ennast selle poolest ühendada jõudnud. Nüüd on Preisi koolide minister von Puttkammer käsku annud, et temast ette määratud kirjutuse wiis üksi peab maksma ja seda igas koolis ainult pealt õpetatama. Preisi koolides õpetatakse teda küll, aga õpetatud mehed Saksamaal ei ole sugugi von Puttkammeri kirjutuse wiisiga rahul ning igalt poolt soowitakse, et seda asja Saksa akadeemia oma kätte õiendada wõtaks. Töised Saksamaa riigid ei ole muidugi von Puttkammeri kirjutuse wiifi wasta wõtnud, ning sell kombel on asi Saksamaal õigestkirjutamise poolest weel kirjumaks läinud,  kui ta enne juba oli. Prantsuse maale on Hartmann'i lahtilaskmise tegu pWn°knW"Nnud. Mõnelt poolt kardeti juba, et Wene ja Prantsuse riigi wahel mõni lepingu kaup malmis saaks saama, aga Prantsuse walitsus on kurjategija  Hartmann'i lahtilaskmisega sõbrust Wene ja Saksa keisrite wahel nende maadele weel tähtjamaks teinud. Berliinis on wäga tähele pandud, et würst Orlow Pariisist ära tuli, ja Saksamaa ajalehed kirjutawad  Wene ja Saksamaa ligistamisest, nagu tahaksiwad  nad oma suwiseid ässitamist Wenemaa wasta ära kustutada ja unustusse jätta. Prantsuse walitsus on ennast natukene würst Bismarki ämbliku wõrku wedada lasknud. Jesuiitidega wõitlewad Prantslased praegu nagu elu ja surma peale. Jesuiitid on republiigi weriwaenlased ja siiski oli ütlemata suur wõimus Prantsusemaal nende käes, sest suur jagu noort sugu käis nende koolides õppimas. Nüüd on walitsuse käsk Jesuiitide asutused ära ja ka muud kiriklikud seltsid, kellel riigiwalitsuse luba ei ole, peawad kustuma. Inglismaad paniwad wiimastel päcwadel parlamenÄwaNts  emised liikuma. Inglismaal on kaks suurt poliitika parteid, kes igal parlamendi walitsemisel  üks töisega kõigest jõuust wõitlewad, need on: wanameelelised ja wabameelelised, ehk nagu neid seal nimetatakse: Toorid ja Uig'id. Wiimases parlamendis  oli tooride käes healte paljus ja sellepärast ka nende käes riigi walitsus. Praegusel walitsemisel on lugu nii kaalunud, et tooridel ehk wanameelelistel seiemaale paljalt 208 healt ja uig'ide ehk wabameeleliste  pool juba 337 healt parlamendile on Nii palju kui wiimased sõnumed Afghanistaanist  teada annawad, on Afghanistaanlased igal pool Inglaste wasta mässamas ja Inglaste olek seal Omalt maalt. Wiliandi maakonnast. Kelmid. Põltsamaa kihelkonnast kirjutatakse meile: „ Sagedaste käib maal kõrwalistes kulades umbkeelelisi päewawargaid, kes talurahwast häbematel kombel kerjamise teel petawad. Nii juhtus hiljuti siin lähedal külades, et üks niisugune  mees ühe korjamise raamatuga majast majasse käis, ennast Jeruusalemmast ütles olewat ja „riigiwalitsuse  lubaga" sealse „püha haua" kaitsjatele raha korjas, mis ta puudulikult igale ühele seletada püüdis.  Kes midagi andis, seda laskis ta oma raamatusse  üles kirjutada, et „ riigi walitsusele" seda pärast, nagu ta ütles, ette wõiks näidata. Ja seda ei olnud  ka sugugi wähe, mis tema saanud oli, sest mõnest perest oli temale 50 kop., mõnest 60 kop. ja ka weel enam antud. Et see mees muud ei olnud, kui üks petis, seda arwasin ma kohe ära. Igal annete jagajal  olgu sellepärast silmad lahti, et näha saaks, kellele ta andeid annab. Ka oleks soowida, et meie wallawalitsused seesuguste hulguste peale terawama silmaga maataksiwad. Seesugused petjad korjawad raha ja kui seda raha mõnes kõrtsis ehk linna trahteris  pärast ära lakuwad, siis naergwad rumalaid andjaid weel pealegi, kelle taskude peale kelmus priskeste  elada wõib." 11. Mitmelt poolt Weneriigist tuleb maawärisemise  sõnumeid. Meile on ka Kõpust, Wiliandi maakonnast, ühest maawärisemisest jutustatud, mis hilja aja eest seal kahes talus tähele pandud. Need talud seisawad ühe maakeele peal, mis kaugele soo sisse ulatab ja kolmest küljest soost sisse on piiratud. Wärisemine olnud nii suur, et kõik asjad tuas liikunud  ja ühes talus laulma ja Jumalat hakatud paluma, sest et miimist päewa arwatud ligi olewat. ' Nõltsnman lirikberra R. Mau-. wist selle kartuses, et uue kkool: maluMei all tema armas koolmeister T. O. ametist"lahti saab oma suu õige täis wõtnud ja „Neue Dörptsche Zeitungis" ühe hirmsa rehnungi ette pannud, kelle järele meie kooli walitsused, kui nad ministeeriumi alla saamad, ühekordselt 500,000 rubla, ja nende ülespidamine pärast iga aasta 180,000 rubla maksma tuleks. Kuidas saab ta seesuguse imeliku rehnungi malmis? Anname selle küsimise peale lühidelt wastust. Kirikherra Maurachi pilkamise sõnu wõime kõrwale  jätta, need ei ole tema waimuliku seisusele just mitte auuks. Sedäsanla soowiksime selle seisuse pärast ka nende ütelustega teha, kellega Maurach tõtt pää peale seadab, mis meil aga mitte terwelt wõimalik ei ole teha. Nii ütleb esmalt Maurach, et Eesti ajalehtede  järele mõisnikud ja kirikherrad ehk üleüldse teologused kooli ülewaatajate ametitest peawad wälja heidetud olema, mis Sakala ega Tartu Eesti Seitung kusagil ei ütle. See oleks täitsa üks nii rumal nõudmine,  et ta terme mõistusega inimesele mõttessegi ei wõi tulla. Töiselt ütleb Maurach, et mõisa omanikud  kihelkonna koolide ehitamise materiali seiemaale kinkinud on. See ei ole jälle õige, sest meie maa praeguse seaduse järele peawyd seda materiali mõisad andma, niisama, nagu talupojad jaamade moona ja muid maksust peawad maksma, kellest neil otsekaudu kasu ei ole. Kui sellepärast Maurach ühwardab, et uue walitsuse all mõisnikud seda materiali enam ei saaksiwad andma, siis peaks seda seiemaale kestwat seadust enne muudetama, kus uue maksude tulemisega siis wist ka mõned manad ära kauksiwad, nii et maksukoorem  talupoegadele mitte raskemaks ei saaks minema. Hirmus rehnung aga, mis Maurach uue kooliwalitsuse  ülespidamiseks teeb, on nii naljakas, et selle üle iga tundja inimene üksi naerda wõib. Meie Kreeka õige-usu koolid seiswad juba Kroonu walitsuse all, aga meie ei ole mitte kuulnud, et nad nii ütlemata kalliks, seeläbi on läinud, nagu Maurach tunnistab. .Ka on juba riigiwalitsusel rahwa koolmeistrite seminarid  Riias ja Tartus malmis ja töös, ning nende ülespidamiseks ei lähe sellepärast mitte enam aastas uut 10,000 rubla ja sisseseadmiseks 90,000 rubla tarwis. Ka ei usu meie mitte, et mõisnikud juba sellepärast kõik oma tööd rahwa harimises seisma saaksiwad  jätma, et koolid kiriku walitsuse alt Kroonu alla saamad. Mõisnikud ei ole ennast mitte nõnda kirikliku kasudega kokku kihlanud, et nad mõne kirikherra  wiltu näu pärast käsikäes käimisele rahwaga kohe selga saamad pöörama. / Reie mõistame neid püüdmisi wäga heaste mis suur jagu meie mõisa omanikudest rahwakoolide edenemiseks on awaldanud,  oleme selle eest wäaa tännlikub ja loodame, et ka edespidi sõbrus ja üksmeel selle asja poolest mõisnikute ja talupoegade wahel kestma jääb. Aga see on ka selge, et meie Lutheruse kirik seda suurt õigust, mis temale koolide walitsusega kütte on usaldatud,  mitte õigel kombel ei ole tarwitanud, sest muidu ei oleks mitte waen meie praeguse kooliwalitsuse wasta igal pool nii suur, nagu seda näeme. see saab kokkuleppimist mõisnikute ja talupoegade palju edendama, kui koolid kirikute walitsuse alt ära/ Aga wist kardab seda ka kirikherra Maurach, sest tema lõpetab oma pitka kirja ühe ähwardusega, keda meie imekspannes haritud rahwa ajalehes lugenud  oleme, kui ta ütleb: „Umbes 25 aasta eest tagasi rääkis ajalehe „Jnlandi" selleaegne, redaktor ka seesuguse  muudatuse poolt (see on: kooliwalitsuses): tema sõnu ei kuuldud aga kusagil, tema oli pea unustatud  ja kadunud, ja lõpetas oina elu, nagu kuulda ' oli hullumajas." Ei auus kirikherra Maurach, praegu on ka juba mõisnikute seas nii palju mehi, kes meie praeguse kooliwalitsusega rahul ei ole, et Teie õige palju hullumajast juure peaksite asutama, kui neid kõiki, kes Teie walitsusega rahul ei ole, seesuauste  kohtadesse elama tahaksite panna! lTakkust. Tamme mõisa püris-1 omanik Tartus, Carl Rings, pidas j 10 Märtsil s. a. oma 63 aastast sündimise päewa, mis iseenesest tahtjas juhtumine ei ole, aga küll selle-; pärast, et Tamme peremehed sellest pidust osa wõt- ( siwad ja pidusaalis peenikeste herrade seas ka talu- z mehed oma talukuubedes noorte preilidega tantsisiwad, et lust näha oli. Peremehed oliwad linna oma mõisa- j herrale õnne tulnud soowima ja neid oti siis ka õhtuks i pidule palutud. Auu seesuguse mõisaherrale, kes nõnda / oina peremehi auustada mõistnud! Kirjasaatja ütleb: ( „Eestirahwas mõistab tänulik olla ja auu anda, aga? üksi seesugustele, kes seda teeninud on. Sellepäraste hüüame Tamme walla peremeestega: Elagu kõik, kes i meie rahwa edenemisest osa wõtawad ja kelle süda- s mest mana roostetand aja külm kadunud on!" Meie omalt poolt ei pruugi seie ühtegi juure lisada. Kanapää kihelkonnast. Külmlakuu 10. püewal pldasWesti Aleksamdrl''kooli)anap ää abikomitee Kooraste koolimajas oma esimest selle aasta koosolekut. Kõige esite alustas komitee oma toimetusi sellega, et selle president M. Mitt põrgu jüngrite wiimsest hirmsast teust Keisri herra elu wasta, kõneles, näidates, kuidas see põlastaw ja wihkamise wäärt tegu iga tõe armastaja  riigi kodaniku merd taretama paneb ja kuidas Jumal seekord meie armast Riigi-Isa kõige rahwaste õnneks, rõõmuks ja auuks surma suust peastnud, mis peale kõik koosolejad kui ühest südamest ja suust Keisri laulu laulsiwad. Kui nimetatud abikomitee oma toimetusi  lõpetanud oli, hakkas Kanapüä lauljate poolt kontsert, mis wäga heaste läks. ' Kontserti lõpul kõneles kihelkonna kooliõpetaja Tõewälja liigutama südameliku sõnadega, kuidas meie esimese tenori osawama  lauljale, Krookuse walla kooliõpetajale, H. Kannale suur õnnetus tule läbi juhtunud, mis tema elukortri, Krookuse koolimaja, Küünlakuu 8. päewa suure tormi aegu, tuhahunikuks teinud, nii et waewalt oma abikaasa ja lapsega wälja peasenud, kuivatus juba maha oli langenud. Selle teadustuse peale pandsiwad koosolejad Kanni heaks kauni raha summa kokku. Peale selle wõeti nõuuks, Küünla kuu 19. s. a. Kanapää kihelkonna koolimajas Keisri herra Aleksander Ü. Riigiwalitsuse 25 aasta päewa pidulikult  pühitseda ning waliti selle korrale - seadmiseks üks toimekond. KeiseMku^Majesteedi 25 aastast zuuAeli päewa pühitsedi kombel: Kui päike oma walgusegä Küünlakuu 19. päewa algust oli kuulutanud, oli rahwas kihinal ja kahinal ennast tänu ja rõõmu püha wasta walmistamas, keda miljonid hinged lootuse silmadega igatsedes, kui oma ära lunastamise  päewa lõpmata leinast, oliwad ootnud. Kuhu silin iialgi ulatas, seal lehwitasiwad mitmed karwa rõõmu-lipud rikkama ja waescma talu majade peal tänu täheks meie kõige suurema Heategijale; ei nähtud sell päewal kurba südand ega wäsind hinge rahwa hulgas, kõik oliwad tänust rõõmu täis oma südamest auustatud  Riigi-Jsa wasta. Juba kell 8 künni 9 hommiku  töttnsiwad rahwas kirikule, ühes koos oma kalli Keisri pühitsetud elu hoidmise ja 25 aasta armulise walitsemise eest tänu palweid ja kiituse laulust kõige kõrgema trooni ette wiima. Kell 11 hakkas Jumalateenistus  ja lõppes selle eest palme lauluga: Jumal Keisrit kaitse sa! Pidu sööma-aja algust kuulutas  suure-tüki pauk õues, kuna kell 5 p. l. peale 150 pidulist seks ilustatud pidu saali kihelkonna kooli tuppa kokku tuliwad. Kui Kanapää pasuna mängukoor Keisri marshi oli mänginud ja pidukorra juhataja Tõewälja osawa sõnadega selle päewa tähtsusest oli kõnelenud ja mõne sõnaga piduprogrammi sisse juhatanud, kõneles  koolm. Wares Keisri Aleksandri 11. elust ja olust. Kui kõne lõppenud oli, laulsiwad pidulised südamest palwetades: „Jumal Keisrit kaitse sa!" mis mitmekordse  huraa hüüdmisega lõppes. Soowiti, et see kõne ajalehes awaldatud peaks saama. (Saab Sakala lisalehes  seisma.) Nüüd algas pidu söök. Söögi '.vaheajal  pidas kõnet kihelk. kooliwanem G. Daniel isamaa  edenemisest ja selle takistusist. Kõneleja maalis wäga selgeid näitusi nii osawaSte kuuljate waimusilma ette, et igaüks wäga kergeste wöis aru saada, missugust  seadusliku teesi rahwas peab edasi astuma ja mis selle tee peale takistuse kammitsaid saadab ja seega rahwa ühendust maha kisub ja ära lõhub. Wärwimata  tõsiduse awaldawat kõnet lõpetas kõneleja nende sõnadega: „Lõpeb kõik roomaw olek, siis saawad ka kõik takistused wõidetud olema." Lauljad laulsiwad  selle peale meie rahwause laulu: „Mu isamaa on minu arm." Töise söögi järele kõneles koolm. Luts isamaa kohustest. Ta näitas, kui õnnelik see inimene, kellel isamaa ja tema püüdmine kallim asi siin elus ja õnsam lootus surmas on, aga kuidas ära kadunudpoja  sarnane see, kes oma enese ehk oma seisuse kasu selle kõrwale ehk weel ülemaks peab, kui isamaa kasu. Kõnenik kõneles kuuljatele pisarad silma. Nüüd lauldi lauljatest „Sind surmani". Kui kolmas söök mööda ja keha maitsema roogadega karastatud oli, tõstis pidukorra juhataja Tõewälja joodama wiina klaasi ja hüüdis: Meie teame, kelle armu läbi meie täna siin koos oleme, seda oleme pidu kõnes juba pitkalt ja laialt seletatud kuulnud, sellepärast ei jää mulle muud soowi üle, kui südamest palwetada: Jumal hoia meie kalli keisri herra Aleksandri N. Pühendatud elu, kaitse meie armulise Riigi-Jsa walitsust weel kaua, kaua meie kõikide õnneks ja auuks. Ta elagu! Nüüd lauldi sellesama wägewusega keisri laulu ja hurraa hõiskamine  ei tahtnud sugugi lõppeda. G. Daniel jõi troonipärija termist, näidates, et lootus tulewiku pühas põues puhkab; mis olewikus külwame, seda tulewikus lõikame j. n. e. Liiwi kubernäri termist jõi Erlemanu sellepeale tähendates, et-kõik Keisrist antud õigused kubernäri herra läbi tulewad, et Kanapää rahwal see auu on olnud Teda kakskord siin näha, kui kõrge herra nende puudusi ja tarwitusi läbi käis waatamas j. n. e. Peale selle sai Eesti ja Soome, Wene ja Läti rahwa,