(pool kirjutuspoognat,) Täuamc ja palume nime 87, H, Svkrates Rapla kihelkonnast:  4 postpoognat r a h w a l a u l u s i d ja ilmade  tähendusi, Täname, Kui mahti kibedast  tööst saate, saadate wistiõti järele, mis lahkesti  lubate, 88, Wilhelm Wiit manu Koeru kichr.l  knzm.u a st: .3 kirjutuspoognat wann lau-- lusid (20 tükki,) Olge südamest terme! Wahest on wõimalik meel laulusid saata, Kesk-Eesti maa on ka keclemurde poolest tähtjas ja loodame, et suguwcniiad säält omast kohalisest murdest Proo-89,  P, A, SP eek PangotistOtcpää- Nõo ki helko n il a st: ühe rahwa j ustu, 7 laulu riismekest ja mõned arwamised rah - waus ust (üks kirjutuspoogen,) Täname ja Parahwa rahwa jutukese. Tänuga ootame lubatud jätku, 91, H. Perkson Lääne Nigula lihe  l kost na st: .saks kirjutuspoognat manu : kombeid, rahwansku ja 120 wauasõ - na, Bäga hoolsasti kokku seatud! täname südamest  ja -rõõmustame, et auus suguwend weel 92, G, Pullberg Türi kihelkon-! takostmist. 93, Th, 11 ndr i tz Ka armast Saare-94,  R, Kleinmann Kadrina kihellaulusid  stüM,) Wäga lämiwäärt korjandus,  mis Kesk-Eesttmaa laulude hulga hästi suu- et Eestlased ise'"lÄiast tüha jäälstäd ontõõii 95, M, Tiidur Kursi kihelk onn a st: I, Lindc b a u ni Tori kihelkon-11,  Nt, Lepp Maarja - Madaleena 111, J, Wol d e Kreenholmist 19 laul u, IV, Jakob Ran t e Ka dri n a fih s l V- G Ten t e r Maarja -Ma daleena VI, Chr, Tu l t's Tor i"k i hclkonn ast VII, Mart To h w Tori kihelk n n nast »r. Hurt, ma tohiksin paluda, et Teie nõnda lahke oleksite, ja nendele selle, aja sees ma palun esiti, et Teie minu õepojaga mõneks nädaliks lubaksite siia jääda!" „Tänan südamest Teie lahkuse eest I" lausus Winter, „Kas Teie oleksite siis nõnda hää ja lubaksite minu tütardele klaweri tundisid anda" rääkis proua von Walduer edasi, „Hää meelega, kui mitte Preilid wahest kaugemal mängimise tundmises ci ole, kui minal" ütles Winter, Klaweri tundidega tehti warsti hakatust, Hulda ei andnud enam palju aega, Proua von Waldneril oli walitsejaga rääkimist ja baronil näis aeg üksi igawaks minewat. Ta sammus tusaselt puiestikus; ilm oli pilwine, aga soe, Barou kõndis jõe äärde, säält waatis weel kord tagasi, siis sammus ruttu kitsast rada mööda edasi ja kadus warsti puude wahele ära, Umbes neli wersta oli ta ära käinud, kui puude wahelt walge seintega maja paistma  hakkas, ja kange wee kohin kõrwu kostis,  Käia jõudis warsti kitsa jõe aru juurde, mis weski tammist lohisedes ja mahutades alla kukkus, seisatas wähe kaldal ja sammus siis ettewaatlikult üle kitsa tammi, Eenmlt paistis nüüd selgesti „Wana weski" oma rohelise sammaldanud katuse ja walgeks lubjatud kiwist seintega, Ta wõis küll paar sada aastat wana olla ja kandis õigusega  oma nime, oti aga siisgi weel küllalt  kindel wägewa weewoo wastu seisma, paistis üleüldse ennemini loodud, kui tehtud  olewat. Weski ümbrus oli ime ilus, kuid wäga waikne ja üksik, ainult wägew, ühetooniline wee kohin ja wesiratta plagin awaldasiwad  elu ja liikumist, Suur, paksu ja pika karmaga koer jooksis saba liputades baronile wastu. „Oi Lord, sina tunned mind ikka weel ära!" ütles baron naeratades, ja hoidis  koerale käe wasta, mida see häämeele pärast lakkus ja siis rõõmsalt ümber hüpates  baroni ees kodu poole ruttas. Nagu auupaklik teener tegi Lord ukse lahti ja laskis wõõra sisse, eestuba oli tühi, Baron  läks teise tuppa, kus wana halli Pääga mölder laua juures istudes pika warrega piipu suitsutas ja läbi prilli rchnuugi raamatut  wahtis, „Tere, isa Martin!" —.hüüdis barou südamlikult, „Tere, tere! Oi Oskar baroni herra! Tulete ikka ka weel mind waatama !" wastas mölder; lükkas raamatu kõrwale, pani Prillid ära ja astus wõõrale wastu, „Wõi Teie, baroni herra, mind siis ka oniaks sõbraks nimetate" lausus Martin pikalt ja ivaatis kaua wõõra otsa, „Niwetage mind ikka Oskar „teie" ehk „sina," ja lubage et Teid isa Martiniks  hüüan nagu ennegi, „Baroni hcrrq"  jätke üsua ütlemata," Mölder köhatas ja seadis prillisid toosi — „Nagu enne!" sõnas ta mõ- ja kerge wari lendas ta lahja, kortsunud  näo üle, Ta oli enne baroni isasisa,  pärast isä juures teenriks olnud, Oss  kar oli alles wäikcne' poisikene olnud, kui >Martin Walistalt ära oli tulnud ja Wana weski Leielsi herra käest enesele pärissiks ostnud, Oskar ei unustanud aga ialgi oma järele waatajat, kes teda süles rvhuaida mängima wiis, ja säält jälle tuppa kandis ja keda ta „isa Martiniks" hüüdis, waid käis teda alati Koitlas olles maotumas. Isa Martin oli teda alati armastusega wastuwötnud, täna näis ta aga tagasihoidlik  olewat, ja nimetas mitn korda oma „kõrget" wõõrast baroni herraks, millega see aga. rahul ei tahtnud olla, „Kas Elli ka kodus on?" küsis baron,  kui jutt möldriga sigineda ei tahtnud, „Jah oük" ivastas wana kuiwalt ! ja nihutas ennast tooli pääl, „On wist wäljas?" „Jah, ta on on wist meski taga pärnade all," „Ma otsin ta ülesse" ütleb baron ja lats mälja, rnölder ivahtis talle tuimalt järele, -- „Nagn ennegi" sosistas ta mõrudalt, Ja, ja,- ta on hää Poiss, on>a õndsa ema loomusega, aga jah hm ta ci tea midagi!". , , , Weski taga pärnade all istus möldri tütar Elli noor, saleda ja sirge kas- ! wuga, ilus neiu. Pruuni läikiivate juukstega,  niis pool lahtiselt ilusates lokkides ilusat pihta katsuvad, õrna, roosi palgcdega ja suurte siniste silmadega, ümberkaudne rahwas hüüdsimad teda Wana meski õieks, Wciikene korwikene seisis peenikese käsitööga  neiu ees samba otsa pantud kulunud Meski kiwi pääl, mis nagu kmdel ümrnar- guue laud oli. Neiu ise mnhtis sügawates mõkekes, kuda mesi lohisedes wesiratta laudade  Pätile langes ja ratast ühiselt ümber  ajas. Porisedes lendas suur põrnik nein ligidalt  mööda, kes oma mõtetest ärkas ja lendaja järele maalis. Potsti! lendas põrnik  seina jä kukkus mette, Elli hnpas "istmelt ülesse ja ruttas õnnetut  meest mälja anutama, Wesi keerles kangesti müüri ääres ja wiis põrnika esiti natukese kalda ääre ligidalt wastu mett ülesse. Elli oli kaldalt ühe kuiwa puu oksa kätte wõtnud, ja püüdis sellega hädalist  kalda poole tõmmata, llks õnnetu mee keerd, põrnik ujus juba mee moole sees, teisel silmapilgul landes w juba wesirotta pääle ja kadus Elli stliniff, „OH sa wacne waene põrnikakene I" lausus Elli oksa maha wiskades ja palju ei puudunud, oleks tn wõi nutma hakanud, Baron oli eemalt seda lugu Päält maatanud  ja kuulis ka neiu kaastundlikku sõnu, „Sa õnnelik põrnik" mõtles ta iseeneses  „sce ingel kaebab sinu surma Pärast!"  - Ja baronil oli õigus, kui ta Ellit ingliks ütles. Neiu oli ju ingli sarnane ilus, ja kui ta juba tühise põrnika õnnHhse üle nii kaastundlik «kk, siis pidi ta tingimata haa ja õrna tundmustega olema,Xmida baron ammugi teadis. Neiu wahtis ikka meel wesiratta peale, nagu ootaks ta põimiku ilmumist, Põrnik oli aga ju. amnmgi tammist aga kukkunud, kus ta purustatud kehakest „vuneks „Elli!" hüüdis baron tasakesii, Oskar! Teie siin !" mastas Elli õrnalt punastades, nagu kahitseks ta oma rõõmsat, pool hõiskawat ütelust, „Teie mähite nii teraselt mette" - ütles baron jutu hakatust tehes, „stks waeue Põrnik uppus ära läks wesiratta alla!" wastas Elli, ja maatis  jälle wesiratta poole. „ Tühine Põrnik, kes teda kahetsema hakkab," „OH ei, ta oli nii ilus, tahtis ehk ivecl elada" ütles Elli tuliselt. Baronil oli kahju omast ütelusest, Elli mõis teda ehk selle järele kalgiks ja tuimaks pidada, Ta Pööris jutu muu asjadk pääle, ja istus kaua Elli seltsis pärnade all, kus ta enneminegi wühinud oli, stks imelik tundmus  sundis teda Elli ligidale, ta taktis paljalt teda näha saada, teinuga mõiii sõna rääkida m siis oli ta süda rahu. Elli oli temale nagu sugulane tema enese meelest, ta rääkis temaga nagu usaldatama tädiwöi  onutütrega, palju lahedamalt ja usal„Kas  teie kauaks Koitjale jääte ? küsis Elli. kui baron minema tahtis hakata, „Wist kolmeks wõi ei tea mitmeks nädalaks," „Tulete siis muidugi siia ka meel mõni' kord?" „v!ah ikka mõnikord, siin on ju nii ilus I" ütles baron ja läks, .Zarg tuleb ) Mõistatuse nr. 7. seletus. „Tänamata isamaa, mitte mu luidgi e> pea sa enam tagasi saamal" Politika ringwaatus. Kõikide silmad, kes ial Politika elust osa wvtawad, on nüüd Pcterhvfi poole pööratud, kus kaks kõige wägewamat «valitsejat,  Wcne ja Saksa keisrid praegu kaos ou, Wcne maale tulcwad tilenldse ariva 1873 aastast saadik, mil keiser Wilhelm I, siin käis, ei ole enam suuremat külaskäiku Wcne keisri majas nähtud.  jAustria keisri wõersilolck 1874. aas- I lal ei olnud nii tähele pandaw.j Aga ! äralise'tähtsuse, et see sarnasel politika sei- ! see annab kindlat lootust rahu pääle, mida ometi hääkorra kosunüseks nii «väga maja on. Ehk küll uuemal ajal sõda ja rahu mitte enam ainult riigiwalitsejate iiksitahtmise  asi ei ole, maid selles ka üleüldised riigi  tnrwitused tähele panna tulewad, siisgi mivjiib kahtlemata «valitsejate, isekeskine sõprus  wäga ka riikide olu ja korra pääle. Wäga palju on nnüdgi Wene maal rahuline  meel ja leplik olek Saksa maa ja nimelt  une keisri wastu kaswanud. Wene maalt tagasi m unes" lähab keiser Wilhelm ka Rootsi ja Daam maale «võõrsile, et neidgi maid Saksa > maaga sõbrustada. Rootsi kuninga majaga on ta ligidalt sugulane  ja nende «vaheline olek ennegi hää. Eesti maalt. Pärnu Eesti põllumeeste asutab Pärnus 6, 7 ja 8 augustil p a, koduloomaade, põllusaakide ja koduse käsitöö näitus Wvetagu sellest siis rohkesti osa. - Raktvere tulekaitse selts Pidas 2. skp, oma ll aastast arutuse Piiewa Pidulikult, Seltsi esimees Martinson pidas Weue keeles kõue, milles ta seltsi tähtsust seletas, siis lauldi keisri laulu, mille pääle pidusöök tuli. Abja mallas läinud mitmed noored mehed pühapäewal 2ti, juunil isekeskis  tülitsema, mille järeldus olnud,, et üks kepiga hoobi päha saanud ja kohe sur- miks jäänud. Süüdlane wiidud Wiljandi sjllakohtusse, Wiljandi ja Jõgcma jaania wahel saada lähemal ajal korraline posti käik käima seatama, mille larivitust jn kana nega hädasti tunti. Läti maalt. Hitialt. Imelik elu. Riia lehtede? leiame järgmise teatuse. Aastal 1877 zsündis  mitmekordne uiõrtsukatov Riias, uks noormees, pea alles poisike, oli oma mana ema ja kõik wennad ära tapnud. Teda saadi kätte ja saadeti eluajaks mäetöösse Sachalini saarde taha Siberi.» Noor mees., ol! juba lv aastat rasket mäetööd teinud, korraga leidnud ta, üsna madalas maa sees, suure kulla soone. Ta andis seda õiglaselt kroonule  teada. Et leidja ka muidu"' wagaue ja sõnakuulelik oli, siis kinkis riigi - «valitsus  talle ta auusa õiglase meele pärast priiuse. Kulla soones leiti Põhjatu hulk kulda. Kroonu kinlis sellest muidugi ühe suure osa leidjale. Hiljuti on nüüd endine kurjategija Riiga tulnud, kannab toredaid riideid ja kaM sõrmuseid, ou ka iuuidu peenike  mees. Riias läinud ta selle maja ette, kus ta ll aasta eest nii hirmsa teo ära teinud, heitnud otse uulitsal pölwiii ja teinud palivet. Ta tahta aga Londoni ära minna, sest Riias olla mälestus liig hirmus. Muidu käib ta käsi hästi. LäiiTaulupidu komitee saadab pidust ülejäänud rahaga muusiku õpetaja C. Wieg ncri rahwa sekka Mälja, rahma laulusid m musisid koguma. Esiotsa on ta Tuktumi ja Dondangi ligikvnda läinud. Wiimases 1888. 5S 77. Postimees