Saarlane Üleüldine politika ajaleht maa- ja linnarahwale. „Saarlafe" toimetus ja wäljacmdmine, Kuresaares, kaubauulitsas 10. „Saarlane" maksab: Saaremaal aastas I rbl. Sv kop., postiga saadetud 2 rbl. Saaremaal pooles aastas 1 rbl. kop., postiga saadetud I rbl. 23 kop. Tuleb wälja iga esmaspääwal, Kuulutuse rea ehk selle ruum maksab  S kop. 39. Esmaspääw 30. Septembril 1885. 11. aastakäik "Kumb on Saaremaa põlluharimises sündsam, kas sahk wöi ader?" Mina pruugin kahe hobuse pöörsahka. See on meie poolse rahwa meelest küll üks pärdik tegu; mitmed waatawad, wangutawad pead ja ütlewad: „Wana Jaak rikub oma põlu ära pöörab lahja  m- lla alt üles jne.,, Asjatundlikumad waatawad  aga lähemalt ja tunnistawad sahka palju paremaks põllu harijaks, kui atra, mis ka nõnda tõsi on. Sahk ci pööra mitte lahjat mulda alt üles, kui keegi seda ise ei taha, waid ta pöörab ja lahutab mulda just nii sügawalt kud keegi soowib.  Muidugi mõista, kes omad põllud adra künni järele sahaga wäga sügamast hakkab kündma, et see esiotsa kahju saab, sest Saaremaa muld ei ole mitte ilma wäetamata wilja kandja. Saaremaa põllumaa on tükati wäga ära põhjaga,  mille läbi üleliia palawuS, wilu ehk niiskus ikka wilja ikaldust toob; seda nuga peab aga hoolsa tegewuse läbi parandama. Mina olen ettewõtnud, ja ma arwan, et ma selles tükkis ei eksi, kui ma iga aasta ühe wallkama arapõhjaga põllumaad sahaga sügamast ümber pööran ja seda  hea sõnnikuga wäetan. Olgu küll et niisugu- sest sügamast künnist mõned aastad kahju tuleb, aga loota wõib julgesti, et selle läbi põllu põhi paremaks läheb ja tulewik kahju auusasti tasuma  saab. Minu efimine eesmärk on kõrrekesa- ja sõnniku  kündi sahaga, aga kordamist ja küli kündi atradega, sest et need kergemad on; wäga soowitawad oleksiwad kahe- ehk ennam mannaga  seemendamise adrad olewat, nagu mõne suurpõllupidajal juba on, need oleksiwad töö jõuud. Saha headusest rääkides, pean ka tunnistama, et taga enam jõuab künda, kui adraga. Ühe kerge  põllu sees wõib weel adraga tööd teha, aga kui on niisugune kõrrepõld, kud see aasta mõnes kohas on, kus kehwa rukki kaswamid oli, siis on adraga kündmine kuidas wahest üteldakse: gi töö," kunas sahaga ikka jõudsasti edasi läheb ja sula põld weel päälegi. Sell sügisel wõistn seda ära näha: Adraga kündja mõis pääwas waewalt poole tükki rasket kõrrepõldu  ära künda, sääl juures oli hobune wäga waewatud märg; päälegi põld weel nii harimata,  et seda teisele korrale weel peab küntama; kahe hobuse sahaga künneti rutema ajaga tükk Mamma sugust põldu ära, ilma et hobused waewatud  oliwad ja põld on ühe korraga sula ja pehme. Sell suil tuli see mitmes kohas ette, et sõnnik  põllu pääl sissckündmata niikaua kuiwas künni  paar nädalat pääle Jaanipääwa wihma tuli; wõib arwata mis wäge niisugune tuulest ja päikesest  ära kuiwanud sõnnik põllule annab. Saha pruukijate! ei tule niisugust äppardust mitte ette. On sõnnik põllu pääle weetud, siis wõib seda, kui ka põld kuiwa päraline on, ikka künda; sahk pöörab sõnniku mulla alla, nii et päike ega tuul seda kuiwatada ei saa; mõista on, et sell wiisil sõnnik põllule palju rohkem rammu annab. Nende siin nimetatud näitustega olen ma Saaremaa  suguwendadele püüdnud tunnistada: Sahk on põllu harimises wäga hea ja sooivida on, et iga suur ja wäike põllumcS seda enesele muretseks. Et aga Saksamaa kahehobuse pöörsahad üleültse rauast, ja sellega wäga rasked on, sellepärast on hoopis parem et maaseppad puutiisliga ja ühe kurega sahad teewad, nendega on ka kiwise põllu sees wõimalik künda. Tähele on panna, et sahad. Jututuba. Mm ja Dski uiigkw. Elfried von Tsura järele (Järg.) R« pea kui kohtumõistja seda ette tõi, kadus Rudolfi rahuline olek, ta läks kartlikuks, ja kui talle Minna sääl olemisel need sõnad õõldud saiwad, mis ta wiha tujus oma ihnuse tädile ütlenud oli, fiis sai ta selle häbi parast nõnda segaseks, et kõik kohtumõistjad ja ülekuulajad  omas hukkamõistmises uuest: kinnitatud saiwad. Tilma leitamise katsed. Neliteistkümmend pääwa oliwad Rudolfi mangi matmisest möödas, kui ühel õhtul mana auuwäärt mangi koja ülewaatja oma tütre juures istus ja talle kirja wenna käest ette luges, kus secS wend paale mitme  röõmuswma uudise tääda andis, tema olla ühe Daauimaa kuulsa filma arstiga tutwaks saanud, kellest ta uskuda, et ta Klelia nlmad wõida terweks teha. Übe kuu oärair saada ta temaga tulema. ..Annaks Jumal, et Eduardi lootus Ust oleks! WSis mana hallpea, kui ta lugemisega malmis oli. Klelia rapputas oma pruuni lokkis juus tegs pead ja ütles: „Reie tahame seda Jumala hooleks anda. Km see wõimalik ja tema tahtmine on, et ma jälle nägijaks saan, küll ta siis ka aitaja saadab." „Jah," ütles hallpea liigutult, „sull on õigus, armas laps meie tahame nagu siit saadik kõik tema hooleks jätta ja tema pääle loota. Tänu olgu temale, et ta meie Eduardiga nõuda heasti on teinud. Pcakssiwad kõik ilmasüüta mängid nõnda lahti pääsma kui tema!" Klelia õhkas ja ütles siis: „Meie tahame  nende eest paluda, sest muud ci wõi meie sõnna mastu teha." Nattukese aja pärast alustas wanake jälle juttu ja küsis: „Mis sa arwad meie tohtrist? pead sa teda ilmsüütaks selle kole mõrtsuka töö juures? Klelia wastaS tõe ja kindlusega: „Kui tema süüdlane on, siis on ju walguse inglid  hukatuse lapsed l Ma ütlen sulle : uks süütam, auusam inimene ei wõigi üle selle  wangi koja lääwe tulla, kui tema on !" „Ma usun find," ütles tema isa; «finn  otsuse andmine oli ju iga kord õige. Oh et kohtamõistjad ka nõnda tunda wõiksid nagu fina!" «Wist saamad nad selle mehe ilmsüütust tundma —" ütles tüttar. „Ma kardan, nad mõistwad teda hukka," wastas isa. «Mõistwad hukka?" hüüdis tüttar kohkudes  „kuda wiisi?" „Eluks ajaks wangimajasse, kn.i ta mitte ie tunnista kui teda aga pitkalise wangis olemise hinge piin tunnistusele sunnib, siis surmale. Ja üks niisugune tunnistus ei ole mitte wõimata, sellepärast on üks ruttuline surm soowitawam, kui üks nii sugune eluks ajaks wangimajasse mõistmine."  „OH, taewane kohtu mõistja! isa kaitseme meie teda! Astu sa ilmasüüta kaitsjaks ehk lase mind mind rääkida  !" „Armas laps meie kaitsmine ja meie tunnistus ei mõju midagi sönna wastu. Aga meie loodame, et Jumal ka tema ilmsüütust õigel ajal saab pääwa walge ette tooma." „Pea kinni, sääl tuleb mulle midagi meele kas sa ei ütlenud mitte, et politsei  tcendri Hukeri liiderlik poeg olla teisel  hommikul selle öö järele, kus see kole tegu sündinud oli, Ameerika ära reisinud ?" ütles tüttar. „Sa ei arwa ju ometi mitte —" „Jumal andku andeks, kui ma ühest ilmsüütaft paha mõtlcnud olen aga kas mana politsei teender ei kuulanud salaja  ema Brummciseni aidas Rudolfi ja tema sõpra Adolfi? Kas ta ei ole mitte protokolli kirjutada lasknud tema olla kuulnud  tohtrit ütlewat, et ta tädi öösel pea padja all oma raha peita? Kas ei wöi