malimiselc mitte enam üht saadikut waid iga kogukond oma liigete armu järele mitu wolimcest: ja kolmaudamaks nõutakse, et keegi rahvasaadikute kogus wöi scnaatis Prantsuse riigiwormi kohta muud ei nõu, kui et Prantsusemaa wabariigikS jääks. Mõnda punkti, mis seaduse raamatus meel ülemal seisiwad, mida aga ammugi enam ei täidetud, tahetakse säält hoopis ära kustutada, nagu näituseks seda punkti, mille järele rahvasaadikud oma koosolekuid jumalateenistusega  pidiwad algama. See punkt on kustutatud. Senaat ja rahvasaadikute kogu on nimetatud muutused juba enama ehk wähem waidlcmisega mastu mötnud. Nüid on aga hiljuti nõndanimetatud kongress  wüi rahwnsekogu kokku astunud, et parandatud pöhjusseadust selgitada, õiendada ja käima panna. Selle kongressi liikmed on senatorid ja rahvasaadikud Uuemate teatuste järele annud kongress terme seaduse übe 33 liikmelise komissioni hooleks. Pariisi politsei on 21 Juulil nutu anarchistlast  watigi wõtnud, kes Saint Jaques'i linnajaus oina koosolekut pidanud. Säält linnajaust leitud ka mitmest kohast wäga palju dünamiiti ja svariistu. Wangi wöetutc  seas olemat ka üks naesterahwas. Pariisi ajaleht .Papuro' soowib Saksa ja Prantsuse ühendust. Seda aruldust uudist wöetakse mitmel miisiil wastu. Kõlnische Ztg. pajatab: Satsa ja Prantsuse  ühenduse soom on meile maga meelt mööda, aga meie ei usu et ta täide läheb, sest et Prantslased Saksamaa wastu wäga üritatud on ja et mitmed omakasu püidlised eraasjad leppimisele liig kangeste wastu panemad." .stõige teiste Pariisi lehtede seast wöetab ainult..ltepnlüiqne düuueaiLk" ~l'in:uo" nõu wastu, kuna Walitsuse ametlik leht teda pillamistega nuhtleb. Mõnesugust. Aruldane surnu matmine Mõned head aastad tagasi minewiku poola, elas meie nuial tustil pool inerc ääres, üks suba elatanud pereisa oma kalli abikaasa  ja aima tütrega. Looja arm oli neile küll roi-kcm ilmugu õnnistust annud, aga tave Liiwa Annus ja urulla Matis olid neid kõiki muru mätta alla saatnud; sellepärast pidid .vanakesed ivõera pere - waral  -naad tarima ja merd püüdma. Taemas  oli neile ka oma osa maja pidamise õnnistust süganud, et parajastc oma elamisega  läbi tulid. Selle mere äerse ralimale  vanemad neist kaugemal elanikud, kui neid nimetumad, kas kogemata mvi meelega, ikka mrest' nime eite. Sest nime andmisest  ei taba ma see kord mitte jutustada: maid üksnes kest mckest, keda Aeru Matiseks  nimetame. Alana Maniel oli 2 sulast ja 2 ümardajat.  üieorem sulane Jakob oli idu poolest  kaunis kobakas mees ja iga töö ja toimetust  rüüle ka pruugitava, aga inimliku karid nse poolest loopis alam järge paal, nagu mu? oia selle ma nurga rabwast on, kes kirikust -vaga kauge! ja labku elu elamud.  smkoo oli üks kcere nõudega kawal reis m lais teed, mis mitte hea ci ole, iga rüreväüwal oli ta kõrtsis ja tunnistas  kerin möctude põhjasid ja nagu ta ise ütles: ta loeb möödu põhjas neid töösid wälja, mis peremees teda hoome teha laseb.  Aga paraku, sagedaste juhtus ka, et hoomse pääwa töösid möödu põhjast lugedes  hoomse pääwa ka ära wiitis ja paiguti  tuli Jaakob alles teisi pääwal kõrtsist.  Ammugi oleks wana Matis Jakobit kus maid saatnud, et ta aga selgest pääst wäga tubli ja osaw tööline oli, siis kannatas  ikka temaga. Seesama Jakob tahtis selle truui pereisale  kodu wäiks heita ja tema tüdart oma naeseks wöttn, mida wana Matis, kes oma sulase halwad kombeid tundis mitte ei lubanud.  Kawal Jakob, katsus oma elu kombeid wöimalikult parandada, lubas magaks  inimeseks jääda ja hoopis uut elu algada  ja päälegi hakas ta ema ja tüdart katsuma enese poole wöita, mis temal ta suure kawaluse läbi ka korda läks ja tüdar  kui ka ema midagi selle wastu enam ei olnud; aga wana Matis ei annud mitte ennast petta ja ümber pöörda, oli ja jäi ka selle nõu wastaseks Jakobit wäimeheks wötta. Jakob ei läinud siiski mitte, Matise perest, aga ta kandis tasumise wiha ilma kustutamata omas südames, aga wäga kawalaste. Pääwad tulid ja läksid ja wiimati oligi juba paar aastat minewiku  rüppe weerenud, selle acaga, et Jakob  kawala wihaga oma peremeest teenis ja kätte maksmist salajas südames wana mehele  ähwardas. Purjus peas ei jõudnud Jakob oma wiha salata ja oli mõndagi korda ähwardanud seda põlgamist, kui mitte enne, siis ometi pärast surma kätte tasuda; aga, kes joobnu juttu tähele paneb? Wana Matise pääwade aru sai täis. Kabe nädalase haiguse järele tuli surm ja surus tema silmad maapüälse elule kinni. Külast telliti paar sugulast kirstu töö juure abiks. Jakob oli tark töö mees, tema hooleks oli tööjuhatus ja kirstu kokku panemine. Aga Jakob arwas seda surnud  Matisele suureks süüks, et ta weel mitte tema tütre mees ei olnud, ja koguni nii suureks süüks, mis küte tasumata ei wüi jääda. Waatame siis kuidas Jakob oma kätte maksmist surnud Matisele tasub. Jaakob toimetas kirstu tööd muialt auusasti, aga teist otsa ehk kelba lauda pani ta nii cllikust kui wõimalik kinni. Kui kirst malmis, siis tõsteti wanakese keha senna sisse ja jäi paar ööd ja pääwa külma kambri seisma, kus ta ka üsna rahuliste oli. Wiimscl ööl enne matmist läks Jakob,  kui kõik pererahwas rahuliste esuuist und magasid, tasa iljukcste toast wälja kambrisse, kus wanakese keha punsarkis puhkas,  wottis teda omast rahu woodist wälja ja kandis oucst wälja tappu aja taha kaalita,  seadis teda sääl ühe kiiwa kaswauud lase puu naeale püsti seisma, uagu näitaks  wanakeicl nõu olcwat, seda mööda üles ronida, ise tuli ruttu tagasi, jättis koca ja kambri ukse lahti, tegi tasakest ka tua ukse lahri. Nüüd läks ta kambri ja lükkas sääl mõned maja asjad ümber, mis läbi suur kolin ja kärin sündis, ise aga jooksis tasa sukkes oma woodism, mis tuas ukse ligidal seisis. Pcrerabwast said mõned sest kolinast üles äratud, kes teisi, kes just ci olnud kuulnud, ka üles äratasid ja wiimati ka Jakobit, kes raskcstc magas üles hüüdsid,  kes aga midagi ei üttclnud kuulnud olcwat. Nüüd läksid kõik loomud perekond kambrisse waatma, kus kolinat kuultud, mis sääl sündinud oleks. Uus kohkumine täi- tis kõikide südamel: Ristis lättega waatwad  nemad seda sündmust: taari keha, kus pääl tühjad painaldad ja sõelad seisnud, kõige täiega ümber paisatud. Uks „äh" ja „äh"! oli iga ühe püült waatja südamest ja suust kuulda. Kui weel waatjate silmad seina äerde puutusid, kus pereisa puusärkis  pidi rahuliste puhkama, sääl nähti kaan kirstu kõrwal maas olcwat, lätsid ligemale, aga, mis nähti? Karmaga kiiratas (kilgatas) wana pereema, ühe südamest ja hingest läbi leikama häälega: Oh Eesuke: wana Matis ära! Aga mis sugune kohkumine täitis siin kõik perekonda? seda nähtawust kirjaga üles maalida, ei ole minu nüri sulel wõimalik, seda mõtelgu iga üks ise järele, kui waewaks mölab mõtte, mõlgutusel sell silma pilgul sääl kambris selle perekonna hullas olla. Wana ema tahtis meelt heites tagasi tuba tuikuda, seda teed jalad ei kannud, langes waeseke  koda kolinal külje pääle maha; jällegi uus kohkumine. Wana emake kanti säült woodi. Kawal Jakob näitis wälja küll ka kohkunud olewat, aga süda sees laulis tall jürgeste: „OH lööge pilli puhujad, wisst wana paar nüüd langemad, siis astun  pukki pääle." n. t. s. Kui wana emakese suurem õehkamiue woodis järele andis,  siis tungis Jakob selle nõuandmisega teiste pääle, et wana Matist kord tarwis otsima minna. Öö aeal olid teised wäga kartlikud seda ette wõtma, Jakob näitis aga üles et temal seks julgust küll on ja suulas tuld lattornise ja astus teistele ette, utttldrs: Ega ta pime ööga wäga kaugele e: oskand minna, saame ivist teda leidma. Ma;ade ümbert läbi otsides läksid nad tappu aja taha ja säält leidsid nad manameest, kes sülega ümbert kaske kinni oli hakkaimd. Kawal Jakob noomis teda siin kord naljatades:  „Wõi sinul wauakesel nõu siitsamast  juba kõige kerega üles poole minna, - olgu täna weel, miin sind meel kord tulemase wäimehe poolest tasakest tagasi oma kirsa kambritesse, aga äe põeh." Wiimatse  sõnaga taris ta sülega wanakese kere ümbert kinni ja tahtis teda ära kanda, tagasi  astudes kopistas Jakobi jalg ja langes  seljali maha, koolja ta kõhu pääle ka nii suure jooniga, et Jakob roosatas ja kuuljaid ja nägijaid abi palus: teised pe. rekond päestsid Jakobi marsi toolja pressi alt ja kandsid wanakese keha kambrisse ja panid puusärki. Teisel pääwal tuli mattile talitus ette. Selle rahwal oli neil r-ääwil see usk. er kooljaga, kui teda matusele wiidi niipalju, kui wõimalik häästi kangest sõideti. Kui koolja juba wantri paal oli, siis ei tohtinud  wähemat aea wistust enam olla, lõigeparemuks  armati, kas übe mutiga hjooniga) tirgule. Haua keewajad olid juba ees ära sõitnud. Jakob ja kaks teist meest isrnsid koduni õuest koolja tirsiu selga ja laskud sõtta, nii kui hobused mädegi harjcndasiwad.  Kiriku karsti ees pidasid nemad  kinni: Jakob läks pääit malm, käis hobuste eest läbi. läheb raiasre utta osta, sääl büüab ta korraga: „Huittuub' mana mees ongi jälle kadund!" ..Niis koduni?" küsisid wastu. ~Wana Aeru. Makis on kodunt  jab!" mastas Jakob. Selle pääle ronisid kested ka wankrilr mul a ja lõid kaz^