juba aru on saanud, et loomadel ka hing sees on sa kellele hing on, see tunneb waln. Wõib see siis mõistlik inimene olla, kcS teisele ilmaasjata lusti pärast waln wõib teha? Oleks waga soowitaw et wallawanemad ja rahwa eest hoolekandjad omale kohuseks tceksiwad, wacste keeletumate loomade piinamist mahendada ; olgu ise heaks eesmärgiks niisugustele, kelle silmad wecl rumaluse katte all ou. Hea ja tulus ou kui nad tcite suust head kuulwad meel. tulusam, kui tcitest head näcwad. Asutage „loomade-kaitse selts" elusse; maja oleks seda tõesti kui küll mitte muul ajal, siis omctegi laada ajal, sest sell ajal saab kõige rohkem loomi wacwatud ja piinatud. Wõimata  ei oleks niisuguse paha asja kaotamiseks midagi teha ja korda saata mitte olewat. Seda ootust on nende poolt, kes loomade piina põlwe tunnewad palju kuulda, üleüldse: kõikide ärksamate isamaa poegade palawam igatsus on see, et Saaremaal  ka „loomade-kaitse selts" saaks asutatud; aga üksikud hääled ei ulata nii laialises asjas midagi  teha. Sellepärast pcaksüvad walla talitajad sest nõu hakkama pidama, sest nemad saamad muidugi oma ameti talituste pärast kõige sagedam linnas kokku ja mahest ka rohkel mõõdul. Weel enam oleks see soowitaw, et talitajad ja kirjutajad üht komvcrentsi peatsi wad, kus mõnusate kõue pidamiste  läbi igaühe silmaring saaks laiendud ja nõnda mõiks „loomade kaitse selts" peagi elusse tõusta, Jumula auuks ja inimeste kasuks. Weel oleks talitajate ja kirjutajate konwereuts walla asjade toimetamises mäga kasulik olewat, püäle kauba saaks mõnegi mche maim üratud, kes weel tuimuse unes alles magab. Ka oleks ülcwaatja kohtul hoopis hõlpsam walla kirju üle rewideerida, kui need oleksiwad ühes wormis kirjutatud. Nagu mina, nende ridade kirjutaja hilja aja eest nägin, kui nelja kihelkonna kirjutajad Protokolliraamatutega said kokku kutsutud, ci olnud kaks raamatud mitte ühes wormis kirjutatud. Seks ühendage auuSlad walla talitajad ja kirjutaja endid ühte meele ja tehke need ülemal nimetud -oomid teoks, seda täna meid meile järel tulem noor sugu. M. Li. Londvnis. kus ma teda Jumalaga jätsin, ei nimetanud  ma 'ellest midagi, et mu taunis suur raba Varandus äSua viia korral oli. Lahkeste sa armnliknlt raius ta mind nii kaua oma kulu raa! elava, kuuni ma pidin paremal teenistust leidma: ia oskas seda asja nii wõnusaSii toimetada.  ei ma miimakZ rõõmuga tema woroi täiifin. Inda luni päemal rärast teda, sesi et ma kade üte M.d'a maja hoidja oma asemele laiu, o.in ro.a hindan kingiga ree! Biladelna poole, mõnuta jõudes mimc meie Ängi ões: ja õemehes: roem.uge. roasen mõeeud ja meie mõlemad leidsime euu.de majas koge oma kohalist toimetust. Siin oeuuu m.a mune nädala fees übr armas:, kõrgesti . uu., e a.... .Unugu Uno uu .andma, kes muud oäenad meie wõeraste majas Viibis. Kohe ..okas mu uuZ maldas mana aensta ballrea mastuz ma jutusiam: temale oma elu käiki. nimeLllsin oma armastust kohtu asjade mas-u ja Istastn senna guardo, et ma kõrgest meele si ioomikstn omale nimetud  asjanduses oma tundmise mõrda tallitust, -t-- " jm muigades narustks ajaks mart, siis kastus oa minu tundmist IZHideli. aga teramasli ladi ja steles nis lahkesti: ..stastume, kui kaugel tere sõns tostn>.!uses saale, tulge minuga, ms manan teid omaks äriliseks. Seisre nnZrmistega 'aaanr juba kokku leppima: muidugi ei taha ma oma noolt sile mitte milestaid tingimist ette panna." I'Anrstst mõisia, et ma seda kohta kahe käega saTtn mõistu ja õnnelik olin Me ostmata elu korra Muutmise üle. Mõne päewa pärast algasin oma tcgewust une koha pääl. Ma pean tunnistama,  et mul hakatuses ilma ette äraaimamatu raskustega tegemist oli. Siisgi lust ja armastus ameti waSiu ja Kvperi tõsine isalik abi aitasiwad  mind kõik raskused õnnelikult ära wõita. Kaks aastat tegin ma oma hariduse kallal raudse usinusega tõõd ja sain nii kangele, et ma nminati ise adwokatik-Z üles astuda ivõisin. Adivokat Kupcr, kes mind kui oma poega armastas, andis  oma ameti mulle, mida ta ise oina ivana - dnse pärast miiie ei wõinnd enam toimetada. Ma sain lühikese ajaga kuulsaks. Ma seisin oma õnne harjal, kust mind aga üks aimamata juhtus süMwussc maha kiskus." Eiscncr pidas nMnnlt kinni ja wajus sügawasfe  mõiesse. Kartlikult waatfin ms tema paale, kelle kramplik liigutus mind kartma pani, et ta surma lund alganud oli. Ma tahtsin tema pead toetada. Sõbraliku waatega tänas ta mind ja õhkas: „Mu süda sovwib silma pisarate kergitust,  aga mu silmad on nii ära kuiwanud. Mu ülestunnistus läheb raskemaks, kui ma arwasin. kuulge edasi." Ta wõttis oma jõu kokku ja jutustas liigutatud  häälel edasi; „Oma ameti pidamise ajal Kuperi juures sM ma kaupmehe MHsstri verckonnazo.  Me majas ma sagele wõersik käisin, tutwaks. RoshcStril oli üks aruuS laps, uks tMsr, Ellen, kes ime ilus, kõrgesti hsstud ja kõigi pidi kiha ja waimu poolest ilusti oli wälja ehitatud. Ta oli, kui ma teda esimist korda nägin,  waewalt Viisteistkümmend aastat mana, aga juba kui täis kaswauud neiu omas csimises õitsemas  puhtuses. Ma ei olnud siit saadik mitte tundnud, mis armastus on. Elleni ilmumine sünnitas minu sees kohe üht wägewat leeki. Ma kumardasin csimises kuumamas armastuses oma meele ja mõtetega salaja Ellenit, nagu ebajumalat.  Aga seda kummuvat tundmust, mis minu üle ivõimust saanud, warjasin ja peitsin ma tui üht keeldud asja ära. Ja seks oli mulle omad põhjused. Kuidas ma märkisin, oli RoshcStril nõu üks kord oma tüttart ühe oma ameti sõbra pojaga laulatada ja pidas seda asja juba nagu maha tehtud kaubaks. Ma ei oleks miSgi hinna eest julgenud, selle unuja tubli wanamche plaani, kelle sugukonnas ma kui armastatud poeg elasin, rikuda. SSA juures tuli Ellen mulle sõbralik waSlu, ometi nii, et ma waStuarmastust kõige wähcmaigi tema juures ei märkinud. Palju enam tuli mulle ette, nagu oleks ta wccl armastama  wäga noor oleivat. Sest ka Willem Smiti wastu, keda isa talle peigmeheks oli ära maimud, ja kes ka iga päew sääl majas käis, oli Ellen niisamma sugune, ja sagedasti üsna kulin. (Jäärg jääb tulema.) Isamaalt. Kurcsaarcst. Saaremaa põlluha- ridusc seltsi koosolek sai, nagu see ette teada oli, mihklikuu 9. paewal KuuresaareS ära peetud. Saarlasi oli selle koosolekule õige rohkesti  (arwata päälc saja) kokku tulnud. See on rõõmus nähtus et Saarlased isamaalisest asjast nii elawalt osaivvtivad. Koosolekut alustas Kaunispää herra barou Nolcken ladusa ja selge Eesti keele kõuega, milles tähendati, et sarnaste koosolekute eesmärk onäratawate  kõnele ja nõupidamiste läbi selgeks teha, kuidas parema põlluhariikusc ja mõistlikuma elamise  läbi oma elu paremale korrale wõiksimc seadida. Kõneleja soomiS Kõigeivä g e m a m a õnnistust kõige niisugustele toimetustele ja ettcwõtctele,  milledest meie kodumaale kasu tuleb. Selle päälc pidas seltsi liige Kaarina Loona mõisa rentnik hevra G. Markus ühe pitka kõne, meie Saarlaste elu kohta, mis üle tähtjas oli. Kõneleja  seletas ära, kui kahjulikud meite Saaremaa talunikkude wäikesteS lappides põllud ou sa kui kasulik nende waSta see oleks, kui talunikkude kohad  ühes kruntis olcksimad. Ta wõrdles mõisate ja talunikkidc põllutööd, millega ta näitas et iviimastc  töö üleliia tööliste ja tööloomade Manustega  wäga kalliks läheb, mille läbi nad elukitsikuseS  peawad olema. Ta tõi näitusi et Suurcmaalised  palju rutein ivõiwad tööd teha, kui Saarlased. Ühe sõnaga ütelda puutus selles kõnes iga mõtte ja iitelus wäga lähedalt ja csawasti  Saarlaste elu külge. Meil ei ole tarwis seekord pitkemalt selle kõne sisu üle kõneleda, sest et see lootuse järele „Saarlases" täiesti awaldatud  saab. Pöide kiriku köster C. Pautmeister kõneles „ mestlastc pidamise st." Sellest kõnest oleme juba enne (Saarlase 25. numbris lisa Nr. 6.) lühidelt nimetanud ja see saab cdespidi paljude sammulist mõõda täielikult Saarlases ära trükitud. Mesilaste pidamisel saab Saarlaste huikas tähtjas  tulcwik olema. Jani Kiriku köster W. Rattur kõneles „SaarlaSt e võlluha rimisese st," milles ta tähtsate põllumeeste kõncte ja õpetuste najal mõned küsimused Saarlaste põlluharimise kohta ette tõi ning kuidas ta wiimasel ajal mõnes tükkis teist moodi põllu tööd on teinud, kud ta ringkonna  talunikud. Mõned tükkid sellest kõnest wöimc siin awaldada nagu: „Kes hoolas ja osaw põllumees tahab olla, peab omale need sõnad eeSjuhikS ivõtma, millede pääle meie üks ivaga auustatud kodumaa poeg rehkendamist põhjendab ja need on; kuidas? miks? ja millal? Mitte üksnes rehkendamine ei nõua arivamist, maid ka põllutöö, nii et ühe kuulsa Saksa põllumehe sõnad tõesti tõed on, kui ta ütleb: „Ühelgi ametnikul ci ole nii palju järele mõtlemist tarwis, kui põllumehel." jne. Kõneleja küsis, „kaS ehk oleks kewadel kasulikum sõnnikut põllule wcdada?" Saarlased ei wedada sellepärast mitte kewadel sõnnikut põllule et see alles mädanemata olla, aga sõnniku mädanemist woida sellega korda saata, kui talwel iga nädala kord natuke mulda saab sõnniku pääle riputatud. Mitu aastat, nagu 1880, 1884, 1885 ja ka käes olem aasta olla seda selgesti tunnistanud, et Saarlaste isa-isadest määratud rukki küli aeg hiline olla. Muhumaal ja Keinaste laidus külwataksc lcikuse kuu csimiste päewade sees ja kus igauis lahjemad põllumaad on, sääl olla kasulikum warem rukki küli teha. Odra maa harimiseks olla see kõige parem, kui sügisel kõrs warakult ära küntakse ja keivadel, kui põld harimiseks paras olla, siis hästi alla küntakse kinni äcstekse ja siis odra küli tehakse. Odra ümberloomine, wõi kordamine pääle küli, nagu Saarlased seda suuremast osast teemad, olla kahjulik. Küliku muid, niihästi suure kui wäikse põllu pidajate juures pidada tihemad ja madalainad olema, kud need praegus olla. Saaremaa ader olla seemne künni tarwis kohane.  Saarlaste põlluharimine wõida siis puremine  edeneda, kui sahk ka mõne künni juures pruugitamaks wõetakse ja tui talunikkude kohad, nagu hcrra Markus sellest kõneles: saaksiwad krunti pandud. See kõne lõppes järgmiste foowidega:  „1) Suur mõju meie põllu harimise edenemiseks  oleks ühel niisugusel põllu hariduse seltsil, kes meie rahwaga käsikäes käib. Kui meie talunikud  esiotsa küll mitte seltsi liikmeteks ei heida, aga kui kihelkonnas ja wallaS mõnedgi seltsi liikmed  oleksiwad, kes põllutöös teistele eesmärki näitaksiwad, see mõjuks palju. Sest kui seda nähakse,  et üks parema põllu harimise läbi kasu saab, siis saamad ka teised selle järele tegema. 2. Meie ajaleht „Saarlane" on Saaremaa