Sakala .N.sv Wiljandis, päewal 1884. VII. aastaisu. Zlmub igal lanpäewal. Kuulutuste korpusrida maksab 5 kop. Eesti seltsidele poole hinnaga. Hoimenduse adrejs: „Sakala" toimendusele Wiljandis. Wene kceli: Isi. p6,Mi.iÜK> LbMU. vi. 'l>ö.i ill!ii>. „ Sakala" aastahind poolteist poognat: Postiga 3 rbl, postita 2 rbl. 60 kop. Poole aasta hind: Postiga 1 rbl. 75 kop, postita I rubla 50 kop Veerandaasta pca e tellimisi ,vastu ci wõeta. Iga tellija, kes kümme lehte tellib, saab ühe ilma hinnata. Adress id palutakse selgesti kirjutada. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Wäljaandjad C. R. Jakobsoni pärijad. Aektrnrisr zcr rvcrskrr: - Tartus: J. Tiilk Kirjameeste Seltsi maias ja Linda kontor, W. J n st' i ja Sachker'! raamatupoed; Thomas Jakobson'!, Busch'i ja Kluge «k Ströhm'i raamatupoed; Haapsalus: G. F. Ha ilberg, LihulaS: kaupmees T. Hüttaer; Pärnus: „Endla" Seltsis herra Kuudewiita ja E. Trevfeldt'i raamatupood; NarwaS: M. Põder; RakwereS: J. Kuus'i raamatupood ja kaupmees G. Männik; Põltsamaal: kaupmees T. Puchk; Wõrns: Vielrose, WalgaS: Rudolf; Paidest Seidelberg; PeeterburgiS: K Leopas, llsuLuiü upoen. .>» 80 ja N. Mattis sen, Hkiiomü npoon., . v lsazaueu. Nvcra, Mii. 28/21. Wiljandis: F. Feldt. Sissekord. Nõuuanne kalendritegrjätelc. Poliitika ringwaatus. Omalt maalt. Wiljandist: Mitmesugused teated. Wiljandi maakonnast: Pilistwere kihelkonnast: Mõnesugused sönumcd. Pärnust: Õnnetus. Pärnu maakonnast: Tori näitemängust: Hcademeeste nurgast: Lacwade ehitusest ja nurjatumuist ammetimeestest. Tartust: Weel Eesti Kirjam. Seltsi koosolekust.  Tartu maakonnast: Nõngu näitus. Wõru maak.: Rööwimisest  Riiast: Uus koraali-raamat; seened; „Balss" laewa asjandusest; põllumees  Wene- ja wõeralmaal. Kuuramaalt: Rahwa suurus. Odessast: Mõrtsukatöö; kauba asjast Kiewist: Õpetus. Ssurebist: Wanaaja mälestus. Weoemaalt: Oudowast: Eestlaste elu Wõeralt maalt. Norramaalt. Kristianiqst. Emsist. Brüsselist. Roomast. Pariisist. Kairost.  Hombaist. Kirja wastused. Kuulutused. Bob Ellerhein. XX. Kodu-loomade tõuugudest. I. Onniotsä pkrepojä pulmade Mõnesugused sõnumed. Nõuuanne kalendritegijatele. sa meiteSse puutu!" kuulen ma juba kaugest  kalendritegijad hüidma. „ Meie saadame sulle wihma ja lume, tuld ja törwa selga ja külmetame su tindipoti puru kuiwaks ja kõmaks." Hirmus suur on kül nende meeste wõimus, keS tuult ja pilwi juhtida wõirvad, taewa luukifi awada ja kassist kassa teha, aga katsume seekord ammeti, nende mäest ja wõimust hoolimata, tõsiselt nende jutule tulla ja neile mõnes tü'is head nõuu anda. Ja kelm meeS on see, keS hea nõuu eest töisele terme pilmesagara  kaela saadab ... Nüid on just see kuu ja aeg käes, kus meie tulema aastased kalendrid malmis tehakse. Ega ommeti keegi EeSti taat seda ei tohi uskuda, et kalendrid uue aasta öhsel tehakse ehk et nad pilwedest alla sadamad. Ei, weli! Need raamatud on niisammuti inimeste aeglane käte töö nagu pargitud nahk ehk Baabeli torngi. Jah, armas taat, see on just nii! Waata aga nüid järele, kuidas üht kalendrid tehakse. Kalendritegija, see wägew mees, istub juba Mai ehk Juuni kuul laua taha ja hakkab „tegema". Mõned hakkawad ju ka Aprilli ehk koguni Jaanuari kuus „tegema". Mõned on aga oma kalendri juba minewal aaSLal malmis „teinud" ning lemmad  alles see aaSta trükkija ja muu kulu kandja. Aga see ei tee wägewale mehele sugugi tusku; pannakse aasta nummer õigeste, tehakse sinna ja tänna meel mõni kriips wõi muu muudatus ning see wäga tähtis raamat on malmis. Nüid wõtab trükkal selle tähtsa raamatu käsile ja teeb temast päris raamatu malmis; sagedaste on trükkali  töö selle raamatu juures hoopis tähtsam kui kalendritegija  oma töö. Aga sellest ärgem rääkigem; see on kihutamine kirjaniku ja raamatu trükkija wahel. Ning kui kaks meest, s. o. kalendritegija ja trükkal, tülis on, siis kolmaS meeS, s. o. kalender, oma nina nende ma hele toppida ei saagi, sest teda ei ole olemas. Hea nüid küll. EeSti keeles on seiemaani iga aasta oma hea käpu täis kalendrid wälja tulnud, mõned nende seas tähtsa kehapaksusega  ja sisuwäärdusega. Enamiste igast linnast leiti oma üks ehk kaks kalendritegijat. Kui meie selle peale maatame, kui kaugele rahwa sekka üks kalender ulatab, siis peame nalja kõrwale heitma ja tõsise näuga selle reisimehe peale waatama. Kuhu ükski ajaleht, isegi wõime ütelda, sagedaste piibli raamatki, teed polnud leidnud,  sinna tungib kalender sisse. Rikka mehe saalist künni sauna lese naese urtsikuni käib kalendri tee. Seda tee pikkust on käsikirja toimetajad ja trükkal aegsaSte ära näinud, ning on siis kalendrile ka saba nagu mõnel tähel, taha teinud. Kalendri saba on siin meil iseäranis silmas. KeS seda meist ei mälestaks, kui isa linnast uue kalendri ostis, missuguse himuga meie siis neid poolkuu ja täiskuu  pilta mahtisime ja uusi jutukesi lugesime. Kalender oli ja on sagedaste see üksik raamatuke, kust meie meele jahutust leiame, kust mõnda uut asja ehk õpetuse iwakest leidsime. Kalendrite hulga Wwamisega aga.kaswab nüid ka nende wäärtuse Mõni toyb omas sabas lehkawäid kalja. See kõik ei sünni rahvale ja lastele lugeda. Cnamiste, ehk kõik, kalendrid lähemad aga rahwa kätte, sest et ühtegi töist raamatut sell miisil ei müia ega wälja lautata, kui just kalendrid. Neid leiad sa raamatupoest, turu pealt, saiakorwi kyxwast, kördsi aknalt,' poest ja kes teab meel kust. Iseäranis leitakse kõigilt poolt Võimalikult  ja wõimatust kohast neid mesiseid, wiiekopikalisi tähtraamatuid, kellest üksi tsensuri allkiri tunnistada wõib, et teda raamatute liiki on arwatud. Meie arwame, et üks hea kalender rahwale palju kasu wõib tuua; ta on ajaleht, mis iga aasta ükskord wälja tuleb. Sellepärast oleks siis wäga tühelepanna ja ärakaaluda, et see ajaleht  kõigiti kõlblik ja asjakohane oleks. Meie näpu wahele on mitu töiste rahwaste kalendrit puutunud, kellest meie ütelda wõime, et nad kõigipidi eeskujulikud rahwa raamatud on. Niisugust on ka meil mõni juba olnud. Kui kalendritegijad waewaks wõtaksiwad neid ridasi läbi lugeda, siis paluksime meie neid tulema 1885-dama aasta tähtraamatute tegemise juures oma silmi järgmiste nõuukskiitmiste peale heita. ÜheS heaS kalendris peaks peale kuupäewade näitaja wõi kalendariumi olema: tähtsamad seadlused posti zc. asjust, tähtsamad aadressid, raha sisteemide ülewaade, laadad, põllutöö näitaja  wõi weikene põllumehe teaduse ait: tööde ärajagamine,  tiinuse ajad 2c. Teadustest tuleks seie ülesse panna, mis liht põlluharijal arusaadaw ja kasulik, nagu: mõned rehkendused ja asjaäjamise kergitused; keemiast mõned maja ja põllu ehk muu tallituse kohta tähtsad tükid; tehnoloogiast ehk wabritsemisest mõned eeskirjad ja õpetused. Siis tuleks kauniskirjanduse peale mõtelda. Kalendritegija olgu ühtlasi meie mana laulude ja kombede  koguja; tema olgu ka see mees, keS meie nooremate kirjanikude alguspäralist, puhta maimu ja sisuga katseid 'awaldaks, keS neid mehi julgustaks ja hoiataks oma sule Alguspäralisel» jutukesed ja laulud annaks ka kalendrile omalt poolt weel selle mõnu, et tema tulemist  iga aasta kärsitusega oodatakse, et teda kui lahket ja armast wõerast wastu wõetakse, mitte sellepärast, et uus aasta seda nõuab, waid sellepärast, et raamat ise lahke külaline on. Meie arwateS peaksiwad kõik need Viiekopikalised tähtraamatud maa pealt ära kaduma ning kõige odawam tähtraamat maksku 10 kopikat. Ka kõige waesem inimene wõib aasta kohta selle summakese oma raamatukogu heaks wäljaanda. Tahab aga keegi ometi üht kolme wõi wiie kopikalist tähtraamatutest wälja anda, noh, siis jätku ta saba maha ja andku paljas kalen- darium wälja. Selle hinna ülendamisega saaks meie kalendrite kirjandus tõstetud. Muidugi teada, peab ülendatud  hinna eest ka midagi pakutama, nii et wanasõna mitte ümberpöördud ei saaks, et rahwaS mitte ütelda ei wõiks: „MiS kallis see mädant." Seiemaani on enam jagu kalendreid nii kõhnad olnud, et neid laenu raamatukogusse pole kõlblikuks arwatud. Ja miks ei wõiks siis niisugused kalendrid raamatukogus aset leida, nagu õndsa Dr. Kreutzwaldi „Käsuline Kalender" ja mõni Schnakenburgi kalender! Meie oleme ise oma silmaga  üht ««ikest saksa j«nu-räamatukogu näinud, kus mitmed tuumaka sabaga kalendtid seeS oliwad, ja raamatukogu  hoidja ütleS ise, et neid tähtraamuwid aru tihti wälja laenatakse. Meie tuleme siin aga jälle selle peale tagasi, et kalender on üks tähtis rahwahariduse  abinõuu. Selle tähtsuse pärast peab meie praegune Eesti kalendrite kirjandus tõstetud saama. Kalendrite arw saagu kõige pealt wähendatud, siis saagu ülejäenud kalendrite sisu täiendatud, raamat paksemaks tehtud ja hind tõstetud. Et nüid jällegi hinnatõstmine esimeseks asjaks ei saaks, sellepärast peaksiwad kõik EeSti ajalehed, kui üks mees, käredat kriitikat nende kohta awaldama. Niipea kui kalender trüki pressi alt tuleb, olgu ta ka ajalehes, nii et tema sündimise päew ühtlasi ka tema elu ehk surma päew on. Rahwas ise peab aga ka omalt poolt neid kriitika kirju lugema ja siis omale kalendrid wälja walima. Muidugi teada, peab see kriitika õiglane olema, sest ülekohtuse kriitika läbi wõib kalendri toimetajatele  suur raha kahju sündida, sellepärast et ühe suurema  kalendri toimetamine wäga suured summad ära neelab. On aga mõni ettewaatamata kalendri tegija asjaliku kriitika läbi heaste nina peale saanud, siis wõime julged olla, et tema kalendri lehed nagu kaapSta lehed kolletama saawad ja mehel enam lusti pole tulewal aastal uusi kaapstaid juure teha. Palume siis auusaid kalendritegijaid, kui meie nöuu nende meele järele oli, meie tarwis tulema aasta tarwis heaSte päewapaiStet kirja panna, aga meie ei karda ka müristamist ega wälku, kui mõlemad parajal mõedul sünniwad, muud kui põua-wälku ärge palju heitke! Poliitika ringwaatus. Wene wahwamatest sõakindralitcst on jällegi kindraladjutant  krahw E. Todleben 19. Juunil s. a. surma suhu langenud. Tema ei wõinud haiguse pärast enam mõni aeg oma õhtu-maade 'kindral - kuberneri ammetit tallitada ja pidi wõeral maal terwise-weeS omale päewade  pikendamist otsima, kus ta ka nüid Sodenis ära surri. Tema oli Kuuramaal Miitawi linnas sündinud, kuS ta ka esimest kooliõpetust sai. Peale Miitawi koolide  katsus ta ka weel RiiaS kooliõnne, aga läks piagi ära pealinna sõakooli. Sealt kroonuteenistusse aStudcS