neid, keS seda kära elusse on kutsunud. Sakslased ei taha aga seda kusagil kuulda, et nemad ise selle kära süüdlased ja sünnitajad on, waid tarwitawad seda juhtumist,  tervet maailma Böömialaste wasta ülesse ässitada.  „ Böömia usalduse-meeste kolleegium" on aga nüüd ühe kirja välja saatnud, keda meie tundma peame õppima, et mitte mõteteta Sakslaste pasunasse ei puhu. Böömlaste kiri on nõnda: „ Juba kaua aega on selgeste näha, kuidas Böömia rahwast teutada ja avalikult ärritada püütakse, miska muud ei taheta, kui meie riigiseaduse rahulist edenemist segada ja nurja ajada, milleläbi meie rahvas omal enese kodumaal ühesuguse õigusele töistega saaks jõudma. Kui nüüd seesuguste püüdmiste läbi üleskihutatud rahwauSlik tundmine  fiin ehk seal seaduse vastalisel kombel ennast avaldanud on, siis peavad seda kõik tõsised isamaa pojad kahetsema, teades, et seesugused juhtumised meie rahwausliku püüdmistele üksi kahjuks on, ning pealegi neile lõksuks võib saada, keS nende segaduste allikat ja tähtjust ei tunne ja sellepärast ilma tahtmata oma rahvale kahju teevad ja vastaliste tööriistaks saavad. Sellepärast kutsume kõiki tõsiseid isamaa poegi, kõikide nende segaduste peale üksi põlates vaadata ja kõik uulitsa- kärg kõigest jõuust keelata, selles kindlas teadmises,  et meie rahva saadikud ja wolimehed midagi ei saa tegemata jätma, mis meie rahva õigust ja auu kinnitab." See on üks auus kiri. Oleksiwad Sakslaste  eestvedajad sarnast kirja avaldanud, kui Saksa studendid estte uulitsa-kära Böömia meeste vasta tõstfivad,  fiiS ei oleks Praaga linnas pärast nähtud Sakslaste  wemmeldamist vist mitte ilmunud. Prantslaste aSjad Aafrikas lähäwad iga päevaga  nWWWWWchrika rahvad näitavad kõik Prantslaste  waSta välja minevat, nii palju kui neid aga Prantslastega kokku puudub. Lõuna-Algeerias teevad Muhamedlased mässamist Marokko piiri ääres ja Tuneesia  maakondades, kuS seiemaale kõik rahul oli, põleb mässamise tuli. Prantslastele ei tee see Aafrika sõda enam sugugi nalja, sest sõawäge peavad nad ühtepuhku juure saatma, mis harjumata Aafrika kliima pärast mitte sõaväele kerge afi ei ole kanda. lirimaa asjad seisavad vana koha peal. Kui suur viha lirimaa mõiSnikute (kes Inglased) ja päris Jirilaste vahel valitseb, tunnistab see lugu, et wõeraste majades Inglased mitte ka õpetatud lirilastega ühes lauaS enam ei taha süüa. Kus vastastikune vihavaen  nii suur on, seal on küll raske uskuda, et Inglismaa  omi JiriMaa muhkufi pea terveks parandatud saab. Jõledal kombel haawatud Riikide president Garfield on paranemas, nmg näitab, mgu tahaks nende lootus tühja minna, kes seiemaale riiki ja riigiwalitsust omale raha-aMkaks oliwad  tarwitanud, aga keda Garfield kui anus mees kohe kõrwale lükkas, nii pea kui prefitendi amet tema kätte sai. Omalt maalt. Wiliandi maakonnast. NSitemüük Aleks. lugenud, kuidas auusad rahwamehed  ja isamaa pojad Aleksandri kooli kasuks ja edenemiseks püüawad tööd teha ja missuguse igatsusega rahwaS selle templi (Aleksandri kooli) uksede lahti tegemist pitkil silmil ootab, milles ta enesele omaS armsas ning kauniste kõlamas emakeeles walgustawat wara wõiks koguda. Ühed katsuwad ta heaks kontsertide  ja pallide abil ligi awitada, töised jälle korjamad  pulmade, ristmiSte ja muu pidude peal raha, ka andwad mõned temale „Jõulu kingitusi" ja katsuwad basaaride, ehk kingitud asjade awaliku wälja müümisega  tema kasuks midagi ära toimetada j. n. e., ühe sõnaga, igapidi püüab Eesti rahwaS Aleksandri kooli, kui oma armsa sülelapse eest hoolt kanda. Et aga basaarist kaunis rohkelt tegewusele on kutsutud ja nendest ka ajalehtedes juba juttu tehtud, tahan mõne sõna Ängi wallas peetud basaarist keskmisel SuwiSte pühal lühidelt meele tuletada, mis seal kui wõeras nägin, südame rõõmuga. Selleks päewaks oli Ängi mõisa ruumikas wilja küün kaunistatud ja Väljaehitatud.  Keset küüni seisis kõnetool ja asjade Väljapakkumise  koht. Paremal pool kõnetooli oli laud, mängukoori tarwis ja tantsu plats. Enne asjade wälja pakkumist tuletas köster Kapp koosolejatele meele, et Aleksandri kooli Keisri Aleksandri armulise loaga asutatakse, mis peale koosolejad waimustawalt Keisri laulu laulsiwad. Pärast seda näitas kõneleja kui rasked linnakoolid talulastele olla, kes saksakeeli sugugi ehk paljalt mõne sõna porSsida mõistawad. Peale kõnet algas asjade awalik wäljamüümine, mis i ——- mist toimetafiwad mitu meest, kes oma osawa ja sündimata kõne läbi osawõtjaid rohkem pakkumisele ärgustasiwad mis neile ka kiiduwäärt kombel korda läks, pealegi kuna nende seas ka üks naisterahwas, kellel Eesti keel mitte emakeel ei näitnud olewat, sellsamal  wiisil ergustust ja Vaimustust tegi. Hakatuseks oli osawõtmine rahwa poolt nii elaw, et mõned asjad 60 korda rohkem maksma tuliwad, kui nad wäärt oliwad. Näituseks aeti paar teokinge (wiiske) 120 kop. hinnaliseks üles, mis ikka tagasi saiwad kingitud. Ehk küll koosolejaid, kui osawõtmine alanes, Jaani kirikumängu meeste- ja segakoor kaua koos pidas, jäi sellegipärast kingituid asju rohkeste üle. Et neid mitte halwa hinna eest äraminna laske ei tahetud, mis muidugi andjate häbistus oleks olnud, wõeti nõuuks asju weel juure korjata ja pärast Jaani päewa weel üks kord basaari pidada. Lõpeks tänas köster Kapp osawõtjaid rohke ohwri eest ning laskis Ängi mõisaomaniku Hiir't elada. Et aga kingitud lilled, töise basaarini mitte ilusad ei oleksiwad seisnud, waid äranärtsinud, müüti need lõpeks enam-pakkumise teel ära. Pärast lillede väljapakkumist rõõmustas ennast wanem rahwas bevgaali tule ümber ja nooremad, kellel jalad kergemad, tõttasiwad tantsu platsile, Auu ja tänu, südamlik tänu kõigile, kes ühes awitanud,  nimelt meie õrna sugule, meie neiudele, kelle näputöö suurem hulk kingitud asjad oliwad! Siin ja igal pool näitab neiude osawõtmine, kui armas Aleksandri  kool Eesti rahwale on. Lõpeks palun ma weel, et noored neiud weel mõne asja omast nGutööst  ohwerdaksiwad niiheasti siin kui muial ja et peiud jälle neid asju heasti kallis hinnas lunastaksiwad,  küll siis ka see enam ja enam meie armsa kooli elule saamist lähendab ja meie rahwa tööd ja wäsimata  waewa auuga kroonib! X. pro,hMkt.it> on ka juba oma järjega Wiliandi Wiliandi walla L. talu peremees M. K. on kewade Tahkurannas käinud, kus ta prohwetide tegemist tähele pani ja nõuukõ wõttis, seda ametit ka omal kodumaal pidama hakata. Kõige pealt koolitas ta seks oma 20 aastase tütre wälja, nii et see juba nüüd õige tubliste krampidesse mõistab kukkuda ja «uimast päewa ette kuulutada, mis juba sügise pidada tulema. Kuidas see prohwet aga ise sugugi raha ei põlga, näitab järgmine lugu. WiimafeS  külinädalas sõitis waene inimene linnast koju, kes seal mõned korjatud kondid ja räbalad ära oli müünud. Asja tallitust pärast pidi ta L. talu wana peremehe juure sisse minema, kes seal saunas nüüd elab, ning sidus hobust tee ääre puunoti külge kinni. Hobune oli wist liig näljane, kiskus ennast lahti ja läks põllu peale, kus prohwet M. K. parajalt linu külis. See wõttis hobuse kinni ja wiis ta koju. Kui nüüd waene teekäija oma hobust tema käest tagasi läks küsima, wõttis prohwet wana waest mehe kinni, peksis teda pähä ja päris 1 rubla pantimise raha. Waene inimene andis oma wiimase raha ära ja sai siis alles hobuse jälle kätte. Wist oliwad prohweti wiimsepäewa saapad katki, kellele ta waese mehe rubla eest paiga peale laskis panna. Meile wleb sagedaste selle üle kirju, kuidas teuoriuS, mis kihelkonna rahwas  praegu weel kirikHerröwele peawad tegema, head olekut kirikherra ja koguduse wahel rikub ja kirikherra waimuliku tööd takistab. Wäga soowida oleks, et see teuorjus, keda siin ommeti ka mitte „abiteu" nimega ilustada wõimalik ei ole, üra kauks ja tema asemele rahamaks tuleks. H. kihelkonnast kirjutatakse meile: „Siin kihelkonnas on kirikherra teuorjus weel tubliste hüüdmas. Kes päewad tegemata jätab, langeb kohtu alla, kus tegemata päewade eest määratud raha Sillakohtu  läbi sisse nõutakse. Nii oli K. walla peremees H. K. omad teupäewad, mis ta kibedal töö ajal teha ei jõudnud, wõlgu jätnud. Sillakohtu käsu peale pidi temalt õpetajast ette antud rahasumma sisse wõetama. Mehe hobune kirjutadi ülesse ja oksjon kuulutadi wälja, kus ka seatud päewal teda enampakkujale ära pidi müüdama. Kohtumehe läbi wõeti hobune põllult adra eest lahti, aga et hobune wäga waene loomakene oli, kelle müümisega raha wist ei oleks tasutud saanud, lauti ka weel kolme seltsi mulda mehe põllu pealt hobusele koormaks peale: turba-, liiwa- ja sawimulda.  Hobune müüdi siis oksjoni teel ära, aga ostja kinkis teda hobuse omanikule tagasi, kes waene mees oli. Siis müüdi ka turbad, liiw ja sawi, mis otsata nalja sünnitas, kaunis suure hinna eest ära, nii et selle Samaaria teu läbi waene mees tubliste abi sai. Päritud raha sai kohalise wallawalitsuse läbi kirikherra kätte maksetud. Aga meie ei tea, kuidas see tuli, kirikherra päris seda wõlga weel uueste, künni wiimaks ommeti awalikuks tuli, et raha tõeste maksetud oli ja teda mehel tõistkorda enam tarwis ei olnud maksa." Pärnust. „ Pärnu Postimees" kirjutab: „ Meie hoolas kaastööline kirjutas meile selle kuu esimestel päewadel nõnda: „Kala, iseäranis räime saak oli siin Lehe-kuu lõpu poolel nii rohke, kuidas seda mõnel ajal enam ei ole nähtud. Esimest korda saadi räimi 15. Mail, kus Lööbase nooda-seILS omast noodast ligi 7000 pangi, 25—30 kop. eest pang, ära oli müünud.  Selle hea saagi eest oli nimetatud selts 10 rubla „Eesti Aleksandri kooli heaks" annud, mida „Sakala" toimenduse läbi pääkomitee kätte tahawad saata. Ka oli kuulda, et nad edespidi ühe terwe looma „E. A. kooli heaks" tahtnud tõmmata, mis eest, kui nad seda teinud, kõik kooli ja hariduse sõbrad südamest neid tänama saamad. Lööbase seltsi räimesaak  oli tänudi siin esimene. Järgmistel päewadel oli saak mitmekesine olnud, nõnda et pangi hind 30 ja 40 kop. wahel kaalus. 23. Maist saadik oli räime saak jälle õige rohke olnud, nõnda et pangi hind 13 ja 18 kop. wahel oli. Wenelased lõpetasiwad juba oma kala püügi siin tänudi aastaks ära ja läksiwad kodu. See on tänudi warem kui enne, mis aga sest tulla, et kalad üleüldse tänudi odawamad olewat ja nende püüdmise kulu ära ei tasuwat. Heinaste meeste kalalaew „Franziska" läks tänudi jälle selle nõuuga siit wälja, et suwel uueSLe Riia lahes kalapüüdmist katsuda. Tänudi tahetakse seda püüdmist meie oma maa mehe, nimelt ühe Hiidlase all, ehk juhatusel käsile wõtta, kes ka selle jauks uued noodad olla teinud, mis mitte mööda mere põhja ei riisu, kui Inglis omad. Soowida oleks, et see asi . neil tänudi enam (paremine) korda läheks, kui minewa sui, kus laewa omanik mitu tuhat rubla selget kahju olla saanud. Siiski on selle mehe (A. Weide) kindel meel kiituse wäärt. Minewa aasta olla ta oma sõbrade wasta ütelnud, kes seda kalapüügi ettewõtmist olla laita julgenud: „Kui ma sest muud ei saa, siis ometi sedagi, et ma mitme inimesele olen tööd annud ja seda wiisi kroonu raha liikuda lasknud." Ka seda ei tahaks ma nimetamata jätta, et meie linna waimustus-kond praegu Kasarist (Tallinnamaalt) kahte maimu apostlit ootab, kes nii pühad peawad olema, et kui palweid lugeda, siis mehed ise kolm jalga maast õhu sees lendes olewat! Mõned pealt näha üsna mõistlikud mehed räägiwad üSna tõsisel näol, et nende prohwetid neile pea ka seda imet saawat tegema, et nad kui prohwet Eliias tuliste hobuste ja wankriga taewa saada sõitma. Neilt olla ka juba uus raamat wälja antud, kellel pealkiri olla: „ Ristikoguduse wiimane  põhja täht". Selle raamatu sõnad panna kõik liha maa peal Värisema, sest ta olla Tallinnast tutwast  Lehmamamsli majast wälja antud. Pärnlane." Tsirkust. laulupidu olema, kellest nimest Tartul ja Mõru pidiwad wõtma. Selle laulupeu noodid on ka trükitud, aga mis leiame nende seest? Kõik on Saksa laulud ja nende seas ei leia meie mitte üht Eesti laulu. See on ommeti üks päris wasta silmi löömine Eestirahwale,  mille kohta meie praegu muid sõnu ei leia, kuid seda küsimist: Mis on selle mehe nimi, kes neid laulusi wälja on walitsenud ja „Eesti" laulupeuks kokku seada julgenud? 25 aastasest juubeli päewast  kirjutab " nagu kõik Saksakeele  ajalehed ühe pikkema kirja, kus järelseiswad laused sees seisawad: ~PostmwA on selle Eesti elu ja püüdmiste  jau kandja wottleja, kelle sünnitaja Jannsen on. See Eesti elu jagu ehk joon püüab Sakslaste ja Eestlaste wahemees olla, nii et ütelda wõiks: w auustab Saksa olemist ja edendab Eesti olemist. AuuStawad  meie Eestlased nüüd seda püüdmist, et ta Eesti elu edendab, siis tahame ja peame ka meie Sakslased teda auustama, sest et ta Saksa elu auustab. On aga see töö, nagu iga wahemehe töö, raske toimetada, nagu Jannsen seda ka küllalt ära on tunnud, siis ei saa see meest, kes mees on, weel ära hirmutama. Mida enam selle seisukoha eest wõideldakse, seda kergemalt  ja rutemalt saame meie sinna jõudma, kuhu meie peame jõudma ja tahame jõuda. Jannsen on oma elukäigu läbi nende püüdmiste eestwõitlejaks saanud. Nõnda kuidas tema elu on saanud, nii on tema töö toimetamine." Nõnda kirjutab Saksa ajaleht ja jutustab siis, kuidas Jannsen Sakslaste juhatuse ja armu all ikka üleskasunud ja tööd teinud. LapsepõlweS wõtnud teda mõisaherra armulikult oma kaitsmise alla, siis õp. Körber, Pärnus kindralfuperintendent Schultz, ja Tarws jälle Sakslased, kes teda tema kõrge olekule  aidanud. Lõppeks räägitakse Jannsen'i kiitust, mis ta kõik teinud, kus ka nimetatud on, et Jannsen „ Eesti seltside elu selle eest on püüdnud kaitseda, kodumaa  piiridest wälja astuda ja ikka Eesti rahwapidusi Sakslaste juhatamise alla olla seadnud." „Seda ei tohi ja ei pea meie mitte ära unustama," lisab „Riga-