mise wastu, oma patutundmist ja patupõlgamist, oma meeleparandamist  ja patukahetsemist j. n. e. sõnadega, wahest ka silmadega, näuga ja healega awaldama. Kas seeläbi ei saa lapse tõetundmine lapse sees juureni surmatud ja laps kawalaks ja salalikuks silmateenriks kaswatatud? Üks lastekaswataja kes ta oli, on mo meelest ära läinud ütles kord: „inimene ei õpi mitte rääkima; tema õpib wait olema." Pisukene laps ütleb omas wagaduses kõik, mis ta mõtleb. Pärast poole saab ta ettewaatlikumaks ja näeb, et ta oma mõtteid mitte alati ja igas kohas ei wõi awaldada. Sellepärast on aga ka wäga paha, et last liig wara ettewaatamisele maenitsetakse. Liig ettewaatamine riisub lapse otsekohest meelt, tõe loomu, lapseliku julgust ja usaldust, iseenese peale toetamist ja harjutab teda sagedaste seal wait olema, kus ta rääkima peab. Eesti koolides on lapsed enamiste alati liig kartlikud ja arad; ja see on enamiste  sellest tulnud, et koolmeister laste wastu liig wali oli, laste puuduliste wastuste pärast kohe kurjaks läks, neid laimama ja häbistama hakas, kui kostmised wõeriti oliwad. Koolmeister hoidgu alati selle eest, et ta üht last töistele naeruks ei teeks, ja auuta laitustega teda häbistada ei püüaks; tema lubagu lastele oma jagu julgust; tema püüdgu laste sisse otsekohest ja õiglast meelt sünnitada, ja kaitsku ühte last töiste naeru ja häbistamise eest. Kui üks laps töise lapse süüdi koolmeistrile kaebab, siis wõib koolmeister seda aga siis sallida, kui kaebaja õiglasest meelest seda tegi ja sellega töisele head püüdis teha. Muidu ärgu salligu koolmeister iialgi kaebdusi, liialt weel töise selja taga. Ühte last töiste ülewaatajaks ehk kubjaks teha, nagu see sagedaste ka sünnib, on koguni laiduwäärt. Ülewaataja salgab töise süüdi, mis ta nägi, ja on nüüd kawal ja salalik oma koolmeistri  wastu; ehk tema ütleb wiga, ja kui see nüüd mitte puhtast truusest ei tule, waid wahest kiusust, ehk muust pahast asjast, siis ei ole ta õiglane iseenese, töise lapse ega koolmeistri  wasta. Enamiste on niisugune kaswatamise wili ikka roomamine, auuahnus, silmateenimine j. n. e. Sellega oleme nüüd püüdnud lühidelt wastust anda oma esimeste küsimiste peale ja oleme tahtnud näidata, kus üks osa sellest süüst seisab, et meie rahwa juures mitte täit kindlust, mehist meelt ja tõearmastust leida ei ole, ning kuida wiisi rahwast nende woorustele tuleb kaswatada. Et siin aga pisut sellest otsata suurest asjast wõisime rääkida, on igaühele arusaadaw. Kõiki selle üle rääkida on koguni wõimata. Ei pruugi ka kõik, mis siin öelnud oleme õigegi olla; iga mehele, kes tõtt armastab, oleme küllalt weel ruumi jätnud, oma wastalist mvttid awaldada. Meie kõige suurem soowimine oli see: tähtjat asja meeletuletada  järelemõtlemiseks  ja läbikatsumiseks. Lõppeks ei tohi meie aga seda mitte ütlemata jätta, et kõige ülem lapsekaswatamises kaswataja ise on. Lapsekaswataja  olgu kõige pealt, kindel, tõearmastaja, õige ja waga mees, kes alati tõtt nõuab, tõtt räägib ja tõtt armastab  ; kes iial walet ega kamalust ei salli, kelle enese sees mingi kamalust ega sulase kartust ei ole, ega ela; kes aga ka alati malmis on, kohkumata tõe eest wälja astuma ja wärwimata tõtt tunnistama, ühe sõnaga: kes ise kindel ja mehine mees on. Seesuguse kaswatajate juhatuse all wõime meie tulewikus rahwast saada, kes tõtt armastab, igas ettewõtmises kindel on ja malmis on heale asjale ohwrid wiima. —p. Poliitika ringwaatus. Juba mullu aasta hakkasiwad saksamaa' ajalehed  õige käredaste Wenemaa wastu nrMama ja ässitama. Esiotsa otsisiwad nad Wene ajalehtega tüli, aga wiimaks, nüüd hilja aja eest tagasi, hakkasiwad nad ka Weneriigi walitsuse püüdmisi kardetumaks tegema, nagu koguks Wene walitsus oma sõawäge Saksamaa piiri ääre kokku ja nagu oleksiwad juba mõnes kohas Wene pealikud Saksa pealikutega tüli otsinud. Need jutud, mis Saksa ajalehed wälja lautawad  on aga kõik täitsa maled ja üksi seks wälja mõteldud, Saksa rahwast Wenemaa wasta wihale üritada. Nende tühja juttude kohta on nüüd ka Wene riigiwalitsuse poolt järelseisaw wastuse-kiri „RuSki Jnwalidis" wälja tulnud: „Wiimasel ajal on jälle Saksa- ja Austriamaa ajalehed telegrammide näul õige üleSkihutawaid sõnumeid hakanud awaldama, nagu walmistaksime meie. ennast oma Lääne piiri ääres sõaele ette. Need juttud, kes riigiwalitsuste wahel tõest olema täieliku sõbralikult kokkuleppimisega mitte kudagi wiisi ühte ei sünni, kihutawad inimesi wäga kahjulikul kombel üles. Sellepärast arwame enesele kohuseks, neid jutte täitsa tühjaks tunnistada, ning anname teada, et kõik sõnumed, kas mis sõawägede suurendamisest  ja kokkukogumistest Poolamaal ja piiri ääres ehk üleüldse iseäratistest sõale walmistamistest jutustawad,  täitsa ennemuistese juttude liiki lähemad. Meie riigiwalitsuse toimetused nõuawad üksiainult rahupüüdlikuid  otstarbeid taga, ning meie sõawägi ei saa mitte suurendatud, waid teda wähendatakse ühtepuhku, sest alles Detsembri kuul mullu aasta lasti igas kompaniis,  shwadronis ja patereis korraga mittu meest koju, mis läbi sõawägi 30,000 meest wähemale langes, kui rahu-aja arw on." Nõnda on siis meie riigiwalitsuse  ametlik awaldus ühe hoobiga waenlaste suud kinni pannud, ehk küll ka see awaldus nende kohta paljugi ei mõju, sest kes walet meelega laiali lautab, see katsub ka tõe sõnumeid meelega waleks käänata. Saksamaa ja Wenemaa sõbrus, mis enne Berliini kongressi kõikumata kindel näitas, on üleüldse sellest ajast saani kõikuma hakanud. Ehk küll Weneriik  oma wana moe sisse jäi, on siiski nii heaste Saksa ajalehed kui ka Saksa poliitika sinna külje poole kaalunud, kus endisel sõbrusel enam kestust ei ole. Preisi walitsuse ja Hesseni walitsejate suguwõsa wahel on, nagu meie juba jutustasime, leppimise kaup maha tehtud, kelle järele Hesseni endised  walitsejad oma õigust Hesseni trooni kohta ära on annud, ja nüüd selle eest neli liiget igaüks aastas 75,000 marka nii kaua saamad, künni nende suguwõsa  elab, kus siis nende mõisad ja pärandused Preisi maa kätte omanduseks langemad. Sellest rahast saamad  nad esimese 8 aasta summadest igaüks kohe 450,000 marka ette wälja maksetud, nii et neile künni 1887 aastani aastas 18,000 marka saada jääb, kus nad siis igaüks jälle aastas 75,000 marka saama hakkawad. Seiemaale mööda läinud aastate eest ei makseta aga ühtegi wälja; seda summa on Bismark juba „isamaa kasuks", nagu kord jutustasime, ära tarwitanud. AulllMLiamalt Inglismaale saadetud sõnumete järele pidada olema, kas Bulgaaria noor würst oma walitsust käest ära ei saa andma, kui rahwas  sellesama parlamendi jälle tagasi saaks walitsema, mis koju saadeti. Inglismaa ajalehed jutustawad sagedaste seda, mis nad soowiwad, aga mis sellepärast weel kohe ei sünni. Niipalju wõib neist sõnumetest aga küll tõsi olla, et Bulgaaria würst Aleksander 19. Webruari kuu päewaks Peeterburgi saab tulema, meie Keiserliku Majesteedi jubeli pidule. Bulgaaria würst Aleksander I. on Printsi Aleksandri von Hesseni,  meie Weneriigi Keiserina Majesteedi wenna, ja printsessina Julie von Battenbergi poeg. Tema on sellepärast meie Keiserliku suguwõsa lähem sugulane, ning oli ka Türgi sõa ajal a. 1877 Wenelaste pool sellest sõast osa wõtmas, kus ta Hurko seltsimees oli, kui see esimene kord üle Balkani mägede läks. Bulgaria würst, endine prints von Battenberg, on sellepärast juba tükk leiba seltsis ära söönud. Prantsusemaa parlament on jälle kokku astunud,  üinss on Gümbettäi siueste omale presitendiks walitsenud. Ka uus ministeerium on oma programmi awaldanud, kus sees rahu poliitikat kuulutakse, ning ülemaks eesmärgiks arwatakse, et kooliõpetus läbikaudu igaleühele ilma hinnata peab olema. Peale selle lubatakse  seadusi ülesse kutsuda, kellega ajalehtede ja seltside priiust äramääratakse, kohtud auusa korra sisse seatakse n. n. e. Inglismaal pidada praegune parlament pea koost Wkuma Ja uus asemele tulema. Uue parlamendi  waliWsega saab rahwas ülesse näitama, kuidas ta Asghanistani sõa ja muu praeguse ministrite toimetustega  rahul on. Walitseb ta uue parlamendi nii, et jälle konserwa partei pool paljus on, siis saab Beaeonsield (ütle Biiknsiild) esimeseks ministriks jääma, ning asjad lähemad wana moodu edasi. Saab aga paljus parlamendis wabameeleliste kätte, siis saab ka kohe wabameeleliste parteist uus ministeerium wana asemele tulema. <Hmeerikas wõetakse Ühendatud riikide endist presidenti,"Andral kes mittu aastat reisi peal oli ja kõik Eüroopa ja suur hulk muu maade riikisi ' waatamas käis, suure auustamisega wasta. Kindral Grant on kahel korral Ühendatud riikide president olnud ja wõimalik on, et teda uuel walitsemisel tillemal  sügisel jälle selle ameti peale walitsetakse. Omalt maalt. ärtust. Seltside nõuupidamised. Nagu meie juba luudelt nimerastme, on s. ;a Me Eesti KirjameesteSelts ja AleksanUi kooli abikomiteed suurema nõuupidamistel Tartus koos käinud.  Kirjameeste Seltsi koosolekust seisab pitkem kiri meie tänawuses lisalehes. Nii palju tahtsime meie weel juure lisada, et Seltsi aasta-raamat 1879, mis nüüd juba wälja tulnud, wäga rikas õpetliku kirjade poolest on ja et keegi kahetsema ei saa, kes teda omale ostab. Selle aasta-raamatu järele on Seltsi-liigete arw mnllu aasta 359 olnud. Jaanuari kuu istumrsel tuu 39 liiget juure, nii et meie Kirjameeste Seltsil nüüd juba ligi 400 liiget on. Seltsi Toimetuste mme all on juba 41 raamatut wälja tulnud, kellest suurem jagu tähtsad kooliraamatud on. Kõik need arwud tunnistawad, kui wäga see Selts meie rahwa tarwitustest  wälja on kasunud. Iga auus isamaa poeg saab meie rahwa seltsi-elu niipalju edendada aitama, kui wähegi wõimalik. Meie tähtjamad seltsid on aga meie Kirjameeste selts ja meie põllumeeste seltsid. Ka Aleksandri kooli korjandus on mööda läinud aastal jõudsaste edasi läinud, ehk küll üksi pooled abikomiteed raha on saatnud. Nagu pää- ja abikomitee koosolekul nõuu peeti, loodetakse seda kooli kahe ehk kolme aasta pärast elusse äratada. Seesuguse sume kooli ülespidamiseks on meie kapital aga ikka weel liig weikene, ning sellepärast  peaks Eestirahwas nende paari aasta sees weel oma wiimase jõuu kokku wõtma, et meie Aleksandri auusammas meie rahwa wääriline oleks. Nimelt praegusel  aastal, kus meie oma armulise Keisri Majesteedi  25 aastast walitsuse püha pühitseme, peaksime näitama, kui kallis meile Aleksandri nimi on, ja peaksime selle nime auuks oma andeid Aleksandri kooli heaks silmapaistwal kombel suurendama. Meie palume sellepärast, et nimelt tänawu kõik abikomiteed praegu nimetatud põhja peal oma tööd agaraste edasi teeksiwad ja meie rahwal wõimalik oleks, oma armastust  ja truuust kõrge Riigi-Jsa wasta ülesse näidata. Lõppeks nimetame, et pääkomitees koomitee ärawalitsedi,  kes ära määrab, kuidas Aleksandri kooli koratorium ehk walitsus edespidi peab olema. Selle komitee liikmed on: Mõisa omanik H. Wühner, taluomanik  C. R. Jakobson, kooliõpetaja J. Kapp ja kirikõpetaja  M. Jürmann. Selle komitee otsus saab esite pääkomiteele ette pandud ja kui seal wasta wõetud, ka abikomiteedele. Wiimane koosolek Tartus oli Eesti laulukooride  juhatajate ja nende asemenikude koosolek,  kellest umbes paarkümmend laulukoori osa wõtsiwad,  nende seas ka kaks liiget Tallinna laulupidu komiteest. Koosolejad arwasiwad suure juubeli aasta wäärilisema olewat, kui igas kreisis oma laulupidu ära saaks peetud. Siiski ühendasiwad nad ennast kokku, et kui Tallinna pidukomitee poolt ettepandud tingimised wasta wõetakse, siis laulukoorid Tallinna laulupidust osa saaksiwad wõtma, ilma et siis pahanduse  tulemist karta pruugiksiwad. Need tingimised on järgmised: Wiimasel laulupeul on laulukooride juhatajad ühe komitee walitsennd, kus igast kreisist üks koorijuhataja liige on, ning see komitee pidi eestulewa  laulupidu asju toimendama. Tahab nüüd Tallinna pidukomitee omad wäljawalitsetud laulud selle kooride komiteele kinnitamiseks ette panna ja selle kooride komiteele ära määrata anda, kes laulupeul laulu- ja mängu-juhatajad, kõnepidajad ja auuwõerad peawad olema, siis saamad laulukoorid rõõmuga Tallinna laulu-peust osa wõtma, muidu mitte. Meie ei tohi mitte ära unustada, et missugust suurt juubeli püha meie pühitseda tahame. Kui seesugusel pühal Tallinnas mingisugust pahandust wõiks sündida siis oleks parem, et üleüldise laulupeu asemel kreisi laulupeud  astukfiwad. Tallinna pidukomiteest loodame aga, et tema isamaa armastus nii suur on, et nimetatud  tingimised wastu wõtab. Laulukooride komitee eestistuja on vr. M. Weski Tartus. Imelik kaup. Kaks talupoega Pihkwa kubermangust, üks 27 töine 30 aastat wana, oliwad hilja aja eest tagasi imeliku kaubaga Tartu tulnud, see on oma enese kehadega. Nemad oliwad kuulnud, et kliinikus surnukehast peab ostetama ja tahtsiwad seal ka edespidise aja peale ette omad surnukehad ära müüa. Nemad arwasiwad, et nende surnukehad alla 1000 rubla tükk müia ei olla, ning tahtsiwad kohe kauba maha teha ja raha kätte saada. Aga neid saadeti naeruga politsei juure, kus nad ütlesiwad, nende kodumaal  olla räägitud et lugu nii on ja hea raha eest oma edespidch surnukeha ära wöib müüa. Mis rahwa suu ko,k ei räägi ja mõned imelikud inimesed kõik e: usu! ajakiri. Tuttaw on, et keegi raamat, tuleb, oma jagudes teadawast armust üle ei tohi käia, watd sus azalehe nime peab kandma, kellele iseäralist ajalehe luba tarwis. Seesugune raamat tuli Tartus H. Laarmanni trükimajas wälja, nimega: „ Meelejahutaja."  Et nüüd see raamat kaunis palju sõpru on leidnud ja teda edasi wälja wõiks anda, on H. Laakmann temale ajalehe õigust palunud ja ka saanud.