Itaaliasse jõuudis roosi-lill juba õige wara. Siin kaswis ta wäga heaste ja täitis kõik aasta läbi õhku oma magusa ja armsa lõhnaga. Itaaliast lautas roosi-lill ennast laiali meie Põhjamaa nurkadesse, kaukas  aga, mida kaugemale põhja poole ta tungis, seda enam omast ilust ja armsast lõhnast, mida meie Aastas, tema kodumaal, tema juures leiame. Aiapidamise kunst on ilmarwamata Palju roost sugust mitmesugustes kujudes ja wärwides loonud, nõnda et meie nüüd mitmet ja mitmetsugu ja karwa roosist kaswatada wõime. Noosi-lille wõime meie lillede kuningaks nimetada. Lilie ja waeselapse-lille (Veilchen) ajalugu käib roosilille  ajalooga ühes. Kõik töised aialilled on koguni hilja meie juure jõudnud, näituseks tulpe alles 16. aastasajas. Waatame meie nüüd lõpetuseks selle tee peale tagasi, mida meie käinud oleme, siis leiame meie, et nagu kultuura taimed hommiku poolt õhtu poole, lõuna poolt põhjapoole tungistwad, sellsamal teel ja ajal ka kultuura ja inimese priius ning wabadus ennast on laiale lautanud. Indiast ja Persiast, Syriast ja Armeeniast oleme omad tähtsamad põllu- ja puuwiljad saanud, sealtsamast on meie juure ka kõik esialgused leidused ja tehnika kunstid tulnud. Greeka- ja Itaaliamaa on meile toidu ja kultuura taimefld annud, need maad õpetasiwad meile ka auusaid eluwiisist, harjutasiwad meie waimu ja õpetasiwad meile ilu-kunsti ning juhatasiwad meid poliitika ja seltfilikus elus kokku elama. J. R. Rezoldt'i teekond 8000 wersta, Tislisist Eestimaale ja sealt tagasi, Juuni-, Juuli- ja Augusti-kuus 1882. 111. Kui kõik linna iludust: rohuaiad, klubi ehk palkmajad  ja ülepea kõik, mis tähtsamad paigad, olime läbiwaatanud, sõitsime kell 12 laeva peale tagasi, mis järele laew pea minema hakkas. Töisel õhtul jõuudsime  Feotosia linna. Üks imeilus linn kena jalutamise  kohaga, kus muust kandid iga õhtu mängivad ja jalutajate meelt jabutawad. Iseäralist siin küll suuremat midagi ei olnud, kuid et wäga kuulsad ja kenad suplemise kohad, mis ka meiegi tarvitasime ja kuulsa Wene maalmeistri piltide näiteplats, mis waatamas  käisime. See maälmeister, Aiwasowski, on sellepoolest kuulus, et tema ühe ime lühikese aja sees, kas tunni ehk kahega, suure pildi kenast välja maalib, mille kallal töised maalijad 2 künni 3 nädalat peavad tööd tegema. Feotofias oliwad niisamuti kui Kertshis ime kenad neiud, kes kui tropia kliimas (lõuna päikese luha all) kaswanud kenad lilled merlereisijaid vaimu poolest ülendawad, paradiisi pilti vaadates. Siit sõitsime Jalta, kus kuulus Keiserlik palee ehk suwe elumaja Liwaadia on ja ka kuulus suplemise koht. Jaltas on mereäär! mööda weel töisi ime kenasid paleesid (kuninglikuid ehitusi); nimelt: Arianda, suurvürsti  Konstantini palee, mis mullu ära põles; Alupka, vürst Woronzow'i omadus; Kristali palee, ühe rikka kaupmehe Malzema jagu; Aigio, ühe Petersi päralt. Jaltas on loojad jumalad oma wägewuft üles näkanud  lõpmata osavusega. Ärarääkimata kenad kohad on siin igal pool. Maa, see õnnistav sigiduse ema, on kõigisugu kasudega ja viljadega seda paika taevaliku toredusega ebitanud ja õnnistanud. Näituseks, siin kasvab üks iseäraline selts pähklepuid, kellest üks ainuke puu peab 200 rubla omanikule aastas sissetvoma. Meie õnnis Keiser Aleksander 11. elas suwe aegadel enamiste ikka Jaltas oma suvelossis Livaadis, ja kirjutas  mõndagi uue seaduse punkti siin alla. Siit sõitsime Sewastopoli linna, mis ajaloos väga tähtjas on. Kui siia jõuudsime, tuli esmalt laewa pealt lahkudes sõbradeft jumalaga jätmine, kellega meie wäga õnnelikult ja rõemsaste terve nädala, mis laewa sõit kestis, koos elasime. Tee lahutas meid ühest töisest mitu tuhat versta ära; aga armas mälestus on meile kõigile ära kustutamata südamesse jäeuud. Iseäranis wäga südamelik lahkumine oli minu ja ülemal  nimetatud Shweitslase ja Kaukaasiamaa ülema inshineeri valitsuse direktori proua vahel. Kõigis linnades käisime seltsis kohte ja paikasi vaatamas. Siin ei küsinud meitest keegi kui palju see ehk see asi maksab,  kui aga meie rõem ehk nali sai täidetud. Feotosia linnas Ainasowski piltide kaleriis sai meite vahel pistke kihlvedu ära peetud, mis prouale 25 rubla maksma tuli. Meie ei tahtnud wastu wõtta, aga tema sundis meid mägise, üteldes, et kui Teie ei taha wõtta, siis Pole ma enam Teie seltsi osaline. Muidugi sai wasta wõetud ja seltsis ära purjetatud. Mis sa paraku Jumal siin weel purjekad, kus juba laewa peal pileti wõtmisega ka söök peab ühtlasi ette ära maksetud saama ja neli kord päewas Jumala rooga antakse. Lõuna ja keskhommik igakord künni kaheksa rooga kantakse korraga lauale ja igaühele pool pudelit wiina (weini) ehk pudel õlut. Toidud kõik nii heaste tehtud, et kõige suurema würsti laud ei wõi paremaid enam kanda. Mitmed reisijatest viitvad  küll merehaiguses ja sellepärast wist söömaisu ehk kadunud, aga mull pole loomus seda õnnetuseks annud; mida enam laew kiigub seda lustakam, ja söömaisu hea kui mõnel mõisnikul. Sewastopol awaldab oma wäljanäituses kurbliku möödaminekuid; hulk wanu rususid kuulutawad reisijatele, omas tumedas waitolemises,  hirmust Krimmi sõda 1853—1856. Kõik loomus näitab siin weel praegugi nagu leinawat. Poole jala paksune liiw on enamiste igal pool uulitsate  peal, mis alglõpmata tolmab. Ka dom-mägi on siin, kus kaunis salk puid kaswab ja puhwet jalutajatele  ihu karastuseks on. Tolm on puud ja majad kõik täis puistanud, et kui wanad hallid tudid wälja näitawad. Nelja admirali nimeline kirik on siin tähtjas, kes sõja ajal surma saiwad, nimelt: Kornilow, Nahimow,  Lasarew ja Istamun. Kassarski mälestuse sammas seisab dom-wärawa ees, kes Merkur'i peal kamandas (käsku andis) ja kui waenlased teda laewaga tükkis wangi tahtsiwad wõtta, siis püssirohu kirstu põlema pani, et waenlase laewad temaga seltsis wastu taewast lendasiwad. Siit on wiis wersta lahingide wäljade kohad, ühe wäikese mäe ääres, kus sadatuhandade  hauad on, mis sõja ajal saiwad maetud. Seal on haudast kuhu 5—10,666 inimest korraga maetud saanud. Neis kohtades, kus hulga kaupa on maetud, pandud ilusad mälestuse sambad ülesse pealkirjaga: (wendade hauad). Mäeotsa on üks õigeusu kirik ehitatud, palju pühade kujudega, /elle ees alglõpmata tuled põlewad. Nende ohwitseride nimed on seinte peale tahwlitesse ülesse kirjutatud, kes Sewastopoli sõjaaeg langesiwad. Ka Eestimaalt oli mõni tuttaw nime, mis siin igaweseks mälestuseks oli ülesse pandud. Kui reisijad kiriku tulewad, antakse neile üks suur raamat ette, kuhu igaüks wõib ühe oma tuttawa ehk sugulase nime sisse kirjutada, kes juba haudas hingab, ja selle eest peab tema siis pisut püha altari peale ohwerdama. Igal pühapäewal saawad  kirjutatud nimed koguduse kuuldes ette loetud ja neile hinge ülendust palutud. Et minu eit juba ammu hauas hingab, siis kirjutasin tema nime sisse ja maksin seadusliku hinna palwetamise eest. Sewastopolist sõitsime Simferopoli linna, mis kesket Krimmi poolsaart seisab. Selle tee peal tutwustasin ühe noore Poola mõisnikuga, kes Jaltas mereweel oli, aga nüüd meite seltsis Eestimaale Mere külasse mere wette, sõitis. Simferopolis pidime wiis tundi järgmise rongi peale ootama. Sellepärast oli meil aega linna waatama  sõita. Pimedaid linna uulitsaid mööda käisime sinna ja siia. Korraga hakati meid taga ajama. Näitas üks pime juutide alew olewat. Et ruttu edasi jõuuda, uhtustme meie woorimehele ja woorimees hobusel  selga, sell kombel jõuudsime eest ära suurematesse uulitsatesse, kus tihemine inimesi käis ja enam midagi karta ei olnud. Töisel hommikul sõitsime edasi Losewoi poole. Tee peal jätsin omad sõbrad maha ja jäin üheks päewaks Aleksandrowski linna, kus mul mõned sõbrad ees oliwad ja neile midagi Tiflisist kaasa oli antud kätte anda. Apteekri herra Nichter, kellega mull tegemist oli, wõttis mind wäga lahkeste wasta ja nõndasamuti töised sõbrad. Sõitsime linna igapidi läbi ja suplesime weel wiimaks Dnieperi jões. Aleksandrowski on üks weikene linnakene ilma miski iluduseta. Seal ümberkaudu on aga mitmed Saksa koloniid ehk asutused, mis wäga heaste õitsewad. Ka siin linna sees on üks Saksa asutus, kus kõik enamiste  rikkast elawad. Mõne warandus on künni kaks sada tuhat rubla suur. Töisel päewal sain lahkest sõbradest waksali peale saadetud ja tolmutasin raudtee peal edasi Losewoi linna. Pea tutwustasin kahe preiliga,  kes Peeterbnrgis üliõppijad oliwad. Need jutustasiwad  lahkeste oma õpetusest ja elust Peeterburgis. Wäga targaste näitasiwad nad koolitatud olema. Ka üks suurtsugu proua oli nendega seltsis, kellega ma sõbraks sain. Kui pärast ära lahkusiwad lekaterinoslawi,  tellisiwad mind wõeraks, aga aeg ei annud minna. Andsiwad omad adressid ja palusiwad tagasi tulles sisse keerata. Minu tagasi tee läks töist aru ja ei wõinud sellepärast minna, mis küll tulewaks aastaks jaeb, kui elu ja terwit on. Siit pole mitte kangel Losewoi linn, kellega ka Krimmi poolsaar lõpetab. Kust nimetatud poolsaar otsa lõpeb, lõikab meri sügawaste  maa sisse, nagu igamees pea geograafia kaardi pealt wõib näha. Tähelepanemise wäärt on siin see, et liia soola korjamise kohad on sisse seatud. Mere wesi lastakse õhukese suurte laia platside Peale, kui weikeste wäljadele jooksta ja pannakse siis wesiwärawad  ette, et uut merewett peale ei jookse. Palaw päike kuiroatab wee jaud ära ja soola jaud jäewad maha walgendama kui lumekord maa peale. Nüüd aetakse sool kokku kui lumeanged ja lastakse uus merewest  jälle asemele jooksta, millega niisamuti kui esimesega  saab tehtud; sell kombel korjawad omanikud hulga soola kokku, kellega tuhanded kaubaturud saawad  täidetud. Must ruun tõttas norskades tuhat tuule kiirul edasi Harkowi linna poole. Iseäralist ei tulnud siin tee peal midagi ette. Maa kahel pool tee äärt mööda on lage, aga kõik põlluks tehtud, kus igal pool hea wili peal kaswab. Teekond Krimmi poolsaarele Aprilli kuu lõpul ja Mai kuu algusel 1882. Kõne, mis Tartu Eesti Põllumeeste Seltsis pidanud president M. Mitt. VI. Rehe peksuks on Krimmis kiwift trullid, kellel sügawad sooned peal, millega wili hobuse weul saab ära tallatud, nagu meie maal pahmas mõnes paigas kärbik trulliga ära tallatakse. Rehe toa ehitust, ega wilja rehtes kuiwatamist ei ole seal sugugi tarwis, waid rehed peksetakse kõik wäljas lageda platsi peal. Masinaga peksmine oleks seal nagu loodud aga selle riistaga töö tegemist ei tunta pea-aegu sugugi, muidu oleks nad seda ehk ammugi juba enestele soetanud. Wilja aitadeks on seal enamaste katuse alused otse elu majade lae peal, kelle tarwis juba seinad ehituse ajal kõrgemaks on tehtud. Juhtuks nüüd wili kuidagi wiisi peksmise ajal ehk muidu niiskeks saama, siis wõib ta katuse all lae peal jälle kergeste ära kuiwada. Soola on Krimmis rohkeste soola-järwedest saada. Kõige rohkem soola järwesid on Perekopi maakonnas, mis Krimmi poolsaarelt wälja tulles mere kitsanduse wahe kohal on, ja kaksipidi raudteed seisawad. Mõnest kohast on raudtee otse soola järweft läbi tehtud, nõnda et tee koht maaga kõrgeks on täidetud. Sool maksab seal läbistiku 5 kuni 15 kop. leesikas. Soola hinnad muudawad selle järel aga kallimaks, ehk odawamaks,  kas selle töö ajad kuiwad ehk wihmased on. Krimmi maja pidajal ehk põllu mehel, peab suur warandus olema, muidu on raske edasi saada. Näituseks kõige kehwemal põllumehel peab üks ader olema mis aga 40 kuni 50 rubla maksab, ja selle adra jauks ka läbistiku 4- paari künni härgi, ja siis weel paar hobust. Iga looma paar maksab 100 künni 120 rubla ; üks kahe hobuse wanker 100 kuni 150 rubla, muud maja riistad ja toidu wara olgu weel arwamata. Wilja hinnad on seal täieste niisama  kõrged kui meilgi, sest et mere sadamad ja raudteed jo ligidal on, ja wilja kaup kergeste wõerale  maale lähab. Küll on esialgused Eestlased, kes siit 20 aasta eest sinna elama läksiwad, lõpmata hädas olnud, sest et siis weel raudteed ei olnud, läinud nad oma hobustega teele. Peeterburgis juhtunud nad küll õnnelikult ühe saksa herraga kokku, kes neile ilusal Eesti keelel nõuu olla annud tagasi pöörata; kui aga mehed edasi reisimisele  ikka kindlaks oliwad jäenud, on lahke härra wiimaks  nii armuline olnud, neile koguni oma abi seks pakkuda, tarwilikka kirju muretseda ja tulewaft uut maad kätte juhatada, sest tema olla Peeterburgi kuberneeri  herraga wäga tuttaw. Kes oliwad nüüd õnnelikumad,  kui wälja-rändajad, sest lahke ja tuntud mõisa saks toimetas nende asja kõik ilma hinnata. Aga õnne taewas ei ole jo alati selge, waid lähab ka wahel pilwe, ja see järg tulnud wiimaks ka neile kätte. Lahke herra on neid küll pea iga päew waatamas ja trööstimas käinud ja weel palju tööd selles asjas enesel ütelnud olewat, ja siiski weel mitte walmis saawat, aga lootus olla hea. (Järg jäeb tulema.) Wastutaja: J. Kõrw