Saarlane Nlenldlne poliMa ajaleht maa- ja linnarahmle. Rs HA. Teisipäewal, 7. Augustil 1889 Vi. aastakäik maksab: Ilmub igal tsifi.P>ä-S»V«l Knrcsaares nr. 1?. Miks on inimene wastu panija ja auu tundmata? KZik maailm seisab oma elu ja tegewusega kohuste all; kõik inimese terme clu-iga on kohuste ja nende täitmine. Kuhu meie ka iial inimese elusse waatame, ikka ja ikka leiame säält kohuseid, mis inimeselt eneselt täitmist parimad. Alaline inimese kohuste täitmine on tema kõige ilusam ehk tema kõige tugewam tugi. Kõiges looduse» -valitseb kindel seadus ja see ei mõi mitte teisiti olla, sest muidu -valitseks segadus  ja korratu olek. Kui meie suures Wene riiki» mitte kindlaid seadusi ei oleks, ega seaduste täitmise üle nii hoolega ei walmataks, kuidas -võiks siis meie elu nii kindel, korralik ja nii waikne olla, nagu ta praegu on? Ei milgi kombeil Mida suurem rumalus ja mida korratum inimeste elu, seda pigistawamaid seadusi ja -valjumaid -valitsusi peab nendele otsituma, kui nende siu järge, nende ihu ja hingele õnne tahetakse pakkuda. Jah, armsad -vennad! oma elu kohusid peame suurema truudusega ja elawama, kindla tahtmisega täitma, kõik kahjulist ja paha põlgama ja ainult head ara -valitsema, si-S saame., meie õjguse ja headuse ühenduses hariduse ja onne auu-hoonet üles ehitama. Kõrge Wene keisrite isaliku armu ja hoole läbi on meie rahwale omad kohtud saanud; kohtud, kus talu mees talu mehele kohut mõistab, kus talumees talumehe riiu asja südame» auu-kartu» ja usaldus elule ärkama. Kõige paremine tunnistaksime oma tänu seega üles, kui seda kallist kinki ise mõistlikult tarwitame, kui kohtus käijad kohtute wastu auusal -viisil täidawad, mis seadus nendelt nõuab- Aga paraku! Asi on mitmes kohas otse ümber pöördud, . . . Teiseks takistawad kaebduse alused oma ära jäämisega wäga palju meie kogukonna kohtu asju. Süüalused loodawad enestele sellest abi, et nad esimesel kutsumise päewal, ehk üleüldse tulemata jaamad. Nad näikse arwawat, et neid -viimaks rahule laetakse, ehi jälle: „külap pnälckaebaja wiimaks ära -väsib- Niisama laidu ja häbistamise määri on süü aluse salgamise -viis, mille läbi ta ennast päästa püüab. Et asja tõe põhja teada saada, on kohus sunnitud wõimalikul korral tunnistus  mehi kohtusse kutsuma, mis läbi palju kulu ja aja miiwitust sünnib, ja muidugi teada peab süüalune neid tasuma. Leppimise teel saakstwad mitmed asjad palju hõlpsamine toimetatud, aga kas mana patune süda seega lepib, et inimene ennast oma wihamehe eeK alandab. Sagedasti kuuleme meie sõnu: „Mü-a selle mõistusega rahul ei ole, andke mulle protukoll -välja ja ma kaeban hinna eest osta ei wõi, jääb südamesse, ning inimese rinnus pesitab õnn ja rahu. Auus kohtumees: wald on stnd oma tüli asjade seletajaks «valitsenud, nii nagu kõrge riigi walitsus  seda on seadnud, sellepärast pead sa õiglase, auusa, hea püüdilise ja karske meelega olema, ei mitte ülekohtune iga auuta meele hea wastu wõtja. Sa pead olema haritud südamega, oma ameti ja kogukonna seaduste tundja. Sa pead oma walla headuste etendaja, hariduse ja kõige parema poole püüdja olema, sa pead ise ennast tagakihutama omas ametis wallale õnnistust saata. Sull peab maimu julgust olema igas kohas seaduse järele mehisele tegewusele üles astuda, mis ju wallale kasuks tuleb. Sa pead iga asja silmas pidama; mis paha, seda ära lämmatama, et see mitte kõige walla kahjuks õitsema ei hakka. Näed sa awalist kahju wõi häda ohtu tulemas olewat, siis püüa sellele warmalt wastu panna. Iga walla liige, olgu ta wäeti wõi wägew, rikas wõi waene, püüdgu õiguse ja auususe poole. Kadugu siis kõik meie seast, mi» inimliku mõistuse ee« seista ei wõi. Ehtigu meie tegewust igas tüki» lahke, kosutam armastus, kannatus ja anusuS ja maga meel, mida woorus on «valgustanud.  ' ' Ll. Jumal aitab. 1Z Sina aga Willem, pane. ennast malmis, jookse külasse, too ööwahi ja mõned teised inimesed mulle abiks: ma tean öömaht istub praeguS weel kõrtsi toas, sest see on iga õhtu tema wiis, enne kui ta oma ööwahi tööd algab ja seda tundwad wisr margad ka." Milleni tegi, kuidas kästud sai. Manaema  tahtis julget neidu mägise tagasi hoida ; aga sees kiskus ennast lahti ja oli juba kadunud, kui wanake teda ikka weel oma päälekäimisega waewata tahtis. Ta lippas ajawärawast sisse ja läks liiwast teed mööda kuni lossi õue ja säält tasakesti kuni ukse ette. Eeskojas oli kõik mait; tule kuma walguses, mis lahti jäätud keldri uksest paistis, mõis ta näha, et margad omale ühe suure kimbu kõiksugu asju ärawiimiseks  kokku köitnud oliwad. Sääl wõtis ta südame rindu, läks keldri ukse juure ja maata» sisse: saäl sees nägi ta üht meest poolpimedas laterni walguses istuwat ja mana herra wiina joowat. „Tema mees peab juba oma lakumise himu pärast tunda saama," ütles Juuli, ja wirutas keldri ukse tugewasti kinni ning tõukas riimi taha. Siis rutas ta õue pääle waatama, kas juba abi tulemas on. Aga omaks suureks ehniatuseks nägi ta, et waraS keldri august püüdis wälja tungida. Rutusti taris ta omale ühe puu tüki peusse ja andis temale seega nõnda mööda pead, et ta uimaselt keldri tagasi tukus. Küll kuulis ta juba nüüd Willemi ja öowahi häält lossi mäe alt; fiisgi peksis ta süda meel waljemalt, sest ta kartis warast jälle säält august hakawat wälja tungima. Ja ÜSna õige Ml tungis ta korraga ühest teisest august wnlja õue püüle jn tormas kohe aia ivärawat. „Mina ee tohi teda mitte laska ära jooksta, sest siis on kõik minu ja Jaani kohta kadunud," mõtles Juuli ja jooksis aiawärawa poole, mis see ainukene lahtine koht suurte kõrgete kiwi müüride wahel oli, ette. Waras tahtis säält wägise läbi tungidas aga tugew tüdruk tõukas teda tagasi. Korraga tõmbas waras ühe noa tajust wälja ja ehk küll Juuli temale kepiga tubliste käe pihta ladus, tundis ta siisgi ära, et waraS teda ära wõidab, kui mitte pea abi ei tule. Aga selle palama wõitluse ajal kargas weel üks mees pimedusest wälja. „See on wift ta seltsimees," mõtles Juuli ja arwas nüüd asja üsna hulluks minewat. Aga ennä, see tundmata mees asus kohe warga kallale, wirutas teda wastu maad ja heitis seesuguse usinuse ja osawusega, nagu seda ainult madrusitcl olla wõib, maas olewa kätte üle jooksewad aasad ja tõmbas neid kinni, nõnda et ta enam ühtegi ci woinud teha ja wõit täiesti waese tüdruku poolt oli. Kohe selle pääle ilmusiwad ka ööwaht ja üks küla peremees Willemi juhatusel ja Juuli hingas jälle palju kergemalt  ja rõõmsamalt. Kui ööwaht tikuga tule üles wõtis, et waadata, keda nad siis kinni püüdnud oliwad, wõtis waras weel kõik oma jõudu kokku ja kiskus oma ühe käe lahti ja andis seega ööwahile wastu pead ja tormas ise jälle edasi. RutuSti oliwad tema tagaajajad tema kannul ja teraw Willem hakas tema teisest jalast kinni, nõnda et ta maha kukus. Nüüd sai see eest muretsetud, et seesugused katsed ilmwõimaia  oliwad. , Tahame nüüd uuesti oma linnukest, keda meie püüdnud oleme, waadata," ütles wana ööwaht naeratades. Kuidas kohkusiwad nemad kõik ära, kui nemad nägiwad, et nende linnuke muu keegi ei olnud, kui August Treier! Juuli karjatas üsna waljusti, kui ta teda nägi, sest kõik, mis tema ja selle inimese wahel sündinud oli, tuli siin elawalt tema waimu ette; ja ta pööris jälestusega oma palet sellest õnnetumast noorest mehest ära. Wana ööwaht aga ütles: „Sina ei pruugi tõesti mitte häbeneda ega karta, Juulikene. Hiljuti oli sinu tarkus ja täna on sinu julgus suuri asju teinud, nõnda et küla rahwaS sulle tõeSti tänu wõlgu on. Ma arwan, et meie nüüd ka kergesti kütte saame, kes see kolmas Isamaalt. Kuresaarest. Kesknädalal, 19. Juulil pidas meie linna tulekaitse selts manööwerit, Balti-