Sakala .1° 6^ Wiliandis, S. Wecbmarilm Piewal M 2. V. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja Mnt»» ajaleht. WaStutaja toimendaja ja Väljaandja C. R. Jakobson. Sissekord. Poliitika leht. Wastamiste koustuste õigusest. I. Poliitika ringwaatus. Omalt maalt. Wiliandist: Tükid; tühi kaebdus; jaamade malflud ja koolide material. Wiliandi maakonnast: Paistu kirikherra walitamiiest; Halliste hingekarjatse hool; koolimaja pühitsemine. Põltsamaalt: Põllumeeste Selts. Pärnust: Põllumeeste Selts. Tartust: Mõned sõnad, mis selgituseks tarwis lähemad. Tartumaalt: Wäewaldne saksastamine. Riiast: Tulihänd. Tallinnast: „Die Heimath".  Peeterburgist: Protses; admiral Shestakow; rewideerija senator; pitkanäpu mehed; hull koer. Kertshist: Nina otsast ära. Kuulutused. Lisaleht. Tükikene Tartu ajaloost 19. aastasajani. 11.  Kirjandus.  Lenora. Nalja Mart ja Kalja Pärt. Wastamiste koustuste wõi rahwasteõigusest.  *) l. Ärastamiste koustuste (riikide) õigus, äroit interustionsl,  Völkerrecht on rohkem nimi kui asi. Sõdade ajal nimelt tarvitatakse seda nime hea meelega,  kui waStane kawalal kombel pealetungijaid kangeSte  on rabanud ehk kui sõawanemad (pealikud) omi eksitusi ilmasjata hirmsa tempudega (kättemaksu kattel) püüdnud kinni katta. Sõna „ wastamiste koustusteõigus"  (kohus oleks weel selgem tähendus) ei peaks nii kaua tarwitatama, künni sõad weel maailmas edasi kestawad. Õigus ning sõda on niisugused Vaenlased,  kui tuli ning wesi. Rahu on kosutaw elu, aga tapluse otstarbe on surm! Koduses (kodanikude) elus teab iga haritud wõi mõistusega kaswatatud inimene, et pealetung wõi teutus ei saa mitte sellesama maksuga  tasutud, waid et asutud kohus ehk kohtunikud juhtunud paha peawad seletama ja otsust andma. Aga kouStused, keda iseseiSwateks õiguse-kandjateks arwatakse,  ei ole weel siia maale omale kohtumõistjaid seadnud,  waid seletawad oma riidusi tulekurkudega. Juba wanast ajast on üteluS, et sõda walitsejate wiimne meelemõistus on, tuttaw. Uuemal ajal on küll mõnikord  juhtunud, et weiksemad riiud koustuste wahel nimelt rahanõudmised kahjutasumise nime all wäljawalitawd kohtumõistjate läbi on seletatud, aga suuri sõdasi mitte, nagu näituseks Prantslaste ja Sakslaste wahel 1870 aastal n. n. e., kus sagedaste üsna tühjad riiud kõige suuremaid werewalamisi on sünnitanud. KoduliseS elus peab igaüks ennast kõhtude alla heitma, koustuste elus aga ei ole weel mitte seda hariduse-täht ülesleitud. Aga mõtleb lugeja kui õigusest ning tema kättesaamisest kohtu teel kõneldakse, siis peab ka kohus ettewalmistawd olema, kus wigastud oma õigust wõib nõuda, ning arwab sellepärast koguni õieti: kuidas wõib wastamiste koustuste-õigusest (rahwaste-õigusest)  rääkida, künni koustused ise niisugust kohut endale weel ei ole muretsenud! Meie peame sellepärast  wastamiste koustuste-õigusest nõnda mõtlema, et tema üks waene-lapS on, kes oma õigusi taga järele pärib! Meie kangestt kiidetud waimuharidus on tõeste weel õige nõder. Õpetatud mehed on juba mõni aaSta-sada töötanud ning hõiganud: „ jätame suure mõedu wägiwalla ehk sõad maha, meil onwõimalik riidusi ka kouStuSte wahel lepingu kombel tasaks teha" aga nende heal on hõikaja healeks kõrbes jäänud. *) Meie auustatud kaastööline H. J. kirjutab meile selle tingimisega,  et meie tema kirjade juures midagi muuta ei tohi. Sellepärast ei waSta meie mitte uue sõnade eest siin kirjas. Sakala Toimendus. Niisamuti on juba mõne kümne-aasta eest üks suur kogu (selts) mitme koustuste liWtest „rahukogu" nimega kokku heitnud, kes ka sõdasi püüab wõimatumaks  teha, aga nende töö on siia maale üksnes teutust  ja tagakiusamist leidnud! Wastamiste koustuste õiguse teaduS-konnas peab suure zvaewaga nende wasta rahulikult sulgedega sõditama, Helledel sõdimine tulekurkudega  kui kasulik töö ennast üleS näitab! Siin saagu mullune Prussia Feldmapshali Moltke awalik kiri „sõa tarwidusest" nimetatud, ning kuulsa professori  Bluntschli (kes mõne kuu eest tagasi ära on surnud) wastus. Sõawanem kiidab sõda, teadusewanem  laidab teda! Km arwatakse, et wiimsÄ ajal seatud „ punase risti" kogu (selts) suur edu su, sest et selle kou püide läbi sõdade wana aegne hirmsus ning koledus Vähendatud  saawat, siis ei ok mitte õige, sest et sõdimist ennast koguni mitte ei wähendada, aga sõdade wäljaSpoolist koledust katte alla pannakse, mis läbi sõdimise himu weel rohkem saab kaswatatud. Kõik need näitused tunnistawad, et wastamiste koustuste õigusel aina tulewik on; tema olewik aga ei käi weel wäliste kombete täheke panekust üle ning parandab waewalt oma kattet ja omi hilpusi. Mõned kombed, mida wanal ajal suure hoolega wälja ehitati, on uuemal ajal koguni kõlbmatumaks läinud. Wanal ajal oli koustuse saadik nii auuStatud, kui oleks tema pale wõi waim (persona) kuju sellest koustuse Valitsejast, kes teda suure, saatjate hulgaga wõerale maale oma asemikuks saatnud. On wanal ajal sagedaste juhtunud, et abikaasa wõtmiseks ka iseäralist koustuse saadikut asemikuks Valmistati! See saadik pidi kõik laulatamise kombed läbi tegema ning wiimati ka silmakirjaks esimiku (prinzess) noorikuga  woodi heitma, nõnda aga, et mõõk ilma tuppeta mõlemate keskesse oli pantud. Meie ajal on raudteed,  telegrafid ning telefonid läbirääkimist ning kokku saamist ka kõigekõrgematele kergitanud ning on koustuse saadikutel wõimalik, raudlõnga teel nii hõlpsaSte  rääkida, kui ei oleksiwad koguni mitte kodust ära wõerale maale läinud. Selleläbi on ka saadikute palene wõi näulik tähendus wähendatud. Saadikud, kes kui ühe koustuse' kasupüüdjad töise koustuse walitseja  Keisri, kuninga wõi rahwakouStuse presitendi ligidal on, ei tarwita nüüd enam mitte iseäralist aastate kaupa korjatud mõistust ja kamalust, waid on peaaegu ainult weel oma käsuandjate igapäewased toimetajad, sest „raudlõng" on nende waim ja annab neile igal ajal, kui tarwitatakse, tarwilikuid uusi seletusi  ja käSkusi. Poliitika ringwaatus. Wõeramaa ja wälise poliitika kohta awaldab „Walitsuse Teadaandja" ametlikult neid pöhjusmötteid, kuidas Wenemaa lugu ja seisus praegu töiste suurteriikide  wasta on, järgmisel wiisil: „Praegu on suurem osa  ühiselt  toimetatawaid poliitika küsimist, mis wiimse Türgi sõa läbi sündisiwad, peaaegu juba korda aetud, ja käes- olewal aastal wsib Wenemaa omas wälises poliitikas tegewalt osa wõtta, ilma et tema käed enam nende tingimistega seutud oleksiwad, nagu möödaminewate aastate sees ilmunud poliitika juhtumised seda nõudsiwad.  Muidugi mõista saab Wenemaa poliitika sedamööda  tegew olema ja ette astuma, kuidas töised Euroopa  suured-riigid oma poliitikas sinna ehk töisele poole aga Wenemaa oma enese kasu nõuudes mitte esimene ei saa olema, kes suurteriikide  wahel kuidagi ühistmeelt ehk rahu saaks rikkuma, sellepärast ei ole tema poolest praeguse suurte-riikide wahel makswa rahuliku ühismeelele mitte kõige wähematki karta.... Aga mitte ainult Berliini lepinguga ühendatud poliitika küsimiste äratoimetamine ei anna Wenemaale wsimust, suurema wabadusega oma wälist Poliitikat kaitsta, waid ka rahuleppimine Hiinaga ja Ahal-Tepes wõidetuh wõidud tegiwad Wenemaad  tema poliitika raskustest wabaks. Iseäranis tähtjas on Wenemaale Teke-oaasi kättesaamine, misläbi  tema rajad nüüd Aasias jo ammu soowitud korrale  on tulnud, pealegi on nüüd Kaspia meretagune osa Weneriigist kõige wiljalikkumate Persia maakondade piirini laienenud. ..." Inglismaal kaswab kartus, et Egiptuses mässamise tuli wälgub ja ehk wiimaks weel õige suureks saab minema. Muidu ei tee mässamised ega weiksed sõad muial ilma-maades Inglastele mitte igakord  suurt pääwalu, sest et nad oma laewade ja sõariistadega  igal pool sõapidajate käest raha teeniwad ja nende kaup seega jookseb. Egiptuse mässamine aga oleks neile niiheasti kardetaw kui walus, sest et siin mässajad Egiptuse pärisrahwas on, kes ennast niiheasti  Türgi kui Inglaste kui ka oma Bei paeladest tahaksiwad wabastada. Töine Põhjus, miks Inglased Egiptuse segadust kardawad, on see, et nende Sueskanaal  seal otse ütelda wärawataga on, ja nemad ei Egiptusse ega ka üleüldse sealse kohtadesse wõeraid sõalaewu ei salli tulewat. Läheks aga wana Waaraoonide  maal tõeste lugu sassi ja hakkawad mässamised, siis ei ole Inglastel mitte ainult tegemist mässajatega, waid neil on ka tegemist töiste riikidega, kes Inglast seal mitte ainsaks peremeheks ja kasusaajaks ei taha tunnistada, waid kõigest wäest oma poliitika rõhku selle peale panewad, et kui Inglane Egiptust keelmata tahab kas tasku pista ehk oma kasude all hoida, siis tema jälle selle eest töistele wägewatele muialt mõnd kena maakest ehk saarekest peab keelmata osaks jätma. Sest poliitikas on jagamiste juures ikka põhjus-tingimiseks:  Lase mind sealt ehk sealt keelmata wõtta, siis lasen mina sind jälle sealt ehk sealt keelmata wõtta. Sellsamal põhjusmõttel näitawad praegu Prantslane ja Inglane oma poliitikat Aafrikas ajawat, nad püüawad  kui head naabrid jagada. Aga et ka Prantslane hea meelega Egiptuses oma kasufi jalal püüab hoida ja pealegi ka weel ehk rohkel osal jagu saada, see teeb Inglaste poliitika toimetusele praegu suurt raskust, ja Prantslaste merewägi ei ole mitte palju pisem kui Inglaste, aga nende maawägi on täitsa tubli, kuna Inglaste wõimus maal peaaegu wäga nõrk on. Sealt ep see ka siis tulebgi, et Inglane oma Aafrika poliitikas Prantslase wasta nii leplik on ja parem wägewaga jagada püüab, kui sõgedaga sõdida. Et aga