Sakala 8. WUjandis, 2. Märtfikm päcwal 1883. VI. aastakäik. Poliitika, kirjandust ja MutöS ajalcht. Wäljaandjad C. R. Jakobsoni pärijad. Sissekord. Poliitika leht. Poliitika ringwaatus jvmalt maalt: Mis teewad töised ajalehed? Wiljandist: Senatori ametnikud  ; „Zeitung für Stadt und Land"; Tartu panga asjust; praus'i ametist lahkumine. Viljandimaalt: Röömlid; wle kahju; rahwa elust. Pärnust: Õiendus. Pärnumaalt: Usu märatsemisest. Mustmeest: Kontsert. Torist: Uus Eesti selts. Riiast: Palme kirjad.  Tallinnast: Kauba asjust. Wirumaakonnast: Usu märatsejate  sedelid. Peeterburgist: Tänawused eksamid warem; Keiserlik kingitus; Kroonimise püha ette walmistused. Kirjawastused.  Kuulutused.  Loorenz ja Loore VI. Tänulik poiss 11. Elu IV. Järelmötleja waene habenaajaja I. Poliitika ringwaatus. Wenemaal, kuS praegu suurel wiifil kroonimise vasta valmistatakse, ei ole tahtjaid poliitika talitusi käsil, olgu siis Donawi jõe konwerents Londonis, millest Paljugi räägitakse, ehk küll konwerentsi tööst wäga pisut ajalehtedesse peaseb. Wenemaa nõuudis, et Donawi jõe Kilia aru temale priiks saaks antud ja ta seda keelmata laevasõidule sündsaks wõiks teha. Esmalt arvati, et kõik töised riigid käte jalgadega selle nõuudmise waSta saada seisma, sest et siis, kui Kilia aru puhastatud saaks, ta nõnda palju vett merde saadaks, et mõned töised Donau jõe arud, mis Musta merde viivad, laeva sõidule liig madalaks jäeksivad, mis töiste riikidele kahju saaks tegema. Kõikide imekspanemiseks on aga nüüd kuulda, et Inglise valitsus selle nõuudmise kohta Wenemaa poolt seista. KaS see tõsi olla, küsis keegi hiljuti Inglise parlamendis ministrilt, sai aga nõndasuguse eht poliitikalise  vastuse, mis tema küsimise sootumaks kostmata  jättis. Soomemaal on tahtjas päev oma aja. lousse tähendata. Wõitlus, mis Soomemaal Rootsi ja Soome meeleliste vahel aastate kaupa vältas, on nüüd täieliku Soome meeleliste võiduga lõpetatud. Mõne päeva eest on Soome kindralkuberneriks  Graaf Heyden'ile Soome senati poolest üks seadus kinnituseks ette pantud, milles nõuutakse, et kõik mehed, kes Soome vürsti riigis «valikutes ametites on, Soome keele tundmises eksami peavad tegema ja et kõik ametlikud kirjad Soome keele peavad  kirjutud olema. He!fingforS'i universiteet, mille üliõpilased suuremalt osalt Soomlased on, nõnda kui ka kodanlikud seltsid ja ühendused mäletaflwad 14. Januaril  oma võitu pidulikult, kuS juures nad senatile ja graaf Heyden'ile kirjaliku tänutunnistuse pühendafiwad.  Nõnda on siis Soomlased pitka võitlemise järele omitege ette seatud märgile jõuudnud: Soomemaal  on rahva keel ametlikuks keeleks tunnistatud, mille tundmist igalt ametnikult seaduslikult nõuutakse. Kuna Wenemaal rõõmsa kroonimise püha ootamine  ja selle wasta valmistamine kõik pooliitika tuuled vaikima paneb, teeb seda Jnglisemaal praegu suur liri mässajate protsess, mis hirmsaid ja koledaid aSju valge ette toob. Peale maaliiga, mille juhataja ja peamees Parnell on, asub lirimaal veel üks töine sala mässajate seltS kokku, keS mõrtsuka töödega va- litsust wasta wõitles. See mõrtsukate selts pani omal ajal terwe Jnglisemaa kohkuma. Siin ja seal langefiwad walitsuse ametnikud koledal kombel mõrtsukate  nugade all, ilma et mõrtsukatele ehk nende seltsile jälge peale oleks saadud. Wiimaks sai üks mees nimega  Carey, kes ennast mõrtsuka seltsi liikmeks oli mandunud, oma seltsi ära andjaks, palju kurjategijaid  wõeti kinni, kelle protsess juba mõnda aega Dublinis wältab. Tähendatud Carey on peatunnismees.  Tema tunnistuste järele on mitmed maaliiga tähtjamad liikmed ja juhatajad sala-mõrtsuka seltsiga ühenduses seisnud ja seda raha abiga tuetanud. Oleks see tõsi, siis oleks see maaliigale ja tema esimeestele,  kes Jirirahwa õiguste eest mõistlikul wiifil püüdsimad -võidelda ja kosta, suureks teutuseks. Sellepärast  nõuuawad kõik, et Parnell kui maaliiga esimees,  ennast sellest hirmsast süüst, mis tema peale tunnistatakse, awalikult wabastaks ja näitaks, et see mitte tõsi ei ole. Seda olla Parnell hiljuti ka parlamendi  alamkojas teinud, mille kohta meil aga praegu lähemad sõnumed meel puuduwad. Carey tunnistuse järele olla sala-mõrtsuka seltsi juhataja temale üksnes selle nime all 1 tuttaw olnud. Raha, mis temale Ameerikast saadetud, olnud temal alati küllalt. Ta olla umbes 50 aastat wana tugewa kaswuga mees, kes Ameerika kodaniku sõjaS ja hiljem ka Saksa-Prantsuse sõjas ühes sõdinud, kus ta haawatud  saanud, nõnda et ta pisut lombakaks jäenud. Dublinis olla tede kahe kuu eest wiimati nähtud; sellest saadik olla ta kui tina tuhka kadunud.  Arwatakst,  et tähendatud U 1 kindral Millen olla, kes 1880 liri sala-mõrtsuka seltsi juhatajaks heitnud. See ei näita aga tõsi olewat, sest wahe ajal on kindral Millen, kes praegu Pariis'js wiiblb, ajalehtede läbi seda arwamist tühjaks tunnistanud. Õnnetu ja wilets maa, kus sarnased asjad wõiwad sündida! Prantsusemaal on Jules Ferry uue ministeeriumi  kokku seadnud. Uue ministeeriumis on mitmed mehed, kes juba 1881 Gambetta ajal ministrid oliwad,  nagu Waldeck-Rousseau, Raynal ja mõned muud. Gambetta parteilased on uue wabadmeelelise ministeeriumiga wäga rahul ning saawad teda igapidi tuetama. Kiriklaste ja ultra montaanlaste wasta käib Prantsuse wabatriigi walitsus kord alustatud teed raudse waljusega ja kõikumata kindlusega edasi, ning ei hooli .sellest midagi, et need, nagu näit. Augoulsme piiskop, wabatriigi walitsuse wasta pühas wihas tuld sülitavad. Kui wiimaks tähendatud piiskopile tema weerand aasta palk wäljamakseti, puudus sellest karwa Pealt üks kolmandik ja kui waimulik isand asja lähemalt  järele kuulas, vns see pidada tähendama, anti temale teada, et kolmas osa palgast sellepärast olla maha võetud, et tema ilma riigi walitsuse luata kolmeks kümneks päewaks Rooma pühaisa jutule olla läinud. Et makswaid seadusi nõnda waljuste wõiks tarwitada, ei tahtnud piiskop aru saada; tema kutsus waimuliku ajakirjanduse appi ja see tormab nüüd tuliselt riigiwalitsuse peale, kes „julgeda" waimulikudega  nagu riigipalgalistega ümber käija. Ka awaldab üks kiriklaste ajaleht ühe kirja, mis nimetatud piiskop ministrile olla saatnud. Selles kirjas seisab piiskop kõwaste selle eest, „et kiriku-würstidel waidlemata õigus olla oma ülemate jutule minna," kui kiriku kasu ja usklikude asi seda tarwitab. Riigiwalitsus ei taha aga niisugusest õigusest, makswaid seadust õõnistada,  midagi teada, ning see'p see on, mis kiriklast pahandab. Kuda kuulda, peawad kaheksatõistkümmend piiskopi riigiwalitsuse poolt noomitud saama, sest et nad ühes kirjas, mille läbi nad nelja kooliraamatu pruukimist ära keelsiroad, poliitikat on taga ajanud ja riigiwalitsuse seaduste üle sõimanud ning seega oma karjaste kirjades oma ameti wõimust kurzaste pruukinud.  Vivieri piiskop on oma selle kohases karjase kirjas weel kaugemale läinud. Tema pole mitte üksnes  koolmeistrid, kes seda surmapattu teeksiwad ja temast keeletmd raamatuid koolis tarwitaksiwad, kõige põrgunuhtluste ja piinaga ähwardanud, waid ka koolilapsi,  kes tema keelu wasta eksiksiwad, „ja tui nad ka seda koolmeistri käsu peale teeksiwad." Sellepärast peab tähendatud piiskop selle peale wastuft andma, kudas ta on julgenud ühte ametniku ähwardada, et see oma ameti kohut ei peaks täitma. Wabandamine saab piiskopil seda raskem olema, sest et tema kui seaduse üleastuja ise riigiametnik on. Itaalia ja Türgi wahel kippus nukrus wõimust  wõtma, aga nüüd on Türklane weel õigel ajal asja jõuudnud rahu teel ära õiendata. Neist kahest meestest, kes Tripolis Itaalia konsuli julgesiwad teutada,  on üks 45 päewaks ja töine kolmeks kuuks wangi mõistetud. Peale selle nõuudis Itaalia saadik graaf Corti Konstantinoopolis, et Türgi poolt awalikult Itaalia konsuli Tripolis andeks»pidi palutama. Türgi walitsus leidis selle nõuudmise õige olewat ning andls Tripoli kindral kubernerile telegraafi teel käsku, et see Itaalia konsuli awalikult wõerusele peab minema ja sellele tunnistama, et ta seda wäga kahjatseb, et keegi Türklane konsuli on julgenud teutada. Kmdral kuberner täitis käsku, oli pool tundi aegu konsuli wõeras, luges mõned wabanduse ja kahjatsuse sõnad, ning asi oli õiendatud ning Itaalia söjalaew, mis Tnpoli alla pidi purjutama, kutsuti,teelt tagasi. Türgima alt. Kudas praegu Türgi maaga ja tema walitsusega lugu on, sellest annab järelseisaw hirmus poliitika kuritegu tunnistust, mis Konstantinoopolis  sündis. Türgimaal saab, nagu meilgi, iga pühapäew kirikus sultani eest tehtud. Türgi pühapäew on meie reede. Ühel reedel astus ükS iman ehk preester Sultan Achmed-moshees kantslisse,  et Sultani eest palwetada. Moshee (Mohameedlaste  kirik) oli puupüsti rahwast täis. Seal, kui preester palwet ära hakkab lugema, astus üks softa ehk Türgi üliõpilane temale kantslisse järele, tõmmas mõega hõlma alt ning hüüdis! „Mis! Sina tahad ühe mehe eest palwetada, kes meie maa hukatuse sisse saadab ning oma lubamistest mitte ühtegi pole täitnud!" nende sõnadega raisus ta preestri pea ühe hoobiga puruks. Terwe kogudus oli ehmatusest nagu halwatud, kuna mõrtsuk kantslist maha tuli ning, ilma et ruttu oleks põgeneda püüdnud,  kogudusele ütles, sultan Abdul Hamid'il ei olla mingit õigust usklikude pea olla, sest et tema oma ameti kohustest mitte ühte ainustki ei olewat täitnud. Koosolejatest ei liigutanud keegi kätt ega jalga kurja-