Saarlane WL Üleüldine »»litit« njnleht inna- jn linilgrnhVnle. WF M 48. Teisipäewal, 29. Nowembril 1888. V. aastakäik. maksab i Jlnmb igal —H.— Waimulikust laulust kodu, koolis ja kirikus. See kasu on ära arwamata suur, mis Ewangeliumi kirik waimulikude laulude läbi rahwale saatnud on. Waimulikude laulude arwu ci wõi enam tuhandete, waid künmetuhandate päüle arwata. Siin ei taha meie mitte laulude armust, waid laul- misest kõneleda. Waimulik laul on meie ristiusu perekondadest wähenenud, aga mida mööda laulmine meie rahwa juures maheneb,  seda külmemaks jääb ka maimu elu, kelle pilt igapäewaseft elust wälja paistab. Wana aja rahwal oli kiriku ja jumalasõna  kohta püha kartus ja auustus, ning nende pühade maimu omadustega püüdis ta ome lapsi kõige waimuliku tundmiste juure juhatada, nii ka neid waimuliku lauluga tuttawaks teha. Ennemuiste ei olnud mitte kooli hariduse poolest tarku koolmeistrid, ei olnud õperaamatuid, nootisid ega mängu riistu, aga rahwas mõistis ometegi rohkesti laulu musisid; päälegi oliwad wiisid palju raskemad õppida, kui nüüdsed. Pühapäewa õhtutel kogusiwad noored inimesed kuskile kokku, laulsiwad ja õppisiwad uusi wiisisid juure. Kõigest sellest wõib märkida, kui suur see hool ja püüdmine oli, mis rahwas waimuliku laulu kohta üles näitas. Aga missest see siis tulnud on, et waimulik  laul meie Saaremaal, iseäranis Jaanis, Pöidel ja Muhus üsna soiku jäänud on, kus kuida Jumal paraku kuulda mitmetest  laulu raamatud räästasse ehk ahju wisatud olla. See põhjus, et rahwas sääl nii külma waimuliseks on jäänud, ei ole raske otsida, aga meie ei kõnele siin üksikudest  kihelkondadest, maid üleüldise Saaremaa  rahwa maimu leigusest. Waimulik laul on ka pääle muude põhjuste sellepärast  soikumas, et pcrewanemad enam laulu eest hoolt ci kanna, maid selle mure koolide pääle lükkanud on, aga meie koolides saab wäga kombelikult waimuliku laulu õpetatud, ning sellepärast ei ole laulul enam wõimu rahwa südames maad leida. Waimulik laul on koolides, nagu muudgi õppi asjad, lastele koormaks saanud. Ka õpetatakse meie rahwa koolides ja laulu koorides palju ajalikusid laulusid. Nii südant liigutawad need ka paljudele on, siiSgi ei ole nende sees täieliku ja tõsist südame hariduse wõimu. Inimesel on ürikeseks ajaks õitsew iga, kuS ta oma südamele, kui see täieliku tõsist haridust pole saanud, ajalikkudest lauludest jahutust wõib leida. Pea aga on see õitsew aeg möödas ; inimene astub tõsisemate ja küpsemate  elu ülesannete juure, kus talle ajalik laul enam jahutuseks ja tugeks ei ole. Siia ajani on meie koolides pruugiks olnud, et palwe tundis sõnade ette ütlemise järele lauldakse ja wiisi kätte saamiseks õpitakse laulu esimine salm kätte, mida siis nii kaua lauldakse kuni lapsed seda ilma weata laulda wõiwad. Sarnane wiis ei ole kõige sündsam; lapsed õppiwad küll laulu wiisid kätte, aga laulu waim ja wõim ci jää neile mitte omaduseks. Laulu koorid jätame oma arwamise juure, mis laulusid nad õppiwad ja laula- ii Regiina. „Jah, ma armastan teda." Tema ütles seda julge, peaaegu uhke südamega; aga ometi mõis tema seda ainult tasase ja wänsewa häälega wälja rääkida. Noormees kuulis ainult tema wärisewat bäält. „Regiina," ütles tema tõsiselt aga mitte waljult, tema hääl oli pehme ja kurw, „kaS on sull see unenägu meel meeles, mida sa mulle jutustasid? Et sinul siin maa pääl õnne olema ei saa, et sind sinu isaga kirikuaeda kantud sai!" Tüdruk kohkus selle meeletuletuse üle. „See oli üks paha unenägu." „Ka sinu õel ci olnud õnne siin maailmas ja nemad on teda enne weel kui isat surnuaeda kannud!" Süäl nüüd waataS Regiina selge ja täie pilguga tema pääle ja wastaS selge, puhta ja walju häälega: .Ei Ferdinand, sellepääle wõin mina sulle puhta südamega silmadesse waadata. Mina armastan teda nõnda, et mina teda ei ialgi maha jätta ei wõi, aga mina armastan teda selgest ja puhtast südamest." «Jumalale tänu l Ja nüüd peame rahulikult  selle üle nõu, mis nüüd teha tuleb. Kus on see wõeraS?" „Ülal pööningal." „Tema peab ära minema." „Tema peab? Jah tema peab! peab!" Kuidas kahwatas tüdruk selle mõtte juures, et see mees ära minema peab, keda tema üte kõige maailma armastas, kellest tema ilmaSgi lahkuda -võimalikuks ei arwanud! „On tema meel raskesti haige?" päris noormees. „Tema on peaaegu terwe." „Kas wõib teda juba täna siit ära saata?" „Wõib küll," wastas tüdruk kustunud häälega. „Siis saada teda kohe minema. Willem jooksis külasse, et säält inimesi api tuua. Rahwas on weel ikka Prantslaste wastu wiha täis." Regiina nuttis. „Tema peab siit ära minema, Regiina, wõtta oma jõud kokku. KaS on sull ehk millegist puudu tema ära saatmiseks? Ütle seda mulle, mina annan kõik, mis tema tarwitab." Regiina ci jõudnud ennast kauem pidada; tema langes noore mehe rinnale. „Ferdinand, Ferdinand, kui ütlemata hea ja auus sa oled!" „ Rutta mu kallis tüdruk. On teil midagi tarwis?" „Ei ole." „Siis rutta. Mina lähen külasse tagasi, et sääl rahwast tagasi pidada, kui nemad tulema peaksiwad. Weel midagi Regiina, mina saan ikka siia tulema kui ka mitte nõnda sageli kui tänini, aga ometi iga kord kui sinul abi tarwis arwan olcwat. Alina jään sinule truuiks sõbraks." Noor talunik läks ära. Regiina jooksis tema järele tuast wälja; aga mitte, et teda tagasi hoida, maid et ennast õueS wälja nutta. Aga temal ei olnud selleks aega, hädaoht oli ligi ja ühwardaw. Nooremehel oli õigus. Weel ikka oli rahwa wiha oma „suguwaenlase" waSta suur ja kange. Oli ju ka ainult mõned nädalad wabakssaamise ajast möödas, kuna nende rõhumise aeg aastate kaupa kestnud oli. Tema astus körwal olewaSse kambri. Selles kambris oli tema wend maganud, kes Prantslastega üheS Wenemaale oli pidanud minema, aga säält tagasi ei tulnud ltheS kapis ripusiwad weel tema wenna riided. Tema wüttis säält ühe ülikonna wälja, nemad pidiwad nüüd tema armukest päästma. Prantslaste süü läbi tapetud Sakslase riided pidiwad ühte Prantslast päästma! Ja üks Sakslase tüdruk andis neid temale tema päästmiseks! Rahwad wöiwad ennast küll wihkada, aga inimesed mitte. Tema läks pööningale. „Oled sina sääl Regiina?" „Jah mina olen siin." »Kui kaua olen mina sind ootnud! Kui igawad on need tunnid, kus sind siin „Saarlaft^elli«M on alganud. Tellimist palutakse pea ära toimetada. M Lehe hind on: M Saaremaal aastas ... 1 r. 50 k. Saaremaal pooles aastas 1 „ „ Kroonu postiga aastas. 2 „ „ Kroonu postiga pooles a. 1 „ 25 „ Tellimisi wõtawad wastu: Kuresaare linnas „Saarlase" toimetus, kaubauulitsal nr. 10 ning maal: kirikuõpetajad Rohkem tellijad saamad iga kümne lehe kohta ühe ilma hinnata ehk 10 protsenti lehtede hinnast.