Saarlane UU Üleüldise palitiüa ajaleht maa- ja liaaarahmale. MU tl° 14. Teisipäewal, 4. Aprillil 1889. VI. aastakiiik. maksab: Ilmub igal Kuresaares kanbauulitsäs nr. ?. Meie päriswalla wabadikude elust. Mitmel pool olen ma kuulnud päris walla wabadikude seas küsitawat: mis saab siis meiega kui talukohad krunti pandud saawsk? Nagu teada elawad wabadikud enamistc kõik talude ühise karjamaa  pääl, ja ka nende loomad käiwad keetmata karjamaal, ka oma ahju kütte on nad suuremalt säält saanud. Aga nüüd on küsimine kuidas saab siis, kui igal talul oma karjamaa krunt kätte antakse? On ju üsna õige, et taluperemees oma karjamaa jäule aia ümber teeb, seega wabadiku looma eest kinni paneb; wõib ka olla, et ei ühegi maksu eest luba ei anna, wabadiku looma oma krundi pääle lasta. Mõned kardawad weel koguniste et wabadik kõige oma põllulapi ja hüttiga talu krundi sisse saab mõõdetud, seega talu peremehe woli alla antud, temaga teha, mis heaks arwab. See oleks siis kõige kurwem lugu, mis wabadikule tulla wõiks, sest wähe on õpimata talumehi, kelle õigeste walitsemise pääle loota wõib. Nagu teada, ei olnud endisel ajal mitte wabadikufi,  ei olegi ka see seisus mujalt ilmast tulnud, nad on talupoegadest wõrsunud, ja on ka ikka suuremalt jäult nende samma talumaadest üles peetud saanud; aga siiski näeme meie, et maad weel palju on, mis sugugi ci saa haritud, aga millest küll kasu wõiks saada, kui teda jõutaks hoida. Sellest selgub meile, e! rahivast mitte weel ülearu ei ole, ja ka et ühe inimese jäuks palju maad anda, mida ta harida ei jõua, on üleüldse rahwa majapidamisele kahjuks. Kui nüüd meie auusad pärishärrad maid lasewad uneste mõõta, siis oleks wäga paluda, et wabadikudele ka maad juure saaks antud; muidugi mõista nendele üksi, kes »,lged on, et nad maa hinna päris härrale tahawad ja jõudwad maksa, ja ku« koht ja ruum seda wähegi lubab. Meie mõisa «vanematele ei saaks see ka mitte kahjuks olema, kui selle läbi talukohad «väiksemaks jääwad, sest «väiksed kohad leidwad oinale ikka ennem ostjad; sest meie rahwaS on raha poolest kehw, ka wäikse koha jõuab tema peremees parem harida. Aga kui koht nii wäga wäike on, nagu meie praegused wabadiku kohad üks, kaks, künni kolin wakamaad suured, siis jääb ka seegi weel kehwa harimisega; sest tema peremees ei «või kodu elada, et selle koha harimisega aega wiita, ta on sunnitud kaugemalt teenistust otsima; selle tarwil minnakse ülemaalc, inõnikord mitmeks aastaks, naine lastega harib üksi kodu» kohta, kus muidugi mõista kõik mehe töö tegemata jääb. Minul on «rabadiku koht, mis kolm wakamaad suur on, olen 25 aastat selle koha peremees olnud, iga aasta aga wäljat teenistuses olnud. Aga kui nüüd meie unustatud pärishärrad minu koha laseks eestulewa krundi möödu aegu kümme korda suuremaks  mööta, kandise ruut tükki «nulle annaks, ligemalt Stl wakamaad juure, ja selle koha mulle päriseks müüks; et mul küll haritud maad poleks saada, maid paljalt karjamaad ja natuke lahjad heinamaad, siiski katsuksin ma kõigest jõust, raha kokku saada, et selle koha hinna «võiksin päris härrale wälja maksa. Kui see sündinud, teeksin hoolega tööd, et kohta heasse korda seada; niinelt teeksin ma sellest maast ligi 18 wakamaad põlluks, jälitaksin kuueks osaks, iga osa kolin wakamaad suur, siis oleks mul 1 osa rugi põldu, 2 osa härjapea ja timotee heina, 1 osa kartuhivlid, 1 osa odrad, kaerad ja 1 osa kesa põldu; üle jäädaw maa oleks mul heinamaa, kus ma ka kütti karmis puid kaswataks. Päris karjamaad mul küll ei oleks, aga saaks ka läbi, kui kewadelt loomad kesa põllul laseks jaluta käest ka ikka süüa andes, pärast Onu ja öepoeg. 14 „Kus on Albertine?" kordas ta oma küsimist. „Minu waene naine on omas toas, tema tahab ära reisida," lisas ta tagasi hoidlikult juure. „Tema peab siia jääma!" hüüdis Marie. See ei wõi kauem nõnda jääda, mina wõtan asja seletust oma pääle. Ja teie, herra Dewald, kes teie see hullu plaani wälja arwasite, peate nii ruttu kui wõimalik Aleksander von Windheimi minu juure saatma, ma ootan saalis tema pääle. Albertine ei reisi mitte ilma minuta! Waatke sääl põesaSte wahel on herra von Windheim näha, tooge teda minu juure. Wötke julgust, armas sõber, mina loodan weel!" Marie läks ära. Wiie minuti pärast oli ta sääl toas, kus Albertine nuttes iSWS, nad langesiwad üks teise rinnale. Praua Dewald kaebas konsuli ja Marie herra Windheimi üle. „Ma olen tema kohta wöeriti arwanud," hüüdis Marie, „ma pidasin tema erutust armastuseks enese wastu, aga ei, - ma olen eksinud. Sina Albertine wõiksid üsna rahul olla, mina tasun onule kätte, mis ta sulle haiget on teinud. Tema ei pääse minu käest," sosistas ta edasi; „miNa tunnen üht saladust, mis teda minu kätte annab. Aga, sääl tuleb Aleksander üle õue mina tahan temaga kõneleda ja ka teda nuhelda! Ole aga julge! Neil ei ole ju muud suuremat süüd, kui et ebatõtt rääkinud oleme ja sedagi wabandab armastus." Tema astus saali, mis selle toa kõrwal oli. Järgmisel silma pilgul oli ka Windheim sääl. Marie teretas teda kõige wühema kartuseta. Sisemisest erutusest punetas tema nägu ja tema suured sinised silmad hiilgasiwad kui tähed. Temal oli üks walwakas siidi kleit seigas, mis tema walget nägu weel palju armsamaks tegi. Aleksander teretas aupaklikult aga tema näost paistis ehmatanud olek wälja. Et see ilus naisterahwas siin, kes tema meelest praegus ilusam kui Albertine oli, ühe teise päralt oli, see pani teda wärisema. „Teie olete siin, mu herra!" hüüdis Marie, kes teda piinata tahtis, lustiliselt. Teie uus armuke jalutab aidas, ja teie olete siin?" „Jah, praua, selle pärast, et ilusat Albertinet siit eest leida lootsin, tulin ma siia!" wasta Aleksander. Marie surus huuled kokku, tema ei wõinud neid sõnu ütlemata jätta: „ Selle järele arwata, armastate teie minu sõbrannat " «Nii, kuidaüks mees ial armastada wõibl" Marie erutus kaswas iga silma pilguga. „Ja see armastus on teil nii ruttu tulnud?" küsis tema pilkawalt. «Sellegi pärast, praua, on ta tõsine ja tugew!" wastas Aleksander ilust naisterahwast  silmitsedes. «Kuidas räägitakse, tahta teie teda omale wõtta?" „Jah muidugid!" «KaS pea?" «Mitte nii ruttu kui ma seda soowiksin." Marie jäi wait. «Teie lahke olemine, praua, annab mulle julgust, teid misgi asja pärast paluda." „OH paluge mu herra! aga ruttu, mu mees wõib muidu tulla ja meid siit leida, ta armastab mind palawalt teie saate aru —" «Saan küll aru!" hüüdis Aleksander wärisewal häälel. «Teie tunnete seda naisterahwast, keda ma armastan?" «See on ju minu kõige parem sõbranna." «Kas ma tohin teid selle pärast paluda, et teie temale räägiksite, et ma midagi muud ei igatse kui teda õnnelikuks teha." «Selle pääle wõite julged olla, mu herra, mina saan seda truiste tegema. «Ja et teie parem teate, kui keegi muu, kui truu mu süda armastusele on, seepärast wõite oma sõbrannale ütelda, et ta mu elu õnne ära kihwtitaks, kui ta mind warem ehk hiljem petma peaks." DM" Nmnmer 15 „Saarlane" ilmub Neljapiietval 13. Aprillil 188 S. "WE Saarlaste kalendri ostjatele! MU' „Saarlastc kalendri" ostjaid, kellel allnimetud kalendrid käes on, saamad palutud Saarlaste trükikojast omad kingitused ivastu wõtta- „Saarlaste  kalender" 1) nr. 5444 seina-uur; 2) nr. SSSK seina-uur; 3) nr. IISV laua-lamp; 4) nr. RSSS termomeeter; 5) nr. 4S termomeeter; 6) nr. Bt7 piibli-raamat; 7) nr. ÄS7S laulu-raamat; 8) nr. 4Ä4S õliwärwi-pilt; 9) nr. tSÄ palwe-raamat; 10) nr. ÄliS õliwärwi pilt. Saarlase trükikoja walitsus.