Sakala 48. Wiliaudis, 2S. Novembrikuu piicwal 4880. in. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Wastutaja toimendaja ja Väljaandja C. R. Jakobson. Sissekord. Poliitika leht. Waidlemise ja waidlemise wahel on wahe. Poliitika ringwaatus. Omalt maalt. Pärnu maakonnast: Tori hea eeskuju. Tartust: Rõuged; J. W. Jannsen haige. Tartu maakonnast: Oiendused. Rakwerest: Uus ajaleht Mälgus". Järwemaalt:  Imelikud asjad. Riiast: Uus selts ..Emanda". Peeterburgist:  Keiserlikud Kõrgused tagasi; admiral Lessowski; krahw Loris- Melikow . armuheitmme. Wöeralt maalt. Austriast: Agrami maawärisemised. Eesti Postimees. Kuulutused. Lisaleht. Seltslik ühendus meie põllumeeste suurem tugi. Taimede sugutamisest. Wiliandi Eesti Põllumeeste Seltsi koosolek. Wastus. Nalja Mart ja Kalja Pärt. Nalja tilgad: Eesti Postimehe kaastöölised. Kirja wastused. Kuulutused. Waidlemise ja waidlemise wahel on wahe. / Aui mõni rahwas hu on, siis tunnistab ta seda seeläbi üles, et tema tähtjamad mehed mitte enam igas tükis rahwa üleüldise kasu ja edenduse peale ei maata, vaid üksikud parteid elusse ärkavad, kes üleüldisi kasu silmast jättes oma erapoliitikat  tagaajawad ja oma perekondade ehk seisuse eest isamaa kulu peale wõitlewad. Nii kaua, künni see erakasu wõitlemine üksiku meeste ehk weikeste salkude  wahele ja piiride sisse seisma jääb, ei ole ta weel wäga kahjulik terwe rahwale. Püüavad aga need erapoliitika mehed terwet rahwast enesega ühes tõmmata ja lahutada, siis on kahju küll ütlemata suur ja terwe rahwa hea olu seisab kaalu peal. Lahutus ja riid auuahnuse ja erakasu pärast on pitka aja peale iga rahwale surmahaiguseks. Eestirahwas on praegusel ajal Eesti talupojad. nMMK^ Eestlasteks Missugused meie talupoja seisuse ja sellepärast Eestirahwa poliitika õigused praegu on, seda teab igamees. See olek on meile Eestlastele teutaw ja iga auus Eestlane püüab temast wälja peaseda, see on: oma rahwast selle teutawa oleku seest auusa järje sisse tõsta ja aidata. Meie ei saa mitte aru, mikspärast meil Eestlastel, kes meie oma enese maal elame, niisama poliitika õigust ei pea olema, kui Sakslastel,  kes meie sekka hiljem elama on asunud. Meie wana Eesti waim ei anna meile enne rahu, künni meil omal maal ühesugused poliitika õigused töiste rahwaustega on. Kui esimesed Sakslased meie maale tuliwad, M saiwad nad luba, rahuliste Eestlaste seas elada. Wt aga Eestlasi pea orjadeks maha rusuti, sellepärast on meie maal seitse sada aastat järjeste wõitlemine edasi kestnud, ja see wõitlemine ei saa enne lõppema, künni Sakslaste ja Eestlaste wahel poliitika õiguse kaalud jälle ühetasa on. Wõitlesiwad aga wanast ja käewarre jõud, siis wõiHsewad mude võitlemiste zuures jõuab aaa ennema toore wägedx mõitsimise teeu^ Seiemaale ei ole Eestirahwast tema ekM ja isamaa  töös weel mitte jõuetud mitmesse parteisse lahutada.  Tema on weel kui üks mees ja see annab weile kindlat võidu - lootust. Teda on küll mitmel korral katsutud parteidesse lahutada ja püütakse seda praegugi weel, aga seiemaale ei ole sellest püüdmisest midagi wälja tulnud. Nagu wanast Eesti Postimees", nii on praegu „ Sakala" Eestirahwa kodumaa töö awaldaja ja kandja. Meie oleme juba kümme ja enam korda wälja ütelnud, et meie eesmärk see on: Eestirahwale ühesugused õigused  töiste rahwaustega! Senni, kui meie rahwas selle eesmärgile ei ole jõudnud, ei wõi meie ilmaski rahust rääkida. Rahu meie armastame, aga üksi seesugust rahu, mis waba inimeste vääriline on, mitte orjade rahu. See on meie terwe rahwa seisukoht, ja selle seisukoha peal seisab ta nii kindlas meeles ja ühenduses  kokku, et kõik muud eluavaldused ennast selle alla peawad heitma. Olgu kirik ehk Baltia ehk muud suured vaimu -vallad, kõik seisavad nad alama järje peal ja peawad rahwa üleüldises elus osakonnad olema. Meie oleme seda mitu korda imektzpannes näinud, kuidas auustatud Eesti mehed korraga rahwa silmas halvaks langesiwad, nii pea kui nad oma era-valdade poliitikat  üle rahwa poliitika tSZra tahtsiwad. Seda rahwa ühendust ja ühtmeelt, kelle peale meie elulootus põhjendab, on, nagu juba ütlesime, mitmel kombel katsutud ära lõhkuda. Meie jätame omad Eesti kiriklasid täna täitsa kõrvale, sest meie loodame, et nad oma vibu miiie nu raua ei saa painutama, künni ta täitsa katki lähäb. Meie tahame täna neist wastalistest rääkida, kelle eestkostjaks „Eesti Postimees" Kui „Sakala" kolme aasta eest tagasi ilmunud oli, siis hõiskas tõeste terwe Eestirahwas. Meie ei pruugigi muud, kui neid laulust vaadata, mis siis Sakala teretamiseks awaldadi. Kõik see hõiskamine, mis sell korral meie rahwa seas nähti, ei tähendanud aga muud, kui seda tundmist, et rahwas oma eesmärgile  tähtsa sammu lähemale oli jõudnud. Olgu võit nii weike kui ta on, ta on ikka äratav ja vaimustav.  Waimustaw lootuse-värin käis läbi terwe rahwa. Sakala tegi oma iööd, nagu rahwas soovis. Kus ülekohut tehti, seal nimetas ta seda ülekohut, ning mis Eestirahwa õigused on, sellest ta rääkis ka sagedaste. Waimustawalt vaatas Eestirahwas tuleviku  sisse ja see vaimustus avaldas ennast „ Sakalas".  Nimetatud ajaleht ei ole jo millaski omale muud auu pärinud, kui et ta tööriist Eestirghwa käes oli ja on. Aga seal vaimustaval töö alustusel astus kohe „Eesti Postimees" terwe Eestirahwale vasta, näidates,  kuidas „laste kätte" mitte „tuletikka" ei tohtivat anda. eest soovitas ta Eestirahwale suurel mõcdul rohtu, mis ta „urwa- plaastriks" nimetas, ning omas a.,l ta üht alanduse kirja SMa^KM^Wllemile) mis üks kirjutanud, nagu ta Meie lugejad mäletavad wäga heaste, missugust viha need avaldused rahwa juures sünnitasivad. Meie vana laulu-isa vr. Kreutz- ei võinud enam vait jääda, ehk küll vanadus ja haigus tema keha piinasiwad. Tema, keda rahvas selle eestkostmise eest käte peal oleks kannud, astus tulises kõnes nagu noor mees ette, ja päris otsust selle üle, mis need „Eesti Postimehe" tikud laste käes tähendavad. Andis „Eesti Postimees" asjaliku vastust?  Ei, ta püüdis seda tervest Eestirahwast ja Eüroopa  õpetatud meestest auustatud täht oma sopaste laimamiste kirjade alla äramatta, nagu ta seda kord jo Dr. Kreutzwald'! nooremas põlves oli teinud ja seeläbi selle suurema Eesti kirjamehe tööd paarikümne aastaks rahwale nagu lukku pannud. Sellest ajast saadik on suur vahe „ Sakala" ja „ Eesti Postimehe" wahele jäänud, nii suur wahe, „nagu tuli ja wesi". Tõisiti ei wõi sugugi olla. Sakala wõitleb Eestirahwa eest, „Eesti Postimees" Eestirahwa wasta. „ Eesti Postimees" ütleb omas tänawuses  44. numris „Sakalast": „Ta on esimesest algusest saadik künni seiemaale Postimeest truuiste ja wäsimata meeles pidanud, pdames ja suus kannud. Olgu tema suu ja käed kinni ehk lahti olnud, ikka on Sakala alati Postimehest kõnelenud ja teda Wändra metsa pätsi wiisil silitanud) ja oliwad tema suu ja käed kord kinni pandud, siis on ta 8 kuud seda lahkemalt Postimehe peale mõtelnud ja ennast uue hoopide ja löökide peale walmistanud, mis nii pea kui ta suu ja kaed jälle tahti peasiwad, sedamaid Postimehe peale sadama hakkasiwad," n. n. e. Mis siin „Eesti Postimees"  tunnistab, on ka tõsi ja ei wõi jälle ka tõisiti olla. Nii kaua künni „Eesti Postimees" Eesti rahwa kahjuks tööd teeb, nii kaua on rahwaliku ajalehtede kohus, tema kahjuliku tööd awalikuks teha. Seda ei tee mitte üksi „Sakala", waid seda teeb ka „Pärnu Postimees" ja „Tartu Eesti Seitung." Kus mitmesugused püüdmised kokku puuduwad, seal ei ole muidu wõimalik, seal peab vaidlemist olema. Aga waidlemise ja waidlemise wahel on vahe. * Waidlemiue peab asjalik olema, peab asja sisse tungima  ja teda igapidi nii nähtavale tõmbama, et rahvas teda igapidi läbi wõib vaadata ja siis oma otsust anda. Iga waidlemise otstarbe peab see olema, lugejate  silmaringi laiendada. Kus „ Sakala" „ Eesti Postimehega" waidles, seal on ta ikka nii palju kui wõimalik asjalik püüdnud olla. Ilmaski ei ole ta sellest rääkinud, mis „Eesti Postimehe" wäljaandjad kodu teewad, kas nad omale majasi ehitawad, wõi õlut ja puntshi ehk wett joowad. Uksi siis, kui „Eesti. Postimees" kudagi wiisi meie küsimiste peale wastust ei annud, waid selle asemel taga selja sõimu abil hoopisi  püüdis wälja jagada, otsisime Nalja Mardi pilkamise  kõnedes tema wasta abi. Mis on üleüldse meie isamaa asjadel sellega tegemist, et ühe lehe wäljaandja  omale maja, töine veski tamme ehitab ehk üks omad lapsed üleüldise surnuaeda, töine oma perekonna surnuaeda matab? Seesugust aSju asjaliku selewste wahele tõmmata, on täitsa kõlwatu. Seesugust kõlwatumat  teed on „Eesti Postimees" järjeste käinud. Kus meie ühe ehk töise isamaa asja kohta , Eesti Postimehe"  käest otsust pärisime, seal ei teinud ta aSjast enesest ühtegi seletust, waid hakkas Sakala väljaandjat  laimama. ~EeSti Postimees" ei seletanud mitte ära, kes need lapsed on, kelle kätte tuletikka ei tohita anda ja millepärast ta üksi „urwaplaastri" teel Eestirahwast  „harida" tahab. Tema rääkis „Rihi!istlastest",  „tõrwakanast" ja kõiksugustest sopastest asjadest, aga mitte sellest, millest pidi rääkima. Ja kui ta mitme ja mitmekordse nõudmise peale wiimati oma Baltia poliitikat awaldama hakkas, ja terwe rahwa juures üksi ainult pilkamist leidis, seal läks tema wiha Eestirahwa peale nii suureks, et „Sakala" väljaandjat  ja selle teel ka seda rahvaliku ajaleht kõige sopasema sõimukirjade alla äramatma hakkas. Rahvast  otsekaudu ta sõimata ei julgenud, aga kni ta „Sakalat" ja tema väljaandjat kõige jõledama laimdusega  üle ja üle ara oli pillanud, fiiS hüüdis ta