Aga fee võib jo olla, et .rahvamehed* usuõpetusele fiin maad anda et taha, sest et fiin ükst ilmalikku asja aetakse. Päritakse aga ilmalikust ehk asjalikust seisuvaigast ühegi tallituse korra muutmist, fiis peaks sellel pärimisel ikka oma põhjuStus ja asjalik tarvitus olema. Loomauäituste  eesseisuse üle oleks fiin pidanud kaebtust tõstetud olema, et , otsuse andmised*, see on auupalkade mõistmised mitte õiete tehtud ei saanud; ehk läheme veel natuke asja ligemale: Kaebajad peakstwad tunnistust toonud olema, et auupalkade jälitamise juureS mõiSnikude ja talupoegade vahel, talupoegadele kuidagi ülekohut tehti. Seda ei või jo aga koguni mitte olla, sest nende vahel ei ole jo koguni mitte vahendamist, waid talurahva  loomad seisavad iseäralises jäutuseS, võitlevad ükst oma keskiS ja nende jäuukS on iseäralised auupalgad. Wöi arvavad .osavõtjad* vahest, et talurahvas oma kestis auupalkasi osawamini ja rohkem ilma erakondliku püüdmisteta jagaks? Seda on raske arvata, sest muidu on ikka nähtud, et õiguS kolmandema käe läbi, keS ühe ega teise õiguse otsija sugulane ei ole, paremini mõistetud saab. Ega see fiis ka vist fiin teisiti olla või. AwalikkuiS asjus valitakse aga ikka neid asjatallitajaks, kelle kõrgemast teadusest ja suuremast osavusest aSjale suuremat tulu oodata võib. Kas nüüd juba Imete talurahva  keSkis mehi on, kes rohkemini loomanäituste asjatallitajaks  kõlbavad, kui mehed mõiSnikude keökist, see on küll ikka veel küsitav. Kosutab ennast aga meie talurahva  osavus tänisel rahulisel teel, küll fiis omal aeal talurahva keskis mehi kasvab, kelle osavust selles talitluses  tarwitakse, keda fiis ka selle talletusele kutsutakse. Peletavad aga meie .rahvamehed* talurahvast üleüldiste loomanäituste pealt koguni ära, fiis ei ole muidugi selle peale mõteldagi. .Rahvamehed* ei näi oma tõrelemiste juures aga koguni mitte talurahva peale mõtlema. Nende üksipooliseS  tuhinas on kõik rahva kodulised tarvitused, kõik ilmalikud  ja vaimulikud elutarwitused nende filma eest kadunud.  Ükst .rahvuse* erakondlik ja kõikuv kuju seisab nende segase filma eeS. RahwuS laulupidul ja rahvus looma näitusel; rahvus koolis ja rahvus kirikus; rahvus merel ja rahvus maal; rahwuS turul ja rahvus vainul! Eks .rahvamehed* ei karda, et sedaviisi kord rahwaS rahvuse koorma all nõrkeb? MiS see .rahvus* fiis viimaks meie kihupäiSte .rahvameeste* arvates on? Rahvus on jo iseenesest koguni üks seespidine asi, mida igaüks omas südames tundma peab, mida wäljaSpidi igatahes  näidata vaja ei ole, mida igas paikas koguni näidata  ei tohi. Näidatakse seda aga koguni ärritaval näuul, stiS sigitab rahvus lahutust ja lõhutust seltskondade vahel, keS nüüd kord üksteise körwaS ja üksteise abil ja tugil elama peavad, kui omaS majapidamises ja koduelus, omas teaduses ja hariduses kosuda ja edeneda tahavad. RahwuS  on see rõõmus auutundmine inimese südames, mida tema oma kindla, auusa, jöuuka ja nõuuka sugurahva üle tunneb. Kindel ja rõõmus rahwuS sigib ja kosub iseenesest, kindla, auusa, jsuuka ja nõuuka rahva õlade peal. Teist tugi ei või rahvusel kusagil ega iialgi olla. Kui aga meie .rahvamehed* neid pindast rahva jalge alt kisuvad, mille peal rahva koduelu kosub; kui nemad koguni .rahvust* vale abil kosutada püüavad ja sedaviisi auusat meelt rahva südamest hävitavad, kuida stiS .rahvus* kosuda võib? Rahvas on rahvuse ema. Miks ei lase meie .rahvamehed*  rahvust looduslikul kombel rahva emarüppeS täitsa välja kasvada ? MikS lähevad nemad meeletuma, läbemata ämmaeide kombel rahvust enneaegu tangidega välja kiskuma ? KaS nemad mitte ei karda, et enneaegne nõder loomuke nende valju, vägivaldse kate vahel kängub?  Kes tseSte rahvust kosutada tahab, see peab kõiki seda kinnitama, kosutama ja tuetama, kust rahva koduelu ja majapidamine iganeS kasu leiad; tuleks see kust poolt tahes. Et loomanäitused talurahva põllutööd, majapidamist ja koduelu vägevast kosutand, seda ei wöi ükski salata, keS harjund on, asja peale asjaliku silmaga vaatama. Eesti talurahvas on aga Eesti rahvuse värskem känd ja kindlam tugi. Selle vasta võivad küll erakondlased tõreleda ja võivad pilgata ja võivad sõimata, kuida nemad tamne teinud on, aga selle sõna Põhjust ei suuda nemad kõigutada. Kes EeSti talurahvast üleüldistelt looma näitustelt peletada ja wöerutada püüavad, need arvavad ehk ise, et nemad rahvus e kosu nõuavad, aga nemad hävitavad rahva kasu ja lõhuvad sellega üheS ka rahvuse põhjust. EeSti rahvas ja EeSti rahvus ei või iialgi teisel pinnal kosuda ja edeneda ja, tähtsule tõusta, kui üksi aga osava ja rahulise töö pinnal, sõbruStuseS ja ühenduses kõige kodumaa suguarudega ja seltskondadega. Rahu kosutab vaen kautab! Omalt maalt. Tallinnast. Nelipühi pühad on kena ilmadega mööda läinud. Nii «matse aea peale sel aastal pühad ka langestwad, fiiSki seifis looduõ tätdeS suwi ehteS ja rukki pead oliwad mitmes paika? juba terve nädal enne pühade tupest välja veninud. Ametliku sõnumite järel mida statistika komitee saanud, on talwwilja põllud enamift kahluta läbi talve läinud; rikutud paikasi oli vähe näha. Läänemaal kosnS talwwili heaSte, Minimaal oliwad vilud idatuuled tükati orase kasvu takistanud. Nädal enne Nelipühi oli suvivilja külv suuremalt jäult lõpetatud ja kartuhwli panemine igal, poolel algatud. Heiaamaatel hakkas rohi küll väga vara kaSwama, Lehekuu hakatusel tuliwad aga öökülmad ja vilud tuuled, miS kaSwu kinni panivad. Rohu ja lehtede ladvad on mitmes paikaS külma võetud ja kolletand; madalamad paigad ei taha veel oiete haljendama hakata. Mullu külvatud härjapea oli kõik rikkumata, kahe aastane härja pea oli talvel tükati kahju saanud. Meie enese tähele panemist mööda näitab sel aastal vähem suwilindufi tulnud olema, kui teistel aastatel. Seesuguseid sõnumid on ka teistelt maadelt,  nimelt Kunramaalt kuulda, kuS kauemini kui muidu toonekurge oodati ja kuhu see lind pärast weikemateS hulkades tuli, kui teistel aastatel. Wöib olla, et linnud teel kahju saanud on. Selle kuu 16 pääwal, Nelipühi esimesel pühal pidaS kuulus Eesti rahva poeg. KetSri kodumst Geheimerath Dr. Filipp Karell PeterburgiS oma 50 aaStast ametipüha. Tallinna linna poolest sai temale auukodaniku diplom saadetud, mida Linnapea Baron Üksküll viima ja linna poolest õnne soovima sõitis. Tallinna arstide poolest oli Dr. Hansen saadetud. Tartu suurkool on omad saadikud läkitanud ja .Õpetatud EeSti Seltsi* poolest on Dr. Kreutzwald seda saatust oma peale võtnud. —. Eestimaa Aubernör Wirkl. StaatSrath Potiwanow  on Kõigekõrgemat tänu tunnistust selle eest saanud, et kroonu maksud meie kubermangu» korraliselt ja täielt fiSse tulnud on. —> Wenekeelilehtede sõnumite järel olla Vallimaa kubermangude põllutöö ringkondade poolelt jälle palutud, et Tartust raudtee Ostromi jaama, Pthkwa-Dstnabttrgi raudtee peal, ehitatud saaks. Tapa raudtee jaama juureS juhtus selle kuu 1 t pääwa homikul see õnnetus, et ükS rongi juhataja wagoni fiSse astuda tahtis, kui rong juba liikumas oli. Tema astus aga trepist mööda, kukkus maha ja sattuv rataSte alla, mis tema paremat jalga puruStafiwad. Õnnetu mees sai Rakweresse, arsti alla saadetud. Mitme majaperemehe poolest on Tallinnas selle üle kaebtust töStetud, et maja seinade peale mitmesugused kuulutused kliiSterdatud saavad, nenda et seinad sagedast kliistrega ja paberi räbalatega nii kõrgest kaetud on. kui kliiSlerdajate käst ulatab. Nüüd on Politsei poolest nawalttsust palutud, selle üle nöuu pidada, kas mitte võimalik ei olekS, nende paikade peal, kus kõige rohkem rahvast käib. postist üleS seada, mille peale edavpidi köit seesugused kuulutused wöikfiwad kliiSterdatud saada. Juba rohkem tui nädali eest tuliwad sõnumid, et Shandarmide ülem Kindral LakS Pärnu maakonda saadetud  oleks, maarahva keSkiS tsuSnud tülist lämmatama. Nüüd on .GoloS* Pärnust üht kirja saanud, mille järel tülid Mihkli kiriku waldaS olnud. Endine kirikuõpetaja  olnud talukohad odava rendiga peremeeste käes seista lasknud. UuS õpetaja pannud aga nii palju renti juure, et peremehed seda maksa ei tahtnud eht maksa ei võinud. Kohad renditud wõeraSte kätte, endised pere« mehed ei ole aga välja minna tahtnud, künni Kindral Laks tuli kes aSja korrale saatis, see on uust peremehi seadust mööda kohtade peale seadis, ilma et selle juures suuremat vägivalda tarvis läinud. Teist sõnumid ei ole meie sealt saanud, afi näitab aga koguni võõriti kirjutatud  olema. Meie teadeS on see .vana õpetajaV kellest siin jutt olla võib, juba natuke peale kolmkümmend aaStat surnud. Sel aeal oli aga veel teurcut ja meie ei saa aru kuida uus õpetaja, kes ka juba umbes 30 aastat ametis seisab, midagi selle rendi juure lisada wõiS. mida tema eelkäija aeal koguni teisel kombel makseti. Olgu see afi nüüd ka olnud kuida taheS, nii palju näitab selge olema, et fiin jälle mõned taluperemehed salanõuumeöte süü läbi oma esivanemate kohtadest iima jäänud on. Eestimaal, Tallinna kubermangus oliwad aaStal 1881 ülepea 175 suuremat ja veikemat vabrikut, 776 t inimesega tööl. ja sai nendeS 32.106,493 rubla eest kaupa walmiS tehtud. Möödaläinud aastal oliwad 9 vabrikut ja 600 tööinimest rohkem ja kaupa sai 6 millioni rubla eest rohkem tehtud, kui aastal enne seda. Kõige suurem on puuvilla lõnga ja riide vabrik Krähnholm, Narva linna juures, kus 5462 inimest tööl oliwad ja 11 millioni rubla eest kaupa tehtud sai. Selle järel tuleb Kärdla kalevi vabrik, 514 tööinimest ja 750.000 rubla eest kaupa. Kärdla vabrikus oliwad sel aaSlal Itl intmest  wHem tööl ja sai 150,000 rubla eest vähem k«pa tehtud, kui aaStal 1880. Kunda zrmenti vabriku? oliwad W 0 töö inimest ja sai 130.000 rubla eest kaupa tehtud. .Walitiuse Teadaandja' k»»l«tab, et Jakob Kõrv .Walguse" Redaktoriks kinnitatud on. Et .WalguS* .Sakala* tellijatele saadetud saaks, seda tunnistab uuS Redaktor tühjaks jutuks. KaS ja kuS .Sakala* uueSte ilmuks, see on wcel teadmata, sest tänine ei olla selle lehe jäuukS veel uut Redaktori leitud. Tartust. .Rahvameeste* aealched tuletavad oma lugejatele mulliSte nendanimetatud .rahvasaadikute* märgukirja meele. Mullu panime neid täitsa oma lugejate  ette ja katsusime nende seespidist joont ja viimast mõnu seletada. Sel korral ei ole meil rohkem võimalik, kui nende .rahwafoowide* sisu lühidelt üleSpanna ja niisama  lühidelt nende mõnu peale tähendada. Soovid on järgmised: 1) Et talumaad Riigivalitsuse taksi järel sündmuse kombel talurahvale  müüdud saaksiwad. Seletuseks on juure lisatud: .Muidu ei ole iialgi loota, et Riigivalitsuse tahtmist mööda talumaa täieSle Eestlastele jäeb ja Eestlased  nii palju kui võimalik aegamööda maa-omanikudetS saakstwad, nagu seda Wene talupojad on. kes priidusega ühtlast kohe maa-omanikudeks on saanud. * See seletus on ühest otsast teiseni nii suuri eksitust täiS, et meie tungivalt nende eksttuSte peale tähendama peame muidu võtkstvad ehk mõned seltskonnad tõeste seesugust  halpust olse kui meie talurahva tahtmist Senatori ette kanda. Saaks see tahtmine täidetud mida küll loota ega karta ei ole —, sits olek» meie kodumaa talurahva  harjund elukord järsku lõhutud. Eksitused on järgmised: a) Wenemaa seespidistes kubermangudes, ehk ütleme lühidelt: Wenemaa! ei ole talumaa hindkogvni mitte maa järel takse rikud. Priikslaskmise aeal saiwad talukoguduLte teud ja matsud hinna peale arvatud ja seda hinda pandi kogudusemaa hinnaks Uhe maakonna maad ja pinda ei või ka iialgi ühe teise maakonna taist järel hinna peale ««ata. Maa, miS teede, tmude ja linnade ligidal seisab, peab ikka kallima hinna all seisma, kui iuaa miS kõrvalistes paikades seisab. Kui seda tähele ei panda, stiS saaks ühteS kohtaS maa pool muidu antud, tetseS kohtaS maale nii kõrge hind peale pandud, et ükSki seda oSta ei jõuaks. b) Sellest ei ole iialgi ega kusagil juttu olnud, et meie kodumaa maa ja pind seadust mööda SestlaSt e omakS jääma peaks. Ikka on ükst jutt talurahvast, talukoguduse  liigetest olnsd. Talukogudnse ltikekS võib igaüks  heita kes Weneriigi alam on. Näiluseks ei või ükski EeSttmaal sellepärast kellegile talukoha ostmist keelata. ,i tema Wenelane ehk Lättane mi. KeS aga ühe talukoha ovtad ehk rendib, see peab kohalise talukogiiduse liikekS heitma za taivkogiidus peab teda waSta wõlma. See ,Eestlaste omaks" saamine on ükS paljas sööt, ulillcga .rahvamehed" rahwast meelitavad.  d) W«ae talupojad ei ole kusagil maa - omani - kukS saanud. Wenemaa! on üksi kogudused maaomanikud.  Iga üksik liige saab koguduse eeSseisuse arv järel igal «Stal uuSte nii palju maad, kui just sel aastal iga hinge peale langeb. Iga koguduseliige peab seda maad wöima za peab oma jäuu maa hinnast, mi» kat võlg koguduse peal seisab, oma peale võtma. ÜkSti kognduseiiige ei või oma wdlga iseäranis tasuda ega oma maad jäädavas piires omale saada. Wenemaa! ei olegi talupoegi selles tähenduse» miv meie kodumaal maksab. Tawrahwas argu lasku ennast mitte nende meeletumale  läbi, kes meie maad ega rahwast sugugi tundma ei näi, seowiniiskele ärritada, mille täitmine nii sügamast taluseisuse enese kiha sisse kettaks, ek taluseijuse jõud ja weriraSkest surmahaavast täitsa välja jooksma veakS. See, märgukirja K t. ei ole omaS joones ja omaS mõnu» mitte mõistliku talurahva soowimine, sellel on kange SozialedemokratlaSte hais ja magu juures. Meie tä« hendame veel. et Wenemaa kogudusemaa hinnad omast lobast palju kõrgemad on, kui meie kodumaa talumaa hinnad. Wenemaa! ei ole siis ka kogudused oma maad vee! mitte välja maksa jõudnud, waid intreSfid, wõlatvsumiseb  >a kroonumaksud on ülepea aastaaStalt millivuide kaupa võlga jäänud ja koSwanud. Kelke .rahvamehed* need on, keS meie talurahva elukorda selle kSikuwa pinna peale nihutada .soovivad". selle üle mõtelgu talurahva? ise järel 2) Et kaku kohtade kauba-kon tr aktid Riigivalitsuse poolest « « eStelSbi - vaadatud saaksiwad. Selle waSta ei või küll kellegi! iseenesest midagi ütelda olla. Meie arvame aga, ek see ütt tühi M olekS, miS ilmaasjata tüli teek». WtimakS peatS küll