Saarlane UM Ulciildinc palitika ajaleht Naa- ja liaaa rahwale. 8 w 23. Esmaspäew !). Jnml 1886. li!, aastakäik. maksab: Tuleb igal csmaspricwal wälja. ~Saarlase" toimetus ja wäljaandmme Unresaareö, taubamilits. Nr. Jaani kihelkonda, Saaremaal., Kuulutuse rida ehk selle ruum maksab J kop. Üks pildike Bulgaariamaalt ning maailmast. Palmile ome auustatud lugejaid ka sellega rahul olla, kui kord juhtkõues küla kakku pakkume. Ulemel nimetatud päülkirja all on meil järeltulew kiri auustatud mehe läbi toimetatud, mis küll enam Pühapäewa lehe kohane oleks olnud, aga soowimist mööda awaldame seda siin, ja olgu see meile siis ka kui üks sõrme näitmine, millest meie kõige suurem õnnetus mõib tulla; kiri on järgmine: «Selle aasta Ewangceli kirikulehe ii 3. lehekülje päält nr- 3 antakse järgmine pilt Bulgaaria rahwa seestpidisest maimu elust. Sääl on lugeda: Paale Prantsuse maa on Bulgaaria see Risti- imöi Inglismaa) piibliseltsi Piibli raamatu wäljalaotamisc tööpõld, kus wiimasel  ajal kõige enam iseäralikul häbemata kombel kõige risti ja Jumala usu põlgamine  ja teotamine ennast awaldanud. Piibliseltsi  aasta aruandes on nõnda lugeda: Scllsammal tähtsal maal on mitme sugune mõtte, ja tundmise põllal liikumine käimas. Ssawõtmiscga räägitakse Jumala ja kõige maimu mustasid (materialistide nihilistide)  õpeiusi läbi, mida hääst hulgast mastu wöctakse. Iseäralikult on koolmeistrid keS Austria, Rumäänia ning Wenemaa seminarides wälja õppinud suurem jägu sügamasli täidetud Jumala waStastest mõ- tetest, ning mõned ei kordagi omadele koolilastele  neid hirmsaid õpetusi kuulutada. Küll on tõsi et mõned auusad märgid sellest wcel eemal seisawad aga neistgi, ja mis meel iseäralikult ütelda: harimata kiriku preestridest ci ole kõige wähemadgi Jumala ega ristiusu eestkostmist ilmunud. Sell mõõdul kaalub see siis wäga ütlemata palju et Piibli raamat haritute jumalakartlikute  meeste läbi saab wäljalaotatud, nagu need mehed on, kes piibliseltsi teenistuses  Vulgaariamaal seisawad. Ning nende aruanded näitawad et nemad Jumala tõest ilmakartmata ja mõistlikult tunnistust annawad. Aga kurb on nende aruannetest leida, et sageli Muhamedi usulistest kindlamat  usku Jumala sisse leitakse, kud selle maa nimiristiinimeStest." Piiblite kandja Grünberg kirjutab selle kohta: ,Ms Türk ostis hoidja ehk koolmeistri loaga ühte Uut-testamenti, aga ühe Bulgaari kooli teise koolijäo wõi -klassi lapsed wastasiwad mulle ninad püsti: „Pole mitte Jumalat!" ning koolmeistrid keeldsiwad raamatute ostmist ära. Niisamma kirjutab raamatukandja  Klundt et mees küsinud suure hädaga temalt: „Kas pole mitte Jumalat sest kuberncer ning kohtu berra ütelnud temale: et põlle mitte Jumalat! Klundt luges ta ette 14. Taaweti laulu ning Rooma raamatu 1. peatükki ning muud pühakirja kohalist tukka ega polnud mitte mähe sellega meest kinnitanud." Et küll „Saarlane" kui politika leht seda eesseiswat kuulutust omadele lugejatele  on teada annud, siiSgi ärgu olgu see mitte imckspanemise wäürt ega woeras, sest kõik politika asi ja ilma seadus seisab usu naal. Langeb usk, langeb rahwas. Usu wastascd on rahwa Knne kõige raskemad  kaotajad. Kardetawad on mecte ajamärgid. Usuwastane waim püüab iseäralikult  koolide sisse tungida, ning roolide läbi noort lugu rikkuda, aga see öhwardab kõik tulewikule õnnetust. Saja aasta eest, kui uuema aja hariduse waim esimiseks ome tiibu hakkas lehwitama, tungis usu põlgdus ühes sellega kõrgemate haritute seisuste sisse ning et see hariduse poolt küll ise tarwis ei oleks olnud, käis hirmns Prantsuse mässatus ja Bonaparti sõjad oma were-jõgedega selle kannul. Nüüd on haridus ennast kaugemale wäljalaotanud ja seesamina rikkuja waim püüab nüüd hariduse  abiga terwet rahwast hukata; ning kõige enam näitab see töö nüüd Prantsuse rahwa ja ümber uuemate rahwaste, nagu Bulgaaria rahwa seas käsil olewat. Ja mis weel: Niisugust kirjandust ja niisuguseid mehi, kes nii kawalasti usualuseid  wõiwad õõnistada, peetakse suure anu sees ja käiakse nendega kui teistegi ristiinimestega sõbralikult käsikäes. Oh Eesti rahwas! kui sa tahad õnne päiwi leida siis põlga sina niisugust rikkujat waimu ja ka neid kes seda wäljakülwawad. Jututuba. (Järg.) Qh seks oleks üks terwc inimese iga tarwis läinud, et seda kolmeteistkümne aastast Viletsust jälle heaks teha. Matmise  ajal oli ta mõned sõbrad näinud ja need oliwad ta mustu rääkinud, aga ta ei teadnud Mitte, mis nad rääkinud oliwad, sest ta ei kuulnud mitte, kõik oli ta kõnvade ees Paljas tühi kõlin. Nüüd istus ta KM ainu üksi omas kambris, kõik oli ju möödas. Sääl läks uks tasakesti  lahti ja Mart astus sisse pitkamisi ja miiwitades, nagu ci usaldaks ta mitte oma eri üles rääkida. „ Armuline krahiv," ütles ta iviinmks karilikust, „tei!e on üks kiri, ma ci tahtnud  teid sell päewal mitte segada, aga 'cc mees, kes teda toi nõuab tungimast, et reie seda ise loeksite ja mlev, et see olla möga tähtjas Teile ja terme sugukonnale: seepärast olen ma miimaks julgust mõtnud, sisse astuda." Kmhm mõttis kirja käite ja WMtis teda rutulise pilguga üle. „Ha. see on liig, see on liig!" hüüdis ta mali- ZM Lättega mcbklcdcs ja üles kargadcs, c: teender kartlikult tagasi põrkas. Kõik maln näitas ühe korraga kadunud olcmat ja :a silmist mälkus wiha js põlgdus. „Ons ülem metsahärra Haldern meel siin?" küsis ta kohkunud teendrilt. „Jah, armuline krahw," mastaS küsitaw,  „ülem metsahärra on paruni härra palme pääle meel siia jäänud." „Üsna hea, palu teda kohe minu juurde." Teender läks pead raputades, tema käsku täitma, ja krahm ise mõõtis rutulise ja rahutuma sammudega oma tuba. „Ha, milets lurjus! ma tahan sind õpetada," pomises ta, „ja siis saan ma rahu leidma, nõnda ehk nõnda." Kui ülem metsahärra sisse astus, keeras krahw tema taga ukse lukku ja keegi ei saanud nende jutustamisest aru. Aga see pidi üks tähtjas asi olnud olema, seda tunnistas ta nägu, kui ta krahivi toast mälja tuli. Aleksandri tõsise küsimise pääle kostis ta, temal olla krahivi poolt üks tähtjas, sala ülesanne täita. Noormees jäi kohmctauult seisma; üks tahtjas sala ülesanne sell' tunnil, sell' moel! rulas krahmi kambri ja leidis teda oma kirjutuse laua ääres istumad, teine paberi lasu teises kulges. Schlcttendorf tõstis silmad üles: „ Praegu mitte Aleksander: aga varast, täna õhtu, siis on mul sulle midagi rääkida,  nüüd jätta mind rasule." Parun ci .teadnud mitte, mis teha, soe terme asi tuli talle imelik ette: aga ta waikis, ct Paulat mitte seega rahutumaks teha. Ülem metsahärra oli selle aja sees pargist läbi üle põlde meski pääle läinud. „Kas ma wõin selle wöera härra jutule saada, kes teie juures on?" küsis ta möldri käest, kes ukse tormas leilis : „öölge talle ma tulen krahw Schlettendorsi juurest ja toon ta sedeli pääle mastust. ~Vla tahan  talle ütelda," ütles mölder, „aga maalised kartwad sagedasti teisi inimesi; tema jookseb ka ikka eest ära kui keegi tuleb" See kord tuli aga mõeras uähtawale ja ta silmist mälkuS pahandus mälja, kui ta nägi, ci ta ennast petnud oli, sest ta armas krahmi tecndrit eest leidmad, aga ühe korraga seisis ülem metsahärra Haldern  tema ees. „Ma palun teiega, mu härra, krahw nime! rääkida." ütles Haldern. „Tulge siis mu järele!" wasms Poolakas,  kus juures ta ennast pundis rakule sundida ja järgmisel silmapilgu! iemwad nad meski taga aedas. ~Ma tulen," algas Haldern vääle, „teid krahmi härra nimel, kellele teie liiga teinud, püstolite paale mälja kutsuma ja „Au härra! —" hüüdis Kiclski mahcle.  „Ms palun, ärge segage mind," ütles Haldern rahulikult, ..laske mind oma asja esile jutustada ja siis wõite teie saia poolt