Jututuba. (Järg-) Ilusad riidet, llhkcd toad segafiwad mind nõnda, et ma oma praegust elu ja seisu kohta tähele panemata  jätsi. Teise pniiwa õhtu sai mind pea laest künni saia tallani õige uhkcste ehitatud ja ühte suure tuba, mis rohke küünlatuledega '.valgustatud  oli, wiidut, kuS kaksteistkümmend kõige ilusamas  ehtes noort tüttarlast mängi lana ja klaweri juures olimad. N'ad jnttustastwad noorde ja manade meestega lõbusaste ja clawalt. Kui ma sisse astusin,  tõusiwad kõik püsti, tuliwad mnle wastu ja tnnnistasiwad mind. Maja peremees wiis mind klaweri juure, ma pidin laulma; üleüldine rahul olemine sai mnle osaks; mind kisti mitmest poolt jutule, minu pool harimata Itaalia murre oli nii loomulik; mind imetlete igast poolt, mul tõuseb praegu puna palge, kui mõtlen nende sõnade  paale, mis säcil juures ööldnd saiwad. Nõnda läksiwad mittu pääma suures ilus ja rõõmus mõõda. Ma elasin ilma waewa ja mureta, ma oleksin wõinud rahul elada, kui see mule mitte meelt wastu ei oleks läinud sääl majas ja seltsis olla, ilma et ma sest olekust, kus sees ma' olin kõige wähemat teadsin; omas loomulikus ilmsüütuses arwasin ma, et niisugune on see suur mailm ja seega peab iga üks rahul olema. Üks asi pani mind ometi järele mõtlema, kui ma ühel õhtul kogemata treppist mööda läksin, nägin ma, et need härrad, kes meil wõeraks kaisiwad, ukse hoidjale  raha andsiwad, selle eest siniseid ja punaseid kaarla saiwad ja need ühe teenrile suure saalitoa ukse eeS jälle ära andsiwad. Üks noormees, kes minust mõõda Lks, näitis õrnalt minu otsa waaduieö mule üht punast kaarti; ma ei tea täna pciäw Meel mitte, mikspärast ma selle juures ärapunastasin.  Aga kuulge edasi, mis selle järge sündis. Wsstke armas härra tohter, siin on mul üks mänkene paberikcne, see on mind päästnud. Ms l-.eur. eeda ühel hommikul oma taldriku päält leina alt, mis mule hommiku kinnituseks clizrad koodut. Praegugi ci tea ma mitte, kelle käest st-e luinud sü, taewaS aga tasugu selle südamele, kes minu paale halasta! See kiri käis vsntzü: „Aim§tud neiu! See maja, kuö teie elate, on üks „r õ ö !>'. n - m aja"; need unestcrahivad, keda teie oma ümber näete, on selle maja linnukesed; ma armun et teie sellest praegu midagit ei tea ja seda -vist mitte meelega ei ole teinud, et teie üht lühikest õnne hiilgust, pitka kahjatsemise -vastu oleksite ara -vahetanud." Üks hirmus silma pilk oli see, kus ma need -viirad olin läbi lugenud, see ühwardas mu terwet mõistust pimestada, sest ta kiskus ja riisus -väga häkitselt mu ilma süüta lapse mõtted ja une näu sest mureta õnnelikust elust ära. Mis nüüd teha? Ma ei olnud kõigel omal elu ajal õppinud plaanist  tegema. See mees, kelle päralt see maja oli, tuli mule päriselt kui üks hirmus noid ette, kes iga mõttct, mis -n-i sees, lugeda -võis, see pidi nüüd, kartsin -na, seda ka tääd-na, mis ma selle wähikcsc kirja läbi tääda sain. Aga ometigi  tahtsin ma -niitu korda enemine surra, kui -veel üht silma pilku siin -viibida. Ma olin üht tüdrukut, üle uulitsa teises majas, mõni kord Itaalia keelt kuulnud räükiwad; ma ei tunnvd teda mitte, aga ma ei t-ii-nud ju teisi ka mitte ühte ainust siin suures mailma linnas. See isamaalik kõla äratas usaldust minu sees; tema juure tahtsin ma põgeneda ja põimele teda oma ära päästmiseks paluda." See oli hommiku wara kellu 7 ajal; ma olin, oma isamaal harinud -viisile, kellu 7 üles tõusta truuiks jäänud ja see päästis mind siin. Sell ajal magasiwad siin kõik; ka suurem  jagu teenijatestgi suikusiwad meel une hõlmas.  See ainukene, keda mul karta oli, oli ukse waht. Temal aga ci tulnud meelegi seda karta, et keegi sest suurest auust ja ilust, mis siin walitses, ära põgenema saaks. Nõnda julgesin ma seda käiki, ühe musta öökarwa mässitud mauteli sees, ette mõtta. Ma tormasin treppi mööda alla, mu põlwed wõbisefiwad, kui uksehoidja asemest mööda tulin; ta ci pannud mind mitte tähele, kolm sammu, ja ma olin prii." Üle uulitsas paremas pool kulges elas see Itaalia  tüdruk. Ma jootsin üle laia uulitsa, kopputasin  kohe selle maja ukse pihta, üks teener tegi lahti. Siin pärisin ma teenri Wcst selle Itaalia keelt rääkija, musta lokkis juukstega neiu järele. Teener naeris ja ütles: „Teie arwate wist seda wähikcst parooni tüttar Scrawiinc't?" Scdasamuni, scdasaminu, -vastasin -na, -viige mind õige ruttu tema juure. Ta -läitis tükk aega enne järele mõtlcwad, sest see oli ju wäga n-ara, laskis aga c-inast siiski minn palivctest ära -võita. Ta -viis mind teise korra paale ühte tuba ja käskis mind siin oodata, kuna ta ise ühe toaneitsile mürki andis mind preili juure -viia, ehk parem mu tulekust tale tülitada. Ma olin enne arwanud,  et see Jtaaliakeele neiu minuga ühest seisusest pidi olema, nüüd aga häbenesin ma oma elu lugu ühe kõrgemale awaldada; siiski, et ma muud nõu oma päästmiseks ei teadnud ja mõtlemise aega üle ei jäänud, sest see toaneitsi tuli teist korda nähtawale ja -viis mind magaja preili -voodi juure. Jah tema oli seesamma noor ilus naesterahwas,  keda ma olin kuulnud Itaalia keelt rääkiwad.  Ma heitsin tema ette maha ja palusin tema kaitsmist; ma pidin temale oma terwct lugu ära jutlustama. Ta näitis liigutud olcwad ja lubas mind päästa. Ta laskis seda teenrit, kes mind sisse lasknud ja tema juure toonud oli, oma juure tulla ja käskis kindluste ja iga pidi sellest waikida; siis juhatas ta mule ühe toakse, mille aknad õue pool kulges oliwad, muretses mule senna tööd ja süüa, nõnda elasin ma sääl nuttu pääiva röömus oma pääsmisc, aga ahastuses  oma tulewiku üle. See maja, kus mind wastu wöeti ja ma marju paika leidsin, oli ühe wähikese Saksariigi saadiku maja. Wähike paroni preili oli tema weuna tüttar, sündind Jtaaliimaal ka tema juures Pariisis üles kaswanud. Tema oli üks helde ja lahke loomuga neiu, kelle hea tegusid ma ilmaski ei saa ära unustama. Iga pääw tuli ta minu juure ja trööstis mind; ta ütles mule, et saadik ehk tema onu olla oma teenrite läbi selle jõle inimese majas järele kuulnud, mis sääl selle asja kohta ööldakse. See olla suurt segadust sääl sünnitanud,  aga seda katsutawat ära marjata. Teenrid sosistade salamahti, et neilt olla teise korra püült üks neiu Seene jõge, mis Pariisist läbi jookseb, kukkutanud. Imelik juhtus ! Minu tuba oli nurga püül, kus kahes kulges aknad oliivad, ühe külje aknad oliwad uulitsa pool ja teise küljel jõe pool. (Järg jääb tulema.) TrMtsd,Mz«stmre SWalilthe" trM DyaS. lehti on skada trükikojas  Lavba uillitsas Nr. 10. ,L-sö»TS mõisas saab MM piim MM N» M»ap kop. tsop LrarenNtUd. Tititdaanbmifed. Kudjapäe mõisas saab head seeme odrad ------- 2 rbl. 3V kop wak ja kartuhwlid Sv kop. wak müüdud. Annan täiida et minul üks wäga soowitawatc ruumidega ja hüästi ehitud uus maja on müüa talitaja juures, 7 sülda pitk 4 sülda lai, Linna moodi järel ehitud,  ilma katuseta. Kaupa teeb iga päüw Palli külas Melkond M. Kaar. Rüüd Jumalaga Saaremaa M Ja saare neiud peiud ka Ju- 5 malaga sätmiseks ära reisia S W. Mäggi ? Karis Aromöis. Z Z Kellamäe-mõisa juurest ma andi paalt on üks M aisa kellu leiwd. Järel küsida „Saarlase" trükikojas.