendikud ja wäljad on; tema on pitka ja sirge kehaga ning sellest wõib teda eemalt töiste koerde seast ära tunda. Noort jahikoera hakatagu wara õpetama. Wanad kütid teawad rääkida, et noorele koerale lakke hulka werd segada olewat, sest see andwat temale, kui imelik arsti roht, jahihimu ja osawust. Hea pidawat iseäranis olema, kui noorel koeral, keda linnukoeraks tahetakse õpetada, linnu süda, sisekond ja pea süia antawat, kui jahi peal linnu kätte saawad, siis pidawat imestamise wäärt olema, kuida ta ruttu linde otsima harjuwat ja tõtsed loomad tähelepanemata jätwat. HtS wana jahi seadus on, et koerale, kui temaga jahi peale mintalse, enne süia ei tohtida anda, et ta kergeni jooksma on ja siis enam oma kohust täidab, kui täie kõhuga, sest tema arwab loomast osa saawat, kui ta tema kinni püiab, mis aga ka sünnib, sest koeral antakse kohe, kui loom kätte on saadud, selle sisekond ehk tema tarwis juurde wõetud weresse kastetud leib süia. Sagedaste kuuldawat kütta rääkiwad, et jänessa laskmise juures pidawat küinar ette laskma, mõni töine arwab: kaks küinart, kumbal neil õigus on? Siin olgu wastuseks: mitte kumbagilgi. Kõige parem on, kui looma ehk linnu kohta lastakse. Kütil piawad ikka parajad haawled püssi sees olema. On tal kaherauaga püss, täitku ta töine raud peeniksete linnu haawlitega ning töine jämeda jänessa haawlitega, siis wõib ta jänest ja lindu, kummas aga laske korrale juhtub, lasta. Sagedaste  ei lähe esimese pauguga kohe, siis piab ommeti weel hädasunnil töise raua lahtilaskma, mille sees kohaline  täide ei ole. Püssi täitmise juures ei tohita mitte haawlitega kitsiste ümber käia; laskmise juures on tarwis tähele panna, et looma ega lindu mitte kaugemale ei laSta, kui 45 ehk 50 sammu peale. Rebast lastakse ka tihti jämedate haawlitega, aga enamiste rents kuulidega. Ka üks küti tarwitus on jahisarw. Jahisarwesid on mitmet tõuugu, aga kõigil tõuugudel on üks otstarbe, sellepärast ei ole küllalt tähtis nende tõuugudest siin nimetada. Natuke jänessast ja tema jahist. Kõige tuttawam jahi loom meie maal on jäneS. Jänessa elukoht on metsas ja põllu peal. Tema sööb ristikheina, horaft, puukoort jne. Keegi loom ei ole nii sigiw, kui jäneS ja tema poolwend kodujänes. JäneS on hõrn loom, ja ta ei ela wanemaks, kui kaheksa aastat. Üks tähtis märk ära tunda, kas jänes wana ehk noor on, on see. kui tema kõrwu laiali tõmmatakse ja kui fiiS kõrwade wahelt nahk wenib, siis on see noor jänes, ei weni aga nahk mitte, siis on ta wana jänes. Kusi jänes häkitselt ülesse kargab ja ära jookseb, seal ta magab. Ta kraabib jalgadega pikerkuje lohukese maa sisse, kuhu tema pitkuti sisse heidab, ja kui tema pesast wälja hirmutakse, siis tuleb ta ruttu senna tagasi. Külmaga on jänessed enamast wäljade peal, kui aga soe on, on nad warjus) kewade ja sügise armaStawad nemad niisuguste kohtade peal olla, kus külm ega soe ei ole. Künnetud wäljade peal armastawad nemad wäga elada, ja wõib julge olla, et kust jänes üles tõuseb, et seal lähedal ka töine on. Wanad kütid teawad jutustada, et nemad aru saawat, kui jänes kükitawat, kas ta isane on wõi emane. Kui jänes kükitades kõrwad mahapoole longu laskwat, siis pidawat see emane olema, kuna see aga isane olewat, kes mitte kõrwu longu ei laskwat, waid need kaela ligidale hoidwat. Natuke rebasest ja tema jahist. Kes ei tunneks seda kahju, mis rebane niiheaSte kodu, kui metsa loomadelle ja lindudelle teeb? Iga ööse luusib ta kohad, mis ta endale on walinud, läbi ja pärib kõik wigased ja magajad linnud ja loomad, mis tal selle piiride seeS lätte juhtuwad ja mis ta ära jõuab kanda, omale saagiks. Juba pooletõise aasta pärast lähemad noored rebased wanade koopast ära ja kaabiwad ise endale koopad ehk ajawad mägrad oma koopadest wälja ja asuwad ise sisse. Suure kahju pärast, miS nad teewad, saawad nad mitmet wiist, ja nimelt lingudega, raudadega, wõrgudega jne püitud. Sagedaste püitatse neid . suurte haukudega, mille sisse post püsti pantakse ja posti otsa pantakse taldrik, kuS peal üks elus part on ja ümber posti pantakse ka hõlgu ehk peeniksid agu. Sellajal, kui neil weikesed pojad on, ei lähe wana paar august ehk koopast mitte palju wälja, ja siis püietakse neid elusalt  sedawiisi, et kõik augud kinni pantakse ja pesa wälja kaewetakse. Kus kohal aga pesa on, seda saab sell wiisil teada, et enne kinni toppimist koer koopasse saadetakse ja läbi maa kuulatakse, kus koer haugub. Kui laimab süita neitsikest Ja wihkad teda südamest, Siis tean ma juba selgeSte, Et ta su kallim inglike. A. R. 5S 52. Sakala. ISS4 Vastutaja: J. Kõrw.