Ukuks. Seal on juba mi palju maksust rahwa peal, et Bismark enam mitte ei tea, mille pegle weel maksu peab panema. Nii pani ta stis parlamendile uue seaduse  ette, mille järele üks uus Kroonu-teenistuse maks elusse pidi ärkama, aga parlament lükkas selle seaduse ühest suust tagast. Sedasama lugu arvatakse õllepruuli maksu seadusele tulewat, et küll würst Bismark osawaste  sellest kõnet on pidanud, kuidas õlu Sakslast rumalaks teha, ja selle asemel napfi palju tulusam juua olla, mille pärast õllepruulitele uut maksu selga võida panna. Tänawu pidada Saksamaalt enam inimest  Ameerikamaale välja rändama, kui kunagi enne. Kuidas Sakslased ise sellest väljarändamisest mõtlevad, tunnistab weike kõne, mis ühes Saksamaa ajalehes mõne päeva eest tagast leidsime. See kõnewaheldus oli umbes järgmine: A. Tänawu pidada nii palju rahvast meie maalt Ameerikasse rändama, kui kunagi enne. B. Seda on kuulda! A. kas stis mingisugust  abi selle väljarändamise vasta ei ole? B. Ma teaksin seesugust abi küll. A. Mis see stis on? B. Rahwa sekka peaks laiali lautatama, et Ameerikas pea niisamasugune seadus saada valitsema, nagu Preisimaal,  ja vaata, keegi inimene ei saa enam finna minema  ja kes tee peal on, need saavad kohe tagast Pöörma. A. Selle tükis võib sull küll õigus olla. See weike tükk tunnistab, kui vähe Sakslased ise oma maa seaduste ja olekuga rahul on. Austria Keiserriik on Maikuu alustusel omas päälinnas uy^'rõõmupidu pidanud, mis arva ette tuleb. Austria edespidine Keiser, praegune troonipärija Rudolf on Belgia printsessina Stefania'ga 10. Mail abielusse laulatatud. Et Wiini linn seesugusel suurel peul ja rõõmupäeval tulisemalt elas, kui muidu ja seal palju ilu ja auu nähä oli, on iseenesest mõista, sest Austria riigi miljonid armastavad oma valitsejat ja tema perekonda,  nagu alamad oma riigi-isa peavad armastama. Austrias oli seiemaale Böömiamaal suur tüli Böömialaste ja Sakslaste vahel valitsemas. Böömia pärisrahvas on Böömialased, aga Sakslasi elab ka nende seas. See asi ei ole iseenesest ime, sest Saksu on igal pool maailmas leida, aga ime on see, et Böömiamaa  suurkool Praaga linnas Saksa kool seiemaale oli. See sünnitas ütlemata palju tüli, sest Böömialased  arwasiwad oma maale ja rahwausele suureks häbiks, et nende suurkool mitte nende eneste keeles õpetust ei annud, vaid Saksakeeles. See tüli ja võitlemine  Böömialaste ja Sakslaste vahel kestis kaua aega, aga nüüd viimaks on Böömialased ka saanud, sest riigivalitsus on otsuseks teinud, et seiemaalset suurtkooli nüüd kaheks jauks jauMse, see on kaheks universiteediks, kellest üks  Böömia  suurkool on. Sell koMes see vana tüli otsas ja igal on oma suurkool. PrantHt«»sed Hjnwad jxxa kindlamalt Tuneesiasse elama, töise rahwa, nimelt Inglase ja ItaaM juures kadedust elusse äratab. Lepingu kaubjM,  mis Prantslane Tuneesia valitsejaga maha on on Tuneesia riik täitsa Prantsuse voli alla langenud, nii et Tuneesia valitseja ehk Bei nüüd enam Prantslase kui Türklase vasall on. See teeb Türklasele  küll paha meelt, aga ta ei või sinna ühtegi parata, Prantslase vasta on tema jõud praegu liig nõrk. Tuneesiast tuleb sõnumeid, et 17. Mail Prantslaste  ja Tuneesia pärisrahva vahel suur lahing olnud, kuS mõlemal pool palju sõamehi langenud. Labing olla 10 tundi kestnud. rahwale ei ole Prantslaste wõit mitte meele pärast. Tunnise linna lähedal on koht, kus manast wägew Kartaago linn seisis. Terwe Wahemeri oli sell korral Kartaago walitsuse all ja teda nimetadi Kartaago mereks. Aga mitte üksi wanal ajal ei olnud sealt wõimalik tugewat Rooma riiki wärisema panna, waid ka meie ajal on tugew merewägi Tuunisi lahes niisama kardetaw Itaaliale, nagu wanal ajal, pealegi kui meie mõtleme, et Itaalia riiki Prantslane nüüd mitmelt poolt sisse piirab. Jtaalialased panemad selle pärast Prantslaste wõitu Tuneesias kortsus kulmul tähele. .IMMmaal on lirimaa segased asjad ikka weel edast kestmaS. Parlament on küll selle seaduse wasta wõtnud, mis Gladstone liri talupoegade kergituseks walmis on teinud, aga enne kui see seadus elusse wõis tõuSta, on mõisnikud suurel mõedul neid rentnikuid kohtade pealt ära ajanud, kes suurendatud rentisi wasta ei tahtnud wõtta. Nagu ajalehed kuulutawad, on seesuguste  lahti üteldud perekondade hulk 10,000 pere, kes kõik oma rendikohtade peal põlwest põlwe on elanud  ja nüüd korraga wälja peawad minema. Rahwas on igal pool walmis, mässamist alustama ja maal tapetakse ja haawatakse palju inimest selles tülis ära. .Soowida oleks, et Gladstone osaw walitsus seesuguse umrjatuma olekule pea otsa jõuaks teha. Wana- meelsed Inglismaa mõiftnikud on 9. Mail koosolekut pidanud, kus nad Lord Beaconsfield'i asemele Markii Salisbury omale eestwedajaks walitsesiwad. Salisbury wõttis seda ametit tänuga wasta. Näitab, nagu tahaks TÜTHi tuli Albaanialaste ja ka Kreeklastega heaga otsa loppeda. Albaanialastele on palju priiust lubatud ja tükati ka isewälitsust, ning suurem jagu mässajatest on juba ennast jälle Türgi walitsuse alla annud. Kreeka ja Türgimaa wahel kestab kaup edast, aga Kreeklane ei ole omad uued maakonnad weel mitte kätte saanud. Wiimasel ajal on awalikuks saanud, et Türgi endine keiser Abdul- Aziz mitte ära ei ole surnud, waid teda ara on tapetud.  Ka on awalikuks saanud, et Midhat Pashaa selle mõrtsuka töö juures tegew on olnud. Midhat põgenes Prantsuse konsuli juure Smürnasse, aga Prantsuse walitsus ei lubanud temale mitte warjupaika. Sedasama  tegiwad ka töised riigid tema palwe peale. Seal andis ennast Midhat ise Türgi kõhtude kätte. Omalt maalt. Wliandis. A. Grenzstein'i ütelused „Eesti jälle natÄene menoamist. Esmalt ütleb seal A. Grenzstein: „Sest saadik, kui Jakobson minu wasta oma sõna murdis, on enamiSte igas Sakala numris midagi minu kohta üteldud." Seda „fõnamurdmise" auupakkumist ei wõi meie mitte wasta wõtta. Kui Jakobson Grenzsteiniga  kokku rääkis, et ennast tülist eemal tahtsiwad hoida, siis wõis see üksi seda tähendada, et igaüks isamaa töös omast seisukohast ajalehtedes nõnda ette tahtis astuda, et ta kuidagi wiisi segades ehk takistades  töise piiri sisse ei saaks astuma. Seda lubamist  murdis aga A. Grenzstein kohe omas 4-mas - numris. Sest kui A. Grenzstein armas, et sellest ! küllalt saaks olema, kui ta C. R. Jakobsoni ennast s rahuli jätaks, siis ta eksis wäga, sest Sakala ei ole » mitte C. R. Jakobson, waid Sakala on kõik see Eesti rahwas, kes ennast Sakalas ühendas ja seal omi mõtteid awaldab. Sellepärast on „sõna-murdmine" EeSti Postimehe (A. Grenzstein'i) pool. C. R. Jakobson  täidaks oma ajalehe juhatamise ametit wäga hal- kui ta üksi sellepärast, et tüli ei oleks, rahulate  pealt waataks, kuidas Baltlased Eestlaste kantsi alt õeneks kaewanud. Mida tugewamalt ta seesugusel ' 100 l wastalistele pihta põrutada wõib, seda osawam tema kohuste täitmine. Töiselt ütleb A. Grenzstein,  et tema mitte „Baltlane" ei ole. Et ta seda omas südames meel ei ole, see rõõmustab meid wäga. Aga selle südame saladuses marjul olema tundmisega ei ole meil siin midagi tegemist, maid meie waatame üksi selle peale, kuidas A. Grenzstein ennast omas „Eesti Postimehes" awaldab. Seal on ta aga täitsa Baltlane, nagu tema 16-nes nummer alles tunnistab,. kus ta ütleb: „Rahwas ja seisus lahutawad meid: H ühendagu meid isamaa ja kirik!" See ütelus on pealkiri  neile kirjadele, mis Harry Jannsen mullu Postimehes  awaldas ja kus ta oma Baltia olekut ette arutas. Meil ei ole mitte seda sõna sügamamalt tarwis seletama hakata, ta räägib iseenesest liig selgeste.  Seda Baltia seistkohta awaldab Eesti Postimees  igapidi omas töös. Aga olgu küll, et ta ka midagi neist asjadest ja! küsimistest ei räägi, millest meie ajalehed praegu rahva kasuks peaksiwad rääkima, siis ärgu õenistagu ta kt kawalaste töiste tööd. Teeb ta aga seda, ärgu ta siis,ka kaewaku, et Eesti ja Baltia jälle käredaste kokku puijduwad. Kolmandaks lubab A. Grenzstein näidata, kH kõige esite meie maad Baltia maaks olla nimetanud. Pee oleks wäga tänuwäärt, kui A. Grenzstein omi uurimsi selles tükis awaldaks ehk neid pealegi ühes iseärcsises raamatus wälja annaks. Selle kirja läbi wõiksjta ehk „Baltia" nime läbi meel pealegi mõne wõejamaa suurekoolis tohtri nime alla saada. Meie omist Eesti seisukohast tahaksime temale aga enne seda Helepanemiseks meele tuletada, mis wõeramaa suurekjolide peal wist mitte ei õpetada,  see on: Eestirchwal on küll see aeg olnud, kus ta ennast mõnes/tükis tõisiti ei wõinud nimetada,  kui Baltlase niiega. Sell ajal oli meil üks Baltia kindralkubermajg, kelle seaduse alla ennast iga Baltiamaa poeg pidi ieitma. Mis Eestlaste südames elas, see oli ise-asi; c a Eestlane on ikka meie riigiwalitsuse  truu poeg >lnud ja sellepärast rusus ta omad salamad südam tundmised warjupaika. Siis aga tuli üks uus aeä kus Baltia kindral-kubermang ära kautadi. Eestirak >as on ühe sammu edasi läinud ja tema ei pruugi enast mitte enam wasta tahtmist Baltlaseks nimetada, nis nüüd ka mässamine riigimalitsuse  waSta oleki Praegu on küll meel Eesti- rahwas ja Lätirahwas kolme kubermangu lahutatud, kuna kaks kubermangu, üks Eesti ja üks Läti kubermang,  meie südame soowidega enam ühte lähäksiwad, aga see lahutus ei ole enam üks poliitika küsimine, maid meie tark riigiwalitsus saab selle peale waatama, kuidas asjad kõige enam riigi kasuks ja walitsuse kergituseks on ja nõnda saamad ka meie maa seadeldused  olema. Baltia kindral-kubermangu kautamisega oleme sellepärast hea sammu Eesti õiguste poole astu nud, meie oleme ennast terme Weneriigiga enam ligis- Lanud, ning Baltia nimega ei ole meil midagi enam tegemist. Need, kes meel Baltia nime ja Baltia rahwa eest seista püüawad, ehk kes ütelda wõiwad: rahwas lahutab, Baltia isamaa ühendab need püüawad meie maad tagurpidi wedada. Sellepärast ütleme omast seisukohast: Eesti rahwas ja nimi ühendawad meid, Baltia isamaa aga lahutab meid. Seesugusest seisukohast kutsume kõiki Eesti poegi oma rahwa kasuks töösse ja neid auustame. Aga neid, kes meie hulgast Baltlaste teenistusse ustumad, anname Nalja Mardi ja Kalja Pärdi kätte parandada. Meie arwame, et ka A. Grenzsteinil nüüd Sakala ja Eesti Postimehe  wahe selgeks on saanud. On A. Grenzsteinil nii palju jõudu, et ennast Baltlaste teenistusest nüüd weel lahti lööks, meie rahwamehed saamad teda rõõmuga  ja tänuga oma hõlma wõtma. Põhupuudus j a wee h äda on tänawu kewade olnud. Sügise pidiwad  karjad kuu aega warem lauta põhu peale astuma, kui muu aastatel, ja kewade ei olnud ka parem lugu, sest alles kesk Mai kuu sees hakkas rohi kasuma. Elajad  on sellepärast nüüd igal pool wäga waese järje sees ja mitmes kohas on nad kewade, kui karjas hakkasiwad  käima, hulgakaupa ära surnud. Ka wesi on meie maal igal pool palju kahju teinud. Jeätused oliwad liig paksud ja nad on suure wee minemise ajal palju tammesi jõgedes ja puid kallastel puru lõhkunud. Ka on arwa seesugust aastat olnud, kus laewasõit meie sadamates nii hilja käima peasenud, kui tänawu. Talwewili, nimelt rukkid, ei ole tänawu meie paremad, sest tali on palju orast ära wõtnud, nii et mõned põllud õige lapilised wälja näitawad. Selle eest aga kuuleme ja loeme Lõuna-Wenemaalt, et seal wili wäga ilus olla ja igal pool kõige paremat lootust äratada. Seda on wäga rõõmustaw lugeda. Jumal andgu ka meie kodumaale head õnneliku wilja-aastat! " Uus ajaleht. Lõuna-Wenemaalt kirjutab meile Adam Peterson Wenemaal üht uut Eestikeele ajaleht wälja tahta anda, kellele ta nime „ Rändaja Kurg" tahta panna. Meie ei wõi ennast aga selle sõnume üle suurelt rõõmustada, sest meie ei tea mitte, kas see „Kurg" üks punase nokaga Saksamaa toonekurg saab olema, ehk meie oma maa rabasõtkuja. Ka pidada uues ajalehes õige palju laule olema, aga kui kured liig palju laulawad, siis ei ole see inimeste kõrwadele mitte wäga armas kuulda. Meie järelekuulamise peale saime Holstre poolt, kus Adam Petersoni sugulased elawad, jälle kuulda, et ta mitte ajaleht wälja ei taha anda, waid paljalt üht laulu-raamatut. Kas selle lauluraamatu nimi tõeste ka „Rändaja Kurg" saada olema, seda nad ei teadnud mitte nimetada. Kõik wäga kena! Kui aga selle ajalehe ehk raamatu lehtede wahel liig palju rohutirtsude mune meie maale ei tooda, kes Lõuna-Wenemaal praegu põllumeestele õige palju kahju teemad. Pämu maakonnast. Näitemüük Aleksandri kSindi wabriku ennegi Eesti Aleksandri kooli heaks raha korjanud, mis nad Tori kihelkonna abikomitee läbi ära saatsiwad, aga Lihawõte töisel pühal on nad näitemüüki asutades oma osawõtmist õige elawalt selle kooli wasta üleSse näidanud. Umbes paar kuud enne pühi oliwad mõned noored mehed seesuguse näitemüügi asutamist nõuuks wõtnud ja ringkirjad wabrikus ümberringi saatnud, millega õrnemat sugu selle ettewõtmisele abiks palusiwad.  Seda kutsumist wõeti waimustusega wasta, mis suurel hulgal kokku kantud kingitused tunnistasiwad. Nimetatud päewal oli wabriku trahteri suur saal, kus näitemüüki peeti, toredaste kuuse oksade, wannikute ja lippudega ära ehitatud. Lippude taga seisiwad kolm suurt lauda, mis kõiksugu näputöödega kaetud oliwad. Nende seas oliwad ka kaks suurt ilust ja suure hinnalist wooditekki, mis wabriku omanik herra Aue kiiduwäärt osawõtmisel kinkinud oli. Toa keskpaigal seisiwad meie õndsa Keisri Majesteedi ja praeguse armulise Riigi-Jsa pildid, mis ilusaste ära oliwad ehitatud ja tulede wahelt wälja paistsiwad. Tori mängukoor rõõmustas osawõtjaid oma osawa mänguga mille eest neid seda enam tänada tuleb, et ilma maksuta näitemüügi heaks seda waewa enese peale oliwad