Teed sa seda, siis oled sa neile kasu saatnud ihu ja hinge poolest, sest joodikud ja korratuma elumajad  ei ole mitte üksipainis oma hinge wacnlased, maid ka oma ihu, ehk ajaliku elu tapjad. Oled sa aga üks walla ametnik, siis on sul rohkem moli ja mõimust, siis on su kätte rohkem  antud, siis saab ka sn tööpõld laialisem olema ja rohkem sinu käest nõutud. Katsu siis kõige zralla rahwale ära seletada, kui suurt kahju üks hukka läinud kõrtsi elu rahwale saata wõib ja püüa kõrtsi olekud ikka silmas pidada ja selle üle walmata, et sääl kõrge riigi walitsuse poolt antud saadused ei saa üle astutud ega rahwa anu jalge alla kaikud.  Oled sa aga üks noormees, siis ära sa jookse mitte kõrtsist kandu ümber, see ei ole siile mitte auuks, maid häbiks. Ole liig uhke kurja ja paha elu elama. Pane kõik omad koppikad, mis sa kõrtsis iga õhtu wälja annad, paigale ja osta selle raha eest tulusaid ja õpetlikuid raamatuid ja ajalehti. Kõrtsis annad sa wahest rubla wiisi ühe! ainsel õhtul wälja ja sest ci saa sa muud kasu, kui teiseks pääwaks ühe haige ja oimase ihu; aga ostad sa oma koppikalc  eest kirja ivara, siis saadad kasu iseenesele ja oma tulema sugule. Seepärast hüüan ivccl lõpetuseks Ärgem  mingem ise kõrtsi, armad sugu wenad ja katsugem ka teisi selle tee paalt tagasi hoioa, pruukikcin omad koppikad «aimu harimiseks ja rahwa edenemiseks. kimmskk» valce ülemise karra aknad weel seltsi I trötta. Lauljannatüdruk," rääkis arÄ omast hirm- > 'aü si.nm rürnsi .sid.si...r.si".:is rSttiku ära ja suure ! ebmatusiga silmasin ma üh: baawa, kui üks noaga leegatud hamv ja mis üsna sildame ligi oli. Sääl j ci moinud ma Sbregi küsimistega aega miita, ehk I neid küll mitmed mm: keele vääl liikusiivad, waid ma kanusin laama läoi ja sidusin teda kmm. Hazraiud  ei olnud ko:g: sille arstimise ajal mitte kõige rcäbema: esi: märki eneiesi annud; ainult siis, kui ma raama lär: >rsk:nn et tääda saaks kui sügaw ja karderam ta on. 's: ta kiha malusalt kokku tõmmatud.  Ma jätsin teda siis rahule ja walwasin tema eos, tema pubkamisi tähele pannes. tn.' n:s e: kusin milte nendeud juures oleivatc in.tMdsto kat'!, kusi ;a kuidas tema sic raawa küll saanud olla?" küsis Bolnau Wghele. „Ma tahan uda teuo tunnistada, kaubanõuunik, sillevarast, et teie nm mana 'õdrr olete; jah, kui mull sell silmannku! llaize heaks midagit enam ci olnud tera. siis olen ma kõigele ümber olijatele seletanud, et ma enne mltte oma kätt selle naesterahwa kulge <n ma panema, kui nad mulle kõik ei ole usis rääkinud, mis selle nacüterahwaga oli K«- d-uud."' ..Ja mis nad siis üilesiirad? sits rääkige rme:: l" tungis Volr.au vaale. "sicllu llheloisikümue järele oli lavlpsua, ühe murrus vea raalt, kus kõik sandimardi riidis ja nuu ke-.nega olurad olnud, koju tulnud ja üks kauns siin? meeste rahmas säskMegg oli teda -siu siranud. Ma pean küll sille taädusi jWSW sr-ed WZleMad r.aes-e rcÄrad. kcS Mulle seda rääkisiwad, kahtlema pannud olema, wõi selle sõnumi Ae imetlemisega nende otsa maatund olema, sest nad hakkasiwad mõlemad jälle uuesti nutma ja tõenda süvad mõne mõnusa ivandcga, et ma ei peaks ometi midagit santi nende leima wanemast mõtlema; sell pitkal ajal, kus nemad tema teenistuses olnud, ei olla ilmaski pärast kellu nelja õhtu ühe mceSterahwa jalg üle tema ukse lääwe saanud. Wähiksem naesterahwaS, kes wist romaanist  lugenud oli, tunnistas neiu Bianetti alla puhta ja kasina elu ingel." «Teda tunnistan mina ka," ütles kaubanõuunik,  kuna ta ligutult palee, mille ligemalle n'ad tuliwad. akna ruutisid lugema hakkas; «seda ma ütlesin ju ka, et Bmnettist ei wõi midagit paha ütelda,—tema on üks armas, waga laps ja mis selle wastu wõib, et ta ilus on ja et iga üks tema laulu juures peab aega wiitma." «Lubage mulle," wastaS Lange, „ühel artil on üks ilmapctmata möödu puu, miska ta sõnad, wis kellegi inimese suust tulewad, ära mõõdab, ras n'ad tõsi wõi wale oiu Üks ainus silma maade selle rääkija tütarlapse pääle, andis muie palju paremine tunnistust tema tõemeelest, kui kõik tema ivandcga kinnitamised. Aga nüüd kuulge jälle edasi: Lauljanna oli selle wõeraga tuppa astunud ja käskinud omad tüdrukud wälja minna. Tüdrukud oliwad aga wisi sudis himmust, et Lada tahtfiwad, mis küll sie wõerusel Mk öö ajal pidi tähendama ukse ligidal  seisma jäänud. Sääl kuulsiwad nemad üht . ägedat sõna wahcldust, kus juures Md nende leiwawancma  peenikene naMershWs Wl,b>rd jälle üks sügaw, jäme mceSterahwa hääl Prantsuse keelt rääkides kuulda oli. Neiu Bianetti olla wiimaks kibedaste nutma hakkanud, kus juures see mees hirmsaste wandunud  olla; häkkistc kuulmnvat nemad ukse taga üht läbi leikawai häda kisa oma leiwawanemast, sääl ei wõinud nemad mitte kauemaks ukse taha jääda, maid kiskunud ukse lahti ja sell sammal silma pilgul tormanud see wõeras, kinni kaetud palgega mees neist mööda treppi pääle. Nemad ajanud kuuni treppim teda taga, sääl kuulnud nemad suurt lärmi, kus ta wist treppi mõõda kolinal alla kukkunud olla ja pääle selle alt weel ähkimist ja soigumist kui ühest surijast; aga nemad ei tohtind mitte kaugemalle temale järge minna. Tagasi tulles leinud nad neiu Bianetti oma mere sees maas, kes mõne silma pilgu järele omad silmad kinni pannud olla; sääl ei jäänud neile muud NSW üle kui wanem tüdruk jäänud koju ja noorem tulnud tormates, neiu Bianetti päästmiseks, minu juure." „Kas Ms Bianetti polsweel ise midagit  tunnistatanud ?'— Teie olete ju teda ennast ka küsinud ?" küsis Bolnau kannatamatalt wahele. Ma lätsin kohe politseise ja äratasin politsei ülema üles. Tema laskis weel kesköö aja! kõik wõerastr majad, kõik kõrtsid ja kõik linna nurgad läbi otsida. Wärawaist wälja ei olla sell tunnil kegi läinud ja nüüd saab igamees hoolega ja kangeSte Mi waadetud. Maja rahwaS, kes ülemise  korra pääl elas, sai kõik enne tääda, kui politsei maja läbi otsis. (Järg jääb tulema.) Isamaalt. Kurcsaarcst. Kirjutakse tulekaitse seltsi aasta pöäwsst„R.r.p.l." Pidulikpääw kogus palju rõõmsaid osawõljaid kokku japnäwa auuks oli pritsi-maja tormgi ilu tuledega ehitatud. Bürjer-klubis oli saal kenaste clmamd. -t jõulu-pnud särasid oma küünlatega, seltsi lipp oli välja lautatudja keisri pilt vaatas seina päält maha hulga iruui alamate paale. Mittu kõnet pccli ja hulk tcrrviksid toodi ette keisri majesteeti  kohta. Kiimaks andis linna-pca tänu kõige scltsilc ja jagas ka aumvärgid wälja. Ai- haku Jumal, ct selts ikka tubliste ja wahwaste oma tööd teeks, et tema jõud kasivaks aga kahjud wäheneksid. SciSkn aga alati häda ajal iga üks kõikide eest ja kõik ühtlase ühe eest! Kus ühel meelel kõik ühendad on, sääl on hea elada! Karja kihelkonnast. Hea kiidab ise ennast. sant tahab kiitust saaja, nõnda ütleb mana sõna ja on ka üsna tõsi: iga rahwa seas on mehi, kellel süda ja pea mõlemad õige koha pääl on, ja oma rahwast ja maad auustawad oma tegudega, kus nemad elmvad, ja oma nõrgematte wendadele ees gimärks kõlbawad. Aga paraku on neid ka leida, kes oma tegudega kõiki pori auku sõtkuwad. Läheme oma juttu joonele tagasi, ja wõttame näituseks wäikse tüki käsile, kust nüäine et auusad mehi Saaremaal ka elawad. See oli aasta paari eest, kui keegi J. M. minu käest põllu prot, kd i d ostis, ja minule mõne hea rubla kätte audis, aga eksitus  juhtus rehnungi tegemise juures, inissest minu hing ei töäduudgi. Aasta pärast tuleb seesama mees, ja annab kodu nacse kätte puuduma raha, (sest et mind kodu ei olnud) ja ütleb, tema maatund  taga rehnungi ümber, ja leidnud eksituse warsti üles, aga, et pitk maa mähet oli, ei wõinud  ta enne tulla. Teine kord, kui kokku juhtusime, pakusin küll poolt osa tema õiglase meele eest tagasi, midas ta kuulda ei mõtuudgi, maid ütles: see on sinu omadus, ja seda peaks iga ristiinimene tegema et sa zvõera oma pühaks peab. Sellepärast auus Saare-wend, muud õpetust sia juure minu arwades enam tormis ep olegi, kui sa peaks juhtuma nägema ct sinu wennal peaks äpardus tulema, siis mine ja tee nõnda sammuti. rv. k. Mustjalast. Wõhma külast. Kust wõiks niisugust  meest leida, kes Saaremaa elu korda wõiks nõnda saada, et rahwas jõudsamine omas hariduses  wõiks edasi astuda, kui tänini? Wiga tunnen mina küll, aga parandaja tundmise ja kättesaamisega  kipun mina lootust kautama. Terme Saaremaa wigadest ei tea mina ju mitte rääkida, aga see on selge, et meie pool on wiga, mis meie haridust takistab, nimelt: 1) waesus. Suurem haridu e paik on kool, mida meil W. külas kaks on. Auulikude kooli ülemate abiandmisel  ja wallawalitsuse elawal toimetamisel on meie koolimajad uuemal ajal mõlemad uucste ehitud  ja oma koolitubade poolest kõlblikuks tehtud, mis muidugi ka küla rahwa poolt sai heaks wöetud. Ka on koolmeistride elu seeläbi kergendud, et meie auulikud Landratiherrad paari aasta eest koolidele ühe talukoha kinkisimad, mille eest meie W. külalased oma herrasi südamelikult täname ja neile termist ja õnne soowime kaua elada Saaremaa  rahwa edenemiseks. Need on headused, mis meie kooli elule rohket kosutust tooksiwad, kui waesus seda ei takistaks. Koolikaswandikudel puuduwad raamatud ja muud tarwilikud õpiasjad, mis suurema hulga juures waesusest tuleb; olgu, et mõne kukkur küll tühjaasjade  ja kibeda jookide pruukimise pärast kopikat enesest mälja t taha anda. Teiseks on mõned enne kooli tulekut mäga mähe „oki-" ja „unewoodi - koolis" õpetust saanud ehk wõtnud. Wöeras, kes kuulas, et suurem süü waesus on, küsib nüüd kaetsedes:" „KaS waesus ka nimetud kodukoolisid takistab?" Siis ei wõi meie endid wabandada, waid peame mõistlikulsiviisil omale 2) hariduse keetjaks hooletust wõtma, mida meie tänini, oma auukokkuhoidmiseks, süda- mes pidasime. Kui W. küla rahwas tunneks enesel sest häbi olewat,  siis wõiks ta sest warsi lahti saada, kui kodu koolis nõnda tööd teeks, et ta lapsed kooli tulles kõik kirjatähttedest sõnu wõiksiwad walmis punuda, mis wäga hea meelega soowitakse saaduseks teha. Wõimatu on see ainult nende wanemate juures, kelle nägemist wanadus oma rüppe riisunud. Hooletuse ära häwitusega saab juba rahwas aega mööda ise walmis, aga waesus, meie suurem waenlane, jäeb meile kauaks.