Ja Wene maal on need ka lahkelt wastu wõetud, piltisid on walmistatud,  mida IDsfiniasse kingituseks saata tahetakse, muist'kirikutesse, muist rahwale wälja jagamiseks. Aruldane asi see sõprus  külli tasakesi koitu lauale pannes ja tuli toast wälja, „See saadlane hakkab hulluks minema,"  rääkis kärner ja hakkas sööma. Minna sõnadest ci saanud ta mitte kõige wähematgi aru.—Päike paistis palawasti, lõime, aeg oli käes. Keskhommikust saadik  oli pesu-Mari tummalt hambaid kritsutades  laua juures istunud. Rõõmsalt käsi plaksutades hüppas ta nüüd laua juurest  üles. Ta oli wist asjaga otsa pääle saanud. Ta wõttis Minnast walmistatud toidu kraami ja läks sellega kärneri tuppa. „Noh, miks peidmees nii kurwalt istub?"  küsis Mari mahedalt. „Ei kurbtust ole mul kõige wähematgi,"  wastas Rein rõõmsalt." „Aga mispärast sa mulle õnne ei sovwi?" „Mis õnne niisuguses ette mõttes wõib soowida?" „Kuidas nii?" „Mis muud, teie olete natukene rumalust  hakkanud tallama." „Ära, eit, nii wiisi räägi." Reinu palgelt oli wiimane weretilk kadunud. Ta küsis wärisewa häälega: „Kas see tõsi on? Ma ei taha seda juttu hästi uskuda." „Jah, tõsi, kui sa seda ei usu, siis proowi ise asja läbi. Sa oled mõistlik mees. Mine õhtu oma kallikese tuppa jn poe sinna kuhugile Marjule. Külap siis ise kahe silmaga näed, et minu jutt õige on." Rein jäi mõtetesse. Natukese aja pärast ütles ta salalikult naeratades: „Olgu, mis on, aga nii wiisi luurama ma ei lähe. „Tee nagu arwad," ütles Mari, kes aru oli fagnud, et Reinul ikka mõte mjnna  on, kuid ta ei taha aga seda temale ütelda. Õhtu sõudiss, õõke jõudis. "Rein tõmbas omale paremad hilbud ümber ja luks lörtsi juurde. WiSkas saal kslm neli „hunti" ära, Pani „Poole toopi" taskusse ja tuli jälle rahulisti kodu. Rejn ei olnud  mitte kõrtsi joodik, et ta kaua kõrtsis pidi loratama ja siis säält minnaks suure „priiuse lauluga" kodu tulema, nagu kõik teised mõisa poisid tegiwad, maid tema oli pää laest jala tallani tark mees. Kodu jõudes oli ilm juba kaunis pime. Ettemaatlikult läks ta trepist üles, päälmise  korra pääle. Kubjas elas sääl. Tasakesti puges ta uksest sisse. Tema suureks õnneks ei- olnud niirte inimese hingegi  toas. Sääl walitses pimedus. Akna  pääl ilusasti öitsewad lilled ei lasknud eha maigust, mis praegu wäljas meel kaunis kenasti walitses, tuppa tungida. Rein aigutas. Tema silmad oliwad natuke kirjud ja ta süda oli kartlik. -Ta rüüpas kaasas olemast pudelist silmade selitust ja südame karastust. „OH sa raibe kõrtsmik, ei ole sugugi balsami hulka pannud," rääkis ta ja pistis  Pudeli taskusse. „Kuhu ma ennast siis nüüd pean peitma? Ma poen õige ahju." Ja Rein puges ette maallikult ahju. Ahi oli palaw. Alles täna oli ahju kütetud.  Tuha sees õõgusiwad meel mõned elawad söed. „Ei, siin ei ole hää olla," rääkis Rein ja rüüpas pudelist. „Siin on maga  Palaw. Ma jään palama käes nõrgaks ja kui noorherra minu pruudi juurde tuleb, ei jaksa ma talle mitte midagi teha. Saan wiimaks meel tema käest nudida ja jään pulma ajaks haigeks. Ma poen parem moodi alla." Ja Rein puges moodi alla. „Ei, siin ei ole hää olla," rääkis Rein ja rüüpas pudelist. „Minu armuke magab siin. Tema on suur ja raske ini menc. See nõrk „klõkats," wõib niisuguse tugema all, nagu tema on, katki minna ja minu surnu-keha läheb enne haisma, kui mind alt üles leitaksi. siMa Tappi?" Ja Rein puges kappi. Kapp oli suur ja Reinul oli sääl ruumi küll. Plhe poole sees oli kubja tütre, Lmna, riided, aga teine pool oliwad tühi/ Ja Rein kolis ennast tühja poole pääle. Kapp oli nii kõrge, et Reinu pää, mis wiis jalga kümme tolli jalgadest eemal oli, sugugi lae külge ei puutunud. Ka siin ei arwanud Rein omal hää olewat, sest ta Pidi Püsti jala pääl se'sma ja arwas, et seistes ära wäsib, ning uoorherrale siis enam midagi teha ei jaksa. „Häda on, aga läbi peab saama," ütles  ta wiimaks, kui nägi et kuskil paremat kohta ei ole, ja rüüpas jällegi pudelist. Pääle selle tõmbas ta oma poolse kapi ukse kmru. Toa uks liikus. Keegi tuli tuppa. Rein püüdis waadata, kes on? ja nägi, es" Leena tuppa oli tulnud. „AH, küll on ilus tüdruk! Ja mina olen ilus ja noorherra ka on ilus," rääkis Rein, kui Leena rätiku pääst ära oli wõtnud, ja Palja pääga laua juures seisis. Leena keeras' rätiku ilusasti kokku, wiskas  ta kappi riiuli pääle, wõttis taskust wõlme wälja, keeras kapi ukse plaginal lukku, llgi ennast riidest lahti ja puges woodisse. Kui Leena wõtme luku stsse pistis, käis Reinul külm wnrin üle keha. Hambad  tahtsiwad tal plagisema hakata. Leena  keeras wõtit esimest korda luku sees ümber, suur higi tilk kukkus Reinul nina visast maha. Ja Leena keeras wõtit teiste korda luku sees ümber, weel suurem higj. tilk kukkus Reinul nina otsast maha. Leena tõmbas wõtme luku seest wälja ja Reinu päöd mööda jooksiwad niisama jämedad  ja külmad higi tilgad maha, nagu tunamullused Jüri päewased rahe terad. Leena läks woodisse ja Rein wärises ja rüüpas wüua Kell. Rõi kaksteistkümmend. —Lnensk^ei^ tulnud uni. Ta hakkas iseeneses tuttawat laulu wiisi „Minge üles mägedelle," ümi- sema. Rein oleks muidu täie passi häälega kaasa põrutanud, agch. ta ei tahtnud oma kallikest ehmatada. Ta kartis, et Leenale wiimati ehniatusest „roos" pulma-päewaks kõrisse lööb ja tema siis altari ees „ja" ei saa ütelda. „Ta ootab wist noortherrad?" mõtles Rein, rüüpas wüua ja jäi ka raske meelega noortherrad ootama. Kell lõi üks ja kell lõi kaks. Noorherra  ei tulnud. Leena magas magusasti. Reinul oli wüga paha kapis olla. Tema Pää käis ümber. Jalad ja ka muud ihu liikmed hakkasiwad nõrgaks jääma. Küünedgi  kannatasiwad. ... . . „Kauh" ja wün jooksis rinda mööda alla. Rein rüüpas wiimase piisa pudelist ära ja lasi pudeli jalgade juurde kukkuda. Pudel läks kõlinal katki. Leena ärkas pudeli katkiminemise kõlina pääle üles. Kapis turtsumist kuuldes, arwas ta, et see kass pidi olema. Ta tuli teki alt wälja ja läks waatama, mis see kass sääl kappi taga teeb. Ta kiljatas walju häälega, kui aru sai, et ähkimine kapis oli ja see hääl mitte kassi hääle sarnane ei olnud. Hirmu ja wärisemisega jooksis ta teisi tuppa, kus tema wanemad magasiwad. Ta äratas wanemad üles ja rääkis lõdisewa häälega, et tont kapis olla ja sääl hirmsat häält tegewat. „Püha Jumala ristike!" õhkas kubjas, tegi omale weikese ristikese rinna ette ja tuli woodist wälja. Niisamuti tegi ka Nad tuliwad kõik kolmekesi ette titppa. Rein ei häbenenud midagi, waid ähkis ja turtsus ikka edasi. Häda ei lase häbeneda ,Mis sa kurat siis risti inimesele teha wõid!" rääkis kubjas, pistis wõtmc luku sisse ja tahtis ust lahti keerata. „Ära tee, ära teeb" karjusiwad ema ja kuradit meie kallale. Ta sööb meid ühes liha ja luudega ära." (Ots tuleb.) Eesti maalt. Wäike Maarja st. Kesknädalal 24-mal aug. möllas siin nõnda köwa maru, mille sarnast siin wististi enne.nähtud pole.  Peaaegu kõik päew sadas wihma, aga õhtu eel läks tacwas mõneks tunniks selgeks. Kella 7 ajal õhtu tuli aga õige must pilw lõuua-õhtu poolt üles ja hakkas uuesti wihma  maha woolamn. Umbes kella VslO ajal tuli siis see maru puhandik ja nõnda äkitselt  kui püssi pauk. Puude mühin ja kahin  oli nii kõwa kui mere lacnete kohin, nõuda et paari sammu tagant kisendamist kuulda ei wõinud. Maja seinad raksusiwad ja aknad lõdisesiwad nii tugewasti, et iga silmapilk wõis karta, et maja ümber kukkub. Niisugune möllamine wältas kõigest 2—3 minutit, siis jäi tuul jälle üsna maitseks, wihma sadas aga tublisti ja mürinata wälgud  walgustasiwad arutihti kottpimedust. Teisel hommikul alles wõis näha ja kuulda saada, mis maru kahju teinud. Koonu mõisa  õitsilised, 4 meest, põgenenud wihma eest küüni sisse; maru lükanud aga kuuni ümber ja kaks inimest ning üks koer leidnud sääl all õnnetut surma. Ka puid ja puude oksi on maru siin ja sääl katki murdnud. Kui laialt see maru möllas ja kas ta muudes  kohtades ka suurt kahju on tejnud seda ei ole weel teada saanud, Pühapäew 21. Augustil etendasiwad Salme seltsi näitlejad Taali wabrikus jWendensteinis)  hr. Joh. Jantson'i ruumides näitemängu „Kihlatud." Mäng läks keskmist wiisi, siisgi oleks soowida, et mängijad enam hääle muutmise pääle rõhku paneksiwad. Osawõtmine oli keskmine. Lõpeks oli noore rahwa lõbustuseks tants. Hobuste järelewcksitamine  saab siin Toris 3 septembri kuu päewal olema. Märjamaa kiriku-teenistuse pidamise  juures olla mõõduks, et siis, kui õpetaja  kantslisse läheb, kõik kiriku uksed lukku pandakse ja enne lahti ei lasta, kui õpetaja  kantslist ära tuleb. Ükski ei saa sel ajal wäljast sisse, ega seest wälja. Ki- rikute öhk on tuulutamise puuduse pärast muidugi paha ja terwisele halb, miks siis weel suwel soojal ajal inimesi sinna luku taha panna. Üks uks peaks ikka jumalateenistuse  ajal lahti seisma. jWrl.) Wene maalt. Kirjad. Päälinnalaste suwe elust ja tööst. (Järg.) wiitiua läheb. Osirki. kolin PagolM.H Jukki ja Moterburi??. Tuttam ajaleht „Grafh. daniu" tuletab Bulgaria kohta kadunud tahtja kirjaniku DoStojewski ettekuulutust meelde, mida see ju ammu olla avaldanud, uimelt et Bulgarlased oma wabastajat Wene maad saada maha jätma ja ennast wacuulise Õhtu maa Paeladesse andma. Pärast  aga saada nad oma eksitust tundma, seda hääks teha katsuma ja uuesti WeNe nma poole pöörama. Esimene asi on ju nüüd täitsa käes, lootuse järele ei saa ka teine tulemata jääma. Aga Bulgarlastest ei hooligi enam mürst Meshtsherski leht. Ta ü?lcb/et need aastasadade kaupa Türklaste  orjad olnud, uüüd wõida nad sedasama  Austrialastelc olla. Nad olla oma tulewiktu rikkunud. Kõige ueude pahatükkide pääle mõteldes, mD Bulgarlascd teinud, olla Wene maal üks kõik, kus Bulgaria marem ehk hiljem Austria maakonnaks saab. Aga õigel aja! saada Balkani Poolsaarel tcme, puhia öigc-usuline ja Slawi-suguline rahmas Niõjule tõusiua, Serblased. Selle rahwa tubli tuum saada kord õhtumaalast? iket, mis uüüd raskesti Balkani Slawlaste Pääl rusub, murdma ja wõimsat Slawiriiki kindlal iseseisust! asutama. 'ZlisHni-Wowgorodr suurel laadal, kuhu inimesi terwest ilmast kokku woolas, on säälse näitemaja juhatajad uuema aja katsest, ujuwate testrite asutustest, mida ju Amerikas Missouri jõel õige hoolega tarwitatakse ja ka Reini jõel mõne aja eest leida oli teadust saanud ja kohe on nõuuks wõctud, sarnaseid ka Wolga jõel käima seadida. Selleks on Wolga jõgi ja tema suuremad arud tugewad küllalt, sarnast  majakest oma turjal kandma, kui wähcmatc  näitluste etenduseks maja on> Nii wöib siis näiteseltskond kõige oma näitetarwitustega  kohast kohta liikuda ja mitmes kohas Wolga jõekonnas inimestele lõbu tuua, kus muidu näitluste ettcwõtmiue mõimata  oleks. Selle läbi aga saamad koguni kõrwalised kohad ka, olgugi ainult mövdaminewalt,  väitlustega tutwustatud. Asutuseks  olewat ju rohkesti raha ja walitsuse lubagi käes. Nishni-Nowgorodi börsc-komiteele  on 103 kaupluse allkirjaga palmekiri  antud, kus seletatakse et Wene-Saksa kauba lepingu-tegemisest Wene maale kahju karta on. Suur wesi teha ka Nishni-Nowgorodis  palju lvaema, mis kül praegusel aasta ajul aruldane on. Oka jõe kaldal olemas alemis, kus enamasti rauakauplused seisawad,  on aidad ja ka eluruumid kohati arshina  sngawusclt mee all, rauakaubandus on nii täiesti takistatud. Tsche-repowezis on riigi-walitsus ühe hoobiga linna ja maakonna terme senise walitsuse ametnikud , ametist lahti ja riigi-walitsusc ametnikude kätte kõik wõimuse ning ametid andnud. Et niisugune muutus üksnes selle läbi tulnud on, et senised ametnikud  on oma malitscmise-wõimu kurjasti pruukinud, see on muidugi mõista. ' Mis asjas just nad on eksinud, seda ei tea Wene ajalehed mitte nimetada. Tuttaw Bulgaria erakonna juhataja Zankow on hiljuti Soome maal Räti- Wene wälimise asjade ministri Giers'i juures käinud, kes sääl suwitamas on. „St. Pet. Wed." teatab, et rah - ma hariduse minister riigi sekretär J. Deljanow kõiki ükikoolisid saab üle waatamo.  Kõige esite minna ta Kaasani, kõige wiimati Mõskma ülikooli. Ministriga ühes käimad i Peterburi koolikonna inspektor, sala nõuunik Ljubimow, riiginõuunik Gelbke ja W. Loboikow. Taga-Kaspia raudtee ehitaja kindral  Anncnkow wiibib praegu Prantsuse maal. Nagu Wene lehed teatawad, on te- 98 Postimees. !888,