Saarlane w 3. Esmaspäew A>. Jnuuaril 1886. lil. aastakäik. maksab: Tuleb igal esmaspäiiwal wälja. Kuresäares, taubannlits. Nr. Kirjad käi ivad: Zaani kihelkonda. Saaremaal. W UleiilUit poiiMil ajalrhl ««. ja linna rahinalt. ZW Kuidas wõiksime Saaremaalt hundid ära kaotada? Selle ülesandel on kaks kasulikku eesmärki, kui seda teoks moiksime muuta: 1) oleks huntide armu wähendamine ehk nende sugu tükkis ära kaotamine  kõige loomade pidajatele suureks kasuks olewat; sest loomade pidajatele teemad nad sagedasti  suurt kahju ja muret nagu seda (kahju*) paari aaSta eest Saaremaa kohta awaldati: 2) saaks ka huntide läbi head teenistust, sest nenda kui teada, maksab Saaremaal iga mana hunt 2õ ja poeg 3 rupla, aga mine mõla nad kinni. Sest saadik kus huntide eest nii suurt hinda on lubatud, pole mitte kuulda olnud, et keegi ühe on katte saanud, nagu teaksiwad nad ära, et nende elu nüüd inimestele kasulikum on, km endisel ajal. Nende siin nimetatud kahe kain .-ärast peaks huntide püüdmine meie aja! enam rr.e.r.-. korrale wõetud saama. Kuidas -vanemad i-.imestd könelcwad, on manal ajal hoopis suurema lrrlea.s ja mitmesuguste  abinõudega hunta pinnud ja ka enam kätte saadud, knd nüüdsel ajal. st-.st :'r ka olla, et manal ajal kus suuremad ja pakstmad metsad oliwad, kub nüüd, ka rohkem hunla oli ja selle läbi nende kk.'.ust,mmm: ka stgem rkl: ara nlnVgi ei ole ruudu. st'st st.relv.-::: uä r:'e launa : sagcstdest  lrr..ld:: '.r.rame :r..r- runud enestele ette stada ja u.rele ranna: 1> Kuidas w s n a st a ja st sa a d i k siia r. jr.n i . ::::: aon püütud, ja u :: i) ss meie neid nüüdp ü ü d» - j: SS -Mjche sees kokk» AIM rbl. ma peame, et Saaremaad neist «vabastada  w ö i k si m e. i. Kuidas manast aiast saadik siia ajani hunia on püütud, mõime mana rahma jutu ja ise eneste teaduse järele seitse katsel ara nimetada, ning need on: 1) Lõksu ga. Wani aja mehed olla raks sülda pilka ja niisamma laia laudadest rotilõksu kujulise  lõksu teinud. Päästmise poole sisse löönud nad wiie künni kuue tolli pitkuscd terwed pulgad, nii et see äke (Saaremaa keeli äge) näoline olnud. Niisugune lõks olla sui ajal juba metsa wiidud, et hundid temaga enam tuttawamaks saakfiwad. Talwel olla lõks püüdmii-ste seatud, et kuumetsakoll  liha, mis lõksu alla .eatud oli, ara läks mölina,  lõks kohe tema pääle kukkus. Arwata aga wõib, et sarnane püüdmise miis mitte maga kiidu- Iväärt ei ole, sest terawad lõksu pulgad rlkkuwad kalli naha ära; paremaks püüdmise katseks wõiks nimetada: 2) Heina tuubiga,— siga kottis. Waua aja mehed pannud heina tuudi pitka köie vt'a ree järele lohisema; sea pistnud kotti, mida nad ree peal karjutcmud ja nõnda soodest ja mermdest lävi sõites. - hundid ma häält kuuldes h-.inaruudi kallale tulnud, olla nad neid püssiga  lasknud'. Aga sarnatsed katsed on ka häda ohtlikud  olnud. Nii räägitakse, et kord sea sõitjadel mitte püss pole lahti läinud ja pidanud selle eest neile sea andma, kes heina tuubiga rahul ei olnud ja nende kallale tikkusiwad. 3) Auguga. Wana aja mehed kaemanud maa sisse 7—B jalga sügama augu, mida nad peenikeste  agadega (okstega kinni katnud. Agadepeale pannud nad liha tükki, et kui hunt seda läks ära wõtina, siis auku kukkus. Aga ka needgi katsed on inimestele äpardusi toonud. Nii räägitakse,  et üks pulma pilli-mees kord metsas ära eksides auku alla kukkunud, kus kaks hunti enne sees olnud. Aukus olijad pidanud oma eesõigust  nii suureks, et nad pilli mehega muidu rahul ei olnud, knd see pidanud öö otsa neile wiiulrt mängima. 4) Sööda pealt, millest edespidi kõnelen, õ) Poegade otsimisega. Ennemuiste ei ahwatleuud  mitte suured raha summad mehi hunta hukkama, maid nende eesmärk oli: koduloomade kaitsmine, ja ainew maewa palk hundi nahk, ja tagakihutajaks see seadus, et see, kes 100 hunti kätte saab, pidi pearaha maksust priiks saama. Kui ka wiimane palk wäga raske, ehk üsna wõimata  oli kätte saada, siiski oli ka mehi, kes seda püüdsimad kätte saada. Nenda räägitakse, -t Jaani kihelkondas Kägi Mats 90 hundi hinge ära hukkanud olla; Matsi hundi jahist kõnelen >,seda ja teist" all. Nii mäletawad ehk ka meel Karja kihelkonna mansmad mehed Naesteoja Marti, kes ka 97 hundi hiilge ära hukkanud olla. „Aga kuidas saimad need mehed niipalju hunta kätte ?" nii saamad meie aja noored küsima. Õnneks mõin ma ka küsijatele koStust anda; kuulge kuidas Naesteoja Mart oma wanaduse päewade sees kõnelenud olla: „Lehe kuus, kui huntide poegimise aeg on, hulkusin ma metsades, soodes ja rabades ümber Jututuba. H-l ists - t ci tz t. ! Järg. s .silloll. siis Wöta!" ütles ta lõbusalt, a laskis kell siindida. Ra tõmbasin teda or.a kaenla ja '.ilusniasin, kolm-, neli- sabakeeta. Ma teadsin küll km kardclc-.lv üks niisugune musu ühel maikscl LZ! on; aga sellest voolimata tormasin ma häda oõussi sa kiskusin teda ka seksi. Teste! bomikul tuli see mulle kui une nõgu eirc m ma teadsin waemalt, kas me minema eine juhtus üks tõesti smtdimid asi olnud oli. :oÄ eliivad minu. mõtet -ood ama.si miinan üles erutud, magades side,  mulle ainu! lette kujutanud. Meie jätsime ütsusisi südamelikult humalaga. Äad andsimud  mulle oma armastusi ja omad 100- mit 'silm. Kabckfa reuma pärast olin mm Zuglismaa! ; saal seadsin emad asjad murule, matsin vmaksiele uuel wiimsed :eruisid  ja siis alustasin oma reisi nuekodum.aurmole.  Ma jõudsin takistamata õnnelikult  oma une koka peale. Mu xoolcmees. llõrra Oirrckot. üks wanadlane mees. mõiis mlnv lahkesti ja rõõmuga masin: ta andis mulle omas majas korteri ja ralus. ct ma ennast ta perekonna liikmeks Pidis pidama. Kuidas oli see uus koht ilus! Ma olin hakatuses kui joobnud selle iludusrika loomuse üle. Ja kõige selle loomuse ilu ja lõunamaa lillede kroon oli minu poslcmehe ainuke laps: Manuela minu Manne la Wana mees jäi mait ja ta silmad läksiwad niiskeks selle ammust mööda läinud,  õnneliku aja paale mõtteldes. „Pane mitte imeks," ütles ta siis, „kui mööda läinud aja meele tuletus sõnu takistab, sest kakskümmend aastat olen ma küll rõõmus ja kurwastuses, lootuses ja kahtlemises mööda elanud ja mõusd" kibedat  tundi tunda saanud; aga übe. tee on Manuela pildi juures, mida ma kõige tema  armu «ja tõsidusega iüaawas südame põhjas kannan, on ta jäljem kaduma läinud.  Ma armastasin toda, seda tundsin ma mõne päewa pärast kui ma senna ta im majasse tulnud olin ja tundsin ka teda, et ma enne ilmaski ei polnud armastanud.  Ja mu armastus leidis tema poolt masin armastust, üões seesuguses lapselikus poolehoidmises ja palamuses, nagu see lõunamaa lastel Võimalik on. Isa oli ta armastusega minu waslu maga rakul, lest Manuela oli la ebajumal ja tall oli südamest bca meel. et tall ci olnud tormis ta armatme waStu panna. Ta püüdis iga pidi ka miim kasu, kaupluses olin ma ka oma oo on ralle :ugiks. Et nüüd meie ühendusele miski sugust takistusi tee peal ees ei olnud ja peale selle siinse rahiva wiis lühikest pruudi põime  lubas, siis oliwad kahe kuu pärast meie pulmad. Ma olin teisel päewal, peale selle kui ma siia jõudsin, Hermannile oma õnneliku tcereisi üle kirjutanud ja pärast mitte enam. Suur toimetus, uus elu koht ja wiis, ilus loodus ja kõige päält äkitselt põlema läinud armastus pöörsiwad mu mõtted kodumaa poolt ära." „Wüd aga, kui ma laulatud olin ja kus waikne rahu ennast minu õnne iile mälja laukas mõtlesin ma ka kaugel olcwate  armsate peale ja tahtsin neid ka omast südame hõiskamisest laska osa wõlta.  Ma kirjutasin Hermannile ja püüdsin talle üor pilti minu praegusest õnuelikust senukoyast etremaalida. Mu kiri oli waewalt  tolm nädalat wajakai kui ma ühe homiku  konniris kirjade seas, mida postillion teist väewa õhtu roonud, lint Hermanni kirja ülmann. tVln süda tuksus röömu pärast: ma lugesin rutuga kauba kirjad lävi ja läksin siis Hermanni kirjaga oma n-roa, et teda stiä! ralmlikul: ja hoolega lugeda. ilärg jääb mühast