mehe suust mitmeid tähtjaid mõtteid meie koodumaal liiknwate Aleksandri kooli asjade üle kuulda, mis mind Maga rõõmustas. Lõpeks näitas mulle professor  Köler ühe kirja, mis nõnda halenaljakas oli, et ma isegi ei teadnud, kas ma tema üle naerma, ehk tema wiletsat sepitsejat ta alatu meele pärast kahetsema pidin. Kiri on 16. Septembril f. a. TartuS kirjutatud, ilma allkirjata ning otsast otsani jõledat ähwardust täis. Sellest kirjast jäi mulle järelseisaw lause meele: ~Kui Teie selle ameti (see on Aleksandri kooli peakomitee presidendi ameti) wasta wõtate, siis teadke, et Teil laimu ja waenu seni kaua ühte puhku kuulda on, kuni Teie selle ametisse jäete." So, mõtlesin ma pärast reisi peal, wõi juba nõnda kaugele lähwad meie tusiawad tüli-norijad. Need mehikesed näewad wist juba ära, et nad awaliku . laimamise ja hässitamise teel omale wõidu krooni päha teenida ei jaksa, sellepärast katsuwad nad nüüd Meel aia takka haukudes ilma nimeta ähwarduse kirjadega  õnne. Nimetatud ähwarduse kirja wabritseja tahab küll mõni auus „wana koolmeister" olla, aga kiri ise tunnistab, et tema sünnitaja kellegi „wana auus koolmeister" ei ole. —j. „Wirulase" toimetaja isand J. Järv on oma 40. numbris ühe „ juhtkirja" „Oienduseks Eesti Postimehe mõtete kohta awaldanud. Just meie Eesti ajakirjanduse „parandamiseks" ja „iluks" ei ole see „juhikiri" mitte kirjutatud, ning eeskujuks ei sooviksime  meie teda ka kellegile. Mis see kiri „ Eeõti Postimehe"  mõtetest oleks „ õiendanud" et nende õiendust  sugugi vaja ei oleks, ei taha meie mitte ütelda e 5 paista palju kusagilt välja. Kiri kordab aga seda, Dr. Hermann olla „waletanud"; millega ta oleks „waletanud", ei ole mitte öeldud, ehk vähemalt mitte põhjendatud. Sõna „vale" ehk „valetama" tuleb selles „juhikirjas" 11 korda ette, „laim", „sõim," „teutamine" ja muu tarviline juhikirja harilik sool igaüks umbes nõndasama palju korda. Ka omakiitus ajab paar wõsukest, sest „Wirulase" toimetaja tunnistab,  et tema Aleksandri kooli korjanduses wäga tegew olla olnud ja isegi 10 rubla haaval selleks raha ohverdanud;  „korratu ja hooletu raha tarvitamise" vasta rääkides olnud J. Järw „esimene" ja ajalehe  toimetamiseks wäga kõlbuline." Lõpeks lubab isand Järw Eesti Postimehe toimetajaga „niisugustes asjus hoopis lähemalt teha.". Mis selle lähemalt  juures peab arvama, kas kaigast või rusikast, jäetakse ütlemata; kuid oma leht ruumi Järw selleks enam ei tõuta raisata. Wiljandimaalt P. kihelkonnast. Praegu on sügisene  aeg, ööd on pitkad pilwesed ja pimedad, sellepärast  on ka vargust palju igalt poolt kuulda; kõige suuremad vargused on hobuse vargused. K. vallast warastadi ühel peremehel odra koristuse ajal kaks hobust tallist ühes vankriga ära. Õnneks sai peremees  hommiku porise tee pealt wargate jälje otsa kätte, sõitis oma hobusega Põltsamaani järele, sealt paitanud  uued hobused, võtnud shandarmi ligi ja sõitnud Tartu poole inimeste juhatuse järele ikka wargate järele. Tartu ligidalt saanud ta hobused ühest rehe alt kätte; hobused olnud ilusti puhtaks tehtud, ka üks Wenelane olnud hobusid vastu võtmas, kes nendega värsi tahtnud minema hakata; vargad saanud aga ära jooksta, kas neid pärast on kätte saadud, seda mina ei tea. Kõik hobused, mis meie poolt on varastud, on Tartu poole wiitud, nagu tagaajajad  seda teavad rääkida. Seal võivad neil vist head vastuvõtjad ees olla, kes neid kohe Wenemaale viivad,  kus kättesaamisest enam juttugi pole; sellepärast saadakse nii vähe varastud hobusid kätte. Parast varastati K. küla sepikojast 4 rautud vankre rattast ära, kui sepp ise kõrtsis olnud, sest meie sepp armastab iga ööse kõrtsis olla; mõni paneb ehk imeks, ja ütleb et iga ööse ei ole võimalik kõrtsis olla, siiski on see nõnda. Meie sepp on wanadlane poissmees, kes mõne aasta eest viina jo4mise pärast kuradite käes kimpus oli; need olivad tal nii silma ees, et ta mitu korda oli neid püssiga ümber tua ja sepikoja taga ajanud. Wiimaks läks see jampsimine nii suureks, et ta ka töö kallalt rauatagumiselt neid läks tagaajama, kõiksugu rumalaid juttufi ajas ja ennast juba uueste ise ristima hakkas. Siis viis küla ta wiimaks Wiljandi tohtre juure; tohter oli käskinud viinajoomist maha jätta, selle järele oli ta mõned nädalad ilma viinata, jampsimine kadus ka ära, pärast hakkas ta jälle uueste jooma, seisab iga ööst niikaua kõrtsis kui peetakse, läheb koju, magab niikaua künni töisel hommikul sepilased töösse ajavad. See on tema elu ülesanne. Hale on küll niisugust inimest  vaadata, kellel muud rõõmustajat ei ole, kui viin. Pärast oli veel sealt sepikojast rauda varastud  ja sealt ligidalt talu peremehelt suur pada köögist. K. kõrtsis warastud ühel töömehel, kes oma sõbradega  ühes joonud, tasku kell ja 75 rubla raha ära; sõber leidnud ennast, kui ülesse ärkanud, kõrtsi seina äärest maast, ei taskukella ega raha ega sõpru polnud kuskil enam. Joomine wõtab nii wõimust; kestel raha enam pole, see hakkab warastama. Nõnda wõtnud K. kõrtsi ees üks peremees, kellest seda mitte uskuda poleks wõinud, ühel Tallinnamaa mehel kiisa koti wankre pealt ära. See oli warguse lugu. Nüüd tahan ma ka tülist ja kiskumisest rääkida, mis mõne nädali eest ühel pühapäewa õhtul K. küla kõrtsis on olnud. Noori poissa ja ka naesemehi on heaste kõrtsis olnud, joonud ja priiskanud nagu nende meeste mood siis on, kui pead sojad, neil ei ole siis tarkusest, jõust ega julgusest puudu. Wallawanema abi K. hakanud siis oma „küla" politsei woli meele tuletama, see teinud  aga noori mehi pahaseks, et walla politsei hakata mõisa kõrtsis nende üle walitsema, pealegi olnud üks mõisamees ka töiste seas. Sõna sünnitanud ikka halwemaid  ja wiimati olnud küla politsei pea kässa täis, üks katkunud ühele, töine töisele poole, wiimati saanud kõrtsinaene politsei pea oma põlle sisse mässida, muidu pole juustel enam nalja olnud; suure palumise  ja nuttuga saanud wiimati kaikujaid eemale peletada.  Kõrtsimeest ennast pole kodu olnud, nõnda jäänud  kõrtsis asi rahule ja wallawanema abi hakkanud kodu minema, kõrtsi taga, kodu minemisel, kus kedagi nägijat pole olnud, wisatud „abile" pudeliga pähä, kelm karganud juure, pigistanud kõrist, kiskunud mütsi puruks ja tahtnud ka raha taskust ära wõtta. K. saanud aga nuaga kelmi eemale tõrjuda, nii jäänud raha järele. Jäle ja inetu on see lugu küll kuulda, mis kõik purjus ja wiha tujus ära ei tehta. Pühapäew 23. Oktobril oli Pillistwere kihelkonnas K. kõrtsi ligidal, kolme tee aru wahele, wersta samba külge Tallinna Tõbras ülespoodud, weike täht oli juure pantud, kus weike sündlik salm oli peale kirjutud. Sinna ligidale teda kuskile ei käi, kes ta sinna kirikuliste  silma ette siplema poos, seda ei ole teada. K. peeti C. R. Jakobson'! waeste laste heaks Mihkli päewa ümber näitemüük, mis umbes 40 rbl. sisse tõi. Tulewal suwel tahetakse suurem, laialisemalt  teada antud näitemüük sellesama otstarbeks ära pidada. Eesti Aleksandri kooli Kurla abikomitee pidi möödaläinud suwel Aleksandri kooli heaks loosimist pidama, on aga praegu alles pidamata. Abikomitee eestseisus näikse liig leigelt asjast osa wõtma, korjajate liigete seas on küll agaraid mehi, iseäranes kaupmees J. T. on hästi hoolas raha korjaja, töistele oleks enam elawust ja meelespidamist selle asja peale soowida. Pillistwere kihelkond pühitses omast kohast Lnteruse  400 aasialist sündimise päewa üsna toredal kombel.  Kirik oli seest kuuse okste, karu kolla, puhulga warte ja kamariku wannikutega ime kombel ära põimitud,  ka wäljastpoolt kiriku wärawad ja kiriku ümbert müür kandsiwad seda auu. Kirik oli puupüsti inimesi  täis, kes nagu kõige haljamas looduse templis oliwad. Kogudus laulis laulu lehtede pealt, koori pealt laulsiwad koori lauljad neli laulu, õpetaja pidas kaunis tubli jutluse ja seletuse rahwale Martin Luterusest. Pärnumaalt. Torist teatab meile tuttaw käsi, et seal Schnlze wabriku saalis 2. Oktobril Tori ja Wändra rahwaft Eesti Aleksandri kooli heaks basaar ära olla peetud. Puhas sissetulek olnud 150 rubla. Meie tähendame siia juure weel seda, et see basaar  üksikute Wändra ja Tori inimeste poolt asutatud oli, aga mitte Tori kihelkonna abikomitee poolt. Ka minewa aasta pidasiwad needsamad auuwäärt Tori- Wändra rahwas Aleksandri kooli heaks näitemüügi Schulzi wabrikus ära, kuS sissetulek weel suurem oli. Seda sissetulekut tahtsiwad aga mõned mehed Tartus Juulikuu koosolekul Tori kihelkonna abikomitee korjanduseks  teha, et Aleksandri kooli asjus omale healt saada. Argu seda tänuwu enam keegi katsugu teha, niisugust püüdmist nimetakse Eesti keele pettuseks. Toris ei ole sellest saadik, kui esimene hoolas ja wirk abikomitee oma töö tänuwäärt wiisil lõpetas ja raamatud peakomiteele ära saatis, enam mingit abikomiteed. Mis minewa aastasel ja tänawusel näitemüükidel  Toris Aleksandri kooli heaks sissetulnud, on Tori-Wändra erainimeste töötamise wili. Auu, kellele auu tuleb anda. Endine Tori abikomitee on kiitust ja tänu ära teeninud, sest teda wõib mitmele töistele eeskujuks soowida, aga mitte wähem auuwäärt ei ole need inimesed, kes peale abikomitee lõpmist Aleksandri koolile tähtjad summad on korjanud. Mikspärast tahetakse  ühe auu petlikul wiisil riisuda ja töise omaks tunnistata? See on alatu tegu. Pärnumaalt kirjutatakse meile: Kuida juba teada, sai Reiuwattas 11. Septem- bril s. a. näitemüük õnsa C. R. Jakobson': pärijate heaks ärapeetud. Külma ja wihmase ilma pärast oli rahwa osawõtmine palju wähem kui seda loota oleks wõinud. Sissetulek oli 233 rbl. 66 kop., millest 136 rbl. puhast kasu järele jäi ja mis ka C. R. Jakobsoni pärijatele ara sai saadetud. Ühtlaifi selle ülemal nimetud lühikese teadusega meie näitemüügi (basaari) kohta täname ka lahkeste südamest kõiki neid, kes meite toimetusest osa wõtnud on, iseäranis: Reiu noori mehi, kes raha ja tööga meid toetafiwad; Reiu neiusid, kes oma hõrna näpude tegewusest meie asutuse tarwis ohwerdasiwad ja muidu aitafiwad; Reiu peremehi ja perenaesi, kes meile söögi kraamiga abiks oliwad; Reiu kogukonna walitsust, kes meile lahkeste basaari pidamise luba omas. wallaS andis; majaperemeest Jaan Peeti, kelle krundi peal näitemüügi  koht oli; herrat Tootsi, keda meie Pärnu Sillakohtunikude ettepanemise järele oma kassameistriks wastu wõtstme; neid Uulu ja Surju neiusid, keS oma osawa müümise kunstiga meile suurt abi saatfiwad;  herrat H. Kummi, kes buffeti asjades meid palju aitas; herrat Normanni, kes meile joogi nõuud ilma maksuta pruukida andis; neiut K. Kummi ja paari Pärnlast, kes ka basaari peal asjatoimendajateks oliwad ning lõpeks wäga auustatud herrat Sternbergi  Reiu mõisast, kes kiiduwäärt kingituse ja basaarist osawõtmisega meile suurt rõõmu tegi. Reiu näitemüügi toimekonna nimel K. õp. J. W. Wõrumaalt. Siin Karula kihelkonnas wõtstwad  mõned noored mehed ja neiud nõuks, meie unustamata heategija C. R. Jakobson'! waeste laste heaks 30. Oktoobril näitemängu „Tuhalabida walitsuS" etendata. Hoolsa õppimise ja toimetuse läbi oli afi nõnda kaugele edenenud, et mängimiseks muud ei puudunud, kui seaduslik walitsuse luba, ning rahwaS ootas rõõmuga seda lõbust õhtut sügisese rõõmuta päewade walAustamiseks. Wõru maakohus wastaS luba palwe peale, et niisuguste asjade tallitamiseks Kuberneeri herra käest luba peab paluma. Kuberneeri  herra wastas, et näitemängimise üle maakohtutele  eeskiri on antud, mis peale uueste maakohtu herra palwele sai sõidetud. Nüüd ütleS maakohtu herra, et üksi siis mängitud wõib saada, kui see näitemängu tükk ülema trükiwalitsuse poolest mängimiseks  kinnitud saanud. Et nimetud mängutüki „Tuhalabida  walitsuse" peal mitte kirjutud ei ole, et ta ülema trükiwalitsuse poolest oleks mängimiseks lubatud  saanud, siis pidi ta mängimata jäema, ning õppijate waew ja kulu oli maha wisatud. Seda kirjutan  sellepärast, et kui kellegil nõuu peaks olema näitemängu toimetada, siis enne ülema trükiwalitsuse poolest tüki ära laseks zenflirida, et ilma aegu waewa ei näeks. Wäga soowida oleks, et mõni, kellel wõimalik, waewaks wõtaks seletada, missugused näitemängu tükid ülema trükiwalitsuse poolest juba mängimiseks kinnitub  on ja missugused mitte ja kuidas kõige kergemalt, nende mängu lubaduseta tülidele mänguluba muretseda wõimalik on. U. 11. Nalja Mart ja Kalja Pärt. Kalja Part. Mart, meie peame oma jutudega  enam ette waatama. Kas tead, see läinud minu leiwaisa kõrwu, mis meie siin wiimati põhjustest kõnelesime. Ma pidin ta käest selle eest wõmmi saama, et ma sinu ajamise peale kohe põhjusid tonnide pealt otsima läksin. Eks see olnud rumalus küll, aga mis sa teed ää; igal ühel oma armas. Aga sina, Mart, oled sellega, nagu ta ütleb, raskeste eksinud, et sa mõistlist põhjendamist ja põhjusid oled pilganud.  Kuule jäegu nali naljaks, aga jäta sa põhjused rahule, muidu ütles ta mulle demoraliseerib meie rahwast, teed ta „päälsikaudseks". Nalja Mart. Mina tahtsin sulle paljalt meele tuletada, et sinu leiwaisa Põhjused wahest liig kõhnad on. Mõistlist põhjendamist edendan ma ju sellega, kui wiletsaid Põhjusid pilkan. Sa saad ju ometi aru, et põhjuste ja põhjuste wahel ka oma wahe on? Kalja Pärt. Mõistan, mõistan! „Ja" on wahel. Ära tule sina mind põhjalikult mõtlema õpetama! Olen ise asjatundja, kes loogika üle pikad juhtkõned wõib kirjutada. Elagu tõsine põhjalik mõtlemine  ! Hurraa!