mehanilised, nagu käimine, töised keemialised, nagu toidu seedmine kõhus, kolmandad tulewad temperatuurast, nagu külmetaw, higistamine. Seeparast on elu ka mitmesuguste ühel ja sellsamal ajal järgemööda sündiwate  muudatuste hulk. Sellega oleme, meie näinud, missugused muudatused seedmise ja mõtlemise ajal elu awaldawas kehas aset peawad, aga meie ei waatanud weel selle peale, kust tulewad need ehk,töised muudatused.  Mikspärast ma söön? Seepärast, et mull wõimalik  toitu seeta on. Mikspärast, ma seedan? Seepärast,  et mull on, mis seeta. Ma teen mõttes mingi otsuse (süllogismus), sest et mull selle jauks mõtted oliwad; need aga on minus, et ma oskan nendest otsuse teha. Sell wiiftl on üks muudatus töise Põhjus, see tingimine, mis töist olla laseb: kõik on sellepärast, et igaüks on, igaüks, et kõik on. Ja elumuudatused ei ole mitte üksnes mitmesugused ühel ja sellsamal ajal järgemööda sündiwad, waid ka korrapäralised. Ka looduses näeme asju, mis korrapäraliste muudatuste all seiswad, nagu näituseks, jäe-pank. Wõib ütelda, ta kaswab ja laguneb alati: sulab ja külmetab. Sulamise juures laseb ta wet enesest wälja, ja otse nõnda palju, kuida ilma seisus, ja wäheneb omas suuruses, külmaga kogub ta uueste enesesse ollust, nimelt sellepärast, et temperatuura on ennast muudnund, nõnda wältab ta olek kas küll igaweste: ta wõib ennast küll ümber ja ümber muuta, fiiski jääb ta selleks jäe pangaks, Mis ta. oli. Otse nõnda on lugu ka elawdusega, mis alati oma jaukeste wahetuses elab. Aga olgu kuida taht, siiski need muudatused, mis jäe tükkis ettetulewad, ei ole elu muudatuste sarnased, sellepoolest et nad igas tahes ei sünni, waid üksnes kölbawate tingimiste all, kuna aga elu awaldawas kehas wältawad nad 7- omite need, mis jaukeSte wahetusse puutuwad, igal ajal. See wahe eluta ja eluga loomuse wahel tuleb meile selgemine ette, kui alama looma ehk taime mõne ülema olewusega wõrdteme. Muudatused, mis soofitis (elajas - taimes) kestawad, on nii lahtiste koos üksteisega,  et nad niisama edasi kesta wõiwad, kui ka taim kaheks ja rohkemaiks tükideks jautatud saab, kuna muudatuste kinnitus, mis imewa looma kehas sünniwad, nii kindel on, et ei jagu wsi tük, mis küllest ära wõetud sai, elada iseäranis ei wõi, ja ka keha ise terwise juure ei jää. Nõnda siis, kõik elu on tänini kõneldud seletuste järele: korrapäraliste, mitmesuguste ühel ja sellsamal ajal järge mööda kestwate muudatuste  hulk. Nagu juba eespool nägime, jäepankas  kautawad muudatused kohe oma korra ära, kui wälimised tingimised ennast muutwad: nagu näituseks, jääb pikkemaks ajaks ilm külmaks ehk soojaks kui enne oli', siis mõjub see nähtawalt jää-panga moe ja suuruse peale. Siin ei ole sell kombel mingit sugust täiust wõi selgust, ühe sõnaga määratud olekut, milles üks muudatus töise järele peaks sündima. Eluga asjadel aga seda on: üks muudatus käib töise teatawa järele, ja see käimine on täieline: ma söön ma pean ka seetma, ma seedan, ma pean ka koedest  koos seisma, ja minus peab weri ring! käiki käima. See'p see on, mis elu muudatused eluta asja muudatussest lahutab. Mõni mädanemine näeb omas muudatustes küll täieline olema, see on niisugustes, mis korrapäralised ja ühel ja sellsamal ajal sündiwad, aga nii pea on ta tõistmoodu, kui ta kestamise kohta muuta: maa peal on ta töine, kui wee ehk puhta õhu sees on, ja on sellega oma muudatuste  täiust, määratud ka kautanud. Tõeste, mõne alama eluka elumuudatused, mis ühel ja sellsamal  ajal peawad sündima, wõib küll mõneks ajaks seisma panna ja sellega ka nende alati kestwat määratud  olekut kautada, aga üksnes mõneks puhuks pärast wältawad nad edasi, nagu ei olels mingit peetust  olnud. Pealegi, wõib seda aga, nagu üteldud, üksnes alama eludega teha, mis ülema loomadest niisama  kaugel seisawad, kui nad ise elu awaldamatast riigist. Pärast seda peame eluks nimetama: korrapäraliste,  mitmesuguste ühel ja sellsamal ajal järge mööda määratud olekus wältawate muudatuste hulka. Aga ka selles üteluses ei ole kõiki awaldatud, mis elust ütelda oleks. Ta annab otsust, seletab, mis on elumuudatused oma iseloomu poolest, nõnda ütelda iseeneses (per 8v), aga ta ei näita seda, kuida need muudatused wäliste muudatustega, olemistega ühes koos seiswad. Seepärast peame meie nüüd nimelt sellast seisukohast  elu peale waatama, ja küsime: mis on elu oma muudatustega ksige olemise keskel, nende sündmuste  wastu, mis looduses alati peetamata kestawad? Inimene elab looduses: siin ta sünnib ja sureb, mitte nii, kui mõni üleloomuline hingeline, waid, kui esimene looduse käsude, seaduste, mõjuwuste alune, kui see/ kes esimesena looduse jõuustb ja nõuusid eneses kannab, neid iga tahes awaldab, nende läbi ja nende all elab. Ta muudab ennast, ehk paremine, seisab kõige oma eluga ülemal nimetatud muutmistest koos, miks pärast? Mis paneb teda seda ehk töist tööd tegema, seda ehk töist moodu elama? Kas iseäraline  mägi ta sees, milles mingit maapealift ei ole? Ei! seesama loodus, wälimus, ehk weel täielisemalt, ümbrus tuhandate aastate jooksul ja igal silma pilgul. Ma söön, seedan, kogun enesesse raugenud jõuudu harilikul teel, pea aegu masina kombel, aga kõigis nendes minu muudatustes on loodus oma seadustega juba esimesest hingelisest alal. Ma mõtlen, otsustan teatawal kombel loodus on nõnda sundinud juba esialgulisest ajast tegema, on harjutama hakanud ajust leitawal teel juba, kui esimene mõtte oli ilmumas. Ja seepärast tööle aset andes ei ole nendes protsessides midagi, põhjalisemalt waadates, minu oma, waid on kõik selle, kes mind loonud, see on: igawese lõpmata looduse jagu. Ma käisin praegu palja peaga wäljas õues,, oli kaunis külm, mu ihu hakkas üsna wärisema. Mikspärast? On see mu oma töö? Ja, see on muudatus, mis minus olemas, aga ise oma woliga ei ole ma teda, kui seesugust, awalikule kutsunud,  waid seda on käskinud tegema wälimised mõjuwused,  ümbruse sees, kelle temperatuura minu ihu temperatuurast hulga alam on, ühe sõnaga külm. Seepärast, üleüldse üteldes, kõik need muudatused, mis selles ehk töises kehas elu sees tunnistawad olema, kõik need muudatused, ütlen ma, ei ole muud, kui täielised, otsekohased wastused wälimiste tingimiste, ' mõjuwuste, muudatuste peale. Minu wärisemises, kellega ma õuest tulin, ja kes kui muudatus minus aset pidas, oli nõnda nimetades selge tunnismärk wälimise muudatuse üle, weel enam piltlisemalt üteldes,  külma wärin oli wastu-kõla, kaja wälimise hüüu peale. Seepärast on minu wärin oma põhjusega kui muudatus, wälise temperatuura seisus, kui muudatuse, kohaline, ja ettearwamise järele (äMvri) kes teab, sellega ühe loomuline, nõnda et koguni ime ei oleks, kui ütleksime: wälimine muudatus minu sees, mina oma muudatusega wälimise sees: kaks kahel näul ehk moel, üks omas olemises, loomus. Seda on kõik eluawaldawad olewused. Ka elutaid asju näeme meie esimesel pilgul nende ümber olewate muudatuste peale kohaliselt wastama, nagu näituseks, leiwa tük läheb tule käes mustaks, üks ja seesama pool on märjaga lühem, kuiwaga pikem j. n« e. aga kui terasemalt nende wastuste peale waatame, ei näe meie mingit täiemat kinnitust nende ennaste ja wälimiste sündmuste (järjede) wahel olema: leiba wõib muidu ilma tuleta ka mustaks teha ja sellegi pärast jääb ta ikka sekssamaks leiwa tükiks, aga elu muudatuste ja wäliste muudatuste tingimiste ehk sündmuste wahel on otsitaw kinnitus alati nähtawal. Kui mõne rohu ehk lille peale ühest küttest palju warju heidab, siis kaswab ta senna poole, kust rohkem walgust paistab, mis ta elule tarwis läheb, ja seesama ongi kohaliselt wälimise mõjuwuse peale wastamine, ehk kui seesugune wastamine alati kestab, seesama ongi ammu teadaw ja läbi katsutud seis wälimise tingimiste wastu. Ämblik tõttab oma peidupaigast wälja, kui ta wõrku tasakeste puudutakse siis on tal saak sees, ja jäeb wagust, kui wõrk köwaste wabiseb, sest ta teab, et seda suur elajas on teinud, kelle wastu ei saa, ehk mõni muu töine asi. Lind, kes ussi oma ees näeb, jäeb korraga kohkudes seisatama; inimene kõwat toitu süües, peab rohkem  mügima, kui muu töine, kellel pehmem toit käes süüa. Mikspärast on see kõik nõnda? Seepärast, et wälimised tingimised sunniwad nõnda tegema: kõik need teud pole muud, kui täieline ära katsutud seis wälimise seisu wastu. Aga waatame edasi: kala ei wõi maa pegl elada, ega leiwaga ennast toita, ega inimene wees ja seal olewaid ollust süüa. Kes mõtleks, et tamm all mere sügawuses kaswaks ja mereheinad mäe küljel, see on meelest ära asjad ei ole ükstõise kohased: igal elukal on oma elupaik ja toidu piir, mis kliimast ümber rajatud ja sellest ehk töisest mere sügawusest määratud. Mõned stlmitad elukad wõiwad koobastes elada, kuhu päikese kiir sisse ei pease; mõned limakad (Patelia) elawad üksnes seal, kus tõuus ja möön neid järgemööda katwad ja mitte. Punane lumewee  kasu (krotoeoeeus vivaliö) toibub üksnes põhjamaades  ja kõrgete Alpide harjal, kus alaline külm on walitsemas ja mis igawese lumega kaetud. Siit on meil selge, et kuida iga sisemise muudatuse kohane iga wälimine muudatus on, nõnda ka ümberpöördud iga wälise kohane on iga sisemine. (Järg jäeb tulema). Nalja Mart ja Kalja Pärt. l. Nalja Mart: Noh. armaS Pärt, mis Tei« nüüd oma Tõpra ja Teumehega uuel aaStal ka nõuuks olete wõtnud? Kalja Part: Rüüd nuumame waks, kui siis künd lahti läheb, siis hoidge aga alt, kui meie oma suure sahaga tuleme. Nalja Mart: Kudas nõnda? Kalja Part: Noh, meie sahk on pitk, ulatab Düüna kaldalt Soome laheni, sest mõtle: Tõbras on Tallinnas ja Teumees Riias. Nalja Mart: Toho tont, küll on pitk wagu! waatke aga ette, et suur sahk Taara tammiku juurikate  taha kinni ei jäe ja ei katke. ii. Nalja Mart: Mis sa seal kirjutad, Pärt? Endal pea norus, nagu mõnel „fikataril." Kalja Pärt: Tasa, tasa Mart! Ma kirjutan palwekirja. Nalja Mart: Siiamaale ei wõinud sa silma otsas näha, kui töised „palwekirju" kirjutasid, ja nüüd hakkad ise niisugust pöörast tööd tegema. Aga ütle ometi, mis sa omas kirjas siis palud? Kalja Pärt: Ma palun, et W. linna „Põllumeeste  Selts" mitte kinnitatud ei saaks. Nalja Mart: Ega sa ometi sest seltsist oma „kedramise wabrikule" kahju ei karda. Pealegi peetakse  seltsist kõiges haritud ilmas kui rahwa edendajaid auu seeS. Ei tea, kas su palwet ka kuulda wõetakse? Kalja Pärt: Kartus „haritud ilma" eest ep mind paluma sundisgi kes siis minust enam lugu peab. Et mu palwet kuulda wõetakse, selle eest tahan ma hoolt kanda. Ma seletan ilusaste ära, et kui see selts elule sünniks, siis inimesed maalt linna jooma ja priiskama saaks tulema j. n. e. küll see mõjub. Nalja Mart: Kirjuta siis peale, aga waata ette, et sa kirjutades kogemata mõne libeda koha peale ei astu, kus sa kergeste maha wõiksid kukkuda, nagu kriimsilma isand Wirtsjärwe peal, mis su terwisele mitte kinnituseks ei saaks olema. —a —a — Kirja wastused. s. p. ) Sakala endised aastakäigud on kõik saada. Esi- A. K. s mene aastakäik kergest poogitud, tõiicd pookimata. Iga terwe aastakäik makiab 3 rubla. Kaks poolikut aastakäiku ä 150 kop. Seega maksawad kõik wiis aastakäiku kokku 12 rublH. 20) J. P. W. Täname õnnesoowi eest ja oleme Teie nõuudmist  täitnud. 21) N. L. RpottlllrgMk.. X? 2009 minewase aasta tellimise eest 20 rbl. tänuga kätte saanud. Kui Teie puuduma 10 rbl. Märtsi ehk Aprilli kuul C. R. Jakobsoni nime peall. saatsite, siis pamme seda postkontorist järele pärida, sest tähendatud kuudel saadetud summad, mis C. R. Jakobsoni nime peale käisiwad, on Wiljandi postkontorist kõik saatjatele tagasi läkitatud. 22) H —s. Tallinnas. Täname wäga, et meile seda tähtjat asja C. R. Jakobsoni elust olete teatanud, mis õndsa eluloo täienduseks saame tarwitama. 23) „XXX" Teil on sula õigus; neiu on tõeste ilusam kui preili, mis pealegi wõerast keelest wõetud. 24) G. St. R —res. Täname õnnesoowi eest; iseenesest mõista, on tähendatud soowi täitmine ka meie ülem püüd, mille täitmine aga silmapilgul ränk on, sest et seutud kätega raske on wõidelda. Loodame paranemist. 25) M. W. Kaisus. Raha .4? 2022 eest on wist Wiljandist postkontorist tagasi saadetud; palume järele kuulatada. 26) L. N. llerep6. Saame Teile Teie nõuudmise peale kuni 12 selle aastakäigu edasi saatma. 27) M. K. Saaremaal. Et Mitti mitte järgimööda ei woinud ilmuda, tuli sellest, et M. taluperemees on, kellel kirjutamiseks wähe aega; pidime järje peale ootama. Professor Köleri elulugu pole tänini ka Wene ajalehtedes ilmunud, ning ei ole seega ka mitte meie süü. 23) L. S. Kulla weli, Teie räägite asjadest, mis Teile täitsa tundmata näitawad olewat Kui Teie C. R. J maimust teatud paigal midagi arwa leidwat, siis ärge pange pahaks, kui Teile ütleme, et Teie ieda maimu iial ei ole tundnud ega mõistnud. Mikspärast  kodumaa sõnumed nõnda tuumakad ei wöi olla, nagu enne, näikse Teile ka sootumaks tundmata olewat, sest Teie ei tea, mis press on. Õpetliku sisu poolest palume lisalehte tähele panna. 29) J J Pärnus. Sakala surmamiseks on küll palju maewa nähtud ja rohket kulu kantud, aga waew ja kum pole wirkadele mitte loodetud wilja kannud. Nagu näete ilmub leht ikka ja saab ka edespidi  ilmuma. 30) C. F. M. —S. Palume Lemsali postkontorist järele pärida, kuhu wist on tagasi saadetud; wastawõtnud ei ole siin keegi. 31) W L. Erastweres. Kui Teie Januari kuu lõpul 30 rbl. saatsite, siis on see wist Wiljandist tagasi läkitatud. Palume järele kuulatada,  ehk saate kwittungi wasta kätte. Töine pool on, nagu ütlete, hra J. K. käes, mis wäga hea on. 32) J. N. Noodil. Käes. 33) J. W. Waiknal. On wist tagasi saadetud, palume postkontorist  järele pärida. 34) J. P. Wenemaal. Ei ole siia jõuudnud; kuulake omalt poolt järele. 35) A. W. P—k. Täname Teid üliwäga rohke waewanägemiie eest; las' see hõisata peale meie loodame, et lugu pea paraneb ja siis on hõiskaja sedamaid häbisse jäenud. Vastutaja: J. Kõrw.