suguwennad teada saaksiwad, mis siin Hiie orus meie TaaralaSte meeli mõlgutab. Kuidas igaüks meel mäletab,  pani äkiline kõue kärgatus wõi pikse pauk hilja aja eest meie merd soontes tarretama. Kurb kuulutus kostis läbi Taara tammiku, ja sortsilaSte rõõmu-kisa sundis Emajõe wooleid waikima. „ Eesti Kirjameeste SeltS" olla ära lõhutud! Rahwa kaunim asutus kaduma läinud! Kas see ei olnud hoop, mis kohkuma  pani? Tõeste, meeste süda nuttis werd, ja rahwaS waataS kartlikult tulewiku sisse, kuS kõik nagu udu katte all marjul seisis, ja tulewik tundmata oli. Habemega lapsed aga hõiskasiwad wõidu rõõmul ja naersiwad, et kõht katkema kippus. Eesti Postimees käis mõisaid ja urtsikuid mööda (tubli talusse tä minna ei tohtinud) nimesi korjamas, ja malmis walamas, keda ta pärast oma Baltia registri järele pauna pistis  ja Kirjameeste Seltsist wälja astunud liikmeteks turul wälja trummeldas, et seega rahwast ära kohutada  ja näidata, et uue Balti riigi Piirikiwi pandud on. Aga tee mis tahad, rahwa maim on wisa, rahwaS  ennast narrida ei lase, maid rahwaS tahtis wastaliSLele  näidata, et La oma auu eest seista mõistab, ja seks oli 13. ja 14. Nowembrikuu päew kõige sündsam, kuS Kirjameeste Selts uue eestseisuse all oma esimest koosolekut ära tahtis pidada. See oli päew, mida igaüks igatsusega ootas. Igaüks soowis näha ja kuulda saada, mis see aeg meie Kirjameeste Seltsile ja meie rahwale tooma saab. See oli aeg, mille üle igal pool räägiti; kus aga iial inimesed ükstõisega  kokku juhtusiwad, oli ikka esimene küsimus ja kõnealustuS: Mis peaks küll meie Kirjameeste Seltsist nüüd saama? Mis saab meile Lulewane koosolek tooma? KaS peab meie tähtjam elu õis juba nii noorelt närtsima? j. n. e. Ja rahwal oli ka tõeste õigus kartuse ja lootuse wahel olla, kui wähegi selle peale mõtleme, kui wägewaste wastaliste poolt Seltsi surmamiseks tööd tehti, et neil ka juba wõimalikuks sai, mõnda rahwa tähtjamatest meestest ära wõita ja oma wõrku meelitada, mille peale nad siis ka oma lootuse täideminemist põhjendasiwad, ja mis küll rahwale  waluS haaw oli, aga siiski weel mitte meelt ära heitma ei Võinud sundida. Igatsetud ja kaua oodetud  aeg 13. ja 14. Nowembrikuu päew tuli kätte, mis kõige kaksipidi mõtlemisele otsa peale tegi. St küll ilm wihmane ja tee porine oli, ei jõudnud ta ommetegi määratumat rahwa hulka tagasi tõrjuda, keS nüüd siin Wanemuise warju all kõiki ruumisi täitis. Igaüks soowis ikka seltsiliikmeks saada, ja palju ei leppinuwad weel mitte sellega, waid neil oli hea hulk nimesi taskus, mis kodust ligi tõiwad, kes ka liikmeks saada palusiwad, aga nüüd ise mitte halwa tee ja mõne muu takistuse pärast tulla ei wõinud. Niisuguseid oli tosinate wiisi! Kuidas neid nüüd seal waSta wõeti ja kuidas see koosolek alustadi, mis seal räägiti j. n. e., seda ei wõi mina siin mitte arutama  hakata, seda on ehk palju tõisi enne minu juba teinud, mis ka juba ajalehtedes lugenud oleme. Nõnda palju tahtsin aga ütelda, et see, koosolek nii iluS oli, et sellesarnast kunagi enne ei ole nähtud. KuidaS kuulsin, mis mõned seltsis rääkisiwad, kellel õnneks oli olnud, esimesel laulupeul ühes elada, seal olla ka niisugune üksmeel elanud; ka seal olla rahwa seas niisugune wenna armastus ja waimustus walitsenud, sest et weel sell ajal üksmeel ühenduses Eesti wendasi  kokku köitis, ja rahwa wastastel weel mitte korda ei olnud läinud, lahutust rahwa sekka külwata! Aga see olnud ka see wiimane kord. Pea peale selle on lahutuse tuuled puhuma hakanud ja asja nõnda kaugele ajanud, kuidas juba näinud oleme. Praegune koosolek oli nõnda waimuStaw, ühemeeleline  ja wennalik, et sõnu ei leia, millega seda wõiks awaldada. Ei tulnud siin ühteainustki waenluse  waStawaidlemist ette, mis enne alaline asi oli ja millega Seltsi tähtjad töö-aega raisata püieti, waid siin walitses tõeste üksmeel ja rahu, kus wend wennale kätt andis ja tuttaw endine parteilik waen tundmata oli. Nõnda jõudis esimene päew' ühesmeeles  ja ütlemata waimustuses mööda, kus seltsiliikmeid  sadande wiisil wasta wõeti ja mõned tähtjad kõned peeti, ja asjad arutadi, kuna UnekuninggS Viimaks  kõiki lahkuma sundis ja wäsinuid oma hõlma meelitas, mis ka päewa tööd sundis lõpetama. Aga seda waimustawam oli weel töisel päewal koosoleku  aluStuS, kus kuuskedega, rohelise puude ja lilledega  ehitatud, kena ja ilus Wanemuine saal tulejaid waSta wõttiS, mis ka pea puupüsti täis sai, et enam kuhugi! ruumi ei olnud. Täis waimustust astus president  kõnetooli peale ja teretas koosolejaid iseäranis liigutatud sõnadega. Liigutatud healel näitas ta kõne lõpul, et SeltS täna oma kümne aastasel pidupäewal ka ühtlasi oma kõige armulisema ja kõige kallima Keisri Proua esimest sündimise päewa peab, keS kui heategija ingel meie suurt Weneriiki oma heategudega õnnistab, ja kelle ees ka meie Eestirahwa saadikutel õnn on olnud, Eestikeelt rääkida ja Kõrge Riigitrooni ees kõlada lasta, ilma et meie Kõrge Riigi-Ema seda ära oleks põlanud, j. n. e. Nüüd laskis ta Keisri Majesteeti, Keisri Prouat ja Troonipärijat kõrgeste elada, mis südamest tuli ja ka südametesse läks. Müristaw hurraa! tõusis seltsi rinnust, ja maimustawalt,  sügamast südame põhjast laulis Selts pisarpalgil  Jõgeweste mängukoori abil Keisri laulu! Ei meel ei ole Minu silmad surelikude seas niisugust waimuStust näinud, ka manad hallid pääd ei jõudnumad  pisaraid keelda, mis põski mõõda keelmata maha weeresiwad. Siin oli näha, kui kõikumata truuduse ja kindla armastusega meie rahwas oma Kõrge Riigiwanemate  poole hoiab ja Neid omas südames kannab. President astus üles Seltsi tänama, aga sügama liigutuse  pärast ei tahtnud ta mitte sõnu leida, miska oma tundmist awaldada, kuid heale toon ja pisarad, mis põskil seisiwad, tunnistasiwad, et see südamest tuli, mis Seltsi poolt müristama hurraaga wastati. Nüüd hakkas jälle Seltsi töö peale, kust muidu mööda lähen, aga nii palju selle kohta ütelda tahan, et ka sell päewal seltsiliikmeid hulga kaupa wasta wõeti, ja telegramma, mis wäga palju igalt poolt õnnesoowituseks  oli kokku tulnud, ette loeti. Nüüd läks aeg nõnda kaua mitmesuguses tegemises edasi, künni õhtu pidu-söök peale hakkas, mis iseäranis tähtjas oli, mida jälle president ühe mõnusa kõnega alustas ja Keisri Majesteetisi kõrgeste elada laskis, mis peale jälle waimustawalt Keisri laulu lauleti. Nüüd saiwad  mitmed tähtjad kui ka naljakat kõned peetud ja palju saiwad elada lastud, künni wiimaks kesk öö aeg kätte jõudis ja koosolejaid lahkuma sundis. Jälle peame ütlema, küll oli lustilik ja küll oli lõbus see kaunis pidu-õhtu, mida. meel tubli Jõgeweste mängukoor  oma ilusa ja mehise muusikaga kõrwalt kaunistas,  mis eest neid iseäralikult südamest tänada tuleb. Kuidas juba teame, on Seltsi liikmete arm üle 800 tõusnud, et aga tuhat täis saaks, pakkusiwad meel palju endid pidu söömaajal liikmeteks wasta wõtta, nende seaS mõned Tartu linna kõige rikkamad kaupmehed, aga nende soow jäeti hilise aja pärast täitmata ja lubati nende nimesi Januari koosolekul Seltsile wastawõtmiseks  ette panna. Nõnda wõime julgeste loota, et meie Kirjameeste Selts oma liikme rikkuse poolest uuel aastal Soome Kirjameeste Seltsile järele saab jõudma, kus liikmeid üle tuhande wõime lugeda. Wesiste silmadega lahküsiwad palju meeste- kui ka naisterahwast pidu saalist, ja kõikidel tungis elaw soow südamesse, et niisugune üksmeel ja armastus meie Kirjameeste Seltsi, kui ka terwe rahwa keSkes igaweste kindlaks jäeks ja- mitte enam wastaliste tuuled  ja tormid seda ühendust' katkestada ei suudaks, waid meie Kirjameeste Selts kui ka terwe rahwas mehise meelega ja kindla kõikumata maimuga tulewikule  tööd teeks, et meie rahwa rasked haawad paraneda  wõiksiwad. Jätku ka meie lahkunud wennad meid nüüd rahule oma töö juure ja ärgu tulgu nad meid enam eksitama. Käigu nüüd iga üks oma teed, mis keegi omale on walitsenud. Tehku jõudu mööda rahwa kasuks tööd ja lasku ka töistel sedasama teha, sest püha ja õnnis on, isamaad teenida. Aga Eesti pojad, ühenduses edasi!" —n. s. Tartu Saksakeele  ajaleht jutustab ka nurjatumast teuA mis Kanapääs sündinud ja nimetab oma arwamise järele ka põhjuseid, mis seesugust tegu on ärritanud tegema ja need põhjused olla selle ajalehe  järele nimelt: „ seltsides ja ajalehtedes rahwuse lipu all toimetatud määramata ülesse kihutamised" n. n. e. Et meie Eesti seltsides seesugust „rahwusliku lipu all" toimetatud üleskihutamisi mitte ei ole olnud, sellepärast wõib siin „Neue Dörptsche Zeitung" üksiainult  Saksa seltsidest rääkida, keda meie mitte ei tunne. Kuidas siis Saksa seltsides sellepärast lugu on, seda meie ei wõi. ütelda ja edasi arutada, aga nii palju wõime küll tõenda, et „Neue Dörptsche Zeitung", mis Saksa ajalehtede kohta ütleb, küll õigusega  iseenese wasta rindu lööb ja oma pattu kahetseb. Kus „Neue Dörptsche Zeitung" wähegi wõib, seal püüab ta üht rahwust töise wasta meie maal ülesse kihutada. Seeläbi sünnitab ta ütlemata wihawaenu kõikide nende seadusliku püüdmiste wasta, mis Eestirahwa poolt oma rahwa ja kodumaa kasuks käsile wõetakse. Näituseks tarwitab  ta wiimaseid Wõru pool sündinud tulekahjust selleks, terwet Eestirahwast laimata ja kurjategijate nime alla heita. Kui tõeste mõned neist tulekahjudest kurja käe läbi on sündinud, siis peab seda tegu küll iga auuS inimene põlastusega hukka mõistma. Aga seiemaale ei ole weel mitte üht seesugust kurjategu awalikuks tehtud. Sellepärast ei wõi ka keegi teada, kui kuri käsi tõeste ligi on aidanud, kust poolt see kuri tsö tuli. Kui aga „Neue Dörptsche Zeitung" seesugust tegu, mida peale selle weel sugugi tõeks ei ole tehtud, terwe Eestirahwa süüks püüab ajada ja rasket kaebdust meie rahwa peale tõstab, siis on see nii kõlwatu, nagu kõlwatumamat tegu ei wõigi leida. Kust siis „Neue Dörptsche Zeitung" teab, et just Eestlased neid hooneid põlema on pistnud? Kas ei wõinud seda mõned Mustlased ehk muulased niisama teha? Ja kui seda tõeste mõned Hulgulased peaksiwad teinud olema, kas woib sellepärast terwet rahwast, kelle liikmed nad on, hukka mõista! „Neue Dörptsche Zeitung" on, nagu meie näitasime, oma wasta rindu löönud; soowime temale, et ta mitte üksi wariseeri kombet ei peaks, waid ka meelt parandaks. "il Nagu meile Tartust kirjutatakse,  et ole Olewik enam mitte tulewiku aü, nagu minewikus arwati. waid saab tõeSte olewikus wälja tulema. A. Grenzstein on luba saanud, üht uut ajaleht, nime all „Olewik", wälja anda, ning wäljaandja  kuulutada ka, et see Olewik juba Jõulu laupäewa  õhtul ilmale sündida. Hind paljalt 3 rubla. r i Meile kirjutatakse: „Auustatud Sakala Palun Teid järgmist kirja Sakalasse wasta wõtta: Kui sõa-tuled Eesti waenuwäljal lausa läksid lõkendama, siis walitses weel kauagi kaunis rahu Aleksandri kooli komiteede koosolekutes, kuna wiimati möödaläinud aastal pääkomiteest ettepandud kuratooriumi põhjuskirja ja abikomiteede soowi läbi, et kassawalitsus muudetud saaks, tüli ja waenuline waielus ka sinna rahupaika maad wõtsiwad. Nimetatud põhjuskiri ja tema muudatused on ajalehtede läbi tutwad küllalt ja tema täiendamine rahwa usalduse meeste (see on Augusti kuul! walitud põhjuskirja komisjoni) kätte antud, nii et temast siin pitkemalt tarwis rääkida ei ole; aga raha asi on weel pooleli ja raha on ommeti, mis kõik rattad, nii ka meie Aleksandri kooli, käima paneb. Asi on järgmine. Juba mõni aeg oli rahwa poolt seda soowi kuulda, et Aleksandri kooli kassa kolme mehe walitsuse alla saaks. Augusti kuul 1880 panin ma mitme abikomiteede saadikute tungiwate soowimiste  peale üleüldise wõi pääkoosolekule selle rahwa soowi ette ja palusin, selle üle nõuu pidada. Pääkomitee  president wastas: seda ettepanemist pidada kirjalikult pääkomiteele sisse antama ja ta saada siis tulewal koosolekul nõuupidamisele wõetama. Januari kuul s. a. andsiwad enne pääkoosoleku hakatust (kui õieti mäletan) 17 abikomiteede saadikut umbes järgmise  kirja pääkomitee presitendi kätte: „ Alamal nimetatud  abikomiteede saadikud panemad ette, et Eesti Aleksandri kooli raha ja wara kolme mehe walitsuse alla saab seatud." Presitendi herra wastas Me: jäeb tulemaks korraks. Tulemaks korraks, s. o. Aue - guSti kuu koosolekuks, oli siis ka pääkomitee wõ: teMa paljus ise, ilma üleüldise koosolekute kaks kassahoidjat:  kooliõpetaja herra Bluinberg'i ja mõisaomaniku herra Wühner'i walinud. Pääkoosolek aga armas omal ka õiguse olewat, soowitawaid kassahoidjaid walida ja walis herra Goldmann'i ja herra Sachs'i, maja- ' omanikud Tartus, selleks; mille juures selle üle pääkomitee  liikmete ja üleüldise koosoleku wahel waidlus tõusis, kes abi-kassahoidjaid walida wõib, kas pääkomitee  wõi üleüldine koosolek. Pääkoosolek tegi ka otsuseks, et temal, kui rahakorjajal, õigus on abikassahoidjaid  walida ja patus pääkomiteed hra. Goldmann'ile  ja hra. Sachs'ile nende walimist teada anda, mis aga seniajani pääkomitee poolt weel mitte ei ole sündinud, ja nii seisab asi praegu. Selle läbi, et nimetatud herrad mitte weel ametisse ei ole seatud, on Aleksandri kool ka kahju saanud. Mitmed rahakorjajad  ei wii korjatud raha enam üksiku kassahoidja kätte, waid peawad seda omas käes. Kirjameeste Seltsi wiimase koosoleku ajal öelsiwad mulle mitugi meest, et nende käes sadade wiisi Aleksandri kooli raha olla ja et nad seda nüüd enne ära ei anna, kui kassawalitsuse  asjad selged on. Ka minu käes on umbes 30 rubla Aleksandri kooli raha, mida kord ühe uue kaSsahoidjale pakkusin. See aga wastas, et temale tema walimist mitte weel teada anwd ja et'temal woli ei olla, nimetatud kooliraha oma kätte Et meie koolile nende segaduste läbi mitte kahju ei saaks, oleks soowida, et suuremate summade hoidjad seda raha senniks intressi peale paneksiwad. Kust tuleb nüüd see segadus? Mitte sellest, et õpetaja hr. Eisenschmidt'i kassahoidmise wasta umbusaldust oleks, ei ka sellest, et kaks kassahoidjat juure waliti, sest kellegil, ei pääkomiteel ega esimesel kassahoidjat ei ole jo midagi selle waSta. Seda näeme sellest, et pääkomitee  ise kaks kassahoidjat juure walis jq õp. hra. Eisenschmidttil on wististe hea meel, et tal nüüd wähem tööd ja Vähem hoolt ja muret saab olema.