Sakala ss. - Wiljandis, lv. Augustikuu päetval 1885. VIII. aastakäik. Ilmub igal laupäeval. Kuulutuste korpusrida maksab 5 kop. Eesti seltsidele poole hinnaga. Foimendusfadrels: „Sakala" toiinendusele WiliandiS. Wene keeli: Li. L „Sakala" aastahind pooltõist poognat: Postiga 3 rbl., postita 2 rbl. 60 kop. Poole aaSta hind: Postiga 1 rbl. 75 kop., postita 1 rubla 50 kop Wecrand aasta peale tellimisi wastu ei moeta. Iga tellija, kes kümme lehte tellib, saab ühe ilma hinnata. Adressid palutakse selgeste kirjutada. Poliitika, kirjandust ja pöllittõõ ajalcht. Wäljaandjad C. R. Aakobson'i pärijad. TartuS: J. Tülk Kirjameeste Seltsi majas, Sachker'i raamatupood ja Räpina paderimabriku kontor bürjermnsje majas; Tallinnas: ThomaS Jakobson'i, Busch'i ja Kluge ck Ströhm'i raamawpoed, kaupmees Naftal; Haapsalus: G. F. Hallberg; Lihulas: kaupmees T. Büttner; PärnuS: „Gndla" Seltsis ökonom Must ja E. Treufeldt'i raamatupood; Narwas: M. Põder; Rakveres: J. Kuus'i raamatupood ja A. Herailides pikauulitsal B Sl. Põltsamaal: kaupmees T. Puchk ja Leihberg; WSruS: Bielrose; Walgas: Rudolf; Paides: Seidelderg ja CrAerfeldt; Peeterburgis: K. LeopaS, HsoeM nxoeu. 7K 30 ja R. Mattissen Lesoniü upoen., ? Rass.uc«. uoera, 28/21. Wiljandis: F. Feldt. Pearaha. Enam kui enne, on nüid meie riigis pearaha küsimus päevakorral, temast kirjutatakse ja kõneldakse ja kõik kallub selleks üleüldiseks kiitmiseks kokku, et see väga mõnus ja waesema rahwa elukorra kergitamiseks on, et riigivalitsus nõuuks wõtab pearaha maksu ära kautada. Wenemaale seadis keiser Peeter, l. oma valitsuse ajal pearaha maksu sisse, mis suurema jau riigi-alamatele peale panti ja neid maksu-aluSteks (steuerslichtig) nimetadi,  kuna vähem osa riigialamatest sellest nõnda nime'  prrttah» maksust PeNkS Mitt. Pearaha maks oli iga mehehinge eest kroonule määratud arvul maksa ja terve kogukond pidi omas hingekirjas olevate inimeste maksusid toimetama, millepärast ka nendel inimestel, kellel pearaha maksmata oli, priiust ega õigust ei olnud, igatahes kogukonnast välja minna. Sellel viisil rusus see maksu kohus wäga mõjuvalt iseäranis niisuguse rahwa elu peale, kes oma tarvitust enamiste teenimisega ja alati teenistusega väljaspool oma kogukonda saiwad. Nende priiusel oli veel ikka üks takistav pulk ees ja kui kellegil nõnda palju jõuudu ei juhtunud olema, et oma pearaha wõisi õigeks ajaks ära tasuda, ei tohtinud ta kogukonnast välja minna, ei olnud temal enam kui prii inimesel õigust maailmast teenistust ja seega oma igapäevast leiba otsida. Pearaha maks, ehk ta küll suur ei olnud, viimastel aegadel 19 kop. ja 3 rbl. 32 kop. vahel, oli secgipärast väga tüliks kogukondade valitsustel oma liikmete käest, kellel nimelt midagi varandust ega ka teenistust ei olnud, kätte saada. Nagu ettekirjutatud käsud juhatasiwad, pidi küll kogukond kindlais  tärminideS kõikide oma kirjas olevate liikmete eest pearaha kroonu rentereisse ära maksma, aga sagedaste ei saanud ammetnikud, kes omast taskust raha välja oliwad annud, seda enam tagasi, maksjaid ei saadud kättegi, ehk nad ei jõuudnud ühel või töisel põhjusel maksta ja pidi kogukond pärast sarnasid summasid uueSte oma peale maksta võtma Kus aga niisugusid varanduseta  ja teenistuseta inimesi rohkem kogukonna hingekirjas  oliwad, keS pearaha ära ei maksnud, nagu suurematel  ja nimelt linna naabrustes olevatel kogukondadel, seal läks ammetnikute ja terve kogu vastutamine ka koguni raskeks. Mitmed kogukonnad ei saanud viimaks ka muud midagi parata, kuid pidiwad seda maksu nõnda suurtel summadel õiendama hakkama, kui nad oma kätte oliwad saanud, kui palju ära oli maksetud. Sellest siis ka tuli, et kaunid summad rentereideSse maksmata jäiwad  ja mõnel kogukonnal koguni mitmetest aastatest niisugusid võlgasid oli. Sarnastel viisidel näitas see maks ise-enesest juba riigivalitsusele, et tema uuendus ette pidi võetud saama ja ajaga otsiti ka uusi abinõuusid üleS, veeretati' maksusi töiste peale, jautati neid enamalt  varanduse järele riigi rajas ära, nõnda et pearaha  maks ilma mingi kahjuta riigikassale tegemata, ära kautatud wõisi saada. Sellepärast kiidavad ka nüid ajakirjad praeguse rahaministri Bunge tallitust ja uuendust  wäga, keS wäga mõistliselt seda mitmel näul waran- duste eest maksta laseb, olgu see tollikõrgendustega, kapitalide  intressidest kroonule tajumaksudega j. n. e. Meie paneme lugejale paari wõeraSte tähtsamate ajakirjade arvamisi ja ütelufi ette, mis nad pearaha ärakautamise kohta on kirjutanud. Saksa keeleline „St. Peeterburgi Herold" kirjutas: «Talupoja seisus, ehk küll palelikult prii juba 19. Küinlakuu  vabakslaskmisega, oli aga siiski sennini oma pearaha maksuga kogukonna külge köidetud. Priilt ümberkäimine oli talupoegadel, kui ka mitte seaduse läbi, ommeti aga siiSki keelatud ja takistatud. Talupoeg oli selle suurema jau seltskonna liige, kes maksusid pidi maksma, künna hoopis vähem osa maksudest priid oliwad. Need vaheseinad on aga nüid langenud. Kõigekõrgema käsu peale on 17. Jaani-kuul pearaha maksu ära kautatud: 17. Jaani-kuu päev 1885 a. on seega siis priiust, mis 19. Küinla-kuul 1861 alustati, täiendanud ja temale krooni päha pannud. „Kui pearaha kautamisel niisugune suur tähtsus on, siis on ka selle tähtsa asja korda- ja täidesaatja tegevus siin tarvis tähelepannu. Kõike neid maksu seaduste kasulisi uuendusi, mis ka nüid pearaha ärakautamisega  otsani on täidetud, on meie praegune rahaminister  toimetanud. Meie Wenemaa maksuseaduse parandamise  ajalikus on seepärast N. Bunge nimi unustamata,  kes nende muutja ja parandaja on. Tema tallituse  ja paranduste tähtsus on veel seda suurem,' et tal enne suuri takistusi ärawöita oli ja see aeg, künna ta nüid neid uuendusi ette võttis, sugugi riigi raha asjadele  avar ei olnr d. Riigi majapidamise kulude tasumised  nõuudsiwad viimastel aastatel, et üheltpoolt maksusid  pidi suurendatama ja töiselt poolt kokku hoidlikumalt  tallitatama, nõnda et viimastel aastatel ülepea wäga ette vaatusega pidi rehkendatama. Sellepärast ei võinud ka kergeste sugugi selle peale mõtelda, et sissetulemise  summast umbes 50 miljonine pearaha maks maha wõisi arvatud saada, ilma et seeläbi kulude kaalu keel õigest harust oleks ära nihutatud saanud. Ommetegi  leiti ka selle asja tüki poolest nõuu. Pearaha maksu asemel tõsteti tollimaksu, kõrgendadi muid kroonu maksusid natukene, nagu nimelt kauba-ajamise kasumaksud ja kapitalide intresside osad ze. Seda viisi seati trep trepilt uusi maksusid vanade asemele ja wõisi pearaha maks ilma riigi kassale kahjulist järeldust sünnitamata kõrvale jäetud saada." Pearaha ärakautamisega on maksualune osakond riigialämaid palju võitnud. Talupoeg on selle seaduse uuendusega alleS õiete priiusele saanud; sest tema võib nüid keelmata oMa töö-õnne igatpidi katsuda ja ka väljastpoolt  omale chsu- ja tööpõldu otsida. Mis aga veel see kõige tähtsam jagu selles seaduse uuenduses on, piab siin nimelt tähelepantama, et nüid seega lõhe maksualuste  ja maksust vabaliste vahel jäedawat, kadunud ja seega nende maksu-õiguS ühetasaseks tehtud on. Ühes pearaha kautamisega olla riigivalitsusel veel ka nõuu passiseadust 'uuendada, mis ka pia kinnitatud pidada saama. Lõpeks paneme ka ühe Wene awalife heale oma lugejate ette, mis nimelt „Nowosti" pearaha kautamisest kirjutab. Ta ütleb: ~Jga kord, kui meie oma riigi rahaministeeriumi maksu seaduste muutmisest oleme kõnelenud,  pidime ikka selle peale rõhku panema, et riigialamate  wahelt see wahesein ära kautatud pidi saama, keS neid maksu-aluStekS ja maksust wabalisteks jagas, misläbi ainult maksude sissewõtmiste kulud Lõusewad ja ommetegi igal riigialamal püha kohus on, nõndasama ühtlasi riigikassat wetada, kui isamaad kaitseda. Sellesama õige tee peale on ta ka meel nüid jäenud. Iseäralise rõemuga wöime meie teatada, nagu ustawast kohast kuuleme (see kiri ilmus enne awalist ammetlist kuulutust. Toim.), et rahaministeerium juba wõimalikuks  arwab meie riigi maksu seadust seega suurelt parandada, et pearaha maksu ärakautamist käsile wõtab. Riigi-nõuukogu on seda muudatust wäga lahkeste wastu wõtnud ja arwanud wäga õigeste ette ära, et seda muudatust  kõik seisused ühesuguse heameelega saawad ootama. Ta on meile seega weel tähtsam, et ta kosutawalt üleüldise  kohta mõjub ja wärsket õhku meie riigi rahwaSte elule annab. Tema näitab ühelhoobil ka, et Wenemaa seaduste andmisteS õiget teed edasi minnakse. Peale seda wõime ka rõõmuga sellest seaduse uuendamast parandusest  näha, et iga parandamine juba ammugi meil ajakohane on. Teadupärast oli ka pearaha maksmine meie riigis pärandus ennistest aegadest. Endisel wiisil ei wöiks nüid wist küll mitte pearaha kautamise peale mõteldagi, et seeläbi riigitulu wäheneks ja pealegi terwel maal läbiStiku kehwad raha ajad läbi olla on. Ommetegi  arwab praegune rahaministeerium, et kõige sellepärast  ettewõetud maksu seadused hädalisemalt weel parandamist  tarwitawad. Nimelt siis pidada sarnasid waStumeelelisi  maksusid ära kautama, kui raha tulud wähenemaS  ja maal rahapuudus nähtawale kipub. Praegune meie riigi rahapoliitika on arusaanud, et seesugusel korral maksu-seaduse paranduse wiiwitusega ainult puudust pahemaks  wõib teha ja et, hoopis selle waStu, kõik kergitused  maksu asjus, kui rahwa elustamise abinõuud piab tarwitatama, millega maa tegewust wõib tuetada ja edendada." Sellest näeme, et meie laias riigis igal pool pearaha  maksu kautamise üle suur rõõm on ja ka meie EeSti-rahwaS kuulis rõõmsa meelega seda isaliku walitsuse  uut kingitust. Riigi-Jsa on oma rahwaid sellest maksust wabaks lubanud ja igamees wõib sellega kergendud  oma elu tarwitust enesele püida, wõib kui taieste waba meeS siin ehk seal asuda ja tööst wlu katsuda, ega köida teda eunisel wiisil pearaha maksu kohus oma kogukonna külge. Edenegu tubli jõuuga meie isaliku riigiwalitsuse rahwa elujärje kergitawad seaduste uuendamised  ja parandamised! Kogukonna maksud, mis pearahaga siiamaale ühes sisse wõeti, jäewad iseenesest mõista ka edespidi wana wiisi igaühe maksta ja kanda.