Saarlane w 49. Neh. detsembril 1889. V!. aastakäik. maksab: Saaremaal aaStas . . . . l rbl. Tft lp. postiga saadetud aastas . 2 „ „ pooles aastas 1 „ SS Ilmub igal toi li ii 0 ! Vc»l'. Kuresaares kanbalinlitsas nr. 17. Kirjad kllilo a d Saarlase toimetusele, Knresaares Kuulutuse rida ehk selle ruum .. -ch>— UW LltslSist pgiiiiki! lijliit.,! «>>«- jli ii,«ar>!!!silt. Wana aasta löppuks. Armsad Saarlased! Jälle oleme meie ühe aasta surma poole ära elanud ja seega ka kõik ühe natukese mammaks jäänud. Ka on surm mõnda meie sõbrakeft meie keskelt ära kutsunud ja mõnda järele leinama jätnud. Rõõmu on aga see noorik tunnud, kes sellel sügisel tanu alla on juhtunud saama. Kõik need wäiksed muutused on ehk juba peaaegu ära ununud ja ära surnud minewiku rüppe. Kui küll ehk mõnel pracgus meel wõib walu haawad rinnus möllada, aga külap rõõmsad Jõulu pühad on neid ka juba natuke surunud. Selle mööda läinud aastaga oleme siis küll ka mõnda head, kui kurja läbi elanud. Kõik see on meil teada, mis möödas on, aga teadmata mis meel ees tuleb, sellepärast peame aga lootust Looja pääle panema, küll tema toimetab kõik hästi! Täna wõtawad meie auustatud „ Saarlase"  lugejad ka wiimase selle aastase numbri näpu wahele. Ka Hemalegi on aasta lõpp kätte jõudnud ja selle lõpuga on ta 6 aastat Sgarenmad MM r ka iubu ümber morssinud ja kui paljudesse maiadesse on tale lahkelt ruumi antud ja teda km armast külalist sojalt wastu wõetuv, lunas teises kohaS jälle mõni kukub kiruma: Mis ta suuremat 00, wöeraltmaalt on wäga wähe, isamaalt wäga palju jne- Noh .ui... nüüo sav kõige ilma meele pärast. See on küll tõsi! Sellele on see tüliks, kes tõtt marjata ja w let walge ette tuua himustab. Oh! neid on praegusel ajal meel iseäranis meie SaarMra rahwa seas üsna rohkesti leida. Ehk Mpea ütelda: seda wiga leiame juba enauift kõige rahwaste juurest! Senna pole isa pracguS midagi parata, waid peame tasakesti ja rahul oldawult katsuma ühe teljega ära kannatada, küll aeg kõik asjad pahandab! Et meil nüüd ainultÄeel mõned päewad seda manad aastat onstkus meie kõik üheteisega  peame ära leppima ja armastuses uut pääle hakkama, siih jätame niisugused nugade otsimise jutud Me korra käsile ja anname igale ühele sõbrcstkult kätt, üteldes: Wend ja õde! Rahu ostu meie wahel jälle sellel tulewal aastal! Ka ajaleht „Saarlme" soowib kõige oma armsatele lugejatel; sedasama. Olge temaga ikka ka kannallikud, andke tale wahest andeks, kui ta maga kõwaSti kusagile kallale asub, temal on o weel ikka lapse elu.aeg. Kui ta pole -a kõiki nutte nii karma päält täitnud, mida ta minema! aastal lubanud oli, siis teadke, et temalgi juhtub niisugust takistusi ette, mis keelawad teda oma kohust täitmast. Nõnda siis armsad Saare wcnnad ja õed, löpegu meil see aasta jälle Jumala abiga ja armuga. Õhtul kui teie weel kirikusse lähete ja süäl kuulete laulwad: See wana aast' on mööda lüind. Meil oled Issand head teind. Siis tuletage igaüks õige ristiinimene seda ka oma meele, kelle hoole ja marju all ta seda mööda läinud aastad on ära elanud, see on meie Tacmane Isa! Temale andkem nüüd anu, niisama kui inglid Jõuku õhtul Pctlemma wälja pääl. Halagem ka uut aastat jälle pakmes ja Teda meele tuletades pääle. Soowigem head õnne igale ühele, ei mitte seda, mis ainult ilmalik on, waid maimulik. Siis oleme auusad ristiinimesed. Lõppeks soowime ka meie meel oma armastud Saarlastele üht head wanaaasta  löpe t u st ja rõõmust uue aasta hakatust! Ära kadunud poja kolm Jõulu õhtut. (Järg ja ots) 3 Ja tcma palumine ja kisendamine Issanda poole ei olnud mitte ilma asjata. Mitte ilma asjata ei olnud ta häil päiwil hoolega oma piiblit lugenud ja mõnda kallist trööstija  töutuse-sõna säält enesele pähe õpinud; nüüd raskel ajal, kus tal seda maga tarwis oli, tuletas püha Waim temale seesugust enne pühe õpitud sõnu meele. Praegus, enne kui käskjalad selle aruga tagasi tuliwad, et ta poeg juba siit wälja purjutanud on, sai tcma hinges see sõna elamaks, mis prohwet Jesaias ütleb oma raamatu 50 p. t, 2. salmis: „KaS mu käsi on nüüd lühikeseks läinud, et ma ei wõi ära lunastada?  Ehk kas mul ei ole rammu ära päästa?" See sõna mõjus nõnda tcma pääle, et ta oma polwedc paale maha wajuS, kindlas lootuses oma lapse kõige wägewama päästja hooleks andis ja palme läbi seda kindlat tõutust sai, et Jumal omal ajal ?ema poja oma imeliku armu läbi kõigest patu sidemetest tahab päästa Tütred paniwad üsna imeks missuguse kindlusega ema käskjalgade sõnumid wastu wõttis ja imetlesiwad meel rohkem selle üle kui nad nägiwad teda päälegi meel teisi trööStiwad. Ja sest ajast saadik, kuna teised küll õhtudel omad akna luugid ja eesriided kinni paniwad, jäiwad nad selle lese juures ikka lahti. Päälc selle põles talwisel ajal igal õhtul akna laua pääl erk küünlatuli. Oh kui kaua aega pidi see tuli küll ilma asjata põlema. Koju tulemise asemele läks ära kadunud poeg ikka kaugemale ja kaugemale omast kallist kodu paigast ja omast armastajast  truuist emast, kes ennast Jumala hooleks andes iga päcw kindlasti palwesse jäi. Ja kui ka üks aasta teise järele mööda läks, tema juuksed walgeks ja tema käik wankuwaks jäi, aga tema usk jäi seevääle kindlaks, et tema poeg tõesti ühel päemal tagasi tuleb, jn lootuse ja armastuse täheks paistis igal õhtul hele küünla wnlguS unna aknast wälja. Kuni sadamasse ci olnud ära kadunud pojal kõigewähematki kahetsust südames tunda, aga kui lodi, mis teda suure lacwa päälc wiima pidi, silla küljest lahti tehti, tuli ometigi kui üks igawuse tundmine tema üle, ja tema ei ivõinud seda tundmust enesest eemale tõrjuda, et tema neid, kes temal kõige lühemad siin maa pääl olid, wõeraStega ja oma isamaad wöera maaga ära wahetada tahtis, kust tema ehk '.algi enam tagasi tulema ei saa. Kui tema seltsimehed tema rasket meelt ja rõhutud olemist märkisiwad, hakasiwad neme o teda pilkama. Üks nendest ÜÜM, Kottades, et see küll parem oleks, kui nad seda kurwameelelist  poissi koju tagasi wiiksid, kus tema jõulu küpsise kallal omate uut julgust peaks koguma. Willem naeris küll nende pilkamiste üle ja kinnitas, et temal meelegi ei tule tagasi pöörda; oleks aga sell silma pilgul üks kristlik sõber tema külbmata tegu mõne tõsise armastuse sõnaga temale meele tuletanud, siis oleks ta kangekaclus murtud saanud ja ta oleks kahetsema südamega ema juure tagasi läinud ja ka ühtlase oma tacwase Isa käest oma eksitust andeks palunud. Jõulu küpsise üle pilkamine tuletas temale mööda läinud õnnelikusi päiwi ja sek ilust lahket tuba, kus nüüd tema kangekaelu läbi teine tool sööma lana üürcS tühja! jäi. Tema tundis, et ta Jumala ja om ema wastu pattu teinud oli, ja oleks he meelega tagasi pöörnud, kuS teda ka lahtisa kattega wastu wõetn oleks, aga ivake häbi ja hirm tema eksitajate teotamise ja pilkamise eest hoidsiwad teda tagasi. Üks tund hiljem ei wöinud ta enam midagi muuta. Tema oli siis „Otseani," see oli selle laewa nimi, pääl, mis täies purjus läbi laencte leikaS, kuna paat, mis teda senna pääle toonud, kaldale tagasi ruttas. Lodja sees oliwad tema mõtted nõnda muu asjadega täidetud, et raha meele ei tulnudgi. Laewa pääl tuli temale aga meele, et sellel kõige kindlam koht tema kastis oleks. Ja meel enam, paremad mõtted ja tundmused ärkasiwad tema sees elule. Tema tahtis Paar sõna haridusest. Haridus on puhtuS ja teadusega ei tohi nad mitte teine- teisest lahus elada; sellepärast  ci ole ka puhtust sääl leida, kus sugugi haridust ei ole, aga nende mõlemate põhi ja hallikas on teadus. Teadusest parstab wälja haridus ja haridusest puhtus, aga siisgi igas kohas, kuS teadust aluseks ja haridust hooneks nimetada. Üks hoone, DM- Nummer I „Saarlane" ilmub kesknädalal 3. Januaril 1890. "WU