Saarlane UW Ktenldine palitika ajaleht maa- ja liiinarahmlk. UW Teisipäewal, 16. Mail 1889 VI. aastakäik. maksab i ' Saaremaal .... 1 rbl. kp. raLtas. 2 >, „ .. . ~ ss ~ «, --s Ilmub igal ksiftpÄSjvcrt. Kirjad i W ad: Talu rahwa kodusest elust. Mis talu rahwa kodusest elust ka rääkida on? seda teab ju iga meeS, kes rahwast tunneb, wõib mõnigi mõtelda. Tõsi küll, aga mis talu "rahwa koduses elus kiita ehk laita tuleb, mis nende elamisele kasulik wõi kahjulik, seda ei pane mitte iga mees tähele, ehk kui ta ka tähele paneb ja näeb, ei taha tema sest midagit kõneleda, mõteldes, et seda ometegi ei kuulda, ning tema rääkimine oleks ilma asjata waew. Kahju küll kui head asja ei kuulda ja õpetust ei wõeta, aga tundja mees ei tohiks sellepärast tööd mitte kõrwale missata, sest kellel Rahwa hariduses tööd teha, on niisamma hea, kui hööweldaks kõwa raudkiwi; küll sääl enne aega kulub ja kannatust tarwis, kuni mõni külg natuke siledamaks läheb. Ma tahan siin alamal jälle mõndagi rahwa elamise külge puutuwaid puudusi ette tuua, kui palju see kasu kannab, on teadmata, aga loodan siiski, ehk hakkab mõni wälja külwatud iwakene ometegi idanema. I. Elamise majad Waatame siis see kord kõige talu rahwa elamise majade pääle. Mis meie näeme? Suuremalt jaolt on Saaremaal talu rahwa elumajad ilma korstnata. Ühel ilma suitsu korstnata elumajal ei ole aga mitte täit elamise maja nägu, tema'näeb ennem wilja küüni wõi elajate lauda moodi wälja. Kui meie ka mitte suurt tema näo pääle ei waata, siis elawad ometi inimesed niisuguses majas suitsuga segamine. Niisugune elamise  wiis on wäga wana ja ennemuistne. 600 aasta eest oli ta weel ehk paras, aga nüüd, kus kõik asi edasi jõudnud, aknad ja korstnad kergesti saada, on küll liig, wäga liig ime, et inimesed nii halwal wiisil weel suitsu ja tahmaga segamine elawad. Aas tate wältusel on nii mitmed asjad, tööd ja talitused endid wäga palju muutnud ja parema korra pääle jõudnud, mis ime see ometi on, et meite talu meeste majad nii mitmes kohas meel paljad suitsu korstnad on? Wõib küll olla, et mitmedgi niisugusi elamise majasid heaks kiidawad, aga kas neil selle juures õigus on, on teine asi. Mõni kiidab ka, et hapud ja räpatand räimed olla paremad süüa, kui terwed ja head, aga kas niisugune toit inimesele terwisekS on wõi mitte, on teine asi. Mina omalt poolt ei tohi niisugusid suitsu urtsikuid  mitte kiita, sest ma tean selgesti, et nad terwisele kahjulikud on. Liha ja sinkifid, ka liha-worsti jne. wõib suitsutada, aga elusa inimese suitsutamine ei ole mitte kiidu wäärt. Mitte üksi silmadele, mis õrnad ja kallimad inimese ihu liikmed on, ei ole suits kahjulik, waid ka sisse hinga- Köne, mis kooliõpetaja T. Undritzi herra Kuresaarc „E e s ti - s e l t si" aasta- ja alguSpidu päewal 11. Detsembril 1888 pidanud. AuuStatud pidu-osalised! /cksrSti selts on omad uksed ja tuad lahkele aasta pidule awanud. Mõndagi lõbu ja kosutust oleme aasta jooksul siit leidnud. Pea lõbu-loojaks on siin tantsimine  nagu seltsi juhataja ütles olnud. Selleparast katsume järele, mis on selle lõbu tähtsus, tulu ja tuum, mis lugu temast pidada tuleb ja kas ta oma wäärtuse poolest selle koha wääriline on, mis temale scnnini siin osaks olnud. Läheme selleks natukeseks ajaks käes olema aja piirilt ja kodumaa rajadelt ära kaugemale wöeraste maade ja muisteste põlwede juure, et tantsu algu ja sündi teada saada. Millal on tantsu sünni-aeg, kus ta kulda kodupaik? Ei teiteft wist seda keegi ütelda ei tea, ja mina ei tea seda ka mitte. Sest nagu mitmed suured inimlised asutused on ka tantsude algus paksu uduga kaetud. Aga rahwa maim ja luuletajate unistused on kohe malmis ka seletamata asju seletama ja üleilmaliste wõimude töödeks seda nimetama, mille algust nad maa päült ei leia. Nii nimetawad manad luuletajad Kreeklaste pea jumala Tseusi tütart jumalannat Pallast Ateenet tantsu leidjaks. Ta tantsinud nimelt rõimu pärast, kui jumalad omad wastalised, titanid, ära wõitnud oliwad. Kirjanik Lukaan nimetab maajumalannat Rea tantsude algajaks,  sest ta õpetanud omad preestrid Phrygias ja Kreta saarel tantsima. SnSgi ei eksi meie mitte, kui ütleme, et tants on nii wana kui inimeste sugu. Seda tõendab ka see, et igal ajal ja kõikide rahwaste, haritute kui harimata rahwaste juurest tantsimist leitakse. Juudid tantsisid kuldwasika  ümber ja Sparta mehed lahingule walmistades, Neegrid ja Indiaanlased, Tatarlased ja Türklased: kõik tantsiwad. Harimata rahwaste juures on tants enamiste toores, aga ta teeb ühe jau nende elust wälja; nad tantsiwad paari minnes, wõeraid wastu wöttes, lõikust kokku pannes, lapse sündimisel, matustel, waenu wäljal ja rahu ajal. Rõõmu ja kurbdust awaldawad nad hüpamiste ja tantsude läbi. Nende tansudel on omad nimed ja mitmed on haritud rahwaste tantsude hulka wäheSte muudatustega  wastu wõetud. Nii Afrika rahwa tants: Tschika, millest Hispania kuulus tants Fandango on sündinud. Tantsu juures nimega „tuli" pandakse puu riit põlema, mis esite helcdaSte leegitseb, siis aega mööda kustudes otsa saab, nii et wiimaks tantsija põlcwa tule tukiga suus aina üle jääb. Õhtust homikune kestab tants rahwa hulga metsaliste hüüete ja mitmesuguste trummide ja mänguriistade põrgu kära all. Hiinlaste juures on ajaloo  uurijate tõenduste järele tantsud ka juba pääle 2500 aastat moodus. Nende sõna „u", mis tantsu tähendas, ei tähenda mitte hüppeid ja kargamise, waid parajaid, korralisi liikumisi ja keha seisu. Nende tants ei tahtnud mitte iseäranis tundmust ilmutada, maid mõtted ilma sõnade abita. Niisugusel tantsul arwasiwad nad harima mõju olewat ja alles wiie aasialised lapsed said nendes harjutatud. Wanematele oliwad omad tantsud. Meil on aga wõimatu neid kõiki tundma õppida, ehk nad küll tähele panemise  wäärilised on kultura aja loos. Waatame meel selle rahwa tantsude pääle, kellest meil rohkem teadusi on. Need on Kreeklased ja Roomlased. Kreeklaste juures oli tants kunst ja temal oma jumal ja eestseisja, nimelt üks muusadest, nimega Terpsychore Siin oli aga tants osa jumalateenistusest ja alles kui Kreeklaste mana usk langes, sai ka tants ilmalikuks lõbuks. Iseäranis andis Bachuse*) teenistus asja tantsule. Siin taheti tantsu läbi midagi ära seletada. Bachuse nminas lugu on sündinud sellel mõtel, kuidas loodus sügisel unesse uinub ja kewadel ärkab. See rõõmu ja kurbduse waheldus, mis aasta aegade muutmise läbi tingitud oli, sai mitmesuguste keha liikumiste ja näojume muutuste läbi ilmu- *) Wiina Jumal. Teadaalldmine lugejatele! Ette tulnud takistuste pärast ei wöinud „Saarla»c" ilmuda; palume Mustatud  lugejaid ivabandada. Edespidi katsume tasuda. Saarlase toimetus.