teda oma mädanema lehedega ja sünnitawad musta mulda. Iga taim sünnitab järeltuleja sugule muSta mulda, ja toidab kõiksugust loomast, annab neile elukohta ja warjupaika.  Taimed teemad maapinda mil ja kandjaks, ja siiski häämitab inimene metsi ara ja imetleb, kui maapind  sandiks ja ta ise waese põllu peal kehwaks läheb. Et taimed üksi seal siginewad, kus nad sündsat maapinda ja kliimat leiawad, siis piawad nemad ennast ümbermuutma, kui nende elutingimised ennast muudawad, wõi nad lahmad hukka. Taimede elu seab ennast aastade keskmise soojuse järel, seepärast kasmawad näituseks Moskwas ja Stockholmis needsamad taimed, ja mõned kasmud, nagu palmid, miinapuu teenimad soojuse arwamiseks,  et nad taimete möö piiri sünnitamad. Paraswõö taimed kannatawad 10 künni 20° külma mälja, kasmawad  aga ükfi, kui thermometer nulli kraadi all ei seisa. Suurel mõõdul mõuwad taimede peale niiskus ja põud, keS mõlemad taimest ärasurmamad, kui nad üle määratud mõõdu mõi aja lähwad. Steppidel ja mihmarikka kohadel  on seepärast oma iseäralikud taimede seltsid, ja wihma möö piir on ka ühes piir taimede wöödelle. Peale selle mõub ka wäga rohkeste walgus, ja päikese kiired täidawad  walguse kiirete aset. Seepärast kasmawad taimed mägestikude peal päikese paistel ruttem, saamad kenamaid wärmisi ja tarwitawad wähem soojust. Wiljade malmis saamise peale mõub rohkem selge taewaS kui soojus. Päikese walguse sinised kiired mõuwad  kõige rohkem seeme idanemise, kollatsed aga taime kasmamise ja punased wiljade malmistamise peale. Mõnedel taimedel on kitsad wäljalautamise piirid, mõned nõuawad magusat, töised soolast mett, meil on mäerannade-,  mee- ja õhutaimed. Igal jõel, igal kiwi seltsil on oma iseäralikud taimed, kes nende peal elawad. Rabade ja soode taimed teenimad mee ülesimemiseks ja rannades wahetawad taimede wõöd, selle järel, kas soolane  mesi randa kastab wõi mitte, liim, sawi wõi kruuS randa sünnitamad. Iga puu kannab jälle oma okste ja lehede peal taimest. Pimeda koobaste ja metsade sees on wäiksed kuiwetand taimed, ja ei tõsta oma õrnat wart üle sammalde. Suurt jagu Atlanti okcanist Antiljede saaredest künni Azori saaredeni kattab kui mets meremuda, wõerakeeli nimetud tueuB natanB, kes Columbuse matrufi ära kohutas, sest et ta laewu kinnihoida ähwardas. See taimemets kiigub mere laenetega ülesse ja alla, ja tema ääreS mahutab meri kui saare ääres. Kalad mängiwad tema okste all, ilmlugemata hulk wäikseid loomakest roniwad töine töise peal, karbid lähwad marte najal ülesse ja alla, kilpkonnad näriwad lehede kallal, millest ka suured loomad ennast toidawad, töised puhka - wad lehede peal ja lasewad ennast kiigutada. Need taimed kaswawad wee peal ilma juureta. Marjade moodi õhu pullikesed toitwad neid mee peal, ja tuhanded lehemoodi nahakesed seisawad loodis üle taime saare, et õhku fisse hingata. See taime saar Põhja Atlantia okeanis on umbes 10—20000 IIZ penikoormad suur. Iga taim ei sigine mitte igal pool, mida peenemalt taim kokkuseatud on, seda weiksem on tema wäljalautamise  koht, mispärast ka õitsmeta ja mere taimed kõige kaugemalle wälja lautud on. Kokku wõetud katamad taimed maakerast 150 jagu. Saared on taimede seltsidest  waesed, ja ekwajori juurest maa nabade juure wõttab taime seltside hulk maha. Imelik on see afi, et sagedaste kohtades, kes töine töisest kaugel eemal on, seesama seltst taimed kaswawad, mis ükst maakera muudatuste  läbi sündinud olla wõib. Eüroopamaa Alpi ja Pirenäi mägede taimest leitakse Atlase mägeStikus, tule maa kaljude peal. See wõib ükst suurte muudatuste läbi äraseletud saada, mida maapind läbiteinud on, sest et enne seal maisamaa walitses, kus nüid okeani laened kohisewad, et saared enne poolsaared, sügawad lagendikud enne merede ja järwede põhja sünnitasid. Saared suurendasid ennast kõrgeks maisamaaks, rannad maufid wõi tõufid, maisamaad jautastb ennast jagudesse, sündisid  uued mered ja mere woolamised, taimete seemned said laenetest ja tuuldest edasi tagasi kantud, mäed sündisid,  jõed kaewafid omale uut kohta ja nii said taimede seltsid lahutud. China maal, Siberi maal ja Põhja Ameerika lääne randas on hulk neidsamufi taimest, ja nemad piawad seepärast muiste üheks maaks ühendud olnud olema. Peale selle tõid ka kõik wõitjad rahwad omast kodumaast loomi ja taimest üheS, ja kandsid neid uude maadesse. Ka ristisõdijad tõid palju Ida lillesi ja puid oma kodumaale. Enamiste sünnib taimete rändamine  ja wäljalautamine seemnete läbi, kes tuulte, merede ja jõgede läbi edasi kantud saawad, ükst arwa hakkab terme taim rändama, ja fiiS sünnib see tuule abiga. KuuluS Jeriko roos, keS kuiwand kerasse kokkupantud  oksi jälle töine töisest lahutab, kui tema juure peale wett kallatakse, kaswab kõrbedes Punase Mere ümber kerge liiwa sees, ilma suure waewata saab ta tuultest wäljakistud ja kaugele eemale kantud. Mõned mere heina seltsid, kes wähe liigutud wee peal rohelist wõi kollakas rohelist hunnikuid sünnitavad, sattuwad kewadel tõusnud weega maa peale, jäewad, kui west waub, tagasi, kuiwawad kokku, ja näewad kui jäme pakki paber välja. Kangest tuultest saavad nemad ülesse tõstetud ja sagedaste kaugele eemale kantud. Wee linnud, kes ühest kohast töise lendawad, kannawad ka seemnid oma mudaste jaladega edasi. Suurem hulk taimest aga rändavad oma seemnete abil, kes karvakestega  kaetud on, ja seepärast kergeste tuultest ärakantud saavad. Mõtteterakesed. Kokkukorjanud J. Onne leid. Kes ilmaski ei eksinud, ei ole ka ilmaSki edasi püidnud. Tuleviku parem nägija on minevik. Ära lugcda mitte jutustamise ehk koguni ainult uskumise tarvis, vaid läbikatsumiseks ja mõtlemiseks. Tänamata meel on ikka üks osa nõtrust. Ma ei ole ilmaski näinud, et tublid inimesed tänamatad oleks olnud. Armastus võib kõik andeks anda, aga mitte alatumaid mõttid; see surmab armastust. Nooruses õpime kergeste ja palju, sest et siis eesmärk ja otstarbe küsimata jäeb, kuna vanaduses küsimine: Mistarvis? õppimist raskendab. Armastus on nagu Aloe, ta õitseb ükskord ja närtsib siis; aga tema õie-aeg võib terve inimese eluaja kesta. Kurblik surnuaed oleks see, kus eluS murtud sõpruste hauad koos seisaks. Inimeste kohtumõistmisel» on nagu seebi mullid, keS hiilgavad ja lennul kauwad. Waled on nagu väljaspool abielu lapsed, kes siis oma „isa" nimetavad, kui see keige vähem see peale mõtleb. Kui Sa Srilast wõi wapstkut ehk laimdust mitte esimese hoobiga ära surmata ei jõua, fiis ära püiagi parem seda. Armastus on igaveste üks valu, kas kibe wõi magus, ikka üks öö, kus ükSgi täht üles ei tõuse, ilma et teine meie selja taga looja ei läheks. Sõprus on päev, kuS midagi looja ei lähe, kui ükskord päev, ja siis on pime ja kurat ilmub. (lean Pauli järele.) Oige vahvus on, nagu suured woorusedgi, arva leida. Üleüldise kasu eest surma minna, ilma tasumise, ilma kiituse lootmata; õnnetust täieste tunda, teda enne näha ja ainukese mõttega, oma kohut täita, elu põlgamisega  tema sisse langeda, see on õige vahvus ja ma olen väga kahtlane, et niisugust iseloomust paljude juurest leida oleks. (Prantsuse keelest.) Langenud inimesed ja silmakirja teendrid püiawad sagedaste oma põrguteed vaga palvetamise ja püha nimede suuskandmisega sillutada! Kus palju priiust, on palju eksimist, ainult kitsaS kohuse tee on kindel. (Schilleri järele.) Mõnesugused sõnumed. Suure Assyria riigi mis töises ja esimeses aastatuhandes enne Kristuse sündimist üle terwe ees-Aasta ja nimelt üle Mesopotania, Babilonia, Iran'i ja Syria ulatas sündmused on weel wähe tuntud, ainult tema kuni meie ajani kestwad wana kuningalinna müirid oma wägewa ehituste mälestustega ja pilttöödega tunnistawad rikkust, iluarmastust ja kaunis kõrget kultuura, mis Tiglat Pilesar'ist (1130 —1100 en. Kr.) kuni Sanherib'i (704 —680,) Assarhadan'i, AsSurbanipal'i, AsSur-idilili  ja nimetamise wäärilise Sardanapal ini nende wägewate kuningate õuede ümber walitses. Babylonia-Assyria ehituskunst, millega meie Rawlison'i ja Opperti uurimiste ja Rich'i, Bolta, Layard'i, Smith'i ja mitme teise wäljakaewamiste läbi kaunis tuttawaks oleme saanud, näitab meile selle wanaaja wägewa riigi elanikkude kõrget haritud waimu. Kuninga palastis oli hulk kambrid, igaüks 9—lo meetert kõrge ja niisama lai ning saiwad käealusest lampidest walguStatud. Põrandad oliwad imeliku wiguritega telliSkiwidest, seinad ilustatud kõigesuguse maalidega, mis meile elu, wõitluifi, kangelase tegufi, jahtis, ja muid tallituifi kuningast ja rahvast tunnistavad; stssekäimise paikadel, uStel ja väravatel, niihästi väljast, kui ka seest ühte-teise viivatel awadustel oliwad imelised vahid ees: kivist raiutud, tiiwadega härgade kujud, kellel kaela otsaS harja pea asemel krooniga ehitatud meeste pead pitka habemetega olivad. Saalide laed oliwad kallist puudest väga uhkeste ehitatud ja palastiruumisi  ilustafiwad mitmed kallikiwidega kauristatud maja riistad, nagu: küinlajalad, altarid, trooni-iftmed, puhkesängid  j. m., nii et meie vanaaegse vägeva kuningate ilu- ja kunsti armastust üsna imeks peame panema. Jälle uus Monako mängipanga ohver! Nii kui Nitza ajakiri „Pensiero" teatab, on hilja aegu Monako's üks wõeras naesterahwas, keS sealseS wõerastemajas  „Villa Clementinas" korteris oli, oma kahe aastase  tütrekese ära tapnud ja iseenesele ühe suure haava nuaga kaela sisse löönud. See õnnetu naesterahwas, kes oma nime ei taha nimetada, on Monako mängipangas,  ehk ka mängipõrgus, kuida teda suurem hulk kutsuvad, kõik oma varanduse ära mänginud ja fiis südame valus lapse ja ka oma elu on tahtnud ära võtta. Lipukandja (uut mõeka näidates): „See on minu kuulsuse wõti!" Ohwitser: „Jah, aga habe puudub weel sinna juure!" Talupoja naene oli haige, sellepärast saadeti sulane tohtri järele. Tohter tuli, aga kehwa elukorda silmates küsis ta: „Kas Te' ka maksta jõuuate?" Talupoeg näitis tale wiie rublalist paberit ja ütleS: „Tehke naene terweks ehk surmake ta ära, see raha on ikka Teie." Naene suri; tohter nõuudLS palka. „Kas tegite naese terweks?" küsis talupoeg. „Ei!" „KaS surmasite ta ära?" „lumal hoidku!" „Noh, siis ei ole mul Teile midagi maksta," ütles talupoeg. Tohter tõmbas otsaesise kortsu ja läks oma teed. Tohter : „Kas need kaanid aitasiwad, miS Sulle heila kuklataha panna andsin?" Talumees: „lah, kulla kallis tohtri härra; tulingi just tänama. Esiteks sõin ühe toorelt ära, aga jäle oli küll, tahtis üsna oksele ajada. Lassin siis perenaese natuke raswa panni peale panna ja kaks wiimast ära praadida, siiS maitfis hoopis paremine." Kewade kontsert. Uus kewade kontserti teeb, Koht haljaS metsa hõlm! Auupakklikult nüid kutsutud On kuulma kõik maailm. Nüid lõo preili estte Teeb oma laulu lu'u Ja loodab ise salakfi, Et wõidab pidu auu. SiiS ilma imelikult käib Käu soolo laulu wiis; Ei tema kiitust tahagi Tal ilupaigakS iis. Nüid tuleb nali tubaje: Üks armastuse laul. Kuis laulab rähn ja rukirääk Ja isand hiirekull! Seal aitab isand rästas ka, Kuldnokk ja windi heal; Weel palju preilid, härrasid Ja mõne wõera keel. See peale tuleb lõpeks weel Pai piiga künni-lind; Tal laane-kaja waStu laul Ja meelitajaks metsa rind. Kui tahab kuulda kõrw weel muud Kui laul teid lahkeks teind, Siis tuleb ette konn ja kilk KeS ilmaS palju näin'd. Ja teada anwd saagu weel, Et saal on päris uuS, On ehitatud lillega Ta karw kui lehel puuS. S-st tulge, kell' on laulu meel, Kell' lust ja ilu eeS! Ei maksu teilt ei nõutagi, Kui süda rõõmus seeS. , —. ' «. lv. 1884 18. Sakala. Vastutaja: J. KSr«.