saanud, olla Türgi kommiösär Dulzignos, Albaanlastest ämtapetud. Inglismaalt saada weel laewu lisatud, nenda et edaspidi 18 Inglismaa  laewa Türgi meredeS seismas oleks. Persiast. Kurdlaste mässamise üle kirjutakse:  „ Liikumine hakkas mitme wägewama Persia Kurdi sugude mässamisega. Kui need wäijaläinud oliwad, siis astusiwad mõned Türgi Kurdlaste hulgad üle piire ja ühendasiwad ennast teistega. Kõige wägewam Kurdlaste peamees. Abdullaa, keda kui püha rahwameest auustakse, ei ole küll ise üle piire tulnud, aga tema on kaks poega saatnud. Mässajate hulka arwatakse 10.000 kuuni 15.000 mehe peale. Tänine on nemad umbes 100 küla wäljarõõwind  ja rahwaft rohkemalt jäult äratapnud. Mijandoabi linu, kus 10,000 hinge elab, pani wahwaste wasta. künni püssirohi lõppend oli. Siis wötsiwad Kurdlased linna sisse ja käisiwad. rahwaga koledast ümber. Knida teada, on Türklaste ja PersialaSte wahel usutunnistuse poolest lõhutuS; ühed tunnistawad ennast Suuni, teised Shiaas'i usutunnistuse, ehk õigem, Mohammedi õpetuse seletuse poole; mõlemad wihkawad üksteist rohkem, kui wõera-usulifi. Kurdlased tunnistawad ennast Sunni õpetuse poole ja se teeb nende wiba Perflalaste peale suuremaks, kes ennast Shiaas'si õpetuse poole tunnistawad. Juba arwatakse umbeS 5000 inimest tapetud olema." Persia Shah on Wene Keisri käest abi palunud. Meil on aga omal sel silmapilgul seal pool TurkmeenlaStega tegemist ja abi on raske anda. Siiski on Keiser Aleksander oma sõeawäge Persia piire peal rohkendada ja kõiki Kurdlasi kinniwõtta lasta tõutand, kes rööwitud waraga üle piire tuleksiwad. Üks hääl rahwa seast. Wiga la st tuleb meile järelseisaw kiri: „ Kuule Sõber, ma arwan, et Sina mees sumil wankrega ja talwel saaniga sõidad hobune ees. kell peal japostitask muidugi kaelaS. Wöia siis ka meie poolt näputäis ninatubakad kaasa, ehk siis ka mõni ilmatark oma unewoodist ärkab ja silmi lahlipõrutada laseb. Aga nüüd pean wäljapuistama, mida Sõbra panna pista tahtsin. Kahest kukest tahtsin mina rääkida  kahest aealehest tahtsin rääkida. Kui aealehed käima hakkasiwad, siis mõtlesime meie nõdrad Eestlased, et meie ja meie lapsed nüüd oune-kotti kukkunud oleksime, et meie tarkade  meeste käest palju õppima saaksime. Aga waata imet l Meie maksame raha, aealehed aga tautawad üksteist ja nõuawad üksteist maailma ees wankre-määrega wõida, on kui kass ja koer löppmata üksteise ninas kinni. Muud ei saa kuulda, kui „ Sakala" soowib „ Postimehe" ja /Postimees" soowib »Sakala" nahka mida warem, seda parem parkali põningile körenda peale. Muud meie ja meie lapsed ei kuule, kui aga Nalja Mardi ja Kalja Pardi tarku sõnu. On se ühegi aealehe õpetus! Sedawiisi wõib tulla, et üks jääb Wanaõue  uue tee-aru peale mähiks ja teine jääb Tartu suure silla otsa mähiks. /Postimees" tuletas kord noorerahwa kõl« watumad elu meele; muudab kõiki kõrtsimeeste süüks. - Kuulge meiked jutukest: Umbes kats nädalid pärast Mihklipääwa läksin oma ma' Maiega wenna juure. Üksteisega juttu ajades kulus aeg, kuuni kell tl oli; siis läksime puhkama. Umbes ühe tunni pärast tillemad  kuus meest uksest sisse, mötawad tikud, mälja ja tule üles. Minu ma' Mai ehmatab, peab neid rõõwliteks. Mina waigistafin tasakesi  hirmu, kuuni uäha saaks. Ei olnud ka need rohkem ega wähem, kui Üle piire, Riiamaalt tulnud öösesed ümberhulkujad. Noh oliwad need ka körtsipead? Kõrts on üheksa wersta eemal." T. T. Nenda kirjutab meie auustud sõber Wigalast, kellele ja kelle naabritele meie sellega, kui wanema sõbradele palju terwist, edenewad elu- kergust ja elukenadust soowime, mida ehk ka meie juba enne, jõudumööda põhjusta awitanud oleme. Kirja lõpetuse pidime maha jätma, se näitas natuke iile asja, wiha poole kargama, ja oleks fiis ka üle selle piire kargand, mida meie omale juba hakatuses määranud olime. Midagi peame aga siin iseäranis meele tuletama. Kui aealehed üksteist wastastikku söimawad ja koguni üle kirja, kirjutaja enese peale kargawad. siis ei wõi se auusa ja mõistliku  lugejale rõõmu teha ja seda ei wõi kiita. Kui aga aealehed isamaa ja rahwa asjuläbirääkides  üksteise wasta astuwad, siis ei tee need muud, kui täidawad oma kohust niikaua kui auusa kõne piirete sisse jääwad. Kui siin ka kord waim maimu wasta kargab, siis ei wõi parata, se sigib asjast ilma tahmata. Mees ei tohi aga iialgi mehe wasta karata, se on kõlwatu.  Kui raske se aga sagedast on, waidlemises  felgeld piiret määrata, seda teadwad aealehe  kirjutajad üksi. Kipuwad kihupead rahwa õpetajaks ja wõtawad ehk koguni oma enese pahandud meelt ainsaks politika mõeduks; kipuwad  mõned usuõpetajaks, kes kehalise ja waimulise  asjade ja tarwituste wahel wahet teha ei oSka, kes üleültse usku, kui wana-aea ehk orja-põlwe pärandust põlgawad ja oma poolkäärind  ilmatarkust altari peale tõsta tahawad; kipuwad  itsed kärualiks" ja püüawad paremaid wõsufi waga Eestirahwa südameaiaft närida, siis ei wõi parata, siis peame ka meie neid kord waljuma häälega peletama. Kuningriik Korea. Edasi ja tagasi on Saadikud ja jälle uued Saadikud Peterburgi ja Pekingi wahel käinud, aga ei ole tänine seda tüli lepitada suutnud, mis Weneriigi ja Hhiinariigi wahel, Kuldsha linna ja maakonna pärast tõusis. Hhiina, ehk kuida toredad Hhiiulased seda ise nimetawad, ,Taewaline riik", ehk riik" loodab oma 310 millioni elurahwa peale ja ei taha naljalt järele anda. Kuida wõeramaa aealehed kuulutawad, olla piire peal ka juba weiked kokkusattumised mõlemipoolise piirewahtide wahel ettetulnud, aga seda ei wõi weel sõea hakatuseks pidada. Ikka wõib olla, et Hhiiulased weel wiimisel tunnil märkawad, kui wähe nende millionid  meie tuhandete wasta mõeduwad, ja järele annawad; wõib aga ka olla, et sel silmapilgul, kus meie seda kirjutame, seal kaugel idapoolisel maal ehk merel tõsine sõeatuli juba lahtiläinud on. Kannawad nüüd ligitulewad pääwad sõda ehk rahu omas rüppes, seda ei ole teada; teada  on aga, et ettewalmistamised juba mõne nädali eest Weneriigi! 12 millioni rubla maksiwad,  ja et iialgi enne niipalju Weneriigi sõealaewu Waikses- ehk Maailma meres ei seisnud, kui nüüd. Seda nähes tuletawad Wene ja Euroopa politika mehed üht maad oma meele, mis ikka weel kõigi teiste maade, riikide, rahwoste ja Euroopa hariduse wasta lukkus seisab, ka nüüd weel, kus juba Hhiina ja Jaapani  endised müürid ja raudsed wärawad lõhutud  on. Se maa on Kuningriik Korea. Kuna wahwad reisijad elu ja surma peale läbi ltiwakõrwede, läbi okkaliste rägastikkude, läbi kiskjate metsaliste ja niisama kiskjate inimeste Süda-Aafrtkamaale tungiwad, kus peale nimetud  hirmude ka weel leitselised palawad ja tundmata tobed nende peale waritsewad; kuna neid maid uuritakse, on kena, õnnistud ja rikas Korea ikka weel tundmata, kui Süda-Aafrika. Korea on üks poolsaar, Põhja pool Wene Amuuri maakonnast, Lääne pool Hhiina riigist piiratud, ulatab oma Lõunepoolise otsaga Jaapani  lõunepoolise otsa ligi ja seisab sellega umbes  34 laius-graadi all, mis Lääne pool Siziilia  saarest eemal, läbi Alshiiriamaa jookseb. Kui /maailma ja uue-aea waimu pilgates, on Korea ennast kõigi teiste rahwaste wasta luku taha pannud, ei mitte ükst Euroopa rahwaSte, waid ka oma wagewama naabrite, HhiinlaSte ja Zapaanlaste wasta. Hiljuti arwati küll meel, et Korea nende mõlemite, Hhiiua ja Jaapani kaitse ja ülewalitsuse all seisaks ja selle täheks mõlemile ka maksu maksaks, uuemad  uurimised näitasiwad aga, et se mitte nenda ei ole. Mitme saea aasta eest on Korea küll wähesel kombel Hhiiua ülewalitsuse all seisnud, selle riigi alalised seespidised mässamised  on seda aga nenda wäljakurnand, et se oma ülewalitsuft ka Siami ja teiste weikede riikide üle ülespidada ei Hiljuti ilmus weike raamat „Üks lukku pandud maa (Leipzig, F. A. BrockhauS), mille wäljaandja  Koread ja üleültse Jda-Aasiad täielisemalt  läbiuurinud on, kui se tänine ühegil teisel wõimalik oli. Selle kõrwas soowib sesama raamat ka, et Korea ja selle maa rahwas sunnitud  saaksiwad, ennast suure maailma perekonna  sekka heitma ja nimelt, et Weneriik, kui looduslik idapooline hariduse-kandja, seda sündmust  oma peale wötaks. Raamatu wäljaandja arwab, et Weuemaa poolt selleks aga weiked wäge, osawa juhatuse all tarmis läheks. Koreas walitseb üks Kuningas piiramata wõimusega  ja kange karedusega, annab aga seda wõimust enamist ühe ametniku kätte, kes tema iseäranis armu ja usalduse all seisab. Se ametnik oli ikka Kunmga-praua ligi-sulane ja Korealased on sellega juba niiwäga harjund, et suurt kära tegiwad, kui nüüdne Kuningas ühe lese ainust tütart kosis, kellel teisi sugulasi ei olnud. Nemad ei suutnud wäljamõtelda, kust seda usalduse-kandjad saada oleks. Kõrgemad ametnikud Kuningakojas on maa- ja meremäe ülemad kõlama nimedega, kui selle nime taga ka mund midagi ei ole. Seal on üks Kindral- Feldmarshall, üks kättetasumise-wäe Kindral; Kindralid keskmise, paremapoolise ja wassakupoolise  maamäe üle; Admiralid keskmise, paremapoolise  ja wassakupoolise meremäe üle j. n. e. Aga maawäge ei ole rohkem, kui .vaar tuhat tiigrekütti, kes jahist elawad ja püssiga ümberkäia  oskawad, kui ka nende püssid sesugused on, mida siin üksi weel mälestuse-kambrites nähakse ja mille lahtilaskmiseks põlewad lonti tarwitakse. Merewägi on mõned wanamoodi puu-laewad dshnnkid —, mida mõni osawalt  sihitud snuretüki kuul lõhkuda suudab. Korea walitsus on omast wägewusest ise nii suurt lugu pidanud, et kedagi sissetungimiseks julgeks küll ei pidanud, ja oli sellepärast ka kõiki söeawäge raisku minna lasknud. Mõne aasta eest saatis Prantsusmaa mõned laewad Admirali Roze all Koread karistama, aga need oliwad nii wiletsa juhatamise all, et asjata teed käinud oliwad. Sellest aeast saadik on küll mõne merelinnale kantsid ehitud ehk manad kantsid kohendud ja mõni sada soldatid sisse pandud, aga suuremad wastapanemist ei ole nendest karta. Korea randas ja saarede peal oliwad Prantsusmaa Missionäärid juba mõne aea eest Ristiusku kuulutanud ja se seeme oli kauniste idauend. Üleeland Riigiwalitsus kartis  aga uuendust ja laskis aastal 1866 ühtksa Missiouääri hukata. Esimene wägiwald sigitas  teist; edaspidi saiwad ka kõik need Korealased  hukatud, kes Ristiusku wastuwõtuud oliwad  ja terwed külakonnad saiwad tühjaks tapetud.  Siis keelas Riigiwalitsus käimist wõeramaa,  se on Wene ja Hhiina laatadel, keelas kõiki wõeramaa, iseäranis aga Euroopa kaupa ja keelas ka kodu kõiki seda tegemast ja walmistamast,  mida just igapääwase elu ülespidamiseks hädast ei kulu. Wastategijaid pandi surma nuhtluse alla. Prantsusmaa tahtis oma alamate hukkamist kättetasuva ja saatis mõned sõealaewad  Admiral Roze all, Koread karistama. Admiral päris tasumist nende seaduste järel, mis haritud rahwaste wahel maksawad, aga seda ei wõetud kuulda. Nüüd läks Admiral randa, wõttis wastapanemata weike Kang-wha linna ja laskis seda põhjani lõhkuda. Mõni pääw pärast seda sattufiwad 35 madrust Korealaste  kätte ja saiwad maharaiutud. Admiral ei katsundki sellepeale seda täita, milleks saade-