Tallinna Sõber . M 9 Teine aastakäik. Tallinnas, A— Küünlakun päawal 1880. Kltüidat aksikht Etstirilh«ale «asi jk llnnsdes. Tuleb ükskord nädalis walja. Maksab Tallinnas Lindfors'i päriate trükimajaS: aMaS 1 rubla, pool-aaötaS - 60 kop. Koju ehk postiga saadetud: ggHta< 1 rubla 40 kop., pool-aastas M kop Mutuluscd maksawad iga rea ehk selle aseme pealt S kop. Tellimised wöetakse wasta: HalNnuas: Lindfors'i päriate lrükimajas. Setcrõurgis: J. G. Seelaudt, 0»»nexe»»« K 54. Hartus :W. Just. :K. AudewMa. Ztakweres: L. Wattly. haides: A. Seidetõerg. Kapsakus: H. A. KoMerg. Kuresaares: M. Lange. Kmvkas: A. Ar. Raudkepp. Maal: kulda iseäranis kuulutud saab. Wastaja redaktor: W. F. Elchhorn. Elab Nõmme mõisas, kirjad käiwad Kttsi jaama kaudu. (Ass L.ce->.) <a">iUi,inlis!' 6?nk!nmna Teisri kiri >e>oduste-naitus, Eesti Kirjameeste Seltsi kuulutus. ipetcrdurcgsl: Keisri «-gist.r- j. - K-l,ri - »««. - ««!->'»' «dm. - »mdr« «°°! «.» - - G--I W«. '2 Ku.nlwstd Gris L°ri-«-li!°wU-, - WS-.-U «M - >.»d»std. „Teu orjus". Meie kena Eestikeelt, mis mõne aea kirjanduse  wiletsa oleku läbi edendamata ja kaunistamata  ühe paiga peal seisis, seda kolatakse ja täiendakse nüüd suure mõnuga ja pea rohkema pea wähema osawusega. Ilma täielise kirjanduseta  ja ilma ühe keskpaigata, kus seda ühel meelel kosutada wõib, olimad mõned sõnad üksikutes  külakohtates ehk weikemates ringkondades, kelle rahwas üksteisega palju läb-segamine ei käinud, koguni mitme tähenduse alla sattunud, nenda et wõeras. keS kord kangemalt maalt tulema  juhtus, maamehe keelest esiteks õiele aru ei saanud. Näituseks ütleme, et meil üks maakond  tuttaw on. kus selle asemel .katsuma" tarwi lakse. mis teises paikas tähendab.  Meie kirjandus on kosumas, knida igaüks teab, ja meie kirjandusel on oma kmdel keskpaik,  se on .Eesti Kirjameeste Selts". Selle Seltsi amet on, Eestikeelt ühesuguseks teha ja iga sõnale seda tähendust seada ja kinnitada, et igaüks selle sõna all ikka üht ja sedasama mõistab ja kusagil segadust ei sigi. Keel on inimese ülem asi, selge ja kindla keele abil wenib waim ja kosub mõistus. Weite segadus keele sees wõib suurt pahandust sigitada. Nenda tõusis aastal 1857 knrw pahandus Mahtra maldas rohkemalt osalt ühest hooletusest rahwa küla- ehk ksdu keele sees, mis harimata rahwa seas liigub, kulda omal aeal meie kmüuS O W. Masing ütleb. Mahtras ja ka teistes paikades oli rahwas neljawakaseid teotukkisi mõisa wäljadcõ  ja heinamaates .tündremaad" nimetanud, mis mitte õige ei ole, sest Tallinna miljatünder on kolm wakka suur. Seda oliwad nüüd . sel aeal, kui uu 3 Talurahwa Seaduseraamat wäljatuli,  mõned rahwasegajad tülikihntuseks tarwi - tanud ja rahwast ässitanud ka omas põldudes neljawakaseid .tündremaid" parima. Imeks peame meie panema, et ikka weel mõned Aealehed,  mis rahwa selgituseks kirjutakse ja mis muidu sellel põllul ka õige auusast tööd teinud on ja ikka weel tegewad, et need aealehed sõnade  tähendust paremini tähele ei pane. Nenda toob .Eesti Postimees" omas selleaastases Bmas numris üht pitka ja käredad kirja .teuorjuft"  Ambla kihelkondas, mis kõrgemal poolel ja madalamal poolel palju segadust ja paha werd sigitada wõib, kui se asi mitte aegsast asjalikult seletud ei saa. Meie oleme omaks kohuseks wvtnud, igal aeal tõtt rääkida, kui ehk seda meile ka pahaks pannakse, kui sellest ka asja wõetakse, meid rahwa ees laimata, knida seda juba õige kangest tehtud on. Meie ei tohi aga oma kasu peale waadata. waid peame selgituseks wäljaastums, kui kusagilt poolelt segadus siginema ähwardab. Ülemal rääkisime keele selgusest ja ühesugusest tähendusest. Kas „Eesti Postimees" seda ei peaks teadma, et .orjus" üksi seda olekud tahendab, kus üks inimene  täielt teise omandus on? Sesugusest olekust  ei wõi aga EeSlimaa! aastast 1815 saadik  enam juttu olla. knida sellest meie laiemal isamaal aaStast 1861 juttu ei ole. Kui üks ehk teine poolõpetud kihupea nüüd ka omas külas seda sõna wõõriti tarwitab, siis ei tohiks seda üks awalik aealeht mitte teha. Pärast aastad 1816 ei wõmud talurahwas mitte äkitselt  raharendi peale seatud saada, sest rahwas ei oleks seda kusagilt saanud. Rent sai esiteks tööga tasutud, se oli teu-rent. mitte tenor  ju S. Se asi aga, millest Ambla kihelkonnast  kirjutakse, se on küll wist abitegu. Mis abitegn on, seda küll suurem jägu lugejatest  teab, et se leht aga mõne kätte juhtuda wõib, kes seda mitte ei tea, sellepärast tähendame  siin: Abitegn on mõned tööd, mis waljarmtija  kauplemise läbi rentija poolt pääwakanva ehk töötüli kaupa pärib. Zga töö ehk iga tööpaäwa  körwas peab kontralt>s pääwa ehk töö hind ülespandud olema ja se ei tohi üleültse mitte rohkem olla, kui neljas jägu rendist. Rentijal on aga õigus seda abitegn igal aastal 9 kuud enne Jüripääwa ülesütelda ja siis kõrwapandud  hinda rahaga tasuda. Et nüüd wäljarentijad oma enese põllutööd osalt selle abitegn peale põhjustanud on, siis ei oleks sesugune  ülesütlemine nendele mitte meelejärel ja hinnad on nii kõrgest arwatnd, et rentijatel himu ei tuleks, neid rahaga tasuda. Nenda maksetakse ühes waldas. kus sell aaStal uued konlraktid tehtud saiwad, ühe Tallinna wakamaa,  ehk natuke Vähem kui poole Riia Vakamaa  talwwilja leikuse eest 1 rubla 20 kopikad ja niipalju suwiwilza leikuse eest 1 rubla 40 kopikad ühe heinategemisepääwa eest 70 kopikad j. n. e. Se on üks hind, mida küll palgatud töörühmas pea kusagil ei saa, kuida ka selle lehe Redaktor oma mõisas palgatud töörühmale talwwilja leikuse eest 70 kopikad ja suwiwilja leikuse eest 80 kopikad Vakamaa pealt maksnud on. Keskwõimuline töötegija leikab ühe Vakamaa  talwwilja paäwas. Enamist palkawad taluperemehed neid inimesi odmvama hinnaga, keda mõisa tööle faadawad ja sedawiisi ei tähenda  abitegn sagedast muud midagi, kui rentija kohust, Mõisa tööle töörühmast palgata, selle raha eest, mida rendimaksmise juures enamist rohkest tasutakse. Rentijal on aga enamist sesngnne  palkamine kergem kui mõisal, sest inimesed,  kes km päilised oma pead toidawad. need on kas rentija külalised ehk koguni tema majalised  ja nemad on mitme paelaga niipalju üksteise  külge köidetud, et üks teise abi tarwitab. Mõisa tööl ei pärita aga töõrahiva käest muud kui sedasama auusad maamehe tööd, mida talukoha  maade peal ka tehakse, ja kuida näha, saab talu maad? peal sagedast küll rohkem higi walatud, kui mõisa maade pea!, ja kubjad ja kepimehed ei ole meie põlwel enam tuntud, need on puhkama läinud ja on umistud. Mis õigusega  siis seda, mis muud ei ole, kui aga üksi päilise töö, mis õigusega seda awalikult leotakse pteu-orjus, rahwa piinaja luu - paene" nimetakse, sellest ei wöi ükski meelemõistja  aru saada. Tööd peab inimene tegema, kui elada tahab, ja kellel oma põldu ei ole, se peab seda teise põllul palga eest tegema, ja neid on iga rahwa seas rohkem km kohapidajaid. Ja mis peab siis winnaks targa -n— aru järel mõisa maadest saama? Saaksiwad need üksi mõisa sulaste läbi haritud ja koristad, kas siis need sulased ka mitte inimesed, ka mitte Eestlased ei oleks. Pea tahab näidata, kui peakflwad mõned uksi taluperemehi ja Kirjameeste  Seltsi lnkeid inimeseks ja nimelt Eestlaseks,  kuna selle suure hulga peale, mida iseäranis  rahmas nimetakse, patju ei mõtelda. Sedawiisi ei oleks jo uue-aea uued seadused rahwale muud midagi toonud, kui aga rohkem her rasi , keS küll rahwaga üht keelt räägiwad, enamift ka sht kuube kannmvad, sagedast  küll aga karedamad on, kui endised herrad, kes teist teelt räägiwad. Sa laku seda ja wabandagu seda, kell se wõimalik on. Abi tegu ei ole rentijate meele järel, seda on meil teada küll. Kellel omal suuremad peret ei ole, sellel on se ka sagedast. raske, se peab aeglast päilist muretsema ja se järelpärimine teeb palliste pääwapalka kalliks. Se kallim pääwapalk tuleb aga wiimaks ikka wäljarentija, se on mõisniku taskust ja weereb päiliSte, se on selle maarahwa ja Eestirahwa tasku, kellel omal suuremad maakohta ei ole. Eks need ole aga ka .Eesti wennad" ja x f u g u w e n n a d?" Abitegu ei ole küll koguni mitte , orjus", kuida —il — seda oma kõne ehteks nimetab, se ei saada rahwaft kudagi wiisi , hukka minema", aga et se rentijate meeltwasta on, siis oleks ikka soowida, et seda tarwis ei läheks. Juba enne, kui „Tallinna Sõber" ilmale sündis, on selle lehe Redaktor oma mõtteid selle üle awalikult  wäljarääkiud ja on suusõuaga ja kirjaga abitegu wäheudautiie eest seisnud, mitte aga, et seda kudagi wiisi rahwa teotuseks ehk ?rõhumiseks  pidas, waid üleüldise rahwamajapidamise pärast, millega se jäädawalt kokkumahtuma ei näita. Kuida aga asjad Eestimaal sel silmapilgul  weel seisawad, ei wöi selle peale mõtelda, abitegu igal poolel mahajätta, kui meie maa