Postimees UZ W T ärtus, 18. augustil. H DAK, KolmasküM»leSteiue aastakäik. Postiga 3r.— k. ' Jlmn postita aast. 2r.00 k. »—V? 7, - - „ „ '/s „ 1 „ „ „ -V» „ 1. 50 „ „ V-t 80., „ kuus ~ ~ kuus —/,-30„ jffolmgskiimnestriue aõstakäik. «-It.nU! !a UmUaiiä! ,vn»„- Limg.' Jvhwis: Pahv. iir,la«: wcaaverq NarwaS: Gr e r ir > > > t rk. > Seelandt, teeor-i--, Aaitttscn. Politika ringwaatus. J«gli« maal sigitas ühe wahe Saksq, keisri reis Wene maale õige palju musta werd, kardeti ju et Kejk-Europa ühendus pragunema ja lagunema hakkab, nii et We> uusi sammusi oma wõimuse kaswataniiseks teha ja säälsc Jnglis-Jndia riigile hädaohtu  tuum Selleks arwasiwad nad seda maa enam sõpruses liginesiwad, Saksa ja Inglis maa vaheline olek õige ära angunud  näis olevat, ehk küll keisri Friedrichi ajal Inglis maa kõigili Saksa maale läheneda  püüdis. Nüüd on Jtalia minister- Presidendi reis Inglasi jälle -rahutanud, nad tõstawad jellc üle suurt rõõmukära ja annawad  Prantsuse maale kibedaid sõnu, et see julgenud Jtaliat pahandada, ja sellega terve Kesk-Europa ühenduse külge puutuda. Ka Wene maale näitavad nad jälle upsakamat  nägu, lord Salisbnry kõne, milles Wene Mäale Hommiku-maa õigust auti, näib nendele nüüd wähe meeldivat. Nad koputavad jälle oma määratu merewõimuse  pääle ja ütlewad, et Inglis maal waja ei olla kedagit karta. Hää küll,, kes ei karda, karju. Miks siis Inglased Sääl juures teeb aga Jirl Maa asi Inglis valitsusele pahu pääwalu. Need mehed ei taha mingil maal oma tõrkumist ühine tegevuse wiis imestamise wäärt. Mis nende vastupanekut õige wisaks teeb, on see, et ka liri maa vaimulik seisus täitsa rahva nõuus on, hoolimata, et paavst neidstuselte pärast noomis. lirlaste tähtsam juht, tuttav Parnell, on , nagu teada, oma kõnede ja kirjutuste pärast kohtutega  kimbus. Sääl on nõuu tekinud, priitahtliku andide korjamist tema toetuseks ette võtta. Ja kohe on liri maa piiskopid  suu ja sülega selle poolt, noomivad oma karjatse kirjades kõiki tallekesi, õige avaralt andeid oma rahva esimehele ja asemikule ohverdada. Paha pudi onJir- ja Ühisriikide kalanikkude vahel õörumjjM sels Kanada valitsuse poolt iseäralist lepingus soovitad!. . Ühi riikide president oli sellega nõuus, sääl aga tuli liri erakond, kcZÄmerikas õige vägev on, sest et säälne koduste suguvendade asja poole hoiavad, j ja püüdis Inglastele pussi teha. Praegu on Ühisriikide kaks suurt erakonda, dcmo- arwasiwad maja olewat, kõiki riikisid ka ühise walitsuee wormi alla saata, nimelt wabariikideks teha, kuna töised seda just hädast waja ei arwanud olewat. pllüetatud  riikides iekinud, ehk just küll suurt lausa mässamist tõusnud pole. Kuid kihutused  on ikka wiljata jäänud, isegi Hispa- .Ekspaniks oli' kord jälle sõjamäe ja' rahulist korda olnud, kui nüüdsel walitsuse  ajal. Alati kurnasiwad kodused tülid  riiki ja rahwast, nimelt endiste kuniugaunade  all, praegusel aga näib korda miznehike  lubanud Greeka-õiget usku heita ja weel Greeka usulist printsessi kosida, kui sellest troonile tulu tuleb. Ei tea aga, Eesti maalt. Möödaläinud pühapäcmal oli Kirumpää  lossiwaremetes Wõru maal kontsert ja näitemüük Nawi abikomitec ja wäljapakutud asjadega kaunis sunimakenc  sisse, Iseäralist kiitust lcidsiwad Nawi  lauljad mõne laulu läbi, näitu- Jutunurk. Süüta wang. Eduard Wilde. (Lõpp) kui grahw Louis Kambes ehk meel elab ja 'oma päranduse-õigust nõudma tuleb on küll wist isaemalt wõimalik. Kut tal aga tõesti see häbemata julgus peaks olema, teid tülitama tulla, siis laske politsei < ametnikkude ülewaatamiscl minu kätte saata." i „Kui waja, saan ma seda kõrguse käsku täitma." „Siis on teie asi sellega korraldatud," ütles herzog. „Jumalagaj herra Rebouli" Charles Reboul kummardas auupaklikult  riigiwalitsejat ja lahkus Thomassiniga kõnesaalist. Wäljas ütles ta wiimasele: „Ma olen siis nüüd Beauvali mõisa omanik?  Kas teie tahate edespidi minu lossi valitsejaks jääda?" „Rõõmug«," kostis Thomassin. Herzog  Philipp on õige otsuse mõistnud." „Siis reisige Beauoali ja walmistage minu wastuwötmiseks kõik ette. Bta reisin kõige päält Peronnesse." Juba sellesama päewa ohutul sõitis Charles Reboul kiirpostiga Picardie maakonda  Peronne linna Poole ja kaks Päe- 3, ja seaduslikuks." Mõne nädala pärast oliwad Charles Rebouli pulmad. Siis reisis ta oma noore Lõin, ja mõlemad 'soldatid, kes teda mangi l pidanud wiima, olla Hollandi maal His- trooiüparlmise sõja ajal werises lakuulis  ta oma nime hüütumat; ta waatäs Ülemal kõrgel, pool mädanenud mana tamme all, seisis üks mees ratsanikuriides,  mõõk wööl. Natukene maad eemal „Mis te' tahate minust, herra?" küsis Thomassin, j „Kas sa mind enam ei tunne, mana , kelm ?" hüüdis wõõras mees „Bkina ! olen see, keda sa lapsena nii sagedasti ka süles kannud ma olen grahm Lõuis ! Kambes!" olnud teenistuses. Täna rikkas, homme wacne, see oli minu saatus. Mäng ja wein ci lasknud mind haljale oksale saada. Just praegu on suur käes. Aga wihajclt. „Ma peaksn! oma suure päranomandujeks  kinnitanud. Akis sul meelde