keS oma erakasu püüdmises seiemaale juba nii ütlemata  palju pahandust meie rahwa asjadesse on kannud. Olewik. Rõõmustasime ennast Eesti Postimehe  uue programmi ja K. A. Hermann'i südameliku sõnade üle, siis on A. Grenzstein'i programmi sõnad, mis ta oma uue ajalehe Olewiku kohta awaldab, oopis töises waimuS kirjutatud. Siin aswb meile jälle täitsa wana „turutrumm" ja tuttaw. jesuitlik sõnakõlin waSta. Paar näitust saamad seda tõendama. A. Grenzstein ütleb, et tema ajaleht wähemast 80 trükipoognat aastas suur saab olema (seiemaale oli Sakala ka aaStaS 75 künni 80 trükipoognat suur) ja lisab siis juure: „et OlewikuS wiies numris niisama palju lugemist on kui Eesti Postimehe ehk Sakala kuues numris Seega on uus ajaleht Olewik kõigist töistest EeSti ajalehtedest küll hea jau suurem aga mitte kallim." Kust teab siis A. Grenzstein,  et Sakala tulewal aastal mitte nii suur ei saa olema, kui Olewik? Töine näitus. Kui meie selle peale mõtleme, missuguses maimus A. Grenzstein  Eesti Postimeest aasta otsa on juhatanud ja tema sõnade peale mullu aaSta aluStusel, et rahwas uue lehe Olewiku maimu aasta jooksul EeSti Postimehest  saaks tundma õppima, siis on wäga naljakas lugeda ja õige põlaStaw seda julgust tähele panna, milles A. Grenzstein omas programmis kirjutab: „LõppekS peame siin meel üht ülesannet nimetama, mille kallale meie kõige suurema hagarusega tahame töösse astuda. See on Eesti ajakirjanduse parandamine. Võidujooksmiseks peab meie ajakirjanduse  waStaStiku waenu ja waidluste asemele tubli tuum astuma!" Mis A. Grenzstein': „tubli tuum" on, seda oleme juba küllalt maitsta saanud. Asjalikka waidlemisi ta ei armasta, need teewad rahwa silmad lahti, sellepärast sõimab ja laimab ta mehe moodu, ja kui see „turutrumm" enam ei mõju, siis tuleb „Baltlaste Pnritiwi", ning wiimaks, kui teenitud kombel pihta saab, ei julge ta enam muud teha, kui kohtusse kaemata. See on õige redaktor, nagu teda mõni mees just tarwitab. RahwaS tunneb aga juba omi „pöesataguseid" ja ei ütle sellepärast mitte Olewik, waid igal pool kuuleme paljalt ~-k". Weel kord Hurt. Mullu aasta jutustas  EeSti Postimees, Sakala Väljaandja olewat õpetaja  Hurt'ile mullu suwel enne Tartu koosolekut kirjutanud, et kui Hurt mitte kohe tema kaastööliseks wõi sõbraks ei heida, siis tema ka Tartus sellest asjast enam ühtegi ei taha rääkida. Meie nimetasime seda ütelust walekS, mis ta ka on. EeSti Postimees aga toob omas 50. numris meie kirjast Hurt'ile paar lauset ette ja tahab sellega oma ütelust tõendada;  nimelt olla meie kirjutanud: „Ma palun Teid, andke minule luba, et ma teada wõin anda, et juhtkiri  Sakala wiimaSLeS numrites „ „ meie auustatud kaastööline õp. J. Hurt on kirjutanud."" Ma ei soowi muud, kui seda tähendust, ning selle ühenduse põhja peal wõime siis edasi tööd teha. Kui seesugust ühendust enne ei ole, siis ei wõi ma ka millegi lepingu nõuupidamisest Augusti kuul osa wõtta." KuS on nüüd nende Sakala wäljaandja sõnades üteldud, et kui Hurt'mitte kohe meie kaastööliseks wõi sõbraks ei heida, siis meie Tartus sellest asjast enam ühtegi ei taha rääkida? Sinna maale, kuS Hurt tutwal kombel oma sisaliku ülesarutamisega Eesti saadikute märgikirja waStu meie rahwa põlgdust  enese peale tõmbas, oleme ikka temaga lepitust püüdnud teha, ehk küll kõik meie katsed ikka tühja läksiwad. Seda ühenduse lepingut katsusime ka Peterburgis  edasi korda saata, kui seltsis seal saadikud olime. Õp. Hurt on aga kõik neid katseid ikka tagasi lükanud, Sakala wäljaandja wõiS nii palju järele anda, kui tahtis. Öp. Hurt ei tahtnud mitte käsi käes käimist, waid tema ainus soow oli ikka see, seda meest, kelle wastu ta kord awalikult surmahoobi katsega  wälja oli astunud, jäädawalt maha rusuda. Selles erakasu ja seisuse-wõimuse püüdmises toetasiwad teda mitu sõpra, kes temaga ühe waimu lapsed oliwad,  ning neist püüdmistest keesiwad siis ka kõik need tülid wälja, mis meie Kirjameeste Seltsis ja muial nägime. Viimati oli õpetaja Hurt nagu oma sõprade sulane, ilma kelleta ta enam midagi ei tahtnud  teha. Sellepärast nägime teda mitmel korral nii imelikul kombel awalikult kahele poole kõikuwat, et juba ühest ainsast seesugusest awaldusest küllalt oleks olnud, haledat meelt mehe kohta sünnitada, kes töiste esimees tahtis olla, aga ühel joonel külma ja palawat  suust wälja ajas. Selle kahe wahel kaalumises ja oma sõprade juhtimise all seistes, ei wõinud siis ka Hurt PeterburgiS mitte Sakala Väljaandjaga lepingut teha, waid trööstis teda sellega, et Tartus õp. Hurdi ja tema sõprade wahel ühelt poolt ja Sakala wäljaandja wahel töiselt poolt läbirääkimisi Augusti kuul ära saaks peetama, kuS siis Sakala wäljaandja teada saaks saama, missuguste tingimiStega  õp. Hurt ja tema sõbrad temaga käsi käes saaksiwad  käia tahtma. Et seesugustest koosolekutest midagi head wälja ei saaks tulema, seda teadis Sakala Väljaandja ette ja sellepärast kirjutas ta pitkemaS kirjas ka neid sõnu, mis nüüd Eesti Postimees avaldab. Need sõnad ei ütle muud, kuid et Sakala Väljaandja Tartu lepingu nõuupidamistest, osa ei taha wõtta, kui mitte enne tema ja Hurti wahel ühenduse põhi ülesse ei ole leitud. Ühest nõuupidamisest mitte osa tahta wõtta ehk sellest asjast enam „ ühtegi rääkida"  tahta need on täitsa kaks ise asja, mille pärast meie ka nüüd meel edasi peame tunnistama, et Eesti Postimehe ütelused „ühtegi rääkimisest" waled oliwad. Meie loodame, et nüüd kord ka jo õp. Hurdi poolest rahu Võiksime saada, kes meie kodumaalt ära on läinud ja ka osalt meie rahva tähtsama tööde kallalt eemale astunud. Nagu õp. Hurt ennast seiemaale  awaldanud on, ei wõi ta enam kusagil meie rahwa püüdmiste juhataja olla, sest kus ta seda seiemaale  oli, ei ole ta kusagil kokkuleppimist ja rahu jõudnud alal hoida, Vaid on igal pool tüliga ja wendade kokkuäsfitamisega lõpetanud ja siis ise häbiga taganenud. Kui ta edespidi weel mõne kirjaga meie rahwa kirjandust tahab rikastada, siis saame tema waStu tänulikud olema, aga juhataja ametitest wõib ta ennast küll> edeSpidi eemal hoida, see ei too meile ja meie kodumaale mitte õnnistust ja rahu. Aleksandri kooli asjadest. TartuS oliwad 21. Detsembril mõningad abikomiteed ja mõned pääkomitee liikmed hr. Blumbergi koolimajas kooS, ühe tarwiliku ja hädaliku asja üle nõuu pidamas, nagu pääkomitee poolt seal teatati. Ka põhjuskirjade ja kooliplaani valmistaja komisjon, kes jo päew enne seda Tartusse Dr. Weske poolest oli kokkukutsutud, võttis 21. koosolekust osa ja luges oma plaanist mõnd osa, mis walmis oli saanud, koosolejatele ette. Komisjon  ja kokkutulnud abikomitee liikmed tunniStasiwad pärast seda, kui pääkomitee president Hurt koosolekut  oli alganud, koosolekut mitte korraliseks, sest et abikomiteed kaugemalt oma saadikuid ei olnud võinud saata, kuna pääkomitee president kokkukutsumise kuulutust  liig hilja oli ajalehtedesse saatnud, ega ka muul teel abikomiteedele kokkukutsumist ei teatanud. Nimelt oli kokkukutsumise kuulutus Sakalale reedeks WiliandiSse  saadetud, kuna jo leht trükitud oli, ja järgmine nummer, mis laupäeval ilmuS, kuna esmaspäeval jo Tartus koosolok pidi olema, ei võinud enam asja parandada. Sellepärast oliwad ka kolm pääkomitee liiget, C. R. Jakobson, Henno ja Tamman, Sakalas selle koosoleku vasta protesteerinud ja nõndasamuti ka professor Koeler Peeterburgist kirjalikult oma protesti pääkomiteele fisse saatnud. Imeks oli panna, kuidas mõne pääkomitee liikmel, nagu nimelt herra G. Blumbergil,  tahtmine näitab olevat, Eesti Aleksandri koolist aina põllumeeste, ehk Sigemine ütelda, põllutöö kooli püüda teha, naga mõne aasta eest jo Suia Pärt ja mõned muud, kelle vasta õp. Hurt välja astus, oliwad  soovitanud, kuna ometi kooli asutajad ja kõik tema praegused rahakorjajad liikmed ühes kõige Eesti rahvaga Aleksandri koolist üht kõrgemat vaimuhariduse  kooli tahavad teha ja paljalt Aleksandri kooli kõrvale üht Põllumeeste kooli nõuavad asutada, kui seks koolile muialt abi tuleb. Blumberg lugeS oma plaani ette, aga kõik koosolejad komisjoni liikmed ja abikomiteed oliwad selle plaanile täieste vasta. Imeks pannes oli pealt kuulda, kuidas nimetatud herra meie Eesti Aleksandri kooli soovib pidada, nõnda et õppijad  esimesest Maist kuuni Septembri lõpuni kooli vaheaega  peaksiwad pidama ja siis oma koolmeistriga mööda mõisaid tööd õppimas ümber käima. Ühes põllutöö koolis  oleks ehk sedasarnast kaiki ja õpetuse-reisist küll väga kiita, aga mitte ühes vaimuhariduse koolis, kus ainult kaks kuud sui ajal õppijatele priiaega saab olla. Koosolekul  räägiti, iseäranis komisjoni liigete poolt, selge näitustega niisuguse nõuu ja püüdmistele vasta ja tehti selgeks, et niisugune plaanitamine Aleksandri kooli ümbermuutmiftks täitsa rahva pettus oleks, kui ehk weel mitte pahem. Ühes seega avaldas komisjon, et teda abikomitteed valitsenud ja selle juureS otsuseks teinud oliwad, et Januari kuul, päev pärast Kirjameeste  Seltst koosolekut, oma tehtud kooliplaani ja põhjuskirjad pää- ja abikomiteede koosolekul täieste ette peab panema ja seda tööd fiis Aleksandri kooli ühise asutajate poolt otsuseks võetakse ja riigivalitsusele sisse saadetakse ning kinnitamist palutakse. Et aga pääkomitee president pää- ja abikomiteede koosolekut Januaril ei arvanud pidada võivat, on imelik, ja sellepärast jäeb siis, kui president oma otsust üleüldise soovi peale ei muuda, komisjoni töö ettepanemine ka edespidise üleüldise koosoleku peale, sest komisjonil ei ole muudega tegemist, kui nendega, kes teoa on wamsenud,  ja sellepärast trükib ka komisjon oma töö ära ja saadab iga abikomiteele ja pääkomitee liigetele kätte, et tähtjat plaani enne üleüldist koosolekut wõiwad tundma õppida ning tema üle koosolekul lõpeotsust teha. Wäga kahetseda on, et mõned meie Aleksandri kooli pääkomitee  liigetest ennast on lasknud kõikuma paMa, oma endist eesmärki silmist lasewad kautada ja nüüd wõeriti teesi taharoad käia. Wistist on Aleksandri kooli wastaste meelitus ja kutskmine neile nii armsaks läinud, et rahwa ja rahakorjajate tahtmisest hoolimata meie koolile põllumeeste kooli programmist ja klassist kujutawad. Tartus, koosolekul 21. Detsembril, oli minul iseäranis naljakas kuulda, kui herra Blumberg Saksamehi, kellega tema wiimasel ajal rohkeste olla läbi käinud, meie kooliplaani suuremateks nõuumeesteks näitas soowitada tahtwat.. Kui ma mitte ei eksi, oliwad  tema ütlemise järele nende hulgas herra von Sievers  Kuustest, akadeemikus herra von Middendorf Pöörarverest,  keda Blumberg pealegi Eesti werd mehe ütles olewat, j. m. kellega ühes ta selle plaani oli walmistanud,  mille järele meie Aleksandri kool põllumeeste kooliks  peaks saama. Õnneks ei ole herra Blumberg minu teada mitte riigiwalitsuse poolt asutajate komiteesse kinnitatud  meeste seaS, muidu ehk wõiksime karta, et tema nende nimetatud herrade nõuu peale kes teab mis kõik weel üles ei looks, et koolist aina põllumeeste kooli teha, kust rohkeSte odawaid Saksa „vpmannifi" wälja tuleks, nagu pühapäewa leht ütleb. Riiast. „Zeitung für Stadt und Laud" on jälle meie ajalehest midagi üles leidnud, millega oma lugijaid meie waStu wihale wõib ärritada. Tema jutustab tõsisel näul, kuidas Sakala omaS 49. numriS  talupoja Neumann'ist olla kirjutanud, et mõisnik teda wangihoone ja Siberimaaga trahwinud. Et meie seda aga sugugi ei ole ütelnud, sellepärast on ka „Zeimng für Stadt und Landi" järgmised arutamises täitsa tühjad. Meie annaksime „Zeitung für Stadt und Landüe" nõuu, meie kirja terasemalt läbi uurida ja siis selle üle tundja meeste käest selgemat  otsust pärida, kuidas paarikümne aasta eest tagasi Tallmnamaal mõisnikul wõimalik oli, talu? poega „Siberimaale saata", keda sealt kõrge riigiametnik  jälle koju wõis tulla lasta. Talliunask Tallinna naisterahwa abikomitee  annab sealse Saksa ajalehtedes teada, et näitemüügi peal, mis 6. Dets. EeSti Aleksandri-kooli heaks ära peeti, 1441 rubla 57 kop. sisse on tulnud. Sellest summast läheb kulude eest 365 rubla 80 kop. maha, nii et Aleks, kooli heaks 1075 rubla 77 kop. tulekust järele on jäänud. Tänu neile, kes seda näitemüüki elusse on kutsunud, kui ka neile, kes seda ettewõtmift rahaannetega selle suure summani aitasiwad  korda minna! Linna Volikogusse on I. klassi walitajad  järgmised mehed walitanud: A. Paron Uexküll, sindikus W. Greiffenhagen, linnasekretär O. Benecke, kaupmees N. Koch, konsulent W. Adelheim, kreisisaadik  F. von Zur Mühlen, Paron Maydell, Paron H. Toll, V. von Baggo-Huffwudt, kaupmees C. A. Johannsen, kooliülem A. Berting, raeherra A. Elfenbein,  kirjutaja G. Scheel, kaupmees Ed. Baetge, tohter von der Borg, kaupmees B. Behr, kaupmees M. Schmidt, Paron Wrangell, kaupmees E. Elfenbein,  mõisaomanik J. von Hueck, riiginõuunik A. von Husen, kaupmees A. Riesenkampff, tohter J. Fick, kaupmees H. Brosse. Peeterburgist. Pidu. 20. Detsembril peeti päälinnas ihukaitse - kaarde PreobrashenSki rügemendi kirikus tänu Jumalateenistust nelja aasta eest Balkani mägede üle mineku mälestuseks. Koolid ministeeriumi alla. „Nowoje Wremja" teadustab kui kuuldud sõnumeid, et meie Balti kubermangude rahmakoolid peale selle, kui praegu käes olew läbirääkimine koolide ja seestpidiste asjade ministeeriumi wahel ära olla lõpetawd, koolide ministeeriumi  alla pidada saama. KaS lugu juba tõeste nii kaugel on, seda meie omalt poolt ei wõi tõendada, aga nii palju on selge, et üks töine punkt, mis Eesti saadikud omas märgukirjas awaldasiwad, jälle täitmist on leidnud ja. see on: Padronadi õiguse kautamine meie maalt. Meie Lutteruse kiriku kindralkonsistorium on seestpidiste  asjade ministri herra poolt käsku saanud, üht seadust kokku seada, mille järele edespidi kirikherrade Valitsemine pidada olema, sest padronadi õigus saada ära kautatud. Kui see wana eesõigus meie maalt kadunud on, siis saab ka tõeste palju tüli ja pahandust  kaduma, mis nüüd juba hea tosin aastaid meie rahwast sagedaste liikuma ja keema panemad.