W Sakala 14. Wiljandis, 13. Aprillikuu päewal 1883. v«. aastakäik. liitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Väljaandjad C. R. Jakobson'! pärijad. Sissekord. Poliitika leht. Oma-walitsusest ja Wenemaa „Jmien!o"st. 11. Jhunuhtlus. Poliitika ringwaatus. Omalt maalt. Wiljandist: Uus seadus meie keelte küsimuse kohta; Liiwimaa  talurahwa kroonimise saadikud; uus seadus postitalituste kohta: Lutheri usu kirikherrad ülewaatamise alla; näitemüük; mis „Olewik J. Hurt'i ja professor Koeler'L kohta kirjutab; „Oiewik'u" trükikodade kimbatusest. Pärrnumaalt: Kõigekõrgem kingitus. Tartust: Kõrge külaline: „wastus." Riiast: Ritterite saadikud ja mõisnikute konwent; uuest ajalehest. Tallinnamaalt: Õhtused palwetunnid koolimajades. Peeterburgist: Uus wäljamaa passide maks. Kuulutused. Tänulik poiss. (Lõpp.) Mõnest meie maa kihwtisest taimest (kaswust). 11. Põllu jLutamisest. 11. Sipelgatest. I. Oma-walitsusest ja Wenemaa „3emctbo"st. ii esiteks Inglis-, Malt wiimaks m,m-walitsuse peamärgid, mis silma puuduvad, on järgmised: Kõik sisemised maakonna aSja tallitused ja õiendused,  nimelt kohtu, korralhoidmise ja jaukt ka valitsuse  asju toimetawad kohatised elanikud. Riigivalitsus  ei pane mitte oma" ametnikust üksikutesse, maid revideerib ja õiendab kohaliku ametnikude tegevust  ja valvab tema korraliku oleku üle, aga ei toimeta kroonu ametnikude läbi ilma waheliigeta midagi. Kõik maakonna asjade tallituste kulud saavad kohalikude maksude läbi tasutud. Maksud saavad kihelkondade ja valdade peale nende varanduse hinna ja sissetuleku suuruse järele ära jautud. Selle juures määratakse ikka sissetuleku suurus üleüldiste reeglite ehk keskmise mõõdu arvu läbi, ilma et üksiku elaniku varanduse seisus igakord läbiwaadetakse. Asi saab see läbi toimetud, et kohaliku varanduse üksikud jaud klassidesse kokku seadetakse. Kõikidel elanikudel, kellel oma valla piirides üksgi omandus on, mis eest nad maksusid maksavad, on oma valla asjades ja ametnikude valimises heale õigus. Heale andjate valijate omanduse suurus  ei ole mitte määratud, vaid juba paljas omandus annab heale õigust. Kohalikuks ametnikuks, kaS volikogu ehk kroonu poolt, võib soovitud mees üksi kahe tingimise all saada: eeSmalt peab ametisse astuja omanduse seisupaik  selles kohas, kus tema oma ameti tallitust toimetab,  olema; töiselt peab tema omanduse hinna suurus ühe kindlalt ülesseadetud arvu kõrguseni ulatama. See arvu kõrgus on mitmesuguste ametite  tarvis ka mitmesugune. Nende tingimiste peale peab nii heaSti volikogu, kui kroonu, kui üht kõlbliku  meest ameti peale tahmad valida, vaatama. Elanikude koosolekud võivad üksi volikogud olla, see on: tohivad üksi ametnikust valida, neil ei ole aga iial õigus, nõuupidamisi toimetada ehk asja tallitust enese peale võtta. Walitud ametnikud ehk ametnikud, keda kroonu kohälikude elanikude seast nimetab, toimetavad valitsuse  asju ilma töiste elanikude osavõtmiseta. Nad seadawad igaühe valitsuse jau tarvis kohtust, kes näituseks vaeste üle vaatavad,- teede, ehituste asju a neid asju, mis üleüldise rahva tervise kohta j käivad, tallitawäd. Need kohtud määravad ja jautawad  maakonna ja kohalikuid maksust oma voliga ära ja ei ole neil selle tarvis ülemalt poolt ehk volikogult luba ja kinnitust otsida. Nõndasamuti määravad nad aSjatallituse kulusid oma heaks arvamise  järele ära, valivad üksikute asja tallituste tarvis kõlblikuid mehi, teede ülevaatajaid, vaeste kuratoorisi, see ön mehi, kes vaeste asju tallitawad j. n. e. Nad ei käi aga mitte igapäev kokku, vaid üles seadetud ajas, kas ükskord nädalas ehk kuus, nõnda kudas tallitused seda nõuavad. Koosolekutel peavad nad tähtiste asjade üle nõuu, seadawad kirjalikult  nende tallituste korda üles ja jautawad üksikuid  asja tallitust üksikute ametmkude, kui kassahoidjate,  kirjutajate, kuratooride ja ülevaatajate keskele ära, kes palka saavad. > Rahu kohus on omavalitsuse  kohus. Tema all on kõik kohtu asjad, tema kinnitab ettepanduid rehknungisi maksude ärajagamist  elanikude peale, kulude suurust, mõistab kaebduste üle kohut ja määrab siis maksu suurust, kui kaebdust mitte ühetasa ehk õige maksude ära jautamise üle tõstetakse. « Säherdune on lühidelt ja üleültselt kujutud Inglismaa oma-valitsuse masin. Asi näikse küll kullane olevat, aga lugu ei ole mitte nõnda, kui rahva elu ja käsu andjate tegevuse peale vaatame. Selle tegevuse juhtmõtet ehk plaani on raske äraseletada,  sest ühtepuhku saab selge arusaamine takistud tumedate lisamärgide läbi, kes seda ja töist asja üleüldisest juhtseadest välja võtavad ja tihti oma sisu poolest tema vastast käsku ette kirjutavad. Kõige wabameelelisema käsu kõrvas seisab üks teine, mis vana Greeka rahva käsu andjat Draako't, kelle käskust selleaegne Greeka rahvas verega kirjutud käskudeks oli harjunud nimetama, meele tuletab. Ülemate seisuste käes näikse Inglismaal kõik õigused ja täieline omavoli olevat, aga alamatel ei ole õigusest juttugi, olgu et Inglismaa oma-walitsus küll rahvuslik on. Ühte puhku segavad selle kentsaka ilmutuse tumedad ja heledad küljed teine töist ja teevad pealtnägija otsust kahtlaseks. Ihunuhtlus.*) Kõik, kes mind näewad, hirwitawad mind; nemad ajawad suu ammuli ja wangutawad pead. Taw. Laul 22,8. Keskaeg oma koledate piinakambritega ja keldritega ja tuleriitadega on juba ammugi inimesearmastajate heale ja helde valitsejate läbi hauda kantud. Üksi, kui meie selle aja üle loeme, siis näeb vaimu silm veel neid inetumaid piina riistu, kellega inimesi kui surnuid liha tomsiasi torgiti ja pigistati, sirutati ja põletati ja pekseti. See inimeste teutaja aeg on, mööda. Tänu Jumalale, et ka mööda on! Meie hingame tervemat õhku sisse, mida vaimu päike meile toonud, kui need inimesed ketseri kohtute ja inkvisitsioonide ajal. Ommetegi jäeb vanast ajast sagedaste mõni kombe uue-aja päranduseks, millel elu *) „Walguseft." õigust ei peaks olema! Nii on ka weel meie päewil see keskaja pruuk elule jäenud ja manast seaduses mõjuma pantud, et inimesele ihunuhtlust antakse, s. o. et keegi inimene meestest maha tõmmatakse, halaSti kistakse ja siis witsadega peksetakse! Peksja ehk lööjata  ees on selle lubamise all ametisse pantud, et ta oma kohust truuiste täitma peab. Muidugi teada on seste karistuse eest inimesel omas auutundmises kõige suurem hirm. See karistus sunnib teda wenda äraandma, maletama, waStuajama. Selle karistusega wõidakse täitsa inimesega teha, mis tahetakse. Kus seda karistust suuremal mõedul pruugitakse, seal nüritab  ta küll ihu nuhtluse liigis seiSwate inimeste auumeele  nii ära, et mõnel nende seast witsa-hirmul muud iseäralist hirmu ei olegi, kui, nagu ta ise ütleb, tuline walu! Seda tulist walu on juba meie efiwanematelt antud, ega ta siis meistki mööda minna ei wõi, arwawad mõned nüriks tapetud rumalad rahwa liikmed! Aga selles on nad kõik ometi ühes nõuus, et äratappa wõib ka sageste nnsugüne tuline walu. On keegi rahwa seast niisugust tulist walu saanud, siis koguwad töised tema ümber kokku ja kahetsewad tema õnnetust ja häda ja panemad lööja mehe waljut kätt hirmsaks ja imeks. Siin on wiisiks, et meeste naesed ka ühes kohtumaja juure tulewad, kui nad arwawad,  et mehel asi enam naljaga ei saa mööda minema,  et nutsad oodata on ja seda teadwad enam jagu sinna kohtusse minejaid juba ette ära. On mees nuheldud saanud, siis nutab ja karjub naene wäljas haledaSte ja wingerdab kui meeletu. Lööjad on enamiste manad soldatid, kes juba mitu aastat seda ametid pidanud ja temas osawad on. Kuidas näeb peksetaw peale peksmist wälja?! Keerame selle pildile selg, see on nii läila ja jäle, et keegi tema peale mõtelda ei taha! Missugust äraarwamata kahju see trahw kehaterwisele teeb, seda wõib igamees ise ära arwata. Aga missugust kahju ta hingele teeb, selle peale ei wõi mõteldagi! Wõtame üks noor laste isa, kes sell kombel ära teutatud  saanud ja katsume, kaS ta laste silmis weel seda maksab, mis ta enne peksu maksis, kas ta weel julgeb hulgal ajal töistele auusatele inimestele ennast näidata? Wõtame üks noor poiss, keda peksetud kas ta kõlbab end weel kuskil näidata, kes noor tütarlaps  kõlbab temaga weel rääkida? Niiwiisi on üksjagu õnnetumaid. Töine jagu, kes witsa hirmu mitte enam muu aga, kui tulise walu hirmu pärast kardawad, ei häbene kellegi ees, sest häbi jäi sinna, kus ihu paljaks  kisti. Need inimesed on nüüd meie Eesti rahwa rikkujateks ära häbistatud. Need waletawad ja wannuwad  kohtule suud ja silmad täis, et aga sellest tulisest walust peaseda. Need ei tunne ka enam muud häbi, nad warastawad, tapawad ja lakuwad ja wiiakse nad jälle witsapingi ette, siis teeb see neid weel kangekaelsemaks,  suuremal mõedul walelikumaks ja salgajaks.  Sellwiisil kaub ka ühe niisuguse Eesti rahwa liikme perekonnast ja majast kõik auusus ja wagadus, selle asemele astub wale, kurjus ja kõik muu hinge halbus. See laguneb perekonnast perekonda ja wallast walda ning kannab oma paha wilja ja ähwardab terwet rahwast ärakihwtitada. Noored mehed on uuemal ajal enam haritud kui enne, ja witS teeb