Saarlane Üleüldine politika ajaleht maa- ja linnarahwale. ./Saarlase" toimetus ja wäljaandmine, Kuresaares, kaubauulitsas 10. j „Saarlane" maksab: / ; Saaremaal aastas ll rbl. TV kop., postiga saadetud 2 rbl. ? i Saaremaal pooles aastas l rbl. kop., postiga saadetud I rbl. TT kop. ? Tuleb mälja iga esmaspnümal. Kuulutuse rea ehk selle ruum maksab  2 kop. tis 13. Esmaspääw 1. Aprillil 1885. 11. aastakäik Wiin saadab kahju. Mõnikord on juba ka Saarlase sees wiinast ja tema kahjulikust kihwtist räägitud, ja mõni ehk paneb juba pahaks, kui juba Me wiina joomisest juttu tehakse. Aga ma annan, et sest mitte liig palju 'pole räägitud : kui sest küll oleks räägitud, siis tunneksid rahivas rohkem tema kahju ära. Mida rohkem üks asi saab läbi räägitud, seda selgemaks saamad tema head ja wcad. Wana sõna ütleb küll: „Jgal asjal on omad head ja wcad." Aga liia joomise kohta ei passi see sõna mitte. Nimetud asja kohta ci tunne ma ühtegi head, aga tema wcad on liig suured. Küsime: mis kasu saadab liigjoomine? Mitte midagi, kostab iga mõistlik mees. Kui mõistlik mees omal ajal ja kohal kelle termis seda kannab ka suutäie mölab, siis ei tee see küll seekord muud mingi sugust kahju, kui et lailmärja eest tüki raha on wälja annud, aga ta ei wõi selle päälc, „wiin petab ka mõistlikud mehed", mitte julge olla. Väga palju mõistliku mehi on juba selle läbi petetud, kellest aga mõistlik ise aru ei saa. Iga inimene on oma teades mõistlik küll, ise äranis joodik. Kui pea purjus on, siis kiidetakse: „Kas ma olen loll! et ma natuke joonud olen, ära sa mõtle, mul on aru peas küll Z" Waim sõdib liha wastu ja liha maimu wastu. Niisugust wõitlemist on liiajoomise wastu tõeste tarwis. Sääl, kus joodikute selts awatleb, meie liha himmustab, on kurat ja maailm ja meie liha maimu wastu lahingis : et maimule ses lahingis  wõitu anda ja tugewam ennast üles näitab, on parem, kui inimene sugugi wiina ei wõta. Palju wabandaivad endid sellega Mis tarwis siis wiin on tehtud, kui teda ei tohi juua? ega teda haigetele juua ei anta. See on üks tühi «vabandamine ja iseenesest rumal. Tegijad teemad seda oma kasu pärast ja ei küsi järele, kas sina seda omale wõi haigele joogiks pruugid. Wõib olla, et mõni wiina mabriku omanik ise wiina ei pruugigi, teeb aga kõik selle tarbiks, et sell musil rumalate raha hölbsaste oma tasku saada. Meie wõime küll tõega üttelda: Wiin on raha hukatus, ja säält tuleb üks õnnetu elu, sest et tema läbi palju pattu saab tehtud : Wiin rikub esite üksikud inimesed, ja wõib pärast terwed rahwad hukatuse sisse saata, kes temaga rohkeste ümber käiwad. Kui mittu ei ole wiina joomise läbi omad kohad kautanud, kui mittu ei margaks saanud, kui mittu ci ole selle läbi pidanud oma isamaalt  Siberisse saadetud saama. Ikka on liigjoomine esimene kurja hakatus olnud. Meile on kallist priiust kingitud, ivõime inimese kombel omale waimuliku ja ihuliku warandust korjata. Ärge laske endid siis wiina orjaks teha, mis ka mana orja põlwe pärandus  ja meel raskem on, sest see peremees on meel palju waljem, kui endised päris peremehed.  Tema teeb inimest kõigest lahti ja saadab nõnda paljaks tehtud igawese kohtu kätte. Liiajoomise  läbi saab ka inimene kõige maailma ees naeruks; keegi mõistlik inimene ei taha ühe joodikuga  ühtegi tegemist pidada, meel wähem tema pöörast kõnet kuulda. Amcerikamaal on juba ammu kasinuse seltsa asutatud, ja pärast meel mitmes muus kohas, kes roppu wiina joomist püüdwad wähendada ja nende töö on ka palju kasu saatnud ja rahwa elu parandanud  ; aga kõige parem on ikka see, kui inimene iseennast kasib, ja kõigest mäest selle eest hoiab, mis ihu ja hinge poolest inimest õnnetumaks woib Jututuba. WilleM HavDi jõ«l juituütatud. (Mrg.) Mul tuleb meele, et sell hommikul, kus ma ära põgenesin. Lks jõe poolne ake laht! oli tehtud wfft see jahi ka lahk ja sellest mõis siis küll mu kadumist nõnda seletada. Sell ajal pidi aga rreiti Scrawiine Jtaliase oma isamaale tagasi reisima, ta oli nii armuline ja mõttis mind ka seim. Jah, ts tegi wccl rohkem minu heaks; ta meelitas ema wancmaid, ct nemad mind kui oma last oma majasse maötu wõtsiwad; tema las- Ns lautu auti t arida, temale olen ma oma priiuse, ek«,bmsß «st, oh! wõib olla palju enam, kui ma tm«, »,m mõlgu. Siin tema wanemate juures õppGs sa laulujuhatajat Boionit, kes ülepea  sitte Ztaskast päralt ei ole, tundma: ta näüiö sünd arrnastamad, aga ta ei ütlenud seda mul? :stts, ega teinud sest midagit wAja. WAe Mvs sõtfm ma, siinse teatri eestseisuse kutse pääte, :ea:ri mängija ametit mastu. M'ust peeti Ml kõiki pM Wvrt lugu, mu elu ja teud oliwad la:N:a:a. eb, ma ci ole sest ajas: 'aaöik mitte ühte teisi meeste rahwast oma juures iminud, kui ma WZm seda armast ühendust ilma häbirunaia  tunnistada, kui Bvlonit, kes kohe mws järele siia reisinud oli. Teie olete miau elu sö»d kuulnud, üttclge mule, kas ma olen midagi: uinud, miska ma nii Nbckat trahwi oleksin  ära teeninud? Kas ma olen nii suurt kurja teinud? Kui lauljanna oma kõne lõppetannd oli, hakkas tohter elawalt tema käest kinni ja ütles: „Ma soowin omale õnne! et nende mähe inimeste hulka, keda teie oma elu tee pääl leidnud olete, astuda wöin. Minu rammu on seks maga nõrk, teile nii palju head teha, kui see wähike, tubli paroni preili, aga ma tahan katsuda teie praegust kurba ja segast juhtust aidata seletada ja seda tulipead, teie sõpra, teiega lcppitada. Aga ütlcge mule, mis maa mees see Boloni siis õieti on?" Siin küsite wäga palju mu käest," wastas lauljanna; „ma tean paljalt, et ta sündimise poolest üks Sakslane on, ja kui ma ei eksi, on ta mõne aasta eest oma perekonna asjade pärast oma isa maad maha jätnud. Ta elas csitc Inglis  maal, siis Itaalias, siin on ts aga waemalt kolmwecrand aastat olnud. „So, so, aga miks teie ei ole temale seda, mis teie praegu mule rääkisite, mitte juba ammu ise rääkinud?" Lauljanna läks näu st punaseks selle kastmise juures, lõi omad silmad maha ja maslas: „Tcie olete minu arst, minu isalik sõber, see on mule, kni ma teile räägin, nagu räägiks üks laps oma isale. Aga kas ma wõifin siis selle noore mehele ka niisugustest asjadest rääkida? Ma tundsin juba ennegi tema armastuse kadedust ja kahjuliku arwamist. Seepärast ei wõinud ma ilmaski temale seda üttelda mis silgustes paeldeS ma »l«vd olin. Mina auustan ja imetlen teie kündmist ; teie olete üks hea laps; uskuge mind, fee rõõmustab tõeste üht wana inimest «ffuguseid wusakaid tundmusi leida, nagu neid endistes aegades rohkesti oli; aga praegused wiisakad tundmised  seisivad enamiste sõnakõlas. Wcel ci ole aga teie mule mitte kõik ära rääkinud nimelt sest wõeraspeu õhtust ja selle järel tulemast hirmsast öösi. „Sce on tõsi, mul on meel teile edasi rääkida.  Ma olen, niisagcdaSte kui ma salajas oma ära päämise pääle mõtlen. Loojat, kes kõik asjad näeb ja oma targa nõu järele seab, kiitnud, et sääl majas arwatakse, ma olla ise enesele otsa teinud; sest see oli mul kindel, et, kui see jõle inimene aimaks mind kuskil kauguses elaivad, tema kohe tuleks kas oma ohwrit tagasi Looma ehk ära hukkama; sest ta wöib ju palju raha tukka minu eest wälja aimud olla. Sellepärast olen, nii kaua kui Platse üsa linnas olin, mõned ilusad näitemängu tööd tagasi lükkanud,  sest et kartsin awalikult wälja astuda. Ühel ilusal hommikul aga. kui ma juba poolteist aastat  sääl nimetud kohas olnud olin, tõi preili Serawiine ühe Pariisi ajalehe, kus sees Planto surm täädaantud sai." „Planto?" tuli tohter tema juttu niahcle, „kas see mees, kes teid teis wõeraiia majast ära iviis, nõnda hüüti?" „Jah, nõnda hüüti teda; ms olin täis rõõmu, mu wiimane kartus oli kadunud. Rüüd ci seisnud  midagit enam tee pääl ees, mis mind oleks sundinud oma heategijate tüliks nende juure jääma.  Z-:bü mõne nädali pärast tvks ma B. i linna. Üle eile õhtu läksin ma selle ecünimetatud > W-scrss pe« pääle, pean teile tnnniotama. olin