Muidu «vöiks pärast Wene, Saksa, EeStt j. n. e. keelise  st, mitte aga Wene, Eesli j. n e. Kalendrist rääkida,  sell aea arw ei l»«me rah«vnst. Tahetakse aga siiski Kalendreid r a h w uste järel jäutada, siis «võitvad «vahed  ainult nende Ristirahwa keskiS pruugita«vate ««iurede järel tehtud saada, mis iga pääwa peale määratud on ja igalt raiuvast isewiisi wäijaräägitud saatvad. Selle poolest ei ole aga räagitawas tähtraamatus mitte Eesti Kalendril, «vaid mis seal selle niine all seisab, see on Mats Tõnissoni Kalender, mida Eesti rahwas weel omaks wõtnud ei ole ja wist ka omaks «võtma ei saa." Kuli lneb siis l)r. Hermann seda wälja, et .Eestlastel  ja Weuelastel ei olegi kalendert"? See salatige  kangelase tükike, «neile sõnu suhu pauna, mille peale meie mõtelnudki ei ole, «võib jo »K. A. Hermann'i" enese heaks .käsuline" küll olla. Ja kas meie ei tea, mis need .Saksa" keeli nimed tähendawad ja kas Eesti keel siis ka omast enesest nimest wõtta ei «või? Teame küll ja «võib küll! Kui aga üks Sakslane oma suguweudadele ja suguödedele uimest pakkunud oleks, nagu: „Schauspiel" (Näitlus), .Veränderuug" -- Reform  mit demostratischer Tendeuz (Muutus), „Der Lust" ergeben, gehörig (Lusti), .Nehmsel ' (Wõte), .Nachbleibset"  (Jäte) j. ue. e.. siis oleks seda .edenduft" niisama  suure põlastusega ja jälestusega tagasi tõrjutud, nagu Mats Tõnissoni ja tema kaunuspoiste,, Eesti" ««imest. Inimest pühitsema, inimesele üht khriftlikku, paleuslikku ja «vooruslikku elu-eesmärki andma piab tema nimi. Seda teewad ja auuawad kõik need uimed, mida Dr Hermann meile .Saksa" keelest ette arutab. Need sõnad aga, mida Mats Tõnisson ja Dr. Hermann Eesti rahwale .nimedeks"  pakuwad, need on kaduwale rohuliblede ja teiste kadnwate asjade nimed, ou muist kergemeelsed, hooplikud, muist ka nimedeks nii tühjad ja toored, et kui tühjuse teutuse ja roojaStuse tähed «vaeste nimekandjate külge jää?- siwad. Sellepärast oleme meie selle meeletuma .muudatuse"  wöi »edenduse"- himu wasta kirjutanud, mitte sellepärast.  et need „nimed" Eesti keelest «võetud on. Meie ei ole selle toore halpuse «vasta esimesi korda kirjutanud, ega ka mitte uksi kirjutanud. Oleksiwad ««emad neid , Eesti" nimest niisamati EeSti keelest wõtnud, ««agu teised khristlikud rahwad omast keelest: ~Jumal-armas" Gottlieb, ,Jumala-and" Theodor, ,Usk" Wera j. n. e, fiis oleksime seda ehk ka tiihtaks tööks pidanud, sest miks ei pia usuwennad ühiseid nimest kandma, üks kõik mis-keeliseid,  aga see ei oleks meie ega kellegi teise südant põlastuses  ja jälestuses pöörlema pannud. Aga herra keelede-v õpetlane" kas on siis Pauline, Stella ja Alma ~Saksa" keelest «võetud ? - Mis Dr. Hermami sellega tahab, et «neile sõnu suhu paneb, mille peale meie mõtelnudki ei ole, et rahwa arusaamist  keelede ja nimede kohta segab, seda teame meie ka, aga sellest siin rääkida «viiks «neid liiga kaugele. Meie arwame, et keegi seesuguste kirjadega ega seesuguste kalendritega" oinale ? Peterburi Wene Teaduste akademia presidendi" aset et teeni, kui tema kannatlikul paberit ka riiside kaupa täis kirjutaks. Et Dr. Hermaun «neid seesuguse sala-kawalusega ja Eesti rahwa ees kahtlustada püüab, see wõiks meid pahandada; et tema aga oma enese kirjatööd nii «viletsa «vaimuga kaitseb, see sigitab haledust tema peale. Need kaks tundmist pahandus ja haledus kaalutvad  üksteist üles ja sellepärast jätaksime teda pündutamata. Et pöörased kirjad ja meeletumad juhatused aga nõdremate  «vendade meelt segada ja südant tühjenda ehk ka toorustada wõiwad, sellepärast saame ka edaspidi nende «vasta «võitlema, kõigest wiletS-kawalast kahtlustamisest hoolimata.  Nurmewahi ametit oleine kord oma peale «võtnud ja nurmewaht piab «valivama. Küünlakuu 25. pääwal homikul leiti weike Rannwärawa  juures ühe mehe surnukeha, laia ja sügama haawaga pealpool nina. ja sai kui endise kaupmehe J. Lielienfeldti surnukeha ära tuntud. Kas tema ühegi õnnetuse wõi kurja käe läbi oina elu kautanud, seda ei olnud «veel teada saadud. Küünlakuu 22. pääwal kukkus endine madrus Mart Tint Khristinenthali heinamalel nii õnnetumast heinakuhja otsast «naha, et paigal surnud oli. Küünlakuu 17. pääwal leiti Roseukranzi uulitsal maja U 126 ukse ees, üks hiljuti sündinud poeglaps Pärnu maantee ääreS on Elfeubeini majas üürimehe Jüri B esituast, ühest tünuikust ligi 6 puuda sialiha ära warastatud. Endine soldat Jaan K., kes Rootsi laewa ,Kullen" peal tööl oli, wõeti sadama sillal «varastatud linadega ki«,ui. Öösel wasta Küünlakuu 18. pääwa ärkas Saha mõisa piima rentniku abikaasa, kelle inees kottu ära ja kes oma umbes 60aastase emaga ja 4aastase lapsega kodu oli. ühest kolistamisest saalis üleS. Ka ema oli üleS ärkanud ja läks «vaatama, kui tema aga saali aStuS, kargasiwad 3 kaabakast tema kallale, üks «võttis tema kõrist kinni, wiskas teda maha ta lämmatas tema healt ühe rätikuga. Teised kaks tungisiwad rentniku abikaasa  peale, ähwardasiwad rewolwriga ja pärisiwad raha ja hindasju wälja. Et wägiwalla wasta panna ei suutnud,  stiS tegi tema kommodid ja kapid lahti, kust.rööw!id 8l) rubla paberraha, 29 rubla hõbe- ja waskraha, sigarid, 2 juukstest ketti ja kõik mehe riided wõlsiwad ja «viimased  kottide sisse loppisiwad. Ema oli wahe-aeal wälja jooksnud, kus üks kaabakas aga wahil oli ja teda ähivardates  tagasi ajas. Omas hirmus lõi ema ühe teise kamri akna sisse ja jooksis abi otsima. Kaabakad jooksiwad  ära, enne kui abi tuli, jätkuvad aga kotid riietega maha. Tagaajamine oli asjata. Rentniku abikaasa tuli linna, audis üles mis näulised mehed olnud ja selle, kui ka mõne muu tähe järel saiwad endised wangid Juhan Strvmberg Tomingas ja Otto S. kiuni wöetud, kelle juuus ka juukse - ketid, muist raha ja mitmed rentniku  kwittuugld leiti. Narwa maantee ääres, kõrtsis sai Awaudufelt päritud 23aast.ine Hans 11. kinni wvetud, kui tema just ühe talumehe hobusega ja wankrega ära sõita tahtis. Küünlakuu 16. paama õhtal tõi Politseisoldat ühe peremeheta hobuse Politseisse, keda tema Witteuhosi teel leidnud. Öösel wasta Küünlakuu 18. pääwa sai wangiroodust lahti lastud soldatipoeg Aleksander IL. kinni wöetud. kes ilma tööta ja korterita oli ja juba kaks kord tulepanemise parast kaebtuse all seisnud  on. Baltiskist päritud Jakob E. sai ühe hõbe uuriga, ühe paari saabastega ja püksidega, ja ühe kirjaga pandiks pandud uuri üle, kokku 45 rubla wäärt, kinni wöetud. Kõik need asjad oli tema Peterburgis oma tuttawate kvrteridest waras tanud, enne tui Tallinnasse tagasi sõitis. Niisamati sai esimese wend,'Morih G., kinni wöetud, kes rööwimtsesi Küünlakuu 11. pääwa õhtal osa wõtnud on. Sellesama kurjateu pärast on ka Kolgast päritud 18. aastane endine wang Juhan S. kinni wöetud, kes ilma tööta ja ilma korterita Tallinnas ümber hulkus ja juba enne kui nua-kangelane tuttaw on. Warshawisi tulewad sõnumid, et seal ka 10 rublaseid wale-rahasi leitud on, mis kõik K 118, 470, aasta-numret  5882 ja kassiren nime »Petrvw" kannawad, peale selle paksemast ja karedamast paberist tehtud on. Baltiskist, Küünlakuu 22. paamal. Ilmad on wagased  ja soojad. Maa on ikka weel täitsa paljas. Tedred on juba selle kuu keskmiste pääwade sees kudrutanud. Suwi lindu st ei ole weel näha ega kuulda olnud.  Küünlakuu  23. pääwal tuli kange heitlik tuul ja sadas lendawatest  pilwetest natuke lund. Paastukuu 1. pääwa homikul tuli Daani aurulaew ,Skjaln Hvide" lõune-wiljaga Baltiski sadamasse, saab siiiu wälja lastitud ja annab rahwale mõneks pääwaks tööd ja teenistust. Teine aurulaew  lõune-wiljaga saab järgmisel nädalil oodatud. Rakwerest. Kuida seatine kirjutab, on Politsei Küünlakuu 15. pääwal seal ühe hobuse-warga oma saagiga kätte saanud. Waene mees oli haiguse pärast ühes Rakwere kõrtsis peawarju otsinud, seal aga Politsei soldatiga kokku saanud ja kinni wöetud. Hobust oli tema ühes eramajas warjule pannud, kus see aga leitud sai. Hobune arwatakse Wiljandist warastatud olema, tähtede järel, mida sealine Sillakohus ühest warastatud hobusest telegrammi läbi teada anuud on. Tuntud ja kardetud kurjategija Wiid ema nn oli pärast lõunat Küünlakuu 9. pääwal kahe seltfllasega Ragawere kõrtsis aset wõtnud, kui kaks Politsei-soldatid sisse astusiwad. Kaabakad kargasiwad nende peale, pekftwad neid ja jooksiwad  ära. Seltsilastesi sai järgmisel ööl üks Saarlane Palermo trahteri juures kiuui wöetud, kuhu Wiidemaun üheksa teise kaabakatega läinud ja kus otse söeameeste wiisil Politsei wasta hakkasiwad, kui leitud oliwad. Saarlane sai «võitlemises haawatud ja kiuni wöetud. Närwast on „Revaler Leobachter" järgmise sõnumi saanud: 10. pääwal läksiwad 70 meest 28 hobusega Soikina külast Jamburgi maakondas mere jea peale, räimi püüdma. Löune aeal, kui kalameestel palju tegemist oli, lõhkes üks suur jea-pank kalda-jeast lahti ja ajas kõige ne«che inimestega ja hobustega mere voole. Kolin meest katsusiwad üle prau kalda-jea peale karata, kahel läks see õnneks, üks kukkus wette ja uppus ära. Maa tuul ajas jea-panka, mis mõni werst lai ja pitk oli, kõrge mere peale. Nelja pääwa pärast, jõudfiwad õnnetumad  Soomemaa randa; neid oli siis «veel 60. Teel oli üks weike pank suurest lahti lõhkenud ja 7 meest ära wiinud, kes wist kõik surma saanud on. Weel peale ühe pääwa pidiwad järeljäänud 60 meest oma hobustega jea peal ootama, enne kui kaldale peasiwad. Tartust. „Neue Dörptsche Zeitung" kirjutab Küünla kuu 16. pääwal : „Kuida meie kuuleme, on Petri-kiriku abiõpetaja Gustav Punga Kowno kirikuõpetajaks «valitud. Kahjetsemisega näeme meie seda noort jõudu fiit lahkuma. Pastor Punga äraminemine Kownosse teeb ka esimest auku meie uue Linnasaadikute-kogu sisse, kuhu teda «viimased «valimised kutsunud oliwad. — 18. Küünla kuu pääwal toob ,Neue Dörptsche Zeitung" järgmise tähenduse: „Oma Nr. 35 sees tõime „Otsmikust"  «võetud teatuse, et koolmeistrite-konferenzide keelduse järges Räpinast koolikonna Kuratori voolt seletust palutud,  kas see keeldus ka nende koosolekute kohta mõjub, mida koolmeistrid laulmise harjutuseks piamad. Et sellest eksitust ei tuleks, palutakse meid kuulutada, et see küsimine  mitte Räpina koolivalitsuse poolest ega ka selle teades saadetud ei ole." („Olewiku" sõnumi järel oli Kurator «vastanud, et koolmeistrite kokkutulemised laulmise harjutamiseks mitte keelatud ei olla „T. S." t.) Wiljandist. Selle koleda kurjateu üle, mis Wiljandi Teadaaudja" järel meie wiimases numris seisis, on meile nüüd üks erakiri tulnud, millest nimelt näeme, et salamörtsuka  käe all langenud Jaan Reier oma pea-ameti järel mitte Karula mõijaherra ülewaatuse-ametnik ei olnud, maid koolmeister, kuida meie seda kohe juba kohkudes aimasime, omast peast äga tähendatud lehe eksitust õiendada  ei «võinud. Kiri on järgmine: maatondas Karula waldas, ou üks kole mõrtsukatega ära tehtud. Teifipääwa õhtal Küünla kuu 3. pääwai kell näinud ööwaht Leiero koolimaja õue peal üht mõerast meest hulkuma, kes tema küsimise peale wastust ei annud. Sellest mõistnud ööwaht, et wõeras mitte õige inimene ei olnud ja hakkanud teda taga ajama. Küll ahwardauud ööwaht lasta, kui tema mitte seisma ei jääks,, aga wõeras jooksnud sellest hoolimata metsa poole, ööwaht lasknud, aga püss ei ole lahti läinud. Hoolas majaisa ja koolmeister J. Reier kinnitanud  ööwahile weel hoolsast walwata, sest et laada öö oli. Öösel umbes kell 1 koputanud keegi kolmel korral koolimaja  ukse peale. Koolmeister Reier tõusnud woodist üles, arwanud, et ööwahile jälle midagi äpartüst . juhtunud,  wõtnud lambi ja läinud ust lahti tegema. Õöwahi asemel wastanud temale ukse takka üks wõeras heal ja palunud omale teed juhatada. Järsku kostnud aga üks püssipauk ja koolmeistri emanda appi - hüüdmine. Kõik ärkastwad üles ja kõik koolimaja oli hädakisaga täidetud, ühed karjufiwad, teised nutsiwad, kolmandemad ei suutnud ehmatuse pärast karjuda ega uutta, tõststwad aga õhkades kast taewa poole. Wõimata on seesugust koledust kujustada.  Teine koolmeister, kui ka hirmust ja ehmatusest nagu halwatud, tõttas hädalistele abi pakkuma, aga mis tema nägi! Tema auustatud ja armastatud ametiwend oli koolimaja esikus kahwatanud oma were seeS maas; neli kuuli oli saadana teener tema rinnast läbi ajanud. Kakskümmendkolm aastat on koolmeister 3- Reier siin oma ametit suure hoolega tallitanud. Usk, kirik ja kool oliwad tema kõige kallimad warandused. Usu, kiriku ja koli eest on tema sel kirjul aeal surmani wõidelnud. Tema oli igast auusast inimesest auustatud. Tema oli trumv. ustaw ja õiglane. Õigus oli tema ülem püüdmine. Sellepärast oli tema kätte, kooli-ameti kõrwas, ka mittu teist ametit usaldatud. Igast puhtast Eesti püüdmisest on tema elawat osa wõtnud. Nüüd on kõikide soowimine:  Andku Jumal, et kuritegu walge ette tuleks, kurjadele nuhtluseks ja õigetele kinnituseks! Küünlakuu 9. pääwal wiidi tema surnukeha rahupaigale.  Arwamata palju inimest ligidalt ja kangelt oliwad  teda saatmas. Pea kellegi film ei olnud kuiw. Koolimajast maantele, ligi «versta, kandfiwad sugulased, sõbrad ja naabrid selle auusa mehe surnukirstu. Sealt kuuni linnani wiidi teda suruu-wankriS, mille järel arwamata  pitk leina-roug liikus. Linna wahel ei näinud «vaataja film muud, kui üht määratumat rahwakogu, kes paremal ja pahemal pool seifis, kust rong läbi weuis, mille ees-olsas Tauuasilma mängukoor leina-marshi mängis. Igal aknal ja aidade peal nähti inimesi, kes rahwa paksuse pärast leina-rongi ligi ei jõudnud. Nii suurt rahwakogu ei ole Wiljandis weel nähtud. Linnast läbi kirikusse kandsiwad ülemal nimetatud leinajad surnukirstu, kiriku uksest altari ette koolmeistrid. Kirikus pidaS Wiljaudi- Köpu kirikuõpetaja, Propst Doll, matuse - kõnet; leinalaulu  laulsiwad koolmeistrite meestekoor ja tema oma segakoor.  Kirikust hauani kaudsiwad koolmeistrid mängukoori saatusel oma armsat ametiwenda. Haual kõlasiwad- peale õnnistamise needsamad koorid; kõnest pidasiwad weel: koolide-ülewaataja herra von Bock ja köster WareS, mis eest leinaja lesk ja sugulased neile südamelikku tänu tunnistawad. Mõlemate kõnede sisu oli selle mehe auus, õiglane ja truuw elu, ja tema hale surm. Rahu tema põrmule, õnnistust tema hingele!" Koolmeister Hans Oja. Omalt poolelt tahame sellega leina- ja auu-pärga selle Äuusa ja kindla mehe kalmu peale maha panna! Pea meie lehe hakatusest saadik on J Reier meie kirjasaatja, truum ja tähtjas kaastööline olnud. —> Juuru kihelkondas Järlepa maldas kiidab hiljuti jälle 100 inimest oma usutunnistust wahetanud olema. Liiwimaalt kirjutab „Luua walla eeskuju järel («vaata 1. nr. s. a; «võttis ka Wara wald nõuuaks kiriku maksu, mis ainult peremeeste kanda