Wenemaaga alati sõbrust püüdis sigitada. „Golos" arwab, et Gambetta Prantsuse wabatriigile nõnda tähtjas mees olnud, et tema surma sõnumele pealkirjaks  wõiks panna „Wabatriigi pea on otsast maha löödud". Ka kõik priimeelelised wäljamaa ajalehed tunnistawad Gambetta't tähtjaks, targaks ja tubliks meheks, kes oma rahwast üle kõige armastanud. Gambetta wana isa nõuudmise peale saab tema surnu keha, mis enne ära balsameeriti, Nizza linnas maetud.  Matuse kulud on wabatriik oma peale wõtnud. Töine asi, millest wäljamaal ja iseäranes Pariisas  praegu palju räägitakse, on Austria - Ungria saadiku graaf Wimpfseni surm, kes ennast hiljnti Pariis'is ise maha laskis. Graaf Wimpsfen oli järsku nõdra meeleliseks läinud. Saksamaal on Rheini jõekonnas jälle suured weeuputused olnud, mis suurt häda ja õnnetust sünnitasiwad.  Hädalistele korjatakse küll hoolega abi, aga ei taha weel ikka kõik mõjuda. Sakslased ajawad  maleks, et graaf Herbert Bismarki Wiini reisil mingit iseäralist poliitika ülesannet oleks. Mine wõta kinni; kui keegi töise riigi tähtjas poliitika mees, nagu näituseks minister v. Giers, kord perekonna asjus jala üle oma riigi piire tõstab, siis teadwad Sakslased sellest warsi Jumal teab mis kõik wälja arutada, aga kui nad ise oma tähtjaid mehi asja õiendustele wälja saadawad, siis peab nende nõuudmiste  järele terwe maailm uskuma, et neil midagi iseäraliku ei ole. lirimaal ähwardawad lood jälle kirjuks ehk õigem ütelda kirjumaks minewat. Nüüd on juba felgeste näha, et Parnellil sula õigus oli, kui parlamentis  lirimaale nälja häda wasta abi nõuudis. Ohtu-lirimaal on nälja häda käes, sest suured ja sagedad wihma sajud on kõik wilja, millest head lõikust  loodeti, sootumaks ära rikkunud. Anti küll seadus  wälja, et rentnikudele nende rendi wõlast kakskolmandikku  maha jäetakse, ning neil aga üks kolmandik  maksta tuleb, aga silmapilgul pole see kergitus  muud toonud, kui seda suuremat häda. Iga rentnik püüdis wõlast lahti saada, ning müüs oma tagawarast nõnda palju ära kui wähe wõis, et aga rendi wõlg tasa saaks. Nüüd on lõikuse lootus otsas, tagawara ka ja nälg käes. . Rentnikud on riigi walitsus poolt abi nõuudnud, kes neile awaliku ehitustega tööd ja teenistust peaks andma, aga wiitsekuningas  Lord Spencer on nende palwe tagasi lükkanud  ja selle täitmise asemel waeste eest hoolekandjate seltsidele käsku annud, et need wõimalikult hoolsaste hädaliste eest muretseksiwad. Rahwas on selle üle wäga rahutu ning mässamine wõib iga tahes jälle lahti minna. Egiptusest. Arabi pasha protsess on küll lõpetatud, aga nüüd tõuseb küsimus, kes protsessi kulud peab kandma. Üks Inglane, kes Arabist suurt lugu pidas, nimega Wilfried Blunt, keS õigusega kartis, et mõni Araabia seaduse tundja Arabi pasha köie eest ei saaks jõudma peasta, saatis temalt ühe Inglise adwokadi eestkostjaks. Aga kui hilgem Inglise walitsus ennast protsessi sekka mässis ja selle riigi protsessiks muutis, arwas iga mees, et riik ka selle kulud pidi kandma. Aga lugu pole mitte nõnda. Nüüd nõuutakse, et Blunt, kes seda ei sallinnd, et Arabi ilma korrapäralise ülekuulamata hukka saaks mõistetud, protsessi kulude eest umbes 4000 naela sterlingi pidada maksma. Ligi 2000 naela sterlingi on Blunt juba muidugi omalt poolt saadetud adwokadi  Broadley'le ette pidanud laenama. Inglise tähtsamad  ajalehed tõstawad selle üle suurt nurinat, et Blunt'i käest protsessi kulusid päritakse, ning on juba ette arwata, et walitsus järele andma saab sunnitud ja Inglise walitsus ise lõpeks selle protsessi kulud saab maksma, kuhu ta ennast wahele toppis. Omalt maalt. Wiljandist. Olewiku juhtkawast. 1883. Sind palun kallis Olewik: Oh ära ole salalik! Olewiku 52.numris seisab tema tulewane aastane juhtkawa, keda Sakala lugejatele pisut tutwaks teen. A. Grenzstein nõuab Eesti ajalehtede ühendust ja nimetab eesotsas nutuwääriliseks «andeks, et Eesti rahwa seas üksikuid liikmeid olla, kes salamahti, kawala sõbralise kate all, umbusaldust ja lahutust rahwa truide liikmete wahele wälja külwawad. See oleks õige küll, kui Olewiku toimetaja neid üksikuid liikmeid oma õuest ja põuest kergeste leiaks, ja neid mitte rahwuse wainule otsima ei tuleks. Aga tema suurem wiga on juba mitu aastat see olnud,  et neid üksikuid liikmeid „rahwaks" ja rahwast  üksikuiks liikmeteks peab. Senikaua aga, kui „Piirikiwi", kas kogemata ehk meelega õiget piiri ei pea, senikaua kui ta nende üksikute liikmete ori on ja nende nurjatumaid püüdmisi kaisutab ja paisutab,  senikaua ärgu jahutagu ta isamaa ees oma suud ilmaaegu kullase „ühenduse" kolaga. See on nagu ilus kellakõlin põlises laanes, kus inimese kõrwa kuulatamas  ei ole. Küsime iseeneses: Kes saab sellest „ühendusest" kasu? Olewiku ja tema erakonna aru järele peab rahwas, keda nemad „Sakalasteks" ja kes teab kelleks on sõimanud, oma eesmärki unustama ja teelt kõrwale  pöörma, nende juhatusel tihnikusse uusi radasi raiuma, neid ette, otsa ninameheks palkama ja siis ühendusele sammuma! Seesugune rätsepate reis „Türgi sõtta" oleks muidu kena küll, kui Olewiku  erakond juba ammust ajast määratu sügawaid kuristikust teele ei oleks kaewanud, mis seltsides, kirjanduses, siin ja seal päewa walgele astuwad. Kes ei teaks, et Sakala, Walgus ja Wirulane rahwa, ja Olewik ja Eesti Postimees üksikute liikmete poole hoidjad ja nende eest wõitlejad on? Jõgi, mis nende mahel, on lai ja jookseb weel liig käredaste, ja meie seisame töine töisel kaldal. Olewik hüüab meid oma kalda pealt ja meie kostame: Soowid sa ühendust, siis hüppa oma sõbradega alla ja uju meie juure; Olewik kostab: Meie saame märjaks, tulge teie! Kas ei ole kena ühenduse otsimine! Edasi arwab Olewik Eesti ajakirjanduses käesolewal  aastal tõeste „ühendust" olewat ja loeb praeguse „ ühenduse" sõbraks Eesti Postimehe, Pärnu Postimehe  ja Wirulase. Sakala tulla ka pea tema lipu alla ja Walguse wiimne tunnike olla üsna ligidal, kui ta tema sõna ei kuule. Kõik tema ühendatud lehed saada siis kuulge! ühes Olewikuga terwe rahwa heaks oma tööd pühandamjt. Mina omalt poolt arwan, et kõike ennem maa peal wõib uskuda, aga mitte Olewiku „Juhtkawa" 1883 a. „saab wift niisamuti sula wale olema, kui wihm ja rahe „Kasulises Talurahwa Kalendris".  Mikspärast nõnda? Wirulane ei ole ilmaski Olewiku oheliku otsas tantsinud, ega saa seda lootuse järele nüüdki tegema. Parem oleks tõeste, kui Olewik selle sarnase ilmalapse  rahule jätaks ja Risti lehega ja Sõbraga ühendust  katsuks. Esimesega sulawad Olewiku ja ta üksikute  liikmete healed kergeste kokku ja kui töist timmitakse, wõib ühes koos lugu lüüa: Mina olen adramees Balti kirjanduse sees! Terwe Eestirahwa heaks ärgu wõtku Olewik midagi ette. Teeks ta seda, kuhu jäeksiwad siis tema üksikud liikmed, keda ta harjunud rahwaks  pidama, kes temaga Kirjameeste Seltsist punuma pistsiwad ja keda ta kaua aega olgu küll ka salaja pale higis truuiste on orjanud? Aga mikspärast otsib Olewik ühendust? küsib mõni. Temal on ütlemata raske kahe tuule wahel purjutada. Waatame näituseks iga nädalased Olewiku kriitika tükid. Tema erakonna poolt tuleb tihti kirjakest wälja, nagu Eesti Luuletused,  Kaabakad, Nööwli saared, Kalendrid, Põhjala kuninga tütar j. n. e., j. n. e., mjs peab ta siis tegema? Silmad näewad, süda tunnistab, rahwas ütleb: kõlu on kõlu! Kõlumeister aga waatab sõbraliku  silmadega sõbra otsa, kust lugeda wõib: „süga sina täna mind, homme sügan mina jälle sind!" Pööra nüüd seal tõde pahupidi? On ta mõni kinda päss? Pöörad kah ja pea d g i pöörma, aga missugust torupilli puhutakse siis töiselt poolt? Kisa lähäb waest nii suureks, et mine üle mere Soomemaale abi otsima. Sarnane kitsikus kippub siis kätte, kui töiselt poolt midagi turule tuuakse, mis, ehk küll tuumakas, siiski sõbrade nõuü peale peab kooreks kolgitud saama. Tüürigu kes tüürib siin kahe tormi wahel? Kas „ühendus" ei ole siin kullane? Lõpeks wabandab weel Grenzstein ennast Jakobsoni  wastu wõitlemises ja Kirjameeste Seltsist Väljaastumises;  aga millega? - Esiteks jäeb süüd kuumawere  ja wiha selga, töiseks olla ka mõned töised Seltsi liikmed wälja astunud. Kena wabandus, eht Olewiku loogika! Kes seisab aga tulewikus selle eest, et see weri tõeste jahtunud on ehk jälle kuumaks ei lähä? Kes teab, et need mõned töised liikmed Olewiku toimetajat jälle eksiteele ei wea? Eks Olewik ei kanna praegu weel nende nimest põue põhjas, kuld tähtedega igawest? Möödaniku marulased on küll seekord waikinud ja taewas kaunis selge, aga ka põua wälgud wõiwad wilja rikkuda ja uued marud wõiwad jälle tõuusta. Seda tunnistawad ka konksud ja kuud, oma udurõngastega, Olewiku kirjawastustes.  Sellepärast teeks Olewik heasti, kui ta oma töö põldu ühendusega segama ei hakkas, waid omarahwale  truuiks jäcks ja nõndanimetatud Sakalastele  ennast loomulises kujus näitaks, siis oleksiwad  mõlemad tänulikud. Wiljandi Eesti Põllumeeste Seltsist ja tema tegewusest räägiti enne Saksa ajakirjanduses wähe. Aga sellest saadik, kui õnnis C. R. Jakobson seltsi, mis jo pea suremas oli, uuele elule äratas, ning selts tema nõuu peale ning tema juhatusel omale uue ja sündsa maja ehitas, ei anta temale enam rahu. Sakala  kõneles omal ajal selle üle, kuda Wiljandi Eesti Põllumeeste Seltsi majas, kui selle ruumist mitte Seltsi koosolekutele waja pole, siinsete Eestlastele ka õpetlikku ja hariwat ajawiidet pakutakse. Aga seda ei salli „Zeitung für Stadt und Land", sellepärast kirjutab ta oma lugejatele: „Tõepoosest tähtjas Eesti põllumeeste seltside tegewuse kohta on „Sakala" sõnum, mis see Wilj. Eesti Põllum. Seltsi uuemate ettewõtete üle awaldab. Pärast seda kui selts sinnamaale jõuudnud, et omale uhke seltsimaja ehitas, on tema tegewus, nagu ette arwata ja nagu seda nüüd ka „Sakala" tõendab, tähtsalt ülenenud. Aga mis see põllumeeste selts siis teeb? Kas kuulutab ta ühe rea põllutööliste kõnede pidamist? On tall nõuu põllutöölist wäljanäitust asutada?  Ehk asutab ta põllutöö masinate kauplust? Wõi muretseb ta selle eest, et tema liikmed hõlbsalt )a odawalt kunstsõnnikut wõiwad saada? Ehk on temal nõuu hädasse langenud linaharijatele nõuu ja teuga abiks astuda? Hoidku! Wiljandi Eesti põllumeeste seltsil on palju tähtjamaid asju teha. Waewalt on selts, nõnda teatab „Sakala", omale maja muretsenud,  seal alustab ta ka kohe sellega, Wiljandi Eestlastele  tululikku ajawiidet (lõbustuse õhtuid) asutada, milleks saal ja kõrwalised ruumid wäga sündsad olla. Oktobri kuu lõpust saadik on selts (?!) juba kuus näitemängu etendanud, ühe basaari ärapidanud  ja ühe Kalewipoja ettelugemise korda saatnud. 21. Nowembril jutustati muinasjutt Koit ja Amarik, mille lõpul elawpilt bengali-tule walgel etendati. Meie rõõmustame ennast, et Eestirahwal sarnaste lõbustuse asjade tarwis aega, lusti ja raha (kae!) on, mis omalt kohalt ka maarahwast ja nende eluwiisist  harida aitawad. Meie näeme niifugusid lõbustuse  õhtute asutamist palju parema meelega, kui tooreid  kõrtsi lustist ja teame weel mõnestki kahtlasemast asjast, mis weel wähem ühe põllutöö seltsi kõlbawad,  kui elawad pildid ja näitemängud. Aga ühele ehk töisele poole waadates küsime meie ometi: mikspärast  purjutab Wiljandi selts wale lipu all, miks nimetab ta ennast pöllutööliseks seltsiks?" Nõnda pajatab Riia leht, kellele meie ühegi küsimise  peale kostust wõlgu ei taha jäeda. Kuda igamees  näeb, tahab Riia tanta siin Wiljandi Eesti põllumeeste seltsi kardetawaks teha, nagu ajaks see asju, mis tema põhjuskirjade järele tema eesmärk ei ole ja nagu kannaks ta paljalt silmakirjaks Põllum. Seltsi nime. Aga sellega on Saksa lehekene oma laimu lautust koguni ettewaatamata kombel peale hakkanud. Tema wahetab seltsi ja seltsimaja ükstõisega  ära. Wiljandi Eesti põllumeeste selts on põllumeeste selts, kes üksnes oma pöhjuskirjades ette määratud asju ajab. Kui see põllutööline selts oma suurt ja ruumikat saali, kui teda ise ei tarwita, ka muu asjade asutuseks lubab ehk üürib, siis puutub see nõndasama wähe seltsi töödesse ja tegewustesse, nagu see, et Tartu suurkooli suuremat saali kontsertide  zc. tarwis antakse uniwersiteedi ülesseande ja otstarbe  wasta käib, ning keegi mõistlik ei nimeta Tallinna  kuberneri lossi saali sellepärast lõbustuse õhtude asutamise paigaks, et seal kord Aleksandri kooli kasuks näitemüüki lubati ära pidada. Selts, kulla Riia naaber, on iseasi, kes oma eesmärgi järele tööd teeb ja seltsi maja jälle seltsi omadus, mida ta, kui selleks mahti, iga lubatud hea asja kordasaatmiseks wõib anda ehk üürida. Ja et Teie, auustatud toimetus uudishimuline olete teada tahtma, mis Wiljandi Eesti põllumeeste selts teeb, siis tahame Teie küsimused  lühidalt ära kosta, sest meie tegewusel pole tarwes wõera lipu all purjutada ega päewawalgust karta. Teie küsite: 1. „Mis see põllumeeste selts siis teeb? Kas ta kuulutab ühe rea põllutööliste kõnede pidamist?" Kostus: Ei, kallis „Zeit. für Stadt und Land", ärge pahandage; seda ta küll ei tee. Aga ta peab neid kõnesid! Wõtke waewaks kord Wiljandisse pealt kuulama tulla, ehk waadake enne