kihelkonnast kirjutatakse: .Mustatud Sakala toimetus! Palun, kui ruum lubab, ka meie poolt elust pisut pauna pista. Pühapäew 12. Juunil etendati hra Schultz'i wabriku ruumikas saalis, meie nõrga taime „Salme seltsi" kassa heaks paar näitemängu: ,/Oksjon" nmg „Linnas ja maal", mis, kui meie meele tuletame, et mõned näitlejad alles esimest korda näitelawal ilmusiwad, ja waatajate kätteplaksutamist ligi armame, kaunis hästi korda läksimad. Rahwast oli, ehk küll pisut wihma piisutas, kaunis rohkeste kokku tulnud. Waatuste waheaegadel rõõmustas  meie muusiku koor, kes ilma maksuta, priitahtlikult mängis, waatajate südamed. Peale näitiuste keerutasiwad kergejalgsed, neiud ja peiud pörmandal, muusiku mängu sunmtusel kena Saksa surkat ja Prantslaste frankseeset, kus ka Pärnumaa polka ei puudunud, aga waene Wiljandi malts pidi kurwa meelega pealt waatama ja ei wõinud sammugi ligi laska. Nõnda wiibis aeg kuni widewikuni, kus igaüks rõõmsa wõi kurwa meelega koju poole köndis. Palju raha kokku tuli, pole mull mitte teada, sest et ma üks pealtwaataja  olin. Sellega mõtleb ehk mõni, et meie elu tubli hariduse järjele on jõudnud, aga see eksib: tuimust ja toorust, kurjust ning koledust on siin weel küllalt! Olgu näituseks üks piit pühade pühitsemisest: Esimesel nelipühil peale lõunat kogusiwad palju inimesi, noori ja manu, O. küla wainule kiige alla kokku, kus ka õlle märga oli muretsetud.  Asi läks lõbusaste edasi, riiust ega pahandusest polnud  juttugi. Igaüks tegi kudas hea arwas olewad. Mõned, iseäranis õrnem sugu, kükusiwad, kuna aga suurema jau meeste ja poiste peasiht näitas olewat, tubliste toobi põhja waadata ja pudeli alumist otsa taewa poole tõsta. Sedawiisi  läks aeg ühtesoodu edasi kuni õhtuni. Päike peitis ennast metsa taha ja waatas weel piilumal silmil läbi puude maapealsete peale ning kadus. Mu mõttes mõlkus aga, nagu oleks lahkuja päike hüüdnud: „Pörmulised, uinuge rahuga!" Suurem hulk läksiwad nüüd kodu. Mitmel mehel aga, kes weel sinna jäiwad, oliwnd juba silmad hästi kirjud, tüli hakkas tõusma ja riid ruumi leidma. Mu süoa ei kannatanud kauem pealt waadata. Kurwa meelega sammusin  ma koju ja wiskasin ennast laudile õlgede peale pitkali. Nüüd lendasiwad mitmesugused kujutused mu waimu eest mööda, kuni uni hellaste siunad kinni surus. Töisel homikul  oli kära wäljas: Neiu M. N. olla uimane maas, ei teadwat kellestki. Mitmel noorel mehel olla silmad sinised, kaelad kriimustatud, peas paistetanud munad, ja ühel olla koguni nuaga pale, ning töisel kõrw lõhki löödud. Homikul käisin ka mina uimaseks löödud neiut waatamas. Inetu nägi ta wälja: parem silm sinine, pea hirmsaste paistetanud,  meel mõistus sootumaks kadunud. Kuda kuulda, olla ta oma isat tüli juurest ärakutsuma läinud, seal juures aga puuga hirmsa hoobi ühe noore joobnud poisi käest pähä saanud. Asi on hirmus ja kole! Lõpetuseks pean weel wanematele meele tuletama: Maanitsege edespidi oma kallid poegi parema püüdmistele ja ärge andke neile mitte õigust karwupidi kiskumise juures, nagu O. külas mõned wanemad teewad, ning ärge wabandage neid mitte, üteldes: Meie kallid pojad pole ilmaski kiskunud, kudas nad siis nüüd nii koeraks on läinud. Teadke! Pisemad tülid hoitakse wanemate  eest Marjule, kuna suuremad wägise walgele astuwad. Tartust. Eesti Kirjameeste Seltsi koosolek 21. Jaani-k. p. Seltsi liikmeid ja külalisi oli kaunis rohkeste kokku tulnud. Abipresident hra J. Kunder alustas koosoleku tegewust meie armuliste  Keisri Majesteetide kroonimise tähtjust meele tuletates, mille auuks selts, kiriku lauluraamatust „Me' Jumal on üks kindel linn j. m. s." 3 salmi laulis. Sellejärele rääkis J. Kunder õnnest ja kasust, et seltsile korda on läinud omale ütlemata ilusa koha peal olewa platsi osta, kus ta juba täna esimest koosolekut  wõib pidada. Ta soowis, et weel hoolsamine tööd saaks tehtud kui iialgi enne. Siis rääkis ta tasust, mis Kirjameeste Selts on saatnud, ja edespidi  weel enam wõib saata, kus tal nüüd oma tuba ja oma luba on. Seltsi tööd ja toimetused wõiwad aga kõige paremine siis õitseda, kui maitselt ja rahulikult  tööd tehakse, aga mitte käratsetes. Selle järele laulis selts Keisri laulu. Eestseisuse liige F. Buschmann kõneles kauni kõne kuulsast Wene kirjanikust Lomonossowist, kes sell ajal elas, kui Wenemaal palju sõjasid oli. Ta saatis  oma isamaale palju kasu. Ehk küll tema teaduste kogumine raske oli, siiski ei hoolinud ta kõigest raskusest  ja waewa kannatamistest midagi, kuni ta nii kaugele jõuudis, et teda teaduse põllul täitsa kindraliks  wõiks nimetada. Ta tegi tööd kõige enam lvoduse-teaduses,  keele-teaduses ja luule-kunstis. Lomonossowil  oli wäga palju kadedaid waenlasi ning kiusajaid,  kes aga tema tööd siiski kammitsasse ei jõudnud  panna. Koosolejad awaldasiwad selle kõne üle suurt rõõmu ja rahulolemist. Abipresident Kunder soowis, et niisuguste tähtjate meeste elust ja toimetustest  sagedamine saaks kõneldud. Eestseisuse liige hra Tülk kõneles seihkendamisest, mida igal töötajal tarwis olewat õppida, kes jõuudsamine  tahab tööd teha. Kõneleja tähendas, et ta Liiwimaa koolide ülema walitsejatega seihkendamise pärast olla rääkinud ja arwas, et ta wõib loota, et edespidi meie rahwakoolides rohkem seihkendamist saab õpetatud. Ka tema soowis, et waiksel wiisil saaks tööd tehtud. Sellega lõppes ennelõunane koosolek. Pärast lõunat kõneles seltsiliige M. Wares ilusa ja luulerikka kõne „ Eesti rahwa kolmekordsest  hommikust." Ta algas sellega, et käesvlewa aasta õnnistuse rikkaks ajaks nimetas, kus meie kõige armsam ja kallim Keiser õnnelikult kroonitud sai. Kõne oli ringwaatelikult looduse ilu, kaswu ja tegewuse  peale rajatud, kus ta aegasi töine töisega asjalikul  wiisil wardles ja sell wiisil õigeid kujusid nähtawale  ja arusaadawale awaldas. Eesti rahwa kõige soojem ning parem priiduse päike on Wene Keisrite armuline ja helde süda. Iga kord, kui meie rahwas seda sõna Aleksander kuuleb, siis käib just kui taewalik õnnistuse joon tema soonedest läbi. Koosolejad  awaldasiwad kõnelejale suurt tänu ja rahulolemist. Seltsi liige Kuusik kõneles seadusest ja õigusest õpetliku kõne. Hra Tülk andis aru, minewal korral kokku tulnud  wanawara ja muu kingitustest, millede arw õieti suur oli. Uusi liikmeid wõeti umbes 10 wastu. Hra Tomson Peeterburgist kõneles rahvalauludest  ja näitemängudest. Ta soowis, et meie rahwakoolides  rohkem rahwalaulusid saaks õpetatud. Kõneleja  tähendas, et tema ühe muusiku tundjaga nõuuks olla wõtnud, üht rahwakooli lauluraamatud wälja anda ja palus, et need, kellel see wõimalik on, temale materjaali püüaks saata. Soowimised, mis ta näitemängu üle awaldas, jäeti esiteks eestseisuse arutada  ja lubati pärast seltsile otsustamiseks ette panna. Sellega lõppes koosolek. Kuulus prohwet Madis Hellmann, kes Tallinnas  Lehma mamseli majas elas, oli 21. Jaani-k. päewal s. a., nagu ta Tallinna Saksakeele ajalehes kuulutanud, ka tõeste Tartusse Grenzstein'i waatama tulnud ja näitis ennast Tartus mitmele ja rääkis ka seda, et Olewiku toimetaja tema kirjalikka töösi omale näha on palunud tuua. Tartumaalt. Tartu sillakohtu teate järele, on Kuikatse, Soontaguse ja Telliste mõisas põrnapõletik  kari-elajate seas möllamas. Kui palju loomi see paha tõbi tänini maha on murdnud, on teadmata Walga maakonnast. Wiljaseisust ja ilmadest. Nagu teada, sulas tänawu kewadel lumi kaunis pitkalt  ja hoidis seeläbi maa kaua märja, nõnda et põllutöö enne Jüripäewa sugugi ei wõinud hakatud saada, aga madala maade peal alles Mai kuu alustusel  wõis kündma hakata. Aruldase korraliku ja ilusa ilmadega edenes aga kõik töö ruttu, nõnda et Mai kuuga enamiste külitegemine malmis ja lõpetatud  oli. Wüga ilusad jä soojad ilmad paniwad juba enne kesk Maikuud metsad õiete ja lehtega õhkuma ning luhad ja mäed lilledega läikima ja ajuti korraline  pilkse wihm äratas külwatud wiljaseemne ruttu üles ja sundis jõuudsale kaswamisele. Talwe wilja põllud tuliwad terwelt, aga sügisese kuiwa pärast kaunis  kõhnad, lume alt wälja Kiredad hommiku tuuled  Mai kuu hakatuses kuutasiwad weel oma jagu, nõnda et lõikuse lootus pea weikeseks jäi, aga hiljema soja ja wihma tõttu on rukis üleüldse wüga palju paranenud ja kui õitsemine korda läheks, wõiks täieste keskmist lõikust loota. Aga õitsemisele ähwardab Nelipühi  nädala raske ja pitkaline wihmasadu suurt kahju teinud olema: sest warane rukis oli taieste õitsemisel ning raske wihm peksis õied enneaegu ilma tolmumata  maha. Esimene raske wihm tuli siin 5. Juunil  eel õhtu kange tormi ja pitkse müristamisega; töisel päewal sadas Karula kihelkonnas rahet, mis Karula ja Kaagjärwe waldas palju rukist suutumaks on ära purustanud ja ka muu wilja orasele kahju teinud, aga et suwe wilja oras alles weike on, siis saab see kahju wistist weel paranema. Kaagjärwe Kürsa talus löönud keskmisel pühal ühel külalisel pikne hobuse surnuks, ja Hargla kihelkonnas Koiwaküla  wallas saanud üks lehm ja siga piksest surmatud ning Lannametsa wallas üks taluhoone ära põletud, kus ka üks noor poiss uimatseks löödud saanud, kellel praegust weel pitksest löödud märgid käe warre peal olewat. Märgidel olewat risti kuju, millest inimesed  mitmesugust tähendust wälja püüawad seletada, mis aga iseenesest midagi muud ei wõi tähendada, kuid et elektri wägi liig kõwaste temasse on puutunud  ja seal muudatusi on sünnitanud, mis plekides ihu peal wälja paistawad, mis ka iga kõwema löögi, õerumise ja pigistamise juures sünnib. Wihma sadas pühade nädalis iga päew, aga neljapäev? 9. Juunil oli sadu liig ränk, mis palju kahju on sünnitanud. Walga linnast õhtu poole minnes, näitab sadu õiete raske olnud olewad. Oldu, Tagepera, Polli ja Karksi mõisa wahe teede sillad on puhtaks ära lõhutud, mitmed  weske tammid ja ojade sillad weest puhtaks ära wiitud, mis tee käimist wäga takistab ning teede parandajatele arutumad tööd ja kulu teeb. Mägisel ja liiwaseil maadel on mulla maha uhtumine põldudele  suurt kahju teinud, kuna ehk mulla rikka ja tasasema maade peal wihma sadu suurt kasu on saatnud,  sest maapind janutas juba mitu aastat järjeste põua käes. Lõuna-hommiku pool ei näita seda wihma mitte sadanud olewat, sest Koiwa jõe wesi ei ole sugugi tõusnud, mis muidu suurema wihma saju juures alati sünnib. Kõige rohkem on madalad jõe äärsed heinamaad suure wee läbi kahju saanud. Kust wesi kange jooksuga üle käinud, on hein prügi ja liiwa alla maetud ja kus muidu wesi kõrgesse tõusnud,  seal katab rooste kõndsa kord heina ja teeb teda kõlbmataks. N 11. Riiast. Riia suurest näitusest kirjutawad kõik saksa, kui ka mitmed Wene ajalehed suure kiitusega. Selle näituse üle saame meie pärast tema lõpetust lühikese ülewaatuse tooma, mis meile keegi näitusel käija koju tulles kaasa saab tooma. Tallinnast. Meie tuttaw „Tallinna Sõber" annab teada, et temal nõuu olla, kõiki oma tänini ilmunud juhtkirju raamatus wälja anda, et nad rohkem  laiali lautamist leiaksiwad. Muidugi teada, rahwas  Sõpra ei lue, aga ta peab tema kawala ja keerulise  sisuga tuttawaks tehtud saama, sellepärast siis raamatu näul, kui ajalehe kujul ei taha minna ega wasta wõetud saada. Sõber annaks omad tüli tunglad  parem täna kui homme wälja, aga tunnistab ise, et rahapuudus seda keelab tegemast. Mehiksel on rahwa osawõtmise peale märksa julge lootus, sest ta palub, et seda oodetawat leeme soojendust ette peaks tellitama ja raha ette äramaksetama, mill wiisil wõimalik  oleks trükikulusid ära kanda. Meie oleme tõeste uudishimulised, teada tahtma, kui palju neid Eestlasi peaks olema, kes Sõbra supi soojendamise eest temale ette 1 rbl. 20 kop. kätte saadawad. Mostwüst. „Walitsuse Teadustaja" sõnume järele on kõik wallawanemad, kes kroonimise ajal Moskwas olnud, enestest püewapildid walmistada lasknud. Ülepea on 60 pilti ülesse wõetud, sest et wallawanemad endid salga kaupa, oma kubermangu ehk kodumaa järele jäutatud kokku seadsüvad. Neid piltisi peab edespidi ka kubermangudesse laiali saadetama. Warshaawast. Kallis leidis. Lowitsi kreisis leidsiwad ühe küla talupojad ühe põllu peal müldi hangust 500 kuld tukatit, millel kõigil aasta nummer 1612 peal seisis. Et talupojad oma leiu wäärtust ei tunnud, waletasiwad neile Juudid ette, et leitud raha mitte kuld ei olewat, waid wask, iga tükk mitte enam kui kolm kopikat wäärt. Talupojad uskusiwad lisraeli meeste juttu ja müüsiwad neile kõik 500 tukatit 3 kop. tükk ära. Kui kohtud asjast kuulda saiwad, tõsteti Juutide peale sedamaid pettuse pärast kaebtust, aga kas kohtutel korda saab minema, petetud talupoegadele nende warandust petise Juutide käest tagasi pärida, on alles teadmata. Kroonlinnas saiwad lähemail mööda läinud päe- M suured manööwrid Majesteedi enese juures olemisel  ära peetud, mille wasta hoolega oli walmistatud. Podoolias ja Vesjaraabias on suured wihma ja rängad rahe sajud wäga palju kahju teinud. Wolhymast teatab „Russj", et lähemal päiwil üks seadus saada wälja antud, mis sealsete Saksa kolonistidele kohuseks teeb, Wene alamaks heita, ehk kui nad seda ei taha, kolme aasta sees Wenemaalt wälja rännata. „Ztg. f. St. u. Ld." kirjutab Samaarast: Kuuekümne aasta ümber asusiwad umbes 54 Eesti perekonda Nowo-Usenöki maakonda Samara kubermangu  elama. Neile auti kindel osa maad, mis wilja ei kannud, waid paljas soolasoo oli. Väljarändajad  palusiwad Samara kroonumõisade walitsuft, enestele töist maad anda, saiwad aga alles aasta pärast wastuse, et sellel praegu õigust ei ole, neile töist maad anda. Wiimaks 1874 wõtsiwad õnnetumad  waljarändajad nõuuks, wägiwallaga, kuda „Saratowski  Listow" kirjutab, enestele töist maad muretseda  ja wõtsiwad mõni sada dessätini eneste kätte, mis ühe mõisniku päralt oli. Nende peale sai kaebatud  ja kohus mõistis, et Eestlaste käest maa tuleb ärawõtta, mis nad heaga ei tahtnud anda; nad pidiwad  wägise äraaetud ja kohtu alla antud saama. Pärast seda wõtsiwad nad kroonnmaad piirekiwide nihutamise läbi eneste alla. Nende juure tuliwad ümberhulknjad Kirgistd ja wõtsiwad ka maad. Esiotsa anti neile kõikidele nõuu, heaga maad tagasi anda; nad wastasiwad aga, nad ei teada mitte, kuhu jä mispärast nad peawad äraminema. Nüüd saiwad nad oma woliga piirekiwide nihutamise ja kroonumaade  wõtmise pärast kaelakohtu alla antud; kuuskümmend  süüalust on kohtu käes. 13. Juunil on ülekuulamine algannd.