Niipalju näitab selge olema, et asjad nüüd teisiti olekstwad  ja Euroopa üleüldine rahu kindlama jala peal seisaks,  kui Wene wägi kõigist kärast hoolimata, Konstantinopeli  fiSse wõtnud oleks, kuna Türgi sõeawäe poolest suuremat waStapanemist karta et olnud. Aga Wene wägi jäi San StefanoS seisma, Inglismaa malitsuS sai aega oma merewäge Marmor-meresse saata ja Inglismaa laewustik  läks Konstantinopeli ligidal, Prinzi-saarede juureõ ähwardates ankrusse. Weneriigi ja Türgiriig! wahel sai San Stefanos rahu tehtud. Bulgaarlased mõlemil poolel Valtani mägestikku  Serbia piirest Mnsta-mereni ja ühe kitsama kaelaga Ägäiia merest saadik, saiwad Türgi waliksuse alt lahti ja wõtsiwad omale Euroopa suurriikide juhatusel üht Vürsti walida. Serbia ja Rumeenia saiwad Sultani ülewalitsuse alt lahti; Serbia sai mõne maakonna juure, Ruumeenia sai Dobrutsha ja andis selle eest ühe weike maaserwa Donau jõe ja Kilia jõea-aru ääres, Jsmaili ja Kilia linnadega Vene riigile tagasi, mis esimeses Homikumaa-sõeas ära langenud oliwad. Monteneegro sai maid juure. Weneriik ei wõtnud omale muud, kui tähendatud  maaserwa Donau kaldal ja ühe maakonna teinepool Mustmerd, Karsi ja Batumi linnadega. Türgi riik pidi sõea-kulu maksma, mis aga muist tähendatud maaga arwatud sai, muist weel tasumata on. Heldemeelised Inglased  töstsiwad suurt kära, waese Türgiriigi riisumise üle ja Wene üliwõimuse üle, mtS San Stefano lepitust mööda nüüd Ägäiia mereni ulatada; AuStria poolt aidati käratseda  ja kaebati ühes waese Türgiriigi kahju üle. Keiser Aleksander oli sõea-kuulutamise juureõ kinnitanud, et see sõda mitte maade ahnitsemiseks peetud ei saa, waid Kristlaste  peastmiseks Türgi ikke alt, ja tema pidas sõna. Et kellegi! tagajärel kaebata ja nuriseda ei oleks, sai Wene Keisri nõuu peale suurriikide kongress Berliini kokku kutsutud, San Stesano lepituse üle nõuu pidama. Kongressi  otsus oli nenda, et need mõlemad kahju saiwad, kelle wahel tüli oli, s. o. Wene riik ja Tttrgiriik, kasu aga ainult Türklaste heldemeeliste sõbrade, Inglismaa ja AuStria sülle langes. San Stefano lepitus sai mitmelt Poolelt kärbitud. Plaanitud Bulgaaria riigi küllest sai esiteks Jda-Rumeelia maa ära lahutud ja üheks Türgiriigi  jäuks, ühe ristiusulise Kubernöri all seatud, keda Sultan suurriikide walimist mööda ametisse kinnitas. See jägu Bulgaaria riigist, mis Ägäiia mereni ulatas, langes täitsa Türgiriigi külge tagasi. Bulgaaria riik, nii palju kui sellest üle jäi, pidi ka edaspidi Sultani ülewalitsuse all seisma, nagu enne Serbia ja Rumeenia riigid. Sõeakulu  tasumise üle sai Berliini kongressi peal ka palju waieldud; seda taheti mõnelt poolelt Türgiriigi kõige teiste wõlgade taha tõugata, nenda et tasumise peale sel põlwel palju ei oleks mõtelda olnud. Niipalju seifiwad Türgi head sõbrad, nimelt Austria ja Inglismaa Türgi riigi eest. Selle waSta wõttiS aga Inglismaa Kypros'e saare oma San Stefanos hallituse" alla, selge sõnaga wõttis seda omale ja tõutas selle eest Türgi Aasta maid „waenlaste" wasta kaitseda, ja AuStria wõttiS BoSnia  ja Herzogowiina maad, kokku umbes nii suured, kui kõik Serbia Kuningriik, oma hallituse" alla ja andis luba, et awaliku hoonete pea! seal Türgi lipp Austria lipu kõrwas lehwiks. Sõbrade sõbrus oli Türgiriigi küllest rohkem maid ära kiskunud, kui waenlaste waenluS; see oli Berliini kongressi otsus! See otsus tegi Venemaal palju pahandust, mmelt Saksamaa ja iseäranis Saksamaa Riigikanzleri, Vürst Bismarki waSta, kes Berliini kongressi eesistuja oli. Kui palju Vürst Biõmark seda otsust, oleks keelata wõinud,  mis San Stefano lepitust nii sügamast muutis ja Wene waraga ja merega saadetud wõitu pealtvaatajate kasuks pööraS, selle üle on palju waieldud, ilma et asi tänine selgitatud oleks. Niisamati on ka teadmata, kas, kuida mõnelt poolelt kinnitakse, Venemaa ja Inglismaa walitsused ennast mitte juba enne selle üle ühendanud ei olnud, et San Stesano lepitusest awaliku kongressi peal midagi ei peakS maha tingitud saama. Ka on ikka wäga küsttaw, kui palju ja kui kauaks Wene wõimuS tõeSte Ägäiia mereni oleks ulatanud, kui Bulgaaria riik nii kaugele  ulatas, sest see korraldamata uus looduS oleks jo tagajärel kergest ka ühe teise wõimu juhatuse alla langeda  wõinud. Ikka wõib aga ka olla, et Vürst Bismark tõeste Weneriigi üliwõimust kartis, kui San Stefano lepitus  puudutamata jäi. Pahandamiseks näib aga WenelaStel  ikka aSja küll olema, ja see pahandamine pööraS ennast nii kangest Saksamaa ja Austria wasta, et Kolme- Keisri ühendus selle läbi iseenesest ära lagunes. Jälle tõufiwad nüüd uued ühendused Euroopa suurriikide  keskis. Silmanähtawalt oli Austria wõimuõkond Saksamaa abiga suure sammu Salonikt lahe poole edafi nihkunud, kuida see ikka tähendatud riigi igatsemine oli. Sellena oli see okaS katki murtud, mida wiimased sõead Saksamaa ja AuStriq sõbruse fiSse törkanud oliwad. See MruS wM «n.SIe '-suva ja losnS '« »-« P°A seda lindlat? Ahenduseks nende kahe Keisririikide wahel, ilma Venemaata. Räägitakse, et Keiser Wilhelm oma nime wäga raske meelega selle kauba alla kirjutanud, mida mõlemate riikide juhatajad, Vürst Bismark ja Graf Andraõsy  korda saatnud oliwad. Kohe pärast seda tuliwad Keisrid Aleksander 11. ja Wilhelm I. oma riikide piire peal kokku, aga mõlemil olla koormatud näud olnud. Sellest aeast hakkasiwad aealehtede wastastikused ärritamise!»  Venemaalt Saksamaa poole, ja need wastastikused ärritamise!» läksiwad järgmise lou läbi weel wahedawamaks ja leikawamaks: Järsku ilmus Inglismaa lehtedes üks paha .awaldnS" Saksamaa Kanzler Vürst Bismarki, ja Venemaa Kanzler Vürst Gortshakowi wahel, mida üks Saksamaa sõnumisaatja, herra v. Blowitz Pariisist kirjutanud  oli. Awalikult tunnistas Vürst Bismark neid .awaldufi" pooleti naijates tühjaks jutuks, aga need oliwad  Venelaste ja Sakslaste wahel nii palju paha werd sigitanud, et kõik maailm nende juttude ametlikku ja täielikku  tühjaks-tunniStamist ootaS. Selle wasta tuli aga koguni midagi muud. Läbi Euroopa aealehtede käis korraga  sõnum, et herra von Blowitz Preussi Puua-Kotka Rittre-tähe saanud ott. Mis kõik see tembutamine muuks ei wõi seda keegi nimetada tähendama pidi, sellest ei ole tänine selgust tulnud, aga pahandus Venelaste  ja Sakslaste wahel tõusis selle läbi ikka suuremaks. See oli üks paha aeg, mis wäga palju ka meie kõduma kohta mõjus. (Lõpetus jääb tulema.) Omalt maalt. Tallinnast. Wenekeeli „Moskwa Zeitung" tahab Peterburgtst  sõnumit saanud olla, et Riigiwalitsuse ringkondades  nõuupidamised käfil olla, seda Keiser Nikolai I, all antud käsku ka Eestimaa kohta seal makSwaks teha, kus asutatud Greeka-õigeusu koguduste eeSseisused mõisnikkudega leplikul teel korda ei saa, ja mis järel Liiwimaal seda maad määratud ehk kohaliste kommisfionide poolt määratama  hinna eest igatahes mõisamaast wõtta (erpropriirida) wõib, mida kirikute ja koolide asutamiseks tarwiS läheb. Kuida aga nüüd für Stadt und Land" kirjutab, ei ole Keiser Nikolai I. all Liiwimaa mõisamaa kohta iialgi üht seesugust käsku antud. Ainus seadus sarnatse asjade kohta on üks Kõigekõrgemast kinnitatud Balti-kommiSfioni nöuuwõte aastast 1863, see ei puudu aga koguni mitte mõisamaa ja Greeka-õigeusu kirikute ja koolide, maid ainult talumaa ja Ewan.-Lutheruse usuliste wallakoolide külge. Seda seadust on Baltimaa Kindral- Kubernöri poolest järgmisel wiisil kuulutatud: 1) Liiwimaa Ülem-Maakoolikohtule on meelewalda anda, wallakoolifi aega mööda sel mõedul rohkendada, et iga 500 meesterahwa hinge peale Lutheruse usutunnistusest,  igas maldas ehk ka selleks ühendatud mitmes waldaS,  kõige wähemast üks wallakool asutatud saab. 2) Maakogudustele on õigust anda, talumaa jägusi wallakoolide asutamiseks, kõige rohkem 3 wakamaad iga kooli jäuks, kui mõisaherra seda maad mitte ilma maksuta ei peaks andma, erpropriirida, selle kaubaga aga, et see sündmuse wiisil ostetud maa iialgi ühe talukoha kõige tähtsamatest ja kõige tarwilisemast jägudest ei pea wõetud saama. 3) Omanikule maksetaw hind selle erpropriiritud maa eest saab, kui tema ja koguduse wahel leplik kaup ci sigi, Liiwimaa taluseaduse § 44 järel aastast 1860, kohalise kohtu poolest määratud. Riia-shlosfis 29. Oktobril 1865. Kuida siis kirikute ja koolide heaks üht Liiwimaa seadust EeStimaal tahetakse maksmaks teha, mida ka Liiwimaal  iialgi autud ei ole, sellest on raske aru saada. Peale selle kuuleme meie, et Wene kirikutele ega koolidele Eestimaal kusagil maad keelatud ei ole, kui nende asutuste eesseisused seda maad mitte paikade pealt ei nõudnud, kus seda ilma korralise põllutöö tülita müia ei wõidud. . . . Uus Lätikeeli leht ,Tehwi ja", mis oma kuulutuse  järel Wene-Greeka usku heitnud Lätlaste heaks wälja antud saab, on selle kuu 15. pääwal ilmunud ja on oma esimest numret ka meile saatnud ja wäljawahetamise tee! meie lehte soowinud. Seda soowimist tahame meie täita, kui meie ka kahjetsetes tunnistama peame, et meie lehe toimetuses sel korral abilist ei ole, kes-Latikeelt mõistaks. Harjumaalt, Jüri kihelkonnast kirjutakse et seal weel mitmes paikaS Taara ohwrikiwid  alles olla, kuhu rahwas kopikaid ja poolkopikaid ,ohwriks" maha panna. Lehmja waldaS leitud ühe seesuguse  kiwi otsaS koguni kolm riietest tehtud risti. ,Virulase"  kirjasaatja arwab sellest, et seatine rahwaS ikka weel , Taarale" ohwrit wiia ja sellest olla uäha, kui kasinaste .hariduse walguS" mõnes kohas weel on mõjunud. .Virulane"  ohkab omast .kristlikust" ja .rahwuslikust" südamest: .Nii mitu sada aastat on ristiusk siin pinnal juba walitsenud  ja weel pole ammune ennemuistne usk täitsa kadunud! Mis see tähendab?" Et ka meie rahwa keskis weel mõned on, keS rahakopikaid ristikiwide ja teiSte tähtsate kiwide peale kannawad ja sellest midagi abi wõi õnne loodawad, see on tõsi küll ja see on kahjetsetawa ebausu taht, aga .Taaraga" ei ole sellel ühtigi tegemist ja .hariduse" külge see ka palju ei puudu. Need inimesed kes seda teewad, need ei ole enamist küll wist .Taarast" sõnakest kuulnud ja nende kopikad ei ole mitte .ohwrid", maid on üks ebausklik arstitamise kombe, unda .sympathie" nimetakse ja mida iga rahwa seas, ka mitme kõrgest haritud inimese juures leitakse. .Nowoje Wremja" ja mõned teised Wenekeeli lehed tõstawad kibedat kaebdust nende raskuste üle, mida ümberwõitud Eestlastele meie kodumaal kanda auneta. Neile olla üteldud et nemad iialgi kirikuid ega koolisi ei saada ja tänine olla sellega lugu ka wilets küll. Kirikud olla weel ehitamata ja koolidega ei olla asi ka hea. Lihula alewitkus olla küll õigeusuline rahwa kool üüritud korteris, aga külades seesugust koolisi asutada olla raske. Talukohad  seal ümberkaudu olla suuremalt jäult weel rentkohad ja nendes õigeusu koolisi asutada, saada möisaherrade poolt ära keelatud. Viimasel aastal saanud Lihula kihelkondas  kolm Wene-Greeka öigeusulist wallakooli rent-talu-- peremeeste majades asutatud, aga mõisaherra ütelnud nendele kohad üles, sest et nemad oma kontraktide järel ilma mõisa lubata wõeraid inimesi oma majadesse wõtta ei tohi. KohuS olla neid nende rentkohtadest lahti mõistnud.  Nende palwete peale olla mõisaherra neile küll wiimaks  nende kohad kätte jätnud, aga Vene koolile ei tohtida  nemad oma majades enam aset anda ja pidada weel Lutheruse wallakooli heaks midagi maksma. Kaarepere waldas ei olla mõisaherra Wene koolile ühegi hinna eest tarwilist maad annud ja õigensulised lapsed pidada sellepärast  Lutheruse koolis käima. Seesugust asju jutustakse weel rohkem ja kaebatakse Baltimaa .haridufe-kaudjate" kesk-aealise meele üle, kes teisi usutunnistust ei kannatada ja rahwa südametunnistust orjastada, mis läbi endine elaw liikumine, Greeka-õigeusu poole, seisma jäänud ehk koguni tagurpidi käima hakkanud. Seaduslikult ei olla .Baronitele" selle juures midagi teha, aga sellest asjast maksa ikka kirjutada. - Kui palju nendest juttudest tõsi rn, seda meie ei tea. Et siin aga .südametunnistuse ksormatamisest" wõi rõhumisest juttu olla ei wõi, seda mõistab küll igaüks, kes mõista tahab. Sellest wöiks wast siis räägitud saada, kui meie kodumaa .Baronitel" ja kirikuõpetajatel tahtmist ja wõi must oleks, meie maakiriku  kogudustest wälja astumist keelata. Tahab keegi tõeste oma .südametunnistuse" pärast oma usutunnistust wahetada, fiis ei wõi teda siitpoolt keegi keelata. Et aga meie Ewang.-Luth. usutunnistusest .Varonid" ja kirikuõpetajad  meie maakiriku koguduste laastamist just tnetama peakstwad, seda ei wõi küll ka nende lehtede toimetajad ja kirjasaatjad isegi pärida. Midagi muud paistab aga neist kaebtustest selgest wälja. See on see, et tähendatud liikumise äratajad ja kihutajad oma asju wäga ettevaatamata  ---> kergemeelsel kombel tallitanud on. Nemad on omale karja kokku keerutanud, enne kui karjamaa ja lautade eest hoolt kantud oli. Jääb nende kari nüüd tagajärel nälja ja külma kätte, siis kaebakn nemad oma enese peale, mitte teiste peale. Baltimaa Wene wennastusel (Bratstwol) on aga rikkaid osawstjaid, küll need wiimaks ka ikka oma hoole-alustele koolisi muretsewad. Kui nendes koolides aga kõiki röhka Venekeele peale pannakse, nagu nõuuks wõetud on, siis läheb ehk nende koolide täitmiseks wägiwalda tarwis, sest rahwas pärib koolidest juba midagi muud, kui paljast wõerast keelt. Et aga .kannatamata meel" koguni teisel poolel on, kui Baltimaa .Baronite" ja kirikuõpetajate juures, sedaan sellest näha, et Bratstwo oma jõudu siin Ristirahwa keskis kulutab, kuna süda- Wmemaal weel terwed pagana-usuliscd külakonnad on, kelle eest keegi hoolt ei kanna. Eestimaa põlluwilja üle tulewad selle kuu 17. pääwast järgmised ametlikud sõnumid: .Nukki leikuS oli koormate järel pea igal poolel keskmist saaki annud; wäljaandmise järel oli, niipalju kui tamsest peksust kuuldud on, mitmes paikas saak wähettne. Talwewilja mahategemine oli lõpetatud, aga selle aegse pona pärast oli oras tänine waewaliseit tõusnud. Oder ei olnud igal poolel weel küpsenud ja ott paikuti öökülmast, selle kuu 14. ja 15. pääwa wahel. kahju saanud. Kaera sai mõneS kohas juba leigatud. LäbiStikku näib suwiwilt mahem kui keskmist saaki andma. Kartuhwlid oliwad öökülma läbi enamiste igal poolel raskest kahju saanud, nenda et need lootused, mis selle wilja kohta oliwad, kadunud on" Omalt poolelt wõime meie selle sõnumi juure lisada: Öösel, selle kuu 18. ja 19. pääwa wahel oli teine ja raskem öökülm. Nimelt kuuldakse Tartust ja Tappalt, et seal ümberkaudu selle Pühapääwa homikul 2 graadi külma olnud ja palju kahju teinud. Selle peale hakkasiwad  ilmad pilwitama ja mõnes kohaS sadas ka natuke wihma; nüüd on ilmad jälle wagased, selged ja põud ähwardab  pitkalisekõ minna. Kõrgema paikade peal hakatakse  juba kartuhwlid üles wõtma, warred on külmast kärbitud  ja närtsinud.