Poliitika ringwaatus. Wenemaa tähtsamaks poliitika asjaks on, kuda wiisi meie riigi raha asju paremalle korrale saada ja seada. Wõerail maadel ja nende suurtel rahameestel on sennini armsaks ja alatiseks ajawiiteks olnud, meie raha hinda ikka halwemaks ja allapoole suruda, ning abi selle waSta ei ole kerge leida. Meie riik kautaS küll minewal aastal hea losikonna paberiraha ära, aga rahahind ei ole sellegipärast tõusnud. Töine ähwardaw  asi, on meie riigi wilja hinnade alanemine  ja wilja kauplemise kängu jäemine. Senini oli Wenemaa kõige suurem wiljakaupleja,  ega saanud keegi ligi, kuna nüid Ameerikaga  ka selles asjas rabelemine tahab tulla. Pealinna lehed panemad seda süidi kõige enam meie raudteede tallituSte peale, et nad wilja ärawedamisega hirmus wiiwilikud on ja seeläbi kauplemisele kahju saata. Ameerika wõiwad.meie õhtupooliSLe Euroopa riikidelle odawamalt wilja müia, kui Wenemaa ja ähwardab selleläbi Wenemaad Euroopa wiljaturult  kõrwale lükata. Nagu nimetasime, tuleb see enamast raudteede läbi, kes seda arusaada ei taha, et nemad mitte ainult oma teewalitsuste ja aktsia-omanikkude rikastamiseks loodud ega tehtud pole, waid terme maa kasuks olema piawad. Sügise hakatakse wilja Lõune - Wenemaadelt wedama ja see kestab mõni 4 künni 5 kuud, et aga enne ikka managa malmis saamad, kui meel uut peale ei ole tulnud. Sagedaste seiswat wiljarõugud  lumehangede all, saamad enne ärasaatmist  uueste kuiwatud, hea wiljaga segatud ja siis ka ikka minema läkitatud. Seesuguste wiiwituste läbi ei saawat kaupmehed aega ärakinnitada, millal wilja tellitud kohta tallitada  wõiwad ja piawad ka hinnad oma jagu alanema. Näituseks makseti mõne aasta eest Kowno ja Kuuramaa kubermangudes ruki puuda eest 1 rubla ja 1 rubla 10 kopikat, kuna sellsamal ajal Tshernigowi ja Poltawa kubermangudes paljalt 60 kop. makseti, ehk küll wedu raudteega Romanist künni Libau'ni puuda pealt 13 kop. maksis ja oleks seal siis ommeti ikka meel künni 87 kopikuni makset saada wõinud, midaS aga korratu kättetallituse pärast wõimalik ei ole. Saksamaa würst Bismark tahab parlamendis  ise ka tänawu jälle platsi astuda, ja oma tahtmiste ja püidmiste eest turule minna. Wõib olla, nagu seda tähtsamad ja wanemad poliitikamehed ise aimawad, et tema seda wastameelest parlamenti ehk koguni pea kodu minna käleb. Wanameeleliste käes on küll kõigiti wõit ja wõimus, aga siiski on mitukorda wälja paistnud, et ommeti mitte Bismargil kõik läbiajada ega seaduseks teha wõimalik ei olnud, mis heaks armas. Sellest arwatakse kõige hoolega, et Bismark enne ehk pärast, peagi asja leiab, millepärast uut paremat seaduse andjate kogu tarwis tuleb ja küseb mana liikmeid oma kraami kokku wõtta ja koju minna. Prantsusemaa ministeeriumi on mitme asjaga ammetist lahti hirmutada katsutud, aga see ei ole wõimalik olnud. Peaminister Ferry on kindlaste pukis ja ka tema alamad ministrid ei wõta endid seepärast kohe mitte ammetitest lahti, kui nende tahtmisi ei saa tehtud. Tööliste tülid on parlamendis 44-liikmelise komissioni kätte läbi waadata antud ja politsei pealik on ka närude korjajaid,  neid uueste sisse säetud narunõuusid läbi otsida ja kõlblikumaid asju wälja wõtta lubanud. Keiser-riigi poolehoidjate kesk.es on tüli tõusmas, sest keisri-kanditaadid prinz Jerome Napoleon ja tema poeg Viktor ei sünni mõtete poolest heaste ühte. Prinz Jerome on heaks arwanud, et juba nüid keiser-riiklased oma kihutustega wälja piawad astuma, kuna tema poja Viktori sõbrad ja lehed teda selle eest tubliste sugiwad. Ommetigi  on paar Bonapartlast parlamendi surnud saadikute asemikuks walitud, millest näha, et neil weidrail wennikestel siiski jõuudu weel on, hinge omas parteis pidada. Hispaanias kardetakse kõwaSte, et mässamine  kergeste põlema minna wõiwat. Kõige kirjumaks tegewat seda asja see, et sõawägi mässamist ise awitawat ja elule äsfitawat. Ameerika ühendatud riikide poliitikamehed  on oma presidenti Arthur'it palunud, et tema Inglismaal surma mõistetud O'Donnel'i eest kostaks, midaS see ka lubanud oli. Waheajal sai aga O'Donnel sarmatud ja Inglise saadik on sellest asjast paha meelega rääkinud. Ameerika parlamendi saadikud on seda wihaks wõtnud ja oma wälimiste asjade ministrit küsida käskinud, kaS mõni wõeramaa  saadik katsunud on, kudagi wiisi nende parlamendi tähendust kitsendada ja tema liikmetest  halwaSte kõnelda. Arwata on, et see lahke sõnaga saadik kurjaSte oma «Valdusi ja arwamisi kahetsema piab. Omalt maalt. Wiljandist. Aa Sta-laat on fiin kauniste  korda läinud, ehk küll ilmad enne laata hirmutawad olid. Siiski tuli wõeraid kaupmehi  tubliste kokku ja ka ostjate hulk oli kaunike,  ehk küll endise elawa kauplemise sarnane kõik ei olnud. Inimestel ei ole raha, wiljahinnad  olid madalad, linad maksawad ka paljalt  keskmised hinnad, nii et igamees oma kaupa hea meelega pmia ei taha ja need sugugi ei müigi, kes meel wähegi waadata wõiwad. Kiriku konwenti peetud stin maakoguduses  20. lanuaril, millest meile järelseiswad  riad kirjutatakse: „Konwendile, kuhu mõisapidajad ja waldade saadikud kokku tulnud, pandud minema - aastane rehnung ette ja ka mitmed muud asjad olnud nõuupidamisel, mis ühelmeelel läbi räägitud saiwad. Wiimaks tuli ühe tähtsuseta asjakese üle waielust ja nimelt ühe põlenud kirikuwalla talu elumaja uueste ehitamise pärast. Mõisapidajad lubasiwad seks materjali kinkida ja kirik-isänd seletanud ka omalt poolt, et mana wiist järele ka mallad tema peremeest ehitada awitama pidawat, midaS aga wallasaadikud ei lubanud. Ast jäi siis ka katik ja nimelt sellepärast, et keegi meie kihelkonna  peremeestest ei mäletawad, enne kunagi kirikuwalda ehitanud olewat. Wiimaks pandud  waldade konwendi saadikutelle siiski see orjuS peale, et nad omad walla talupidajad läbi piawad käima ja priitahtlikka abiandjaid kuulatama, ning seda konwendile tulewal koosolekul  teada andma. a— Töised ajalehed r>n peale „Walgus'e"  ja „ EeSti Postimehe" endid kõik Sakala  uueste ja kindlamalt elama hakkamise pärast kurwastatud näitanud. Meie pidime hale meelega  nägema, kuda tähtis rahwusline ajaleht „Wirulane", tema järele stis ka „Olewik" ja „Tallinna Sõber" iseäranise ja imeliku kahju rõõmuga Sakala uue toimenduse töö algamise wastu kahtlustawaid keeli rahwa sekka saatsiwad.  Omas töises numbris andsime esimeste kahtlustuste peale wastuse, aga meie auus leht „Wirulane" ei pane seda meie õiendamist tähele, waid kirjutab omas 2. numbris nii: „Minewases  lehes rääkisime meie raske meelega Sakala  rentija ja uue wälja-andja härra F. Feldt'i kuulutuse lõpusõna wastu, teatasime ka juba ette, et meil „sõpru" on, kes selle sõnakõlina  üle rõõmustama saawad. Rüid on üks nõndanimetatud „ Tallinna Sõber" oma rõõmulugu  selles asjas juba awaldanud. Ommeti' oleme meie Wiljandi poolt Põhjust jä lootust saanud, et Sakalast oma endise waimule wististe päris wastalist ei saa, olgu tugewuse  ja tuumaga kuda on. (!) Ka on Feldt J. Lipp'u eneselle lehe kirjutajaks wõi toimetajaks wõtnud ja sellest mehest teame meie loota, et ta rahwa waimus oma tööd saab teha püidma." Seega on siis üeldud, mis wähegi mõtlejaile silma paistab: Sakala saab küll pooliti endise, see on õndsa C. R. Jakobson'»  maimu wastaline olema, tuuma ei saa temal küll kedagi olema, ja ta kirjutaja saab rahwa waimuS tööd teha püidma, aga ta ei saa seda jõudma! Sellessamas lehes, kus „Wirulane" niisugusel targal toonil oma lugejatega  meie üle kõneleb, on üks juhtkiri trükitud,  milleS meie rahwa leht enese peale kaebajaid  ja kaebdust kirjeldab, nagu käiks mõni ajalehe kirjutaja ka õhu sees taewa taadiga kohut, ütleb: „Ehk küll nii palju kaebdufl, aga ometegi tõuufis meie lugejate arw peale kolme tuhande ja (waata) wanemad lehed ei olnud nii rohke osawõtmise osalised!" Siis kirjutab „Wirulane": „Meie töö aga saab sellel aastal rohkeste tuumakam, teaduse- ja Spetuse-rikkam olema, kui ta enne on olnud. Seda saab iga lugeja leidma ja aasta lspp tähtjalt näitama."  Waata waene „Sakala" lugeja, sinu lehe toimendus ei saa misgi tuumaga tööd tegema, fisuwaesuS on tal suur, aga seal on leht kes tõutab, et toimendaja ise lugeja asemel  ju Nääril aaSta lõppu ette kuulutab: Küll oli tuumakas ja sisurikas töö! Aga „Sakala" kostab selles aSjas oma noorema wenna „Wirulasele": Kulla sõber, „iseenese kiitus haiseb," teeme mõlemad tööd ja laseme töö-aasta lõpul rahwas otsustada; armastame ligimest kui iseennast. Töö on elu, aga iga iseenese kiitus on töö waesuse esimene aste. Kolmandamas numbris kirjutab weel „Wirulane" Sakalast ja ütleb meie esimese ja töise numbriga rahul olewat ning rõõmustab, et asi oma „loomuliku rööpesse" on jäenud. Sakala pidi nendest asjadest weel kord rääkima, et seega tema üle kahtlustawate juttude laiali lagunemist lõpetada. F. Feldt annab „Sakalat" C. R. Jakobsoni pärijate woliga wälja ja J. Lipp juhatab toimenduft ja kirjutab  seda lehte. Seda teatas ka 22. Detsembril  J. Lipp, kes Wirulase toimendajat lärwe härrat tundis, Tallinnasse mõeldud toimendusesse ja palus rahwa ees Sakala usalduse  eest kosta. Hr. Järw kirjutas aga just kahtlustawalt, lubas Tartus olles küll oma lehes uuel toonil rääkida, aga tegi seda siiski tõisiti. Nüid saatis hr. J. Järw Sakala Toimendusesse  ühe imeliku kirja, kiidab „Sakala" kolme numbri tööd imelikult, kutsub J. Lipp'u omale („ Virulasele") kaastoimendajaks, lubab 709—800 rubla palka ja ütleb: „Aga töö, mis siin kohane, (sest lärwe arwamisel ei ole Sakala kirjutamine mitte kohane) ja mis eest ka rohkeste makstud wõib saada, on siin Sinul (Ljpp'ul) eluks ajaks ootamas. Oleks minul, nagu Sakala kolmest numbrist näen, Sinu (Lipp'u) taoline kaastööline, siis saaks leht („Wirulane" noh kudas 2. numbris tuumakaks  kiitlemine nüid jäeb?) palju tuumakam olema, saaks seega (mis muidugi armas Järw pea-asi) lugejate hulka rohkeste suurendama j.n. e." Meie ei wõta neid sõnu mitte J.Lipp'u kiituseks üles, waid näitame seega awalikult, mis põhjusel hr. J. Järw wahel töötab ja et tema risti ette ei löö, Sakala wäljakäimiielle takistusi teha. Waewalt on J. Lipp tööd Sakalas alganud, seal kahtlustab teda tema endine sõber, kes ta tööga juba 1880 ja 1881 aastal, kui ta „Pärnu PoStimeest" kirjutas, wäga rahul oli ja teeb temale nüid uusi teeradasid rahwa sekka könarikuks!  Kui ta aga siiski näeb, et see ei mõju, siis ütleb: Tule ära Tallinna! Kas see on auus? Sakala toimendus auustab wäga Wirulase rahwuslikku tööd, aga ta ei saa kunagi hea meelega seda nägema, kui mõni ajalehe wäljaandja  lugejate ja raha himus ära minestab, töist enneaegu ja ülekohtuselt seepärast kahtlustab.  Oleme mehed, kirjutame lehti kuda rahwas  tarwitab ja tahab, aga jätame auutumad asted ja omakasulikud keelepeksmised kõrwale. Rahwale on ainult meie tööd tarwis, aga mitte tühja lärmi. Töiseks nõuab „Eesti Postimees" meie käest aru, meie kirja „ajalehtede ühenduse" pärast ja näitab pitkas kirjas, nagu oleksime meie endist „E. P." toimendajat härra J. W. Jannsen'it õiguseta puutunud, nagu ei auustaks meie seda wanakest küllalt inimese auuandmise kohuse järele ega tahaks teda lasta rahulikult äragi surra. Asi ei ole aga mitte nii. Meie mõeldud kirjas tuleb härra J. W. Januseni nimi ainult üks kord ette ja nimetatakse  seal, et tema mõtted unustamata lauluisa  Dr. Kreutzwaldi mõtetega kokku ei sündinud. Kas see on mõni inimlik (persönlik) pahandamine  T Meie arwateS küll mitte. Sakala lehe praegune kirjutaja tunneb härra J. W. Jannseni  ja piab igal ajal mõeldud wanakest kui head inimest, ja isat meeles, aga poliitika wäljal on ise piired ja ise mõedud. Seal jäeb inimene  (person) kõrwale ja tuleb ainult tema asi ehk asutus käsile, nii ka eelnimetatud aSjaS. Meie auus kaastööline kirjeldab näitustega, mis ka praegu „E. P." tühjaks ei wõi teha, selleaegset Eestlaste poliitika seisukohta ja puutub  „Eesti Postimehesse", kui ühe poliitika jauSkonna lehesse, ega nimetagi seda meest, kes teda sellel korral juhatas. Rohkem meie sellel korral töiste ajalehtedega  ei kõnele ja palume mitte pahaks panna, et härra Jarwe persönlikult pidime puutuma. Meil on kindel tahtmine õndsa C. R. Jakobsoni  wõitlemise piiri pidada ja paljalt asjalikult  kõnelda ja õiendada, olgu see stis kelle tahte wastu, ning kahetseme iseäralikult, et seda nüid oma mehega ette tuli. Näitemängust. Esimesel laada õhtul mängisiwad Koidu Seltsi näitlejad Wiljandi  Eesti Põllumeeste Seltsi saalis, Seltsi maja heaks kahte näitemängu: „Kadri" ja „Kolmekordsed pulmad." Wil jandi Eesti Põllumeeste seltsi koosoleku  protokoll 21. Januaril 1884. Presidenti  P. Heinrichsoni juhatusel. 1) President teretas koosolejaid uuel aastal, sündsa soowimistega  uue aasta kohta ja teretas koosolekule  tulnud wõeraid, Tartu Eesti Põllumeeste  Seltsi presidenti J. Tülki ja selle seitsi liikmeid kaupmeest Kuusik'ut Tartust ja Tõnnissoni  Jöhwist. Nende teretamiseks ja auustamiseks  tõuusis Selts püsti. 2) Seltsile sai ette loetud minewa kordse koosoleku protokoll, 11. Detsembril 1888, õigeks tunnistatud ja tema alla kirjutajateks walitud J. Kitzberg, Nõges ja Arak. 3) A. Kitzberg teatas, et tema seldsi soowimise täitmiseks, oma aruande seltsi raamatute rewideerimisest tuhandes  eksemplaris ära trükkinud, ja awaldaS oma südamelikku soowimist, et see raamat seldsi liikmete ja seldsi sõbrade seas saaks ruttu wälja lautud. 4) Auuwäärt külaline, Tartu kaupmees Kuusik pidas waga mõnusa kõne: kaupluse ja põllutöö käsi käeS käimisest.  Kõne sai Seldsi poolt suure tänuga wastu wõetud. 6) Töine auus külaline J. Tülk, pidas sügawa mõtelist ja «äga õpetliku kõnet: mehaaniku seaduste tähtsusest üleültse looduses ja kultuuras ja iseäraniSte põllutöös. Kõne sai wäga waimustawa ja lõpmata kätte laksutamisega waStu wõetud. 6) P. Ainson pidas kõnet sellest, mis weikeste põllupidajatelt kasulikum on, kas piima wõi lihaloomade kaswatamine. 7) President pani ette Tartu Põllumeeste seldsi kirja, mille läbi paluti, Wiljandi Eesti Põllumeeste seltsi poolt üht saadikut 18. Veebruari k. p. Tartusse põllutöö kooli asutamise pärast nõuu pidama saata. Selleks sai walitud endine president P. Ainson. 8) President pani seldsile ette: raha ministri härra wastuse, seltsi palwekirja peale raudtee pärast, mis Pärnust  läbi Wiljandi ja OStrowi Moskwani ehitada  soowiti, et walitsusel wõimalik ei olewat, nimetud raudtee ehitamist ette wõtta.  9)Saiwad  kaks uut liiget ette pantud ja wastu wõetud,  aga Kreinert'i wasta-wõtmine weel töiseks korraks jäetud. 19) Et enne säetud 12 päewa wanemast kõigeks 5 järele jäenud, sellepärast saiwad presitendi ettepaneku peale weel päewa wanemateks walitud: J. Lipp, F. Feldt, Liewenström, Kurrik, Johns ja Kelch. 11) Auus wõeras Tülk pidaS töist kõnet madala heinamaade kuiwatamisest ja heinamaade niisutamisest, ka kala kaswatamise  tiikide ehitamisest oma raamatu järele, mis kui Wiljandi Eesti Põllumeeste Seldsi toimetus ära trükitud. 12) Seesama külaline  Tülk seletas maaloodimise kaardi ja Keiserliku Ökonomia Sotsietäti tööde tähtsust kõikidele põllumeestele. 13) President pani seltsile ette, et üks härra, kes ennast nimetada  ei taha lasta, 1599 rubla kahe aasta protsendid, mis seltS temale wõlgu, see on 189 rubla, ja wõla kapitalist üks sada rubla, kokku 289 rubla, Seldsile kinkinud on. SeltS awaldas oma tänu tunnistust teadmata kinkija wasta „ta elagu" hüidmisega. 14) Lähem koosolek, nõnda kui juba enne määratud, jäeti 26. Weebruaril ära pidada, kell 12 kesk p. peale hakates ja pärast Keiserliku Majesteedi sündimise päewa pidu pidamisega lõpetades. Wiljandi maakonnast. H. kihelkonnast kirjutab meie kaastööline nõnda:» „Nii kaugele kui wanema rahwa mälestus ulatab, on Helme kirikus enne alati see tarwilik ja armaS pruut olnud, et kirikus uue aaSta päewal kantsli pealt kogudusele teada anti, kui palju möödaläinud aastal kogudus kaswanud ja kahanenud, palju peakoolis käinud ja paari läinud j. n. e. Xs 6. Sakala. 1884