ka niitke nimetamata jätta muid asju, mis meil kudagi ilmade muutmist ette kuulutawad.  Paneme oma kodu loomi tähele, nendegi hulkaS leiame mõnda, kes õige targad ilmade ette kuulutajad on. Nääme wana-hurjasc-kandjat põhku suus lauta kõndivat  ja kuuleme teda marsi põhku pugemise juures irisewat ja wirisewat, siis teab iga ette ära, et ilmad on halwaks minemas. Läheb kuk õhtul lauldes õrrele ilusal ilmal, siis on seegi sugune ilma ette kuulutus. Nokitscwad  kanad iseendid nagu oleks neil kõik kurruwahed kirputega kihisemas olewat, ehk wihtlemad anid endid mett pekstes ja lasewad  seäl juures endid mee alla, siis on see jällegi pahema ilma kuulutus. Lendamad  pääsukesed mee tiikide, loikude ja jõgede  pääl suure lustilise kiirusega õige madaluste  ja lasemad mõni kord mee wastu ja kastwad saba ehk kõhu alust mee sisse; sünnib see küll üsna ilusal ilmal, kui wähemat pilwe nunnast lautusesnäha ei ole; siiski möib kindlaste  selle päülc loota, et töisel ehk kolmandal pääwal wihma tuleb. Nõnda olen see kord mõnda asja püüdnud oma sõbradele meele tuletada, kust tulewat ilma muutmist möib ette ära tunda, ometigi on ämbliku tähendus  neist kõigist kõige õigem leitud olewat. Küsib aga keegi auus lugeja: Kust peame meie ämblikusid leidma oma pesadega? uuemal acnl nimetakse seda maja, kus lae alused ja kõik nurgad ämbliku märkudega kaetud on, puhtuse puudukseks majaks. Õigus küll, seda pidin juba unustama, õnneks tuli ometigi meelega, seega mastan selle küsimise pääle: Ämbliku pesasid wõib suisel aeal igalt poolt metsast puu otsast leida, kus nad ülemcl nimetud kombel meile wöiwad ilmasid ette kuulutada; ka wõib ikka meel kõige enam haritud rahma puhastud majas kuskile nurga risti sisse üks ämblik oma pesaga ilma näiljaks seisma jääda, kui rõked kõik maha pühitakse. Olen siis kord ilmade ette täädmisest kõnelenud, mis loodus oma loomadega meile kuulutab ja mida igamees ilma hinnata wõib kütte saada. Täna on küll, et targad ja õppctatud mehed, kes meile uuritud tääduste waral ilmasid ette kuulutawad,  seda „ilma-klaak" ehk „öhu-rohumõütja  abiga teemad, aga senna juure ei ole uksi „öhu-rohu-möõtja," maid palju rohkem abi nõusid tarwis, mida üksi need mehed wöiwad kätte - saada, kes niisuguse uurimisisr ja tähelepanemisest endid elatumad.  Libt igapäine talumees, nagu meie Saare Tõnu ja Sõrme Õnuga oleme, pangu aga boolega ämblikusid tähele. Need olgu meie ilma nre-bmerid ja ette kuulutajad, kalendrid -täitku meile aasta pääwi, siis on igal übe! oma amet nende täüdus tõsine ja tten.de nõuandmine õige. Nii palju see kord ette täädmisest. Isamaalt. Karja kihelkonnast. (Tule kahju.) See mana iõna: „Waras jätab warna seina, inli jätab tuhka maha" läheb ikka cnannsie wäga suure kibedusega toeks ja cn zräsio. suurt usku ja kiudlat lootust elama ja kõige Kõrgema Tegija ja kõige asja scädza poole tanvis, kes sell katsnnm  aca! wee! suudab rabulikkulr öõlda: „ Jel en a on mo karjane, ci mull pole üh- ! tegi maja." „Jehowa on ammd, Jchowa on wötnud, Tema nimi olgu kiidetud!." Sündinud lugu st tuli meile minema postiga karraga nelja auustud sõbra kääst kirjalik sõnum, kõik täätawad ühel wiisil seda wäga kurba juhtumist nõnda: Neljapnä  9. Augustil pääle keSkhomikut pääsis  tuli Leisi walla, Aruste küla Millemi talus Juri Waher i majas lahti ja põletas selle talu õue täie majad ja ka õue aiad kõik ära, nõnda, et mitte ühte pulka (ütleb  üks kirja saatja) järele ei jäänud. Tulese  on jäänud kõik, mis temal on olnud; ihu katmeks on selle perekonnale jäänud need riided, mis põllu tööl selgas olnud, mis muud suisel aeal ei ole, kui püksid ja särk meesterahwal ja naeSterahwal niisama  mähe; toiduks need odrad ja kartuhwlid,  mis meel põllu pääl olnud, rugid  öõldakse kõik sisse koristud olnud ja ära põlenud olewat. Loomadest on 12 ane ja 1 siga õue pääle ärapõlenud. —Wäga kurb ja hale lugu! Aga sest ei olnud weel küll: seesama lahti pääsnud tuli kautas ka tema õue mehe Matsi Jurna Aru õue elud: aidad, laudad ja köögi ära. Jumala armu ja rohke kustutajate wapre abi läbi jäi selle pere elu tuba järele, et küll tuule ja tule all seisis. Kui selle peremehele nüüd tema elu-tuaga küll natuke rohkem elamist meel järele jäi kui töisele, siiski on ta wäga õnnetu küll. Need mõned kirjaread kuuiutawad wäga palju. Need waesed õnnetumad  inimesed ei jõua mitte see kord iseendid aidata. Senna peab ligimese armastus  abi tõttama, ja teemad seda ka rõõmuga,  kui need õnnetumad tõsiste tunnistus  kirjadega endid awaldawad; aga kirjad  olgu rahwa keelel ja kinnitud. Nii palju, kui meie oma armast Saare rähmast  tunneme, on nende hulkas wäga arwa neid, kelle kääd nii rusikasse on kaSwanud, et nii õnnetumatest ilma aitamata mööda lähemad. Palju rohkem on neid, kes selle sõna meele tuletawad: Tehke hääd kõigile, kõige enamiste neile, kes meiega ühes uskus  on." „Keda Issand armastab, seda ta karistab ka." Ta lööb haawu, aga ta seub neid ka jälle kinni ja parandab ja teeb terweks. Aga üht lapse usku nõuab Ta meilt iga kord, et ilma nurisemata peame kannatama ja Tema armu pääle lootma. Puudub elaw usk ja lootus, noh, Ms on wiletsus warst suurem, kui kanda suudame. Jumal ise kinnitagu nende waeste õnnetumate usku ja lootust ja saatku neile palju ja rohket ligimise armastust  osaks! —M. 8. V. x. V. U.r. r.— Kaugemalt kodumaalt. Wöru linna sajaaastase jubclipüha üle kirjutab  „Reue Törptschc Zeitung" järgmiselt: Linn särad rohiUes ja mitmekanvaliscS piduchlcs. Esimene  pidupääw läks Lüwimaa guberinri, kamnicrlzcrra  von Tchcmilschi osawõtmisel korrapäraliselt mööda ; igalpovl amaldati kõige clawamat rõõmntuiu,  Piduliku Jumalateenistuse järele liikus pidurong läbi linna. Wõru noesterahwad kinkisiwad  linnale kalli lipu. Pidu >v ema aeal loeti naabri linnade ja kaugemal müdinate Wõru inimeste  õuucsooiviunsckirjatt ette. kihtu läks prü- tahtlik tulekustamiscselts rongis ja tuledega läbi uulitsate liltilapuieStiku, kus kontsert oli. Peruu maakonnast. Saarde kirikuõpetaja Walcker kirjutab „Rigasche Zeitungilc", et leikusekuu  lõpul üks Jumala-kartmata pois Saardckiriku  altaripildi puruks leikaaud. Eestimaa põlluwilja üle tuleivad Tallinna lehtede järel leikuse-kuu 17. pänwast järgmised ammetlikud  fõnumed: Rukkileikus oli koormate järel  pea igal poolel keskmist saaki annud; wäljaandmise  järel oli, niipalju kui tamsest peksust kuuldud  an, mitmes paikas saak wnheline. Talwewilja  mahategemine oli lõpetatud, aga selleaegse põua pärast oli oras tänini tõusnud. Oder ei olnud igal poolel weel küpsenud ja oli paiguti öökülmast, leikusekuu 14. ja IS. pääwa wahel, kahju saanud. Kaera sai mõnes kohas juba leigatud.  Läbiseiti näeb suwiwili wähem kui keskmist  saaki andwa. Kartuhwlid oliwad öökülma läbi enamiste igal poolel raskeste kahju saanud, nõnda et need lootused, niis selle wilja kohta oliwad,  kadunud on. ~Tallinna Sõber" lisab selle sõnume juure: Öösel, leikusekuu 18. 19. pääwa wahel oli teine ja raskem öökülm. Nimelt kuuldakse  Tartust ja Tappelt, et sääl ümberkaudu selle pühapääwa hommikul 2 gradi külma olnud ja palju kahju teinud. Sellepääle hakkasiwad ilmad pilwitama ja mõnes kohas sadas ka natukene wihma; nüüd on ilmad jälle wagased, selged ja põud ähwardab pitkalissks minna. Kõrgema paikade  pääl hakatakse juba karthuwlisi üleswõtma, warred on külmast kärbitud ja närtsinud. Wene maalt. Kolme keisri kokkutulemine Skierniewiee  losfi. Skirnietviee, 3. Mihkli-kuu pääwal. s„Riigiwalitsuse Sõnumetnnja" telegramm.) Kellu 2 pärast lõunat jõudis keiser Franz Josef graf Kalnokiga seia ja sai raudteehoowis  meie Majestät Keisrist, Keisriprõuast, aujärjepärijast ja suurwürstidest wastuwõetud.  Austria keiser hakkas Keisri Aleksandri  kaela ümber kinni ja andis tale suud, Keisriprõuale andis ta kääle suud. Keiser Franz Josef oli Wene, Keiser Aleksander ja suurwürstid Austria mundris. Ammujasse  sõitis keiser Franz Josew meie Majestät Keisriprauaga. Kellu 4 pärast lõunat jõudis keiser Wilhelm seia ja sai raudteehoowis kõigekõrgematest  walitsejatest teretatud. Keiser Wilhelm andis meie Keisrile mitu kord suud ja ka Kcisriprõua kääle. Keisrid, ka keiser Franz Josef, oliivad Preisi mundris. Keiser Aleksander andis Saksa keisri kaasatulnud  ivürst Bismarckile tugewasti kätt. Minister Giers ja Kolnoky teretasiwad niisamma würst Vismarcki kõige südamelikult. Aumajasse sõitis keiser Wilhelm meie Majestät  Kcisripröuaga ühes manlris, Keiser Aleksander ja keiser Franz Josef tcses. Õhtu kellu seitse oli lossis 86 inimesele söömaaeg, kellest riigivalitsejad osa wõtsiwad.  4. Midkli-kuupääwal. Ennelõunat kellu 1! oli nende rügementide kade bataljoni  parad, kelle ülemat keiser Wildclm ja keiser Franz Joscf on. Pärasr seda kui kolm keisrit bataljonide eest olimad läbisõitnud,  läksiwad nad Majestat Keisriprõua juure, mis paale bataljonide mördaköndiminc päälcdakkas. Keiser Franr Jolei, pärast keiser Wildclm oli-oad oma baialjonid^