Ka minagi ütlen, et see on narrimine, kui puuduliku tundmisega poisid lühemad eksami tegema, aga möitc maleks ajada, et sarnatseid „narrijaid" ja „önnekatsujaid" ei ole olnud? Esimise „tähja pildi" järele  on IWnest 40, kes nr. 111 on saanud  ; teine pilt awaldab, et 13nest 3on läbi kukkunud ja 7 on nr. 111 saanud: eks need ole kõik „narrijad" ja „vnnekatsujaid"  olnud!? Minu mõte on see ikka olnud, mis nüüd ka awaldan : Mikspärast lühemad nii noored ja tundmiste poolest nii nõrgad eksami tegema, kus neil aega küll meel oleks olewat endid täielikumaks walmistada.  Õpetajad saamad sellega ka rahul olema, et üks noor mees ilma eksamita mõib selle tingimisega ametit pidada,  et ta ennast meel ettewalmistada ja täienda tahab; sest mitte eksam ei tee meest meheks ega ametile kõlblikuks, maid õppimine ja walmistamine. Puuduliku tundmistega koolmeistrid on meite waimupõllule umbrohuks. Selle püüle on ka koolmeistrite katsuja konimisfion  mõtelnud, nii et wallakoolmcistri eksamis  nüüd palju enam nõutakse, kud endisel  ajal. Seda näitab ka wiimane eksam  6 Paastu kuu pääwal s. a., kus 3 läbi kukkusiwad ja suurem osa puudulikud tunnistused saiwad, mis kümne aasta sees mitte meel nõnda pole ette tulnud. (Järg tuleb.) Isamaalt. Õiendus Keegi tuntud Karjalane on Saarlase 29. numris Karja kiriku surnuaja paal haua kaewamiseft ja surnu matmisest kirjutanud, kus ta ütleb, et surnu  kirstu paal ei pea enam kui kaks jalga  mulda olema j. n. e. See ci ole mitte selge tõsi ja tarwitab seega õiendamist. Meil saab surnu haud 7 jala sügaw tehtud, olgu Ms, kui kuue jala sügawuses mõni suur kiwi juhtub mastu tulema, sest meie kiriku surnu aed seisab kõrge mäekünka  otsas soo ääres. Suurem jagu meie kihelkonnast ei pruugi surnu matmise juures miskisugust kanget' söömaaega  ja see tuleb wüga arwa ette, et mõm,  kellel kodu õlut on juhtunud olema, seda järm kustavuseks lähkriga seltsi wõttab.  Neil on kiriku teender püha põimiti alati surnu aja pääl ja mõni kard argi paamal: kui ta juktud kodund ära minema,  Ms Manad surnu matmised ühe kiriku  rormcinn iUewaatmife all toimetatud. Nõnda en nis endine kirjasaatja ilma asjata meie kiriku walitsust püüdnud laimata.  PZbapäaw, 111. heinakuul oli meie kibclkoudaS ma Ii kõue ilm, mis omad ära ämnamad jõlgcd järele jättis. Übe Parasmetsa  malla mehel lõi ta tuulinga nõnda puruks, ei harimisest jutugi ei möi olla. Ja LcinmaldaS Õeste külas lõi ta ülic talu maja põlema, kus kull maja kraan: suuremast osast päästetud saanud: aga kahju olla sellegi pärast suur, sest kus peab maenc mees omad rehcd ära tegema ehk kus omad loomad panema. Karjast. Austatud Saarlase toimetus  ! Igalt poolt saab wilja ikalduse kohta kurbi sõnumid ajalehtedes amaldatud, wõta siis meie Karja meeste hädast ka osa! Meil iseäranis Karjamõisa walla rahwal on tünawu aastat wüga raske wastu wötta!  Minema sügise ajas uss meite rugi põllu üsna puhtaks, nõnda et mitmel mehel  ei jäänud mitte rugi liplegl põllu päälu ilerdama. Arwa oli neid llllcl mõned kohad haljendama jäid; aga seegid ei olnud orase nägu, ning kewadine jürikuu  wilu pühkis needgi libled ära, nõnda pidi siis meie tali wilja põld enamiste kõik kewade odradega uueste küütud saama. Aga paraku, ka sellegi! ei olnud õnne. Lehekuus sadas pääle nädali pääwad ühte järge walju wihma, mis maa kiwi kõmaks lõi, nõnda et odra oras wäga peenelt ja kidawalt üles tõusis ; selle pääle tuli kange  kuiw jaanikuu sees oma kõrwetawa palamusega, mis kõik odra orast koldseks tõmbas ja rugi enne aegu ära küpsetas. Nüüd on küll rugi ära leigatud, kus leigata  oli, aga mis on säält loota!  ainult  nagu kuiwannd kadaka pinnad, mis seemneks enam ei idane, nõnda oli Karja walla meestel rugi seemnega nõuu otsas, sest kust mõis teda nii suurele hulgale nii ruttu muretseda; walla walitsus oli seega ütlematta hädas ja mõtles: jääb rugi põld külimata, mis siis teise aasta kätte wõtta. Wiimaks wõttis ta nöuuks oma päris härra palwele minna, mis ka sündis. Auustatud  päris härra von Scngbusch wõttis armulikult  nende palwet kuulda ja lubas igale mehele ilma kasuta nii palju seemet, kui tall põllu külmuseks tarwis läks. Muidugi rõõmustas see iga peremeest, et jälle oma põldu säätud ajal terme seemnega külida mõis. Jumal õnnistagu tema lahket  osawötmist ja pitkendagu tema päimi meie rõõmuks ja kasuks! Odradega ep ole ülepea lugu sugugi siin parem. Kange kuiwa ja palama aja sees, mis kõik tuppe kinni wõttis, oli see aasta odra pääleloomaaeg ja sellepärast on nüüd kõik odra pead nii lühikeseks jäänud, et kõige pitkemate pääde seest wacmalt wiis ja kuus üügest wõid leida. Nõnda on siis eestulewa aasta ülespidamise  ja toidu mure nii suur, et täädmata  on, kuidas moodi see aasta peab mööda saadetud saama. Ka on neid, kes oma põllu miljaga see sügisest põllu tööd malmis ei saa. Kartuhlid, ehk küll juba Jakopi pääw möödas on, kus iga aasta sell ajal uued kartuhlid rahwale mõnust toidu abi andsiwad  on meel tänamu alles alla loomata. Kuidas nendega see lugu saab olema, seda ei mõi praegu meel mitte ütelda.  Heina saak on nii samuti kuiwa läbi kõrgemate kohtade pääl kaunis nap. Hiiumaal. Kärdla wabrikus on 4. selle kuup. wabriku direktori parun R. v. Ilngern-Sterilbergi 50. aastane ameti pääw üliwägn suure hiildustega pühitsetud saanud. Ligi kaks nädalat, kuidas Tallina Saksa  seitungile kirjutakse, oliwad ette wolmistamised  wältanud: 43 suurt pidu lauda, kus umbes 1200 inimesel ruumi oli, üks suur laud parandagu tantsuplats näitemängu  kohaga, kõnetooli, 4 auu wärawat, puhmct jn c. oliwad ühe marjulise koha pääle wabriku ligidale malmis pandud ja rohke lippudega lille pärgadega (umbes 500 sülda, ja ligi 1000 kirju paberist laterniga pidulikult wülja ehitatud. Kõik see terme pääw oli üks hiilgas rahwa pidu,  millest kõik wabriku töörahwas (pääle 1000 inimese) osa wõtsiwad. Laulu, pidu Jumala teenistuse, õnnesoowimiste ja kalli  kingitustuga jubilvrile sai see pääw algatud; selle pääle tuli pidusöök töörühmale  ja siis pidusöök jubilari juures. Kell 3 pärast lõunat algasiwad mitme sugused  rahwa mängud ja lõbustused, ühe Eesti keelse näitemänguga, ja lõppetuseks tants ja ilu tuled. Krahwi Ungern-Stcrnbcrgi poolt on selle pääwa mälestuseks üks raha summa 5000 rubl kingitud ; mille kasust iga aasta 1. leikuse k. p. kõige paremate wabriku töönikudelc auu palka makstud saab. Walitsuse täädaandja awaldab: Eesti- ja Liiwimaa kuberneerid on tääda annud, et Tallinna linnapea Greiffenhagen walitsuse säädusliku nõudmist Wene keelt oma asja ajamises kubermangu walitsega  tarwitada täitmata jättis ja et Riia linnapea Vüngner wastu pannud on senati kohtu käsku täita, mille järele kõige  kõrgemalt 13. jürikuul 1882 kinnitatud  riigi nõukogu heaks arwamist mööda  Riialinna nikrudi komissionis Wenekeel  asja toimetuse keeleks pidi olema. See asi sai Keisri Majesteedile ette pandud, kes oma iseäranis tähelepanemist selle asja poole pööris ja (Keisri Majesteet)  käskis Greiffenhageni ja Büngneri sääduse wastalise tegewuse pärast 8. leikuse  k. p. omast ametitest lahukda, kus juures ta kubermangu walitsuste hooleks andis, neid wastupanemise pärast kohtu alla anda. Walitsuse täädaandja kirjutab, ct 27. heinakuul üks reisija Balti raudtee pääl, 9 wersta Peeterburgist eemal, rongi sõidu ajal wagonist mülja hüppanud on, et oma uuri, mis tal maha kukkunud, ära wbtta. Julge mees ei ole oina uuri päästmise läbi mingisugust wiga saanud. Wirulane. Kuratori härra on Tartu õp.konra kreiskoolide eestseisustele tääda annad, kohalistes koolides töötaivad koolmeistrid, kes juba läätud jägu Wcnekcelt mõistawad  ja kõige wähcmalt kaks aastat laitmata  miilil ametis olnud, leikusekuul üheks aastaks Vecterburgi koolmeistrite kooli wõimad miznia endid tulewatcks linna koolmeistriteks cttemalmistama. Tähendatud  koolmeistrid saamad oma ettcmalmistaniisc  aastal kroonu poolt ülespidamist, kuna nende palk ikka mana miisi edasi käib. seUe ettewalmivlamise aja järele pearoad nad Venekeeles eksami tegema.