arwab Sakslaseks saanud olewat, see eksib Metsalt. Mõnele wõib niisugune mees seesama õigusega Rootslane,  Wenelane wõi Prantslane näidata, terasemale ja mõistlikumale on niisugune täis narr. Kui keegi Eestlane Saksa keelt kõneldes ja Saksa wiisisi järele tehes arwab Saksaks saanud olewat, eksib ta niisama Metsalt. Igal rahwal on Jumalast antud oma tähtis ja iseäraline silmanägu, kõnelemise wiis ja sõnade wälja rääkimine, oma iseäraline waimu loom, mis ka mõnestki tükist tõifiti ennast awaldab, kui muil, omad iseäralised olemise, elamise kombed, mis lahutamata meie külge jäewad ja wahest siis kõige selgemalt wälja paistawad, kui mõni neid moondada  ehk salata tahab. Igal rahwal on oma rahwaline  loom, wälimine ja waimuline kuju, mis niisama jäedaw kui kasele töine walge koor, kuusele tema nõelad, tammele tema oma moodi lehed. Inimese rahwaline loom ja kuju wõib küll mõnes tükis wähe muudetud ja iseäranis haritud ja kaunistatud saada, aga tuum, põhi, luu ja weri sell loomal ja kujul jäeb seesama ja paistab igale silmi, kell silmi näha on. Arwawad siis mõned Eestlased, neid ei tunneta Eestlasi ölewat, oh siis arwawad nad muid kõiki ka nii rumalad olewat, kui enesid. Terane inimene ei tunne mitte üksi täieste ära, et mees puhas musta kuue isa poeg, waid ta näeb. weel enam ära ja nimelt seda, et mehel ka sõgedad silmad, pime pää, segane meel ja südant pole sugugi; ühe sõnaga, ta näeb selgeste ära, et mees täis pöörane sandi sugulane, kes meelega oma loomulised terwed liikmed ärarikkuda püüab, et wõeraste karkudega käia. Mehisel ja auutundjal  inimesel on niisugust rikutud looma kas hale waadata ehk tal lähäb süda läilaks, ehk temal tuleb wana jutu wares meele, keda rebane kiitis: Tark wares, tark wares ja kes wastuseks andis: Tas kuut, tas kuut. Ja niisugusi rebasid on meie maal ka, kes mehi Sakslasteks ütlewad.ja kiidawad, nii pitkalt kui nemad neile midagi kasu näitawad toowat, iseäranis  meie ajal, kus Sakslased hea meelega kuulewad,  et nende arw siin nii ja nii palju kasunud, aga oma keskes ei tule neil meelegi, neid oma wendadeks  arwata, waid teadupärast on jo, et neid igal ajal pilgates Kadaka Saksteks ja pool sakslasteks kutsutakse. Nimed on tähtjad küll, sest niisugused sugu solkisad  särawad ruttu kui kuiw kadakas laama tules leegitsema, kui keegi ehk wahest weel mõni alam neist Mid Eesti emade poegadeks peab ja mitte kui täiswere  Sakslasi ei tereta ja auusta. Poolsakslased, ka kena nimi, sest niisugused inimesed ei jõua midagi taieste olla, nad on aina pooled wõi poolikud inimesed:  Sakslaseks loomu ja maimu poolest ei wõinud ta jo saada, see oli looduse seaduste wasta ja wõimata; loomust ja maimust paistab Eestlane, kui ka wõeriti, igalt poolt wälja, Saksa wiisid ja kombed on aga wäljast nagu kliistrega külge kliistertud, mis sinna tänna libletawad ja inimestele nalja teemad, aga meest ei muuda; Eestlased ei taha nemad olla ja peawad oma loomulist nägu wõerite nii palju kui jaksawad. Aga mehine meel põlgab kõik poolikut ja poolt asja, nõnda Poolsakslase nime; ta on temale sõimu-nimi. Teaksiwad ommeti meie Kadakasaksad, et see iga kord inimest auustab, kui ta mingi hea poolest täis mees on, ka kui ta täis solkimata Eestlane on, ja et see meest laidab ja teutab, kui ta ei liha ega kala ei ole, ei toimane ega labane, ei mees ega naine, ei Eestlane ega Sakslane. Niisugune mees ei ole minu meelest midagi wäärt, on naeruks ilmale, häbiks omastele.  Eestlased saadaksiwad neid hea meelega ära Saksamaale, kui aga meestel Baadenis wõi Baieris, Austrias wõi Preisis isamaad oleks, seal aga neid keegi wasta ei wõtaks. Et mehed ei Hessenist ei Hannowerist, ei Saksa riigist ega Helweetsiast püri ei ole, maid Kuusiku talust wõi Oru Märdi pojad, Wõru linnast wõi Põltsamaa alewilt, siis peame neid siin sallima, ja püüdma, pt mehed ommeti mõistlikumaks saaksiwad. Pruukigem kõik, kes seda teha wõiwad, nende kohta seda tõe tunnistust rohuks, mis täna töiselt tundma oleme saanud; hõerume neid selle salmiga, tiputame mõne wägewa tropi neile sisse, kui mõnele juure saame, wahest hakkab poolsurnud wend toibuma ja silmi seletama ja astub meie sekka, kui Eestlane Eestlaste  sekka, kus teda, kui auus mees on, ka auu ja armastusega wasta wõetakse. Poliitika ringwaatus. Ehkfüll Lõuna-Wenemaalt Juutide tagakiusamiste  sõnumed igalepoolemaailmasse tungiwad ja kibedaid asju jutuStawad, millest keegi rõõmu ei wõi tunda, siiski on kirikherra Stöcker Berliinis uueste oma Juutide wasta ülesse ässitamise tööd alustanud. Suwel pidada seda ässitamist meel suuremal mõedul käsile wöetama ja nimelt tahab siis Stöcker lausa taewa all suuri koosolekuid pidada. Sinna maale on aga ehk ka Saksariigi walitsus juba sellest aru saanud, kui kahjulikud seesugused tagakiusamised riigi elu ja korralise käekäigule on ja saab ehk ka wahwa Stöcker'i ässitamise tööle piirist ette hakama panema. Lõuna- Wenemaal, kus riigi waenlased neid Juutide tagakiusamisi  kunstlikult elusse äratafiwad, on mitmes linnas koledaid tegufi awalikuks tõusnud, mille juures Juutide majad kõige waraga ära hukati ja lõhuti ja ka palju inimesi oma elu kautasiwad. Suur jagu Juuta on wõerale maale wälja rändanud, nimelt Ameerikamaale, ja palju korralist tööd ja kauplemist on seisma jäenud. Seesugused mässamised ja usutagakiusamised  on tõeste kõlwatumad ja neid wõiwad üksi riigi waenlased elusse äratada, kes seal juures oma kasu üksi silmas hoiawad. Saksamaal on Göttingeni linnas õlle-sõda olnud. Seal oli politsei poolt käsk wälja antud, et kella 12 ajal ööse kõik joogimajad kinni peawad olema. See käsk ei pidanud aga mitte üksi awaliku joogimajade  kohta kestma, waid ka seltside kohta. Selle seaduse pärast on kõik studendid ja suurem jagu linna kodanikusi mässamist teinud, kella 12 ajal ööse mitmel päewal järestiku politseimeistri ja pürjermeistri aknad puru wisanud ja muud kõlwatumat tööd teinud. Kärategijad  laulsiwad seal juures isamaa ja priiuse laule ja lasksiwad ennast hulgakaupa kinni panna, nagu oleks sellepärast, et neid kauemine kui kella 12-ni ööse awaliku majades õlut ei lubatud juua, terwe isamaa priius otsas ja nende kohus, selle priiuse eest märtriks heita. Imelik rahwas, kõik ta kannatab ära, aga nii pea kui teda enam rahuliste õlut edasi ei lasta juua, siis on kannatus otsas! Rumeenias on 22. Mail kuninga kroonimine ära olnud. Suure kiriku ees on seda pidu lausa taewa all prii platsi peal ärapeetud. Kuningas ja kuningana istusiwad trooni peal, ning krooni ja kuninga paari õnnistamist toimetas Rumeenia ja Moldau metropolit ära, kus juures temal kõik kõrgemad  preestrid abiks oliwad. Linn oli toredaste ehitatud  ja rahwas teretas noort kuninga paari igal pool suure hõiskamisega. A.U.Kria parlamendis on Sakslased jälle suure kära temüd7' Krahw Hohenwart oli parlamendile  ühe komisjoni manitsemist ette pannud, mis mitte Sakslaste meele pärast ei olnud. Seal tegiwad nad enne suurt kära ja läksiwad siis kõik parlamendi istumise  saalist wälja, mille peale parlament oma istumist  pidi lõpetama. Sakslaste partei on seal parlamendis  töistest weiksem, sellepärast katsuwad nad eesnimetatud  teel nüüd selle parlamendi korralist tööd rikkuda, kui midagi ettepandud asjadest nende meele pärast ei ole. > Prantsuse parlamendis on Gambetta suure wõidu selle üle otsust tehti, kas. saadikute  walitsemise kombe wana moodu peab jäema ehk edespidi rahwas ilma wahemeheteta otsekohe omi saadikuid  pidada walitfema. Uus Gambettast soowitud kombe wõeti wasta, mille läbi president Grevy, kes selle uue seaduse wasta oli, ühe paugu sai, mida mitte kerge parandada ei ole. Gambetta on praegu kõige wägewam mees Prantsusemaal, aga tema ei tarwita oma wõimust mitte kurjaste, sest seks on tema isamaa  armastus liig suur. Lepinguga, mis Prantsuse walitsus Tuneesia walitsusega maha on teinud, on Tuneesia maa täitsa Prantsuse ülemwalitsuse alla langenud ja Türgi ülemwalitsusest ennast lahti löönud. Prantslane saab nüüd edespidi 50,000 sõameest Tuneesias  hoidma, kellest 30,000 Prantslased ja 20,000 Tuneesia pärisrahwas on. Selle sõawäe abiga tahab Prantsuse walitsus mässajad suguarud maas hoida ja seda pool metsalist maad, kellel palju looduslikku rikkust on, Euroopa Vaimuharimise osaliseks teha. Londonist tulewad sõnumed, et Inglismaal hirmus õnnetus olnud. Seal läinud 600 inimest linnast järwe peale lusti sõitma, aga aurulaew on hukka läinud ja mitu sada inimest seal juures ära uppunud. Künni paar päewa hiljem tõmmati ligi 300 surnukeha wee seest wälja. See on suurt leinamist  Londonis sünnitanud. Ameerikast kirjutawad ajalehed, et kunagi weel nii palju inimesi Eüroopast sinna wälja ei ole rändanud.  Eüroopast tuleb Väljarändajaid nagu murdu sinna kokku, nii et sadama linnades kõik korterit wahel ei jõua saada. Omalt maalt. Wiliandi maakonnast. Mis tao mal tee - konnal WitLandimaal näinud, sellest kirjutab meile liige järelseiswa kirja: „ Mina sõitsin 10. Lehekuu päewal Tartust Wiliandi poole ja rõõmustasin Sakalamaa ilusa looduse ja kena talukohtade  üle, mis ligi kümne aasta sees, kus ma wiimati  sedasama teed sõitsin, ennast palju ilusamaks oliwad  muutnud. Et tee mind Tarwastu kiriku juurest mööda wiis, nimetatud päew pühapäew oli ja otsata palju rahwast kiriku mäele kogus, siis arwasin mõnda iseäraliku uudist, kas kontserti mõi muud kuulda saawat,  ning astusin wankrist maha ja pärisin paari „Mulgi" käest asja lugu järele. Seal sain siis kuulda, et Tarwastu leeritüdrukud täna esimesel korral armulauale  minna, mis ma ka hea meelega näha soowisin. Mull ei olnud ka tarwis kaua oodata, sest pea asus kiriksanda maja ette suur rong nägusaid neiusi, kelle palja juuste peal mitmekarwalised uhked siidid lehwisiwad  ja kes kõigiti kalli ja ilusa riietega ehitatud oliwad.  Iseäralise iluga paistsiwad minu silma Tarwastu nööridega wammuksed, kelle ilust ma „Sakalas" enne olin lugenud ja nüüd seda küllalt imestada ei jõudnud. Umbes sada' leerilast kandsiwad seesugust ilusaid wammukseid,  ehk neil küll alumised riided kallid ja uhked näitasiwad olewat. Ma olin Sakalamaa truu ja ilusa laste üle südamest rõõmus, kes oma wanemate ilusaid riideid nii suure auu sees peawad, mis neile enestele nii suurt auu teeb. Minule tuliwad laulusõnad Kalewipoja  laulust meele: „Seal toodi tütterid toasta, Toodi kallid kamberista; Wööd olid kulda keerulised, Pärjad Meris läikisid, Siidisabad sadandella Pitki pihta rippusiwad, Hõbe helmed, kulda keedid Kaela ümber kõikusimad. Suured sõled rindadessa" n. n. e. ja minu süda oli nii liigutatud, et silmad wett hakkasiwad  tilkuma. Kui ma siis selle peale mõtlesin, kuidas mõnes meie maa nurgas endised ilusad rahwariided Juudi labrokite ja Mustlaste palitode wasta ära on wahetatud, siis tuli minule häbipuna palgesse ja ma oleksin hea meelega walju healega seda auusat rahwast noomitanud, et oma kauni riietele ja wanemate pärandusele  truuiks jäeksiwad. Nagu öeldud, kandsiwad umbes sada neiut niisugust uhkeid rahwariideid. Kõige selle suure hulga seest torkasiwad minule üksi neli kadakasaksa riietes neiukest silma, kes nagu kadaka oksad lillede wahelt wälja paistsiwad ja minu aru järele mõned mõisa köögimamselid wõisiwad olla. Näitas ka, nagu oleksiwad need hilpharakad töiste seltsi liig halwad olnud, sest üks paar pandi neist teetallajateks rongi ette ja töine sabarakuks taha otsa. Nii läks ilus rong kirikusse. Oma teed edasi sõites mõtlesin ja soowisin ma aga kõigest südamest: Elagu ja õitsegu Tarwastu rahwas oma nägusa neiude ja auusa rahwariietega!" lartlaue. „Pärnu Postimees" on omas > numris salle ühe pitkema mõnusa kirja awaldanud,  millest meie mitte waikselt mööda ei wõi minna. „Pärnu Postimehes" kirjutab tema kaastööline „Pärnlane"  nõnda: „Hiljuti waadati siin Kroonu poolest Pärnu linna ümber asuwa waldade MMsed üle. Waatamise  paigas kuulsin owerstit, kes seda tööd toimendas, sillakohtunikule ütlewat: „ „Mina lootsin, et siit kui rikkast kubermangust palju haid hobuseid pidin leidma, aga ma olen eksinud) hobused on siin koguni waesed!"" Owerst ei olnud oma kõnet weel lõpetanud, kui kohtunik sõna ta suust ärawõttes wastas: „ „Ärge mõtelge, et wiletsad hobused siit rahwa waesust tunnistaroad!"" - Käega turk peal seiswa talupoegade poole näidates lisaS ta palawalt juure: „„Teie näete seal talupoegi sassis pääde, katkiste kasuka ja wiiskadega; just see on nende kawalus, miska oma rikkust peidawad. Minge kuulake rahapanka (nende sõnade juures näidati Pihkwa abipanga  poole) ja Teie saate imekspannes kuulma, kui palju neil seal raha protsentide peal seisab!"" „„Wõib küll olla j. n. e."" oli owersti wastus. Ime küll, kui kauniste pärismõisnik katkend talupoegade  auu wõeraste silmas mõistab ülewal pidada! Kui tal wäljaspool midagi enam näha pole, kust nõukast meest tunnistatakse, siis juhatatakse ommetegi muiale, nagu näituseks: raha panka, küllalt teades, et teaduse tahtja sinna küsima ei lähä, ega sealt ehk ka otsust kätte ei saagi. Aga üks kõik, wastus on antud, mis waese närudes talupoegade rikkusest omal wiistl peab tunnistust andma. Selgest terasest peab ka siis inimesel  usk tautud olema, kui ta seda tõeks jõuab pidada, et sassis pääde ja naruka kasukatega talupojad oma wiletsa hobustega aina selget raha panka weawad....