Inglise käest ohwrid nõuudnud. KuS on Gordon, kus Stewart, kuS Earle ja weel mõned muud wähema tähendusega?  Kui kaua Wolseley ja Brakenbury waStu saamad pidama, on weel küsida. Et küll sõda kibe ja wõitluS wile on, siiski on weel Mahdil suure hoolega lahingi platsil, kui wäha püssirohu suits silmi lahti laseb ajada, ikka jälle oma mõlemate riikide Kordosani ja Darsura  walitsuse seadlusega tegemist, et ikka kõik jälle selgel Islami põhjusel piaks toimetatama. Walitsuse eesotsas  seisab tal wiie liikmeline ministeerium, millel raha asjadega, waga asutustega, moshee (templi) warandustega, sõaga ja riigi- ning sõakassaga tegemist on. Ministeeriumi  töö koht on Obeidis, piab aga otsused Mahdile kinnitamiseks kätte läkitama. lendawad Obeidist Omdurmanisse, pää sõawäe laagrisse, kaks kullert, kes oma edasi tagasi käimiseks wähemalt 21 päewa ära tarwitawad. Darfuri ülemaks Valitsejaks on Mahdi ühe endise sultani poja seadnud, keS enne Gordoni poolne oli, pärast aga tema maha jätnud ja Mahdi poole heitnud. Üks kaupmees, kes hiljuti Suakinisse  jõuudiS ja tee peal Osman Digma laagris Tamaniebi  juures on käinud, küsinud Osmani käest: „Mis on õieti Mahdi eesmärk?" Osman waStanud naeratades:  „ Kristlastel ära keelda, endid Niiluse jões pesemast,  see tähendab: Niiluse jõekonda jõe hallikast kuni suuni Muhamedlastele jälle tagasi anda." „Aga kas Konstantinoopolis ka rahulikult selle peale waadatakse,  kui Mahdi tema käest Suudani ja Egiptuse ära riisub?" „Mis Konstantinoopolis selle üle mõeldakse, ei tea mina mitte; seda tean ma küll, et Mahdil nõuu on, kui ta Kaiiro linna kätte on saanud, saadikud Konstantinoopoli  saata ja Sultanit kutsuda, ennast temaga umbusklikkude wastu ühendama." Nagu ajalehed teatawad, olla Inglise ja Itaalia wahel kirjalikult Suudani asjus lepingut tahetud teha, kuS Itaalia Jnglisele abi pidi andma. Kartumi langemisest  saadik ei olla aga Inglane seda abi weel mitte waStu wõtnud, ega ka tagasi tõuganud. Itaalial seisma jälle 5000 meest ja 21 suurtükki malmis, mida ta Punase mere poole tahtwat saata. Siiski tahtwat aga Itaalia seda asja nõnda katsuda toimetada, et suurtel riikidel selle üle midagi ütlemist ei piaks olema. Türgimaal ei näita aga ka mitte Inglaste Suudani sõda meelt mööda olewat. Nõnda räägitakse, et Türgi saadik HaSsan Fehmi pasha Lord Granvillega pikemalt jutul on olnud, kus ta Inglase käest olla nõuudnud kindelt aega selle peale määrata, millal Inglise sõawäed Egiptusest ära piawad tulema. Selle pealewaStanud  Granville, et Inglasel nõuu olla küll poliitika kui ka raha asja põhjusel Egiptust maha jätta, aga kindelt aega selle tarwis ei wõida mitte nimetada; ühtlasi ei saada ka Inglane ilma kahjutasumata sealt mitte ära tulema. Inglane ei saada ka mitte Türgi walitsuse wõimu Egiptuse kohta ära unetama ja sellepärast olla see mõte Türklasel ilmaegne, sõawäge Suakinisse saata. Sõa sõudelt ja waimu wäljalt tagasi tulles lähame estte Hispaaniasse. Nagu kuulda, on küll linna walitsus hulga rahwalle tööd muretsenud, aga palk olla koguni weike. Kataloniast tulewad rahutumad sõnumed, mis Hispaania ja Jnglisemaa wahelste kauba-poliitikaliste tingimiste läbi olla tulnud, sest et mitmete wabrikute seisma jäemine karta olewat. MiniSter-nõuukogu on otsuseks teinud, suuri awalikke töösid rahwalle muretseda. Portugaalia päälinnas on kolmas maailmaposti  kongress alganud, millest 63 riigi saadikud osawõtmas  on. Portugaalia wälimine minister näitas oma teretuSkõneS, kui kõrge eesmärk ja kasu maailma postide ühendusel on ja tuletas ka riigi-sekretari Stefani tänulikult  meelde, kes kõige esite selle suure ettewõtte mõtte peale on tulnud. Aastal 1874 oli selles ühenduses 22 maad (riiki) 345 miljoni inimesega; aga aastal 1884 juba 53 maad 832 miljoni inimesega. Helweetsiat waewab ikka alleS anarhistlaste küsimus. Arwatakse, et umbes 2000 anarhistlast nimetatud  maal pidada elama. Mõnes 13-neS kohas pidada neil seltSkonde olema. Ühenduse nõuukogu tahab kõwemaid  seadlusi nende wastu tarwitama hakata. Omalt maalt. Wiljandift. Laupäew 9. Webruaril oliwad siit ümberkautsed Aleksandri realkooli abikomiteede presitendid, kaSsahoidjad ja kirjutajad kohalise sillakohtu ette kutsutud, kus neile abikomiteede lõpetamist kuulutati, nende töö lõppemist teada anti ja raamatud nende kaest wastu wõeti. Nimetatud asja kohta on meile mitmelt poolt ja mitmesuguseid  arwamisi awaldatud; ühed kurwastawad, töised rõõmustawad, kolmandamad ei tea midagi teha. Meie arwame, et niihästi rõõmustamised kui.ka kurwastamised paris ilma põhjata on. Et meie Aleksandri kooli tarwis korjatud raha, nagu mõned kardaroad, kuskile mujale piaks tarwitatama, on põhjuseta kartus. Seda auusat rahwa ettewõtet  ei saa wistist Kõrge riigiwalitsus iialgi muutma. Meil Eesti rahwal seisab see kool ikka palawalt südame peal ja ei taha koguni mitte oma „olekstega", mis naija kombel „halb mees" üeldakse olewat, enneaegu ette astuda. Kui tarwidus nõuab, saame meie jälle rõõmsalt oma ohwreid isamaa altari peale kandma. Meie aastalaat on lõpnud. Meie ei mäleta kunagi laada aeg nii halbu ilmu olnud, kui tänawnse meie pikema laada ajal. Esmaba esimesest laadapäewast peale, kuni reedine päew läbi oli nii kange sadu, tuisk ja maru, et mitte silmigi lahti n wõinud ajada. Inimesed  oliwad sunnitud kodus olema ja wõõrad kaupmehed oodasiwad asjata; tormi ja tuisu pärast ei wõinud heawiisiga  poe uksi lahtigi wõtta. Teenistus ja wõit oli neil wististe kasin. Lauba, pühaba ja esmaba lubas tuisk küll kaubelda, aga külm oli kaunis mehine, oma 15 —l7" k. järele. Peale kaupmeeste oli laadal ka, nagu ennegi, muid asjamehi. Ühed näitawad piita, töised teewad kommetit, igaüks katsub, kuidas aga ülespidamist saaks. Nende kohta ei taha meie nüid suuremat midagi ütelda; wõib neid ju waadata, kellel selle tarwis himu ja igatsust on; aga ära piaks jäema küll „wändapilli" mees oma õnneandjate linnukestega, kes uuema aja prohwetiks  tahab heita ja inimestele nende tulemast elu ja suremise silmapilku ette kuulutada. Palju ostawad niisugust  prohweti-kuulutusi küll nalja pärast, aga neid on ka, kellesse see teadaandmine kaunis heaste mõjub ja kes pühal ning wagal näol seda kirjakest oma südame põues tallel hoiawad. Kõige parem rohi on niisuguste kuulutuste  kandjate wastu, kui meie neilt keegi enam ühte ainust kirjakest ei wõta ja neile punast kopikatki ei anna. Teeme tulewal laada ajal nõnda! Pühapäewal, 10. Webruaril s. a. anti Wiljandi  Eesti Põllumeeste Seltsi saalis rõõmu himulise rahwa kõrwadelle ja silmadelle jälle weikselt lõbustust. Esiteks rõõmustas kunstlaulja Lilli Becker mitme kauni lauluga, mis rahulolemisega wastu wõeti, kuuljaid. Pärast tuli naljakas „Härjapõlweliste teater," mis iseäranis palju nalja ja naaru sünnitas; enamiste igat jakku paluti weel töist korda mängida, mis ka enamiste sündis. Et ta W. E. P. S. saalis esimest korda etendusele tuli, siis peeti temast ka tõeste lugu; kui ta küll inimeste sügawamaid  tundmusi mitte ei toitnud, siiski nalja ja naaru läheb ka mõni kord tarwis. Muidugi on alati ikka armsam ja kallim, kui nalja kõrwal ka tõe toitu pakutakse.  Inimene piab kõigega leppima; aga eemal hoidku ta sellest, mis kahjuline on. Lootuse järele saame 26. Webruaril, kuna meie Keisri Majesteedi sündimisepäeyza  pühitseme, jälle kunstlaulu kuulda, kus meile õntsa C. R. Jakobsoni õde, proua Ida Thomson Peeterburist kontserti saab andma. Et kontsert, nagu nimetasime, ühtlast ka pidu päewal on, siis julgeme küll niihästi noori kui wanu seda kuulama tulla paluda. Mis kõrwadelle  kaunis ja silmadelle armas, on ka terwiselle tulus. Mõrtsuka töö. Pühaba õhtu, 10. Webruaril,  kellu seitsme ja kaheksama wahel on linnas von Stryki-Kõpu majas elaw wanadlane proua Koff kurja käe läbi surma saanud. Tüdruk, kes ka seal majas elanud,  läinud töise maja tüdruku juurde aega wiitma. Tagasi tulles leidnud ta aga proua selili sängist, padjad suu peal ja ära lämmatatud. Kahel pool kõri sõlme olnud ka kaks pigistamise haawa tunda. Nimetatud proual teatud raha olewat ja on ta wist sellepärast kurja käe ohwriks langenud. Nagu kuulda, ei olla aga see hirmus inimene raha sugugi saanud; oma päewaseks tarwimseks olla see naesterahwas küll 10 rubla raha toonud, aga kauba eest oli ka seegi wälja antud. Hirmus sõnum! Et küll talwe alles tubliste käes on, näitab „Kündja" siiski õige agaraste künni tööS olewat ja seal juures higistawat. Et praegu sügaw lumi on, siis on ka muidugi waod sügawad, ja sügawaist wagudest näitab ta mitmesugust saladust ülesleidwat. Järsku hiilgab midagi waos, ader jäeb seisma ja „ Kündja" leiab sealt kohe „erapooletumad mõtted," mis temale ikki saadetawat, ülesse. Ader läheb korraga natuke sügawamasse, ja mis sealt ilmsille tuleb, suur pahkam kontrahte, mis temale kõik palgad ja ühe ehk töise inimese sissetulekud awalikuks teeb. Soowida oleks, kui „Kündja" ka selle wälja jõuaks künda, kui suur tema oma sissetulek on; no seda wõib ikka umbeski arwata, ega see nõnda hõlpus lugeda ei ole, seda saab ikka ära mõnedki head kopikad. „Kündja Eesti keeleõpetus," mis ärksamatel Eestlastel muidugi tuttaw on, saab wististe ta õnne hallikas ja rikkuse kaewandus  olema. Ajalehed, iseäranis „E. Postimees" ja „Olewik" kaebawad selle üle, et praegusel ajal Eesti kirjandusele nagu tõkked ette on tekkinud, kes nende tekitajad on, on ühe sõnaga raske ära üelda. Praegusel ajal ei näita enam keegi käsikiri tahtw-t truki PreSsi alla minna, nagu oleks seal hunt wSi mõni muu hirmu» koll ees. -»>» on ka tõeSie nõnda. Raamatute kirjutajatel >a ka ostjatel  on nagu meelest ära läinud, et ka wahe oma kohust piakstwad täitma. Aga kui wiga sees on, ci w l parata. Praegu tegervat weitsed raamatu-kogud se a; sest kogud.st saamad palju inimesi üht ja sedasama raamatut  lugeda, ja kogud ei °Sla ka neid rohkem, tn, uis ehk ka maemal, kaks. Sell wiisil ei julge keegi enam raamatu kirjutamise peale mõtelda, sest ega teda keegi trükkida ei taha mina, ta ei anna ju kulustgi latie. Abi wõiksiwad raamatu kogud sellwiisil saata, kui na heaist raamatuist näituseks 10 tükki oma kogusse ostakstwad,  siis tasuks see, kui meil umbes 200 raamatu-kogu on, wähemalt trüki kulud ära ja tõstaks osalt mmft praegusi tõkkeid eest ära. Muidu piame kaua ootama, enne kui uut kasulikku raamatut trüklst näeme ilmuwat. Siin olla oma endisest ametist lahkuja ja Tartusse mineja sillakohtu notaariuse Ewald v. Stern i ascmelle eaittl. v. Mühlendahl ja sillakohtu adjunkti J. v. La- Trobe asemelle, kes Eestimaale minewat, baron Otto v. Engelhardt walitud. „Põhja ringwaate" (Nordische Rundschau) järele on wiimastel aastale! enese tapmised Lliwimaal suurel mõõdul kaswanud. Wiimase 14. aasta kohta on nimetatud  lehes N. Carlberg järgmise aruande kokku seadnud: Aastast 1870—1872 tuli iga aasta läbistiku 40,. enese tapmist ette, järgmistel kolmel aastal juba 47,., stis 49) siis aastal 1879 1881 iga aasta korraga 68.- ja wiimseil kolmel aastal koguni 86, nõnda et nind juba aastas kaks korda niipalju enese tapmist ette tuleb, kui 14. aasta eest. Kui meie ka küll selle juures rahwa kaswamist silmas piame, siiski on enese tapmine ikka luas kaswamijes. Nimetama piab aga, et niihästi Liiwimaal kui ka mujal suurem oja enese tapmisi linnades ette tuleb ja wähem jagu maal elanikkude hulgas. Nimetatud 787 enese tapmisest on linnades 304 ja maal 483 ette tulnud, nii tuleb linnades 1 miljoni elaniku kohta 104,5, aga maal kõiges 38,. enese mõrtsukat ette. Eesti rahwa hulgas on enam kui pool wähem enese tapmisi, kui Läti rahwa seas. Kreisides wõi maakondades on enese tapjaid järgmistes arwudes: (Iga järelseisaw arw on ühe milljoni  elaniku kohta arwatud). Walga maakonnas 60,5, Riias tema pärandus wallaga 58,4, Wönnus 58,2, Wolmaris 51,8, Wörus 30,;, Wiljandis 28,», Saaremaal  24,8, Tartus 13,8 za Pärnu maakonnas paljalt 8,7. Lmnade seast on Tartul kõige rohkem enese tapmise  süidist kanda. Pärnumaalt. Karksi kihelkonnast teatatakse meile kahest halwast juhtumisest. Hiljuti olla seal kaupmehe Granbergi pood ära lõhutud, kust ligi 700 rubla ühes lauaga lähedale wõsastittu wiitud ja seal raha laua alt kastist wälja wõetud, kuhu aga kurjategijate kahjuks weel mõni hõberaha rull stsse jäenud. Kurjategijad weel teadmata. Töiseks kõneldakse sealt Abja Peraküla Lilli (?) kõrtsi juures sündinud tülist, kus kaks meest nugadega piaaegu surnuks on tapetud. Hirmus asi! Enne ei olla seal niisugust asja mitte ette tulnud. Tartu maakonnast. Torma kihelkonnast kirjutatakse  meile järgmist juhtumisi ja ette wõttetd: Torma kihelkonna mängu ja laulukoorid õppiwad iga üks agarusega  ja walmistawad endid tulewa suwise pidude wasta, mida pühapäewal 23. Juunil, see on Jaani laupaewal „Linnutaja mäel Kalewipoja sängis" Torma esimese mängukoori  kolmekümne aastase sündimise päewa mälestuseks ära tahetakse pidada. Torma rahwas tahab tänulikult oma esimest mängukoori asutajat, Snnist Aadam Jakobsoni,  C. R. Jakobson isa mälestada, siis ilustatagu ka ometi tema kalmu küngast, seda wiimist puhkamise paita, mõne mälestuse märgiga, et wõõras rändaja ja noor sugu selle haua juures mõistaks seisatama jäeda ja tagasi scUe mehe peale mõtelda, kes oma wara ja terwise on Torma rahwa eest ohwerdanud, siis märkaks ka temagi, miS tarwis elu on ja mispärast ilmaS piab elatama. Torma-Lohusuust. Käesolewa aasta hakatuses  käiwad siin Awinurme wallas Tallinna maalt Noarootsi  ja Naisaare mehed „äratawaid kõnesid" pidamas. Ühes on neil weel weiksed Tallinnas trükitud raamatud, mida nad poole kallimalt, kui raamatute hind on, rahwale müia pakuwad. Mõned küsisiwad neilt ka, kaS neil ka kasulikke ja õpetlikke, nimelt Kirjameeste Seltsi Toimetuse  nime all ilmunud raamatuid mitte müia ei ole, siis annawad nad koStuseks: „Ei neid raamatuid meil küll ei ole." Jutu raamatute hulgast on neil „üheksa pääga uss," „karune Jeren Põrgus" ja muid selle sarnaseid. Weel naljakam on nende palwetundide pidamine püha- Päiwil. Kuhugille talusse minnakse kokku, kuhu ka salaja rahwas on tellitud, ja seal hakkawad kaks raamatu unujat  oma palwetundi pidama ja armu õpetust kuulutama, mis mitu tundi järestiku kestawad. Kesk palwe seeK 1885 B. Sakala.