Tallinna Sõber M 45. KuueS aastakäik. Tallinnas, S. Talwe-kuu Mml IM. Kleöldilt aealeht Cestirahivale «sal ja liaaabts. Tuleb ükskord nädalis wälja» Maksab TaKiuuas Li«dfor»'i päriate trükimajaS: aalaS S rubla, 40 kop. pool-aaStaS 1 rubla 40 ksp. Koju ehk postiga saadetud: a,«taS 5 rubla pool-aaSta» 1 rubla 70 kop. Kuulutused maksavad iga rea ehk selle aseme pealt s ksp. Tellimised «Aetakse »a«ta: Talltuua»! Lwdssrs'i päriate trükwajas. -- Seterburgts: ?. S. Seelandi, K 54. Uartus: W. Kust. - Uaüweres - L. Watlly. ?aides -K. Seidelöerg. Kapsaku-: H. Kollöerg. -Mulas: A. Mttner'i poodis. Mljaudts - K. J. Karow'i raamatupood. Kuurefaares: Tk Lauge.-Maal- kuida iseäranis kuulutakse. WaStaja redaktor: F> Eichhorn. Elab Baltitkis, kirjad käiwad Baltieki (Baltischport LaaiMoM-Ilox?».) Register! Natuke meie rahwakoolidest ja nende ülespidamisest. Omalt maalt. Tallinnast- Riia Wene kathrdral» kiriku pühitsemine. Kooliõppijate ülewaatamine. Uus KriminalseadnS. Rahwalugcmine.  Tuckum-Wiudawi  raudtee- „Die Heimath". Merekahjud. Õnnetused ja pahateud. Baltiskist: Palwctunnid. Weike-laSte kool. Näputöö kool. Ilmad. Tartust: Protohierei Prof. Ickog >! Aleksejew fi Tapetud hobusewargad. Koledad lchma-wargad. Wõrnst: TooreSluse tähed. Wiljandt maakounast:  Pandud tulekahju. Ritast: Külaline Toompea kirikus. Saaremaalt. Kuuramaalt. Peterburgist Mohilew-Podo skisi. Kostromast. Lipowezist - Kentsakas kohtumõistja. Witebskist: Raudtee õnnetus. Wõeralt maalt: Salsamaalt. Prantsusmaalt. Inglismaalt. Egyptujest. Ameerikast. Jutu leht: Pärijad. Natuke meie rahwa koolidest ja nende ülespidamisest. Sagedast kuuleme koolmeistrite poolt ja lueme aealehtedes kaeblusi wiletsa koolimajade üle, koolmeistrite wähese palkade üle j. n. e.ja kes seda asja oma enese silmaga üle waatab, see peab tunnistama, et mitmes paikas kaebtufekS aSja küll on. Kui ka sellest aruandest, mis ,Ristirahwa Pühapääwa Lehe" järel ka meie lehe 40, 41 ja 42 sees seisis, rõõmuga näha on, et wiimasel aastal Eestimaal 17 uut koolimaja ehitatud, hulk teisi parandatud ja ümberehitatud saiwad, ja et koolmeistrite palgad mitmes paikas kõrgemaks tõStetud on, siiski näitab seesama aruanne, et weel 75 koolimaja kitsad, pimedad, niisked ehk muidu puudulised", ja et 48 koolis koolmeistri palk weel 100 rubla" on. , Eesti Postimehe" L» 43 kirjutab keegi, knida näitab Eestimaalt: ,Praegu on sügisene aeg käes ja selle aja sees hak,lawad  ka jälle tänawu aasta, pika suwise puhkeaja jä,rele,  meie wallakoolid tööle. Aga missuguse südamega ,aStub koolmeister tööle? Kui õigust tahan öelda, siis ,pean kostma: Suurem hulk koolmeistrid algab seda tööd ,ränga ja kurwa südamega. Mikspärast siis mitte koik ,seda rõõmuga ei hakka? soowib ehk wahel keegi küsida. ,Noh, siis kosta»: Ühel on wäga wilets ja waewaline ,tuba, kuS ta peab kooli pidama, teisel on selle waewa ,eest, mis ta ühes wiletsas hoones peab nägema, palk pwäga pisukene, kolmandal on mõne päewase koolipidamise .järele näha, et sel talwel hääd lõikust ei ole koolitoast .oodata, sest et palju kõluiwi on leida j. n. e.". Ühest asjast ei saa meie selles kaebtuses aru: KeS ja miS on need .kõluiwad", keda wõi mida see .kolmas" leidnud on? Kas wahest mõned lapsed? Wõib jo ikka olla, et see jumalik idu, miS iga inimeselapse südames on, siin ehk seal juba noorel ial rohkem ehk wähem umbrohu alla maetud on, aga nii täitsa surmatud ei wõi see ühegi meie maarahwa lapse südames weel olla, nenda et koolmeister  teda .kõluiwade" sekka lugeda ja kui .wilja alust" pärast pMõne-päiwist" tuulamist körwale pühkida tohiks. Just umbrohu wäljakitkumine, jumaliku elu-idu peastmine umbrohu kammitsast puhastamine, harimine ja kosutamine on esimeses joones koolmeistri asi. Aga sellest arusaamata lausest hoolimata, leiame meie selles kirjas mõnda, mida ise näinud ja kuulnud oleme, mis .Ristirahwa Pühapääwa  Lehe" aruandega kokku läheb ja mida ikka ja ikka uueste meie rahwa koolide kohta kuuldakse. Za see .Eesti PoStimehe" kirjasaatja räägib koguni weel palju tasasemal  toonil, kui nimelt moneo .Wirulase" ja .Walguse" kirjasaatjad, keS sagedast meie kooli-elu peale nurisewad. Waidlemata tõsi on see, et üks koolimaja, kuhu sagedast  60 ehk weel rohkem lapsi kokku tulcwad, selge walge ja ruumikas peab olema, ja et koolmeistri palgaks ka 100 rubla kaugelt mitte küll ei ole. Koolmeister ei tohi mitte elu-murest koormatud ja kodusest pahandusest ärritatud südamega  oma koolilaste sekka astuda; see teeks teda waljukS ja teeks teda kergest ülekohtuseks oma hoolealuste wasta, kui tema mitte ütlemata hoolega oma südame eratundmiSte  üle ei walitse, ja missugusel nõdral inimesel oleks see küll igatahes wõimalik, kui raske kodumure laened tema südame waSta uhawad! Koolmeister, nimelt talwisel koolt-aeal, ei tohi ka mitte oma jõudu killutada ja eratööga  oma elutarwituSte mulku toppida püüda. Temal peab Võimalikult lahket aega olema, ennast iga koolitunni waSta iseäranis Valmistada, et see mida tema õpetab, ikka wärskelt ja täitsa tema enese waimu ees seisab. Hakkab  tema kord õpetuse tunnil õpetuse asjas ise kogeldama, aSja sisu ja põhjustust otsides siis kipub koolilaste usaldus tema peale lõppema, nooruse pilkamise tuju sigitab osatamist  ja õpetuse mõnu on raskest haawatud ehk kogun! häwitatud. Koolmeistril peab ka Võimalikult lahket aega olema, kaswatamise-teaduseS (Pädagogikas) maailma üleüldise  edendusega sammul käia, muidu wanuneb tema enneaegu  ära. Kõik see lahutab koolmeistrit igapääwaseft tegemast  tööst, oma elutarwituSte täieldamiseks. AinuS töö, mis koolmeistri ametiga kokku mahub, oleks kirjanduse töö, aealehtedele, aeakirjadele ja erakirjades. Aga paraku, ka siin on omad takistused. KeS silmad lahti teeb ja tõtt tunnistada tahab, see ei wõi salata, et meie aeakirjanduS juba mõnest aeast saadik ühe rohkem ehk wähem ärritatud erakondliku politika joone peale sattunud on, mis koguni mitte ühe rahu-mehe kohaline ei ole, ja rahu-mehed peawad meie rahwakoolmeistrid kõige pealt olema. .Politika rikub inimese südant", seda sõna on juba laiemates ringkondades õigusega wälja räägitud, ja koolmeistri süda peab puhas olema,  sest tema peab südame puhtust oma hoolealuste südametes  kaitsema ja kaswatama. Suurelt poolitika wainult, nimelt aga ärritatud politika kannukallajate seltsist peab ennast rahwa-koolmeistec hoolega eemal hoidma; ainult soigutates ja waigistates wõib rahwa-koolmeister politikast  osawõtta ja peab sellest osa wõtma, aga paraku soigutajatele ja waigistajatele ei makseta meie päiwil raha! Za ülepea on ikka weel osawõtmine Eesti kirjandusest nii Vaheline, et sealt suuremat wara teenida ei ole, ja enne kui meie kirjandus ärritatud politika teelt lahkunud  on, ei wõi meie ka koguni mitte soowida, et see osawõtmine suuremalt kosuks. Meie kirjamehed sõtkugu iga üks jõudu mööda puhast ja termilist waimu-leiwa taignat  ja lasku seda õige waimu-tule paistusel küpseda, siiS wast pärigu nemad rohkem ostjaid ja rohkem hinda! Zgapääwasest tegemast tööst ülepea, nüüd ka weel mitte kirjanduse tööst ei ole meie rahwa-koolmeistritel suuremat kastet oma kõhna igapääwase leiwa körwa ootata. Neid peab otsekohe, nende eneste ameti rehkendatud sissetulemistega  aidatama, kui meie rahwakooli elu tõeste edenema peab. Aga kes peab aitama? Lueme meie neid kaebtuse-kirjast,  mis meie lehtedes koolmeistrite wiletsa elukorra  üle ilmuwad, siis näitab ikka, nagu tähendaks üks sõrm ridade wahelt ühe kolmandema peale, keS aitama peaks. Ütleme selge sõnaga wälja: nagu peaksiwad mõisaherrad  aitama. Sel pärimisel on jo omast kohast oma õigus ja oma kõigutamata põhjus. Mõisaherrad peawad ka aitama, juba sellepärast, et ka nende sulaste lapsed enamiste Vallakoolis  käiwad, aga weel rohkem sellepärast, et hoolekandmine meie maarahwa EeStirahwa eest, Jumala sõrme juhatusel  nende aealoulikuks kohuseks saanud on. Kus weel õiguse osalised oma õiguse eest koStawad seal peawad nemad ka wastarääkimata neid kohuseid kandma, mis õigusega üheS nende peale langesiwad. Ja Zumal tänatud! meie mõisaherrad ei ole ka weel seda oma aealoulikku kohust unustanud ega täitmata jätnud, ja mitmed ja mitmed on üles nättanud et nemad mitte kõlwa tümad sulase  d ei ole, kes ainult seda tegiwad, mida nemad tegema pidiwad, waid nemad on tõeste, tõsisest armastusest kihutatud, rohkem meie rahwakooli eest teinud, kui palja õiguse nimel pärida wõis, ja nemad teewad seda ka nüüd weel, kuida igaühe süda ja kukknr laiemad ehk kitsamad on. Aga sellest ei ole küll nende kaSwawate tarwituste kohta, mida muudetud elukord rahwakoolide ja koolmeistrite  ülespidamiseks päriwad. Rahwas ise peab selles asjas rohkem tegema. KeS on aga juba tuulnud, et ühegi rahwakooli wallakooli maja ehitamiseks ehk kooli ja koolmeistri elukorra kergitamiseks kuidagi raha korjati? Za ometigi  on just wallakoolid ra h w a-harimise alused ja just neist tuleb rahwale otsekohene kasu. Saagu ikka omal aeal AleksandrikooliS mõne jõukama mehe poeg kaugemale koolitatud, fliS on ikka wäga küsitaw, kui suurt tulu temast Eesti rahwale tuleb. Kuida meie juba enne tähendanud, on rohkem arwata, et Aleksandrikooli kaswandikud meie maalt ja meie rahwa keskist wälja kaswatatud saawad. Sellega olgu nüüd lugu kuida tahes ja kõrgemad EeSti koolid wöiwad jo omast kohast ka soowitawad küll olla, aga need peaksiwad kui õied rahwa kinnitatud üleüldisest haridusest wälja kaSwama, ei peaks mitte kunstlikult kaswatatud sama rahwakooli kulu peale. Nii kaugele Eesti rahwaS ka wiimasel põlwel Zumala abiga omas hariduses juba edenenud on, siiski oleme meie ikka weel hakatusel, kus rahwahariduse noort taimet wast istutati, osalt ka weel istutakse. Keegi mõistlik aidntt ei waata aga esimeses joones istutatawa taime kõrge lehtede ehk koguni putke ja õie peale, waid waatab tugewa ja elukindla juure peale; leikab ehk koguni enneaegsed lehed ja kasud maha, et need juure jõudu wälja ei imeks, enne kui taime kindlast juurdunud on. Miks siis Eesti aidnikud iStutatawa taime lehtede, putke ja õie peale üksi waatawad, juurt tähelepanemata jätawad?  RahwaS ise peab oma rahwakoolide eest rohkem hoolt kandma, peab lahke koolimajade eest muretsema, kus seda tarwis on, peab oma koolmeistrite sissetulemist selle korra peale saatma, et nemad omast ametist elada wöiwad, et neude elujõud elumurest maha murtud ei saa, et nemad kaSwatamise teaduses edasi astuda wöiwad, niipalju kui rahwakoolmeistritel seda tarwis lähck. jLõpetuS jääb tulema.) Omalt maalt. Tallinnast. Wiinakuu 28. pääwal sai Riigas uuS Greeka-õigeusu kathedral-kirik , Kristuse Sündimisele" sisse õnnistatud. Selleks oli endine Riia-Miitawi Piiskop, nüüd Kijewi ja Kalitshi Metropolit, Platon, Riiga tulnud  ja suure auustusega wasta wöetud. Õnnistamist tallitafiwad peale tema Riia-Miitawi Piiskop Donat, Kowno Piiskop Sergei ja kõik Riia Greeka-õigeusu Preestrid. Peale watmuliku wõeraSte oliwad tulnud: p. Synodi ülem Prokurör Wirkl. Geheimerath Pobedonoszew  palju kõrgeid sõeawäe pealikuid, teist kõrgeid ametnikkusi  ja tähtsaid mehi, ja ka Liiwimaa Landmarshall Baron Meyendorff ja teised Litwimaa ja Riia linna eestseisuse  liiked wõtstwad sellest pühitsemisest osa, mis suure auuga ja iluga toimetatud sai. Wist ei ole meie maal kedagi, keS meie Wene wendade rõõmust mitte puhta südamega  osa wõtnud ei oleks. Keskmiste koolide õppijate ülewaatamiseks on järgmised  seadmised tehtud: 1) ZgaS Gymnastumis, ProgymnaflumiS  ja Realkoolts peab üks adresS raamat peetud saama, kus nende nimed, seisus ja amet ülespandud on, kelle juureS iga õppija elab. 2) KlaSfi-kooliõppetajad peawad iga nädali lõpul Direktorile teada andma, missuguste  kooli-õppijate juureS nemad sel nädalil käinud ja