Maarjas kaunid laulusid leida on> Loodan, et säälsed suguwrnnad neid mitte kadumisele osaks ci Neiu Marie Trcuberg Waiwara kihelkonnast Jvala wallast II toana rahwalanku keelemurd^ wiimsid 15 tükki. L, Wanu laulusid 24 tükki, <4, Arstimise sõnu, N, Mõistatusi 224 nnmmert. ette tuuakse, küll siis Eesti keele tundmine >psti sügawamaks ja laiemaks saab. Kui auustatud saatja wcel ka need pikemad jutud üles kirjutab, riiSmekese saatnud, Karoiast P, post> Jüri Ro ot s Peterburist, aga Kursi 132. Olcwikn tostnctusc läbi- Mihkel Kol > luk Laiusest 123 waua niõistatust! A, L, , , C, E, (kas Lüganuscsl?) l! laulu riismetest ja 123 tused; M. Hansschmidt Uulust 5 laulus E, Kittzberg Karksist 2 laulu! J, Siinrus I lau- 134. Ernst Hannow Tapalt: 2 post-185.  Ha n s Marti n s o n Uulu wallast 13t!. Ltrnl. plulol. O. Kallas ja «tuil. s^w^l^ii- L-aänc maa kohta ilia karbtuse hää!ed heljuwad, et siin unoagi isamaa lasuks ei tehta. . . Hakakem  löoie, kui töö aeg tööd teha sest weet kui vr-cgu weel. Pea wleb wanaduS lihe! male ia.kaliiiuluugas ligemale, kelle käest weel esiwanematc wairnuwarandust wõib pärandada. Selle Pärast, mis täna jõuate, seda ärge jätke homseks. Tunneb keegi enesele lubagi raskeimewõtma,  mis wanawara korjanduse hulka puudub. Kokku korjatud warandused saan mina Or, J, Hurt'i kätte edasi toimetama, kus juure ka kisan, missugused laulud ehk jutud keegi on kirjutanud," 2, Noor wanawara korjaja H, Ma r t so n V. - ! Nee g r i Pä ä. Ata istusin paadis ja waatasin ida poole. Korraga langes minu waadc kõige lähema sambakujulise kalju pääle, mis oma ime-- lise wäljanähtuse läbi minu tähelepanemist äratas. Kalju ei olnrtdx-küÄ mitte iseäranis  kõrge arwata umbes 80 jalga aga tema ots oli nii Neegri pää sarnane, kui üks muna teise sarnane on: Paljud huuled,  tömp nina, tagasi pidi ots, tubli kukal  ja kõik muud Neegri margid oliwad nii selgel kujul kalju küljes, et seda kiwistatud  Neegriks wõis pidada. Nüüd, kus ma juba kõiksugu asju näinud olen, ma selles kindel, et see mitte looduse, mard inimeste kätte töö on, et see üks armsammas  on, mis ühe ammu surnud rahwa läbi waenlak-te hirmuks ülcs, seatud on. Olgu asi, kuda on, aga täna päe.wani seisab hirmus  pää jääl ja mähib ähwardawalt mere ja mööda sõitwate laewade pääle; seisab, nagu kahetuhaude aasta eest, kus Kalikrat ja Amenartassi hirmuga tema otsa waht'- siwad ja saab wist kull mitmedgi aastatuhanded  seisma. „Waatke Job," ütlesin ma samba poole näidates, „kuda see nägu ka Teie meele järele on?" „Kulla sõbrakesed! See on ju elus kurat ise!" hüüdis Job ja lõi käsa kokku, nii naljakalt,  et ma naeru ci wõinud pidada. Naeru pääle ärkas Leo ülesse ja mürises  külma pärast. Ta oli märja riietega magama. uinunud. Nüüd küsis ta, kus meie laew jäänud. „Töna Jumalat, et sa ise eluga pääsesid!"  ütlesin niina ja jutustasin temale, kuda meie neljakesti imelikul musil uppumise  surmast pääsenud. j Job muretses meile wiina. Meie jõime  kõik ükshaamal hõbe peekri seest ja saime  sel wiisil sooja. Leo oli Neegri pää üle möga waimustatud ja kinnitas, et see asja anda, kõiki uskuda, mis waagna pääl kirjutatud olla. Ma naersin tema kerge usu üle, aga ta nimetas mind usknmla Toomaks ja tõreles minuga pool nalja, pool tõe pärast. Meie tundsime, et paat liikus ja arwasime  sellest jõe woolu lähedal olema, sest tuultkega PUrjusid ei olnud paadil Püäl. Leo ja mina wõtsime aerud lätte, Mohamet  oli tüüri juures ja nõnda hakkasime ranna poole sõudma. Meie leidsime jõe suu ja wõtsime nõuuks mööda jõge sügawamalc  maa sisse sõita. Enam kui pcuikoorm  maad oliwad mõlemad/ kaldad tüma soo, kus meil maale minemine hoopis wõimatu  oli, sest kõik kohad kihasiwad täis krokodillisid, kes igas minutis oma mustad  pääd mudast wälja pistsiwad ja meile maa püüle kuiwama, ise istusime sööma, mis meile weel järele jäänud! Isu oli hää. Pärast sööma panime riided, mis luba kuiwaks oliwad saanud, selga ja läksime  kohta waatama. Kõrgustik, mille paal meie seisime, oli umbes 25 jalga kõrge, kolmest küljest tüma sooga üuibcr piiratud, neljandast jõega. Ta oli neljanurgeline ja maga ühetasane,  nii et tahtmata mõte pääle tuli, et see inimeste käte töö wõiks olla. „Siin oli wististi sadam," armas Lev kindlasti. „Mis sa nüüd >kka tühja räägid!" wastasin mina. „Kellc!e tuleks meelde sadamat jkesk sood ehitada; siin ei wöi ju ka metsinimesedgi elada." „Aga kust Teie siis' teate, et snn ikka sood on olnud ja metsinimesed elanud?" waidles Leo wastu ja waatles kohta, mille pääl meie seisime, hoolega. „Kas näete, see on ju wäljaraiutud kiwi.' Ma kummardasin seda waatama, mis ta- mulle näites. Sääl oli kunjss suur auk, na.pv olcks jäält puu juurdega wälja tõmmatud;  augu põhi näitas kindlast olluscst oicwet: ma kraapisin mulda ära ja nägin nel>anurgellstcuimde ruda, mis tsemendiga nii esawasti oli uuendatud, et ma oma jahi noaga mitte tildugi lahti uuristada ci wõinud, piigus, ütelda, see leidus oli mulle möga imelik. Ma jäin amniuli suuga kuna "eo mulda kraapis „Ma olin selles kindel, et need kiwid kaldani lähemad," hüüdis ta. „Waadake siia! Wccl tike leidus," Ma lalsin ta juurde ja nägin umbes jala laiuie roudröiiga, mis kolm tolli paks ja -koivast! kiwidc külge kinnitatud oli, „Nod, kas mul pole õigus?" hõiskas -Leon oli sadani ja tvöib olla, et unun eutmmuistne suiircina Amenartassi oma rinnalapsega siit Athena sõitis ja et j see lacw. Niillc pääl la sõitis, sellesama ronga kulles kinni oli," ! „Louus, luuad midagi!" wastasiu mina, oga mmeisias. Rõngas oli temale tuvl, tunnistus, et siin ennemuiste sadam wõ-s olla, aga meie ennemuistne jutt selle labi tõe > ao saab, seda ei ivõi Teie ometi tagastada," jutustas Leo edasi, l ei tähenda meel midagi," wcstcnn mina Paha meelega, sest ma nägin, et Leol tõsi taga oli, „Meie ivöime Asrika  palju rohkem imelikkusi asju leida! poeü nüüdsel ajal ei ole kellegilc teada, kui kaugele Egiptuse haridus ulatas. Aga läägu see- ütle mulle parem, mis ineil nüüd teha tuleb, Meie oleme lõpmata  loodest ümberpiiratud, millede halb õkk mäljakannatamata on, Wee-lmda on sim toiduks küllalt, aga mis see kõik aitab. Minu arwates olcks kõige parem, kui meie «võimalikult ruttu siit minema „Meil on ainult kaks teed eesi kas meie sõidame merde tagasi saatsime kusgilt sadama, ehk meie sõidame jõge mööda ülessc, Walitsc, kumba sa tahad; esimine katse on kardetaw, teine meel kardetawaml" „Meie sõidame jõge mööda ülesse!" ütles  Leo kindlasti. „Eks wõi katsuda. . ütlesin ma nii lülmawereliselt kui wähegi wõisin, et oma rõõmu marjata; ma pean tunnistama, et „Neegri pää" ja kiwi sadam minu uudishimu  wäga äratanud oliwad. Job ja Mohomet  tegiivad pahad näod, kui nad meie nõuu tuulsimad; Job näris mokke, kuna Mohamct käed tacwa poole tõstis ja Alla nime hüüdis, aga rohkem ci rääkinud kumbgi sõna. Meie tegime paadi lahti ja tõmbasime purded Alesse, sest tuult oli mere poole Kolm ehk neli tundi sõitsime meie ilma imelikkude juhtumisteta ja takistusteta, stlhxz kohas oti kari hipopotamusi wõi Niil-hobusid; meid nähes ci ehmatanud nad sugugi, maid arwasiwad koguni hääks meid walju hirnumisega  taga ajada. Jobi nägu läks hirmu pärast roheliseks, ja ka mina ci wõi öelda, et ma wäga julge olin. Leol oli kange himu ühte nendest maha lasta, aga ma laitsin  temale selle nõuu ära, sest ma kartsin hädaohtu; need oliwad esimesed hipopotamuscd,  keda meie nägime ja arwata wõib, et meie jesimesed inimesed olime, keda nemad nägiwad ja päalegi walged inimesed; ma tartsjH wnga, et neil ehk meie paali ronimise mõte wõiks tulla, et meid lähemalt  maadelda. Krokudillisid nägime meie hirmus palju, weelindudest ci maksa rääkidagi  neid oli nii Palju, et meil sugugi himu ci olnud neid maha lasta! Ala siisgi likku ja aruldast scltsi oli temal oli noka pääl kaunis suur sarw. (Järg wleb.) Politika ringwaatus. Prantslastel on oma tulemase makilma  näitusega õige meel kaelas, osawötmine matjamaadelt ähwardab maga wäheseks jääda..  Europa riikidest ei tulla muid ametlikult  näitusele, kui Schweizi mabariik, Norra ja Greeka maa. Teistest riikidest tuleb kull ka osawötjaid, kuid erawiisil, Saksa, Austria ja mõnelt muult maalt saab nendegi arm wähene olema. Küll lubawad kõik Amerika riigid,  isegi Jnpani ja Siami maa, näitusele tulla, kuid need on ikka kaugel ja ei tasu sugugi seda auku ära, mis Europa eemal seismine teeb. Sarnane tuimus nende tulusa ettemõtte  kohta on nimelt auu ja kiiduhimulistel Prantslastel walus kanda. Päälegi bn see ka nende riigi politika seisule kahjuls. Et teistele riikidele pää puutumise kiwiks nende mässamise aastase mälestüse et näitus ennem aaSta hiljemaks kuna teised jälle sellest ainult oma enese riigi näitust teha joonumad. Kui kumbgi svom ei meeldi suuremale hulgale, näitus pidada ikka üleijmline olema ja nii tore kui mcidi wõimalik. Näituse platsiks wõetakse palju suurem tükk maad, kui nuimati 1878 5Z- 103 PastimeeS. IBSB,