kära peale maataS linna rahwas nagu ühe naljaka kometi peale, sest seda kometit oli ka juba paar kord warem Tartus mängitud, kui seal paberid maja müü- .ride külge ülespandi, kus selges Saksa murdes Eesti- I keeles uõuu anti, uue Riigi-Isale mitte truuduse / wannet manduda n. n. e., künni hingemaad käes olek/  stwad. Sell korral tarwitas seda nimelt Peeterburgi / Saksakeele ajaleht „St. Petersburger Zeitung", kelle Väljaandjad meile küllalt tuttawad on, trummikära tõstmiseks, ja nüüd teeb seda seesama ajaleht ka niisamuti.  Tartu kometijantide kooskäimist uulitsate peal seletab ta nii ära, et talupojad Tartus ja Tallinna  pool, keda EeSti rahwauslikud ajalehed järjeste üleSse ässitada, juba ennast mässamisele olla eksitada lasknud, n. n. e. Meile hakkab juba selgeste silma paistma, missuguse otstarbeks Tartu kometid töörahwa käraga "elusse on kutsutud. Sellepärast peame iga auusat isamaa poega paluma, ennast seesuguste uulitsa kära tegijatest eemal hoida ja neid aidata kohtu nuhtluse  alla anda. EeStirahwas teab jo wäga heaste ära, et seesugusest mässamast kärast mingisugust head meie rahwale ei tule. Lootes oma armulise Riigi- Jsa peale tahame üksiainult seadusliku teed kõndida ja ennast ei kusagil kiusatuse sisse wedada lasta. Vastaliste paha meel. Meie kiri 24. seeS, kus meie Niuiasiüte," rk MSNrahwas oma lootust üksi Weneriigi armuliste Keisrite peale paneb ja temale ka sealt kõik on tulnud, mis temal waimuharimise ja headuse poolest on, on paaris Saksa ajalehes õige paksu merd sünnitanud. > ZDmg für Stadt und kõige pealt, meelest uraastoe  Miserliku käskude) kogu ja waimuharimine ühe sarnane näidata olewat. Sellepeale wastame, et ukaaside  kogu iseenesest küll waimuharimine ei ole, aga ukaaside kogu on nagu wihm taewast, kes wägewa mulla seest kõik taimed päewa ette awaldab. Keiserlikud  armulised ukaasid on teinud, et meie käed ja jalad kamitsast lahti saiwad ja meie enese töö mõjuma hakkas. Muud jo meie ei taha, kui et meile lahket õhku hingata antakse ja meid ise tööd teha lastakse, meie ise tahame oma waimuharimise sünnitajad olla. Keiserlikud ukaasid on meile seda õhku annud ja seda ise-tööd wõimalikuks teinud, ning sellepärast on meil kõige headuse eest oma Keisrit tänada olnud. Oli nüüd „ Zeitung für Stadt und Land'i" ütelus õige imelik, siis on „St. Petersburger Zeitung'i" arutused  juba õige jõledad. Et meie kõik head Wene Keisritest loodame tulewat, selle eest nimetab meid see ajaleht „kardetawaks" ja „ässitamaks" ajaleheks, ning ärritab meie maa kohtuid ülesse, tõsiselt „ Sakalat"  ja tema „famos'i" redaktorit tähele panema hakata. Meie ei tea, mis see tõsiselt tähele panemine tähendab. Kui wäga Sakalat juba tähele pannakse ja tema tükka wõeriti ümber tõlgitakse, seda teadmad „St. Petersburger Zeitung'i" „samoser" redaktor ja tema sõbrad wäga heaste. Aga kõikidest wõerite tõlkidest  hoolimata ei ole siiski Sakalast midagi leitud, mis tõeste ässitaw ja wihale sünnitaw oleks olnud. Kuidas peawad siis nüüd meie maa kohtud weel uut moodu tõsiselt „Sakalat" tähele panema hakkama? „St. Petersburger Zeitung" annab seda iseäralise tähelepanemise nõuu ühes kirjas, kus ta Böömialaste segadustest Sakslaste wasta räägib. Arwab ta, et see ehk meie maa kasuks on, kui ta meie maa Sakslasi  niisama Eesti rehwa wasta ülesse hakkab ässitama,  nagu seda Saksa ajalehed Austrias Böömialaste  waSta teewad? Meie kardame, et „St. Peters-burger  Zeitung" kardetawat teed kõnnib. Eestlased ei ole kusagil wihawaenu Sakslaste wasta awaldanud  ja seda ei ole ka „Sakala" kusagil teinud. Meie ei taha muud, kuid palume: Andge Keisrile mis Keisri ja Jumalale mis Jumala päralt. Jumala päralt ja J«lala rahwas on aga Eestlased niisama, nagu Sakslased. Mikspärast olete siis kadedad selle üle, kui meie Keisrit selle eest igaweste täname, et Ta meid Oma wägewa sõnaga jälle Jumala laste järje sisse on tõstnud. Ori wihkab, aga wabamees ei wihka mitte. Ka „St. Peterburger Zeitung'i" ja tema „samos'i" redaktorit ei wihka meie mitte, ehk tüll need meie waSta wihawaenu sünnitada püüamad, waid meil on paljalt hale meel seesuguste pärast, teS alles sügawaste orjawaimus oma wihawaenu ja ässitamisega kinni seisawad. Saksamaa ajalehed imelikud on. Et paaril pühal mõned töömehed kokku jooksiwad,  seda sõnumet tarwitawad nüüd Saksamaa ajalehed,  Saksamaa Sakslasi oma Balti suguwendade eest Mnresse ajada. Nemad kirjutawad, nagu oleksiwad  Eestlased juba Sakslaste wasta sõdimas ja nagu ci oleks Sakslaste elu meie maal enam julge ja suurem  jagu neist olla põgenemas. „Berliner Tages blatt" kirjutab, nagu seisalsiwad meie Saksakeele aja- lehed kõige kangema pressi all, nii et nad sedagi ei ole tohtinud jutustada, et Eestlased Tartu linna põlema tahtnud pista, n. n. e. „Kölnische Zeitung" ja „Franksurter Presse" kirjutawad jälle, et Balti kubermangudes  asjad ikka meel kardetawad olla. Linnades, kus Sakslased elada, olla priitahtlikud sõamehed, tulekaitsmise  seltside liikmed ja uueste sünnitatud kodanikude  wägi korda Mööda wahti pidamas. Palju olla ka meie maalt Sakslasi Peeterburgi ära põgenenud,  n. n. e. Seesugust ja sarnast hullu juttu ajawad nüüd Saksamaa ajalehed. Kgt k. Liiwnnaal on mitmel pool põrna põlewiku tõbi walWmas. See katk wõib terwed karjad maha murda, kui mitte peremehed ette ei maata ja haigust kohe ei lämmata. Kubermangu Seitung annab õpetust, mis haiguse korral teha tuleb. Uus SeltH., Saksakeele ajalehed jutustawad „ Eesti Postimehe" järeleest Wiliandi Eestlased üht uut „Kirjanduse Seltsi" olla asutanud, mille põhjuskirjad  juba ülema wÄitsusele kinnitamiseks ette olla pandud. „Eesti Postimehe" programmis on Eesti nimi maga laialine, nii et ka Baltlased ja Sakslased sinna sisse mahuwad. Nii palju kui meie Wiliandi Eestlasi oleme küsinud, ei teata siin seesuguse seltsi asutamisest kõige Vähemat midagi. WMM maakonnast. Sunnitud kingitused. Üks leerilaA Mliandi maakonnast kirjutab meile pitka kirja selle üle, kuidas tema ja tema kaasõdede terme IeMM seeläbi ära rikutud, et igal päewal koolmeister raha peale ajanud, mille eest õpetajale kingitust peatud LehtaAa. Kes wähä raha annud, neile pandud sõimunimed, nagu „kolmekopikaline", „Viiekopikaline", ja muud, nii et juba märgust tüdrukute  seas selle kingituse heaks ette tulnud, sest et sõimunimest peasta, on waesemad rikkamate käest raha Varastama hakanud. Wist saamad meie kirikherrad selle eest hoolt kandma, et mõni koolmeister, kes selle teel oma kirikherra meelele heaks tahab saada, mitte tema selja taga seesugust pahandust leerilaste seas ei sünnita. „O Paistu, Puiat, Paide!" Selle pealkirja all kirjutatakse meile: „ Pärnust Wiliandi poole sõites pidasime õhtu hilja 11. Juunil Puiatu kõrtsi ees kinni, et seal hobust sööta ja natukene puhata. Et aga kõrtsis hirmus palju noori inimesi laulmas ja lakkumas Ülimad, sellepärast heitsime oma wankri, peale, ehk küll ka siin puhkamisest juttugi ei olnud, sest kõrtsilisel» käratsesiwad künni töise hommiku kella neljani nii hirmsaste, et kõrtsi lähedal ka kõige enam Väsinud inimesel Võimalik ei olnud silmi kinni panna. Seal kuulsime siis ka nii roppe laule, nagu meie neid meel ilmaski kuulnud ei ole. Ma mõtlesin: Kui siin igal öösel seesugune hirmus elu wältab, siis ei ole imeks panna, kuidas siinsed kõrtsimehed omad ütlemata suured rendid wälja teeniwad. Ühtlasi mõtlesin ma aga ka selle peale, et minu pealiskuue taskus raha oli, ning felle kuue oma pää alt ärawõttes ja külje alla pandes, jäin ma natukene tukkuma. Wõib olla, et minu'silmad weerand tundi kinni oliwad olnud, seal äratas mind minu seltsimees üles: tema pää alt oliwad tema pealiskuub, shall ja piip ära warastatud. Jäkele waadates leidsime, et ka hobuse riistad wargade näppude wahele oliwad kadunud. Hobuse riistad leidsime küll suure otsimise peale kõrtsi reie-alt kätte, kuhu neid waras tagumise wärawa alla oli pannud, et neid sealt wäljast poolt wälja tõmmates ära wõiks wiia, aga siealiskuub? shall ja piip jäiwad kadunuks, sest kõrtsmik ei olnud warguse ülesotsimise juures sugugi meie nõuus ehk meie abiks. Meie olime nüüd küllalt Puiatu elu maitsta saanud, ning ohates: „o Paistu, Puiat, Paide" tegime, et «Ml rööwlihaugust minemg saime." L. „ PHirnu Postimehe" VAmIl? Postimees kirjutab omas 25. NU»M? Sakala" arwab meile süüks, et meie oma lehe 19. mMri juhtkõnes ka Laewameeste Seltsist kõneldes, seda nimetasime, et seal Eesti seltsis paraku Saksa ehk untsaka waim walitseb. Esite peame siin tähendama, et meie oma kaastöölisega, kelle soowimise peale seda mõeldud kirja awaldasime,  selles asjas ühes mõttes olime ja praegugi oleme, sest et meie kedagi tema palja nime järele kiita ega laita ei wõi. Meie ei ole seda ka kunagi tõisiti mõtelnud kui „Sakalagi", et „Linda" seltsil kenam tulewik olla wõib, aga kui tema nõnda edasi saada tahab ja ikka neid mehi oma eestseisusesse waliteb, kes Eesti lacwadclle Saksa nimesi annawad, siis ei tee see kellegil tõsisel Eestlasel rõõmu; meie Eestlased ei waata millalgi üksi selle peale, kuidas nende kopikad suuremat kasu kannawad, waid seisab neil alati ka see rõõmustaw eesmärk silmas, et kellegi kasu püüdmises Eesti nime auu ära ei püüeta wahetada. Eestlased panewad raha uhe kiidetama ettewõtte jauks kokku ja tahawad ühes mõistliku kasusaamisega oma nime endist tähtsust ka Mee peal käies kätte saada, aga nende maale ehk laewalle annawad nad Saksa nime .Morgenrothen"! Seda ei wõi meie arwates mitte üks mees terwe seltsi kulu peale teha, nagu „Sakala" teda „ühe ainsa inimese rumalaks tükiks" nimetab. Ja kui tema, wist mõni eestseisuse liige, seda tegi, siis oli tvist seltsile kangeks kohuseks, seda eksimist sedamaid parandada ja Eesti auu ülendada. ..Linda" selts ei teinud oga nndagr selle paranduseks, waid pühitses Saksa nimega laewa suure warmustusega  kaugelle tvette peal ja wõera maadelle sõidudelle! Tegu awaldab waimu ja kui Eesti selts ..Linda" oma esimese laewalle Saksa nime andis, eks see pole ka tema waimu awalduseks  ja kas meie ei ole õigust tema waimu kohta ütelnud? Ikka oleme selle peale waatanud, et üksikute eestseisuse liikmete tegewust mööda terwet seltsi hukka ei mõista, aga selle seisukoha  peale ei wõi meie siis mitte enam kindlaks jäeda, kui keegi selts mõeldud kölwatumaid tegusid heaks kiidab. Ka Kalewipoja seltsile ei lähe meie lauldes kätt pakkuma, kui tema oma ajalehte, kes Eesti auusamate isamaa poegade teutust täis on, pimestatud waimustuses lauaga lae alla upitab ja elada laseb. Kuhu jõuame meie siis, kui ka meie seltsid jo neid töösid tuetama ja tegema hakkavad, midas senini paljalt muulastest  toimetati? Ei, seda ei wõiks tõsine Eesti süda mitte sallida ja et kardetaw kahju suureks ei läheks, peab aegsaste rohtu appi wõetama ja kõige Eesti elu kullest wesiwõsud ära lõigatama, kuna meie omalt poolt alles siis ühes Eakalaga soowida wõime, et nii hästi ..Linda" ja ..Kalewipoja" seltsid enam õitsema läheksiwad ja meie rahwale röõmustawat kasu kannaksiwad. Meil mõlgub meeles igas kohas ja kõlab keeles  Eesti elu olgu puhas! Kui oma kirja walmistanud olime, siis saatis meile meie kaastööline ka isi üht wastusekirja,  mis ..Sakalaga" nõnda kõneleb: Nende üteluste üle, mis ma oma kirjakeses ..Linda Seltsi" kohta ..Pärnu Postimehe"  20. numris nimetasin on ..Sakala" waewaks wõtnud oma mõtteid mõne lausega awaldada. Neid lauseid, ehk nad küll minu ütelustega kokku ei kõla, pean ma siiski auustades  kiitma. Nad näitawad jällegi, et ~Sakalat" meie rahwa õnn elu ülendusega ja nende edenemine waimuharimises, pääasjad on. Selge on, et kes seltsliku elu auustab ja armastab, see auustab ja armastab ka rahwast; sest et neil, see on rahwal, paremat saatjat oma elu ülenduseks ei olegi, kui seltslit juhatus. Nagu lapsed koolis tublist kooliõpetajast head eesmärki saawad, nõnda on ka kaunis osa meie rahwast, kes seltslikust elust osa wõtawad, kauni sammu hariduse järjel edasi astunud ja selle poolest on nad üksi oma seltside juhatajatele  tänu wõlgu, keS neile oma mõistliku kõnede ja wiisaka oluga eeskujuks ja õpetuseks on olnud ja weelgi on. Et ..Sakala" toimendaja isegi, keda meie oma seltside isaks peaksime  nimetama, lugemata korradel meie seltsides öpetlika ja waimustawaid kõnesid on pidanud ja seega oma rahwale ärarääkimata  kasu saatnud, seda ei wõi ükski salata. Sellepärast ei wõi sugugi imeks panna, et ta ..Linda Seltsi" eest, keda mina oma kirjakeses laitsin, wälja astub. Et seltside auu hoidmine ..Sakala" poolest igapidi loomulik ja kiiduwäärt on, selle wasta ei wõi mina midagi rääki. Siiski tahtsin oma wabanduseks nii palju nimetada, et ma oma ütelust mitte sellepärast  ..Linda S." kohta ei ole awaldanud, et seltside alusid lõhkuda ehk neid kiusata. Mina ei ole ..Linda Seltsist" muud midagi tahtnud laita, kui üksi Saksa waimu (õigem untsaka waimu, sest kui Eestlane Sakste kuju all wiimastele järele mängib, on untsakas). Kas see wkim ..Linda S." ühest wõi mitmest mehest on külitud, on mull üks puhas; pääasi on aga see, et ta seal, see on. Saksa waim ..Linda Seltsi" peal olemas on! Et see nõnda ei ole, seda ei wõi ..Sakala" kõige oma hea tahtmisegi juures salata! Hea küll! Kui keegi waewaks wötaks näituste waral ära seletada, et selts, seltside nõuupidamised, healte paljus ja otsuse tegemised Eestikeele  seda tähendawad, et hulk ühe albilase juhatusel rahwa ees punastawad, ehk et üks ehk kaks meest seltsi kulu peale härrana oma ninasid kõrgel kannawad ja Sakstelle sabarakki mängiwad heameelega annaksin oma õiguse käest ja lubaksin ennast meie seltside laimajaks nimetada, sellega ühtlasi jääksin ma aga ka oma surmani nende wihaseks vaenlaseks, kelle kõlvatuse  läbi ma teadmata ja tahtmata oma armsaid suguwendi kurwastasin. Ka on mull koguni arusaamata, mis sõnadega siis hulka mõistlikusi peaks kiidetama, kui uad, see on, hulk mõistlikust omale ühe narri juhatajaks walitsewad?! Pean siia juure ka weel seda lisama, et ma prohvet ega prohweti poeg ei ole, siis ei teadnud ma ..Linda S." edespidisest parandamisest  midagi; ma olen oma kirjakeses aga üksi sest rääkinud, mis praegu käes silmaga näha ja kõrwaga kuulda on. Lõpetuseks pean weel nimetama, et ..Linda Selts" oma Saksa waimu pärast ka mõnegi töiste Eestlaste silmas midagi ei maksa: Minewa kewadi paniwad siin 6 noort meest (nimesid kui tarwis) iga üks sada rubla selle nõuga kokku, et seda raha ..Linda Seltsi" kätte saata. Noorte meeste auuks olgu öeldud,  et nad seda mitte kasu pärast ehk kasupüüdmiseks ei teinud,  waid seda aga Seltsi edenemiseks tahtsiwad teha. Enne kui see raha Tallinna sai saadetud, kõlas ..Linda Seltsi" esimene  laewa ostmine ja sellega ühtlasi eht Saksa nimi ..Morgenrothen"  meeste körwu. Kui pikse löök mõjus ilus laewa nimi meeste ..soontes tuksuwa Eesti weresse"! Ligemal pühapäeval tuldi kokku ja jautadi raha kokkupanemist mööda jälle ära, ega ei wõinud ükski heal neid enam ..Linda S." raha saamisele meelitada. Minewa sügise sai see raha siin Pärnus kasude Peale pantud, see on 500 rubla riigi pankpiletidesse ja 100 rubla Pihkwa abipanka." Pärnlane. Meie oleme siin „Pärnu Postimehe" waStuse terwelt ära trükkinud, et iga lugeja ise ära wõiks näha, kuidas see ajaleht omas kirjas, mis ta „Linda" seltsi töö kohta ilmutas, üksi ainult rahwa aun ja kasu silmas on hoidnud. Seda isamaa teed kõndides wõiwad jo wahel koos kõndijatel mitmesugused mõtted olla, aga need mõtted saawad wiimaks, kus wastastikused  seletused asju selgitanud on, sõbruses ikka jälle kokku kõlama. Seda saab ka meie ja Pärnu Postimehe  wahel sündima, ning sellepärast ei lisa meie seie muud ühtegi juure, kui seda seletust, et „Morgenroden" mitte Saksakeele nimi ei ole, waid see on Rootsi-Norra keele nimi. „ Linda" seltsi laewale ei ole mitte „Morgenroden"  esimeseks nimeks pandud, waid temal oli see nimi juba enne ostmist, aga pärast sai ta weel