Saarlane Nleiildi»! politikli ajaleht «»«< ja lianarahiaale. 4^. Teisipäewal, 22. Nowembril 1888. V. aastakäik. maksab: pooled aaStcis 1 „ 2Z „ Ilmub igal ieisrpci tNVcll'. kuresaares Nr. 10. Saarlase toimetasclef Kurcsaare. maksab T kop. Abikassad on ihuliku elu tuged. Mured „homse ette" on küll keelatud, siiSgi nõuab inimlik ja ilmalik majapidamine,  et inimene Loojast antud kalli mõistusega  oma tulewiku eest peab hoolt kandma, ja sarnane hoolekandmine on ka üks igapäine  toimetus ja töö, mis mõistlikult ja wirgasti peab tehtud saama. Põllumees weab sõnnikut, külmab, muretseb maja ehituse tarwis materjali jne. Kõik seda peab ta täna tegema, kui ta täna tahab leiba süüa ja riides käia Home oleks üks ehk teine toimetus hiline. Pääle sarnaste ihulikude maja pidamise toimetuste  on haritud aja lapsed pruugiks wõtnud  weel kaugema tulewiku eest hoolt kanda, sest et inimese ihulik majapidamine seda nõuab. Sel põhjus mõttel on mitmesugused  abiandjad seltsid, muud asutused ja abikassad ilmale sündinud. Meie teada saab iga seisus ette muretsetud abinõude läbi abi ja toetust. Nimetame siin näituseks  talu seisust, mille kohta mõnikord nurisemist kuulda on. Asub keegi ühe poole adra koha pääle, sääl on temal seaduslik raudwara ja rukipöllu seeme ees. Ka on tal oma seaduslik kontralt, mille najal ta oma koha wäärtust moib parandada  oma laSte lastele kasuks. Satub talunik õnnetuse wõi elu äparduse sisse, siis on tal mõisawanem ja kogukond, kel- lele ta oma häda haliseb ja kelle käest ta ka tuge ja abi saab. Paari aasta eest oli mõnel talunikul loomade õnnetusi mõisniku kojast anti neile kahju tasumist. Niisammuti: kui wilja kasu kasina päraline näitab olewat, kohe küsitakse aegsasti, kaS rahwas arwab omaga läbi saamad, wõi tarwitab ta abi. Jääb talunik tõöjõutumaks, ei ole tal oma sugukonna poolt abi, siis muretseb kogukond tema eest, niisamuti ka taluniku lese ja waeste loste eest, kui need peoksiwad abi tarwitama. Nõnda on meie rahwa wanemad seadusi teinud ja kinnitanud ja mitmesuguseid abinõusid asutanud, millede läbi nad ome lapsi (meie rahwast) elukitsikuse  küünte wahelt päästa wõiksiwad ja wõiwad. Kui kaastundlikult enam haritud  seisused oma sugukonna hädaliste eest hoolt kannawad nende tulewiku eest muretsewad, on nii tuntud ja tuttaw, et sellest siin kõneleda ei maksagi. Meie tunneme aga meel üht seisust, kelle tulewiku eest mähe on hoolt kantud ja kes ise selle tarwis midagi ei jaksa ehk ei mõista teha: Saaremaa Ewangegeliumi  koguduse köstrid, kelle kaugema tulewiku elu alused kõikuma aluse pääl seisawad. Köster asub ühe koha pääle, kuS tal mitte raudwara, wiljaseemet, ega kontrakti ei ole, maid ta on, nagu loomulik  - ajutine. Tema ei wõi mitte julge olla, et higi ja kulu, millega ta seda kohta sündsa järje pääle upitab, tema oma kasuks jääb, ehk et seda osaltgi tasutud saaks. Juhtuwad tema elukäikis õnnetusi, mis tema elualuseid wankuma panemad, jääb ta puudulise terwise ehk wanaduse läbi jõotumaks ja ametile kõlwatumakS, siis ei ole tal tuge, mille najale ta ennast toetaks. Kõigest sellest on näha, kui tarwiline  köstrite abikassa oleks, kust nemad, kui ka nende lesed ja waesed lapsed mustal päewal abi wõikfiwad. Soowida on, et meie kiriku- ja mõisawanemad, kelledel  sarnaste asutuste tarwis laiem silmaring  ja mõjuw tegu wõimuS on —: Saaremaa  Ewangeliumi koguduse köstritele abikassa asutaksiwad. Isamaalt. Kuresaarest. Pühapäewal 6. Nowembril pidas noor õpetaja Willberg KuresaarlaStele esimise jutluse, kus ta selle püha pSewa Ewangeliumi  põhjusel jumalasõna kahesugusest mäest mõnusalt ära seleta». 1) Jumalasõna mägi on õnnistuseks neile, kes usuwad, oga 2) hukkamõistnnseks  neile, kes ei usu. Kuresaarlased on selle noore mehega muidugi mõista rahul sest et ta, nagu Ewangeliumi usu ülesanne seda nõuab: arusaadawas keele», selgete mõttete ja loomuliku hääle mõnuga Ewangeliumit kuulutada wõib. 10 Regiina. „Ja mis läbi oli siis sinu isa haigeks jäänud?" Tüdruk waikis punastades. „Lapse jutust olen ma seda poolest saadik mõistnud. Sina oled küll sellest waikinud, et mulle mitte haiget teha sa kallis hing! Aga mina pean seda teadma; jutusta mulle seda!" Regiina jutustas temale ka seda. Ka see oli üks lihtne jutt. Tema nianem õde, pilt-iluS tüdruk, oli ligidale linna ühe proua juure tuaneitfi teenistusse astunud. Üks noor Prantsuse ohwitser oli sääl mõistnud tema südamesse pugeda ja teda ära eksitada. Ära eksitud, teotud, proua majast wälja aetud, ei olnud tal julgust walju isa silma ette astuda, nii sattus tema oma lapsega häda ja «viletsuse sisse. Üks juhtus oli isale tenia häbi ja wiletsust ««valikuks teinud. Tema oli linna sõitnud, oli eksitaja ülesse otsinud, «vastutamist nõudnud, oli aga paljalt pilkamist leidnud. Tema oli nurjatumat  oma seltsimeeste seast leidnud, kes «vana halli peaga isat sõimanud, teotanud ja peksnud. Tütart oma lapse ja häbiga oli temal ainult mõimalik kaasa wõtta ja koju wiia. „Ja see oli üks Prantslane, Regiina, keS sinu õde teotanud, isa sõimanud ja teid kõiki õnnetumaks teinud?" „See oli üks Prantslane." „Regiina, sa ei wihka ometi seepärast mitte kõiki Prantslasi?" „Kas see ei oleks mitte Jumala käsu wasta?" „KaS see ei oleks ka sinu enese südametunnistuse  waSta?" Tema waataS uurides tüdruku silmade sisse. Regiina pidi silmad segaselt maha lööma. „Aga, mis ma muidu küsin, sina oled ju ometi selle nurjatuma seltsilasele tema elu päästnud. Regiina mina olen sulle oma elu eest tänu mõlgu; tehke mind meel rohkem tänu wõlglaseks oma elu õnne eest." Ta oli oma parema terme käega tüdruku mõlematest kättest kinni hakkanud; ta suruS neid oma waljuSte peksma südame waSta. Regiina wäriseS kõigest kehast ja ei wõinud seda mitte keelda. ~Wasta mulle Regiina, wõid sa mind armastada?" Tüdruk ei wõinud temale midagi wastata. Maata mu otsa ja lase mind oma filmist waStust lugeda." Silmad mõis tema küll tema poole ülesse tõsta. Tema nägi nende sees tüdruku tulist armastust. Ta rõhus teda oma südame wasta. Regiina muljus ennast ise pehmeste ja õrnalt sinna waStu. „Sa armastad mind Regiina?" „Üle kõige!" „Aga mitte rohkem kui mina find. Kui sa sel õhtul minu juure astusid, arwasin ma surma tulewat, ja maata: elu, õnn ja armastus tuliwad minu juure. Mina tundsin  seda selle palawiku sees, mis mind raputas, kui omad põlewad silmad lahti tegin ja sinu inglinägu oma ees nägin. Mina tundsin seda kui mu haigus järele andis ja mu mõistus selgemaks sai. Mina ci armastanud mitte enam elu, maid mina armastasin ainult sind, sinu pehmet, truui ja kallist südant. Ja seda ma ei teadnudgi, maid kuulsin alles lapse suust, kui palju põhjust sull mind wihkada on, ja sinu südames oli ainult armastus! See peab sulle tasutud saama, sinu armastus; mis minu seltsilased sinu omakStele kurja teinud, mina tahan seda kõik jälle heaks teha." Nemad musutasid üks teist palawalt, kuuni lapS ülesse ärkas ja õhtane hämarik wäiksesse ruumi paistma hakaS. Siis wõtis Regiina lapse käewarre pääle, astus kartsast mööda põöningalt alla, ja peitis kartsa jälle ära. Tark laps aga ütleS: „Sina oled ometi oma armukese juures käinud, tädi Regiina. Aga mina ei ütle seda kellegile."