Tallinna Sõber M 31. Selltme» «««-uu. Tallinnas A. Seht'k»iGaä«>alZ!BBs. Kltöldkt ikkleht EkstirihKklt «>«! jk liikidt». Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksad kaliuuaS Liadfar«'t ZKrtate trüNmaja»: ««St»» » rubla. 40 kop.— paol-aastas 1 rnbla 40 kdp Kat» ehk poltiga saadetud: aaStaS B rubla pool-aaSta« l rubla 70 kep. Kuulutused ««ksawad iga rea ehk sekle aseme pealt 4 kep Tellimised wiietakse »«»ta, UaMuuas: Ltudf,r»»l ptriate trükwajas. Meterkurgt»: z. K. Keelaudt. Y,»u«veu»a X 54. Hartu» - saalima»». Uakwere» -A. Auys. Zkaide-: A. LetdelSera. Aapsalus: H. Aallöerg. Lihula»» A. Mtt«er't poodis. Wiljandis: «. z. Karo«'i raamatupood. Auru»»»: W. Aöder. Msr«» - Mraua Melrose. Malka»: W. Audokfi Kuuresaares: Hh. Lauge.—Maal: kuida iseäranis kuulutakse. WaStaja redaktor W. F. Eichhor N. Elad Baltiskis, kirjad kiiiwad Baltistt (Baltischpirt - LaiilüoM.lloxr».) Register» Eestlaste elust kaugel ja ligidal, ja mõne Wenekeeli lehe ..osawõtmised" meie rahwaelust. Omalt maalt. Tallinnast: Kõrged wöerad. Uus Kubernõr. ForS-suod kinni pandud. Mina aktsiisist ja tollist. Kewadefed sõnumid Liiwimaalt ja Eestimaalt. Kõned. Kalakalwatamije Seltsi knulutus. — Pahateud  ja Annetused. Baltiskist: Linna karjamaa. Wirumaalt: Tulekahjud. Kewade näitused. Liiwimaalt: Kubermangu «valitsusest. Kirikute ehitamine. Mässamine wangikojas. Ritterkonna konwent. Mõrtsukatega. Tartu?: Professor Dr. Clausen -j-. Peterburgist: Keisrikojast. Mere-kanal. Nfghanistani piirest. Soomemaalt: MaapäSw '.õpetatud. Seespidistest kubermangudest: Tulekahjud. Tuulast: Rahe. - Tambowist: Waesus. Kostromast: Tulekahju. Pctshurast: Tulekahju. - Odessast: Suur kingitus. Rostowist.- Raudtee õnnetus. Tiflis'ist- tõbi. Wveralt maalt: Saksamaalt. Prantsusmaalt. Inglismaalt Itaaliast. Egyptusest. Perfiast. Jutu leht: Emand Gunther. Kirja waStused. Kiriku teatused. Eestlaste olust kaugel ja ligidal. Saksakeeli .Tallinna Tähelepanija" (.Revaler Beobachter")  on Krimmist järgmise kirja saanud: .Kui Eestlased, enamist Järvamaalt ja Harjumaalt, nüüd juba 23 aaSta eest ennast Krimmis asutaflwad, siis leidsiwad nemad siin Üht kirjut segudest kõiksugustest rahwuSkondadeS  kelle keSkis, peale Tatarlaste, Venelasi ja Sakslasi kõige rohkem oli. Suurem jägu asutajatest, enamist  waesema rahva seast, oliwad esimesel aeal õige «viletsas  põlweS ja tarwitasiwad sellepärast Mitmet «viisi rohket  abi, nii heaSte Riigivalitsuse poolt, kui ka oma uue naabrite poolt. Esiteks arwasiwad mitmed nende teSkist, ennast Saksa asutajatest eemal hoidma pidama, arwaS, et need neile mitte lahkest waSta ei tuleks, aga pea pidiwad nemad imekspanemiseks nägema, et wiitnaSte keSkis nende kõige suuremad heategijad oliwad. Kõige teiste eeS kandis  selleaegne Simferopolt Saksa kirikuõpetaja, herra Keuchel, abttarwiliSte Eestlaste eest elava Ristirahva armastusega hoolt; siis tuli selle linna Saksa kogudus, keS rõõmuga walmls oli, Eestlasi kui ufuwendasi oma koguduse  sekta wõtma. Järgmisel aeal, kui uued asutajad rohkem ja rohkem Krimmi kodanikkudeks saanud oliwad, andiS nimetatud Saksa koguduS neile kaks häält kiriku nõuukoguS ja pani, nende vaimuliku tarwituSte peale mõteldes,  üht köstret Simferopolt kirikus teenistusesse, keS EeStikeelt mõistis, kuida seda juba mõni aaSta «varemini Neusaht Saksa kirikus tehtud oli. Eestlased oinalt poolelt,  kõige «vähemast kõik mõistlikud ja heameelesed Nende keSkist, tunnistasivad ka salgamata, et neil Saksa asutajatele  palju tänu wölga on ja et nemad kõige rahwuSkondade  keSkist SakSlaStega kõige ligemal seisawad, nii HeaSte elu ülema wara, kui ka põllutöö poolest. Siin ei ole küll Eestlased Saksa ega Sakölased EeSti keelt õppinud ja üksteise wahel tarwitawad nemad Venekeelt, mida siin kõik räägiwad, kõige «vähemast mvistawad, aga juba on tahtest näha, et jõukamad EeSti asutajad peale riigikeele ka Saksakeelest osa wõtawad, kuida seda ka Venelased sagedaste teevad. Meie tähendasime ülemal, et EeSti asutajad Krimmis oma Saksa naabritele mitmet viisi tänu võlga on. Meie arwame tarviliseks, selle ja mõne teise nähtuse põhjustamiseks  weel mõnda aSja selle asutuse tänisest kosumisest  nimetada. EeSti asutuse esimestel aaStatel Krimmi lageStikku (steppi) maakondades, oliwad ligemal nende ümberkaudu ainult viletsad, vähese rahvaga, osalt lagunenud  külad, kuS muist alguSrahwaS, Tatarlased, ehk Vene sisserändajad elasiwad, ehk mis ka koguni tühjad oliwad ja salgamata tunnistama näitafivad, et elu lageStikul õige wiletS peaks olema. EeSti asutajad, keS Baltimere randaS täitsa teifiwiist eluga harjunud oliwad, ei teadnud omalt poolelt paremat teha, kui oma maja elu ja põllutööd  Venelaste eeSkuju järel korraldada. LageStikku alguSrahwast,  kelle elnS kõiki Homikumaa hooletust nähakse, ei olnud nemad ühtigi ehk oliwad hooletust kõige elutarwituSte  kohta õppinud. Vene asutajad oliwad enamist töökamad, aga ka nemad ei tunnud lageStikku ja oliwad peale selle joomisega nii wäga kimpu saanud, et nemad ka kaugele Tatarlaste taha jätvad ja sellepärast kellegile ühegi kasuliku edenduse eeõmärgikS olla ei «võinud. Loomakasvatamine  oli sel aeal lageStiku elurahwa ülem elu tarvituste  hallikas; wilja kasvatamise peale ei mõteldud pea kogllni mitte, ehk aga wäga wähe : oli ometigi tänine pöhjapooltse Krimmi tuiw ja metsata lageStik täitsa .kõlwatumakS"  viljaharimise kohta peetud! ÜkS aaStakümmend läks mööda, ilma et Eestlased teadsiwad, mis nemad tegema pidiwad! Wahe aeal oliwad Saksa asutajad lageõtiku ostmises Tatari Mnrsakide (mõisnikkude) käest, kes oma möisadest kasu saada ei oskanud, edasi jõudnud ja sedawiifi Eeski asutuSte ligidale nihkunud, kus nemad' lühikese aeaga uhked külad üleS ehitasiwad, neid osalt kena puiestikkudega kauuistasiwad ja »kõlvatumast" lageStiku pinnast kõige paremat nisu saiwad. Nüüd vast nägiwad Eestlased, kui ka teised kes lagestikkus elasiwad, mis kuiwast ja metsata lagestikust ühe hoolsa mehe tegewa käe all saada wõib, kelle ettevõtmistel oige osawuõ põhjuseks on, niiheaSte eeSmärkiS kui ka nende nõudeS. mis selle eesmärgile saata wõiwad. Nagu pilkast unest ärkanud, õerusiwad Eestlased esiteks oma silmi, kui nemad Saksa põlluharimise kaunist järge omaS naabruses nägiwad. Mitmed nende keSkiS ärwasiwad: .Rahaga wõib kõiki toime saata!" aga mõistlikud sqiwad peagi aru, et see mitte üksnes raha ei olnnd, waid ka SakSlaSte hoolsad, «väsimata käed, mis lageStikkuS otse kui imet tegiwad. ÜkS uuõ põllutöö ettewõlmiste aeg algaS nüüd seal ka Eestlastele. Palju oli neil SakSlaStest palju pidi tagajärel tehtud saama, mis tänine tegemata jäänud. Sakslased oliwad nende lahked õpetajad, nii heaste nende uuendustes, kui ka majapldaliku elu kindlas põhjustamises. Aga weel rohkem! Niipea kui Saksa asutajad üht uut küla asutanud oliwad,  ehitasiwad nemad omale ka kohe ühe kooli. Koolimaja  saal sai külakogudusest igal Pühapääwal Jumalateenistuse  pidamiseks tarwitatud, sest et kirikut, see on kihelkonna-ehk õpetaja-kirikut põhjapooliseõ Krimmis ei ole ja Nausatzi kirikuõpetaja, kelle elupaik sealt 80 künni 100 werSta lõunepool ehk löune-idapool seisab, ainult kaks kord aaStaS üksikutesse küladesse ja asutustesse tulla wõib. ÜkS seesugune isemuretsemine ühe kristliku koguduse waimuliku  tarvituste eest, oli Eestlastele fenni täitsa tundmata  olnud; omal kodumaal ei olnud nemad selles ühtigi teinud, Krimmis senni niisama wähe. Kui nemad nüüd aga nägiwad, kuida Sakslased ennast Pühapäiwil oma koolimajades ühemeelisekS palwetegemiseks kogusiwad, siis ärkaS aega mööda nende südametes ikka rohkem igatsus, omaiS asutuSteS ka seesugust kirik-koolisi asutada. Nende keSkiS on mõnda rasket «võitlemist olnud, enne kui tõik asutajad, ehk ometigi mõjum enamus seesuguse ettewõtmise poole heitis, mis mitte «väheseid ohwrid ei päri.  Oliwad  Eestlased põllutöö ja majapidamise aSjns, ja ise ka igapäiwlses eluwiisiS SakSlaSte järel käinud, kui ka osalt wäga pilkamist, siis ei «võinud nemad ka koolide asjus täitsa tüha jääda. Meil tahab küll näidata, nagu olekstwad  nemad MmeS aSjaS wiiwilikud olnud, aga sellest hoolimata on nemad SakelaSte kõige töökamad järeltulijad Krimmis. Nemad wõiwad ennast selle üle ainult südamest  rõõmustada, sest ainult sel «viisil on neil korda läinud,  maad omaks saada ja oma elukorda kindlast põhjustada.  Kuida meie ülemal tähendasime, ei salga Eestlased seda mitte, et neil Sakslastele palju tänu anda on, ja elawad nendega igapidi lahkeS sõbruseS. Wiimasel aeal on kodumaalt tulnud uued asutajad rohkest hoolt kannud, ka Krimmis rahwuSlikku wihawaenu õpetada; aga nende kohatised kõned on tänine ilma mõjuta jäänud ja loodame, et need salalikud .sõbrad" ka edaspidi oma tegewusele sündsat pinda ei leia. Usuõpetuse waldaS et näita asi selle poolest mitte rõõmustav välja, sest mitmed Eestlased .kodumaalt", kes oma esiwanemate usku pölgawad ja pilkavad,  kannawad hoolt, oma kardetawat õpetust uutmoodi RiStiusu-waenlusest, ka siin wälja lautada. Eesseisvast kirjast on näha. et Sakslased ja Eestlased üksteisega ja üksteise körwas küllalt lahkes sõbruseS elada võitvad, ja meie arwame, et see ka Baltimaa kubermangudes  nenda olla «vöiks, kui mõned erakondlased oma wihawaenu seemne külwamist lspetaksiwad." L. MStirahwa Pühapääwa Lehele" kirjutakse Suhhumi  maakonna elukorra kohta: .Näitab nagu tühine waew olema, Suhhumi rändamise  wasta rääkida. KeS seda teeb, kannab otse kui wett sõela sisse; kellel rändamise tõbi külges on, need ei usu seda mitte, waid tormawad, siiski edasi, omale õnne otsima. Aga olgu peale! Meie ometi ei tohi wait seista, waid peame tõsiseid tunnistusi mis Suhhumi poolt tulewad, awaldama ja tõtt tunnistama neile, kes tahawad kuulda. Pärnu maakonnast Sinti wallast läks J. H. oma naesega ja tema poeg naese laStega Suhhumi. mitu keelasid ja ka tema wäimeeS K. W. tegi seda, aga asjata. Nüüd kuulgem, mis J. H. Märtsikuus oma wäimehele kirjutab, ilma et meil tarwts oleks, sõnakest senna juure lisada. Kiri ise näitab, mis hale lugu rändajatel seal käeS on: ,Tere, minu armaS wäimees W. Mina saadan Teile palju terwiseid omalt poolt ja palun, mis nõuu Teie mulle annate; minu kast käiv seekord wäga raskeSte seeläbi, et minu armaS poeg Jaan on 12. Märtsil ärasurnud;  õhtal kell 10 heitis tema hinge ja sai 14. maetud.  Tema naene Kadri tahab 2 lapsega ära tulla Eesti maale, kui see temal korda läheb, kui maa walitsuS seda lubab. Siis jään mina oma wana naesega tühja tuppa! MiS teeme meie kaks wana wäetimat? Mis maa teen maadega? Muud ei mõista Teiega enam rääkida, kui võite halastada siis ostke meid fiit wälja! Ja kui ma elan, siis tahan Teile auusaSte tagasi makSta. Siin ei wöi mitte elada; teine pool on suured kõrged lume-mäed ja meri on ümberringi. Suhhumi linn on wäga waene ja lagunenud ja Türgi sõea aegus ära lõhutud. Kartuhwli  puud maksab poolteist rubla, 15 kopikat heeringi paar. Siin wõib inimene ennast pea nälga süüa. Maa on küll hea, aga tõbi on weel parem, et elada ei wöi. Jaan oli 8 kuud haige ja ema niisamati. Ema hakkaS enne Jsulut juba paistetama, sai paremaks kui Jõuluks uude tuppa saime, aga paari nädali pärast jäi jälle haigeks  nõnda, et ei jõua üleSse tõuSta ja alt keha on nõnda  paistetanud, et jalg teisest jalast mööda ei saa; nüüd Jaani suremise aeal sai juba natuke käia ja hakkas jälle maja aSju tallitama. Meil on wana siga ja wiis põrsast  hea korra peal. Mina olin kaks korda wäga raskeste  haige, minewal suwel üks kord, Mihklipääwa aeal teine kord; aga tänu Jumalale, nüüd kõik see talwe olin terwe; aga üsna kadunud ei ole wana ära, waid kaks korda kuus ikka rikub paar pääwa ära. Lapsed on nõnda ära põdenud, et hirmus näha, mis see wana tõbi teeb. Wiisteistkümnest perekonnast on 2 peret weel üle jäänud, mina olen kolmaS; kõik on surnud: ilusad noored mehed, naesed weiked lapsed! Ei ole ühte ainust enam. Kui see Teil mitte «võimalik ei ole, mind aidata, siis pean nüüd ilma armuta seia surema; ega ole, kes mind matab, et mina teisa küll oma käega olen matnud. Nüüd Jumalaga,  armsad lapsed!" 11. ,GoloS Mofkwõi" tahab Hapsalust järgmist kirja saanud olla: