Saarlane 55° 4. Esumspäcw 27. Januaril !886. >il. aastakäik. maksab-. lkuleb igal esmaspiiewal wülja. „Saartase" tvimcws ja wäljaandminc, kailbanniitf. Nr. tt-. Kirjad käiwad: . Ao.ain tiheirouda, Taaromaal. K u ii > ut u s c> rida ciit scllc rumn maffali Ä kop. WZ Ulkiiliiiiie politika ajillkht ««. js linna rahniale. Kuidas wõiksime Saaremaalt hundid ära kaotada? Kuidas meie hunt a p ii üdma pe amc,  et Saaremaad neist wabaötada wõiksi ni c. Huntide püüdmiseks ei ole mul mitte iseäraliku  uut nõuu anda, kud need katsed, mis meil juba tuttcimad on; üksnes seda on soowida, et kõik ettcwõtted korrapärast agarasti stmksiwad korda saadetud. Meie elame ju nüüd haritud ajal, sellepärast ju peawad ka meie tööd ja ettewõtted, olgu need üksikute ehk hulga juures, haritud ja mõistlikul musil ära toimetatud saama ja nii sündigu see ka huntide püüdmisega; milleks neli katset läbirääkimise alla wõtamc ja need on 1) hundi jaht hundi ao." Kuidas peaks siis hundi jaht ära seatud olema,  et sest täielik kasu tuleks. Jalu õnne ega kasu ei tea küll keegi ette ära ütelda, aga kui kõik tehtud, mis wõünalik, siis jääb süda rahule ja ci ole kellegi! enam senna kohta „olcks" ütelda  ega nuriseda. Huntide «ühendamiseks nende sugu kaotamiseks  peame meie Saarlased, waewast hoolimata, üheS r.õuS ja meeles olema. Hundi jahti ei wõi mine ilma kuberneri lubata ära pidada. Saab 'elleks luba palutud ja leiba saadud, siis on lärmis, et iga kolme kihelkonna kohta üks kommision saab '.valitud, kes jahi plaani  looma  ri, .-.mste koha ära määrab. Igast kolmest, ehk «ii mitmest kihelkonnast, milledes jahti tahetakse  pidada, tulema, mõned osawad mehed ühe mõisa wanema juhatusel kokku, kus nad jahi plaani  iile nõuu pidawad, ja waidade seisu kohad ära määrmvad, kus need, kui neid kutsutakse kokku tulewad. Iga walla 'valitsus peaks teada andma, kui palju tema ringkondas usalduse wäärilisi ojamaid  püssi mehi on, et neid armu järele, ka õige seisu kohtadesse mõiks ametisse panna. Kom misioui liikmeid waliwad iga üks oma rmgkvndas kümmkud ära ja scletawad neile jahipidamise plaani, mida kümnikud jälle neile ära selctawad, kes nende juhtida jääwad. On jahi plaan rähmale  enne nii ara seletatud ja tuttaw, siis on loota, et õigel ajal ka parem kordus on. Meie rahwas ei ole mitte nii rumal, et ta aru ei saa, mis talle tasuks tuleb, aga kui ta näeb, et ettewõte  i' m eesmärgita korratu on, nagu mööda  läinud aja hundi jahtidel on olnud, see kaotab  rahwa tahtmist ja waimuStust. Hundi- jahid ci pcaksiwad mitte kord katsed olema, maid kui näha, et ühel jahi pidamisel midagi miga on olnud, siis peaks see teisel korral jälle parandatud saama. Muhulastcst wõiksiwad Saarlased õpetust  -võtta, scst nad olla oma hundi-jahil nii ühes meeles ja heas korduses olnud, kui kroonu mägi, ja nende wacw pole mitt: asjata olnud. 2) Poegade otsi m i u e. 'lloegade otsimisega mõiksiwad üks ehk kaks meest seda samma korda iaata, ehk enamgi iveel. mis ja.iiga tuhanded inimesed. Poegade otsimise ajal saagu siis ka siin enne nimetatud NacZteoja Mardi kunst ja õpetus tähele pandud ja täidetud, e: ste kes hundi pesa leiab, see ka manade pääle mahti peab. Püüle selle, mis linnast poegade eost maksetakse, wõiksimad ka igas kihelkondas huntide kaotamise kassad olla, kult neile meel maksu antakse, kes hundi pesa leidnud on. Nüüd kus adra raha maha Mind on, wõiks iga kassasse pool adra talunik need kopikad huntide kaotanusse maksta z ka wabadik, kellel mõni elu loom on, ei keelaks sclletarwis mõnda kopikat ohwcrdada. 3) Pcaksiwad püsskmehed katsuma talwe ajal sööda pttült hnnta laska. Hundid pidada sööda pääle küll wäga ettewaatlikult tulema ; wäga mähe  olla neid nenda katte saadud. Wana rahwa jutu ja teaduse järele peab sööt ikka ühe elatis maja lähedal, ja kinni seotud olema; kõige parem olla lammaste laudast mahti pidada, sest lammaste sõnnik kaotade püssi-rohu haisu ära. Knmvalge ilmaga ei tulla hundid mitte sööda paale, sellepärast peab sööta lume malgcl, „tähtemalu" ilmaga mähitud. 4) Peakfimad osawad püssimehed enestele kroonu püssid muretsema, milledega mitme saja sülla pääle wõib märgi lasta. Püssimehed kõnnelewad,  et hundid 200—100 sammu pääle laskmad  ligi tulla. Kui wahest noort luno sadanud on, siis ei peaksiwad jahi mehed mitte ilma süüta argpüksa püüdma, maid luuragu hundi jälgede järele, mis hea kaugele jooksja püssiga wõib õnneks  minna. Iseäranis soldatid, kes kroonu teenistuses sarnatse püssiga on õppinud juba märki  laskma, wõiksuvad hundi jahti ettewötta. Jahiinehed ci salli oma ettewõttcle initte õnncsoowimist; seda jätab ka „Saarlane" täna tegemata, mis küll hundi sugu ära kaotamiseks maga kohane oleks. Jututuba. Äi i s t i - < ä li t. (Järg.) Aste. oh mu Jumal, kuida oliwad need mõned kirja rcad wägewad minu õitsema:  õnne põhjani maha purustama. See oli, nagu tabaks mõistus mu peas kaduda, mu pea kidas ja mu weri kihutas tuulekiirustga  sooni mõõda. N'u isend kirjutas Vdidelr, aga selge kibe sõnadega, kuidas ma me eru! käimise õigust tema majas teotanud,  kuidas ma teda ivna murdjaks teinud, mis ta isale sunna moodi pM ar.uud, kuidaS ma Acrgareto armasrull  DNnud. teda häbistanud ja pärast maba järnud. „Wui ! häbi sulle!" kirjutas  ra: kui sa mitte rimusti tagasi ci pööra. kui sa mitte kõik Ml maha ci Ma tema purast, kes ennast srllu od ohwcrdanud.  Häbi sellele mehele, kes salalikul miistl üdle majasse wöeraks tuleb ja tema ILawe rojastab, tema raiu warastab ja rema aun ja õnne häbisteb ja kcs siis ise kamalal wiistl kui marss öösel ära põgened  l Prants, Prants! ste oleks tõesti üks toernsiükk ja -na möikstn lahkeminc bingada, kui ma mc Ida moiksiu : Sina ei mõi mine niisugust niKa reba : Marga-- rrw on praegus Inglismaa! ja ükski im- mene ei aima siin, missugusel nurjatamal wiisil sa temaga oled ümber käinud. Ma ütlen sulle selgesti, see sinu süü on üht suurt lohe meie wennaliku armastuse sisse kiskunud, sest sa oled mind tõmuic murdjaks  oma isa mastil teinud. Aga õnn, mida sa Margaretale, walmistama saad, wõib ta ka nüüd jälle sinu eest paluja olla. Londonis on kõik teie laulatamiseks malmis; aga rutta, sest sinu laps peab enne sinu kätte pääl peetud saama ja Margarctal peab raskel tundidel tema abikaasa  ta korwal seisma; nõnda nöuuab armastuse ja anu käsk." Nii kirjutas mu Zvend umbes. Ma olin maha rõhutud : siin ei olnud pääsmist, ma olin tema silma ees wiha ja pölgdusc sisse langenud. Aga minu ' sms sees tõusis kahetsus, mis ööd ja päewad  kui uss mu südame, omic ja rahu kulges näris; küll tundsin et ma raskesti, nagu tuhanded nooruse ja nuina tujus eksinud, küll tundsin nm. et minu trahw mu süü kohta midagi pole; aga oh, minu j kergemec! ei jäänud siiski mitte wöitjaks. j ManuAa kannatas otsata minu ahas'  inft nähes, mille põhja ma temale mitte ei rääkinud. Mispärast vidin ma oma neele lapseliku südant kurmasiama ebk roõib olla tema armastuü kaurame. ? Aga minu rahunl olek, minu ahastus, mis mu waljaspidisc oleku paale jäljed järge jät- tis mõjus nii kahjulikult Manuela paale, et ma tema pärast suures mures olin ja minnaks oma südant ja muret oma äia isale a,valdasin. Ta ei mõistnud mind mitte armutult putka, maid tal oli hale meel minu üle ja tema walas esimist troosti mu piinatud südamesse, kui ta mulle kinitas, et Manuela armastus mulle siiski jääda. Ta wötis oma hooleks seda kurba lugu  Mauuelal teada anda ja ma jäin ! meeleäraheitmise kahtlusega otsust ootma Pärast lõunat tuli Manuela minu juurde' ta oli kahwatanud ja ta armsad musi tad silmad hiilgasiwad niisknsest. ~Sa pead mind usaldama, Prants ," ütles ta,- „ja mitte kurb olema, ma kannan seda z sinuga ühes, ma ei ole mitte enam I laps. Margareta peab mulle armsaks õeks > olema ja laps on minu oma. Ja kui ta seda lubab ja seda lasi sulle annab, cr ta kui sinu õige laps sinu kaitsmist ja tiime wöiks laada uis. too teda nii pea tui ta suur küllalt on pitka reisi wastu pidama ja ütle emale, et ta laps minu südame juures veab suureks kaswama ja minu oma laps olema." j Aa olin õnnelik, ma olin tänulik, I nagu oleks ma surmast pääsuetud ja kirjutasin  nüüd röömstr südamega, kui ka tõsist ! kahctstmistga Mirrgaretale ja omale weu!  nake.