Saarlane Ältildiii F till» ajaleht ma»- ja liiiaarahmale. M 37. Teisipäewal, 13. Septembril 1888. V. aastakäik. maksab I Ilmub igal leilipcroivctl'. ~Saarlase" toimetus ja iväljaandminc Kuresaares kaubaunlitsas Nr.lv. Jaani kihelkonda. Saaremaal. Kuulutuse rida ehk selle ruum —ch.- Wirumaa mõisate põllutööliste elust ja olust. MiS ma, selle aja sees neis mõisates olen tähele pannud, kuS suil ehituse tööl olen olnud ja mitme töötegija käest järele pärinud,  tahan siin Saarlastele „Saarlases" lühidalt teatada. Mõisate töötegijad nimetakse  sääl „moonakaks." Nimi tuleb sellest, et töötegija mõisast igas kuus moona saab, see on : kõik, mis moonakal eluülespidamiseks tarwis läheb, saab ta mõisast. Üleüldine kaup moonakaga, saab ikka aasia pääle tehtud, aga igas kuus antakse talle nii palju söömakraami, et ta läbi saab; sellest siis ka tuleb, et kui aasta täis on, midagi oma peremehega mõlgu ei jää. Moonakas teeb nii palju päiwi, kui aastas töö päiwi on: wihm, lumi, lumetuisk ja torm ei tohi mitte moonaka aega wiita! Kurja walju ilma ajal olen ma moonakale ütlcnud: „MikS sa selle walju wihma eest marjule ei lähe ?" Olen wastuseks saanud : „Mina ei wõi seda, kaS sadagu puS nuge maha; kes minu päewa seletab, ega ma Home kahe päewa tööd ei jõua teha!" Sööma tarwis antakse moonakale kuu aja pääle makk rukkid, teine otri, pool setweriku (üks setwerik on kaheksa karnitset) linnaksid kalja tarwis, pool tündrit kartuhwlid  pool puuda (20 naela) silku, 10 naela soola, pool setweriku ernid. Moonaka aasta palk olla ehk 150 rubla, mis tal söömast üle jääb, saab ta raha. Piima ja wõi tarwis on moonakal lehm mõisas sööma pääl; riide tarwis on tal neli lammast. Lehma ja lammaste talwene söök ja suine karjamaa ja aastane korter, saab nimetatud raha summast (moonaka palgast) maha armetud ; nõnda ka moonamehe  oma korter. MõneS mõisas on kahe kordsed kiwi-hooned moonakate majadeks, kus mitu ahju ja paarkümmend pliidi-kööki sees on, kuS siis 30 künni 40 moonakat oma naise ja lastega sees elawad, elu toad on sojad, ruumikad, seinad lubjatud, puhtad põrandad, talwel kahekordsed aknad, mõnel ka suwel roosid akende pääl. Iga abielu paari tarwis on oma tuba ja toidukamber, puud on priid ; kui halu kuhjad ehk kuurid kaugel on, siis toob mõisa wahimeeS neid iga päew oma jäo ukse ehk trepi ette, kust moonameeste naised igaüks oma jäo wõtab ja tuppa wiib. Moonaka naisel, kui meeS mitte tige ei ole, on kuldne põli; aga mehel on ka selle eest enamiste igal söögikorral soe toit, soe tuba ja öösel pehme ase walmistatud. MõneS mõisas on jälle mõisast eemale wäikesed moonameeste  majad ehitatud. Mõnes üks, mõneS enam abielupaari moonakaid sees elamas, kelledel ka oma maja ümber natuke kartuhwli maad on, mille rendi naine tööga ära tasub. Moona meeS oStab kewade wäikese põrsa, mida mitte wäljast otsida ei ole: sest selle eest toimetawad jälle Wenelased, keS teadwad, et moonamees ka sea liha sööb; Wenelane  käib külasid mööda ja otsib noori sigu, kaupleb peremehega ühe ehk rohkem ära, paneb oma wankri korwi, kus teisi suguwendi ehk ees ka on, ja käib mõisa mõisalt moonaka naistele müümas, kelledel selle tarwis mõisa poolt laut malmis on. Naine passib oma noort siga ausasti ülal, et sügiseks oma puuda seitse liha saab. Seega on mõnes mõisas palju sigade maja» sid näha. Mõisa wolitsejal, aidamehel, kubjal, wahimehel, karjatsel, kutsaril, tallipoisil, kärneril, sepal, wäljawahil, igal ühel on oma elu-tuba köök ja toidukamber. Mõisas on oma tööinimeste saun wihtlcmise  ja pesu tarwis, kus moonakate naised oma pesu pesewad. Laupäcwal juba poolest päewast paneb wahimees, ehk kellel selleks aega on, sauna ahju tule ja walmiitab kõik nii korrale, et moonakate naised ja lapsed ennemine oma nuhtlemise ja pesuga malmis on, kui mehed töölt ära tulewad, kohe sauna wõiwad minna, kus usinamad naised niinenustikaga nädalist töö musta ära ööruda aitawad. Suurte pühade ajal antakse neis mõisates,  kust kirik kaugel on, ka moonakatele hobu kiriku minemiseks. Pühadeks antakse 7 Palu ja tee tööd. (Ots). Käed, mis aastate kaupa tööd ci ole teinud, kaotawad töö osawust; niisamuti on ka lugu palwe tegemises. Siin tundis Sumann ka lugu nii olewat. Temal oli, nagu peaksiwad need tuhanded hukka mõistmise hääled waikima, kui ta paluda wõiks, aga ta ei leidnud mitte sõnu, misga seda teha, ahastuse higi jooksis tal mööda palet maha ja ta pidi wümakS maitsest koolja kambrist põgenema. Ta süütas küünla põlema, sest ta ei leidnud rahu; Prits ja Marie magasiwad raskesti. Kui lahjad ja wiletsad nägiwad lapsed wälja! kuidas oli Prits ometi wiie aaSta eest wäike paks punaste põskedega poiss olnud ja Marie nii ilus, et ta oma abikaasaga sagedasti imestades kätki juures seisnud! See Oktobrikuu õhtu tuli korraga ta meele, kus Jisak temale esimist korda loost numbrid pakunud oli- Jah, sell õhtul oli efimine samm mäest alla astutud, see oli Sumannil nüüd küll selge ja sest ajast saadik oli ta ikka kaugemale ja kaugemale selle ärarikmise tee pääle läinud, kuni wiimaks kõik kõik ära mängitud oli! Kui ära kurnatud ja waewatud tema abikaasa wälja nägi! tema, kes wiie aasta eest weel nii priske ja röömuS olnud! Iga üksik aasta oli omad jäljed nii sügamasse  tema näo sisse majutanud. Ja kui rahutumalt ta ennast oma aseme pääl siia ja senna pööris! Wiletsus ei annud talle unesgi rahu. Ja sääl magas maike tüdruk nii waiksesti ja liikumata. Sumann kumardaS ta üle: ei sääl olnud enam ei hingamist, ega südame tuksumist kuulda, ta oli Kusto järele läinud, ilma et keegi seda märkanud oleks. Kuidas pressis see Sumanni rinna kokku! Tasa, üsna tasa wöttis ta surnud lapse oma sülle ja kandis teda teise kambri surnud KuSto juure. Sääl hingasiwad nemad  nüüd üks teise kõrwas, kelle pääl isa õnnistus kordagi wiibinud ei olnud, kuidas tema abikaasa ütelnud oli. Kas teistega, kes meel eluS oliwad, lugu ka nõnda minema saaks, kuidas tema seda ette kuulutanud  oli, et teised kõik weel Kusto järele lähemad? „Minu Jumal!" SgaS meister Sumann. VI. Kusto ja wäikcne tüdruk oliwad maetud ja haige, suremas haige oli emand Sumann  haigemajas. Kuna tema palawikus segasid juttusid rääkis, istus tema mees meeleäraheitlikus tujus, kui - meister Wunke sisse astus ja temale kätt andes lahkeSte  ütles : „ Naaber, õiguse pärast oleksin mina küll pidanud juba ammu tulnud olema, aga ka minul oliwad rasked päewad, minu naine wõitles surmaga ja selle üle olin mina kõik teised asjad ära unustanud. Ja praegu on teie abikaas raskeSte haige!" Sumann oli tulipunaseks läinud, kui isand Wunke sisse aStuS, temal oli häbi selle mehe eest, kes teda nõnda sagedasti aga asjata maenitsenud oli, aga tema lahked sõnad waigistafiwad teda ja sõnalausumata  näitis tema oma palawikuS maas olija naise pääle. „Minu naise käsi käib juba paremine," aluStaS Wunke jälle juttu ja rööm läikis tema silmist. „Ja wäikene tüdruk, kes hingestki ei tea, mis waewa tema oma emale walmiStanud, kosub nõnda ilusaste, et rööm näha. Nüüd, kus lood meil jälle head on, soowis minu naine Pritsu ja Mariet päiwiti oma juure, ööseks ei ole praegu ruumi: teie lapsed on nii palju kangemad  et nad natuke meie omade järele waadata wõiwad." Sumann jäi wait ja hingas raskesti, just kui wõitleks ta ise enesega. „Naaber," küsis Wunke, „kaS ma wõin ehk kuidagi wiisi teile abiks olla?" „Muretsege mulle tööd, naaber," hüüdis Sumann maha löödud silmadega, „et ma mõned kopikad teenida wõin. Mu töö riistad on ju osast weel kätte jäänud." „Jah", naaber, üsna kergesti," ivaStas