Sakala .1.? K">a»dis, 28. Januariluu päewal 1884. VII. aastakäik. Ilmub igal laupäewal. Kuulutuste korpusrida maksab 5 kop.. Eesti seltsidele poole hinnaga. Goimenduse adress: „Sakala" toimendusele Wiljandis. Wcne keeli: kb ic ii.i.i" ui, chs.i.iiiii i>. „Sakala" aastalnnd poolteist poognat: Postiga 3 rbl,, postita 2 rbl. 6v kop. Poole aasta hind: Postiga 1 rbl. 75, kop,, postita 1 rubla 5>N kop Wc erand aasta tellimisi maetu ei wõcta. Iga tellija, kes kümme lehte tellib, ilma hinnata. Adress id paluw-ie selgesti kirjuiada. P-lMka, tirjandust ja Mutõö ajalcht. Wäljaandjad C. R. Jakobsoni pärijad. Uellrrrvrlr jcr z^cr^l^r: Tartus: J. Tülk Kirjameeste Seltsimajas ja Liuda kontor, W. Just'i ja Sachker'! raamatupoed; Tallinnas: Thomas Jakobson'!, Busch'i ja Klugc Ströhm'i raamatupoed; Haapsalus: G, F. Hallberg; Lihulas: kaupmees T. Büttner; Pärnus: „Endla" Seltsis herra Kuudewiita ja E. Treufeldt'i raamatupood; Narwas: M. Põder; Nakiveres: J, Kuu S'i raamatupood ja kaupmees G. Männik; Põltsamaal: kaupmees T. Puchk; Wörus: Vielrose, Walgas: Rudolf; Paides: Seidelberg; Peeterburgis: K. Leopas, Ileuo.iM uxoou. .1;. .V-80; Wiljaudis: F. Feldt, Wiljandi Eesti Põllum. Seltsi ökonom Winter. Sissekord. Rahwa mehed. 11. Teretus kõne, mida J. Tülk Tartu Eeste Põllumeeste Seltsi esimehe ametisse astudes pidanud. Tee aru omast majapidamisest. Wõidu laenu paberid. Pappi wõimus (lõpp). Seda ja töist. Kuulutused. Rahwa mehed. 11. 9uur kahju sünnib meie rahwale seeläbi, et mitmed tema liigetest end tõsisteks Eesti meesteks nimetawad, aga oma sisu ja tegude läbi seda ometi mitte ei ole. Nad pilluwad oma lehtedes aiwa muda meie rahwa peale, aga kisendawad selle juures ise, nemad olla tõsised rahwamehed ja täitsa Eesti waim ja rahwa hea käekäigi eest murepidamine seista nende lehtedes. Nad wannuwad ja kiruwad selle juures, et rumalam inimene piaks ja sagedaste peab ka uskuma, et neil üksi see sula tõde sees olla; aga enam jagu saab õnneks ometi aru kätte, et seal pool „surm potis" on. Sealt poolt tahetakse oma parteit pukile aidata. Kui see neil korda lähaks, siis oleks ka nendel kahel Tartu lehel enam leiba ja raha tulu oodata. Selle otstarbe jaukS on end siis ka Tartu lehed ühendanud. Nende tööl on kaks haru; töine haru on Olewiku kaes ja töine jälle Eesti PoStimehc käes. Üks kolmas ohja otsake on ühtlasi mõlemate käes. Olewik astub imestamise wäärt julgusega, alatuid sõa riistu käes hoides, Eesti rahwa ja tema meeste wastu wälja. Tema nimetab neid „tuisulasteks" (Rabulisten), teeb nad poliitika kurjategijateks, kuna ta neid ühe Didoga ühemeeleliseks püüab luuletada,  teutab igat Eesti seltsi, kus rahwast palju koosolekutel käib. Selle juures nimetab ta ennast aga ikka ja ikka jälle tõsiseks Eesti rahwa meheks. Kuidas on see ometi wõimalik?  See ei ole sugugi wõimalik! Sest kui ma ühele niisugusele seltsile nagu meie kirjameeste  seltS wõi „Linda" wõi põllumeeste seltsid on, trükitut sõna läbi kahju püian saata, ja selle juures igakord wannun, et ma tõsine Eesti meeS olen, siis ei ole ma tõe järele muud midagi, kui üks alatu waletaja. EeSti Postimees teeb end „ erapooletuks". Kus ta näeb, et asja seisukord niimoodi on, et nüüd oma parteile midagi kahju ei tule, kui üht EeSti asja kiidetakse, seal on ta siis platsis ja karjub oma „puhast Eesti pindmist" et heal ära lähab. Kus ta jälle näeb, et Eesti asjale liiga tehakse, aga see tema parteile  midagi kahju ei saada, seal teeb ta siis nagu unine laps: ta ei kuule ja tahagi sest midagi kuulda. Niisugune erapooletus nagu Eesti Pestimehel  on, ei maksa õiguse ees midagi. Siin pead sa sealt poolt olema, kus õigus on. Õiguse kätte nõuudmine sünnitab wäga sagedaste karedat waidlemist ja tugewat tööd, aga kas meie siis selle peale waadates, et niisugune waidlemine ja töö mõnele meele järele pole, kaed peame sülle panema ja Eesti Postimehe „erapooletuks" saama? Ei millalgi! Meie ei wõi waidlusest hoolida, kui tema läbi õigus ja tõde ilmub. Kes siin waidlemisest tahab tagasi astuda, see ei ole kellegi õige erapooletu. Erapooletust seal sugugi ei ole, kus lausa näha, et: õigus on siin paol ja ebaõigus seal pool. Kes niisuguse asja kallal tunnistab, et tema waidlust ei taha sünnitada, waid „ erapooletu" olla see petab ise ennast ja tõisi sõnakõlinaga, ta laseb wale tõuusta ja tõe wauda. Eesti Postimehe sellest erapooletusest,  mis ta tänini on näitanud, ei pea meis midagi lugu, see „ erapooletus" pole muud midagi, kui parteilise mõtlemise kinni katta-püidmine. Kolmas asi wõi ohja ots, kellest need lehed oma subrusele pale katet loodawad, on see, et Olewiku ja Eesti Postimehe toimetajad wälja poole, töiste ees, ükstõise peale katsuda wihased olla. Olewik sõimata suusõnaga Eesti Postimeest ja Eesti Postimees jälle Olewikn. Meile on see plaan neist meestest räägitud, kes mõlemaid ise kuulnud. Küll on ilus temp Eesti rahwa anuks! Mis „Tallinna Sõber" sellega tahab, et ta ennast ka tõsiseks Eesti rahwa meheks kiidab, seda teame ju wäga heasti: Ta tahab aga teed siluda, keda mööda ta oma „õpetusi" ja „rahwa kasu" Eestlaste sekka wälja lautada wsiks. Lauta aga peale, Sõber! Sinu lained ei läha kaugele. Niisugused rahwa mehed on meile üli kahjulijed, kes rahwa nime all rahwale ülekohut  teewad. Kui nad mitte end Eestlasteks ei kiidaks, las nad siis sonida peale aga miks nad rahwa nime rahwa kahjuks kurjaste pruugiwad! See ei ole sugugi õige. Niisugused rahwa nime kurjaste pruukimised  ei wõi enne ära kaduda, kui nende juured ära ei kuiwa. Rahwas löögu ennast neist lahti; las neid ja nende lehti siis lugeda, kellel himu on. Tahawad nad aga tõsisteks Eesti rahwa meeSteks saada, siis pöörgu nad suu ja silmad jälle täitsa rahwa ja tema meeste poole. Missugust suurt tulu need lehed ja nende toimetajad Eesti rahwale wõiksiwad  tuua, seda teadwad kõik ärksamad isamaa  pojad. Kui meil wõimalik oleks „Tallinna  Sõpra" Eesti meheks ja leheks teha, küll meie siis näeksime, missugune töömees meile juure tulnud! Kui ta nüüd õiguse wastu nii wäga osawaste kirjutab, mis teeks ta weel siis, kui õigus tema pool oleks! Niisamuti wõilS Olewik omale auu koha Eesti rahwa seas ära teenida, kui ta oma jonnakat südant jõuuaks taltsutada ja temast põlatud Sakalastega s. 0. Eesti rahwaga käsi käes käia. Neist takistustest ärgu hooligu aga keegi õige Eesti mees mitte midagi. Kui meie neist jagu ei saa, siis lähame neist üle. Ise aga olgu igal õigel EeSti mehel pea õige koha peal. Kes rahwa kasuks midagi teha tahab, see kaalugu ja uurigu enne järele, kuidas wiisi ta oma head kõige paremine wõib teha. Iga rahwa kasu püüdja Eesti mehel silma ees: Rahwas saagu usu tuel eluwiisiliku vleku peale saagu kõige suurema hoolega waadatnd, seft patustamine  selles teutab meid maailma ees ja tulema sugu käekäik saab seeläbi halwastatud. Wiina joomine, ülepea joonum olgu igal õigel Eestlasel põlatud. Joomine nõrgastab meie waimu ja keha; kelle liikmed juba joo misest wärisewad, selle waim wäriseb ka juba, ning waimu wärinad on juba surmawärinad. Kandkem siis selle eest hoolt, et kõrtsid, need ihu ja hinge kurnajad, wäheneksiwad. Waimu hariduse eest kandku igamees nii palju hoolt, km iiales wõimalik. Kes rahwa kasuks loodab ja tahab midagi teha, see õppigu enne tugewaste, harigu oma waimu nii hoolega, kui iiales wõimalik; katsugu oma mõtlemises ja tundmistes nii kindlaks ja küpseks saada, kui wõimalik. Ta katsugu igatsugu wenda, kus wähegi wõimalik ja töine nõuuwõtlik, waimu warale ja haridusele aidata, nii heasti hea nõuu kui abiandmise läbi. Kui meie ise endid selles tükis kokku ei wõta ega aita uskuge! meid ei tule keegi wõeramaa mees aitama. Wiimaks, kui kõikide püüdmiste  summa, olgu see: Truud Keisri ja riigi alamad, mõttes ja sõnas ja teus! See on meie kosumise kindel põhi. Seda kindlam on meie olewik ja tulewik, mida truimad Wene riigi alamad meie oleme. Katsugu küll alatumad  keeled meid Dido sõbraks teha, aga seda meie ei ole! Ning selleks meie ei saa kuni meil elu on! Seda wannet aga kuuleb ja kinnitab Jumal taewas ise. Meie tahame kindlad Keisri alamad ja õiged EeSti mehed olla! mida J. Tülk Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi esimehe ametisse astudes pidanud. Nuustakud Seltsi liikmed! Kui teie alam sulane ja tööline astun mina täna Leie seltsi tööle ja palun teid wäga alandlikult meie seisukohta kui põllumehel  ja oma töösihti kui põlluharijad sell mõõdul üle waadata, kuidas ajalik ja sea- duslik seis meid seda ilmtakistamata teha lubab. Meie seisukoht kui põllumehed on mitmesuguste  piiridega ümberrajatud, on mitmesuguste  seaduste alla nõnda heidetud, et meie oma enese nõuu ja jõuuga nende tähtjust mitte liigutada ega muuta ei jaksa. Need piirid on esiteks selle maapinna jaul ehk krundil, keda meie rendi ehk ostmise läbi enestele töö põlluks oleme jaksanud nõuuda, töiseks kõik meie kohused (kui riigi põllukodanikud)  eneste, töiste ja riigiwalitsuse kohta, mis rügi seaduste poolest ettekirjuta tud ja nõnda määratud on, et meil riigi walitsusele mõned maksud ja õiendused, nõnda kui nekrudi andmine, pearaha, küidi käimised ja mõned töised, selle eest on kanda, et tema meid siis igat wiifi ülekohtu eest kaitseda jaksaks, kui meile wägewamate poolt ülekohut teha tahetakse. Sündku see ülekohus seeläbi, et wõeramaa waenlased oma wäedega meie peale tungiwad, meie maad ja rahwast omastada  tahawad, siis peawad ju mäed neile tagasi tõrjumiseks wastu astuma, selleks on ju hädaste tubli mehi waja, keda meie oma wendade seast wälja saatma peame; ehk olgu, et meie oma wägewamad ja rikkamad kaasriigi  kodanikud meid ülekohtuse kawalusega rusuda tahtwad ja meie lahket elu teed oma tarkusega kitsandada püidwad, ehk ka jälle et kurjad langenud inimesed mäega, sega ja muu töiste halwustega meie eluseisusele kahju teemad ja kahju teha tahtwad; siis kaitseb meid kõrge riigi walitsus oma seks seatud kohtute ja ülekuulajate läbi, et meil seal õigus saaks ja jäeks, kus meil õigus oli kawalusega kõrwale heidetud, ehk wäewõimusega toore kurja kätte läbi riisutud. Et nüüd kõrgel riigiwalitsusel ikka wõimalik oleks, meid igal ajal oma wahwusega kaitseda, siis peame meie ka, kui truid alamad ja mõistlikud riigi kodanikud igal ajal tema seadusi täitma ja temale seda andma ja maksma, mis temal meie ja kõige töiste riigikodanikude kaitsmiseks  tarwis on; sellepärast ütles Kristus need tähtsad sõnad: „Anna Keisrile, mis Keisris kohus ja Jumalale, mis Jumala kohus on."* Kolmandaks on loomuse poolest iga maapinna  (Geograsia) laiuse koht oma kliima, (see on soojuse järele) nõnda ära määratud, et tema peal just need taimed ja loomad sigineda ja kaswada wõiwad, töised'aga mitte. Seda wiimast piiri kuidagi wiisi muuta wõida, on inimese meele wallal, siin maa peal koguni wõimata. Nende lausetega, olen ma armsad põllumehed julgenud lühidelt põllumehe piirisid  tähendada, nüüd lubage mulle, et ma ka põlluharimise kohta mõne sõna siia weel juure lisada wõin. Põlluharimine on see kõige tähtsam siht, keda meie oma mitmesuguse seeme katsete.