Saarlane As S 3. Teisipäewal, 7. Juunil 1888. maksab: V. aastakäik. Ilmub igal tsisipäsiV«»e. Kuresaares.kanbauulitsä^Nr.lV. -4 UW Ktealdine pliitide ajaleht ««- ja liaaarahsale. UU Telegrammid. Berlinist, 2. Juunil. Üks täna Homiku  mälja antud telegramm teadustab, et Saksa keisri terwiS eile õhtust saadik pahemaks  läinud on ja ta jõud olla lõppemas. Keisri proua wiibis homiku kellu 4. saadik tema woodi juures, lõunast tuli kohtuminister  Friedberg ka senna. Troonipärija on oma prouaga Friedrichskrooni lossis ja teised keiserlikud lapsed rutawad ka senna. Kellu pool kaks lõuna ajal tuliwad riigi kantSkr würst.BiSmark ja Wene saadik ka Friedrichskrooni lossi. Üks teine Saksa ajaleht lisab selle sõnumile Meel Mure, et keisri olekust ühtegi head enam loota ei olla, waid et nii kurb kui see ka on, fiiSgi üksnes kõige pahemat oodata olla. Kõrge haige hingata wäga suure waewaga, jõud lõppeda silma nähtawalt ja tema osa wõtmine  omakSte ja teiste kohta jääda wähemaks.  Arstid arwawad, et haigus ka kopsu külge hakanud on. Berlttttst, 3- Juunil. Saksa keiser Friedrich on täna enne lõunat kell 11, 15 minuti ära surnud. Kaasiku Peeter ja Kadariku Toomas, ehk Kuida kohtumehed ja talitajad peawad olema ja kuida mitte olema. (Järz). Kell 12 tuli käsk lapimehega mõisair korisi: „Kõik peremehed kohtutuppa kokku!" Nüüd rüüpas wrel, kes wõis ja kõik mehed tõttasid kohtumajasse. Selle mõisa mana härra, (nüüd on ta õnnis ka juba Jumala ees) ei teinud niisugust asja ialgi üle kaela ega naljaga. Ta ise oli ka kohtu tuppa tulnud, et kõik asi korrapärast sünniks. „MH, armsad vercmehed, ütles tema, meil on täna suur asi talitada. Teie peate eneste keskelt mehi walitsema ja ameti pääle seadma, keda teie enam usute, kui ise endid. See pole mitte nalja asi. Õnsast Kaasiku Jürist on meil kõigil kahju ja ma tean, et teie täna teha hauast tagasi tooksite, kui see wõimalik oleks. Tema õnnis oli meie walla peremeeste anu ja ehte, kes oma kohtumehe ametit pidas nagu Jumala teener. Aga peremehed, kes teie onnist Jürit nii .mitu aastat nägite õigust tegewcid ja oma kohtuametit Jumala kartuses pidawad: kas reite seast siis mitte ei peaks mehi Imama, kes Jumala nimel julgeksid tema jälgede NZie aSluda? Tõsi küll, see ainet pole mitte kerge, ja kes seda kergeks peab, on ise kerge; aga kes Jumala paale loodab, see peab seda ametit ka tema abiga, tema auuks ja saab läbi, nagu õnnis Jüri ka on läbi saanud. Sellepärast armsad peremehed, kui kohtu- mehi tahame walitseda, siis jäägu naer ja nali, aga ka kõik oma auu ja kasu püüdmine ukse taha, muidu laseme korraga märgist mööda. Õigus ja tõde üksi peab meil silma eeS seisma, et meie naeru tööd ei tee ja kitse kärneriks ei pane. Et meie aga ilma Jumala abita kõik pimedad inimese lapsed oleme, sellepärast maenitseu mina: astuge kõik rinki ja paluge minuga Jssa meie, ja siis nimetagu igamees julgesti selle nime, kelle kätte tema kolmeks aastaks oma walla kohtu asjad talitada annaks." Nõnda rääkis aumväärt mõisawauem ja mehed olinad niisuguse meeletuletusega wäga rahul. Kuidas aga Kadariku Tooma süda sees tuksus, seda ei mõista keegi ütelda. Härra sõnu oli ta kuulnud nagu koer jutlust, mis ta südamesse ei läinud. Jürist kiitust kuuldes läks ta nägu siniseks, aga ta hoidis silmad maas, et teised seda ci pidanud nägema. Mis teised tegid ja kostsiwad, seda tema ka, aga just nagu hunt ahela otsas, wastu tahtmist. Külm higi tuli tall' otsa pääle, kui mõtles, et. tema lootusest ehk täna jälle midagi ci pidanud saama. Nüüd astusiwad mehed reasse, härra nende keskele ja lugesid oma Jssa meie. Oli palwc loetud, ütles Härra: «Nüüd mehed, annan ma teile meel 10 minuti aega, wagusi mõtelda, keda igaüks walitscks, ja siis ma käin ümberriuki, küsin igameest iseäranis, keda tema esmalt peakohtumeheks sooiviks, ja siis ütelgu ta julgesti ja walju häälega selle nime ja kirjutaja paneb järjest üles; on kord ümber, siis waatame järele, kelle pääle kõige enam hääli on langenud, ja kui ta kõlblik mees on, ei saa siis ka möisawalilsuS teda põlgama." Pärast seda läks härra teise tuppa ja jättis inchcd üksi. «Saagu mis saab, mõtled igamees, aga mina tean, keda ma walitscu; aga mis ma sest enne aegu nimetan." , Kümne minuti pärast tuli härra tagasi ja mehed astusiwad jälle rinki. Kadariku Toomas püüdis nõnda seista, et tema kord kõige naimaks  tuli. i Härra hakkas esimesest pääle ja küsis : ! 1. «Kes on sinu peakohtumees? > WaStus: „Kaasiku Peeter!" Warsi pistis kirjutaja nime ülesse. ' «Aga, kus Peeter ise on? küsis härra. ! «Peetri jalg on nikastanud, ta ei wõiuud ise tulla, ütles lapimees. Ta palus ennast Vabandada  ja ütles, et tema kõigiti sellega rahul on, mis teised wanemad peremehed teemad." Härra küsis edasi: 2. ~KcS on sinu peakohtumees?" > WaStuS: «Kaasiku Peeter!" ! „On küll alles noor inimene, ütles härra, ja i teie teate jo, et kolmaudäma poja aegu meel aru saab, kui rohke piima andja lehmast saab, ja j Peetril on minu teada alles teine poeg; siiski j on ta ise auusa mehe poeg." 3. «Kes on su peakohtumees?" > WastuS: «Kaasiku Peeter!" ! «Taga paremaks! ütles härra, kas olete nõuu j kokku pidanud ja tahate wiimaks ühest suust kõik Lühikene juhatus lina harijatele. (Ots). Leutaminc. On lina puude otsast seeme ära wõetud, siis on leutannne warsti ette mõtta. Linu ei wpi mitte kaua põllal pidada, maid nii pea kui wõimalik lrgusse wiia. Kõige parem on, kui lina sellsamal päemal, millal ta kistud on, saab liguma pantrid. Leutamine on kõige tähtsam töö lina harimise juures. Seda teadivad ka Saarlased wäga hästi ja tillemad: kus leutamine  juhtub õnneks minema, siis saab häid linu. Nad pearoad siis asja juhtumiseks ja õnne kaubaks. Põllumees peab aga kõik oma tööd mõistlikult, targa arwamise ja hoolsa ette waatmisega  toimetama, mitte õnne ja juhtumise pääle lootma. Oma lurri ärgu wiskagu põllumees mitte igasse lõiku ja auku, mis silma puutub, maid waatku enne missugune mesi sääl sees on. Linad ei kõlba mitte ieutada haisema mäda ega soo augus, kuS kõma, kollakas roostene mesi on, ega kislma, jooksma jõe sees. Tirgide sees selsam puhaS mesi, mis mitte wäga klllnt ei ole, on lina lendamiseks keige seadsem. Kus jõgi ligidal on, ei pea mitte jões linu leutama, sest sääl jookseb ühte lugu wärske wesi pääle ja sellepärast peawad linad mitu nädalat weeS seisma sa wrimaks peab neid ikka enne mälja wõtma, kui kiu puu kullest lahti on. Pääle selle wõib lina leutamise weest, niis loomad jõest joomad loomade katk sündida, mispärast Ülsmaal lina leutamine jõgede sees kohtute poolest ära on keeldud. Jõe mett wõib siis maga hästi lina teritamiseks pruukida, kui teda jõest ühte kaewatud hauku lastakse, kus ta seisab. Saab kord linu sääl sees ära leutatud, peab wesi jälle wälja lastama; sest see pole mitte kiita, kui mitu tükki järistiku sellesama wana wee sees saab leutud. Kes siis rohkem linu teeb, muretsegu  ka rohkem iigusi, et tal mitte häda ei oleks ühe haugu sisse järistiku mittu tükki linu panna. Kellel wõimalik on oma lina leutamise wee hangust heinamaa pääle lasta, see tehku seda, sest lina leu wesi annab heinamaale suurt rammu. Kus muud wett ligemal ei ole, kui soo, see peab sellega rahul olema, et küll soo wesi kõrva ja roostene on ja esimesel aastal peaaegu sugugi leutamiseks ei kõlba. Soo weele peab esile natukese  wärsket hobuse sõnnikut sisse wiskama, see teeb teda pehmemaks. Teisel aastal on juba soo sisse kaewatud haukude wesi palju parem. Sissepanemise  juures ei ole suuremat tähele panemist, kui et peutüied kenaste saamad lautud, tüid ja ladwad segamine ületfide pandud. Pärast seda peksetakse maiad linade ümber wee põhja, et linad laiale ei lähe. Linade pääl peab nii raske majutus  olema, et linad mitte weest wälja õhu kätte ci tõuse, sääl nad lähemad roostekarwa ja kauta- NelipW "Whäde pärast tuleb Saarlane number 24 netjapäew 16. Juttnil wälja.