Tallinna Sõber Kl, 16 UksteistkümneS aastakäik. Tallinnal, li. Zimkim Mwal IM. UleSldne aealeht Eesti kahivale maal ja linnades. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinna» LindsorS'i pärijate trükimaja»: 2 rubla, 40 kop.— Pool-aaStaS 1 rubla 40 kop Koju ehk poStigo saadetud: >aStaS 3 rubla pool-aaStaS l rubla 70 kop. Kuulutused maksavad tga rea ehk selle aseme pealt ü kop. Tellimised wSeta?fe VuSta : Tallinnas- Lwdfors't pärijate triikimajas. H. Heekaudk, o»uuspo»aa H St.— Tartus: Laakiuaun. Ualiweres: Auljs. haides: A. Heidelberg. Kapsaku-: H. Kollberg. Lihulas: A. Mttner'i paadis. Mljaudis: H. J. Karou»'! raamatupood. Warwas: W. SSder- WSrus: ?raua Melrose. WakKas: M- Uudolfi Kuresaares: Uh. Lange. Maak: kuida iseäranis kuulutakse. Wastajo redaktor W. F- Eichhorn. Elab Baltiskls, kirjad käiivad Baltiski (Baltischport NaZriüeniü-lloxrk Register : Kuida mõned Eesti-keelisid lehed ennast wadandamad. Üleüldised sõnumid maailmast. Oinalt maalt. Talllinnast: Walitsuse ringkonnast. Togawarawäe.meeSte sispkutfumine. Kousistoriumidest. Õpe tatud mehed Linnafoadikote-koguS. Uued kohtuscadused. Kubermangude nimed. Wägiwaldsed, äkilised ja kogemata suremised. Eestimaa Meierei - ühendus. Kaupaoc sissewedamine ja tolliraha siss-talemiu- Talliuna-Balliski sadamate» möödaläinud aastatel. Syuadi trükimaja. Uus postkontor. Aleksandri kool Tulekahju. Pahateod. -Uued raamatud: Harry Januseni „Ke!sri ja is.'maa lanlud." J. M. Sommeri ..Meestekoorid." Jutuleht: Sõea marvS. Kuida mõned Eesti-keelised lehed ennast pesewad. Viimastel aegadel on meil, kuida lugejad näinud, õige palju tegemist kolme Eesti-keelise lehega, .Valgusega", .Wirmalisega" ja .Sakalaga" olnud, kes küll isekeskis niisama wähe sõbrad on, nagu Herodes ja Pilatus seda oliwad, kes ennast aga ühes asjas ikka ühendawad, meie kodumaa elukorra ja kõige meie kodumaa asutuste, iseäranis  aga meie Ewang.-Luth. usutunnistuse kirikuõpetajate, tagakiusamises ja määramata teutlikkudes keelekandmistes nende wasta, nii selgest waletäht ka nende keelekandmiste külges seisab. Jätame sel korral kõiki neid meeletumaid käratsemist kõrwale, mida need lehed meie kodumaa Kredit-Kassade  waõta tõstnud on, et rahwas neist asutustest wõerutatud ja, kui iganes wõimalik, nende wasta wihale ärritatud saaks, mida nii lahkest Eesti taluperemeestele sellesama kaubaga lahti tehti, kuida neid meie kodumaa mõisaperemeeSte heaks asutati, mis läbi arwamata suurem hulk EeSti pärisperemeestest oma kohtast päriseks ostawõifiwad  ja sedawiist EeSti taluseisusele kindel põhi ja alus edaspidiseks kosumiseks omas majapidamises ja ka omaS rahwuseS pandud sai. Meil on selle asja üle nende poolt kirjast tulnud, keS laenu-kassast Wenemaa seespidistes kubermangudes  on tundja õppinud; nii palju kui wõimalik, on ühest kirjast ka lugejate ette tulnud. Metsade kaitsemiseks"  on ka nendeS lehtedes kirjast ilmunud, millel küll koguni teine otstarbe on. Juba enne ja nüüd uueste käratfewad need lehed mitmesuguste maamaksude wasta, miS Kõigekõrgemalt kinnitatud Eestimaa taluseaduse 8 269 künni § 276 järel jäädawalt kõige mõifade, maa- ja talukohtade  peale, awalikkude maatarwituste täitmiseks pandud oliwad, enne kui.maa- ja talukohtast uut Taluseadust mööda wälja rentima ja müüma hakati. Postimoona kohta, mida taluperemehi maksmatq jätma õpetati, on Liiwimaa Kubernör  omakS kohuseks pidanud, ametlikku kuulutust wälja saata ja seletada, et üht Zuhataja Senati Ukafi mitte ei ole. mis seda maksu kuidagi muudab. .Postimees" ja .Olewik" on seda kuulutust käsu peale üles wõtnud, .Eesti Postimees", .Saarlane" ja .Kündja" on seda asja tarwilisekS  seletamiseks priitahtlikult teinud, et lugejad segawate  sõnumite läbi mitte pahanduse ja kahju sisse ei sattuks.  .Sakala", .WalguS" ja .Wirmalme" ei näi sellest ametlikust kuulutusest hoolima ja wiimane leht on oma Nr. 12 sees, Paastukuu 25. pääwast, suuremaks meelesegaduseks  Läänemaalt weel järgmist sõnumit toonud: .W. mõisa härra baron P. wõttis fiin oma walla peremeeste  käest jaama moona maksu wägise stsse. Tema wõttiS rendirahast niipalju ära, kui jaama maks suur oli. Nii ptdiwad fiis peremehed rendiraha uueSte maksma." Baroni ja mõisa nime ei ole .Wirmalise" kirjasaatja muidugi arusaadawalt üles panna usaldanud ja ka teiselt poolelt on sel sõnumil õige kahtlane nägu, sest kui mõisaherra  postimoona hinda rendi kõrwa arwas, fiis ei olnud see ju mitte .wägise wõetud", ja kui taluperemehed seda osa pärast tasufiwad, fiis tegiwad nemad seda wist ilma wägiwallata. Meie ei saa ka aru, miks üks mõisaherra ennast sellega tülitama ja pahandama hakkab. Mõisaherra postimoonast osa ei saa ja selle sisseajamist nende käest, kes seda kontrakti läbi Taluseaduse tähendatud paragrafide põhjusel, oma peale wõtnud on, wõib tema rahuga kohaliste  kohtute hooleks jätta. See asi tema külge ei puudu. Nüüd on talukohtade päriSperemehi ka juba nendanimetatud  laekamaksude wasta kihutatud, mida nemad koha ostmise juures nendesamade seaduse-paragrafide põhjusel  oma peale wõtnud oliwad ja mis Ritterkonna tallituse  all seiswasse maalasjasse maksetud saawad, kõiksuguste maa-tarwituste täitmiseks. Kuida nüüd rõõmuga  kuulutab, olla fee seeme ka juba idanenud ja mitmes  maldas olla pärisperemehed selle maamaksu tasumise waSta pannnd. Kuida see asi lõpeb, see on teadmata, see on aga selge, et iga seadus nii kaua maksab, kui uus tehtud, RiikSrathis läbi waadatud, Kõigekõrgemast kinnitatud  ja ametlikult kuulutatud on. Nenda piab see wist ka nende maamaksudega olema ja Kõigekõrgemast kinnitatud Eestimaa Taluseaduse §Z 269 kuuni 276 piawad makSma ja täidetud saama, künni selleS aSjaS ehk meie kõrge Niigiwalitsuse poolest seaduslikul teel ja korral nus seadus tehtud ja kuulutatud saab. Meie ei usu ka mitte, et see meie kõrge Niigiwalitsuse meele pärast on, kui .mitte-ametlikud"  wõimud rahwast makswate seaduste wasta wihale kihutawad, enne kui uued antud on. Seesugust tee-raiujaid ei ole Riigiwalitfusel waja. Kõige rohkem on aga kirikumaksude wasta wiha kihutatud, nimetatud lehtedest ja enne ka mõnest teisest, ja, kuida juba wnmaseS numres lühidelt tähendasime, on .Wirmaline" wiimasel aeal seda ametit suure agarusega lallitamas, annab nõuu, kirikute ülespidamiseks manast aeast saadik maa ja pinna peale määratud ja nüüdsetest kohapidajatest seaduse Põhjusel tehtud  kontraktlde järel oma peale wõetud kirikumaksufl ära kautada ja selle asemel nõndanimetatud .waese rahwa" peale hingede järel jägada, f. o. taluperemeestele .waese rahwa" kulu peale kingitust anda. Kellele Jumal terasemat  mõistust annud ja keS seda Jumala-annet tarwitada kahawad, need leiawad kergest, et .Wirmallsele" ja teistele  sellefarnastele mitte see murel ja meelepahandust ei tee, et taluperemehed midagi maksawad, kelle käest needsamad mehed ja lehed oma erakondlikkudeks tarwitusteks palju rohkem pärinud ja osalt ka saanud on, maid et meie Ew.- Lutheruse usutunnistuse kirikuõpetajad midagi saawad. Sellepärast kirjutamas nemad üht tigedat ja haledat kirja teise järel meie kirikuõpetajate ülikõrge .palga" üle, lisawad enamist poole ehk weel rohkem juure ja ärritawad taluperemehi ja weel teisi ringkondasi kadedusele ja wihale nende .palkade" peale, kuna meie kirikuõpetajad koguni mitte palka ei saa, waid kiriku siSset ülem istest elawad, mida efiwanemad igale kirikule määranud on, kaS otsekohe kiriku maaks, ehk kni üht osa kõige kihelkonna maa ja pinna stssetulemistest. Lugejad mäletawad küll, kuida meie hakatusest saadik omaks kohuseks pidanud oleme, seesuguste kadeduse ja wiha kihutamiste ja ekfikamiste wasta üles astuda, tõe ja õiguse kaitsmiseks ja eksituste tõrjumiseks, ka juba sellepärast, et ekfituS wiimases jooneõ ikka neile kõige suuremat kahju teeb, keda ekfitati, kuida nii mitmed ära tundma, sagedast paraku liiga hilja ära tundma on pidanud. Kõige kangema  rõhuga oleme meie aga nende kurja keelekandmiste wasta üles aStuma pidanud, mida seesugused lehed meie kirikuõpetajate üle wälja lautawad ja millega nemad karja karjatseft ära peletada püüawad. Kõiki neid walejuttusi ei taha meie siin arutama hakata, mis .Sakala" ilmumisest saadik tehtud ja mis mõnda nõdremat wenda raSke eksituse ja kahjetsetud häda sisse saatnud on, aga selle meie kirja iseäraline tarwitus pärib, et meie kaht neist walejuttndest uueste meele tuletame. Need on ,Valguse" jutt sellest .kirikhärrast", kes kiriku metsa .oma taSku kasuks' ara laastanud olla, ja „Asirmalise" inetu „koera-raisa" jutt. „WalguB" on, meie mitmekordsest meeletuletamisest hoolimata,  „kurja keelekandm ja maletaja häbi" rahuga oma peale ja selle ..kirikhärra" nime nimetamata jätnud. .Wlrmaline"  ci wõi muidugi ka seda sõnumit tõeks tunnistada, katsub aga selle asemel jänese-jälgl teha ja rahwa usaldust meie wasta häwktada, nagu seesugused mehed ja lehed seda meie arutuste kohta ikka teinud on, mille peale nende hambad ei hakka. (Pooleli.) Üleüldised sõnumid maailmast. Baltiskis, Jürikuu 8. pääwal. Kuida lugejad teadwad, seisab 'Europa suur politika nüüd ikka weel selle põhjuse peal, mis parast wiimast Wene-Türgi sõda aastal 1878 Berlini kongressi poolt pandud sai. Seal oli Wenemaa pea-asjatallitaja hiljuti ara surnud Kindral-Adjutant Graf Schuwa ! o w. .Mitte-ametlik" Wenemaa, s. o. need erakonnad, kelle healed  käredamate? Wene lehtedes, nagu „Nowoje Wremja", .Peterburgskija Wedomosti", .Moskowskija Wedomosti", .Swet" j. n. e., koskawad, ei olnud, kuida teatakse, selle kongressi otsustega koguni mitte rahul ja lükkafiwad suuremat  süüd Graf Schmvalowi ja Würst Bismarki peale. Pärast Graf Schuwalowi surma hakkasiwad need lehed seda aSja uueSte arutama, selsamal joonel ja toonil, kuida nemad seda enne teinud oliwad. Selle waSta on nüüd Wene Niigiwalltsuse ametlik leht, pPrawileljstwennõi Westuik"  (.Walitsuse Teadaandja") kuulutanud: .Selle tähtsa riigimehe surm äratab muidugi nende soowimist, kes temaga ühel aeal elanud on, et nii heaste tema enese kharakker, kui ka tema seisukoht nende riigiasjade  kohta, milles tema püüdmised tegewad oliwad, selgeks  tehtud saakflwad. Üle Graf Peter Andrejewitsch Schuwalowi wärSke haua ruttas meie aeakirjanduS tema tegewust kokku arwama. Paraku ei naita aga kaugelt mitte kõik aealehtedes ilmunud arutused ärasurnud Grafi üle seda erapooletu meelt ja ettewaatamist, mida iga surnu kohta, iseäranis aga siis tähele panna on, kui tema sündmustest  on osa wõtnud, mis nii käesolewa aea ligidal seisawad, mille üle tänine weel nii wähe teatust ilmunud ja mis nii wäga sitke esimese mõnu all seisawad, osalt ka erakondliku meele wõimuse all, et neid aealuguliku arwuStuse päranduseks  pidada ei wõi. Iseäranis karmi kohut mõistawad mõned aealehtede kirjad, mis ärasurnud Grafi tegewusest diplomatika (wäljaZpidiste  riigi-asjatallituse) waldkoudaS räagiwad. See tähendus ei taha mitte neid asju ära seletada; selle otstarbe on ainult neid peakingimist meele tuletada, mille all Graf Peter Andrejewitsch, kui Wenemaa tarwikuste  kaitseja, wõeramaa politika waldkondaS ette astuma pidi. Kui segadused Balkani poolsaarel algastwad, siis oli Graf Peter Andreiewitsch Londonis. Meie Saadiku seisukord  Inglismaa Kuningakojas oli seda raskem, kui Inglismaa  MiniSteriumi eesotsas sel aeal Disraeli (Lord Beaconsfield) seifis, keS taieste selle tegewuse waStane oli, mida Wenemaa oma peale wõtnud. Pärast sõea lõpetust pidi Graf Peler Andrejewitsch sellest Wenemaa diplomatika tööst tegemalt osa wõtma, mis teed läbi nende raskuste otsis, mida mitu sada aastat manad kadedused Homikumaa asjades sigitanud oliwad. Balkani poolsaare asjade wana korra lagunemisega astnsiwad uued tarwitused ja uued küsimised pääwale; wiimaSle seletamiseks ci olnud aSjad weel kaugelt mitte