ja tema ühendus Saksa ja Austriaga olla enam sta kui rahu märk. Pealegi olla Euroopa rahu julgem, kui iga riik ilma tsiste kellegiga ühendamata ise-enese jalgade peal seista, ilma naabritega sidumata. Wene- Türgi sõa lõpetusel olla ainult sellepärast üleüldine Eüroopa sõda tulemata ja rahu rikkumata jäenud, et iga riik iseäranis seisis ega kellegiga lepingus ei seisnud. SAkHUnaal on riigipäewa* saadikute walitsemised  za walitsemise wõitlemised lõppemas ja niiheasti päälinnas Berliinis, kui ka suuremal osal muial kohtades  on wabameeleliste kätte wõit saanud, sest mitmed ja mitmed endised wanameeleliste kanditaadid nagu nimelt kirikherra Stöcker, noor würst Willem Bismark ja muud on läbi langenud, ja suur hulk wabameelelisi mehi walitsetud saanud. See lugu ei ole mitte ainult Saksamaal, kes wiimaste aastate sees wäga Vana- meelsete- ja kiriklaste püüdmisteSse hakkas wajuma, waid ka muial igal pool edasi püüdjate ja walguse armastajatele rõõmust lootust teinud. Et ka enamiste kõik Wene ajalehed selle üle rõõmustawad, on isegi mõista, sest Saksa wanameelsete poliitika oli enamiste ikka Wenemaa wasta Vaenuline ja usaldamata. Nowaja Wremja ütleb: „Senni ajani ei olnud Saksa parlamendis  mingit kindlat healte enamust. Üksikud parteid haawasiwad ja tükaldasiwad ükstõift alatises sõas ja kõige tigedamas wõitlemises. Tänawuse walitsemise wõitudega on edasipüüdjad wähemalt Bismark'! liia mõjule ja woli-saamisele tammi teinud. .. . Wanameeleliste  partei poole ei hoidnud ennegi palju keegi terasema Vaimuga inimene Berliinis, ehk neile küll ka mõnelegi kirikherra Stöcker'i Juudi waenulised hässitamise-kõned  mokka mööda oliwad. Wanameelesised lootsiwad Berliini töörahwast Juutide wasta ülesässitamisega  oma wõrku saada ja selle läbi omad kanditaadid walitsetud saada. Saadikute walitsemise ajal on nad miljonite kaupa raha wälja annud ja oma kirju laiali lautanud „emadele", et need poegi sunnikfiwad, wanameelelistele oma healt andma. Aga inimesed ei teinud „sõbrade" tahtmist, waid walitsesiwad  kirikherra Stöcker'i asemelle ühe teaduse uurija ilmaliku mehe. Kõigis Saksamaa linnades on wanameeleliste  parteimehed läbi kukkunud ja seega nende iluS lootus nurja läinud. Maal olla neil mitmes kohas küll wõidu lootus, aga seegi on nimelt üksikutes paikades, niipalju kui senni ajani teada oleme saanud." Austrias räägitakse, nagu muidugi mõista, suure rdõmuga Itaalia kuninga külakäiguft ja, kui poliiritud sõnad selge kuld on, siis näitab, nagu olek- Itaalia ja Austria igawest rahu selle külakäigu läbi eneste wahel ära sünnitamas. See asi nõuab üht kõikumata usku, mis kõigil surelikkudel ei ole. Tü r aim aa l olla riigiwalitsusel nõuu, Derwish Pashaai Alvaaniast ära kutsuda, sest et tema oma raudse rõhuwa käega Albaanlasi wiimaks igaweste Sultani  waSta Vihale saaks ärritama ja Türgi küljest ära wõerutama. Kahjuks Türgi poliitika meestele ja Sultanile,  et nad warem jo seda ära ei mõistnud, et wahwad mägede pojad, Albaanlased, oma wabadust enese käest ei anna ega rõhuwa ikke alla ei kummarda, waid ennema põlwest põlweni sõariistade alla jäeksiwad,  künni neid nende mäed ja kõrgustikud warjawad  ja iga wõidetawa Väesalkade asemele uusi kokku korjata lubawad. Albaania ei ole, nagu Monteneegrogi, iial täieste Türgiriigi külge saanud, ehk küll wäljaspidi  Türgi rajad teda piirawad. Omalt maalt. Wiliandis. Õnnetus ahjuwingu läbi. Siin saiwad 19. Oktobri öösel kaks noort tütarlast, olewa ahju wara oliwad kinni pannud, ahju ukse awanud ja nõnda süewingu kambrisse  lasknud õnnetuma surma. Jälle üks märk, et õhtul aWkütmine ja usin kinni panemine, ehk, kus ahjud peldiga on, pärast kütmist ahju ukse awamine, iseäranis magadiskambris wäga kardetaw on. Kaebdus laimdu.se üle. Meie jutustasime juba Willigerode wiimase Wolmari sinodi peal Eesti ja Läti seltsa on laimanud ja neid sozial-demokraatlaste seltsideks tunnistanud. Nüüd on Riia Läti selts otsuseks teinud, selle laimduse pärast kirikherra Willi- gerode peale kaebdust tõsta, ning on ka see kaebdus juba paari nädala eest tagasi omal kohal sisse antud. Nagu meie kuuleme, tahta ka mõned _Eesti seltsid selle laimduse pärast kaebdust tõsta. maakonnast. Kux iS tK-MüMWMg õnnistannsest Põltsamaa kihelkonnas kirjutatakse meile pitkem kiri, millest ruumi puuduse pärast paljalt niipalju wõime nimetada, et maja kiwidest on ehitatud ja 11 sülda pitk ja 6 sülda lai. Wald on selle majale mõisa käest kolme wakamaa suuruse krundi ostnud ja maja on tubli wallawanema J. Peepson'i juhatuse all malmis saanud. Kõik on hea ja kaunis ja soowida jäeks, et ametnikud ja rahwas seda sõna „õigus teeb rahwast kõrgeks" hoolega tähele paneksiwad. Nilistwere kihelkonnas Röstla ja Nõmawere küla ümberkaudu ön mässamas. Kaks künni kolm surnud Enamiste lapsed) saamad mitmest talust korraga maamulda wiidud. Mõned lapsed surewad juba kolmandamal päewal peale haigeks  jäemist ära. Enamiste on näha et haigus mat- tuste läbi ühest talust töise saab kantud, sellepärast oleks küll soowida, et rõugesse surnud ilma suure peuta, kus kõik sugulased kokku saamad kutsutud, maha saaksid wiidud ja seeläbi haigus laiali ei saaks kantud,  nagu seiemaale näha on. Röstlas, 25. Oktobril ILSI. JattN S —k. "Vaha pruugist" kirjutatakse meile: „Et tõsine rahwamazaleht parandab, mis rahwa keskelt leitakse, siis palun alamal seisma kirjakesele Sakalas ruumi teha, kui kõlbulise ning tarwiliku arwate olewat. Wiimasel ajal on meie rahwas suurel sammul waimuharimises edasi astunud. Sellegipärast leiame weel mitmedki laiduwäärt pruugid, mis parandamist ja muutmist tarwitawad ja nendest on minu arwates üks: surnu mahawiimise juures kirstu (puusärgi) peal istumine. Kui natukene pitkemalt  järele mõtleme, siis leiame kohe, kui inetu see on. Elu ajal on ehk üks laps oma isa eht ema nii auustanud kuidas ta iial wõis. Nüüd tuleb see kord kätte, kus ta temale miimist auu annab, seega et teda auusal kombel maha matab ja seal juures istub ta sellele, kes temale elades kõige armsam ja auusam oli, peale. Nüüd ehk wõib mõni ütelda: Sull on hea küll rääkida ja nõuu anda, aga kuidas tahad sellega toime saada? Wanker on jo nii kitsas, et kõrwal istumine wõimata on, ja muidu kukkub kirst surnuga pealt maha. Sell puudusel wõib aga kergeste abi leida. Wankrile wõib jo raami peale panna, nagu seda iga põllumees sügisisel ajal tarwitab, siis on jo kõrwal istumiseks ruumi küllalt, ja kui ilus on see waadata, kui lahkunud inimese omaksetest mõned kirstu kõrwal istuwad ja seda ellalt hoiawad, et ta halwa Lee peal raputHznise ja põrutamise läbi mitte wäga wäntsutatud ei saa ja ümber ei kukku. Igaüks asi tahab natukene enne harjumist, aga kui meie omas waimuharimises nii jõudsaste edasi oleme saanud, ega siis ommeti näutuma ja kõlbmata pruukide mahajätmine meil wõimata ei saa olema, sest kui meie haritud rahwa nime tahame kanda, peame ka oma wälimiste kombede eest hoolt kandma ja selle peale waatama, et nad mitte näutumad ei ole, waid <s. U. rcWrffme seltsilised  oma häbiks langenud lõhkumise tööle Kirjameests-MMsis seeläbi natukenegi enam tähtsust puüawad anda/e?" „ Eesti Postimehes" õige palju nimesi ette laduwad, keda nad „wälja astunud" liigete nimedeks nimetawad. Kui meie aga kõik waled nimed, kelle kandjaid maailmas sugugi ei ole ja kes sellepärast  ka Kirjameeste Seltsist wälja ei wõinud astuda, maha arwame, nagu ka kõik need nimed, kelle omanikud  sugugi Seltsist wälja ei ole astunud, siis jääb päris wäljaastunud liikmeid paljalt tükki 60 järele. Need on enamiste jälle kärategijate ja lõhkujate sugulased  ja lähemad sõbrad ehk külakoolmeistrid, keda jo nüüd mitmes kohas kõikidest seltsidest wälja sunnitakse  astuma. Nii on siis wälja astunud partei „turutrummi" töö täitsa põnda nurja läinud, nagu seda uus eestseisus mitte ette ei jõudnud arrvatk. Kui meie pealegi selle peale mõtleme, et ennast uuteks liigeteks juba peale sada meest ülesannud, siis peame tunnistama, et see nii suure päraga maailmasse pasundatud  lahutus meie Eesti Kirjameeste Seltsile paljalt igapidi kasu on toonud. Midas wäga kergel meelel A. Grenzstein oma eesnimetatud pettust toimetab, tunnistab järgmine kiri, mis meile Wiliandi maakonnast  kätte tuli. Meile kirjutatakse: „Auustatud Sakala Toimetus! Mina olen igal korral, kui Eesti Postimehe numrid minu kätte jõudsiwad, ka oma Kirjameeste Seltsi aastaraamatu wiimase jau kätte wõtnud, ja seltsi-liigete nimekirjast kõik wäljaastunud liigete nimed üles otsides neile kriipsu punase pliiatsiga alla tõmmanud. Aga seal on see imeasi juhtunud, et mitmeid PMimehes seTwaid nimesi sugugi aastaraamatust  leida e:"M.' Seesugust nimesi olen Postimehes  rohkeste peale kolme, tosina leidnud. Näituseks tahan nimetada, et nimed, mis Postimehe 40 sees 109. künni 117. numri "all seisawad, sugugi seltsi- liigete nimed ei ole. Kõige imelikum lugu on see, et kui suuri algustähti neist nimedest ülemalt alla poole loeme, „ Baltlaste Piirikiwi" wälja tuleb. Siin näitab siis emb kumba tehtud olewat: Mõni naljahammas  on„Suglaw watsemip'u" kombel A. Grenz- narrinud ja see on nimed ütlematas kergemeeles kohe oma registrisse ülespannud, ehk A. Grenzstein on ise selle nalja oma nimede sisse pannud, et ennast pärast pettusest puhastada ja wabandada wõiks. Olgu lugu kuidas on, see tükk on igapidi wäga inetu ja Teie saate temast tõeste ka omas lehes natukene rääkima. I. Eesti Põllumeeste Selts pidas 27. Septembril Pärnus töölolekut, kestMrohkem pool osa liikmeid ja palju wõeraid osa wõtsiwad. Et president ja abipresitendid sellest koosolekust keegi osa ei wõinud wõtta, juhatas presitendi palme peale seltsi esimene kirjutaja M. M. Suigusaar koosolekut. Kõnesi pidasiwad: Kooliõpetaja J. Otstawel loodud sunnist, kooliõpetaja L. Raudsepp warblasest ja seltsi-liige Roller suhkrust. Selts wõttis neli uut liiget wasta. Tartust. Nad on ennast otsinud ja leidnud. ..Eesti klrwß: Miks jöökseb ms palsu immesi Sakala järele?" rääkisime juba lühidelt. Selle kirjaga on A. Grenzstein täitsa awaldanud, mis ta on, ning Harry Jannsen on omale ühe abiredaktori saanud, millest paremat ta oma poliitika seisukohale enam saada ei wõinud. Sest tänama käib „ Eesti Postimees" Harry Jannsen'i ja A. Grenzstein'i juhatuse  all sedasama teed, mis see ajaleht mullu Harry Jannsen'i juhatusel üksi käis: esmalt tuliwad kõiksugused  kõwerdused ja kõnekäänud, millega rahwale liiwa silma püüeti puistata, kus juures kõik head juhtumised  Eesti kahjuks ja kõik halwad Eesti süüks käänati;  ning kui „Sakala" seda püüdmist oma arutamistega  tühjaks oli teinud ja „Eesti Postimees" enam maimu wõitlemisel ja teaduste põhjustel edasi ei saanud,  seal hakkas ta jällegi nagu mullu aasta, Sakala wäljaandjat kõige sopafemal kombel laimama ja teutama.  Selle teel ei wõi meie tema järele käia ja peame teda sellepärast rahuliste oma soppa edasi pilluda laskma. Iga haritud Eestlane mõistab teda selle põlgdawa  sõimu eest hukka, ning neid sõimukirju lugedes awaldab üksi mõni mõisa moonakas oma leiwaperemehe ja mõni 5 koolmeister oma õpetaja kuuldes rõõmu. Meie ei oleks ka neist „ Eesti Postimehe" laimdustest ja sõimamistest enam juttu teinud, kui mitte »Ueue DörptscheLeitung" ja tema järele mõned sarnatseb SNWWe azakehed neid ümber ei oleks pannud. Meie maal on jo wäga palju Saksakeele ajalehta, aga lugejaid  on mähe. Et aga nende lugejate seas õige palju seesugust on, kes kõige pealt Sakala Väljaandjat wihkawad,  sellepärast on mõned Saksa ajalehed „ Eesti Postimeest"  omale eesmärgiks mõtnud, ja nemad ei tõlgi mitte üksi „Eesti Postimehe" sopaseid laimdusi ümber, maid lisawad sinna ka meel omalt poolt sõimusõnu juure: Saksa kultuura mehed on Eesti põlgdud ajalehe  õpipoisteks heitnud. Nii paneb näituseks „Neue Dörptsche Zeitungi" redaktor Hasselblatt eesnimetatud sopase kirja „Eesti Postimehest" ümber, kus nimelt öeldakse, et Jakobson paljalt oma tasku täitmiseks Sakalat wälja annab ja igamees, kes temale aga kolm rubla anda, tema sõber olla n. n. e. Kõik need sõimusõnad  „Postimehes" ei ole aga küllalt, maid ta nimetab omalt poolt meel Sakala tööd „estnisches  Bauernsängerthum". Seda sõna ei ole sugugi Võimalik Eestikeele ümber panna, sest Eestirahwal puuduwad need märgud, mida see sõna tähendab. Teud, mida see sõna tähendab, on Sakslaste omadus  ja sellepärast on ka sõna oma märkudega nende. Meie paneme aga wäga imeks, kuidas ühe kultuura rahwale seesugust toitu pakkuda tohitakse. Meie ei mõista sõnades enam sugugi oma imekspanemist ülestähendada.  Tõeste, meie Eesti lugejad saaksiwad meid hukka mõistma ja meile selga pöörama, kui meie „Neue Dörptsche Zeitungi" põhjustest rääkides näituseks ütelda tahaksime: Igamees, kes „Neue Dörptsche Zeitungile" aastas 6 rubla maksab, on Hasselblatt'i sõber ja see redaktor laimab neid kohe maa alla, kes tema leht mitte ei loe, mida tööd aga kui deutsche Pöbelfängerei hukka tuleb mõista n. Seesugust sopast laimu, nagu „Neue Dörptsche Zeitung" wiimasel ajal Sakala kohta awaldab, wõib meie arwates üksi „der bessere Pöbel" lugeda. Nii sügawasse on juba mõned neist meie maal langenud, kes siin Õhtumaa kultuura kandjad  tahawad olla! Ehk on see üleüldse Õhtumaa kultuura  nime wääriline, mis seesugust õisi päewa ette Jumal parandagu seda nurjatumat olekut! " Awaldused. Et -j^mck^WTLeiwngi" A. Aint selle kirja pärast mis ta omastajalehes  7 aastast 1880, kus Tartu wallawanemate