Saarlane UM Üleüldine pilitika ajaleht man- ja linna raiuvale. UU Ks 1. Esmaspäew 5. Jannaril 1887. IV. aastakäik. „Stst»vraN6" maksab: Tulcb igal esmaspäewal mäksa Kuresaares, kaubauulits. Nr. 10 Kirjad käiwad: Jaani kihelkonda, Saaremaal. maksab Ä kop. Uue aasta önnesoow. isamaa! Sind truuiste ma orjan. Su rõõmust, walust osa wõtan ma. Mull' ütle: millal söbradeks neid korjan. Kes minu üle wõtwad kahklcda? Mil tunneb iga Eesti weud ja õde. Muud rahwa sugud, kes su pinnala. Et mis ma räägin, see on kindel tõde. Mis igas luules ei saa õõtsuma? Mull' kostab nõnda isamaa: ~Kui woorus „Mu rahwa meele päris omadus, „Kui lõpnud tuimus, hooletus ja toorus; „Köik kurjus ja kõik halbdus, rumalus. „Kui minu kasu tundmus neid ka moidab. „KeS nüüd meel oma kasu püüdmises, „Kui minu armastus neid ühte köidab, „KeS nüüd meel ümber käiwad eksides." Oh isamaa! küll see meel aega wiidab. Siin enne, kui kõik saab nii olema. Uks kõik kas keegi laidab mõi ehk kiidab Mu tööd, ma astun suSgi rõõmuga Nüüd uuel aastal mõõda rahu rada. Head edenemist kõigi! söönuma. Ma tahan rõõmsasti neid teretada, KeS elu rajal wõtwad rännata. Usk, kirik nende kindel põhi, alus Kolin ainus oma püha sõnaga. Need olgu igal hingel, igas talus Ja mulal aun sees pühad, kallid ka Et püha seisus risti koguduses. Kes kuulutab meil' emaugeliumit. Saaks auustud maimu madaluses Siis auusast' pidagu ta ametit. Kõik kummardagu riigiisa trooni Auu kartuses. Ju teada kõikidel. Et ta ei kanna omast mäest ju krooni, Waid Kõige mäge ma m a tahtmisel. Kõik elagu nii kulda riigi seadus Meist nõuab oma seisu koha pääl. Siis kosuma saaks armastus ja headus, Auus rahuline elu siin ja sääl. Mis rahwa elust halbdnst eemal ajab? Eks südame ja meele haridus. Mis rahma tulewilnl halust ? Sest saagu igas peres rahwa koolis Ka tehtud usinasti maimu tööd; Ja leitku igas õpetuse toolis, KeS peleta wõib uimaStuse ööd. Mis hojab alal rahwa aim ja nime? Eks kirjandus, mis tubli tuumakas. Sääl rahma waiinn ihu silm on pime, KuS kirjandus ci ole õitsemas. Tõud kirjanikud tehku osawuses. Nii kuida kellegil see korda lä'äb. Kas raamatu- ehk ajakirjanduses. Et Eesti rahwas Eesti rcrhwaks jääb. Mis rahwal ihulikus elus waja? Eks leiba, riiet, raha, palju muid. - Neid andku kõige ülem Õnnistegija, KcS loodus' rukis juhib talwet, suid. Ta aitku igat auusat tööd ja tegu. Mis wvtivad ette põrmus liitujad. Ta armu marjus loomad siginegu, KcS rahwa tarmituscks elawad. Oh Eesti rahwaS! küll ka aja tuuled. On sinu elu kätkid kiigutand. Küll rääkinud sull' aja maimu uuled: „Waat' siin ehk sääl on õnne rand." Oh ära lase ennast öötsuda. Ei paradiisi pole leida siin. Kust armad omal leidwud õnne rada, Sääl oota wõib sind önnetuS, ehk piin. ?ah kõigcwägewama armu najal. Kõik uue aasta sisse astume. Õnn sel, kes seda mõtleb armu ajal. „Ehk on see aasta mulle miimane. „Scst tahan omad asjad korda seada, „Siit ära! ära! pean ma minema! „Mul on üks parem isamaa meel teada, „KuS aasta ikka uus, ja lõpmata." - Armsad isamaa wennad ja öed! Ärge olge laisad ses, mis teie peate tegema; olge tulised maimus; pange aega tähele Moom. 12, II.) Seda siin nimetatud kallist õpetuse ja maenilsuse sõna arwamc meie nüüd uue aasta algusel oma tulcwiku aja tee ja töö juhiks kahglisc olemat Kui iga töö tegija oma armu ajs aastat, päewa ja tundi, selle õpetuse juhil algab, siis on ta üks õnnelik maailma kodanik. Ssenast käredat maenitsust on meile ka tarwis, icü : Eks neid ole küllalt, kes onia elu pastade päcwadest ja tundidest palju lascwad raisku minna? Eks neid ole palju, kcS oma ammio. tmmetuses ehk tsõs laisad on ? EE ucid ole jälle palju, kes seda paraja-, filma-pilku kus nad oma elus ajaliku onne sülle möiksiwad sõsStada lastwad mõõda minna? Kõik neid noomib see sõna : Ärge olge laisad.. . . olge tulised  WZimus; pange aega tähele. Aeg seg on meile üks kslliZ -varandus,  mis aga mcic käest wüga ruttu ara läheb : sest: iga stlmapilgutamine, iga hinge tõmbamine, iga tunni kella tiks ; iga tund, sseV ja aasta ja palju muid nähtust kuulutsDad  meile vahetpidamata: Aeg läheb «sSm! K»M«e meie oma raha, »«W. ehk hea tamswst neid wõime õnne korral jälle saada; kaotame omad head sõbrad ja truuid naabrid neid wõime jälle leida ; kaotame ka oma kõige kallima wara, terivise ka sedagi wõime jälle õnne juhtumisel osawasli arstide abil ja rohtude mõjudusel kätte saada, aga — : kaotame ehk raiskame meie aega, seda ei saa meie enam tagasi, mis möödas, on möödas kaob igmvcsti. Üle ainus kord on meil praegune silmapilk: üksainus kord tänane päew ; üksainus kord 1887 aasta; üksainus kord meie elame, püüle selle ci ole enam ühtegi neist ja sellepärast: Pange aega tähele. Eks see mis üks ainus kord siin elus meie kätte antakse, meile ci peaks kallis olema? Armas isamaa ivend ehk õde! Aega ci '.või saa muul musil omale tage.waraks hoida, kui üksnes hoolsa ameti toimetuse, tubli töö ja tulise ivaimu läbi. Aga : kui sa tõsise iseenese läbikatsumisega oma mööda läinud aega hakkad järele mõtlema, küll sa siis ka ehk palju neid põimi ja tunda leiad, kus sa mitte omas töös ja toimetuses pole tulise maimuga olnud; kus sa mitte aega pole tähele pannud. Ja: kui sa ka ilmas ametis ja majapidamise toimetuses nii oled olnud, et wõid puhta südame tunnistusega' öelda: „Ra olev teinud, mis oma olen wõinud, siis on see auus ja kidu wüärl, aga omctcgi ei ole sellest wcel küll, pääle selle oled sa meel ühega wõlaline ja see on su isamaa. Isamaa on see, kus sinu esiwanemad on elanud, kus nad wõitluscs merd sa orjuses higi tunnistuseks on toonud et isamaa on armas ja kallis. Isamaa on see, kus ka sina oled sündinud ja kasivanud; kust sa tööd, toimetust ja sellega ka igapäcwast ihu ülespidamist saad. Isamaa on see, kust sa kurwaStuses rahu ja rõõmu ivöid leida, kes su maimu wõib elustada, su meelt maimustada ja kes sind kõige sinu ivaeiva ja wasimuse järele ükskord oma kaisu puhkama  ivötab ja sinu järel tulijad niisama ülal peab kui sind. Et isamaa nii ülitähtsas ja kallis on, eks sellepärast ole palju tema ärksamaid poegi ja tütreid oma ihu ja maimu rammu tema iluks, auuiS ja kasuks ohwcrdauud? Eks selle pärast peaks mitte iga ühe kohus olema jõudu mööda tema kasuks tööd teha ? Armas wcnd ehk õde! Mõtle: Nagu keegi siin ilmas üksi elada ei wõi, maid ühe ehk teise asja poolest teiste abi tarwitab, nii pceib ka iga üks oma ihu ja maimu Varandust  teistele tagasi andma. Isamaa elu on kui üks masin, mis kõige tema clanikudc jõol ka kõikide kasuks liikuma peab. Iga inimene v« üks liige selles suures masina märkis. Kui nüüd üks masina Inge mitte õigel ajal ehk õigel kohal ci liigu l on neid meel sajad M tuhanded, kes ci liigu, eks see siis masina liikumist kõikide kahjuks ei takista? MP- Oma anastatud lugejatele anname teada, et meie toimetuses tulewal aastal midagi muutmist ette ei tule, nagu rahwa hnlkas see eksiw arwaiuine liikumas on, waid „Snnrlaue" saab, nagu mööda läinud aastalgi toe-ja tublis rahwa waimus ilmuma.