rabmaõ selle pääle loota, et meie rahma kooli majad peaksiwad nagu rohi tema- diiel aeal maa seest ülev rärkama ja meie koolmeistrite palgad pilmist maba sadama? Loode-pobja-tnul toob meile tüll sagedaste sügisel aeal paksud pilmed silma riugi, kust rahet rabinal maba padiseb, aga see ei ole manna, mida sünniks kokku korjata ! iga paama jõuks: nõnda ei saa ükski tuul ! meile pilmi tooma, kust meile kooli maja- i sid ja koolmeistri palka saaks maha sada- > ma. kaua, kui päike paistma saab, ei saa meie keskeS ükski suurelik inimene ilmuma, kes Jumala luulest ennast mõiks elatada: toita jn katta. Miks siis meie rabwas meel ikka seda igamest pimeduse mõtet tabab tööks ja te uks armada ja meel päälegi oma silmaga naba: et nende lasie koolmeistrid endid peamad Jumala tuulest toitma ja katma? ja er kooli majad  iga kemadise „Maarjamaa" ärkamise ! aeal oma „maund karma ajaksid" nagu I kari-loomad loomuse säüdust mööda, ilu- > sais ja siledaks läbeksid? Ei, ei, armsad j Saare mennad, ärge lootke nõiduse mäe I pääle; mis on wõimaui, see wõiinatuwaks j jääb. Wiimse kümne aasta sees on meile küladcste ja ma idasse tarmilikusid kooli majasid enam üles ehitud, kui enne seda saja aasta sees; nõnda sama on ka selle wiimse kümne aasta sees koolmeistri palk IV. rublast paiguti 25 rublani tõusnud. Enne 10 aastat mõistsid need poisid üksi kirjutada ja rehjendada, kes kihelkonna koolis olid läinud: kui enne 10 aastat kooli last näinud küla kooli maja poole Mtawad, siis oli tall üksi natuke leiba rõuku stes käe ouas näbmmal, piibli-lugu elik katekisie raama: leidis põues marjulist  vlaui: nüüd nääd küla kooli minejal lapstl juba tabmlit. kirjutuse raamatud ja töise õpetuse raamatuid kaenlas kanda olewat. Kui meie niisugust röömuliku edcuduü kooli põllul, kust rabwa elu edendas  wälja kasivab, ligemalt tähele paneme, siis leiame meie et uut koolimajade ehitus ja koolmeistrite palga tõusmine on osalt meie kcskes clawate haritud rahwa armu andidest ilma nende andideta  oleks seegi rõõmus edenduse nähtus, meie eneste abil tänagi weel tulemata jäänud. On nüüd meie kõigekõrgem maa päälne walitseja ja Wene-riigi isa meile nii suurt ja kallist priiust ning riigi kodaniku  õigusi kinkinud ja kinnitanud, et meie sugu rahwas iga pääw oma maa kohad wöiwad omale lunastada ja pärriSmaa omanikuks saada, mis juba paiguti jöudsaste  sündinud on-—ma küsin: .Kas meie Saare rahmas kelle hullas juba pääle saja päristalu kohe omaniku on, oma tulema  sugu maimu haridust tahtwad ühe töise haritud rahma armu andide pääle ikka weel toetada? Ei, ei meunad, see ei lähe mitte hästi lahti! see lootus on maga mana aegne. Uuem aeg nõuab seda, et meie ise peame platsi astuma. Et meil nüüd jälle see kallis aasta aeg kätte jõuab, mill meie laste waimu hariduse  töö algub, siis tuletame iga walla ja küla meele, seda auuiat toimetust  mitte ära unustada: maid olge hääd ja auuscd mehed, minge oma kooli maja juure ja maatke hoolega järele; mis saal puudulikult on, seda laske ära parandada, pange häästi tähele, et niisugused wigadused  saaksid maja juurest eemale hoitud, mis läbi teile laste ihu terwüele wõib wiga sündida. Muretsege ka tarwilikud ahju kütmise puud juba aegsasti maja juure, et tarwitawal aeal kätte mõtta oleks ja külm tuba teite lastele koha ei tooks ja kuidagi miisi kooli tööd ci takistaks.— On keegi onus mees kooli malitsuse poolest „kooli mnneinaks" süütud, neid paluiue: Olge elamad liikmed risti koguduse  ihu külgeS ja püüdke oma ametid usu ja armastusega toimetada; käige nii sagedaste, kui iial mõimalik kooli tööd järele maatmaS ja püüdke kõigipidi koolmeistri  tööd edendada, maeuitsege hooletumaid  lapsi armastusega ja ka hooletutümate  manematele püüdke ära seletada, kui kasulik ja tuluS kooli õpetus nende lastele on, ja et ilma õppimata lapsed rumaluse orjaks jaamad. Wiimaks on mull meel koolmeistrile paar sõnakest iseäranis ära öölda: Armsad ameti weunad! nüüd olete suisel aeal lahket õhku küllalt sisse hinganud, oma ihu jõudu töö-teu juure katsunud ja kosutanud,  sest paras töö kosutab ihu jõudu, kui Jumal termist kinnitab; sest töötegija leib ja kala on alati magusam, kui laiskleja  koogid ja kohwe, ja see, kes tööd teeb kõige ihu liikmetega saab palju enam ihu jõudu jn rammu, kui see keS pää ja parem käe maral üksi tööd peab tegema, kus juures töised kümned jargeste ilma tööta on. Noh, olgu sellega kuida on, räägime töist asja. skui nüüd helde Jumal teie kätte tööd suisel aeal on nii palju õnnistanud, et taimel ihu ülespidamise muret rahulise südamega wõite tõrmale heita, siis tehke nüüd seda rõõmuga ja jääge kõige südamega  ja meele mõttega oma wnikese karja juure ja püüdke neile kõigel musil seda juhatust anda, mis neile nende tulemas elus tarmilik on. Arge laske iial seda mõtet endid segada, et teie selle töö määrilist  palka ei saa: maid tehke tööd uskus ja truuses. Nis ma teile tahtsin meele See nimi sai nüüd ka Hermanni wastu kõigelt pooli vrmigirud, ja ta nägi selgesti,  cr ta kast balwasti saaks käima, kui Ta mirte järele ei annaks. Sügama õhkamisega  wõnis ra raba koti wälja ja andis neegrile ra nõmud 30 Cent. Waewalt oli see iündinnd. ins läksid kõik inimesed jälle laijali. Tnkiuwa südamega kloppis nüüd Herman:'., nenda. kui Inglis ja Ameerika maal kombe on, ukse pääle. mis ka labri läks. Uks udkcste ebirud teener astus temale wastu ja küsis la soowimiste järele. —^ ..Soowm barra Elvcrdenziga kokku saada," masws Hennann. ..Nr. Elrerdenwgak" kordas ukse hoidja naeratades, ..See ci ma wist niine häästi korda minema." ..sta nnkspärast mitte?" küsis Hermann cdan . ..Kas bürra raha panga meister ci oie lodnt ..Ei vlc" we.stas ukse bmdja ja ta suu ümder ilmus lai naeratamine. ..Aitlal mad bürra Elperdenz kodu tulema?"  küsis Hermann mähe aca pärast ja is südames asus vada mee! teenri däbemara  naermise üle. ..Ei tea ütelda" wasras teener uue nacruwcga, ..ulun, cr karra Elperdenz sugugi tagasi tulema ci ms." Hermanni kannatus oli nüüd õues ja wiban läikima silmadega büüdis ta: „Mis ice veab räbcndama?" „Ab, ah, ah see noor härra teeb nõnda, kui oleks ta, kes teab kui suur asi wõi Lordmapor (Linna pääs ja ometi ei ole ta muud midagi kui üks Sakslane, mis ta keele murdest tunda wöib." „Ja kas mull sest häbi peab olema?" körgatas Hermann. Ukse hoidja tõstis ilma sõna lausumata ölasid. „Pmss!" hüüdis meie Hermann, kes iseennast enam ci jõudnud talitada, „näita nälja, kui oleksid sa üks barnud inimene, ehk muidu laan ma sulle elukombeid õpetama."  Ukse hoidja astus übe samu tagasi, wöttis uis mesti taskust übt mille nälja ja wilistas. Kohe selle pääle tulid mittu teenrid sinna. „Wiskage mull see Tiusttunanü majast malja," ütles ta mndele. ..He mees on wäga häbemata, :a peab karistamist saama." Ilma kõige wabemM asja psbja järele räriamm, ainud nad Hermanni kallale, ja olekud ukse boidp-, käsku kobe täitnud, kui mirre üks toredas riides härm ci oleks ilmunud, kelle ette kõik stigamaste kununardaüd.  Hermann tundis ära, ct see maja peremees oli ja põöris ennast selle poole kustmucga: „Kas mull on iec aun härra Clpcrdcnst ccs seista?" DÄra lcmöas ftlmu !orrvod püsti M nasias: „Küt>zu, mma olen nimetud tzana päring' harru Elpcrdcnz on judn nelja nädala eest Saksa maale ära reisinud."  Kui wälgust trcbwanud, kargas Hermann paar sammu tagan ja koldis ennast seina najale, et mirte malm ei langeks. Seit need samad mõned sõnad olid ja kõik tema lootused ära rikkunud, ta tundis nüüd mere, et ta ilma avita scS suures wabaduie  riikis oli. Raha rauga meistri pärija tahtis nüüd temalt mööda -ninna, aga Hermann astus, kõik jõudu kaku mõttes, temale mastu ja ütles auupaklikns kombes: «Tobiks ma Teid paluda, paar sõna nelja silma all rääkida?" laukeelane kurtiutas otsa esist, tõmbas  oma kalliste nwidega ehitud uuri taskult  märja ja ürles: tõeste, mull ei ole mirte aega, raha panga tund on juba lööuud. ,Ma ei taba Teid sugugi kaua kinni mdada, ütles Hermann „knda Sõltud, ainul!  üks paar sõna ja üks küsimine." Ameerikaanlane regi übe kiima näu ja ütles ukie boidjale. et hobused seegipärast et:e sõira mõimad ja miis meie Hcrmannit uis ndte maga uhleSre malja ebirud kambrisse,  mis mist selle härra töö tuba oli. ~Roöõ" ütles ta jälle uuritasknst malja lõmbades, lübidclr ja kannatamata jalaga paranda masru tampidas. (.Järg Mb uücmL.)