tab jo selgeste, et tema 8 kuune seisu-aeg temale mitte süü eest karistuseks, waid paljalt kaebduse ülekuulamiseks  määratud olla. Kuidas wõis siis ommeti Riigi - walitsus nii wäga wõimetu, wäetu ja nõder ehk hooletu  olla, et ta ühe kaebduse läbiwaatamiseks, mis kaewataw mustaga walge peale selge sõnaga trükkinud oli, enesele 8 kuud aega pidi määrama?.... Kas ta siis ommeti sellegipärast selletarwis enesele lühemat aega ei wsinud määrata, et ta selleks kaebduse läbiwaatamise ajaks päratu hea Sakala seisma pani, raske kannatuse, karistuse ja teutuse alla? .... Saklla ütleb, et ta ilmaski enam wälja ei oleks tulnud, kui kaebduscd õiged oleksiwad olnud. Jällegi tubli kawaluse lops Riigiwalitsusele!  Häbenegu Sakala ommeti natukenegi! Karjapoisidgi jääwad selle juure, mis nad kord eneste wahel maha on teinud ehk otsuseks WLtnud, aga Sakala räägib rahwale, et Riigiwalitsus oma kinnitustest ega otsuseks tegemistest midagi ei pea." Olgu neist „Eesti Postimehe" sõnadest küllalt näituseks, mis ta kõige habematamal kombel miw kümme korda ikka edasi korrutab. Miksparast on „Eesti Postimees" seesugust kirja kirjutanud? Rahwas jo sellest ajalehest midagi lugu ei pea, teda ei usu ja teda ka sugugi ei loe. Seal kus teda mõisades ehk muial loetakse, saab ta ehk mõnes kohas seesuguste ütelustega Niigiwalitsuse kohta rõõmu sünnitama. Hullemalt ei wõi jo enam Niigiwalitsuse tegufi wiltu seada, kui seda „Eesti Postimees" omas kirjas jesuiitlikult teeb, kui ta meie eespool ette toodud kirja peale kus näituseks oli nimetatud, et „Golos" mullu poole aasta peale kinni oli pandnd, aga kuu aja pärast jälle käima hakkas ütleb: „ Karjapoisidgi jääwad selle juure, mis nad kord eneste wahel maha on teinud ehk otsuseks wõtnud, aga Sakala räägib rahwale, et Riigiwalitsus oma kinnitustest ega otsuseks tegemistest midagi ei pea." Wõib ka olla, et seda „Eesti Postimehe" kirja tükati ümber tõlgitakse, Saksakeele  ajalehtedes trükitakse ja siis jälle kaebduseks Sakala wasta tarwitatakse. Aga meie peame „Eesti Postimehele"  ütlema, et ta siin tulega mängib. See tuli, mis ta töistele süütab, wõib tema enese katuksele tagasi karata. Meie kõrge Riigiwalitsus ei lase omi tegusi mitte seesuguste ajalehtede ässitamisteft juhtida, nagu „Eesti Postimees" on, kes ühe uue Baltia rahwa ja riigi eest wõitleb, riigi ametnikust Wenemaal igapidi teutab ja alles paari nädala eest tagasi Wene riigiusku  „käo kummardamiseks" nimetas. Et „Eesti Postimees"  ja „Sakala" wastalised on, seda teab igamees, kes meie poliitika asju tunneb, sest mõlemad ajalehed seisawad nii isesugu põhjuste peal, et sugugi tõisiti ei wõigi olla. Seesuguses waenluses on küll ka korras, kui üht töise kantside kallale nahtakse tormawat. Aga et „Eesti Postimees" selle tormi-jooksmise juures kõrget Riigiwalitsust seesugusel kombel sekka tõmbab, nagu ta seda eesräägitud kirjas teeb, see on kõlwatu, sest see on Niigiwalitsuse nime kurjaste pruukimine. Ka ei peaks „Eesti Postimees", kelle redaktor juba kaunis wana mees on, mitte ära unustama, mis iga ajalehe kõige ülem kohus on: rahwast waigistada ja tema usaldust  Niigiwalitsuse toimetuste kohta kinnitada. „ Eesti Postimees" aga teab wäga heaste, kuidas kõik asjad on sündinud, tema tunneb ka seda waimustawat olekut - Sakala ja rahwa wahel, aga siiski julgeb ta kõrge Niigiwalitsuse nime eesnimetatud kombel oma sopase arutamistesse wõtta. See on, meie ütleme seda weel kord, Niigiwalitsuse nime kurjaste pruukimine! Poliitika ringwaatus. Kusagil maal ei ole praegu kodused poliitika asjad nii kirjud ja sassis olekus, naguWa^ksamaak Kuulsa ministri FalN walitsuse ajal ment mõnusad Mai-seadused ära, kellega Rooma kiriklaSte  ülemäära nõudmiste wasta abi otsiti, mässajad piiskopid, kes ennast mingisugusel kombel riigiwalitsuse ja tema seaduste alla heita ei tahtnud, lahti lasti, ja igapidi walitsuse auu ja Saksa nime maailma ees ülendadi. Kiriklasid paniwad küll wasta, aga Bismark  toutas, et ta mitte Kanossase uueste ei saaks minema, waid mässaja kiriku üle wõimust saaks saama. Aga korraga hakkas Saksamaal wanaaegne ja wanameelne  tuul puhuma. Minister Falk ja mõned muud suured mehed saiwad oma ametite pealt lahti ja uued tuliwad nende asemele. Rooma paapstiga katsuti lepitust,  keS lahkeid sõnu rääkis, aga kiriklasid nägiwad ära, et wibu tagasi hakkas painuma ja ajasiwad omad pääd jälle õige kõrgesse püsti. Mida enam nad saiwad, seda enam nad pärisiwad ja pärast tuli wnmase  parlamendi istumise ajal tõeste seesugune lugu kätte, et Bismark ühe uue kirikliku seadusega tõeste KanoSsasi  hakkas minema. Seda seadust wõeti küll, peale selle kui tähtjad paragrahwid wälja oliwad lükatud,  paari heale paljusega wasta, aga nüüd hõiskawad  kiriklaste ajalehed, et Bismark tõeste Kanossase olla läinud ja riigiwalitsus nende ees roomanud, millest nemad aga ühtegi ei hoolida ja ka enne järele ei tahta anda, künni Rooma poole täieste wõit olla langenud ja Maiseadused ära kautatud. Nüüd on seesugune  lugu Saksamaal, et Roomlaste partei seal praegu kõige wägewam poliitika partei on. Wabameeleliste  parteide liikmed on iseenese wahel tülisse läinud ja seal ei ole praegu ühtegi wägewa-maimuga meest, kes neid praegusel kardetumal ajal üheks parteiks  ühendaks. Wanameeleliste partei on nõrk ja ei wõi ilma kiriklasteta midagi korda saata; sellepärast ei ole nad sagedaste muud ühtegi, kui kiriklaste sabarakud.  Kui wanameeleliste tuul puhuma hakkas, asutati  igal pool Saksamaal ütlemata palju wanameelseid  ajalehta, kellega rahwa mõtteid „parema teede" peale juhtida taheti: Need ajalehed on aga kõik jälle „hengusele" läinud, sest rahwas ei lugenud neid, ja kust pidiwad sell kombel wiimaks suured kulud wälja tulema, mis nende wälja andmine tarwitas? Esiotsa paniwad küll mõned wanameelsed mõisnikud ja muud raha kokku, et ajalehed käima hakkaksiwad, aga pärast tüdinesiwad ommeti ka ära, sest kui keegi nende ajaleht  ei lugenud, siis ei olnud nende rahaandmisest ka mingisugust kasu. Mõnes kohas läksiwad wanameelsed  ka iseenese wahel tülisse ja seal oli ka nende ajalehel  surm käes. Üksi kiriklaste ehk zentrumi partei teadis täieste mis ta tahtis ja kuidas ta seda tahtis, ja kus tema ajalehed wahel ka ükstõisega nagu tülis nähti olewat, seal tegiwad nad seda jesuiitlikus kawaluses  nagu näitemänguks, et keegi Rooma kahest keelest aru ei peaks saama. Sellepärast on siis ka nende partei nüüd Saksamaal praegu wõitnud, riigiwalitsus  on oma nõrkust nende wasta. ülesse tunnistanud,  ja nemad hõiskawad kui wõitjad. Kui endine minister Falk, ehk mõni sarnane mees jälle Saksariigi walitsuses pukile saaks, siis oleks küll nende wõidutuju  lõppenud, aga kuidas loud praegu Saksamaal on, ei ole seda lootust mitte olemas. Sellepärast, ässitawad nüüd kiriklaste ajalehed seesugusel kombel omi" lugejaid riigiwalitsuse wasta üles, et seda imeks tuleb panna ja et seda lugu üksi riigiwalitsuse nõrkusest wälja wõib arutada. Näituseks kirjutab üks seesugune leht: „Kui riigiwalitsus tõeste rahuarmastaja on, siis peab ta aega tulema sügiseni tõsisel meelel seks tarwitama, Rooma püha isaga lepitust teha, ja mitte üksi piiskoppide õiendamise seaduse-paragrahwi, waid ka Mai-seaduse muudatusi parlamendi kristlikust paljusest  kinnitada laskma. Nii kaua kui ta seda ei tee, jääme meie õigusega oma waenlusesse tema wasta." Üks töine seesugune kiriklik leht, „Aurora", pilkab würst Bismarki kõige nurjatuma sõnadega ja ütleb, et ta oma kirjade ja telegrammidega, mis paapstile saatnud,  mägise olla Kanossase tahtnud minna, aga ehk küll seesugune käik meie ajal raudtee peal läbi Gotthardi mäe palju kergem olla toimetada, kui Saksa keisri Heinrich IV. ajal, kes kolm päewa Kanossa lossi ees palja jalu lume sees pidi seisma, künni paapst Gregor  VII. temale andeksandmist kinnitas mis kõik würst Bismark nüüd raudtee rutul ka teha tahtnud, olewat siiski zentrumi partei temale tee Kanossasse kinni pannud. Nii on siis Saksamaa seestpidised poliitika asjad praegu õige nurjatumas olekus. Oopis töise joone sees onßelgiamaal riigiwalitsuse  wõitlemine kiriklaste wasta. Kui Belgia walitsus nägi, et paapst riigiwalitsusega  isekeelel ja piiskoppidega jälle isekeelel rääkis, see on uue kooliseaduse kohta riigiwalitsusele ütles, et selle seaduse poolt on, aga jälle piiskoppidele  kirjutas, et nad kõigest mäest tema wasta peaksiwad  seisma, seal kutsus Belgia walitsus oma saadiku kohe Roomast ära ja andis paapsti saadikule tema passid kätte, et ta koju poole minekut teeks. See pani Belgia kiriklast kohkuma. Ehk küll Belgia rahwas kaua aega kiriklaste partei walitsuse ja woli all seisis, siiski on seal suurem jagu rahwast selle kiriklikus tülis riigiwalitsuse poolt. Ka kiriku walitsuse ajal oli ikka wahwaid mehi Belgias, kes õiget teed käifiwad ja seda udu, mis Roomlased sünnitasiwad, rahwa silmade eest ära püüdsiwad lahutada. Nendest wahwa meestest külitud seeme kannab nüüd wilja. Nüüd, kus Belgia oma 50 aastast wabaduse pidu peab, on piiskopid sell kombel riigiwalitsust pressida püüdnud, et 16. Augustil mitte Jumala teenistust kirikutes ei luba pidada ja seda suurt rahwa-pidu ilma Jumala teenistuseta  tahawad jätta. Seda piiskoppide otsust on ka juba 3. Juulil kuningale teada antud. Wist lootsiwüd  nad, et Belgia wabameeleliste partei niisama Kanossasse saaks tõttama, nagu seda Saksamaal näha on olnud. Aga Belgialased tahawad oma pidu nüüd ilma kirikuta pidada, millest jo üksi kirikule kahju wõib tulla. /Itaalias Leisis meski jahwatamise peal seiemaale'ka  Kroonu maks, mis palju paksu merd ühe jau rahwa juures sünnitas. Nüüd on Itaalia parlament  otsuseks teinud, et see maks ära peab kaduma. KaS seda otsust senat ka wasta saab wõtma, see on teadmata. TürgiriigL asjades ei ole ikka meel paremat Konstantinoopolist tuliwad kord sõnumed, et Türklane terwet Berliini töise konwerentsi  otsust sellepärast tühjaks olla mõistnud, et see konwerents oma määratud piiridest üle olla astunud.  Nii palju on selge, et Türklane ennast sõale ette walmistab. Nimelt paneb ta oma lootust Albaanialaste  peale. Kõik Albaanialased, kes seiemaale Konstantinoopolis elasiwad, pidasiwad koosolekut, kus otsuseks wõtsiwad, oma kodumaale minna, et seal oma isamaad Kreeklaste ja Montenegrolaste wasta kaitseda wõiksiwad aidata. Ka olewat Türgi walitsus kõik Albaania kurjategijad selle tingimisega wangist lahti lasknud, et nad Albaania ühenduse sõateenistusse läheksiwad.  Peale selle koguwad Albaanialased Konstantinoopolis  priitahtliku sõawäge kokku. Neile priitahtliku  sõameestele annab Türgi walitsus ka omalt poolt reisiraha ja laewade peal prii sõitu. Türgi walitsus ise kogub aga ka kõik omad sõawäed kokku ja katsub ennast nii ruttu kui wõimalik sõale walmistada. Weike-Aasia st tuleb peale mässamise sõnumete ka weel hirmsaid näljahäda sõnumeid. Kõikide toitude hinnad on 30 korda nii suured kui muidu, ja ka selle hinna eest on raske wilja saada. Kõik tööd ja toimetused seisawad. Näljatseid on sadade kaupa uulitsate  peal leiba kisendamas. See häda on nimelt Mesopodamias nii suur. Inimesed elawad mõnes kohas puulehtedest ja langenud elajate raibetest. Moosulis  söömad inimesed mulda ja igal päewal sureb selles linnas 90 künni 100 inimest ära. Wanemad müüwad omi lapsi raha eest ära ja nimelt noori tüdrukuid on odawalt saada. Sinna juure tuleb weel, et walitsejad rahwast igapidi piinawad ja suurest ülekohtust elawad ja omale rikkust koguwad. Türgi walitsus on küll Berliini konwerentsi otsust täita ja neid asju parandada lubanud, aga seiemaale ei ole täitmisest juttugi olnud. Häda ajab härja kaewu ja häda ajab siis ka Aasia rahwa Türgi nurjatu walitsuse  wasta mässamisele. Afghanistaanist tuleb wäga Llmrahutu sõnumeid,  ning Inglismaa walitsus wõitleb seesamasuguste raskustega, nagu sõaalustuses. Kõik maa suguarud on Inglaste waenlased, nii et igal silmapilgul Inglaste  wasta sõdima wõiwad hakata ja Inglased uut sõda peawad alustama. Omalt maalt. Wilwudi maakonnast. Pitkse kahju. „Pühapäew  27. Juunil lõuna ajal lõi pitkne Kabala Tarvita talu aida põlema, kus juures ta aidas olewa peremehe  M. Lindeberg'i ka uimaseks maha lõi, kes aga pärast jälle toibus ning nüüd juba waewalt käia wõib. Põlemast aidast läks tuli pärast meel elumaja peale, kellel õlgedest katus oli. Ainult lauta oli pritside abil meel wõimalik tule eest kaitsta. Peremehe kahju on wäga suur, sest et kõik warandus, mis ialgi seal hoonetes oli, ära põles. Clawat ligimise armastust oleks selle õnnetu peremehe kohta nüüd küll soowida." 11. Pärnumaalt. Rõõm ja kurbdus. Selle pealkirja  all kirjutatakse meile Saarde kihelkonnast: „Tänawune  pitk kuiw ja palaw aeg on meie wäljad kaunis ära kõrwetanud ja põllumehe südant kurwastusega täitnud,  sest 30. Maikuu päemast künni 25. Juunini ei ole meil mitte piiska wihma sadanud. Heinasaak on meie pool sellepärast tänawu wäga kasin. Wiljast wõib ehk meel asja saada, kui enam wihma tuleb, aga täitsa head saaki ei ole palju loota. Eesnimetatud 25. Juunil läks taewas lõunapooli paksu pilwe, mis ennegi juba mitu korda oli olnud, aga kus pilwed ikka mööda läksiwad ja waatajaid kurwalt seisma jätsiwad. Sell päewal aga oli meil see rõõm, et pilwed kange müristamisega  tõeste wihma andsiwad. Kui müristaw pilw wihmaga ära oli läinud, oli ta aga ka kurbe märke maha jätnud, sest pitkne oli siit kihelkonnast kolm inimest  ka ärakutsunud. Esimene ohwer oli üks tüdruk, kes sell korral heinu oli niitmas, ja töised kaks oliwad üks mees ja üks naine, kes oma kuhja parajalt enne wihma malmis saiwad, omad tööriistad kokku wõtsiwad  ja koju tahtsiwad minna, keda aga pitkne enne meel kuhja juures surnuks lõi. Peale nende kolme on pitkne weel ühe naise pool surnuks löönud, kellest