Tallinna Sõber K? 87. KuueS aastakäik. Tallinnas, 11. Mihkli-kuu xäüwal IM. Uleiildkt aealeht Cestirahiralt »aal ja tiaaades. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksa» ralli»»» Lt»dfor«'i pkriate trkkimajalt a»t» S rubla, 40 kap. pool-aaSt» 1 rubla 40 kop. Koju ehk postiga saadetud: a»taS » rubla po>l»aa«ta« 1 rubla 70 kop. Kuulutuse» maksan,» iga rea ehk selle aseme peali » kop. Tellimised wöetakse wasta: Tallinnas: päriate trükimajas. ?eteröurgis - ?. S. Seekandt, 0»»noxoi», » 54. Harkus: ZS. Just. - Uakweres: -L. Wattty. haides: A. Seideköerg. Kapsaku-: H. KollSerg. Lihulas: A. Aüttuer'! poodi». Wikjandis - H. J. Karow't raamatupood. Kuuresaares: Th. Lange.—Maak: kuida iseäranis kuulutakse. WaStaja redaktor: W. F. Eichhorn. Tlab Baltiskis, kirjad käiwad Balti,ki (Baltischport La-rikcM.llopiT.) Register : ÜmberwaatuS laias politika waldas. Omalt maalk Tallinnast: Tulekahju. Õnnetused. Kargand wangid. Sirenitsist. Tulekahju. Pärnu maakonnast: Kiri. Karulast: Kole toorus. Kron- stadtist - Mere õnnetus. Odessast: Kohtu otsus. Warshawist: Keisri waStawõtmiseft. Wõeralt maalt: Saksamaalt.  Belgiast. Inglismaalt. Itaaliast. Spaauiast. - Balkani poolsaarelt. Kiriku teadused. Ümberwaatus laias politika waldas. IV. (Lõpetus.) ,Mina tahan rahu pidada", oli meie noor Keiser kõige maailma eeS kinnitanud, ja näitas seda ka awalikult wälja. Keiser Aleksander lil. astus pea pärast oma walitsuse hakatust laewa peale, ilma et sellest laiemates ringkondades enne midagi teada oli, ja sõitis Danzigi lahele, kus Saksamaa elatanud Keiser oma Kronprinziga ja oma Kanzleriga wasta tuli ja kust kõrged kokkutulijad ühel meelel Danzigi linna sõitstwad.  Kas ja mis seal suurtest politika aSjadest räägitud  ja nõuuks wöetud sai, sellest ei ole ühtigi maailma ees ilmutatud, aga juba see kokkutulemine iseenesest tunnistas,  et wägewate riikide kõrged walitsejad ja mõjuwad juhatajad mitte nende meele! walitseda ja juhatada ei taha, keS wihawaenu Wenemaa ja Saksamaa wahel lõõtsutava  piiätfiwad. Muidugi on arwata, et tujud selle kokkutulemise  mõnul weel täitsa soigutatud ja lämmatatud et saanud, pealegi sellepärast mitte, et Wenemaa ja Saksamaa wahel ükS kolmas ringkond waritseb, kes oma nifupõldu wägewa naabrite wihawaeuu sõnnikuga rammutada, wihawaenu leiliga putkele, loomule ja õiele kihutada ihaldab. See kolmas ringkond on Poolakad, kelle suled kõikides nendes lehtedes tegewad on, kes Saksamaal Wenemaa waSta La Wenemaa! Saksamaa wasta ärritawad. Mõnigi sealpool ja siinpool peab ennast suureks isamaa meheks, ei saa aga aru, et tema ilma palgata Poolakate palgaline on, kes ühtwiisi wihaga Sakslaste ja Wenelaste peale waatawad. Poolakad ja nende tuntud ja tundmata palgalised käratsefiwad küll ikka weel Saksamaa!  ülekohtu üle, mida Wenelafed teha ja Wenemaa! Ülekohtu üle, mida Sakslased teha, et aga nende kära aega mööda wähem tähele panema hakati, siis hakkasiwad nemad ka aega mööda wäfima. Nihiltstlased oliwad oma enese põrgukärgatuse tagamõjudest  kohkunud, pugefiwad urkatesse ja põgenefiwad wõerale maale, kus aga ka pind nende jala all tulisemaks ja tulisemaks  läks, nenda et nemad oma Kainitähega hulkumas ja põgenemas olema peawad. Oma kinnitatud söbruse peale ennast tuetates, oli Wene walitsus nõudnud, et kõik suurriigid ühel mehel ennast Nihilistlaste, SozialistlaSte ja teiSte seltsliku mässajate, eksitajate ja mõrtsukate HZwitamiseks  ühendasiwad. Saksamaa oli walmis seda tegema; Austria poolt wastati toredusega, et seal seesugust mässajaid ei olla, Austria walitsus ka teiste Politseiametnikuks  heita ei tahta; Prantsusmaa poolt silmitseti kõikudes ühele poole ja teisele poole; Inglismaa jwolt hhwitati poolpeidetud kahjurõõmus ja ei wõetud üõuu kuulda. Tagajärel on asjad teist nägu saanud. Äeuemaalt  ei wõi küll mitte just kiidelda, et Nihilistlased täitsa kadunud on, sest weel sel talwel lauges Oberst Sudeikin Peterburgis Dekajewi mõrtsuka-käte all ja hiljuti taskis Maria Kalufhnöi Odessas Oberst Katanski peale, aga rahwa poolest et ole need põrgu-paleuslikud kurjategijad kusagil osawõtmist leidnud ja nemad näiwad meie itamaa kalli pinna pealt tõeste kadumas olema. Ka Saksimaal, kuS kõwad erakäsud Sozialistlaste wasta antud saiwad, kui nemad kaks kord wana Keisri elu peale kippunud oliwad, ei näi nende wõimuS enam öiete juurduda tahtma. Selle waSta on nüüd Sozialistlased AuStriaS ja mitmenimelised  dynamiitlased Inglismaal kõiki seltskonda tohkem kohkuma ja wärisema pannud, kui kusagil mujal. Rõõmuga heidaksiwad need riigid nüüd Wenemaaga ja Saksamaaga seltSltku mässajate lämmatavuseks kokku. Muidugi ei saa wägewad KeiSriigid ja nende kindlad walitsused wasta tõrkuma ja arwata wõib, et kõrged walitsejad ja nende ülemad teenrid, kes praegu Skjernievice slossis koos on, selle asja pärast üht ühist, kindlat ja mõjuwat nõuu wõtawad.  Kuida asi Prantsusmaal selle poolest seisab, sellest on raske aru saada, sest wiimase aaSta-saea lõpust saadik, kus Prantslased nii rasket weresüüd oma peale ladusiwad, ei wõi seal keegi kindla tõega tunnistada, kes seal rahuline  riigikodanik ja kes mässaja ou. Mässamisest tõuseb üks erakond wõimusele ja seab walitsust oma tahtmist mööda, kuna teised salamahti tema alust uuritsewad, künni see walitsus langeb ja teine erakond wõimusele jõuab, kelle wõimuse põhjust nüüd jälle teised nüristama hakkawad. Sedawiifi nimetakse seal täna üht erakonda isamaa tugiks, homme ehk juba mässajaks. Schweizimaal aga, kus tänine kõik politika süüdlased ja eksijad keetmata pelgulinna leidsiwad,  on juba selgest ära tuntud, et politika eksijad wäga mitmet tõugu on. Schweizi walitsus on kinnitanud ja kuulutanud, et eksijad seal ka edaspidi warjupaika leidma saawad, mitte aga dynamiitlased, mõrtsukad, põletajad, rööwlid ja wargad, kes ennast eba-paleuSliku politika mantli räbalatega katta püüawad. Seda kinnitust ja kuulutust mööda on ka juba mitmed tulipunased ja weripunased ,wabalased" Schweizi piiretest wälja aetud, kes nüüd jälle hulkumas ja põgenemas on, künni nemad wiletsuse kätte lõpewad ehk nuhtlewa seaduse kätte langewad. Nenda on siis loota ja oodata, et kõige wähemast kindlad Keisririigid  oma seespidiste mässajate ja seltskondliku lõhkujate üle Jumala abiga wõimust ja jäädawat wõitu saawad. Muidugi päriwad ja loodawad Riigiwalitsused, et rahuline rahwas neid selles raskes wõitlemiseS tuetaks ja eksitajaid enesest eemale tõukaks, nii paleuslikul kujul ja mahedal jutul nemad iganes tulewad. Nihilistlaste tundemärka on hiljuti üks Tweri kodanik, Konstantin Gawrilow ühe Prantsuskeeli lehe sees üleS pannud. Tema ütleb: »Lõhkumine  on nende ainus eesmärk seltslikkus ja seaduslikkus elus, ja nende õpetused on Jumala kümne käsu otsekohesed wastased: Muidugi ei kuuluta nemad seda oma uuemeelist usutunnistust otsekohese lihtlase sõnaga, waid peidawad teda mitmesuguste eba-paleuslikkude räbalate alla, aga erkamad, Ristiusu õpetusest selgitatud silmad tungiwad kergest läbi nende läikiwate hilpude. Saagu wägewa riikide kõrged walitsejad omaS kindlas ühenduses ja kõikumata usaldus walitsuste ja rahwaste wahel, pea seda paha waimu maailma pinnalt pühkima! Köigeist awalikkudest ja salalikkudest ärritamistest hoolimata,  oli Keiser Aleksander 111. kindla käe juhatusel lõdwendatud aealoulik Wene-Saksa söbruse pael uueste pingumale tõmmatud ja kindlamini sõlmitud, ja sellega nihkusiwad ka Wene ja Austria riigid üksteise ligemale. Nüüd saab Skjernievice shloSfis wist see pael nende kolme Keisririikide ümber punutud, kelle käes maailma juhatus ja rahwaste rahu ja eluõnn seisawad, kui nemad ühtsel joonel oma kõrgeid kohuseid täidawad. Jumal andku kinnitust!  Wahe-aeal on ida-, lõune- ja läänepooliste Euroopa riikides, ja nende wahel mõnda sündinud, miS nende seisukorda üksteise kohta ja pshjapooliste Keisririikide  wasta mitme! wiisi muutis. Wiimase Wene-Türgi sõea aeal ja Berliini kongressi aeal oli Inglismaa Parlamentis  wanameeline erakond wõimuse! ja selle erakonna liige, Lord Beaconssteld, oli esimene Minister, nagu seal ikka selle erakonna ktskist Ministerium ametisse aStub, kellel ParlamentiS kõige rohkem häälest on. Lord BeaconSfield juhtis oma isamaa wäljaspidiseid aSju osawa ja kindla käega ja oli Wenemaa leppimata waenlane, mis temale õigusega ei wõi pahaks pandud saada, sest tema ei olnud mitte Wenemaa waid oli Inglismaa Minister, ja tema lootis Wenemaa nõrgendamisest oma isamaale wägewust ja wõimust Balkani poolsaarel, Weike-Aasias ja Taga- Aasias, kus nende riikide wöimuskonnad mitmel wiifil üksteise wasta põrkawad. Seda aga wõib temale pahaks pandud saada, et tema oma isamaa kasu mitte otsekohesel teel taga ei nõudnud, waid salaja wihawaenu sigitamistega teiste riikide kestis ja walitsuste ja rahwaste wahel. Ristirahwa tagakiusamist? üle Türgimaal, mis wiimast Homikumaa sõda sütitafiwad, oli Inglaste poolest kõige waljumini kurdetud ja käralfetud; kui aga nende asjade pärast kongress kokku kutsutud sai, siis oliwad jälle Inglased,  kes kõiki rahulist nöuupidamist ja korraldamist kawalusega  takistasiwad ja segafiwad. Inglismaa kahekeeltste kihutamiSte läbi tõusis witmane Wene-Türgi sõda, milles Inglismaa nõuu ja Inglismaa raha Türklasi mitmel kombei  tuetasiwad ja seda sõda pitkaliseks ja weriseks tegiwad. Kui wiimaks Wenelafed oma waenlasi maha rõhunud oliwad, siis astus Inglismaa awalikult nende poole ja katsus sõda ikka pitkemale wenitada ja Wenemaad ikka rohkem wasitada. Kuida Inglased pärast San Stefano lspitnst ja kuida nemad Berliini kongressil Wenemaa wasta tegewad oliwad,  sellest oleme juba ülemal kirjutanud. Niisamati katsufiwad  Inglased Wenemaa edenemist Turkestanis igapidi takistada, sest et nemad sellest hirmust laht! saada ei suuda, et Wenelased ükskord nende wõimust IndiaS wähendada  wõiksiwad. Kõige selle juureõ oskas Lord BeaconSfield  Inglismaa wäge ja wõimust wäljaspoole tugewakS ja kardetawaks teha, wahest ehk kardetawamaks, kui see tõe poolest oli. India riik sai uue sidemetega Inglismaa külge köidetud, ja sai Keisririigi nime alla pandud, kuS Inglismaa Kuningas igakord ka India Keiser olema peab; Berliini kongressi peal oSkaS Lord Bcaconsfield Kypros'e saart Inglismaa wõimuse alla kiskuda ja seda wiifi Inglismaa üliwõimust Wahemere peal ja Syria randas  kinnitada; Suessi kanali aktsiad saiwad rohkemalt jäult ära ostetud, nenda et see tähtjas maailma tee eralikul  teel Inglaste wõimuse alla langes. Wäljaõpoole näitas Inglismaa wägi ja wõimus kindlam olema, kui iialgi enne, seespidi hakkasiwad aga segadused tõuSma. Inglismaa taluasjad seisiwad ikka weel selle korra peal, kuida need mitme saea aaSta eest seisnud on. Ükski seadus  ei korraldanud talukohtade rendi-asju ja rendi-aega, iga aaSta wõis mõisnik ainult oma tahtmist mööda uut kaupa teha ehk ka iga talukohta täitsa oma enese tarwituseks  wõtta. Wana-IngliSmaal, kus mõisnikud ehk Maa- Lordid oma mõisade peal elawad, ise oma mõisade aSju tallitawad ja oma rentijatega tuttawad on, ei tee see palju kahju. Kui ka sealised rentkontraktid ainult ühest aastast teise kestawad, siiski on seal taluperemeeste sugukonnad  polwest põlweni ühe ja sellesama koha peal elanud. Koguni teine asi on selle poolest lirimaal. Seal on Maa-Lordid enamisi teisest sugust ja teisest usutunnistusest, kui maarahwas; nemad ei ela ise oma mõisade peal, waid Inglismaa pealinnas, ehk reifiwad mööda kõiki maailma  ja jätawad oma mõisast ja oma talurahwast rentijate  ja walitsejate holeks, kes wõerad, tulijad ja minijad on, ja rahwaga teewad, mis tahawad. Selle körwaS on seal weel üks iseäraline kauplemine talukohtadega siginud, mis talurahwast wäga piigistab. Wahekauplejad ehk maa-agentid rendiwad terwed külakonnad ja kogukonnad oma kätte ja rendiwad maid jälle tükikaupa aast-aaStalt maarahwale, kuida nemad ise tahawad. Et neil meestel