pärast, kelle põsed nüüd jälle punetasiwad ja Sandla peremees rõõmustas tõesti Kristjani üle ja lootis temalt omale üht tublit wäimeest. Kohe pääle pulmade, nõnda oli tema ise seadnud, pidi Kristjan Sandla talu oma hooleks wõtma, et tema seega oma waese terwisele rahu saaks, mille järele tema juba ammu igatsenud oli. Tema teadis, et talu eest siis paremine hoolt kantud on, kui temal oma hädise terwise pärast seda ialgi wõimalik oli. Päew enne pulmi istus Kristjan Suufiga Jõe talu ukse ees ja kuna nende käed teine teise peuS seifiwad, paistis waikne südamelik õnn mõlemate silmist. Sääl astus ema Leeni nende juure ja üle Suusi mustade, paksude juukste silitades, ütles ta õrnalt: „Km wärske ja rõõmus sina wälja näed, nõnda et üsna lust on sinu otsa waadata; ja Kristjan ka, ma ei taha teda tema lahke näoga koguni enam tundagi; tema pale särab nüüd iga päew paljast rõõmust. Jumalale tänu et kõige nende mure ja kurwastuse päewade järele üks seesugune ilus ots on tulnud." „Jah, ema, hea on see, seda arwame meie ka," ütles Kristjan naeratades. „Aga neid mure ja kurbduse päiwi ei tahaks meie siisgi mitte ära anda, sest need on meile mõlemile õnnistust toonud. Minu Suust nii hästi kui ka mina, meie mõlemad oleme oma uhkuse ja kõrge meele sääl ülewel mägestikus lume alla maha matnud ja sääl tundma õpinud, et need õnneks ja rahuks midagi ei kõlba." „Ja jah, see oli küll üks tõsine sõna sinu suust, armas Kristjan," ütles ema Leeni ja pisarad hiilgafiwad temal filmis. „Meie armas taewane Jssa teeb küll palju paremine, kui meie seda ära mõistame ja kui meie temaga kõige wähem rahul oleme, tema plaanide ja nõude wastu nuriseme, siis just on tema meie kasu ja õnne kallal töös. See on õige, mu poeg, mitte ainult lõbu, waid raskuse päewad toomad meile jäädawat kasu, õnne ja õnnistust. See on ka siin juures selge ja kindel, et säält lume alt ei ole mitte üksi teile, waid meile kõigile rõõmu ja õnne lilled wälja kaswanud!" 00l paar korda taime sees. Esiotsa kui see pruuk algas, siis käisid ikka paar kooli koos laulmas ehk ka ivahel kolm, kuda õpetaja poolt seda sai mõistetud; nüüd on aga iga kool, ise oma koor ja käib enda korda üksi täitmas. See sügisene laulmine on siis ka juba jälle alganud, mis ka ikka enam iste korda läheb. Pühapäew, 5. Nowembril oli meil „Piibli püha." Meie kogudus nägi sell päewal kaks hinge karjast järge mõõda kantslis, kes mõlemad selle elu hallika raamatute raamatu üle laialt ja tähtsalt kõnelefiwad. Teine oli meie oma ja teine praegune Anseküla õpetaja Greinert- Kohatised  laulu lehed olid meil ka seks pühaks, mida kiriku juurest igaüks kahe kopiku eest mõis saada. Luteruse Öige-usu üleswõtmise pühal olid ka laululehed selle püha tarbeks ja iga leht maksis ka 2 kop. Meil on nüüd ka see pruuk, et õpetaja leeri ajal, pühapäiwite pärast Jumala teenistust kirikus koguduse päält kuulmisel Jumala sõna üle lceri-laSte käest küsimise küsib. See pruuk on küll wist kõigite ilus ja sellel on ka oma hea taga järg. See pruuk pole meil wanem, kuid see sügise oli tema esimine. Sigade surma oli mööda läinud suwil MSttassele külas. Iseäranis oli kõige rohkem pääle Jaani päewa. Kaarmalt. Auustatud Saarlase toimetus! Et Kaarma Ew. Lut. usu kogudusel s. a. mööda läinud 4. S. ja 6. Talwe kp. niisugune arutegemise kord kaes oli, mis möödaläinud 20 aasta jooksul ei ole ette tulnud, see on: Saaremaa Ew. Lut. usu piiskopi herra R. Winkler oli oma abilise Mustjala õpetaja Eberhard t'iga need kolm päcwa siin, kogudust katsumas (ehk Visitation'i pidamas), ja, nüüd soowitakse ja palutakse, et auulik Saarlase Toimetus seda iseäraliku  aruldast asja oma lugejatele ka teada annaks, .kuidas niisugune koguduse katsumine on ära toimetatud ja mis Kaarmal neil päiwil on kuuldud ja nähtud. Kõik, mis meie koguduse Eestseisus neil päiwil oma koguduse wäljaspidise oleku ja seestpidise usu elu üle piiskopi herrale pidi wastama ja mis tunnistusi, õpetusi, kiitusi ehk laitusi piiskopi herra pärast selle üks haawalt koguduse kohta andis, ei jõua mina kui kõrwaltkuulja järgimööda sõna-sõnalt ära rääkida, ja minu arwatcs ei ole seda wajagi. Kellel tahtmist on elamas uskus kaSwada, täielikumaks  saada seestpidise inimese poolest ja kitsast teed kõndida taewase Isamaa poole, selle aega ei saa see aruanne ilma asjata lugedes raiskama, sest ta wõib ka sellest mõndagi iwakest ja äratust leida oma usu elu kasuks. Selle Talwe kuu 4. päcwal homiku kell 10 oliwad meie kiriku mõisa kokku tulnud meie koguduse auustatud wöörmündri herrad, rottmeistrid, koolmeistrid  ja kiriku ametimehed, see on: kõik selle koguduse Eestseisus oli koos. Nende sekka astus meie auustatud piiskopi herra, ja temaga ühes Mustjala ja meie oma õpetaja. Piiskopi herra algas koosolekut waimuliku kiriku lauluga „Edafi, edasi Siion" ja tuletas selle järele mõnusa isaliku kõnega kooosolejatele koosoleku sisu meele, 2. Kor. r. 11, 28. põhjusel rääkides: Koguduste hingede eest murekandmine on Saaremaal  minu nõdra õlade pääle pandud. Nõnda, kuidas teie nüüd Jumala ja inimeste seaduse järele (meie kõikidele äratuseks) minule saate aru andma oma koguduse usu elu kaSwamisest wõi kahanemisest, nõnda saab ükskord see suur aruandmise ja (kiriku) kohtu päew kätte tulema, millal meie kõikide koguduste  peale, oma Õnnistegijale Issanda Jeesuse Kristusele peame aru andma, kuidas meie Teda oleme maa pääl teeninud. Annaks Õnnistegija Jeesus, et teite kastused mulle rõõmu teekstwad, aga, andku Ta weel enam, et teie ja kõik Kaarma kogudus wõiksite wiimsel suurel kohtu päewal oma kastustega Z>ma paremal käel seista ja Temast ilma wigata ja laitmata leitud saada. Niisugust isaliku meeletuletust lõpetas piiskopi herra südameliku palwega kolmainu Jumala poole. Nüüd algasiwad küsimised 1) koguduse wäljaspidise  seisu kohta, nõnda kui: Kiriku ja kirikumajabe  seisukord ja korraSpidamine, kiriku teede seisukord, koguduse hingede arm, waeste eest hoolekandmine,  õpetaja, kiriku teenrite ja rottmeistrite nimed, ametitööde kohused ja palgad jne. 2) koguduse  seestpidise oleku ja usu elu üle, nõnda kui: Koguduse kirikuskäimine. Jumalateenistuse ajal maga seisukord. Sakramentide pruukimine, kodune Jumala sõna pruukimine ja palwepidamine pere, isade ehk emade poolt, argipäewa töötegemine pühapäewadel, abielu rahwaste kokkuleppimine ja laste kaswatamine, awaliku pattude orjamine iseäranis  6. ja 7. käsu üleastumine, ebausu kommete pidamine ja nõidade juurest abiotfimine, liig joomine, pidude pidamine, õpetaja usuelu ja kristliku truusc wälja paistmine ta pühas ametis, kirikuteenrite elukombed ja sõnakuulmine õpetaja ja wöörmündri herrade wastu kiriku teenistus- asjus, jne. jne. Wiimati lõpetas piiskopi herra selle päewa koosoleku waimuliku laulu ja Jumala rahu soo- wimisega ära. Teisel päewal ehk S. Talwe kp. oli püha päew. Sügisesest ropust teepeust hoolimata, oli kirik rahwaga täidetud. Jumalateenistus algas piiskopi herra juuresolekul homiku kell 10 ja peeti harjund wiifil edasi: Koorilauljad laulsiwad selle päewa auuks mitmed ilusad koori-laulud ja meie oma õpetaja pidas selle iseäraliku püha kohta mõnusa ja liigutama jutluse. Tema järele astus piiskopi herra kantsli pääle ja teretas kogudust Apostli Pauluse sõnadega (1 Kor. 1, 3). „Arm olgu teiega, ja rahu Jumalast meie Isast, ja Issandast Jeesusest Kristusest."  Selle pääle pani ta heilse päewa tunnistuste  ja kastuste põhjusel kõik selle koguduse head ja wead isaliku sõnadega koguduse südame pääle; kiitis, mis kiidu wäärt, laitis, mis laidu wäärt; ennast rõõmustades, mis ta head kuulnud, ennast kurwaStadeS, mis ta kuulnud wiltu ehk koguni hukkas olewat. Awalikude pattude pärast noomides, maenitsedeS, paludes ja isalikult head nõuu andes patu teenistusest lahkuda ja kristliku woga elu algada. Wiimaks maenitses ta selle koguduse ustawaid liikmeid eksijatele ja nõdradele abiks ja eesmärgiks olla, kristliku elu poole ja lahkus kantslist Jumala rahu soowimiStega. Kui nüüd kogudus lauldes oli Jumalat palunud, kiitnud ja tänanud, siis astus piiskopi herra, ühes meie oma ja Mustjala õpetajaga kirikus olema rahwa hulga sekka ja katsus koguduse hingede usu õpetuse tundmist, üksikute inimeste käest küsides ehk neid Piibli raamatust loetades. Selle järele laulsiwad meie seminari kaswandikud  koori päält ja siis lõpetas meie oma õpetaja Jumalateenistust Issandat paludes, kiites ja tänades ja kogudust Aaroni õnnistamisega õnnistades ära. Sellsamal päcwal pärast lõunat waatas piiskopi  härra kõik meie kiriku raamatud, rehnungid, ja kiriku waranduse (Jnventariumi) korrapärast läbi ja leidis kõik käes ja heas korras olewat. Esmaspäewal 6. Talwe kp. katsus piiskopi herra kolme walla kooli laste kihelkonna kooli laste ja seminari kaswandikude usuõpetuse teadust Piiblilugudes,  Katekismuses ja Kiriku lauludes läbi. Nõnda oli siis lõpetatud see südant liigutaw kiriku ja koguduse läbikatsumine ehk Visitation. Kogudusele oli piiskopi herra ta wäljaSpidise seisu ja oleku kohta kiitust ja ta seestpidise usu elu kohta üleüldist rahulolemist awaldanud. Õpetaja sai kiriku wöörmündri herradest nende eneste ja mõisapidajate nimel; rottmeistritest ja koolmeistritest nende eneste ja Eestikeele koguduse nimel ta tüdimata töö, mõistliku õpetamise, kristliku Mõndasugust. - Hoolas ema. Nagu „Now. Wr." kirjutab, sõitnud neil päiwil keegi kaupmehe praua Dmitrowski oma tütrega Orelil, kus nemad hotellis oinale korteli üürinud. Wõcraste raamatuse kirjutanud praua järgmiselt: «Kaupmehe praua, Dmitrowski oma noore tütrega, keS iveel mitte kedagi ei ole armastanud, nimega, Pasha, 19 aastat mana, saab 10,000 rubla kaasa, lokkis juuste, wäikese tõmpninaga, ilusa tui silmadega ja ilusa naerul suuga. Jseäralikustd wigasid ci ole. Aiawaht: „Mis te' lurjused sääl pirni puu otsas teete?" Poiss: „Ei midagi, teise pere Kusti tahtis pirnisid waraStada." Aiawaht: „Ja mis sina siis sääl teed?" Pois: „Ma tahtsin teda tagasi pidada." Herra: „Kuule Reet, oled sa kaladele wärsked wett annud?" Reet: „Ei, armuline herra.,, Herra: „Mikspärast siis mitte?" Reet: „Nad ei ole wanat weel ära lakkunud." Jarg waata era lisas.