plaksin raiumiseks nvun andma. Mina olen rahuliselt ära ootannd, kuuni meie peale raiutud saaks, ja mina arwan, et minut õigus oli. Köigeist maru-tähtedest hoolimata sigis omast kohast rahu kolme Keisri südameliku kokkuhoidmise  läbi. Aga sel aeal, niisamati kui nüüd, olime meie sunnitud, oma jõudu nenda rohkendama ja korraldama, et tarwilisel aeal kui tugew rahmas üles astuda wõikfime, kes ühel seisu-korral on, oma wäge oma jõuga mõjumaks teha, oina tähtsust auu ja oma omandust kaitseda. Selle kohta ei tohi meil ükski koorm liiga raske olla. Prantsusmaa  ja Wenemaa sõeahimud sunniwad meid kaitsemisele.  Haugid Prantsusmaal ja Wenemaal sunniwad meid rarpstdeks saalua. (Kui ühes kala-tiikis karpfid laisaks ja nimase's jääma kipuwad, siis pannakse paar haugi tiiki, kes ue'd hirmutawad ja sellega tuimuse ja haiguste eest kaitsewad.  t.) Meil ourohkem kui teistelrahwastel wõimalik,  oma wastastele tugewat wastavanemist näidata. Meie seisukord Wenemaa wasta ei saanud meie wõitude läbi aastal 186 g mitte rikutud. Preussi riik oli ikka sõbralik Wenemaa wasta olnud, ja on Wenemaale mõnda teenistust  teinud, mille eest tänu oodata wõis ja ka leidis. Preussi poolt on ikka Wenemaa sõbrust püütud ja kinni peetud, kui Wenemaa meid ka 'Olmützil maha jättis.  Mina ise olen kui Saadik Wenemaal seda head seisukorda kosutada püüdnud ja see on minul korda läinud. Seda aealugulikku seisukorda olen mina ikka iseäralise hoolega kaswatada püüdnud. Siiski jahtus Wenemaa sõbralik meel. Seda ütlen mina seletuseks, miks meie Austnaga ühendust köitsime. Wenemaa pärimist meie poolt, enne Homikumaa sõda, ei wõtnud meie mitte wasta. Asjata pööras Wenemaa ennast Austria poole. Siis tuli sõda. Meie olime rõõmsad, et maru meist mööda läks. Kongressi peal, mida mina nutte ilma waewata kokku et saanud, kandsin mina hoolt, Wenemaa  soowimist täita. Mina arwan omale tõeste Wenemaa  poolt tänu teeninud olema, aga mina ei wõinnd ega tahtnud Austriat meist wõerutada. Olekstn mina seda teinud, siis oleksime meie Europas üksi jäänud, oleksime  tingimata Wenemaa wõimuse alla langenud. Ühenduse  kauba kuulutamises on wiimase sõna ähwardamist näha tahetud, see ei ole õige. See kaup on kaubategijate ühiste elutarwituste tunnistus. Seda pidi maailm kuulda saama. Aga mitte ainult see kaup, waid ka kaup Jtaliaga on ühiste elutarwituste ja püüdmiste tunnistus, ühiseid kartusi eemale tõrjuda, üheskoos rahu ülespidamise eest hoolt kanda. Austria on aastast 1879 saadik selle mõistliku  politika järel käinud, on Prantsusmaa meelitamiste wasta seisnud ja Saksamaa poole hoidnud. Austria on meie looduslik ühendnse-osaline nende kartuste wasta, mis meile Wenemaa poolt ja Prantsusmaa poolt tnlwad.  Aga Wenemaa wihawaenu karta ei ole meil waja, wihawaenu varast ei peeta sõdasi, muidu piaks Prantsusmaa  Jtaliaga ja kõige maailmaga sõda pidama. See mägi, mis meil on, saab lootust mööda meie awali'ku arwamisi ja börside ja aeakorjanduse nerwi ärritust soigutama.  Seda wäge tugewamakS teha. on meie kohus. Et meil meie perekonna-isadele kõige paremaid sõeariistu piab kätte anda olema, seda on iseenesest mõista. Meie wõime selle nüüd ettepandud seadusega igal omal piirel ühe milliom häid soldatid üles panna. Nende taga seisab  tagawara-wagi. Argu üteldagu mitte, seda wõiwad teised ka. Nemad ei wõi seda nüüd kord mitte. Meil on mis tarwis läheb, üht määratumat wäge mitte ainult kokku kutsuda, waid temale ka pealikuid anda. Meil on üks seda ühegil teisel riigil ei ole. Kui meie üht sõda algame, siis piab see üks rahwa-sõda olema, mille poolt kõik on, nagu aastal 1879. Kui meie peale tungitakse, siis saab kurv? teutanicus (Saksa waimustns, ka tuju) üles leekama, mille wasta keegi panna ei suuda Ei meie enese tngewuse tundmine, ega ka meie lootused wõidu peale, wõi ega saa meid eksitama, meie rahuuõuudmisi ka edaspidi kinni pidamast. Ahwardamised ei hirmuta meid. Mina loodan, et oma naabritega rahus elama saame, nimelt Wenemaaga, kellel sõeaks asja ei ole. Prantsusmaa salakuulajate jutlusi ei maksa nimetada; tühja asjade(Lappalien) pärast ei sõdita mitte. Seal üteldakse, mõistlik annab järel. Meie oleme püüdnud Wenemaaga endisele seisukorrale jääda, aga meie ei jookse kellegi järel. Bnlgaria asjus oleme meie ikka ühte järge jäänud. Wenemntl  on wist asja, Saksamaa seisuga Bulgari-küsimise kohta rahul olla. Niipea kui Wenemaa meid kutsub, tema kongressi-kohalisi pärimisi Sultani juures tnetama, siis ei tõrguks mina seda tegemast. Meie tnetame ennast oma sõeawäe peale; kui meil teda tarwis ei ole, seda parem; aga meie piame oma asju nenda korraldama, nagu läheks meil teda tarwis. Ahwardamised ei kohkuta meid. ähwardamised  aeakirjanduse poolest on üks määramata rumalus,  nende läbi ei lase meie ennast ühegile poole nihutada. Meie Sakslased kardame Jumalat, aga ei muud ühtigi maailmas. Jumala-kartus sunnib meid rahu hoidma ja kosutama; kes aga siiski rahu rikub, see saab nägema, et see wõitlus-rõõmuline isamaa-armaStuS, mis aastal 1813 kõiki Preussi rahwast lippude alla hüüdis, kõige Saksarahwa  ühine wara on, et kes Saksa rahwa peale tungib, teda ühel meelel sõeariistade all leiab, ja iga maakaitsemees  kindlas uSkus elab: Jumal meiega!" Ütlemata rõõmu-hõiskamine on selle kõne järel Riigipääwal  tõuSnud, kus ka Prinz Wilhelm, Prinz sõeawäe kõrgemad pealikud ja Keisrikoia kõrgemad ametnikud  oliwad. Diplomatika istetel oliwad Austria, Spania,  Jtalia, Daanimaa, Rootsi- ja Norramaa Saadikud ja saatekondade ülemad liiked, Riigipääwa Präsident ja mitme erakonna juhatajad andfiwad nõuu, sõeawäe-tarwituste  ettepanekut ilma läbirääkimiseta täielt wasta wõtta, mis siis pärast ka uenda sündis, ilma et keegi selle wasta rääkida usaldas. Riigipääwalt on Würst Bismark tuhandele hõiskamise saatmisel jala koju läinud. Politsei! ei ole jõudu olnud rahwast temast eemal hoida. See näitab kõige paremini, et need tühja juttu raaguvad, kes tüli-himuliste südamekinnituseks  kinnitawad, et Saksamaa rahwas omast „wägiwaldsest"  Kanzlerift tüdinenud olla. Zust see wiimane aealugulik kõne naib teda kindlamini rahwa südamesse kaswatanud olema kui iialgi enne. - Omas pea-jooneS on see kõne üks rahukõne ja seda on Saksamaal kõrgeist ära mõistetud. Nii palju kui tänine kuuldud, tahta kõik rahwas ettepandud rasket sõeawäe-kulu  oma peale wõtta, kindlas lootuses, et selle läbi wacnlased ära peletatud saawad ja igaüks rahuga oma tööd teha ja oma ametit tallitada wõib. Nenda ou see ka Berlini börsil mõjunud, kus juba kolmandemal pääwal Wene paberraha hind 2 marka lvv rubla pealt tõusnud oli. Pahandada wõiwad ennast selle kõne üle ainult need tüli-krantsikesed, kes oma „ toimetuste", klubede ja käratsewate  kogude urgastest urisesiwad >a hanknsiivad. Neile rahu-rikkujatele on Würst Bismark kindla käega kiwa, hammaste wahele wiskannd, mis walu küll teha wõiwad, nagu iseäranis Prantsusmaa käratsejate poole: , Tühja asjade (Lappalien) parast ei sõdita mitte, seal üteldakse,  ,mõistli? annab järel", ja: ,ähwardamised aeakirjandnse poolest on üks määramata rumalus",  igale poole, kus seda kuulda tormis läheb. Rõömustaw seüe juures on iga Weue Keisri lruuwilc alamale ja meie suure isamaa kodanikule, et Wene diplomatika  ametlik leht, de Sl. Petersbourg". seda kõnet kõige pealt õiele tähendab ja kirjutab: Bismarki kõne otstarbe olla, selle üle seletusi anda, miks Austria-Saksa ühenduse-kaupa awalikult kuulutatud sai, see otStarbe olla täidetud, sellega, et Bismark selle kauba ainult kaitsewat eesmärki kinnitab. Et Bismark peale selle ühel wiisil, mis teda ennast auustab, kindlat usaldust W-ue Keisri sõnade peale ja Kõigekõrgemalt-tema rahulist juhatust selge sõnaga on tunnistanud ja kuulutanud,  siis ridoda sellest arwatud saama, et rahu pidamine kindla põhjuse veal seisab. See saada lootust mööda kõiki Europat lahkemalt hingata laskma. »Meie omalt poolelt", ütleb see leht, seda rahupõhja paremaks,  kui seda, mis alalistest walmistamistest sõea wasta piab tulema." Vastastikkustest teenistustest Wenemaa ja Preussimaa wahel arwab see leht, et need ühistest elutarwitustesi  tulnud olla. Need olla kõige parem põhjus riikide wastastikuse seisukorra kohta ja see leht wõida omale õnne soowida, kui suure Saksamaa ja Wenemaa seisukord edaspidi selle põhjuse peal korraldatud saab. Ka teistel maadel, isegi ka Prantsusmaal, peetakse seda kõnet üheks rahu-kõueks. Ennast nii kindla juhatuse peale tuetates, kui „ Journal de St. Peterbourg" ou, loodame  ka meie, et see mürin, mis selle kõne sees wastarääkimaka  ikka on, Europat selle müristamise eest kaitseb, mida suurtükid paksu leitse lohutamiseks tegema kippustwad.  Ikka on igal poolel aru saadud ja igalt poolelt kinnitatud, et Saksa-Austria üheuduse-kauba kuulutamine ja Würst Bismarki kõne Saksamaa Riigipääwal, aealugulikud  ilmutused ou, niis ühel ehk teisel wiisil igatsusega  oodatud pööripääwa Europa politikas ette kuulutawad.  Seda loodame meie ka ja sellepärast wiiwisime selle juures nii kana. Prantsusmaal on ka suur rõõm ühe .aealugu!  iku" juhtumise iile. Parlamenti Präsideut Charles Floquet on üks mees, kes ennast wihawaeuust Saksamaa  wasta täis on imenud, nagu kaan, ja keda sellepärast  , kättetasujad" juba ammu Minister-Prästdentiks ehk koguni kõige Prantsusmaa PräsidentikS on igatsenud. Tema kiilges on aga üks wiga, mis läbi teda Prantsusmaa  politika juhatajaks täniue tõsta ei tvhikud, ilma et Wenemaa raskest pahandatud saaks, kellega ometigi tasujad" ennast oma luiu täitmiseks soowimad.  Kui Kõrgestönnis Keiser Aleksander II aastal 1867 Parifis suurel näitusel oli, kus uks Poolakas ka tema elu peale kippus, fiis hüüdis Flvquet temale Kohtute-palees wasta „Viv6 la ?o1oAri6?" Poolamaa!") Prantslased  ja Prantsus-meelised Wenelased ja nende lehed, nagu ,Swet" ja teised, on tema pnhtaköpesemiseks senni palju tinti kulutanud, aga tänine ei aitanudAee palju, sest teised, keS oma unustamata Keisrit tõeste auustawad, ei suuda teutaja häbemata tegu andeks anda, kes sel aeal mitte enam ,noor" ei olnud, kuida ,Swet" kinnitab, waid juba 40 aastat wana. Nüüd on ometigi toimetatud, et Floquet ja Wenemaa Saadik Parisis, Baron Mohren - heim, kokku saiwad ja wiimane koguni selle kuu l.pääwaks  tema pidule minna on lubanud. Selle üle hõiskawad  nüüd Prantsusmaa tulikaunused ja loodawad, et Tirard oma Ministritega nüüd pea kõrwale saadetud ja Floguet t?ma asemele saab. kus siis suur kära-kangelane Voulanger ka jälle Ministeriumis aset leiaks ja rõõmus  käi? lahti minna wõiks. Ehk mõjuwad  Wurst Bismarki kindlad ja tõstsed sõnad nüüd ka wasta neid kihisewaid päid, nagu pang külma wett, jahutawad  nen.de palawat tuju ja hoiawad Europat hirmsa werewalamise eest, «uis Prantslastele kõige asjatundjate aru järel ometigi muud tuua ei wõiks, kui uut alandust. Seuni ilmuwad elust itta uued tähed seespidisest hukkaminemisest. Wils on i ja tema seltsi-- laSte auutähe-kanplemise sopast tõusewad kord-korralt uueste haisewad rakud. Kohtud, kes teda esiteks otse kui ära sööma kippuflwad, kaitsewad teda nüüd silmanähtawalt, hirmu pärast, kuida üteldakse, et tema omas wiimases kitsikus weel mõnda tublit wabariiktast" awaliku healekohtu  ette saata wõiks. Suure ,rahwa.neiukese", Louise Mich e l'i, häda ei olla nii suur, kui esiteks kirjutati. Kuul, mis keda kõrwa takka haawas, on tema kübara traatide wahel leitud. Teine kuul on ainult tema teist kõrwa-lehte natuke puudutanud. Tema elupealekippuja, Lukas, olla selle teu juures nii joobnud olnud, et isegi ei teadnud, mis tema tegi. Salakuulaja temuuskijate inetu tõbi kestab ikka edasi ja hakkab ka mõistlikumaid Prantslasi pahandama. ,Radical". üks leht, keda wist keegi ,wanameeliseks" ei sõima, kirjutab, et pööraseks käraks sellest juba küll olla. kui üks ruuge-peaga ja sinisilmadega  wöeraS awalikkus aidas pingi peale istub, kus üks soldat oma armukesega juttu ajab Tema tahta nende jutust Prantsusmaa sõeawäe-kokkukutsumise saladusi wälja uurida. Hiljuti olla suurt kära tehtud, et ühele Baierimaalt  päritud kaltsu korjajale Saiul-Maur'i laagris luba antud, seda toitu oma lÄaaswse poisiga omale wõtta, mida soldatid järel jätnud. Tema wõida sellest Prantsusmaa  soldati-toidu saladusi uurida noomib käratsejaid järel mõtlema, missuguse põlastuse ja pilkamise alla seesugused halpuked Prantslaste ,isamaa-armaslust" saata wõiwad, mis jo muud ühtigi ei ole, kui tähed sellest,  et need kavatsejad oma wiletsust ja nõdrust"  wäga heaste tüünemad, kõige wähemaft aimawad ja kära alla peita püüawad. -- Tongkingis on üks 83aastat wana mandarin, tema kaks wenda ja nende kolm teenrit Prantslaste kätte sattunud. Wist on neid ka . salakuulajateks" peetud; nemad on paigal hukka mõistetud  ja selsamal pääwal hukatud. Timukad olnud omas ametis mi kohmetanud, et hirmust tapmist nähes kolm nendest seda waewamif! enam ei ole pealt näha wõinnd. Kõik kuus merist pead on pärast ritwade otsa pistetud, just nagu Khiiulased seda ka teemad. Kena eeskuju, mida need ..Europlased", kes ennast ~hariduse" eesotsas käima kiitlewad. seal Asiatlastele annawad! Inglismaa walitsus hakkab ikka karmima käega lirimaa  lsreljake ja kõnemeeste kullest kinni. Nenda sai hiljuti  Parlamenti-lüge Cor Londonis kinni wõetud, arritamise-kõnede  pärast, mida tema Irimaal pidanud, kuna tänine seadus maksts. et need. keõ lirimaal politika süüd tegiwad, ainult lirimaa pinna peal kinni fiwad wõetud saada, nutte aga, kui nemad iile mere Inglismaale peasnnd oliwad. Kalholiigi kiriku kahtlane  seisupaik lirimaa asjade kohta, teeb neid weel segasemaks,  kui need muidugi juba on. Katholiigi kiriklikud lehed tunnistawad ennast kull nende wasta, ees lirimaad Inglismaast lahti kiskuda tahawad, tegemas elus tallitawad  aga Katholiigi kiriku ülemad ja teenrid koguni teisiti. Paapst ise ou Näärikuu 20. pääwal Roomas 3l)l) lirilast  oma jutule mõlnud, nende wasta lirilast kiitnud ja neid igatahes aidata lubanud. Kui hiljuti üks kõnemees lirimaal kohin ette kutsutud sai, stis oliwad Kalholiigi preestrite hulgad teda niisamati selle linna koguduse  ametnikud mustka kooridega. Corkis jäiwad koolilapsed  Näärikuu j 4. pääwal neisse koolidesse tulemata, mis Katholiigi kiriku walitsuse all seisawad, kui nende pärimist ei täidetud ja ühe Politsei-ametuiku poegi kool'st wälja ei heidetud, kes ärritajate wasta ametlikult oli tunnistanud.  Ühes külaS ou preester rahwast ärritanud ja teda kardetakse selle eest kohtu alla pandama. Nüüd on umbes  2001 l meest oöd ja pääwad kaigastega ja rewolwritega  tema maja ees walwamaS. Asjad on wäga kirjud ia pahad. - Londonis saiwad Näärikuu 22. pääwal dynamillased Collan ja Hartinõ lõ aastaks wangitööle mõistetud. loertess'!s, Birminghamis ja ümberkaudu on Näärikuu 22. pääwal maawärisemist olnud. Üks Inglismaa pealik ja tema 23 seltsilast, kes Ida-Afkika randas jahi peal oliwad, on seal SemolilaStest ära tape-