kõik selle maia juures tööiawate inimesis nimed ülal oliwad j. n. c. ja sellega loppis pidu. - lx. Sellesama lehe järele, sai Saaremaa kirikuõpetajate sinod IS. sk. päewal awatud. Sinodi awamise jutlust pidanud Saaremaa piiskop, herra R. Winklcr, 2 Korintuse raamatust, 4 peatükkist, s—lo salmi üle. —t-:. Jällegi nurisemine. Ei tea, kas Kuresaare asjad on wiimasel ajal tagurpidi  läinud, wõi nõuawad uueaja lapsed rohkem kordust, sest pea igal nädalal eerdakse ja öördakse Kuresaare wigaduSte üle. Mõni aasta tagasi ci olnudgi KurcsaareS woorimehi ja kui palju neist puudust oli, ei olnud ka kuulda, aga nüüd. kus neid juba õige trobikond asunud on, tõstetakse nende kohta kacbdust, et suurem osa neist puudulikult ome kohuseid täidawad. Mõnede woorimecSte  hobused olla kõhn- päralised, nende sõidu riistad lagunend ja räbalased ja nii puudulikud ehk täielikud need ka olla, ei saada tahtja oma tarwituseks neid pruukida. Kui wooriweeS sõitmiseks  kaugema sõudu pääle muud takistust ei leida, siis küsida ta nii kõrget hinda, et seda wõimata maksta on. Ka Kuresaares, nagu igas teises linnas olla seda tarwis, et linna walitsus woorimehed enam oma ülewaatuse ja seaduse alla takseeritud sõidu hinnad olekumad. Nii kaua kui neil kindlat seadusliku kordust ei ole, nii kaua tuleb see ikka ette, et woorimees oma sõidu-korrai kauem sõidu märki ncob ja narbib, kui sõidab; ja nii kaua on ka ikka nurisemist, eerdamist ja öõrdamist nende kohta kuulda. 3Ü/Sl, õõje kell 1. pääsis kauba uulitsas olewa lihunik B«rg'i majas tuli lahti, mis aga wagase ilmaga kaugemale ei saanud minna ja tulcku-Ztutajalest warsi ära sai kustutud. Suurem osa kraami saadi ka õnnelikult wälja. Kuda kuulda olla maja 1800 rubla ette tulekahi» kassas kinnitatud. Wäga soovitan, oleks, et raekoja torni iiks palju suurem tulekahju kellu saaks muretsetud; sest seda wäikest, mis praegus säül on, wõib aga ainult siis kuulda, kui wagaue ilm, ja kes ka sääl ligidal elawad. Aga elab keegi kaugel, sellel on ilnüvõimata õigel ajal õnnetuse paigale jõuda z iseäranis tulekaitse meestel, kes peakstwad ikka kohe käepärast olema. Ja kõige päält ka: kui majas tuli lahti on, et siis kohe raekojasse aru wiiakse ja mitte poole tunni parast, ehk kui öövahid  wõi mõni muu uulitsal käija seda juhtub nägema, siis on juba wäga hilja. Iseäranis meel öö ajal, kus ilmasgi abilised just parajal ajal koos el ole. On tuli juba liiaks läinud, siis ou raske wõitu saada. - st Loode laat peeti 1. ja 2. Septembril nii kui iga aaSta korralikult ära. Inimest oli kaunis mähe kokku tulnud, mis wist ka sandi ilma pärast tuli. Ka läks politseil korda, üht hobuse warast kinni wõtta, kes süältsamast hobuse warastaS ja kohe teisele miie rubla eest ära müüs. Hobuse peremees leidis kohe oma hobuse teise wankri küljest juba müüdud, mida ta politsei abil jälle tagasi sai. WaraS saadi ka kohe kätte ja pisteti puuri. Kas näed, et Saaremaal ka juba hobuse wargaid on! —k— Ansekülast. Kuritöö. ESmaSpäew 29. Augustil waStu Teisipäeva öäset on üks wõi enam pitka näpu meest meie kalli püha kotta tunginud, akna ruudi katki löönud, haakist lahti teinud ja meie kiriku waeste laeka oina seisu koha päält lahti kangutanud ja kõige laekaga wüliawiinud.  Teine maike laegas, mis kiriku ukse kõrwa seatud: „Jumala riigi wälja lautamise kasuks" on sääl sammas lahti kängutud ja tühjaks tehtud kui palju raha röömel oma ohwriks saanud, on meil teadmata. Ihu möriseb seda kirja kirjutades, et kesk kristlaste seas niisugust  kurja tööd tehakse. I''. L. Wiljandist. Wiljaudist teatakse ametlikult, et kohaline sillakohtunik Kuusiku ja Pihlmanni käest see eest 30 rubla trahwi nõudwad, et nemad ilma kooliülemate lubata eratundistd andnud. Tähendatud trahwiraha armatakse Tartu koolikonna malitsuse all olema rahasuimna hulka ning antakse Riia rentcisse hoiu alla. Tartust. TariuS peeti suur mäljanniius Augustikuu 27., 28. ja 29. päemal ära. Kuna minema aastasest wäljauäitusest 10,000 inimest osa mõtsiwad, vu täuawusel wäljanäitusel umbes 13,000 inimest käinud. Iseäranis rohkeste oli hobusid, nimelt 194 tükki, siuna toodud, mis suuremalt osalt wäga head ostwad, nende seas ka rohkeste tööhobnsid. Kurielajate arm oli 159, seega 54 wähem kui minewal aastal. Ka oli nende seas hea jägu tähelepanemise wäärilifi loomi. Lambaid oli mähe, aga sellepärast jälle sigu umbeZ 70 tükki, pääle selle meel anifid, koeri jne.. Ka Tallinna piimatalitnZ, mille üle ajalehtedes sagedasti on. kirjutatud, oli selleks ajaks riiStad Tartusse toonud. Piimatalitusc asju oli nii rohkeste, et nende tormis terme mäljanäituse hoone parem pool . ära kulus. Teisel pool olid kuue laua püüle naisterahwa käsitööd wälja pandud, inis wististe suuremalt osalt maalt oliwad toodud. Sääl nähti kannid auuhinna wääritisi tekkisid, rättikuid, willast ja poolwillast riiet, heegeldatud käsitöösid ja muud. Tallinnast. Augustikuu 17. päemal enne lõunat kell 10, sai Eestimaa siUod harjunud wiisil Jumala teenistusega Toompea kirikus algatud. Eestimaa maapäew sai Septembrikuu 0. päemal algatud. Tallinnamaalt. Janvamaalt 6. Augustil hommikul põles Mäeküla mõisa rehi ära,kus hobustega  ümber aetaw rehepeksu mässin, kolm tuulamise teatama ja nõnda edasi kuni see aru wiimase käes oli. See wiimane Pidi siis kõige lähema tammepuu juure minema ja seda surma-aru sellele malju häälega kuulutama.  Jättis keegi seda tegemata, siis oli sellel sell aaStal üks koolja majas. Tüdruk tõusis üles ja läks kööki, sääl täitis tema üht keha meega ja astus maja ette. Zlma sõna lausumata walas tema mee ukse ette risti maha. Siis jäi tema seisma ja kuulatas senna poole, kuhu surnu kantud oli. Kõik oli pime ja maiku? - sääl pool külgeS oli ju surnu aid! Tema nuttis kibedasti, siisgi kuiwatas ta omad pisarad ja tahtis majasse tagasi minna, et mee keha ära panna ja naabrile surma-aru miia. Korraga puutus üks hääl tema kõrwu. See oli üks imelik hääl, tasane häda hääl, kui üks surutud appi hüüdmine. See tuli wee poolt, aga mitte wee seest. See tuli lembrite seest, mis wes ääres seifiwad, just surnu aja tee äärest, kust surnu läbi wüdud oli: Mis see oli? See oli ainult paar sekundi kestnud, siis oli jälle kõik mait. Tema kuulatas. Tema kuulis muult tuult, mis puuoksi waStu aknaid peksis ja laeneid, mis paatisi üks teise waStu ajas. Temal tuli hirm paale. Sell silma pilgul pidi koolja surnu ajale jõudnud ja kirst hauda laStud olema. Kes kaebas sääl? Kes hüüdis appi? KaS ei wöinud sumu omadest armsatest lahkuda ? Omast lapsest? Omast manast isast, kellele tema nii rohkesti muret teinud oli? Tema oli js ometi mee küll aegsasti müha maksnud, just nõnda kui pruuk oli! Oh et manad pruugid ka nende kooljatele rahu annaksiwad, kes eksinud ja kannatanud ehk, keS omad armsad maha jätma peawad! Tema tahtis majasse tagasi minna. Sääl kõlas meel korra see hääl. Tasane kaebamine,  tagasi surutud appi hüüdmine. Aga kaZ see ei olnud mitte ühe mehe hääl ? Kas see ei wõinud uks õnnetu olla, kes tema abi tarmitaS? Üks, kes öö pimeduses ära eksinud ja nüüd lelle tormiga jõkke kukkunud oli? «Kes hüüab sääl?" hüüdis tema. Tema ei saanud waStust. «Kas sääl keegi hüüdis?" hüüdis tema weel kord waljemine. Temal oli, kui oleks ta kaugelt jala astumist kuulnud, kaugelt sest kohast, kust ta seda kaebliku häält kuulnud oli. Vastust ei saanud tema mitte. Aga mis see jälle oli? Tema kuulatas weel tükk aega; ei kuulnud  aga muud kui tuule, wihma ja laenete häält. Ka sammusid ei olnud enam kuulda. Tema läks majasse tagasi. Aga tema oli kohkunud ja ei wõinud mitte kohe surmaaru wiima minna. Tema astus tuppa. «Sina olid juba naabri juures?" päris woodiS olija manamees järele. „Ei isa, mina lähen warsi." «Mina kuulsin sind õues rääkiwat." „Ma arwasin appi hüüdmist kuulwat, sääl hüüdsin mina, kas keegi abi tarwitab." Vanamees kuulas tähele panelikult. «Kust poolt sa seda kuulsid?" «See oli minu meelest, kui oleks see joe äärest lembrite seest tulnud." «Ülalt wõi alt poolt?" «Alt poolt, jäält, kus nemad —" tema peatas. «Kus nemad surnuga mööda läksiwad ?" täiendas wana mees. „Jah," ütles tüdruk tasase häälega. «Kas tema siis juba praeguS ilma rahuta peaks olema?" küsis wana meeS, ja aeles rahutumalt omas woodis. «Tädi, Rcgiina!" hüüdis laps tasa. Tüdruk läks lapse juure, «Tädi, ema on taewas?" „Jah mu laps." „Aga mikspärast kandsiwad nemad siis teda surnu aida?" «Tema hing läks taewa." „Ja mis wiisiwad nemad siis surnu aeda?" «Tema ihu, mu laps." »Ja see jääb senna?" «Tema puhkab hauas." «Kas üksi, armaS tädi?" päris laps taga. «Waene ema, ainuüksi, sääl kaugel pimedas  surnu aidas! Pimel ööl hirmsa ilmaga! Mina külmetan, tädi!" Laps raputas ennast. «Ole rahul, armas Anna, sinu ema ci ole mitte üksi, inglid on tema juures, lahked, head inglid; need soojcndawad teda." Laps nuttis walusasti. «Tädi Regiiua, mul on hirm, waene ema!" - Tüdruk süütas lambi põlema, ct seega lapse kartust kaotada. Siis tahtis ta minna surma-aru wiima. Lambi walgusel wõiS neid inimesi, kes siin parwe majas oliwad, ligemalt näha. Voodis olija mees oli haigusest ära kurnatud wana rauk, tema nägu oli surnu kahwatanud ja lahja. Kas oli surm juba tema juures woodis? Tema waade oli kole. (;arg t eb.)