RahwaS oli jo hommikust saadik teadnud, et kurjategija  peale saada lastud. Tema aga karjus: „Ütelge kõhtudele, et nad kelmi kinni wõtawad ja temale tema teenitud palka annavad." Ise aga tahaks see palgatud  kelm ja kurjategija, kes inime-Siguse armastajat meest, keda isamaa rahwas käte peal kandfiwad, surmale haawaS, ise tahab ta kohtu ja õiguse käe alt wabaks saada! Senni ajani oli kurjategija Guateau tore ja trotfiw ja kandis wäljaSpidi julget meelt ilma ette, nüüd aga olla ta jo surmakartlik nagu jänes ja paluda jumalakeelt, et teda rahwa eest kaitsetaks. Nõnda on kõik need wiletsad, kes inimese õigust jalgadega tallawad. Kuri südametunnistus kägistab wiimaks ka välise julguse ja ilma ette kantud mehise meele koore, nagu kange torm mere pealt kevadise külma-öölise jeä korrakese. Vrantsusemaul hakatakse poliitikas seesmistest vus viimsel ajal Aafrika sõapidamise kõrwal enamiSte ennast awaldastwad, ka wäljaspidise Eüroopa poliitika peale terawat tegewust panema. Et see lugu kõige pealt Saksamaal kaunis kardetawat mõtet sünnitab, on mõista, sest ElsasS-Lootringis on rahwas oma saadikute valitsemises õige selgeste avaldanud, et sealne rahwaS ennem igstahes Prantslased kui Sakslased  tahavad olla. Aafrikas on hilja üks Prantsuse wäe-osakond ühe mässajate salga peale täit võitu saanud ja seda põgenema ajanud. Itaalias tikuvad asjad korraga kardetavaks minemas mts vistist sest näitab tulevat, et kuningas Humbert Austrias käis sõbrustamas ja seal sõbruse auuStuse viisi järele keisri poolt Austria oberStiks kuulutadi. Nagu teada, on Itaalias rahva seas ja poliitika meeste hulgas väga palju neid, kes tahavad, et parem täna kui homme need Itaalia maakonnad, mis veel Austria käeS on, ära saaksivad võetud. Sellepärast sünnitas kuninga sõbrustamise reis, mis ta naabruses ette võttis, ühe osa Itaalialaste pääs nii kihavat verd, et mõnes kohas jo lausa mässamise hulluStused ilmuvad. Kuninga sõbrustamist Austriaga arvavad mõned jälle paapftlaste ja nende sõbraliste läbi jault sünnitatud olevat, ja sellepärast hüütakse mitmelt poolt, et paapst, kes Itaalia riigi ja selle ühisuse vaStane, Roomast välja saaks aetud ja vast koguni Itaalia maaltki. Mitmelt poolt kardetakse, et pühade rändamine, mis muStad mehed Roomas tahavad  elule kutsuda, rahwa seas mässamist saab sünnitama.  Muidugi mõista neab paapst nüüd „ kurja i aa" ja sellekorral ka Itaalia „ilmalikku valitsust." viimsele teeb püha isake aga andeksandvata ülekohut, sest kui Itaalia valitsus rahu ja seaduse põhjustel paapSti kui riigi kodaniku ei oleks kõige suurema hoolega kaitsnud, olekfiwad teda Itaalia rahwa tulipääd kõige tema jesuiitide ja pühadega ammu lõhki kiskunud. Saksamaal on riigipäew koos ja sellega endine saadikute valitsemise kära vaikinud. Riigipäeva peal on vanameelsete ja kiriklaSte kogu kaunis suur, ehk küll nendest mõnedki tuttavad näud puuduvad, nagu Juutide tagakiusaja Stöcker ja muud, kes kodu ahju taga istumise pärast kära püüavad teha, otsekui oleks isamaa ja ilm hukka minemas, kui nemad usaldust kantavad. AuHria-Ungrial on viimaste päevade sees Bosniamaa tõrjutumate lugudega tegemist, mis pea lausa mässamiseks võib nimetada; siiski loodetakse, et valitsus pea rahutumate asjadega valmis saab saama, enne kui see laiemale laguneb. Tiug i. ja Kreekamaa vahel on postiasjade vaheldava toimetuste pärast käre vaidlemine, mis töiste riikide eeS Türklasele just mitte väga andeksandlikult ei saa tähendatama. Ikka selgemaks saab, et Türklane ja tema riik vistist ühel ilusal päeval Eüroopast saab kadumist nägema. Missugused asjad aga Türgi päranduse  jagamises Eüroopas saavad ilmuma, seda varjab tulevik ähvardavalt omaS hõlmas. Omalt maalt. Wiliandi maakonnast. Tulekahjud ja tulekahju  kustutamise selts. Selle pealkirja all kirjutatakse  meile TarwaStust: „Hilja aegu asuS meil fiin TarwaStuS tulekahju kustutamise selts. Ja see selts on neil päewil oma tublit tegewust mapraSte üleSse näidanud. 30. Õktobril läks SaarewallaS, Suti talus, elutuba üheS rehega seest põlema, ja umbes poole tunniga oliwad kustutajad ühes pritsiga kahju paikas koos, ning kuStutasiwad tule, mis rehes otrade sees põles, warSti ära. Ilma seltsi abita oleks õnnews wõinud suureks minna, sest hoone oli hõle katuSsega ja kange tUül oleks tule töiste ligida hoonete peale ajanud. Paar päewa pärast seda sündis jälk sarnane lugu, kuS Tarwastu walla, Peedihansu  talu rehi, ühes elutoaga seest põlema oli läinud ja jälle sellelt seltsilt ära kustutatud sai. Soowida oleks, et igas wallas ja mõisas niisugune selts elule ärkaks. Meie tulekuStutajate selts oli wäga wahwa ja korraline omas töös ja toimenduses, nii et teda mõne linna seltsi kõrwale seada wõib. Iseäraliku vsawust nende tulekahjude juures näitasiwad üleS: seltsi president mõisawalitseja Jakobson, MäritS ja jaama kommissär Rabensee. Seda mõistliku  juhatust ja seltsi tööd tähele pannes, tuli mulle T. linna tulekuStutajate selts meele, kes kisades ja kärades, hiljaaegu, mind „kuradi mulgiks" sõimates T. linna uulitsal wasta tuli; üks kiskus minu hobust mokast, töine sikutas piitsa peust ja kolmas tahtis kübart pääst maha lüüa. Kui toored olite teie linnauntsakud,  ja kui mõistlikud olete teie maa-mehed, mõtlen ma praegu weel. ' 1. k. WilLaudr kikelkoMa kirjutab „Tartu Eesti kihelkonna kooli hakatust läks Wiliandi kihelkonna koolist üks koolmeister Kõppu sellesama ameti peale ja Wiliandi kihelkonna kolme klassiline kool jäi esiotsa paljalt kahe koolmeistriga. Selle puuduse paranduseks seadis kooliwalitsuS  kaks uut koolmeistrit asemele. Seda pole jo imeks panna sugugi, sest kaks jõuawad jo palju rohkem kui üks; aga imelik on küll see, et kooliwalitsus  just kaks niisugust koolmeistrit ametisse pani, keS kumbgi kusagil seminaris pole käinud ego. koolmeistri eksami teinud, ka mitte küla koolmeistri eksamigi. Üks neist uutest on weel kuulsast Helme, kihelkonnast. Sealt meestele ei ole wist kellegib: eksami tegemist ega seminaris õppimist kihelkonna koolmeistriks saamiseks enam tarwis; need mehed kuulutawad jo hulgani ühte tihti oma tarkust ajalehtede  sees awaliku kirjadega." Nagu meile jutustadi, on eesnimetatud koolmeistrid selle tingimisega ametisse seatud, et nad kellegi Eesti seltsist osa ei tohi wõtta. Teeksiwad nad nüüd seesuguse „ kurja" ära, siis on Mid kerge kui ilma eksamita kooliõpetajaid lahti lasta. F Tartust. Eesti Kirjameeste Seltsi koosiWkuL  13. ja 14. s. L Wäga suurel Seltsi poolt alustas see koosolek. Kõige yealt teretas Seltsi president C. R. Jakobson koosolejaid  ühe kõnögh kuS ta Seltsi eesmärkidest rääkis. See kõne seisab lühendatud olekus meie tänases lehes. Siis andis abipresident Dr. M. Weske aru Seltsi tööst wiimasel ajal, kus ta näitas, kuidas Seltsi uus eestseisus wiimase paari kuu ajal Seltsi asju toimetanud  oli. Eestseisus oli peale 10 uut raamatut läbi waatanud ja 7 oma toimetuste sekka WÄa kaks juba wälja on tulnud, need on: Dr. Wesk: Soomekeele õpetus ja J. Kõrwi Eesti ennemuistesed jutud. Dr. Weske rääkis wiimasest raamatust pitkemalt,  teda kõige parema sarnaste raamatute sekka lugedes, ning pani ka paar näitust raamatust ette. Peale selle olla weel mitu tähtjat raamatut läbiwaatamise  all. Wasta wõetud raamatute seas on: C. R. Jakobsoni Wanemuine kandle healed, kolmas jagu; Dr. Weske Soomekeele õpetus töine jagu; Tarkuse  ja wooruse pildid, mis A. F. Raudkepp kirjutanud.  Selle järele pidas Btuä. tkeol. F. Buschmann  ühe wäga mõnusa kõne: Looduse teaduste tähtjusest  kultuura edenemises. See kõne saab edespidi ehk Seltsi aastaraamatus ilmuma. J. Tülk andis sellepeale otsust Seltsi raamawkogust ja wana-asjade museeumist. Seltsi tagawara kogus on 666 raamatut,  458 wana raha (neist 43 hõbe- ja 405 waskraha)  ja palju wanu asju. Koosoleku päewal tuliwad  weel kingitusi kokku: 107 wana raha, 9 pärli ja mitu muud asja, nende seas üks wana rüütlite raudriie. SelW wõttiS nõuuks, wanu asju, nimelt ka wanu riidemoodusi suurema hoolega hakata korjama. Ka andis SeW eestseisusele luba, tähtjaid wanu asju üleSoSta, kuS neid kingituseks wõimalik ei ole saada. Seltsiliige kaupmees Tõnnison pani töiste nimel Seltsile ette, nende laimamiste pärast, mis mõned Saksakeele ajalehed kui praost Willigerode suust ütlesiwad  sünodi peal tulnud olewat, kaebata. Seltsi president palub selle asja kohta oksiifetegemist  peale lõunaks jätta, mis ka sünnib. Peale lõunasel koosolekul pidas Bwä. meä. N. Sõrd pitkema  kõne filMst. Ka see tähtjas kõne saab edespidi trükitud. peale 300 uut liiget wasta. TõMpidupaewaga ühes wõeti üleüldse 386 uut liiget Ssltsisse, nii et Kirjameeste Seltsil praegu peale on. Et wiimasel koosolekul walitsetud  eestseisuse liigetest mõned pakutud ametit wasta ei wõinud wõtta, walitses Selts nüüd nende asemele uued, nii et eestseisuse liikmed praegu järgmised on: Prefitendid: redaktor K. R. Jakobson, lektor Dr. M. Weske, õpetaja amet: kanditaat H. Tressner; kirju- tajad: Bwä. tdeol. A. Sõrd, Bwä. tdeol. H. Naska ja kirjanik J. Kõrw; kassameistrid: maalrimeiSter ja kaupmees G. Sachs, vr. meä. G. Koeler, stuä. meä. A. Sperrlingk; raamatukogu ja wanawara hoidjad: kirjanik J. Tülk, kooliõpetaja J. Kunder ja päriSkoha  omanik P. Ainson. Konsistooriumi nõuuniku A. Willigerode laimduste kohta sünodi peal, kuS EeSti seltsa sozial-demokraatlaste seltsideks nimetas n. n. e., tegi SeltS, neid laimdusi põlastusega tagasi lükates, otsuseks, ühe palwekirja Kõrge Riigivalitsusele saata, et ta Seltsi seesuguste laimduste eest kaitsta wõtaks, millega muud ei sünnitada, kui et üht rahwasugu ja seisust töise wasta wihale ärritatakse. SeltS andis selle palwekirja toimetust presitendi hooleks. Nüüd pidaS vr. M. Weske kõnet Eesti rahwalaulude sõnalõppudest,  kus juures mitmed wäga ilusad uued rahvalaulud  ette luges. Mitmed neist lauludest saamad tulewases Seltsi aastaraamatus seisma. poolt küsiti Seltsi, kas nüüd weel õpetaja Hurt'ile peale selle kui ta Seltsist wälia oli astunud za oma L nime töiste liigetega. tutwa Z kirja alla kirjutanud, auuliikme pakkumise auu tuleks! tänukirja saata: Selts ütleS ühest Cj! Wnmaks lõpetas president kui weel mitmed wMn tähtjad otsused ära oliwad tehwd, koosolekut mõne südameliku sõnaga, millega nimelt uue liigetele YMNalikuks tööks kätt pakuti. (Järg jäeb tulema.) / Weel M. la Lmam istest. Meie X-Dwsime juba korV neist meie ühe kaastöölise kirja järele, kes Wõru maakonnas elab, tegime. Seda meie kirja oliwad ka Wenekeele ajalehed  ümbertõlkinud ehk oma arutuste põhjuseks pannud,  nagu näituseks Nowaja Wremja, kes pitkalt sellest asjast jutustab, teda mitmel kombel wõrreldes. Need kirjad ei ole nüüd „Neue Dörptsche Zeitung'ile" rahu annud ja tema wastab omal kombel nende peale. Meie ei tea mitte, kust ta omad sõnumed on wõtnud, aga need sõnumed ei lähä tõega mitte ühte. Nii ütleb .. Neue. Dörptsche Leitunaet Mitt ennast sell korral koM' ees üWUt möisamehe M. Moritze käest 22. Webruaril heinakuhja ära ostnud ja sellsamal päewal  ära wedanud olewat. Niisama jutustab see ajaleht  ka, et M. Mitt'i sell korral Sillakohtu poolt 15 rubla kahju tasumisele ja kuhja warguse eest kahe nädalase kinni istumisele olla mõistetud. Peale selle kui meie nüüd M. Mitt'i enese ja mitme mehega oleme rääkinud, kes sell korral, kui nimetatud asi kohtu all oli, ja ka kõik aktide materiali kätte oleme saanud,  mis wõimalik on kätte saada, wõime „Neue Dörptsche Zeitung'i" setetusi järgmiselt õiendada, nagu ka oma enese esimest kirja täiendada. M. Mitt ei ole mitte nimetatud heinakuhja 22. Webruaril ostnud, kui ta teda ära wedas, waid, nagu kogukonna kohtu protokollid näitawad, tunnismeeste üteluste järele kaks nädalat warem. Ka on kogukonna kohus sell korral M. Mitt'i omalt poolt süüst lahti mõistnud. M. Mitt'ile anti Otepää kogukonna walitsuse poolt sell korral M. Moritz'e kohta, kes temale heinakuhja ära oli müünud ja ennast mõisa kandimehe ütelnud olewat,  järelseisaw tunnistus: „ Otepää kogukonna walitsus  tunnistab selle läbi, et selle kogukonna inimene Mihkel Moritz sagedaste warguse pealt kätte saadud on ja mitte ühe auuwäärt kombega meeS ei ole. Otepääs  14. Juunil 1868." Peale selle sai M. Mitt sell korral weel kogukonna kõhtude ja mõisa walitsuste poolt, keS ümberkaudseid asju ja kaebajate waenlust M. Mitt'i wasta tundsiwad, nii selged auutunnistused, et iga mehele silma paistab, kuidas M. Mitt mitte süüdlane ei wõinud olla. M. Mitt, keS heinakuhja 8 rubla eest oli ostnud, palus nüüd, et mõisa omad heinad (2 koormat üleüldse) ära weaks, sest varastatud  heinu ei tahta ta enam omas majas sallida. Sillakohus mõistis aga, et M. Mitt mõisale 15 rubla kahjutasumist heinade eest maksaks. Mitt ei olnud selle otsusega rahul ja kaebas edasi. Kubermangu walitsus oli aga kaebduse tagasi lükanud ja nüüd mõistis Mitt'i ilmaaegse edasikaebamise  eest kinni. M. Mitt pidi siis ka kaks nädalat selle süü eest kinni iswma, aga mitte warguse eest. Oleks heinakuhja warguS tõeks tehwd, siis oleks tema trahw wäga raske pidanud olema, aga mitte kahenädalane kinniistumine, pealegi, kui meie mõtleme, et seda protsessi tema weriwaenlased oliwad alustanud. Et M. Mitt täitsa süüta selles aSjaS on, tunnistawad ka kohw protokollid, mille järele pärast kaks meest Pikajärwe kogukonna kohtu ees üleSse andsiwad,  kuidas M. Moritz neile rääkinud, et ta tõeste M. Mitt'ile eesnimetatud heinakuhja ära olewat müünud.  Nii palju wõime weel seie juure lisada, et M. Mitt nüüd, kus mõned ajalehed tema asja wõeriti maailma ette on kannud, Sillakohtu käest selle protsessi  aktidest koopijaid on pärinud, neid aga temale