et tal kopikast tükki ei ole; annab ta kahese, aga wahil, kes küll iga päew wahetpidamata kopikaid wastu wõtab, ei ole ka kopikad tagasi anda. Mees ütleb: „Olgu see kopik mul hoomseks ees, kui linnast tagasi tulen." Mees tuleb linnast tagasi ja tuletab meele et tal eile õhtu kopik sisse jäänud, aga seda ei wõeta kuulda. Mees annab 20. kopikulise, palub 10 kop tagasi, mille eest aga temale paar tublit kärakat wastu pesemist antakse; mehel ei aita muu nõuu kui sõidab edasi : ta on kahe kopiku asemel 22 kop. maksnud. Niisammuti sai teine kord üks naine wastu pead. Üks nstaw mees kõneles, kuda tema see aasta Sõrmest tulles mihklikuu 16. päewa õhtu kellu 9 ajal sääl silla pääl kimpus on olnud. Silla puu olnud maha tõmmatud, tema kaasseltsilane läinud sillawahti üles ajama, aga see ei taha tõusta. Pitka pääle käimise pääle tõuseb ta üles ning tuleb sõimates ukse pääle: „Kes nii sugused kuradi öö koiwajad on! Laske ise puu üles!" ütleb ta. Teekäia ütleb, et see mitte seaduslik ei olla, et ta seda lahti wõtab, sest kui seda igaüks wõib lahti wõtta, siis ei oleks tarwis seda mitte maha lasta. Sarnast sõimamist ja pahandust tuleb sääl sagedasti ette, nii et seda kõige teekäijate  kasuks soowima peab, et senna üks auusa meeleline inimene saaks kopikate wastuwõtjaks pandud. Ka linna turukopikate wõtmise kohta on wäga palju nurisemist kuulda. Taluniku looga pääle pannakse ilma kummita muidu ilaga märjaks tehtud pilet, mis peagi ära kaob ja siis peab ta uue jälle ostma. Kord kõneles keegi, et ta oma hobuse ja lehma eest enne 48 kopikat pidanud maksma kui ta nendega kauba kohta on saanud; ka turukopikate wõtmise juure oleks paremat kordust soowida. —K.— Kihelkonnalt. Kerjajatest. Tänawune  õnnistaw sui on meile rohke põllu saaduste kõrwal ka rohkesti kerjajaid sigitanud, mis oma kohta üsna imeline on. Ammugi on see kohtu poolest keelatud, et maesed inimesed enam korjates ei pea ümber hulkuma, waid et iga kogukond ise oma waestele eluülespidamist peab muretsema. Kuida iga mõistlik märkab on see küll üks kena seadus, sest iga kogukond teab ju kõige parcmine omad maesed, kellele abi tarwis on. Ometigi on Saaremaal ka kogukondi, kes oma waestele  ümber hulkumiseks tunnistus kirjad MNSwad. Wi tuli käcsolcwal sügisel üks kerjaja minu juure, andis sõna lausumata  kogukonna tunnistuse minu kätte ja jäi niisamma wagusi ilma küsimata ja palumrua icistcs andi ootama; kiri oli sõna sõnalt nõnda, üksncks selle kogukonna aun kmiMiscks jätan nimed nimetamata: Tuum Aus kiri 5 . . . . kogukonna koht» poolest. ZcLe kirsaga palub Mihkel Kaasik naine Ree: kõiki, kennel Jumal sn põllukasu õnnistanud, icma! kui ühe wigsfe inimesel armust anda, mis kennckil anda wsimalik on, armu kingitust. Z . . . . kogukonna kohtus 22. Novembril  k. p. 188 G. Kohtu pea J. O . . (MM.) K Z''.' Aga ostake lugejad ja kuuljad, selle ksU«b»»a kirjaga pole ma wccl kõnet kerjajatest lõpetanud; pääle selle kirja V«««M wli kohe üks kannis ,eesk«,ju- line" kerjaja, keS aga ilma luba kirjata oli. Suuruse poolest oli ta wähelasi tüüaku kaswuga, näo poolest keskealine ja näojume tunnistas head termist ja et ta hea korrapäralise igapäewase leiwa juures on olnud. Kõik need omadused ei annud talle mitte kohalist kerjaja kuju, aga waatame teda teisest küljest. Mehikese keha ja maimu wäljaspidine seis; sugemata sakkis pea; mõnda aega harimata pale ja käed; libe keel, ja hele hääleline soiguw ja eerdaw kõnewiis oliwad talle kui emaihust külge loodud kerjaja omadused; kunas riided, nõnda arwata keskmise klassi kerjajate kohalised olimad. Küsimise pääle, kust tema on ja kes tema on, kostis tema: „Mina olen Jaani kihelkonnast, Maasi wallast, Pisku - Pahila külast, Johan Ahwener." Selle kostuse pääle waatasin ma meel suurema kaastundmisega seda mehikest algusest  lõpuni, aga ma ei leidnud temast muud kui seda, mis ma teda nähes kohe efimisel silmapilgul märkasin: Tema oli otsast otsani üks ~eesku ju line" ja „algupäralin e" kerjaja, keda wist üksnes Piskust-Pah ilast leida wõib. Hiljem oli mul wõimalik selle mehe elu lugu teada saada. Naine laenab kewade, kust ta aga saab Johanile, wõi õigem öelda Jwanile tee raha. Jwan läheb Tallina, saab sääl kui mana kaua tuntud ja tuttaw töömees aedniku juures 120 (ütle: sada kakskümmend) rubla ja priisöögi  sui palgaks. Sügisel kui aedniku töö on lõppenud, tuleb ta wahest ligemiste armu aitamisel üle wäinde kodu maale, kus ta pea toiduse mure pärast suure waewaga peab ümber käima, õigem öelda: kerjama. Peaks ometegi Pisku-Pahila „eeskujulised"  mehed, kes ka wahest kõik ise kohaline wallawalitsus olla, Jwanile ohtu ja rohtu otsima ehk abi andma, et tal seaduse wastalisel kombel poleks ümber hulkuda. Jah nii on meie kerjajad, kelledele sagedasti nende halede soigumise ja palme pääle saab armu andisid antud. Li. Hiiumaalt. Õnnetused. Wiinakuu  23. päewa öösel põlesiwad (wist kurjakäe  juhil) kaks heina küüni Emaste wallas ära. Üks küün oli pea kohtumehe Andrus Leisbergi oma, kus tal pooled puumaa heinad sees oliwad, teine oli Lepiku küla peremehe päralt, kellel ka minema aasta küün ära põletati. Hiiumaa põhjapool küljes Soome lahes on suur kardetum „Nekmanni" madal, kuhu endisel ajal palju laewu hukka läks. Et laemad selle madala pääle ei sattukfiwad, sellepärast ehitati pääle Kõpu tuletorni meel kaks tule torni juure; üks Ristna ja teine Tahkuna otsa. Et aga uduga ja sajuga tuli ei paista, sellepärast pandi senna meel kaks punaseks wärwitud jahtlaewa, kes kordamisi Rekmanni madala ümber purjutawad ja uduse ja sajuse ilmaga lacwadelc marku andmiseks kella helistawad. Selle kange põbja-itza tuulega, mis nüüd wiimaii oli, kadunud teine neist laewadest ära ja ci ole seda siia ajani kuskilt leitud. Kap:cin Dampf, kes käesolewal aastal Saaremaalt Kääsle mõisa Kest wäikcse „ Heade" mõisa ostnud, olnud selle laewa juhataja; temal jäänud naine ühe lapsega ja elatanud ema järele. Ja meel: madrusel Ridal jäi naene wiie lapsega, Wolendsil uaene 12 lapsega ja Freibergil, kellel ka üks poeg laewa pääl teenistuses oli, naine kahe lapsega järele. Need laewa mehed oliwad kõik Hiiumaalt. Jumal trööstigu neid õnnetumaide järele jäänud leski ja waeseid lapsi! n. Tallinnast. Eesti maa põllutöö seltsil on minewal aastal 4453 nuumhärga ära müüa olnud. Neist müüdud Inglise maale umbes 500 tükki ja 3500 tükki Peeterburi ja mujale. Selle kauba läbi on seltsi warandus 5236 rubla kaswanud ja loomade omanikud on parajat hinda loomadest saanud. Selts kutsub põllumehi, kellel härgasid on, sest asjast osa wõtma. Riiast. „Rishski Westn." toob kaunis kentsaka sõnume rohu hindade üle Riia aptekides. Seesamma sumi on tohter ühe haigele aptekist rohtu kirjutanud, mis 34 kop. maksma tulnud. Mõne nädala pärast on tohter heaks arwanud haigele weel seda rohtu kirjutada, mis aga ühest teisest aptekist lastud tuua; sääl on selle sama rohu eest 1 rbl. 2 kop. wõetud. Pärast poole on seda sama rohtu ühest kolmandamast Riia aptekist wõetud, kus ta eest 88 kop. nõutud. Ja neljandamas aptekiS on see rohi jälle 45 kop. takseeritud. Nimetud leht imetleb, kuidas aptekrid, kellele ülema walitsuse poolest rohtude hinnad ette kirjutud, rohtude müügi juures tohiwad üleliia  hinda küsida. Sel wiisil saamad aptekid, ühed ausad asutused, rahwa silmas ühe wäikse poodi sarnatseks alandud, kus korteri tõkurdi eest, mis teises poodis 3 kop. maksab, kaupmees 15 kop nõuab. Rohtude kalliduse üle nurisejad eksiwad  wahest! Peeterburgist. Laewameeste koolide uuendusest räägiwad ajalehed nüüd palju. Riigiwalitsuses olla nõuu antud, et meremehed peaksiwad kõik lõpueksami Wene keeles tegema. Balti merekoolid olla otsuse andnud, et nemad siis pidada kinni jääma. Meremehel olla tarwis merd tundma õppida, ja kui ta selle lühikese aja sees, mil ta koolis on, weel peab Wene keelt õppima, siis ei saa ta malmis. Ka ei olla Wene keelt meremehel sugugi waja, sest igal pool merel räägitawad Inglise keelt ka Peeterburgi ja Kroonlinna all. Riia bõrsikomitee olla nõuu andnud, et Eestlaste ja Lätlaste käest Wene keelt nõuutaks, aga Sakslastelt mitte. Seda aga leitakse ka ülekohtu vlewat, sest et Eestlastel ja Lätlastel Wene keel weel raskem õppida on. Põllu-, käsi. ja wabriku-tööd wõida ilma Wene keele tundmata küll teha, nõnda siis ka mere-töõd. Moskwas sünnitab üks posti segadus  palju rääkimist. Katariina ivaestemaja ülewaatja  sai Pariisist kirjaga teatuse, et keegi sääl ärasurnud praua 40,000 rubla tähendatud waeStemajale  pärida jätnud, mis selle kirjaga ühes postiga sääl Moskwasse tulema saadetud. Rahakirja  posti paalt waStu mõttes nõudnud waestemaja  ülewaatja, et posti ametnik kirja lahti teeks, ja kui see seda ei ole leinud, läinud ta kirjaga linna walitsusse, kus kiri awatud, aga mitte kopikulki seest pole leitud. Kiri olnud iluste kinni ja kannud ka Pariisi templit. Asi on ülekuulamise alla antud. Wäljamaalt. Kaks kõnct scisawad sel korral kõige Europa lehtede arutamise all. Austria keisri kõne AuStria-Ungru ühendatud nõuukogu ees, ja Jtalia  minister-prasident CriSpi kõne parlameu.ti ees, kui tema Fricdrichsruhcst tagasi tuli. Austria keiser on nimelt kinnitanud ei Austria malitsuS tüdimata rahu nõuds. et aga üleüldine nvlitika ikka meel malitnu! sma tabelepanemisl  sõjawSe wägcwusc ja rvalmisolemise pääle heitma sundida. Bulgaria küsimise püäle ei olla tema kahjatsemiseks weel miim aü waslust