Katsugem kui ristiinimesed igaüks oma kasuks järele, missugused kewadc-mõtted ja kewade-südamed meil on? sest ei saa meel ristiinimesele küll, et meie siin ilmai, mõned palehigis tööd teeme ja mõned aegutadcs tõldades sõidame; ei ole ka sellest küll, kui ainult lihalikus rõõmus nagu lamba talled hüppame ja kargame, ei! meie peame ka teadma, mikspärast seda teeme, ja need on jälle õiged kewade mõtted. Kõik, niis meie tänawu kewade ja ka sui jälle teeme, olgu adra, äkki, kerwe, lasna, wikati, sirbi, ehk ka sulega, seda tehkem kui ristiinimesed, see on, kui niisugused inimesed, kcS ajalikus eluS ja ajaliku Mga ühes igawese elu juurt panemad ja tulemase igawese elu kewade wastu endid sirutamad.  Nõnda soowime üks teisele igas töös ja ametis, kuhu Issand ise meid igaühte pannud, head meelt, mõistust ja kallist termist ihu ja hinge poolest nõnda, et igaüks rõõmuga oma tööd wõiks teha, ma ütlen weel ieistkorda: mitte kui töömassinad  ehk mammona orjad, waid kui ristiinimesed, keS teadwad, kust nad tulewad, kuhu lähemad ja miks seda ehk teist teemad, ehk tegemata jütwad. Selleks lasku Jumal meie mõtete, sõnade, tööde ja tegude püüle oma rohket õnnistust maha sadada! Niisugused on minu arwates ristiinimese kewade mõtted. Nõnda rääkis ta kurjalt kiirgama silmadega  ; siis rüüpas ta jälle ühe klaasi wiina ja läks wile ajades küla poole, kus tema oma meelt edasi lakkumisega wist lahutada püüdis. Nurjatumad inimesed leiawad ikka teed ja nõu ome kurje plaanisid korda saata; sest nemad ei põlga ühtegi abinõu, olgu see ka, keS teab kui paha ehk tulgu sellest nende ligemistele ei tea kui suur õnnetus. Meie sõber Jaen oli seks wäga õiglane, et ta midagi paha oleks aimanud, ehk ülepea, et keegi tema üle wiha peaks; tema ise ei teinud kellegi inimesele mee!->gc midagi paha; mikspärast pidiwad siis tema kaasinimesed tema waStu paha mõtlema? Pääle selle tegi see tema truui südamele  wäga palju muret, et asjad tema ja ta ema wahel mitte rahulisel teel edasi ei läinud. Ja sellsamal ajal kogusiwad meel teised mustad pilmed tema rahulise majakese  kohta. IH. peatükk, Jaani noorem poeg näis ühel päewal tõesti haige olewat, ta ci tahtnud ei süüa ega juua, waid köhis kangesti ja õhtul näis tal raske palawik olewat. Tohter, kes senna toodud sai, tegi üsna tõsise näo ja mõtles kaua aega järele, siisgi ei wõinud  ta kätte saada, mis haigus lapsel oli waid ütles: „Ma pean Home wara jälle tulema." Õhtul oleks Jaen hea meelega oma seltsimeestega mere pääle kalu püüdma läinud, sest ilm oli igapidi seesugune, st head kalasaaki loota wõis. Usinasti walmistasiwad kõik kalamehed ennast merele minemiseks. Wiis-kuuskümmmend wäikest paati saiwad malmis pandud, wõrgud ja aerud hoolega järele waadetud; igal pool randas oli rõõmus ja lõbus olek näha. Ja Zaeu läks mõneks minutiks randa. Tema seltsimehed kutsusiwad teda ka seltsi; tema olla see kõige parem juhtija selle õnne tõotama reisi pääl. Aga tumeda pilguga raputas tema pead. „Mina ei wõi tulla," ütles tema; «minu pojukesel on raske palamik, ja mina ei wõi teda kõigeks pitkaks ööks oma mana ema hooleks jätta. Tänane õnn on teie jäokS üksi." Kurwa meelega waatas tema meel järele, kuidas sõbrad paatisi äärest wäljale tõukasiwad ja künni nad nii kaugele saiwad, et paadid meel nagu pähkle koored wälja nägiwad ja wiimaks hoopis mere pääl ärakadusiwad. Siis pööris ta koju tagasi säält maja kaudu läbi minnes, kus Juuli sees elas. See oli meel agarasti maja talituse kallal töös ja mõis ainult möödaminija terwitust mastu rvõtta. «Home," hüüdis tüdruk, wõiksime üks teisega kõneleda!" Täis muret ja raske südamega ostus Jaen ise oma maja uksest sisse. Ema armas lapse mähe parema olewat. Seda ennem oleksin ma wõinud ka merele minna, ütles Jaen. „Kui siin keegi oleks olnud, kes sind oleks aitanud öösel poisi juures walwata, siis ei oleks mull midagi enam takistuseks ees seisnud, ja Home wara wõiks mull hea kalasaak olla. Nii läheb aga kõik tagurpidi." «Arwad sa siis, et su tulemane naine sinu waeste laste juures nii truuiste walwama saaks, kui mina su ema seda teen? «Räägi mulle mitte wõerastest!" „Ema, sa tead küll, kui hea tüdruk Juuli on. Mikspärast on ta Treieri poega tagasi saatnud? Kui ta oleks paljalt nime kandjaks perenaiseks tahtnud saada, siis oleks ta muidugi Treieri mastu wõtnud. Sul peaks ometi üks parem arwamine Juulist olema!" Wanakene waatas pahase pilguga meel kord poja otsa ja läks siis oma töö juure. „Jsa," hüüdis wanem poeg, «mina aitan wenna juures walwata, kui sa tahad, mõid sa merele minna." „On juba wäga hilja, armas pojukene; see ilus öö peab küll minust mööda minema. Sa ei tea ka meel mitte, mis see tähendab öö läbi haige moodi ääres walwata." „Jaen," ütles ema jälle selle pääle, «tänase õise püüo pärast ei pruugi sa tõesti mitte mures olla, sest mina tunnen ilma ja tean et enne poolt ööd torm wäljas on.„ «Seda oleksid sa aga pidanud juba minu seltsimeestele ütlema, ema. Siisgi arwan ma, et mu seltsimeestel õiguS on. Muidu ilm ning olemine on iga pidi seda moodi, et head saaki loota wõib." Nende sõnadega läks ta kambri, kus wäike haige oli ja seadis omad asjad ööwalwamiseks korrale. Pea aga nägi ta ära, et ema õieti ette kuulutanud oli; sest enne kui poole öö aeg kätte jõudis, läks tuul õues ikka kord korralt waljemaks ja wiimaks oli kange torm wäljas. Mere laened lõiwad kähisedes ja mühisedes waStu kallast. Jaen astus ukse ette ja waatas osawõtlikult seltsimeeste järele mere poole. Ta küsis mõne käest, kes säält suure rutuga mööda rutasiwad, kas nende tagasi tulekust weel midagi kuulda ei ole aga nende wastustest ei saanud ta tuule pärast mitte õieti aru. Kaldale oli juba õige rohkesti küla rahwast kokku tulnud, kes sääl tuld Isamaalt. Kuressaarest. Kahe nädala eest laskis linna politsei korodowoide läbi kõige linna kõrtsidesse aru anda, et kahe kahtlase inimesele: Kustu Maripuu,  Parasmetsa wallast ja Aleksander Wäärtbcrg, Leisi wallast, mitte wiina ega õlle tilka ci tohi müüdud saada, ega neid ka sugugi kõrtsu sisse laska. Missuguse põhjuse pärast see sündis, on praeguS teadmata. Kuilm näha, pidawad mõned hobuste pere- mehed ome hobust ikka meel ilma piletita linna karjamaa pääl, ilma sellest hoolimata, mida karjamaa inspektor loomade pidajatele on ette ütelnud: Ilma piletita loomad saamad linna karjamaa päält kinni wõctud! ja mis ka paari nädala eest sündis: S—6 hobust said kinni wõetud, mida muidugi trahmi maksmise eest tagasi sai antud. Wana sõna on nende kohta tõsi: „Kes ei taha kuulda, see peab tundma!" Jamajast kaebatakse selle aasta mähese kala püügi üle ja mida ka linna turul iga. homiku näha on. Neid olla selle kewade nii mähe, et mõned Sõrme taadid kuuldakse ütlemad: Meie ci saa nii palju, et ise süüja saame, kust see wõtta, mii linna toome! Kurwad asjad! Tallinnast- Tallinna ülem-maa kohtus  mõisteti 2. Juunil wiie mangi üle kohut, kes wiimati 19. Mail Toompää waugikojast ära põgenestmad, aga jälle kinni tabati. Ülekuulamisel oli awalikuks tulnud, et kurjategijad esiti oma kongi pcasenud, mida parandati ja kus sellepärast akna wõrre küljes tcllingid rippusiwad. Põrandalt oliwad nad ühe miili leidnud, sellega oma jalgadest  ahelad katki wiilinud ja siis läbi akna pakku läinud. Wahi pääl olewale soldatile oliwad põgenejad  kiwiga pähe löönud, nii et see maha kukkus ja ka ta patroni tasku käest kiskunud, püssi aga ei andnud soldat mitte käest, ehk küll teda löödi ja sõrmesse hammustati. Et kisa pätile teisi wahtisid juurde tuli, tegiwad põgenejad ruttu minekut, aga wõcti ometi kõik üksteise järele jälle kinni. Kohtut mõisteti nüüd põgenemise katse ja wahisoldati päälekippumise süü pärast G. Blumfeldt  100 piitsahoopi alla ja eluajaks raskele sunnitööle  mäekaewandusteS, J. Essalo 90 piitsalöõgi alla ja ka eluajaks sunnitööle, A. Pulk 90 piitsalöõgi  alla ja 20. aastaks sunnitööle, K. Saalmann  15. aastaks raskele sunnitööle. P. Weide- inanni kohta jäi otsus andmata, sest et tema paale ka mitme teise kurjatöö pärast on kaebatud. 30. Mail sai jälle üks trobikond kurjategijaid  Siberimaale ärasaadetud. 3 meeste- ja 1 naisterühmas olid raske wangitöõle mõistetud, 7 meeste- ja õ naisterühmast asutamisele Siberimaal,  3 meest saiwad walla poolt ärasaadetud, 1 oli Siberimaalt ärakaranud ja sai tagasi saadetud ja 4 naist oma lastega lüksiwad priitahtlikult Harjumaalt. Kirjutakse meile: Auus WalguS,  palun järgmise ribale Narma ajalehe „Wirmalisele"  wastuseks ruumi lubada. Täheudud leht kirjutab omas 21. Nr. Tallinast  muu seas ka kooliõpetajatest, kes õpekursusest osa wõtawad. Muidugi mõista teeb ta seda omal wiisil. Nimetab neid „paljapeaga wanakesteks", „habeme kandjateks", „ haruldasteks koolipvisteks", j. n. e. Sest ei ole meel küll, ta puudutab ka möönitawal toonil kooliõpetajate külge, kes õpetust annawad, ühte neist jutumärkide mahel Eeskuju koolmeistriks tähendades. Mis tahab auus „Wirmalise"  toimetaja sellega ära teha? Missugust arwamist kooliõpetajate waStu, kes kõik püiawad teha, et kõrge kooli walitsuse käsud ja seadused täidetud saaksiwad, äratada? Nagu näha, seisab ta oma mõtetega selle arwamise jureS, et inimene ainult siis wõib midagi õppida, kui noorus rinda ehib. Ei kallis Narma weli, muretsege Enestele üks tubli ajaloo raamat, sealt selgub Teile pea kuidas kõrged kroonikandjad meel a, b, d, on manal põimil tahwli peale maalinud, ilma et keegi ahtra mõtteline nende head tahtmist pilkawalt  üles wõttis. Wõtke waewaks neid mehi tundma õppida, kes oma terme elu teaduse õppimise  peale on pühendanud ja koguni auu asjaks on arwanud omale teadusest, mis piirita on, elu otsani midagi korjata, siis ei kirjutaks Teie mitte enam nüüd, kus meie 1900 aasta armus seisame