talukohtad eks, meie wõime ka ütelda: talu mõisadekS, ja nende peal kosub Eesti taluseisus ikka kõrgemale tähtsusele,  ja Eesti taluseisus on Eesti rahwa ja rahwnse kand ja tugi. Kui Jumal meile aga ühegi oma tööriista läbi õnnistust saalis, siis wõib üksi pöörane meel ja toores, roojane süda seda Jumala tööriista sõimata. Ja Teie, .rahvamehed": sõimate nüüd jälle! Kutsuge oma anu-gardi «vägi, toorestatud uulitsapoisid ja kõik halvad «vaimud kokku, keda Teie paraku Eesti rahwa keskiS leitakse. Laske seda lehte uputada ja Põletada, laske meile ja teistele oma kalli kaswandikude käe läbi «verejanulisi ähvardusi saata. Ajage kõik roojased vaimud  kihisema. kes Teie trummi järel kargavad. Mis meie kirjutanud oleme, seda oleme meie oma parema teaduse  ja südame tunnistuse sündmusel kirjutanud. Teie tõrv ja tuli wõib üksi paberit hävitada, mitte aga seda tõtt, mille kandja see paber on! (Jääb pooleli.) Talukohtade müümise asjus on Walitsew Senat üht otsust teinud, mis meie maa kohta tähtjas on. Maksva seaduse järel ei tohi nende mõisade maadest midagi ära müüdud saada, mis waeste laste päralt on ja wöörmüudrite  valitsuse all seisavad. Ühe seesuguse mõisa talumaast  on nüüd möödaläinud aastal wöörmündrid talukohta,;  müia soovinud, aga Hoowkohus ei ole seda mitte lubada wõinud, sest et se tänine mitte meie kodumaal seaduslik ei olnud. Wöörmündrid on selle pärast Walttsewa  Senati poolest ligemat seletust palunud ja on seda otsust saanud, et wöörmündrid talukohtafi waeste laste mõisadest müia tohiwad. Missuguse wasta,nise ja üllewaatamise  all nemad seda teha wõiwad, selle ülle ei ole tänine weel mitte laiemat seletust antud. Selle, üllema kohtu seletamise kohta on meil weel tähendada, et Liiwimaa  Ritterkouna poolest seda juba enne palutud oli. Saksakeeli .Tallinna Zeitung" on Wihula mõisaherra  poolest järgmist kirja saanud: Auuslatud herra Redaktor! Teie auuStatud lehe Nr. 197 sees oa üks kiri .Walgusest" üles «võetud, miS jutustada teab, et Wihula walla taluperenaene Tiina Keutmann minu poolest selle pärast rahamaksu alla sunnitud  on, et tema ühe lihunikule lubanud, tema taluS üht härga tappa. Kuida Teie juba õiete ette arwanud olete, ou selle kirja sees mõned flhtwaled, kuida neid mõned lehed nii wäga armastawad. Tiina Keutmann on selle eest rahamaksu alla, Wihula wallalacka heaks mõistetud, et tema tähendatud lihunikule lubanud oli, omas talus suvi aeaks oma wärktuba asutada ja seal elada, kuna põhjaraamatus tarwilise asja pärast keelatud on, ilma mõisa lubata wõerast rahwast ülleS wõtta. Härja tapmise üle, mis mitte ühe härja kohta ei maksa, waid mitme härja kohta, ei ole minu ja Tiina Kentmanni  «vahel koguni mitte juttu olnud. Selle kirja sees on üks .häbemata wale", kuida Tiina Kentmann ja tema tütar K. T. Kenntmann, kelle nimi kirja al seisab, ise seda halenaljakat juttu tunnistajate ees nimetanud on. Luuletatud Tiina Kentmanni jutt majariistade müümisest ei tarvita nende ees vastust, kellel wähemadki teadust meie maa wõlapärimise korrast on. Seesugusest pärimisest  võis seda vähem jutt olla, kui Tiina Kentmanu wallalaekale raha priitahtlikult wäkja maksis, kui mina temale  ka tähendanud olin, et temal õigus kaebata oleks. Paludes, et Teie, auuStatud herra Redaktor selle kirjale omas «uustalud lehtes aset annaksite, olen mina auupakkudeS  Obrist C. von Schubert, Wihula mõisa omanik. , Rahvameeste" Saksakeeli leht ,Kodumaa", millele seltsimehed koormatud ja waewatud talukoguduste poolt armuleiba otfiwad, kirjutab Läänemaalt, kutda Nigola kihelkondas uuS põllutöö leht .Kündja" üleSpoodud,  peksetud ja ära põletatud olekS. Et .Kodumaa" .rahvuslik" süda ennast selle rahwus-kangelaste vahvuse üle rõõmustab ja jõledast pilkamisest üle keeb, seda on iseenesest arwata. -- Meie kitsas ruum ja kitsas aeg ei ole meile täisine weel lubanud .Kündjast" rääkida, ja ka nüüd on see meil weel wõimata. Niipalju wõime aga kinnitada, et see leht ennast tänine kõigist tülist eemal hoidnud on, nii palju .rahwamehed" ka ärritasiwad. .Kündja" on üksi Eesti rahwa põllulöö ja majapidamise osawust ja sedawiisi Eesti rahwa elupõlwe waiksel «viisil kosutada püüdnud. Aga just see on „rahwameeste" ja nende toorestatud kaswandikude meelt wasta. Nemad ei wöi rahulist, nõuukast ja jõuukast rahwak tarvitada, waid üksi aga wihaseid, käratsejaid hulkasi, kelle kujulist meelt nemad omal kombel juhtida wöiksiwad. Sellepärast wihkawad  nemad kõiki, mis nende tülilipu järel ei jookse, nende tülitrummi järel ei karga. Nende kurwastawate aeatähtede körwaS tunsteb iga auusa kodumaa poja süda rõõmu, seda kindlat ja auusat meelt nähes, millega meie, mõistlik talurahwas ennast oma tegewa teuga .rahwameeste", hullamiste waSta tunnistab, kui tema ka palju ei kõnele ega kirjuta. Oma auusat meelt on talurahwas Tartu maal ja Wõrumaal selgest küll üleSnäitanud, kui tule ja tõrwa .rahwaS" seal kurja tegi. Sedasama nägime meie ka üheS mõisas Wirumaal. Ka seal, oli üks uutmoodi .edendatud" käsi mõisa rehe põlema pistnud. Pea pärast seda oli kõik vald, päriSkohtade  ja rentkohtade peremehed kutsumata kooS ja ühe pääwaga oli kõik ehituse tarvitus kokku veetud. Wana auuStatud mõisaherra, keS meile seda rõõmustavat lugu jutuStas, lisas juure. .Mina oleksin neile jo seda tööd tagajärel tasuda võinud. Aga mina ei raatsinud seda auusa meele tunnistust rahaga ÜleS kaaluda. Mina ei ole seda aga unustanud ja omal aeal saab see ka ilmuma, et mina seda unustanud ei ole." Niisamati on meie talurahvas oma mõistlikku meelt Tartu loomanäitusel üleSnäitanud, kus .rahvameeste" ärritamisest hoolimata, rohkem tõugloomi kokku loodud oli, kui iialgi enne seda. Rõõmuga võime meie tunnistada ja kinnitada, et .rahvameeste" vihavaenu ärrilamised ja tüli klhutamised üksi hulguste ja teise halva rahwa peale MSeduwad. Meie palume aga tähele pauna, et kui .rahwumeeste" kasvandikud kuidagi «võitu saaksivad, see siis muud midagi ei tähendaks, kui EeSti halva rahwa «võitu, Eesti talurahva üle. Sellepärast oleks ikka soowida,  et Eesti talurahvas ka oma häält elavamalt ,rahwameeSte"  ja nende kaswandikude hullamiSte waSta tõstaks. Niisama rõõmustavat tunnistust EeSti talurahva kõikumata  meele üle annab üks tänu kiri, mida Tallinna Linnakohtu liige, herra V. von Baggo nende Haabersti  walla peremeeste käest saanud, keS sel kevadel, nimelt herra von Baggo hoolekandmise all, oma renlkohad päriseks ostsivad. Kirt on järgmine: .Täna, kuS meie oma maakohtade ostukontraktid ja kaardid kätte saanud oleme, tunneme meie ennast tungitud. Teile, körgestauuStatud  Herra, selle vaeva eest, mida Teie oma peale võtnud ja selle hoolekandmise eest, mida Teie selle aSja juures üleS näitanud olete, meie tänu tunnistada, Js«« äranis on meil Teile selle eest tänu anda, et Teie körgeflauuSlatud  Herra, kui maa ja rahwa tundja, maksmise jäutamist ja maksmise aega nenda korraldanud olele, et meie kõik oma rentkohtast omanduseks saada võisime. Seda tänu, mida meie sellega Teile, kõrgestauuõtatud Herra, a«valikult tunnistame, palume meie, meie nimel kõigele Linnasaadikuke-kogule, iseäranis Linnapeale, herra Baron Üksküll'ale ja tema asemikule, herra Syudicus Greiffenhagen'ile edasi toimetada. Et Teie, kõrgestauuStatud  Herra, Lääue-Harjumaal kui rahwasõber tuntud ja auuStalud olete, fiiS loodame meie. et Teie seda meie tänu lahke südamega waSta võtate, niisamati kulda see otsekohesest  meelest tulnud on. Kõige nende nimel, keS oma maakohtafi omandusel? ostnud o>«, Thomapere omanik. J. TaSs on. HaaberSttl, 10. Jim-kuu pääwal ISBS." ,Rev. Beob.". See kiri auustab tänajaid niisamati, kui neid, kellele see saadetud on. .Rahvameeste" rõõmuks lisame juure et HaaberSli talukohtade hind ühe kohalise taksi järel arvatud on, mida selle lehe toimetaja omas maaproovsia ametis tegi. Peterburgi kubermangust tuleb meile järgmine, Tartu keelemurdes ülespandud kiri, mida üleüldises EeSlikeeleõ  oma lugejate ette paneme: .AuuStatud .Tallinna Sõbra" toimetaja! Et mina küll wäga weikene kirjamees olen, siiski wõtsin >!õ»!.?S. Teile ka mõne sõna kirjutada, ja kui Võimalik peaks olema, siis palun neid Teie lehtes mahutada. Siin kõlab ühtepuhku Eestlaste seaS jutt, et hingemaa tuleks, ehk juba tulnud oleks. Mina aga omalt poolelt ütlen: nii suur see soov ka Eestlaste seas oleks, nii mahe saab see õnne tooma, kui nenda peaks hingemaad antama, nagu see Wenemaal on. Siin on hinge peale 5—6 deSsatmi maad, mille eest üle kõige 10-14 rubla maksetakse. SiiSki on wäga snur vaev seda raha maksa. Põllud on neil 4 —B jalga laiad ja, kuidas kuskil on. mönneS paikas ligi «verst pilkad. Niisamati on ka heinamaa ja karjamaa. Arvaku nüüd igaüks, kuidas seesuguse põlluharimisega  lugu on, siis saab ehk isegi aru; mina ei lähe niipalju seletama. Palju suurem nälg on siin ühel niisugusel  kehval peremehel, kui Liiwimaal kõige laisema! popsil. Peale selle, kuidas nende elumajad ehitatud on? Nii kui linnas, külg küljega kooS ja enawiste õlgkatustega. Juhtub nüüd msni tulekahju, siiS peab kõik küla tule ohvriks  langema. Nenda on siin sündinud, et paari tunniga 30 —40 maja maha pölestwad. Teiselt poolelt lueme igas aealehteS suurest rendist. Kes on fiiS Eesti rahwa renti suureks a,anud. kui Eestlased  ise! On mõnel peremehel hea koht käes, fliS on seal 100 ja rohkem ootajat, künni wana kohapidaja aeg täis saab, et renti võiks peale panna j. n. e. Näituseks on fiin Wenemaal mitu weskikohta. mille eest vast 20—30 aaStat tagasi, 25-30 rubla renti makselt, nünda aga 150-200 rubla. Kust se siis on tulnud? Kõiki ou E>sitased  nii kõrgele tõstnud. Maksis wana rentnik koha eest 50 rubla aastas renti, oli temal weel aavta olla, siis Mfiwad mõned Eestlased koha omaniku juures ja pakkusivad  100 rubla. Noh, mis on siis koha omanikudcl viga koha eest raha võtta. kui vakkulakse. Saab stiS sellel kombel jälle kontratti aeg msöda , fiiS tuleb jälle teine ja pakub rohkem renti; parem lugu ei wöi küll vist Vallimaal rendi kõrgekStõstmisega ka mitte olla. Mina sooviksin aga. et Eestlased ise selle as?a juures ettevaatlikumad  oleksivad, kui palju nemad koha eest maksa võivad,  ja mille suguvendade peale ei tükiks ja renti suureks  ei ajaks. Peterburgi kubermangus, 6. Mihkli-kuu pääwal 1882. ss Selle kuu 11. pääwal ott juba esimene metshane rong näha, keS Lõime paole sõudis, ööl selle peale tuli esimene öökülm ja järgmisel ööl teine, mis õhukest jeat vee peale sigis tas. Suvi ilmad , miS tänine ikka weel õige ägedad oliwad, ou j odavust siis natuke läbi leigatud; teisel pääwal parast «viimast öökülma , oli aga ilm jälle õige palav Sel sügisel tulevad igalt poolelt sõnumid, et mitmed viljapuud uueSte õitsema hakkan,td, ja meie oleme seda ka oma silmaga näinud. Seda haruldast looduse-näitust  üteldakse valju talwet ette tähendama. Walju talve järel tuleb aga euamist ikka rikaS suvi ja sedaviisi võiksime meie neid hiliseid õisi rõõmuga ja tänuga teretada.  PeterbmM tulnud juttude järel olla kõrgemas paikaS nõuupidamised, mille järel edaspidi igaS kubermangus  ikka üksi need AubernörikS nimetatud saaksivad, keS seal enne Maa-Marshallid ehk Ritterksnna peamehed oliwad.  KörgemaS paikaS saada arvatud, et need mehed iga kubermangu kohalist aSiu kõige paremast luuneksivad ja kubermangu tallitajakS kõige sündsamad oleksivad. Moskva näitusel on KeiSci Maiesiätid ka Kunda vabriku zementi vaatamas käinud ja seda kiitnud. Kuulus keelede uurija, Akademiker Geheimerath Wtedeman n pidaS selle kuu 10. pääwal oma 25 aaAast ameli püha, kui Wemriigi kõige kõrgema teaduse paiga korraline liige. Igalt poolelt on suusonaUkud ja RrjMkttd Smiesoowimised tõrgest amiSlatud Jubilarile saadetud.  Teates on tema nimelt Eesti keele kallal väga palju osavat tööd teinud. BaltiSktst. Selle kuu 12. pääwal oliwad mõned noored Eestlased paadiga Pakri saarele sõitnud, öösel tagasi tulles, oli paat suure maa kalda ligidal ümber läinud.  Köit teised peasivad eluga kaldale, aga üks lugem noor mees. ühe Leetfe «valla talumehe poeg, leidis laenetes mne-aegust surma. Weike - Maarja kihelkonnast kirjutakse meile: il. ja 12. LtMse-km» pääwa wahtl varastas Ätt. w,IhM tt. peremees J. D , teS kord ennegi pilka noon ametit on pmuktmO oma naabri pere hobuse karja» maali ära. .Ega hunt oma pesa ligidalt ei murra," ütleb wana sõna. Aga wale. Nüüd on juba margad kawalamakS läinud, teadwad, et oma naabruse rahivast keegi otsima ei tea tulla. .Kus tegijaid, seal nägijaid," ütleb aga teine wana sõna. Parajalt, kui J. D. hobusega metsast oli tulnud, näinud teda keegi, kelle nimi minul teadmata, aga et ole sellest midagi paha mõtelda wõinud, waid arvanud, cl tcma hobust peremehe kaest mingiks loots palkanud. Walge olnud wMja tulnud ja peremehel wa,a lööke minna, aga hobune olnud kadunud. Kui tema juba ligi kesthomikuisi hobust otsinud, fliS mõtelnud «varglisr  peale. Nägijal tulnud ka öösene asi meele ja tema aun.id seda üleS. Hobuse peremees läinud U. talusse ja künnud oma hobuse järel, aga temale waSlatud. et seal ükski seda hobust namud ei Ma, hakatud otsijat sõimama ja äh vardatud temale uialka anda, kui ta mitte ära ei läheks. Avvmdamiieü hoolimata otsinud tema aga edasi, ei ole um>gi leidnud m tahtnud juba ara minna. Koju peole minnes maa tanud tema aga weel kord lagast ja näinud nheö kõrvalises hagerikkuS, läbi prau, üht looma liikuma. Tema ruriannd tagasi ja leidnud oma hobuse sealt. Seda naheS tulnud hobuse wargq abikaasa leivaga, tütar roobiga ja poeg rehaga otsiia kallate ja wemineldairnd  peremeest ja hobust tudliSle. Neuda on lugu W. sraldaS olnud. Mina toodan, et hobuse waraS ja leina wenila tarvitaja perekond oma teenitud palka leidma saavad. . L.. Tartust. Ulicpvijate ja ProfeSsoride wasta, kes bilznti Mollatfll bai, unud pidu pidamas oliwad, on üht õige toorest tegu lkbtnd. Kiividega on nende wankreteSse wiiaki-d. kabele ka däda tehtud ,a öösel palkisi ja kiwa teele veetud, ühe teise pidu juiucS on auusad «vallavanemad  omal! poolt vahid pannud, et toored «võimud eemal hoitud jaakuvad. Kas fee loereS rahvas linnast wei maalt olnud, seda ei ole teada. Ikka on aga arvata, et «eed häbemata kiusu kõned, «ida .Olewik" nii rohkeSte  Tarku suurkooli vasta pidanud, oma jägu selle toore vaimu kasvatamiseks teinud on. , Novaja Wremia" kaebab, et Tartu Univerfitäti valitsus ja Politsei Leikusekim 28. pääwal Wene üliöppi, jäte ühendusi tülüanud, kes oma korralist koosolekud pidamas  olnud. Koosoleku osavõtjate nimed saanud ÜleS