Tallinna Sõber MS. Kaheksas aastakäik. Tallinnas, 17. Nääri kuu pjäwal Mk. Kleuldkt aealeht Eesti rshwale «sal ja liaaades. Tuleb ükskord nädalis walja. Maksab Tallinna, Li«bf»r,'i päriate trükimaja,: ,a«ta« S rubla, 40 kop.— p»°l>aa,to, 1 rubla 40 kop. «aju ehk pattiga saadetud: aa,ta, 5 rubla pool-aatta, l rubla 70 kop. Kuulutused maksaevad iga rea ehk selle aseme pealt s ka». Tellimised wöetakse waSta r Halliuuas: Lt»dfors't päriate trükimajas. ReterSurgis :J. S. Seelandt, o»uuspoua!l 54. Hartus i Laakmann. UaKweres: J. Kuhs. Raides: A. Seidelkerg—  Kapsasus: H. Kollöerg. -Lihulas: A. Mätt«er'i poodis. WilzanSis : K. Z. Aarow'i raamatupood. Warwas: M. Rõder. Mõrus: Mraua Melrose. Walkas: W. Rudolfi- Kuuresaares: Hy. Lange.— Maal! kuida iseäranis luulutakse. WaStaja redaktor W. F. Eichhorn. Elab Baltiskis, kirjad käiwad Baltiski (Baltischport LaõkWiS-lloprB.) Register t Karl Friedrich Kalk f. Üleüldised politika sõnumid. Omalt maalt; Tallinnast : Uuendused ja muutused. Pahateud ja uuhtlused. Ülemate ringkondadest. Ilmad. „Olennku" pahandus ,a 1 edewuS. „Walguse° ülitarkaS. Virumaalt- Õnnetu surm. Liiwimaalt: Mõisawalitsuste asjust. Riiast j Kõrged wõerad. Suuramaalt: Häda hääled Pelerburgist: Kõigekõrgem kiitus. Rahukohtule asjust. Julu leh Karl Friedrich Kalk. Zõnlukuu 20. pääwal suri omas armastatud Baltiski linuas seatine endiue Vogteikohtu-wanem Karl Friedrich Kalk, ligi 81'/, aastat wana. Kui Eesti aealehed mõnda meest .laulu-isakS', .kooli-isakS" j. u. e. nimetama harjunud  on, siis wõime seda, pitka pilgeri-käigu otsani jõudnud, wanat herrat täie õigusega Baltiski linna-isakS nimetada. Tema on seda linnakest oma südame peale kannud läbi oma pitka elu-aea, on seda linnakest wäsimata - hoolekandmisega, tarkusega, mehise meelega ja kõikumata käega üles aitanud waesusest ja toorusest, on seda linnakest raSkel ja kardetawal aeal mehise südamega kaitsenud lõhkumise  ja nähtama hukatuse eest. Karl Friedrich Kalk oli Saksa sugust kehwa aga wäga auusa käfitöö-rahwa laps, kelle esiwanem, potisepp  Koyard Kalk, umbes poolteist-sada aasta eest Bremenist Hapsalusse tulnud oli. Selle poeg, rätsepp Georg Friedrich Kalk, asus BaltiskiSse, sai aastal 1773 seal rahwa-kooli õpetajaks ja tallitas seda ametit kuuni 1798, kuS tema ennast lahti palus ja juba järgmisel aaõtal ära suri. Tema järel sai rahwa-kooli õpetajaks tema poeg Georg Gottlieb Kalk, ameti poolest ka rätsepp, keS oma reisu-selli põlwel PreuSsi sõeawäe  sekka sattunud ja Friedrich Suure all I Mastat teeninud  oli, keS teda ka tähele pannud, temaga lahkest rääkinud  ja temale kahekordse moona määranud olla. Mõlemad  on oma koolmeistri-ametit suure kiitusega, aga nii waese palgaga tallitanud, et BaltiSki koolide aealou kirjutaja  K. E. Walcker tähendab: .Et sissetulemine nii wäga weike oli, ainult arwata, et need mehed selgest inimese-armaõtusest ilma kasu püüdmata, seda rasket kohust oma peale wõtnud ja omaS alandlikkus, aga käsulises tegewuses  oma kenamat tasumist leidsiwad." Aastal 1812 sai Georg Gottlieb Kalk Vogteikohtu-wanemaks walitud ja lahkus omast kooli-ametist. Pärast oli tema Kirikuwõörmünder,  PostmeiSter ja Vogteikohtu kirjutaja, oli ka ühe weike poe asutanud, miS aga palju fiSse ei kannud, sest et waesus Baltiskis wäga suur oli. Linn oli aaStal 1790 Rootslastest, keS Baltiski lahele tulnud oliwad, ehitatawat  Wene laewustikku ära põletama, Kapten Rudolf Cederströmi all wälja riisutud, kõik Eestimaa oli sel aeal waene ja wecl waesem see linnake, kuS suurte ehituSte algamisega küll suured lootused äratatud, nendega ühes aga soikunud ja wtimase wäljarööwimisega täitsa närtsinud  oliwad. Linna-ametnikkudele makseti sel aeal muist palka wiljaga ja linna ülem kohtuherra, Georg Gottlieb Kalk, on seda wilja ise meskile wiinud ja jahmatada lasknud.  Kuida ülemal tähendatud sõnumites seisab, mida K. Russwurm kogunud ja aastal 1864 Tallinnas wälja annud, seisis Georg Gottlieb Kalk .igapoolises auustuseS"  ja suri aastal 1842 kõrges wanuduseõ ära. Kuida Georg Gottlieb Kalk seda Võimalikuks teinud, et tema elawa ja tõsise maimuga poeg, Karl Friedrich, sündinud 1. Mihklikuu pääwal 1804, Tallinna Gymnafiumist  ja pärast Tartu suurkoolist läbi käia wõis, seda meie ei tea, et tema aga TartuS rohkem oma isa poolt ei saanud, kui 300 rubla banko aastas, tänase aru järel 85 rubla 71 kopikat, fiis wõib arwata, et temal midagi pillata ei olnud. Karl Friedrich Kalk õppis hoolega Jumalasõna  teadust, selle körwas aga niisama suure hoolega ja osawusega wanu Homikumaa keelest, miS Biibli alguskirja lugemiseks ja mõistmiseks nii wäga tarwis lähemad. Tema oli ka ühe raamatu Hebrea-keele õppimiseks ja ühe teise, niisamati wana keelede õppimiseks, kirjutanud, mis juba trükkimiseks luba saanud oliwad, aga tema kehwuse pärast trükkimata jäiwad. Tartus on tema mitme omasarnatse noore mehega sõbrust teinud, kes pärast omas elus kõik ühel ehk teisel teel kuulsaks saiwad, ja see sõbrus ou surmani  kestanud. Nendest saagu siin aiüult kaks nimetatud, kes Eesti rahwa kohta tähtsaks saiwad: Akademiker Geheimerath  vr. Friedrich Wiedemann, EeSti keele korraldaja,  ja endine Wigala kirikuõpetaja, Prop I Karl Eduard Hartcn, Eesti koolide korraldaja. Kõigest sellest hiilgamast  kimbukesest elab nüüd ainult weel vr. F. Wiedemann,  tallitab oma kõrget teaduslikku ametit ja käis weel wiimasel suwel oma wana söbrat Baltiskis waatamas. Aastal 1825 oli Karl Friedrich Kalk oma Theologia studerimisega malmis ja sai selle üle korralise tunnistuse. Tema tegi aga ühes ka kodu-õpetaja wõi koolitaja eksami, sest juba sel aeal kiriku-õpetajaks saada ei tahtnud tema omast armastatud kodulinnast lahkuda, waid tema süda kutsus teda ehk juba fiis fcd» linna reentma ja aitama, miS tema aga sel aeal kui kirikuõpetaja mitte ei wõinud, sest siiu ei olnudki Ewaugeliumi usutunnistuse kirikut. Baltiski linna lueti Madise kiriku koguduse külge, kui ka see kirik linnast 8 wersta eemal on ja kui selle kõrwa ka weel RiSti kirik ja kabel Pakri-saarel luetud saiwad. Teiselt  poolelt oliwad sel aeal woolused meie kiriklikkuS eluS walitsemaõ, mida tema Ewangeliumi wabaduse wastaseks ptdaõ. Zlma sõnaliku tunnistamiseta on Pauluse sõna: .Kirjatäht suretab, aga Waim teeb elawakS/ tema kõikumata  lootust Jumala peale saanud ja see on teda saatnud läbi kõige tema elu. Kõikumata lootis tema puhta Ewangeliumi  wöidu peale kõikiS Ristiusu kirikus, kõige rahwaste keSkiS. Osawötwa lootusega pani tema surmani kõiki kiriklikku  liikumist ja ka seda Uus-Zsraeli liikumist tähele, mida Rabinowitsh Kishnjewis alganud on ja millega kõik Juudid peawad Khristuse poole pööratud saama. Jumalasõna  selge tundmine, osawõtmine Ewangeli' mi kiriku elust ja liikumisest, on temale kõige järgmiste ilmaliku ametite ja tallituste kõrwaS ülemaks püüdmiseks jäänud. Kui mõni nädal enne tema surma tema majaõ ühe pühakirja sõna alguS-kirjast ja tähendusest jutt oli, siis oliwad temal wõrreldamiseks Uued Testamentid seitsmes keeles käe-pärast. Elamast usust kosunud ja elawaS uskus juurdunud  kindel lootus Jumala peale, kõige selle wõidu peale mis hea ja õige on, ei lahkunud temast, kui ka wanail pätwil mitmesugused kurwastused, haigused ja mured tema majasse wöerusele tuliwad, kui ka õrilased, kes küpse marjade  ümber kõige suurema himuga põnsewad, ka tema kallale kippunud oliwad, kui ka meie kodumaal mõned nähtused  ilmustwad, mis teda meie kiriku ja meie maarahwa kohta murega ja ahastusega täitfiwad. See kindel lootus Jumala peale, on wiimase tunnini tema saatja olnud. Karl Friedrich Kalk wõttis esiteks kodu-koolitaja kohta Põlküla mõisaS BaltiSki ligidal. Sealt käiS tema oma wanunewa isale abiks kirja-tööde juureS, kes sel aeal Vogteikohtu  kirjutaja oli. Aastal 1833 sai tema Vogteikohtu kirjutajaks ja aaStal 1836 Vogteikohtu wanemakS  GerichtsvogtikS  walitud, mis sel aeal pea linna walttsejat tähendas. Neid mõlemaid ametit on tema sellest aeast künni 1863 ühes tallitanud, kohluherra ja kohtu-kirjutaja olnud, ühe palga eest, millega meie päiwil ka lihtlased sulased leppida ei taha. Oma elutarwitufi teenis tema selle kõrwaS kui Tallinna suurte kaubamajade ja laewade aSjatallitaja, ei ole aga kauple ->isest enesest iialgi osa wõtnud.  Selle mõjuma paiga peal tarwitas noor Gerichtsvogt  oma wõimust ja algas oma trunwi ja osawat tööd linna waesuse ja waesusest idanenud tooruse wasta, kus juures teda see usaldus, sõbrus ja osawõtmine aitas ja tuetas, millega meie kodumaa mõjuwad ülemad, nagu Kubernörid  von Benkendorff ja von Grünewald, Landrath von Fock ja teised tema poole hoidsiwad. Tema täitis linna kaSsa, mida wõlgadega wasta wõtnud oli, ilma et kodanikkudele suuremaid maksust peale pandi ja korraldas kõiki asju, mis läbi kodanikkude jõud kaswis, rahwa toorus waesusega ühes kahanes ja lagunewad majad  uueste kohendatud ja ehitatud saiwad. Tema kandis hoolt nende laewade tarwituste eest, kes sadamasse eh? lahe peale tuvle-warju tuliwad ja rahwale tööd ja teenistust  tõiwad. Baltiski sadam sai tema hoolekandmise läbi armsaks meremeestele ja Kalki nimi sai kuulsaks meresõidurahwaste  juures, mis pärast, kardetawal aeal, omalt poolelt  aitas, et linn lõhutud ei saanud. S.,i usklik Ristiinimene, Zumala-sõna tundja ja armastaja,  tundis Karl Friedrich Kalk seda kõige suuremat puudust,  mis Baltiski linnal oli. Linnas oli ainult ükS lagunenud  palwemaja, kus aeguti Zumala-teenistust peeti. Kohtuherra hakkas ühe Ewang.-Luth. usutunnistuse kiriku ehitamiseks raha korjama, astus Kõrgestõnnsa Keiser Nikolai I. ette, paluS abi ja sai selle kõrge-waimuga ja kõrge-südamega Zsewalitseja käest selleks 14,000 rubla banko. Kiriku ehitamine sai agarast ette wõetud ja kohtuherra  osawal juhatusel aastal 1842 lõpetatud. Weike ja alandlik, aga selge ja nägus kirik seisab nüüd kena, suure puude warjul, mida Karl Friedrich Kalk ja tema abikaasa Hulda, sünd. von Stern, enamist oma käega istutanud, kastnud ja kaswatanud on. Kirik oli nüüd walmis, aga kiriku-õpetaja ülespidamiseks ei olnud linnal jõudu. Kohtuherra wõttis ka jutluse-lugeja ja oreli-mängija ametit  oma peale, ristis lapst ja mattis surnuid, ja on seda ametit ilma wähemagi palgata 28 aastat järges tallitanud.  Peale kolme kuu, aastal 1859, kus tema oma terwife  kinnitamiseks Keisri kulu peal wõeral maal oli, on tema ainult ühel Pühapääwal seda ametit haiguse pärast tallitamata jätuud. Wanail päiwil nägi tema seda rõõmu, et BaltiskiS Eestimaa Ritterkonnast asutatud Kirikute-rohkendamise-kassa  abiga oma enese kirikuõpetaja wõis ametisse pandud saada, kus Karl Friedrich Kalk selle kiriku Auu-patroniks nimetatud. Kõige suuremat tööd ja waewa, aga ka suurt auustamist  tõi auusa, kindla ja tegewa mehele Krimmi sõda, mis ka Baltiski li-male omast kohast kuulsat nime saatis. Baltiski  sadam ja lahe oliwad waenlaste laewustikkudeft kiuni pandud, nagu kõik Baltimere rand. Wene söealaewad ei peasnud Kronstadti sadamast wälja ja Baltiski linn oli mere pool ilma ühegi kaitsufeta. Baltiski lahel wõiwad suured laewad kalda ligidale jooksta, peawad ka püssi-kuuli ulatusel ankrusse minema. Seal oli sõeameeste üliwahwus sagedast ärritatud waenlaSte laewamehi laewa laelt ja mastidest maha laskma, miS ühtigi kasu saatnud, selle wasta aga waenlafi ärritanud oleks, lahtist linna lõhkuma, kuida see paraku söeas pruuk on. Kohtuherra Kalk oli juba enne kõrgeis ringkondades tuktaw ja Kubernör Z. von Grünewald ja Ritterschafthauptmann Konstantin Baron Ungern-Ste rnberg, kes sel häda-aeal Keisrikojas  palju maksis ja mõjus, andsiwad nõuu, et see söeawägt,  kes BaltiskiS seisis, Kalki hoolekandmise ja osalt tema juhatuse alla antud saaks, ja ülem kommandör, Kindral-Adjukant  von Berg, tegi selle nõuu järel. Kui ustaw isamaa-poeg, riigi ja linna ametnik, on Karl Friedrich Kalk seda suurt usaldust igapidi hoolega, truuwusega ja osawu-