Tallinna Sõber AK 22. Neljas aaStakM Za lüliks, j. Zaaliklill MM IBBZ. AleSldne atlUeht Eestirahwlilt «a«l ja likksdrs. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinnas LindforS'i pktriate trükimajas: ,aStaS 2 rubla, 40 kop. pool-aaStaS I rubla 40 kop. Koju ehk postiga saadetud: aastas S rubla pool-aastas 1 rubla 70 kop. Kuulutused maksamad iga rea ehk selle aseme pealt 5 kop. Zellimised »vv«ta?s« wasta: MN««s»k pärtatr krülllmajas. H»et,rs«rgt» i A. S. Seeaudi, 0»»u«por»« K bt. Wrlus : õust. s?err,us: L. KudewUta. Ztnlwere» :A. Wattky. W»M»k A. ScidekVerg. - ~<»aplalus: H. K. AsWerg. A«ns««sz M. WaStaja redaktor: W. F. Eichhorn. Bab väitiski», kirjad kstwnd väitiski (Boltischport Register: Meie wabadikud ehk popsid. Omaalt maalt: Tallinnast: Pearaba rautamisest. Leuatori tööst. Wenckeel Sõeawäckohuse kohtutes. Õnnetus. Kadaka tee. Erakondlaste kiusamised. Riia näi» tus. Riiast: Senator ja tema kaasalised. WSljajagatud kroonu maast. Erakondlaste nukker meel. Knnramaalt: Mõrtsukas kinni. Peterburgist? Keisri kojast. UuS Minister. Kõrge amet. ! Lepituse kirik. »» S««r kchj». SchMsMmrgW ; Kahjulikud loomad. Soomemaalt - Maapääw lõpetud. I Moslwch : Tulekahju. Niilusest, L-Miamst ! Ilmad. Bakost Tulekahju. Wveralt maa» : Saksamaalt, j AuNria-Ungrumaalt Rooifimaalt. Inglismaalt. Itaallast - Uuemad sõnumid. Jutu leht: Suu. < kcTele mm »da tuleb. -» Kmilvtnsed. - Kirja mattused. -- Kiriku teadused. Meie wabadikud ehk popsid. 11. Wabadikude ast pööras ennast järsku teisiti, kui aaStal j 837 uus taluseadus ilmus ja kohe selle peale talukohtasi krunti panema ja müümiseks ette walmiStama hakati. Wabadikude kohta oli küll see kergitus tulnud, et nende käest nüüd enam kaht pääwa nädalis pärida ei wõidud, kui neil selle kohalist maad ei olnud, aga üksikute talukohtade wäljapiiritamine tegi korrata wabadikukohtadele otsa. Pidiwad  talukohad nii lahkeiS kruntides wäljapiiratud saama, et need edaspidi kui weiked üksik-msisad elada wõiksiwad, ilma et üks teist Lülitaks, siis ei wõinud need weiked korrata loomused, mida meie wabadikukohtadeks nimetame mitte talukohtade piirete sisse, ka mitte üleliialisel hulgal üksikute talukohtade piirete wahele seisma jääda. Peale selle oliwad taluperemehed wabadikude läbi juba nii palju häda näinud, et nemad seesuguste kohtade vähendamist palusiwad. Wabadikude korrata ja kitsik elu oli nende eneste kcskis ka nii mitmet kardetawat elnkaimet sigida ja kaswada lasknud, et üleüldine maarahwa elukord nende Vähendamist soowitawaks tegi. Pärispõlwe aeal ja teurendi aeal, mis igapääwaseS elus weel mitmest tükist pärispõlwe nägu kandis, pidiwad seaduse waljused mitmes tükkis inimese hea südame abil kasutatud ja pehmendatud jaama ja saiwad seda ka. Teurendi kautamisega kadus ka pärispõlwe wiimane kuju Selle peale asemele, mis enne ..mõisavanemaid" ja wallarahwast  üheks perekonnaks köitis, selle asemele oli nüüd seaduS asunud ja pidi ükfi valitsema. Maarahvas oli täitsa wabakS saanud, aga wabadus ei anna mitte ükfi õigust, wabadus paneb ka kohuseid ja sagedast raskeid koormaid waba rahwa peale. See on see.asi, mida rahwaS sagedast unustab ja mida meie ,rahvamehed" ikka unustavad.  Endises elukordas, mis , mõisavanemaid" ja wallarahwast  üheks perekonnaks köitis, oli wabadikudel oma eluase, kui ka sagedast nurkas. Palja seadusliku elukorra kojas ei wõinud wabadikud omaS endises wabaduses aset leida. SeaduS ei wõi pärida, et ükS teise eest hoolt kannab  ehk koguni üht terwet seltskonda aitab ja tuetab. Seadus peab ikka ütlema: Tahad sa prii mees olla, fiis katsu ise, kuida läbi saad! Oma loomadega oliwad wabadikud tänine küla karjamaad  tallanud, ja nemad oliwad , ülejäänud" maad tükati künnud ja sedawiifi ,nõuukaudu" elanud. Küla karjama langeS aga nüüd üksikute talukohtade külge, maad ei jäänud kusagil ,üle", kõik langes piiratud kohtade sisse. Kõik asi muutis ennast seaduslikuks, sest üksi kindla seaduse pinnal wõib ja tohib wabadus kaswada. Kuida siis enne mõiSnikude ja wallarahwa silmapaari wahel ja hea südame najal wabadikude kohad siginud oliwad, nenda tõusis aasta ISsiO ümber järsku igal poolel tahtmine, neid kohtasi wähendada ehk koguni häwitada.  See tahtmine ei olnud mitte paljaS tuju, waid see oli uue aea tarwitusest looduse wäega wälja tärkand ja wälja kaswand. Endised wabadikud, endisel näuul ja elukorral ei mahtunud selle elukorra sisse, mida uuS taluseadus  meie kodumaale toonud oli. Nähtawaks tõusnud uue elukorra ja tarwituse esimesel tuhinal saiwad siin ja seal wabadikukohad häwitatud. Selle tuhina wasta põörafiwad ennast aga pea parema inimeste süda ja targema inimeste mõistus. Ühelt poolelt pidi küsitud saama : ,Kuhu peawad need inimesed minema?" Teiselt poolet pidiwad ette- waatlikud mehed selle tööjõuu peale mõtlema, mida meie kodumaa edenew põllutöö aast-aaStalt rohke» tarwitab. Seda tööjõudu wöib üksi ühe maarahwa seltskonna keSkist oodata, kellel enesel mitte nii suur majapidamine et ole et see kõiki nende tööjõudu omaks tööks tarwitab. See seltskond on wabadikud. UuS elukord, mis meie kodumaal teurenli ära kautaS ja peenra kaupa j ägatud küla põldudest ja heinamialest wäljapiiratud ükfit-talukohad tegi, seesama uus elukord tegi ühel hoobil selle rahwa hulka suuremaks, kellel wabadikukohtafi  tarvis läks ja wähendaS nende kohtade hulka. Teurendi aeal pidas iga suurema talukoha peremees ühe erasulase mõisa teu tegemiseks, tema pidaS ühe , teomehe". Teurendi kautamisega lahkusivad kõik need mehed oma endisest talu teenistusest, ilma et nemad kõik möisadeS teenistust leidnud oleksiwad. Teurendi aeal sai teumeeSte edasi ja tagasi käimisega, kui ka Metsa teutoo» made ja teuriistade sa õpetamata põllusulaSte läbi, wäga palju tööjõudu raisatud. Meil on nimelt üks mõis tutlaw, knS igas kolmeS põldus nelikümmend tündret (3 Tallinna wakka) talwwilja maha läks. Seesuguses mõisas kuluS wana aru järel, korralisel kombel iga nädaliS 40 hobufepääwa  ja 40 jala-pääwa. Tähendatud mõisa valla teurent oli aga IM hobuse-pääwa ja 120 jala-pääwa nädalis, fee on kolm kord niipalju, kui korraliseks põlluharimiseks  kulus. Kõrvalist töösi et ole seal mõisaS tehtud ja meie ei wõi muud arvata, kui et kaks jagu teupääwadeft raisatud saiwad, kima paljalt sits ,äg» km ralist tarwitust letdiS. Aga ka see tööjõud, mis lcnrcudi aeal korraliseks peetud sai, ou jpalja põllutöö kohta iile aru. Korraliste harjutatud pöllusulased tugema töölooma madega ja parema tööriistadega, jõuawad kergest rohkem tööd teha, kui endine teuseaduS pärib. LäbiStikku võib arwata, et mõisad pärast teurendi kautamtst poole tööjõuga läbi saiwad, kui mitte iseäralist suuremaid kenaStamise ja parandamise tööst ette et wõetud. Kindla palga ja leiwa peal ehk kindlas aastateenistuses seiSwa töörahvaga ei ole aga seesugust tööst palju tehtud. Sedaviisi sai MS hulk rahwast esiteks teenistusest lahti ja oleks wabadikude kohtade peale asunud, oleks neid kohtasi saada olnud. Talukohtade krundilamine oli aga wabadikukohtafi wähendand ja oli uute seesuguste kohtade asutamist kitsa piirete sisse muljunud. Sel aeal oleks kergest küsimine sigida wõinud: ,Kuhu  peawad need inimesed minema, keda ükski palkaimd ei ole?" Aga mitmed sündmused aStustwad msnwttS vabele. Selsamal aeal, kuS teurenti ära kautati ja talukohtasi krunditati, selsamal aeal sai ka see maaseaduS ära kuulatud,  mis maarahvast tänine ikka weel niipalju maa ja pinna külge köitnud oli, et ükSki ilma iseäraliku maavalitsuse  lubata linnadesse ega teiste kubermangude sisse elama minna ei wõinud. See wiimane takistav seaduS sai ära kautatud, sest maarahwa hulk oli juba nii suureks kaswand, kui selleks aaStal 18!0 ette määratud oli. Hulk maarahvast asuS linnadesse elama, mitmed laksivad seespidistesse kuber langudesse, ja selsamal aea! oli ta suur Krähuholmi wabrik asutatud, miv hulga rahvast tarwitas. Pea selle järel ehitati Balti raudtee, mis omalt poolelt aeglist ja paigalist töörahvast tarvitas, peale selle aga ka teenistust Tallinnas nii palju laiendas, et palju rahwast maalt senna woolaS. Peale selle asutati pärast teurendi kantamist kaugemate, nenda nimetatud karjamõisad? peale, kaugemate mõisapõllu jägude peale, parajate paikade peale küla ja mõisa karja- maadel, siin ja sm! ka metsa maa peale hulk uusi talukohtasi,  ja neid asutakse ka nüüd ikka weel juure. Nenda leidis siis lahtine rahwaS esiteks aset ja pärimist  wabaditu kohtade järel oli wähem kuulda, kui seda oodata wõtS. Aga mida MwaaKtkud silmad läbi selle waehe-aea tulema > nägiwad, see tutt ometigi ja hakkab ikka tungiwamalt tulema. Linnades ja wabrikuteS et leia meie maarahwa pojad seda lahket elu, mida nende süda igatseb ja mitmed tulekfiwad maale, oma esiwanemate põllutöö juure tagasi, kui paika ja teenistust leiaksiwad. Teiselt poolelt nihkub jälle meie põllutöö möisadeS ja talukohtades edasi, mis esimesel muutuse aeal natuke kohkund oli ja seisatama jäi. Kui ka täieldatud tööriistad ja mashinad põllutööd jõudsamaks teinud on, stiSki tarwitawad mõisad ja tarwitawad talukohad nüüd jälle iga aasta rohkem inimese looduslikku tööjõudu, mida nimelt kibedamatel töö aegadel palgata oisuaksc, ilma et seda küllalt leida oleks. Nenda on siis meie kodumaal wabadikude poolest kaks tarwitust korraga täita. Ühelt poolelt igatseb hulk rahwast weikemale kohtade järel, teiselt poolelt igatseb meie laiemale weniw põllutöö tööjõuu järel, mida tarwilisel aeal lahkest palgata wõikS. Siin figiwad aga järSku jälle kaks küsimust  korraga. !) Kuida ja kuhu tuleb neid kohtasi asutada,  nenda et need teisi ei tülita ja teistest tülitatud ei saa? 2) Kuida peawad wabadikud sel aeal oma aega ja tööjõud» tarwitama, kui kibedam põllutöö seisab, kui suurematki  poilumk,?tki päilist tarwiS et lähe ? K » b » p c a l, >u » dadikusi mahutatama za asutatava? Meie ,rahwameeStel" on waStuS valmis. ,?aluprrkmeeStel on »päratumad krundid" käeS". üllrb Pärnu Postimehe Peipsi randlane. Talukohad  sünnivad lõhkuda, ütlefiwad ka teised ,rahvamehed" ;a leidsiwad sellest nõuust weel teist. Nende aru järel et oleks siis kellegll tarwiS ,moonakaks' hakata, mõisa põllud jäätstwad sööti ja ,Saksad" olekflwad otsas. Meie ei suuda seesuguste mõtete seeS muud midagi leida, kui dalpnse sisje mässitud tigedust. Talukohad ei tohi killutatud saada, muidu langeb taluseisuS viletsuse sisse ja EeSti rahva ja rahvuse tosuw elu on otsaS. Mõisa põllud ei tohi harimata ja koristamata jääda, sest mõisa põllul ci kasva ka muud midagi kui wilja, see on r a dv a toitu. Ha kes iganes üleüldisest rahwamajapidamiseftnatule  teab, Üeeei soovi iialgi, et suur põllupidamised lõhutud  >a killutatud saatsiwad. sest sellest sigiks üleüldine rahwa viletsus. Waesem rabwaS elab sumpõllu pidajate tööst. KaS suurpsllu pidajad Sakslased, Wenelased, Eestlased ehk teised on, see ou üleüldise rahwamazapidamife kohta ükS kõik, kui uemad aga osavad ja hoolsad põllumehed on, keS oma maa peolt aast-aaõtalt ikka rohkem head kaupa maailma turule saadavad. Ja see on ka rahva kohta üks kõik, kui suurpõllu pidajad aga rahvale lööd annavad ja palka au üsast ära maksavad. Saa kuvad lõhkujad erakonnad —» Kommunistlaied ja Sosialdemokrallased maailmas võimust ja lõhuksiioad kõik maa ja pinna ,rahva" kätte katki fiiS oleks üleü!dikc nuleisuke hakatus kaes. Seda peaks ka MS ikka iga aasta uueSte tehtud saama, sest iga aasta saab rohkem noori mehi täre-iialiseks. kui surm teisi eest ära koristab: iga aasta oleks siis ka rohkem jagust tarwiS. KcS suurpõllu pidamist ütleme, meie tuntud elukorra kohta kes mõtia võidust ,rahva * kätte jagada kahaks, see teeks sedasama, mida see tegi, kelle kana kuld mune munes ja kes kana ära' tappis, et kulda korraga kätte saaks, aga kana seest muud ei leidnud, kui soolikaid.