rõemust, õnneliku filma pilkmist ilma aSjata mööda laSta, kus mõneks ajaks lahkumine armsate wahele aStus. Ka minul trehwafiwad mõned tuttawad naisterahwaS,  nii hästi Euroopa kui Aasta sugust siin ees, kes minu reisi eeS märki hea meelega teada tahtfiwad) sest siit voolt tuttawad neiud sunniwad mind peaaegu wägise kosja teed käima, mis neil omalt poolt wäga SiguS on, sest minu maja tallitus nõuab seda kibedaste,  et üks õrnem sugust oleks oma õrna käe ja sõnaga tuetamaS ja juhatamas, kelle wastu mul omalgi mitte miSki ütlemist ei oleks, aga ei leia oma teiste seast. Punkt kell kümme hakkas tule-täk tolmutama, nii et rattad raksufiwad, suurte kõrge mägede ja orgude wahelt läbi, mööda Kuuri jõe kallast. Kahel pool tee ääreS kaSwas kaunis iluS wili ja wiina puud mäe rinnal. Ligi kakssada werSta Tiflisist, Kutaiifl linn, kus kinnipidasime ja linna iludust ja alwust waatama läksime. Kui wõeraSte majaS olime aset wõtnud, endid teeriietefl wabaStanud ja jalutamise riided selga pannud, sõitsime linna ümberkaudu silmaringi wõtma. Käisime mõnes lust aiaS ja klubi majaS, mis meile mitte wäga meelt mööda ei olnud, sest et suuremas  linnas, nagu Tiflisis, kõik palju suuremalt ja toredamast on asutud. Teisel päewal tegime seda sama. Kuulsime kuulsa Ungriamaa laulja neiu Jlka Ukai laulmist ja sõrasõudliku ette lugemist, mis wäga mehine näitaS olema. Linn on omast kohast kaunis iluS, aga puhtust oleks enam soowida linna walitsuse poolest. Tema seisupaik on kohisewa jõe kaldal, halja metsa seeS, mis kõik uulitsa ääred ärakattab.  Waimultku seminari inspektor juhatas meid kõik tähtsamad kohad wäga sõbralikult läbi.  Kirjutamise  wäärt põle siin suuremad ühtegi, kuid et kõige paremad wiina keldred läbi käisime, kus puuda wiisi wiina müüdi ja kui oleksime osta tahtnud, siis üks pudel kaheksa kopikat oleks maksma tulnud. Siit sõitsime mõne sõbra saatusel Poti linna, kuS enne Batumi Wenemaa alla saamist Kaukasiamaa sadam oli. Selle sadama ehitus on mitmed mittionid kroonu raha maksnud, aga siiski ei kõlba, sest et suured wee wood teda jätte täis ajawad. Laew „Babushka" (emake) on selle pärast sadamasse seatud, ies kui sarapik (wahel toimetaja) suurte laewade asju ja kaupa kaldalt merele ja meerelt kaldale toimetab. Siin olime ööd klubi majas. Käisin mõnda sõbra siin waatamaS, kes kroonu ametid PotilinnaS peawad. Teisel päewal kell 12 sõitsime siit wälja Batumi linna poole, mis sõja wõitude läbi 1877 Türgi käest Wenemaa alla langes. Laewa peal leitfln ühe Shweitsimaa  üliõppija ees, kellega juba TiflisiS ühes perekonnas  olime tuttawaks saanud ja kes nüüd omale maale reisis. Õhtuks jõudsime Batumi linna; päew oli weel kaunis kõrges ja meile anti aega neljaks tunniks linna waatama minna. Siin on sadam nii hea, et kõige suuremad laewad 10. sammu peale kalda lähedale  wõiwad minna. Sadanded lodja mehed, kui sipelgad surufiwad ümber laewa ja oliwad walmis mõne kopika eest reisijaid kaldale wiima. Batumi linn on wäikelane; enamiste weel wana Türgi wiisi ehitustega: Puumajad, katuksed, nii et peal wõib jalutada. Wiimsel ajal ehitakse juba palju Eüroopa wiisi majasid.  Kauba ajamine on siin suur ja iga pidi heas korraS. Inimesi on mitmed sugu ja mitme maa nurga rahwast wõib siin näha. Wäga elaw näitas kõik rahwa asjandus olema elus ja oluS. Ka mõne Tiflist linna preili ja prouaga juhtusin siin kokku. Oma wanu tuttawaid ja sõbru ei olnud mul aega minna waatama, keda mul Batumis kaunis hulk elamas on. Ka ujumas käisime mere weeõ, mis nagu iga meeS teab, reisijatele suureks kehakarastuseks on. Wastu ööd sõitis aurumafin wälja ja teisel hommikul, kell üheksa, kui kohwi olime kajutis joonud, wiliStaS masina toru Suchumi linna al. Reisijaid laSti maale mõneks tunniks, mis minule wäga kibedaSte  tarwis oli. Wist mõned on ehk lugenud, et SuchuniS on nüüd üks Eesti koloni asunud, kes Samarast  wälja rändaS ja kelle saadikutega mina mullu seda maad käisin läbi waatamaS ja neile seda asja kõik aitasin toimetada ja korda saata. Nemad oliwad juba enne seda paar nädalad ligi sada perekonda siia jõudnud ja seifiwad nimetud linna al laagris, kui wanad ennemuistsed isa Abrami lapsed Jordani jõe ääreS, ning ootasiwad parast aega oma osakonda sisse aStuda. Paar Eestlast oliwad mere kaldal, kellele ma ennast tunda antstn ja soowisin Piri ja Kilkiga kokku saada, kellega mullu aaSta nimetud maa pärast rändasime.  Lühikese aja pärast oli neid üks hulk seal kooS ja teatasiwad minu kurwaStuseks, et nemad linna juurest wälja walitsetud maad ei ole waStu wõtnud ja paluflwad riigi walitsuse käest teist kohta, 24 wersta kaugemalt. Minu arwateS on nad kül eksinud selle walitamise juures. Abshakwa maa koht on Suchumis igapidi korrapäraline. Esmalt on ta linna lähedal ja igapidi kosumaa; teiseks on see maa künkaline weerjas kõrgustikud ega. Siin põleks mitte nii hõlpsalt  külmtõbi külge hakanud. Küla oleks wõinud mäe weerupeale saada ehitud, mis uue koha peal wõimata on, sest et maa ühetasane on. Üle selle oliwad nad siia selle kõige hullemal ajal tulnud, kuS haigus wäga kergelt külge hakkab. Siis kül ei olnud weel ükski nendest haigeks jäenud, kui ma seal käisin aga kes teab, mis edeSpidi tuleb. Kaukafimaal on meie kümmne sammu peal sagedaste klimatia muutus;  ühes kohas on inimesed ühtepuhku haiged, teises kohaS terwed. Mis teha, jälle pean ütlema, igal mehel olgu oma piip ja oma tubakas ja omad tuleksid  ka. Põletagu nii kuida oid (pea aju) annab. Sõbra Kilki saatusel sõitsin laewale. (Järg jäeb tulema.) Mõnda Euroopa kultuura ajaloost. Kõne Eesti Põllumeeste Seltsides pidanud swä. Ä. S õrd. I. Inimene on looduse kroon ja ehte, mille saladuse  sisse tema ikka enem ja enam tungima peab. Inimene on looduse kuningas, kõik loodus on tema päralt ja tema walitsuse all. Selle juures aga kirjutab  ka looduS inimesele tema eluviisist, ülepea kõik tema elu ette: inimene elab looduse sees, looduS ja inimene on ühe teise teenistuses. Kõige tähtsam loodusest inimese elule on taimede ja selle peal põhjentud  loomade riik; mis oleks inimene ilma leirvata ja lihata, mis on üks maanurk, kus taim ei kaSwa ega üksgi loom ennast ei riiwitse! Meie ei näe seal muud kui kõrbet, millega liiwamäed meid juba kaugelt tutvustavad. Kui ilmäraarwamata suur tähendus on taimede ja loomade riigil rahwa kultuura elu kohta! Wõtame näisuseks üht" maanurka, kuS metS-taimed ja metsloomad  elavad, siis leiame, et seal elaw rahwaS kõige madalama kultuura astme peal seisab, puujuurikatest,  mets-puudewiljast ja kaladest ennast toidab; kõrgemast vaimuharimisest ei või niisuguse rahwa juures mitte juttu olla: sarnane rahvas on Mets- Indiaanlased Lõuna-Ameerikas ja mõnede Austraalia saarde elanikud. Lähme meie samm edasi, siis näeme meie, et rahvas, kes kalapüügiga oma elu ülespeab, juba natukene  kõrgema kultuura astme peal seisab; selle juures võime meie aga vahet teha jõe- ja merekalapüüdja rahwa vahel. Merekalapüüdja rahvas on kangema vaimuga ehitud, julge ja kaval rahvaS. Igapäevane tuulede ja taewatähede tähelpanemine sunnib merekalameest sügavama järelmõtlemisele ja harjutab tema mõistust: niisugust rahvast leiame meie põhja naba ligidal. Seesamasuguse julgusega ja vaimuga kui merekalapüüdjad  on ka jahimehed. Sest rahvast kõrgema kultuura astme peal on rändaja rahvas, kes oma looma karjadega ühest kohast töise rändab ja kellel mitte kindlad eluaset ei ole. Rändaja rahvast palju kõrgema kultuura astme peal seisab päris põlluharija rahvas; kindel, korraline ja alaline põllsttöö tautab rändajaid eluvisisid ja sünnitab kindlaid elupaikasid. Korraline ja alaline põllutöö harjutab inimest, teda alati uue tööle ja looduse tähelpanemisele sundides,  ka korralikule elule. Põllutöö peal põhjendavad ennast kõik töised inimese töö jaud. Põlluharimine tarvitab mitmesuguseid töö-riiStu: äkkest ja atrasi, ja sunnib inimest käsitööle. Põllusaagid ja käsitöö tööd saavad töiste rah- saadetud ja nende vasta jälle muud kaupa vahetud, nii sünnitab põllutöö kauplemist, kauplemine aga köidab ja seub kõige kaugemaid maannrkasi ja rahvaid ühe töisega. Alaline põllutöö on ülepea kõrgema kultuura astme tunnistus. Kõige kõrgema kultuura aStme tunnistus on aga see, kui üks rahvas oma elu ülespidamiste muretsemise kõrval ka teaduse ja kunSti põllu peal tööd teeb. Kui meie rahvale, keS kõige madalama kultuura aStme peal on, kelle juures üksi mets-taimed kasvavad,  keS oma ümber üksi mets-loomi näeb, puujuurikatest  ja kaladest ennast toidab, kui meie niisuguse  rahvale majaloomi ja kultuura taimest viime, siis teeme seeläbi talle võimalikuks kõrgema harridnsele  jõuda. Taimed on emmiste oma esialgust kodumaad maha jätnud ja wõerale maale reisinud, see on mitmel  wiisil sündinud: seemneterakcjed on tuuledest, jõedest, meredest ja loomadest edasi aetud saanud. Niisama on ka loomad, kas priitahtlikult ehk sunnitud, oma esialguseid kodumaa piirist mahajäänud. Wägewaste aga on kõige pealt inimene loomi ja taimest efialgusest kodumaast wälja eemale wõerale maale wiinud, neid seal kaswatada ja selle kliimale harjutada mõistnud. Nii on Ameerika ülesleidmise ajast (1492) elawalt  selgeks saanud, kuidas üks maa oma taime ja loomariiki ja sellega ühes ka kõik oma olu aega mööda inimese käe läbi täieste muuta wõib. Nõnda on ülesleitud saarde peal ja Ameerikas seal omal kodumaal kaswawad loomad ja taimed Euroopa  läbi osalt Euroopast osalt muudest maajaudest sinna wiitud taimedest ja loomadest peaaegu  üsna kantud saanud. Kristof Kolumbus Ameerika ülesleidis, ei olnud aga seal ka jälle mitte üht inimesele liha ja piima andjat majalooma, alles Euroopa wäljarändajate  läbi on sinna meie karielajaid wiidud saanud ja seal wäga suurel mõedul siginenud. Uuemal ajal on Ameerikasse ka warblane wiitud, et ta seal usside, putukate ja mardikate kautamise läbi kasu saadaks. See lind olla ennast seal aga wäga kahjulikuks loomaks muutnud, kes wiljaaiadele palju kahju teeb ja kasulikuid linnusugusi koguni ära kautada ähwardada, mispärast teda ennast sealt ära kautada tahetakse. Palju täielikumat pilti loomade ja taimede wäljalautamise üle annab meie Euroopa kultuura  ajalugu. Meie maajagu ei ole praegu mitte sessamas olekus, mida talle loojast efialgusel antud sai, waid ta on aegamööda koguni töiseks ennast muutnud. Jäeme natukene pitkemalt siia seisma ja waatame  lähemalt Euroopa esialgust oleku peale, ja siis kuidas kultuura taimed ja majaloomad Euroopas ennast on laiali lautanud, mis meid Euroopa kultuura ajalooga  natukene lähemalt tutwustama saab. (Järg jäeb tulema.) Nalja Mart ja Kalja Pärt. Kalja Part: Kas meie ei laula üht eht ilusat laulu Dahastu järele Prantsuse keelest? Nalja Mart: Ree poo katti ära poo kassi! Ei tea, kaS läheb? Kalja Pärt: Miks ei lähe? Prantsuse keel on niisama kerge kui Hiina keel. Ostawad endised seminari - koolitajad selle keele järele hirmus kenad wärsid ümbersolkida ümbertõlkida, tahtsin ütelda miks meie siis ei saa? Voils! Ma hakkan peale: Kell tänu wõlgu oleme, Et maa peal meie naerame? Nalja Mart: Kes naerupinnal toidab meid? See on nee poo katti —hleir! Kalja Pärt: Kes kiigutab meid kätki sees, Ja möirgab meie ukse ees? Nalja Mart: Kes hirmus õrnast paitab meid, See on nee poo katti —htett! Kalja Part: Kes õpetab meid luul ema, Ja pöllulehti weerema? Nalja Mart: Keö näitab täis voll Albernheit, See on nee poo katti hteit? Kalja Pärt: Keö palub ikka meie eest, Toob naeru oma kirja seest? Nalja Mart: Kes pead raputades kiidab meid? See on nee poo katti —hkett! Kalja Pärt: Küll sai! Nalja Mart: Prassai! L-XN-?-. Kirja wastused. 253) J. S. P. Kui ahne perenaine tüdrukut oma pühapäewa,  mis see kirikuskäimiseks ära wiitis, ühe rublaga ära lastis maksta, siis on see küll kõlbmata tükk, aga ajalehes ei maksa sellest pitkalt  ja taialt kõnelda; nõndasama on ka selle lapse nimega lugu. 259) G. M. T. Täname; saame soowi järele tegema. 260) A R " 'W- ! Krnd" näete, on soow täidetud. 261) W. J. W—s. Käes; wastus peagi. 262) J. H. S.-J. Täname; aga kuda näete, oli töine külamees sellesama õnumega juba ette jõudnud. 263) T. A- J- K Teie kartus on asjata; suurem osa w õiglasi on oma nõuudmistega seni lubanud kannatada, kuni K. weske ja S—la sissetulek aegamööda nõuudmisi täidawad; sinnamaale on nad seadusliste protsentidega rahul. Saamad nad nüüd oma pärimesi kohtusse  üiesse andma, siis sünnib see sellepärast, et ka seal tähendata, et nad ülemal nimetatud wiisil saamad ootama; nad on ju kõik Eestlased, kes asja loost aru saamad. Aga kui ka mõned tõistsugu mehed oma kohe kätte päriwad, siis saab ka auusaid suguwendi olema, kes muret aitawad pidada, et nende tahtmised täidetud saamad. Püüdmine S—la nime ära häwitada ja K. kohta haamri alla ajada, ei saa püüdjate rõõmuks ja Eestirahwa auuks iial täide minema. 264) M. U. K—wel. Täname wäga ja palume nõnda osawaste kirjutatud sõnumid ja teatust meile ka edespidi õieti sagedaste saata. Nii on õige, asutame ja tdcme oma tööd kõikumata kindlusega edasi; see on.laimajatele kõige täielikum ja terawam wastus. ' Waswtaja: J. Kõrw.