kõige suurem süüalune on walla wallitsus. Ta naab küll kuida kõrtsides kõrtsimehed mastu saadust teemad, kroonu säädust jalge alla tallawad ja ärakeeldud lusti tegemise läbi rahwast kokku ahwatlewad, aga seda parandada ja saadusi taga hoida, ei tule t'all meelegi Kus peaks kül walla walitsuse  silmad olema, kui kõrtsis pärast kellu 10 ööse, künni teise homiku walgeni juuakse,  hõisataks? ja meel riieldakse? Kas ci kuule ta iga pühapüäwa õhtu ja ööse kõrtsis pilli mängimist hõiskamise sias ja kas ei näe ta põrandal tantsu keerutamist, mis ka keeldud on? Jah, seda nääb ja kuuleb ta küll kõik, aga ta ei pea sellega suuremat asja, laseb aga teha, mis tahetakse ja kardab sagedaste kõrtsimehe paha silmawaadet. Mõni nendest  wäsib isegi sagedaste nõnda ära, et öö korterit peab otsima. Hale lugu küll aga mis wöib senna parata see, kellel see wöimata on, ja seda tüll tahaks. —! Et nüüd walla walitsus nii wähe kõrtsi elu üle walwab, palun sind auustatud „Saarlane" , kanna sinagi seda hirmust häält laiemale, ehk ulataks see hääl siis ka kõrgemasse kohtadesse, kust sundus ' aleks, walla walitsuse ja kõrtsimeestele, kroonu säädust meeles pidada, ega mitta jalge alla tallata. Muidu kõrtsi elu meie seast ei wähene, sest et juur wäga sügawasse on tunginud. e. seid wanaea pääwi lootis tulewat. Härra ja proua Stroodsof saatsiwad talle mittu tuhat tenvisi ja önnesoowitusi tee pääle seltsi ja nende näust wöis näha, kui raske nendel oli, Augustinist ära lahkuda. Aga juba töisel pääwal läks ta kapten Stedingiga  laewa pääle, tunni aja pärast tõmmati  laewa ankrud üles ja „Karoliina" purjetas lennul suure mere pääle wälja. Kapten Steding hoolitses Augustini eest, kui isa oma lapse eest. Wöttis teda oma kastarise (kajuti) elama, mis muidugi kõige parem elukamber laewa pääl oli ja saatis talle mõnesugust wäikest löbudust ja kergitust,  mis õige rohkeste tema pitka mere reisi igawust ja raskust mahendas. Seegi pärast pidas Augustin oma aega kalliks ja ei Viitnud seda mitte ilma asjata  ara. Laewa pääl oli üks Amerika maa mees, kes Jndianlaste keelt nõnda sama selgeste mõistis, kui oma emakeelt, sest et ta mõne aasta eest nendega rohkeste kokku oli puutunud. Selle mehega tegi kapten teda tuimaks, et ta tema käest metsmeeste keelt wSits SpUida. „Sest et sull Indiani rahwaga sagedaste saab tegemist olema," ütles ta, „kui su ette wötmine korda läheb, siis ei wöi see sulle midagi kahju teha, kui see keel sull käes on, mida nemad üksi möistawad. Inimestega,  kelle keel suus on, saab palju paremine  korda, kui töistega ja sellepärast kanna hoolt, näe waewa, mo poeg!" Augustin mõistis ära, et see wäga hää nõu oli ja õppis pea igal tunnil, kõige selle pitka reisi aja läbi, Natanael Kooperi käest Jndianlaste keelt! Natanael Kooper oli see Amerika maa mees ja teda nimetati lühidelt Natti. Nattil oli suur rõõm Augustini  wirkusest ja õppimise himust ja see noor mees, kelle häid omadusi ta iga pääw enam ja enam ära tundis, läks talle pääw pääwalt armsamaks. Tema ja Augustin oliwad warsti südame sõbrad, ning sest et Natti, ehk küll paljas waene madrus, ommetegi  üks auus, õiglane ja ustaw mees oli, ei keelnud kapten Steding sugugi, et tema noore mehega sõprust tegi. Mere reis Amerika maale tuuris seda km da iseäranis kaua, sest et wastased tuu- led laewa sõitu, mis muidu wäga jöudsaste edenes, nüüd ühest nädalalast töise wiiwitasiwad.  Pea 3 kuud oli Augustin mere pääl olnud, kui wiimaks Ameerika maa rand n'agu kerge udu pilw kaugel taewa sörwel paistma hakkas. Tema oli aga seda pitka aega nii häästi pruukinud, et ta kaunis hästi India keelt porssida mõistis.  Sest et temal pikast teest enam ühtegi  suuremat kasu ei olnud, öiskas ta rõõmuga selle maale wasta, mille pääle ta kõik oma eluea ootused ja lootused oli pannud. Aga selle aja sees, millal tema oma rõõmu ei jõudnud ärasalata, jäiNatti ika aeg ajalt nukramaks ja kõigest tema olekust paistis wälja, et üks iseäraline kurwastus tema südant rõhus. Augustin oli seda tähele pannud ja küsis südameliku osawötmisega: „Natti, mis sull wiga on? Kas sa ei rõõmusta ka nüüd jälle kuiwa maad nähes, mida meie jo ammugi oleme igatsenud? Sina- peaks kõige rõõmsam olema, et mõie seia oleme jõudnud, sest Ameerika on ommetegi sinu isamaa." (JärA tuleb.) Isamaalt. Tirimetfaft. Teisel Jöulu pühal, Anseküla kirikust koju poole tulles, kutsus mind üks sõber enese juure wööraks, kus ma, et õhtuse natuke aega meel oli, ka hea meelega läksin. Tunni aja pärast pidin juba jälle teel olema, kui ue:l enne pimedaks minemist kojuse tahtsin iönda. Tee, mida mööda ma läksin, wiis mind ule vm silla, mis teekäijat üle M.jöe talutab ka t, la mis paremat kätt maanteed seisab, nimelahe lelle weikese söe nimega. (Teil olgu teada, et mo teekond  ohtu poole mind edasi kutsus, kus warsi Lemmata walla piirile teadsin jöudwad). Ma pidin just üle silla minema, kui häkitselt selle pere õuest, kust ma mööda olin tulnud, imeliku kärinad kuulsin, mandumise; ja sajatamise sõnu, meeste ja naesterahwa hääled segamise; ma jäin ehmatades seisma, ja kuulsin ühe naesterahwa hääle, kes hädaliselt hüüdis: „Kusti, Kusti eks sa'p liha (lähe) abi, lased teised Mardi ära tappa!" Mulle oli ka üks kord see uimi pandud,  arwasin enesele ööldud, ja rutasin jäla päält tagasi, jäin aga öue wärawa juures seisma, kust ma wäga heasti nägin mis õues sündis. Kolm wöi neli meest olid ükstöise pääl maas, ilma mütsideta,  sassitud juukstega, ja ise rabelesiwad käte ja jalgega, et wöimata oli neid üle lugeda, üks nendest paistis musta riietega olewad, see oli kõige lasu pääl. Sääl näen ma, kuida üks hall aja teiwa kätte ages, ja mustale hunniku pääl otse pähe tagus, et weri taga. See ei hoolinud sest, waid kargas warsi selle lööja päälc, kiskus see-sama teiwa ta käest ära ja tasus siis kahe hoobiga, kus teine ka pähe lauges, ja pale punaseks wärwis. Selle aja sees olid wad teised kõik maast üles krabinud, ja andsid j. üele tuld, et aga eemale saaksid, sest et üks walla kohtu-mees selle kärina pääle senna ilmus, ka mina läksin eemale, et teiste liikist ära oleksin. Sääl juhtus aga üks poisike minu wastu tulema, kelle käest ma nende inimeste, ja tüli järele pärisin,  sest ma olen ikka wähe „uudis-himmuline"; ta jutustas nõnda: „See Mart on ikka riiu kiskuja  kui wcel joobnud siis hoopis hull, kõiki põimib ja sajatab kes siis wastu hakkab rääkima,  sellega kohe tüli ja taplus lahti. Täna käis ta töise peremehe juures, ja juhtunud natuke palju wa märga maitsma, säält tulles saanud S ... pere wäimehega natuke tülisse, kohe olnud rammu katsumine jälle lahti, aga loomulik on, et kõigil just ühe paljus jõudu pole, ja siin olnud Mardil see õnnetus, et ta alamaks jäänud, aga seda tema ära ei suutnud kannatada, waid töutas kodunt abi tuua, ja häästi tasuda, ühtlase katsudes  kui kange S. pere meeste abi peaks olema. Taal ollnud kodus wööraid, oma sugulased, neid kutsunud ta siis abiks, waletades, et tema „müts jäänud S. pere Kaarli käte, see tarwis ära tuua"! See oligi Mardi mend, kes teiivaga „musta" löi, aga ka ise jälle löödud sai. Nõnda oli nüüd see tüli, mis siin nägite, üsna tühja asja pärast tulnud, natuke palju kannu põhja waadetud, muud kedagi, aga lähme waatame  ka nende haigede haawad järele, mis teiwas  teinud. Mõlematel meestel, Kustil ja Karlil on pääd nii pakatanud, et ise-enese arstimise  hooleks ei julge jätma, maid linna laatsareti  hooleks pcawad mõned pääwad olema, kus naad wiimsel mana aasta päämal wälja tuliwad, ehk küll praegugi meel just terwcd ei ole.  Lepitus  on kül ilma kohtu abita toime saanud, aga peaks ta ka neile tõesti leppimiseks jaama, oleks wäga soowida! Nääri pääwa järel, oli siin üks mees hulkumas,  kes ütles enese siit linnast pärit olewad, kus ta enesele õlle poodi kiis asutawad, ja tahta Tiirimetsa, ehk Lemmala mõisast õlut tellida, kuulutanud ka tulema suiks katku siia Saaremaale  tulewat, mis Saksa-keele seitungist olewad lugenud, ja annud rohtu lastele, kes leetri haiguses  (Scharlach) olnud mis muud ei olnud kui selge mesi, aga mees ütelnud kalli apteki rohu olewat. Noh, muidugi oli ka rumalaid, kes telmi uskusiwad. Oleks soowida, et kus niisugust  näha on, kinni saaksid wöetud ja parajas kohas järele kuulatud kes naad on. 19.—20. m. k. p. öösel, warastati Tirimetsa  wallas wabaniku mehel raha ära. Waras waaginud hoone ukse eest ära, kangutand pöikliga kirstu lukkust lahti, otsinud siiis kõik kraami läbi ja kui raha leidnud, siis läinud oma teed, ühtlase aga ka kahed naestarahwa ellmed kaasa mõttes. Pääw enne seda käinud üks Kihelkonna mees säält raha laenuks palumas, mis ta ka saanud, kohe arwati märgus selle pääle, ja peremes läinud otsima, ja ollnudgi arwamine õige; seesama  mees ollnud waras, kuida warastud ellmed tunnistamast, mis säält leitud, aga raha pole wcel lätte saadud. Mees on kohtu all, kus ta wist omale warguse palka saab. t. Karjamõisa walla uus kooli - maja sai 17. Januar  s. a. sisseönnistud, mida selle mõisa auustud  päris härra v. Sengbusch oma kuluga ehitanud  ja kõik materiali täielt omalt poolt muretsenud.