Saarlane Üleüldine politika ajaleht maa- ja linnarahwale. ..Saarlase" toimetus ja wäljacmdmine, Kuresaares, kaubaulitsas IV. ; „Saarlane" maksab: i Saaremaal aastas ll rbl. SO kop., postiga saadetud Ä rbl. > s Saaremal pooles aastas I rbl. kop., postiga saadetud 1 rbl. 2Z kop. s Tuleb ivälja iga piihapaewal. Kuulutuse rea ehk selle ruum maksab  2 kop. sls M. Pühapääw 16. Detsembril 1884. I. aastakäik Armsad wennad ja sõbrad! Üks aasta on täis saamas, kus Saarlane, see esimine Eesti keelne aealcht Saaremaal, oma elu teed hakkas. Iga üks, kes teda lugenud on, teab nüüd, kui palju tema ootus ja lootus Saarlase poolt on toidetud saanud. Olgu see nüüd kuidas on, kas täidetud ehk täitmatta jäänud, selle poolest wõib iga üks oma heaks arwamist mõõda otsust teha; ma ei taha seega mitte otsegu uue Saarlase tellimisele meelitada, sest see peab iga ühe oma mõistuse ja tundmise walitseda ning ara kaaluda jääma; aga siiski arwan ma tarwis olewad, meel kord Saarlase seisu kohta ja eesmärki, mida ta silmas peab, ära seletada, et seega kõik wöõrite arivamiscd tee päält kõrwalc saata. Kindlamas erakondadel (parteidel) ei ole meie Saaremaa asjadega midagi tegemist. Saarlane on Saarlaste aealeht, taieste nende meeleline ja püüab kõigile Saarlaste tarwitusde kohta oma kohut täita. Mittu korda on Saarlast selle pärast põlgdud, et mina, tema toimetaja ja mäljaandja, üks Sakslane olen. See on tõsi, ma olen see ja jään selleks, nagA ma ka igast CeStkasest nõuan, et ta vms rahwast armastab ja austab. Aga kas see on siis tõeste laimdus selle lehe kohta? Kas ma ei wõi siis selle pärast, et ma üks Sakslane  olen, mitte ühte Eesti keelest aealchte wäljaanda  —mitte ka oma wceringit rahwa headuseks ja kasuks tuua? Kas meie ei ole mitte wennad, kes ühe maa pääl sündinud on ja kas ei kaswa mitte meie leib ühest ja sest sammast maapinnast mälja! Siin wõib küll küsida: kus on see wahe Sakslase ja Eestlase wahcl? ehk kus lõppeb Eestlane ära ja kus hakkab Sakslane pääle? Nimelt siin Saaremaal  on paljude Eestlaste csiwanemad Sakslased olnud ja jälle ümber pöörtud palju Saksu on Eesti kännust wälja kaswanud. Aastasadade kaupa elawad siin Sakslased ja Eestlased rahulikult üheskoos  ja hariwad oma põldu; mitmes lahingis on nad ühes koos rind rinna kõrwaS wõitlcnud ja oma werd oma ühendatud isamaa eest ärawalannd.  See ühendab. Wõeralmaal ja wõcrarahwa seas, kus inimene üsna wõeras on, olen ma ise eneses tunda saanud, et ma iga kord, kui üht Saarlast juhtusin leidma, oln'd kee Sakslane ehk Eestlane, ennast rõõmustasin,  üht oma maa meest jälle näha saada ja arwan, et iga ühega lugu nõnda on. Wõeralmaal  tunneme endid kül wennad ehk ühe isamaalapscd  ja siin kodu, kus isamaa, seisuse wahest hoolimata, meie iga ühe käest truui tööd nõuab, peaks lugu teisite olema? Kui ma seega, et ma rahwa kasuks midagi ette wõtsin peaksin ülekohut teinud olema, jo see siis see läbi jälle heaks tehtud saab, et minu ette wõtmine minu enesele mingi sugust kasu ei ole saatnud, waid aga küll palju waewa ja raskust.  Siin palun aga ka kõiki, kes oma rahwast armastawad, minu ettewõtmisest elawalt ja suurel mõõdul osawõtta ja kõige rohkeste kirju ja täädusi  rahwa elust Saarlase toimetuse minu kätte saata, et mul seega wõimalik oleks oma toimetuse tööd kasulikult ja hcaste teha. Meie iga ühe kord ja kohus on jo oma jõudu mööda oma rahwa hariduse ja headuse kasuks tööd teha, sest seks on Jumal iga ühele tema naela (talenti) annud, et tema seega kaupleks. Mistarwis on siis küll üht Eesti keelelist aealehte meil waja, kuulen ma oma lugejaid küsiwad. Kas ei wõi siismitte ilma aealcheta rahma kasuks tööd teha? Armsad  sõbrad, kui keegi oma põllu harib, maja ehitab ehk muud midagid ette wõltab, siis peab ta enne ise enesega selle üle nõu, mis wiisil ta oma asja kõige paremine wõib korda saata. Siin on aga terwe isamaa töö, kus mitme sugused ehitamised. Jututuba. Wla omal maal ja toida ennast rahu fees. Jutustanud Oskar HSckcri järele L. f. 8. lMg.) „Forstmar," kordas mana härra, „üks hirmus nimi, ma wöin selle juures keele katk murda, hm, ma ei wöi tõesti mitte selle ««iga ennast harjutada, hm, Nleme parem Forstman, ehk wcel parem  Borma», ja, Bonnan, ja, ja, see on mulle kõige parem ja kergem. See noor Vorman astub siis kui õpipois minu kauplusse, ja saab, kui ta pruugitaw kuu lees 4 rubla. Teised kauplused ei maksa sma öpipoisttle küll mitte uii palju palka, ja ma ei taha mitte et minu teenijad mulle muidu tööd teemad: konturi  aeg o» homiku kuuest kuuni pärast lõunat KL» wiiem. Sellega läbi." ,M«," drws Mitford. bää Vorman, andke mulle oma Ust. donnad: saab lähemates pääwades kätte faswtud Ma kirjutamiseks, aga teenistusse  wõitc kohe astuda. Miuge selleparast  minu peakontorisse härra SprmFi suure, ta saab teile talitust andma. Hea! J»« Maga!" - Sellega näitas ta ühe uk'c roole, mis nimetud kontori wiis. Hermann ei olnud meelgi omast ehmatusest  lahti saanud ja waatas nüüd kord oma uue peremehe, kord Mitsordi püüle. Ta jäi wagusi oma koha püüle, künni Mitsordi stlmapilgutamine ta jalad jälle liikuma pani. Kui Hermann teise kontori oli lcinud, rääkis Mr. Porter oma wööra wastu: „Ma olen teie kirja alles ühe tunni eest kätte saanud, ja sest wõite naha, kui suurt rõõmu see mulle teeb teile ühte müikcst teenistust näidata. Ma olen teile suur wolglane. Teie macnitsuse läbi, et kauba maja Clock u. Comp paljalt selle läbi meel kaupa juure ostab et, oma pankroti  tegemist edasi ajada, olete mulle 10, Dollari päästnud. Tänan teid Mitsord. Wäga, tööste!" , ,Kui mo noor sõber," waStas Mitsord ühe kerge kumardamisega, „köikis nii kohe osaw mitte meel küll ei ole, siis kannatage  temaga ikka natuke ka." „Muidudi, muidugi. Igal ajal. Olen jo Teile wäga suur wolglane." „läügc Jumulaga! Ma rõõmustan ennast wäga, nõnda teid jälle näha." Mitsord laks siit ühte teise kauba majast,  kus tall peremees nõnda sama suure auupaknmiscga wastu tuli; seda tegi ta wcel mitmes kauba majas. Kõigest sest oli näha, et ta scelgrstc Nadis, mis ülepea  kaupluses ette tuli. Wümsks astus ta, meile juba tuntud Richardsoni, Elperdenzi pärija töö tuppv. „Teie arwamine oli õige," hüüdis rahapanga  meister talle röömsaste wastu, „see ette wõtminc on korda läinud ja teie saate oma jäuks 15,000 Dollari." Selle pääle astus ta suure raha kapi juure, aga Mitsord ütles: „Ma ei soowi seda raha mitti wälja maksetud saada. Pange see meel põhjus knpitaale juure ja saatke see raha Heimanu ja Consorteni kätte. See kauba maja on hädas ja müüb puuwilla  kaupa 33°/ o wabriku hinnast halwemalt."  „Mis te' ütlete?" hüidis raha panga meister kohkudes. „Lubage mulle ka sest kauplusest osa wotta!" „Wäga haämelega," oli Mitsordi aunpaklik  wastus. „Aga saatke need asjad weel täna kõik korra pääle." „Peab sündima" tüütas raha panga meister weel auupaklikumalt. Kui Mr. Mitsord jälle uulitsal oli, ütles ta iseenesele ette: „See on ometi hea asi, New Jorgi suurtsugu raknvaga tuttaw olla, jääl kuuleb nõnda mitmesugust, ja wõib need ennast teenida lasta." Ta ruttas nüüd jälle wana -pruuli maja poole, kust talle wana Pott ruttu wastu tõttas, ja hüüdis Mtssrdilc juba kangelt «astu: