Poliitika ringwaatus. Wenemaalt. Meie Keisri Proua Majesteedi  sündimist päeva pühitseti terweS riigis, maal ja linnades suure waimustusega, ning miljonite palved tõufiwad Kõrge Riigiema eest tähendatud päewal  õiglasest südamest taeva poole. Wenemaa wälimisse  poliitika fiht on rahu, ütelgu ja arwaku kadedad  naabrid sinna juure mis ise tahawad. Ministri herra v. GierS'i reisist püüawad nüüd Sakslased ja Prantslased ei tea mis kõik wälja arutada. Ühed ütlewad Warzinis käigu Wenemaale auuks, töised Häbiks olewat. Mine pane ilma suu kinni. Meie aga usume seda, et kui v. GierS ka ükskõik mäherduste  asjade üle nõuu pidaS ehk rääkis, tema seda ainult meie riigi ja poliitika kasuks tegi. Wenemaa poliitika on praegu nõnda ütelda sisemine. Wälimiste tülide ja riidudega pole Wene walitsusel midagi tegemist,  ning jõuud mis sarnaste asjade juures kulutamata jäeb, saab riigi seespidise elu parandamiseks  tarvitatud. Kõige rohkem rõõmustab meid see, et nüüd Wene ajakirjandus meie koduseist asjust, tõe põhjal räägib ning meile kus' tarwis parandusi soowib. Saksamaalt. Wene wälimiste asjade ministri von Giers'L külakäik Berliinis ja Warzini lossis, mill ajal ta tähtsamate Saksa poliitikameestega kokku puutus,  on praegugi weel Saksamaal tähtjam asi, millest igal pool räägitakse ja kirjutatakse. Isegi Preisi maapäewa  waielust ei pantud neil päewil, kus v. Giers Berliinis wiibis, suurt tähele, waid kõik targad pead ja weel targemad suled wäsitafiwad ennast selle küsimuse  kallal: ei tea, mis see küll õiete oli, mis Wene minister Bismark'i, graaf Hatzfeldt'i ja muu tähtsate meestega rääkis? Jah, mis see küll oli, seda pole neile keegi awaldanud, ning sellepärast katsub nüüd igaüks omal wiisil wälja arutada, mis seal kõik wõiks räägitud olla. Et need arutamised aga ainsalt arwamised  on, sellepärast pole neil ka mingit kindlust põhjaks  all. Preisi maapäewal an üks saadik, rahaminister  Scholz, nõuudnud, et Wenemaalt sisseweetud puude peale wõimalikult kõrge tollimaks saaks pantud,  muidu ei wõida nende kroonu metsad mitte nõndapalju sisse tuua, kui sissetooma peakfiwad. Wiimasel  aastal olewat Preisi metsawalitsus ligi pool miljoni enam oma valitsuse kuludeks ära kulutanud kui sissetoonud. See ei ole wähemalt meie silmas ime, sest Preisi metsawalitsus on nõnda heaste ära seatud, et seal ametnikud lausa metsa pärast enam puid ei näe; ta on nõnda korrapäraliselt ära seatud, et meiegi kubermangude suuremate metsade omanikud oma metsadele Preisi eeskuju ja kooli järele metsa ülemaid ametisse seadwad, kes metsa aadri laskmisega tugevaste kaswama ja kohama peawad panema. Hea kõik, kus edasi püütakse, kuid ime üksnes see, kuda Saksamaal neid maksust, mille poolest, nagu juba troonikõnes tähendatud, vaesemat rahwast tahetakse wabastada, töise riigi kulu peal jälle ära tahetakse täita. Prantsusemaalt. Inglise walitsus püüab palawa werega Prantslasi kõigiti waigistada, et nad sootumaks peaksiwad ära unustama, mis nad Niiluse jõe kaldal jõuust ja auust kautanud. Nüüd ei taha Inglise  walitsus sõnakest selle wasta lausta, kui Prantslased  omale kautuse kohta Kongo jõekonnas ja mujal Hommiku - Aafrikas kahjutasumist püüawad saata. Mõne aja eest tagasi reisis üks Prantslane Brazza 1880 Kongo jõekonnas ja nimelt selle ülemais maa kondades, kus ta mitme sealse pealikutega lepinguid tegi, mille järele mitmed Kongo jõe maakonnad Prantslastele  pidiwad ära antud saama. Tänawu pani tähendatud  reisija oma lepingud Prantsuse parlamendile ette, kes neid kinnitas. Inglise kaubaajajad nurisewad küll õige waljuste selle üle, et nende walitsus Prantslastele  nõnda palju woli Aafrikas kätte annab, ilma et oma ninaga põigiti vahele läheks, aga Inglased loodawad otse selle peale, et uute Prantsuse asutustega nõndasama saada lugu minema, nagu Egiptusesgi oli. Inglased arwawad, et las' Prantslased wõtawad maad peale ära, seavad asjad joonele, ning kui nad siis wiimaks enam ise oma asjadega korda ei saa, küllab nende töö ja waew wiimaks ikka meile, kui Prantslaste  koloniide pärandajatele tasku jookseb. Kui kaugelt  Inglastel oma arwamisega õigus on, jätame nende oma arwata, sest Prantslased on jo enam kui ükskord näitanud, et neil karwad hamba peal on ja nad enestega  mitte liialt naljatada ei lase. Jnglisemaalt. Londonis käifiwad neil päewil kõik sõjawäe salgad, keS Egiptusest tagasi tulnud, ülevaatamisel  kuningana silma alt läbi. Otsata rahvahulgad  oliwad uulitsatele kokku kogunud, kes nõnda heaste sõjast tulnud soldatid, kui ka kuninganat lõp.  mata rõõmu hõiskamisega teretasiwad. Soldatid lei- tud wäga heas korras olewat. Hiljem jagati Windsori  lossi ülemas hoowis sõjast tagasi tulnud ohwitseridele  ja soldatitele anu ja mälestuse rahad wälja, mis kuningana ise toimetas. Ühe osa auurahasid pannud kuningana ise oma käega õnnelikudele rinda, ning pidanud koguni waljust kostma healega ühe lühikese  kõne wapra wõitltjatele auuks ja tänuks. Parlamendi alamkojas tuli Parnell'i nõuudmise peale kord jälle lirimaa küsimus käsile. Parnell tähendas,  et liri saarel tänäwu talwel jällegi näljahäda karta olla. Sellepeale kostis lirimaa riigisekretär Trevelyan, et riigiwalitsusel praegu mitte liri näljahäda  pärast muret ei ole; walitsus olla asja lasknud järele kuulata, ning wõida ka sellele hädale, kui tõeste peaks kätte tulema, tarwilikku abi leida. Hispaaniamaakt. Ka Hispaania tahab nüüd, kus jau aeg, oma osa Aafrikast saada. Kui peale 20 aastat tagasi Hispaania Marshall O'Donnel Aafrikas reisis, anti juha temale Hispaania heaks 1860 Santa Kruz de Mar Pequenna Marokko Lõuna rannas ära, mis aga tänini tema endise walitseja wõimuse all seifis. Marokko sultan on mitmed saadikud  Madriidi läkitanud, et sealse walitsusega lepitust teha, et see tähendatud koha 15 milj. pranga eest Marokkole ära annaks ehk töiste maatükidega ümber wahetaks. Seda ei wõtnud Hispaania walitsus mitte wasta. Nüüd, kus jutt wälja läks, nagu tahaks Marokko Santa Kruz'i ühe Inglise kalapüüdjate seltskonnale  ära anda, tahab Hispaania walitsus kolme laewaga sõjamehi wälja saata, kes tähendatud koha oma alla peawad wõtma. Selle riigiwalitsuse otsusega peab rahwas wäga rahul olema. Portogaaliast tulewad pealinnast Lissabonist sõnumed, et riigiwalitsuse ja paapsti saadiku wahel hele tuli olla lahti läinud. Portogaali walitsus oli tühjaks jäenud piiskoppide kohtade peale uue- ja wabameelelised  mehed piiskopideks walitanud, ning seda ei jõudnud pühaisa asemik ära kannatada, waid nõuudis, et riigiwalitsus tema tahtmise järele mehed peaks ametisse  seadma. Kõik Portogaallased, olgu nad mäherdust  poliitika wärwi tahes, annawad ühel meelel oma riigiwalitsusele nõuu, et ta häbemata paapsti jangert, kes nende rahwa auu külge nõnda nurjatumalt puutunud, maalt wälja saadaks. Ja jah, paapstid ega paapstikesed  ei jaksa weel ikka mitte aru saada, et nemad usk ega Jumal pole, waih inimesed, kes riigiseadust ja walitsust peawad ctuustama. Itaaliast. Itaalia parlamenti alustas kuningas  Humbert ühe kõnega, millega mitte üksnes Itaalia rahwas ise, waid ka kõik muud riigid wäga rahul on ning temast suure kiitusega räägiwad. Parlament on omale peaaegu ühel healel Farmi presidendiks walitanud, nõnda suur oli kõikide usaldus selle mehe wasta, kes juba aastast 1878 saadik kõikide rahulolemiseks  riigi asju tallitanud. Omalt maalt. Wiljandist. Wiljandi Eesti Põllumeeste Seltsi koosolek 21. Nowembril 1882. Peale teretuse luges president Seltsile „St. Peter. Zeitung'is" Wiljandi Saksakeele nädalalehe tüki juure lisatud W. E. P. Seltsi laimduse kirja ette. Selts tunnistas teda täitsa sopaseks maleks ja laimamiseks, mis tingimata õiendamist nõuuab. Et St. Pet. Zeit. seda walet ja laimu maailma sisse on laiali kandnud, siis peab selles ajalehes ka Seltsi õienduse kiri ära trükitud saama, kui muidu seda ei sünni, siis Seltsi auu jalale seadmist kohtu teel nõuuda. Seltsi auu eest seismine eelnimetatud asjas anti eestseisuse hoolde. Selle järele wõeti Seltsi kauplemise asi käsile. Seltsile saiwad Pärnu kaupmeeste Heinr. PulS'i ja Hans Schmidt'i hinnakirjad, mida need Seltsi kaubakomitee  liikme herra J. SchmidN kirjutuse peale saatnud ja ka Linda Seltsi hinnakiri etteloetud. Asja läbikaalumine sünnitas waidlemist ja arwamiste awalduisi,  mille järele wiimaks otsuseks tehti, Linda Seltsist järgmisel mõedul proowiks kaupa tellida: Ree rauda 120 puuda, ratta rauda 200 puuda, rootsi (hobuse raua) rauda 30 puuda. Raua sordi ehk numbri arwamine jäeti tellijate määrata. Wahe aeg. Minewal koosolekul balloteerimise alla jäenud kahest Seltsi liikmeks soowijatest sai J. R. wastu wõetud ja K. ühel healel tagasi lükatud. Uusi liikmeid  wõeti wastu 3 peale J. R. Minewakordfe koosoleku protokolli täitmiseks walitseti nüüd Tallinna  tütarlaste käsitöö kooli kaSwandlkudelS RltSberg'L  ja Reimann': tütred. Seltsi maja järelwaatajaks walitsett kom:szon järgmistest liikmetest: Preestrid Rajewsky ja TeppakS, kaupmees J. Schmidt, majaomanik J. Schneider, koolmeister Arak, majaomanik Tust, Sakala kirjutaja Jürgenstein, sepameister Laksberg ja maalmeister Heine. Seltsi kirjatoimetaja Arak pandis ameti maha, ja tema asemele walitseti preester Teppaks. J Jürgenstein  walitseti raamatukogu hoidjaks Teppaks'i asemele. Maja ehituse rewideerija komitee liige Rajewsky andis rewideerimise tööst Seltsile teada, kõik töö ei olnud weel lõpetatud. Selts soowis, et iga asja ja materjali üle saaks iseäranis aruanne tehtud. Tulewa suwise põllutöö ja koduloomade wäljanäituse  asjas anti ehituskomitee hoolte näituse kuuride  plaan lähemaks koosolekuks walmiStada. President andis koosolekule teada, et mitmel pool olla Seltsi liigete seas soow tõusnud, et Selts enesele trükkimise masina soetaks. Tööd saada masin küll, sest et Selts iga aasta Põllumeeste Kalendrit wälja andma hakata, näitemängu, basaaride pileti ja kuulutuste  trükkimist olla küll, Kirjameeste Selts wõiks oma aastaraamatu Wiljandis laska trükkida, Selts wõiks Sakala trükkimist enese peale wõtta, mis ühele masinale ju peaaegu küll tööd annab, ja milleläbi Sakala palju waremalt wõiks ilmuda. Seltsi trükimasinal  olla seda kergem ennast ülewal pidada, et tema peremees Selts enesele masina käest ülespidamist ei nõuua, nagu see muu trükikojade juures pruuk on, waid siin pidada masin üksi paar töölist ülewel pidama, ka ulualune ei tule Seltsi trükimasinal midagi maksma. See asi sünnitas elawat  läbirääkimist, mis enamaste kõik sinnapoole kaldus,  et Seltsi kassal on raske alustust teha. Kui sellepeale president teatas, et mitmed helded käed olla lubanud juba kätt adra külge panna, näitemängust ja basaarist selle asja tarwis toimetada, siis terwitaS Selts suure rõõmuga trükikoja asutamist ja tunnistas tema wäga sündsa ja kohalise olewat. Nüüd sai üliõppija K. kiri Seltsile ette loetud, kus see Seltsi temale saadetud abi 50 rbl. (kelle juure pea weel 10 rbl. saab saadetud) eest tänab. Järgmine koosolek arwati sündsam olewat argi päewal Jõulukuu lõpul ära pidada. Wiljandi E. P. S. kirjatoimetaja J. Arak. 23. Nowembril ajas keegi uulitsal sõites aisa otsaga ühele Tänassilma mehele pihta, nõnda et mees sedamaid surnult maha langes. Õnnetu wiidi küll sedamaid laatsareti, aga elusse toibumise peale olla wäga pisut lootust. Mis siin imelikus maailmas kõik wõimalik ehk wõimata on, sellest saagu aru kes taht, mina mitte. „Kündja" 19. sees seisab järgmine kiri: „Heimthalil, 27. Oktobril 1882. Auustatud „Kündja" toimetust palun järelseiswat tähtjat asja oma ajalehesse ülespanna lasta, mis meie rahwa elu kohta ja rahwaharimisse puudub. Hilja aegu põles Heimtali mõisa kõrts põhjani maha, aga siiski meie armulik herra F. v. Sievers on ommetegi kahjust hoolimata ja kasu peale waatamata selle hoone asemele  ühe kolmeklassilise kooli asutanud. Et sarnatsid asju harwa ette tuleb, siis arwan, et see ajalehele kõlbulik on, niisugustest asjadest rääkida, kuida meie mõisaherrad rahwaõpetamise eest hoolt kannawad. Auupaklikult J. Wassil." Et see sõnum meie mõisa herrade kiitust kuulutab,  sellepärast käis ta warsi peale „Kündjas" ilmumist  kõigis Saksa ajalehtedes ringi, kes weel omalt poolt wäga õigeste juure lisasiwad: „Wäga kiiduwäärt  töö, mis ifenesest järeltegemisele kutsub." Meie ütleksime ka sedasama, aga asjal on weikene wiga juures ja nimelt see, et mahapõlenud kõrtsi asemel jällegi uus kõrts seisab ning kolmeklassilisest koolist, mis kõrtsi asemele ööldakse asutatud olewat, mitte jälgigi näha pole. Auustatud „Sakala" toimetaja! Palun järgmist  kirja oma lehte üles panna. Sagedaste kirjutawad  Eesti ajalehed ja sinna hulka salwab Saksakeele  ajaleht „Heimath" ka mõned tükid kurjast kõrtsi elust ja liiast kõrtside armust, mis meie Eestimaa pinnal igal pool kui mädapaised hulga kaupa leida on. Ühest niisugusest liiast kõrtside kogust tahtsin alamal kõnelda, mis Kadrina kiriku juures minu sündimise paigas on, kus mööda läinud suwel mõni päew elasin. Nimetatud kiriku lähedal on neli kõrtsi; Undlamaa peal kaks: Trahter ja Kruusimäe, baron Dellingshausen'i päralt; Neerutimaa peal kaks: Päri ja Riista, krahw Rehbinder'l päralt. Esimene on köstri isanda nina alla, aknate taha ehitatud, ja tema waene mees on pidanud nelikümmend aastat seda