juba Septembrükn» lõpul kõik maas oliwad. Saab näha mis see peaks tähendama, kas warast, ivõi kanget talwct! -- Hilja aja eest laskis üks juudi noormees ennast risti - usku ristida. Wäga soomida oleks, et meie linna maja peremehed oinad uulitsad ja trotoar d laseksiwad puhastada, iseäranis meel nüüd sügisese! ajal, kus puulehti ja prügi rohkem korjab, kui suwel. Waatame näituseks Kopli uulitsat, see on nii porine, et kuidagi moodi läbi ei saa, ei kesket uulitsat, ega ka trotoari päält. Siiamaale pole ma weel suwel ega taimel iialgi näinud, et süäl keegi luuaga teda kastnud on. Iseäranis meel nüüd laada järele on ta üsna ropune. Päcwa ajal ometi maatab inimene, kus ta astub, aga õhtu pimedas on üsna wõimata; oleks meelgi laternid olewat, siis ehk läheks ometi; sellepärast paluwad minuga mittu säält elanika ühes seda wiga parandada. l?. Pühapäew, 24. Septembril pidas Eestiselts  oma peakoosolekut. Ka saimad uued eestseisuse liikmed walitud. President G. Markus sai kõikide liikmete poolt unest jälle soomitud; ka kassahoidja jäi ametisse. Kirjatoimetaja ja presitendi  abi sai uued walitud. Soowida oleks, et selts nüüd parcmine selle eestseisuse nõuul ja juhil edeneks ja kaswaks. O. Kuida näha, hakatakse Kopli uulitsasse meel ühte uut kõrt su ehitama, kunas juba selles wäikseS uulitsas enne üks kõrts ja õlle pood on. Nüüd on selgesti näha, et mitte wiina joomist ei taheta mahendada maid kaSwatada. Kurb lugu, et senna weel tuld juure pannakse, kus seda juba enne küll on! L. Närlalt kirjutab sõbra käsi meile, et sääl pool milja saak nii mitme kesine on olnud. Rugi oraS kasmanud kewade hakatusel küll ilusaste, aga Mai- ja Zmmi-kuu kanged palawad ilmad panimad teda üsna kiduma, nõnda et see mitmes kahas enne täiSkaSmamist küpseks saanud. Ka odra ja nisu wili olla wiletsad; pärast kui wihma oli tulnud, siis hakkanud põllud kangesti hadalat kasmatama,  kunas nüüd mitmes kohas kõik põldude pääl leikamata mädnnemad. Kartuhwlitc saak olla üsna hea, kuid mõn-S kohas pcamad palju mädanema. Puu miliade seast olla õunade saak kõige parem, nii, et mitmes kohas pracguS nendega sigu nunmatakse. Mitmed peremehed, kellel suured ajad olnud, saanud enam kui paar sada makka õnni. Tänu aga taema taadile, kes meid nii rohkesti on õnnistanud. Kui ühest asjast küll wähe puudus peaks olema, siis aitab teine iaga jälle! X. 1.. TaMmiast. Õhusõitja Lernu matusest oli 28. Septembril lõuna ajal otsata rahwahulk osa wõtma tulnud. Õpetaja Hahn pidas matuse kõnet, mill pääle kirst, mis hõbedaga löödud ja lilledega ja männikutega rohkesti ehitud oli, surnumankrile kanneti. Männikute seas oli üks k. k. juurwürst Sergei Alcksandrowitshi poolest, pääle mitme teiste, mis möga auuStawalt poolt saadeti. Rahwas käis tuhandena kirstu taga, paljudel lilled ja wanikud käes. Ka nähti Eestimaa abikuberncri, tõsist satanõuuniku Massiljcwskit surnurongis, kui keiserliku  Mcne tehnika seltsi asemiku. Teel mõcii surnurong päcmapiltiikult üleS. Ka matmise talituse  juures Telliskoplis oli osamõtjate arm suur, ja mürske hauaküngas kaeti lehkawate lilledega üleni. Hingagu ta rahus Eestimaa mullas, südi ja agar mees, k-I poole iima reisinud ja nüüd siin wõcrsil oma teaduse edendamise püüdele ohwriks langes. Tema matustest 21. Sept. tahame meel nii palju nimetada, et see rahma osamõtmise poolest wististi suurem oli, kui üksgi teine matus Tallinnas ialgi olnud ja, wõib olla, ialgi olema saab. Mitte üksnes jõukas rahwaS, mitte üksnes üks rahma selts ehk üks teataw ring- toud ci olnud selle õnnetumalt surma saanud ilmakuulsa mehe matusest osa wõtma tulnud, waid kõik, kellel jalg käimiseks, silm nägemiseks ja kõrw kuulmiseks terme, oli sellele Tallinnas surma leidnud ilma kuulsale mehele wiimast anu pakkuma tõttannd. Baktiskist. Killo saak on „Tall. Sõb." teate järele Ballisri rannas nii rohke olnud, et hind ühe möödu eett 5 rubla paalt 2 rubla päüle on alanenud. Pihkwu kubermangu on uus Luteruseusu  kogudus asunud, nimelt Toropetsi linna, kuna selle abikirikud Holmis ja Krassnopoljcs on. Ju ammu oli Pihkma Lulernse-usu õpetajale liig, kõige kubermangu eest hoolitseda, kuna sääl Luteruse  usuliste arm Baltimaalt sisserändajate läbi ühtepuhku kas ivas. Uues koguduses on Sakju, Eestlasi, ja Lätlasi, nii et uue koguduse õpetajal kolme keelt maja on. Et see kerge ei ole, seda nõudmist soowitawalt täita, siis oleks edeSpidi meelgi koguduse uut jagamist tarwis. Peterburgist. Riigimaade ministeriumis saada plaan walmistatud, mille järele Wenemaa lagendikudeS põua niastu wõidelda ja selle kahju mähendada tahetakse, nimelt rohkema metsa eest hoolitsemise teel. Kolera haigus olla PerfiaS Wcne piiri ligikonnas lahti ja siit poolt saada sellepärast piiri ülekäimist hoolsa tähelepanemise alla wõetud. Malts 25. rubla liste üle, mis rohkesti liikumas olla, teatakse, et neid kõige hõlpsamini  nende numbritest ära tunda olewat, mis kas 636,525 ehk 635,525 olewat. Sarnaste rahade mastuwõtmise juures peab siis wäga ettcmaatlik  olema. Kõige suurem wõiduloos, 200,000 rbl. on sel aastal 1. Septembril neiu Jraida Wassiijewna Lapschini, tuttawa tikumabrikandi W. Lapschini tütre kätte juhtunud. Wäga tähtjas. nööbi auku. „Aga see tüdruk, kes seda mulle kinkis, on weel palju ilusam.^ „ Suusi?" sönaS Kristjan ja sirutas ilma teadmatalt oma käe roosi järele. Anton aga aStuS tagasi ja ütles naerdes: „No muidugi, oma armukese, ilusa Suusi käest olen ma seda saanud. Tema huuled on weel palju punasemad —" Enam ei saanud ta ütelda, sest sellsamal  silmapilgul karjatas ta waluste ja tuikus körwale. Kristjan oli tema kurgust kinni hakkanud ja hüüdis, teda raputades: „Sinu armuke? Suusi sinu armuke? Seda -valetad sina, lurjus! See nelgi oled sa temalt Varastanud!" Täis häda kisendas Anton abi, ja marsi tuliwad mitu noort meest nende juure ja katsusirvad neid lahutada. Aga Kristjan ei lasknud oma ohwri küljest lahti, maid raputas teda ikka uuesti. Pea kogusiivad meel rohkem mehi kokku, heitsimad kahte liiki ja oliwad wiimaks kõik suure kisa ja käraga üks teise karmus kinni. Hirmuga nägi Joosep, kui ta riidlejatest läbi tunginud oli, oma wenda kesk nende seas. Kristjani nägu oli miha ja erutuse läbi hoopis muudetud ja kui nõdra meelne lõhkus ta ruusikaga enese ümber. Joosep tungis surma hirmus teised eemale, astus Kristjani juure ja hakas ühe käega kõwasti tema üles tõstetud käe ümbert kinni, millega ta Antonit, kelle rinna pääl ta ise põlweli oli, lõõma pidi. «Kristjan! wend! Jumala pärast pea kinni!" hüüdis Joosep paludes ja hakkas teise kaega Kristjani kaela ümbert kinni. «Mõtle isa pääle!" Kristjan pööris ennast ümber ja Joosepi hädast nägu nähes, laskis La raSkeSli öhkades oma üles tõstetud käe maha wajuda. Tema wastane, kes Kristjani  tugema käe all juba raskesti kannatanud, pani seda parajat silma pilku tähele, päästis ennast tema käest ära ja pani punuma. Joosep aga lükkas menna uksest, mille kärmal nad seisiwad, wälja õue. Ilma sõna lausumata  tõmbas ta teda maanteed mööda edasi ja peagi oli kõrts nende selja taga. Kristjan oli mastu panemata wennaga läinud ja ohkas wahete ivahel raskesti. Wait olles sammusnvad nemad üksteise kõrwal kuni Jõepereni. «Isa on meel all toas. Läheme rutusti oma kambri Kristjan, et tema su kärisenud riideid ei näe," ütles Joosep tasaksSti ja waataS ise teramasti maja Valgustatud akende poole. Siis tegi ta cttewaatlikult maja ukse lahti ja tõmbas Kristjani treppi mööda ülesse, enne kui isa ettekotta waatama tuli. Kui Kristjan marjul oli, läks Joosep tagasi ja ütles rahuliste tuppa astudes: «Tere õhtust, isa! Meie tulime aegsasti koju, Kristjanil oli mähe peaivalu ja sellepärast  läks ta marsi moodi." «Räägi tasumine, ema magab juba kambris." „Head ööd siis, isa!" . «Head ööd, mu poeg!" Joosep läks rutuga treppi mööda ülesse ja kui tema eneste tuppa astus, leidis tema Kristjani sääl meel edasi tagasi käiwat. Joosep astus akna juure ja waatas mõtetes wälja. Tema ei tahtnud Kristjani käest järele pärida, mis teda sarnatscle teole Anton Welteri mastn üritanud oli, sest tema kartis teda see läbi uuesti erutada. Nõnda ootas tema rahuga, et Kristjan ise pidi sest asjast temaga, rääkima hakama. Tüki aja pärast astus Kristjan menna juure ja tahtis temale midagi ütelda, sääl langes tema pilk wäikse roosi poti pääle, mis akna laua pääl seisis. Wihasclt hakas ta sellest kinni, tegi akna lahti ja wiskas see kaugele õue pääle, kus pott üsna puruks läks. „See on kõige selle juures süüdlane!" kiristas tema. Siis langes ta ühe tooli pääle ja mõlemad käed palge ette pannes nuutsus ta waljusti. Missuguse hoole ja armastusega oli Kristjan  seda taimest ühe akna päält teise pääle kannud, et mitte üks päikse kiir temalt kaduma ei pidanud minema, kuidas oli tema teda iga külma ja kare õhu eest kaitsnud ja missuguse  rõõmuga tema wõsade ja lehtede kaswamist tähele pannud! Wiimaks näitsid ennast tema roheliste wõsade wahelt ilusad nupud wälja, mida Kristjan rõõmugaterwitaS ja nüüd uuris tema iga päew tähele panelikult, kas tema otsad ennast wärwima ei haka. Ja wiimaks lõiwad nende ääred purpuri punaseks ja mõne aja pärast oliwad kaks ilust roosi õit lahti löönud. See oli just sell püha päeival, mill Kristjan „teda" pidi jälle nägema, kellele tema need roosid uiisuure hoole ja murega kaswatanud oli. Tema suur tugew käsi oli nende wäikeste õide murdmise juures wärisenud; siis oli ta neid nõnda Joosepi eest marjata mõistnud, et see kõige wähemaltgi ei teadnud aimata, kellele neid nii suure hoolega kaswatati. Kui tema neid Simsile andis, teadis ta seda nõnda sisse seada, et Joosep nüüd ka mitte sest aru ei saanud ja pärast ainult selle üle imetles, et Suusi mustade juukSte sees just niisama sugused punased roosid oliwad kui tema wcnna akna pääl kodu. Ja nüüd oli kõik otsas. Joosep seisis kohmetudes oma wenna ees.