jagati. Iseäranis tähelepanemise Väärt oli see, et kõik Eesti neiud, keS seda näitemüüki toimetasiwad, endale seks päewaks kenad muistesed Eesti rahwariided  selga oliwad pannud. Selles wanas Eesti ehtes oli nende ilu kahekordne. Mõnegi Eestlase süda oli rõõmus oma esiwanemate ehteid nähes ja ütles Vaimustusega:  „oh mis ilus!" Tõeste, need kullatud pärjad lahtiste juukste peal ja ilusa kirjadega käiksed, kus peal wanad taaldrid hõbe kee otsas rippusiwad, paistsiwad Vaatajatele ilusamalt, kui mõni kuninglik ehte silma ja südamesse. Ka üht noort koolitawd Eestlast nägin ma seal manas rahwa riides kahju aga, et paljalt üks oli. Soowida oleks, et wana Eesti ehted, mida uuema aja moodid nurka on wisanud,  jälle sagedamine nähtawalle tulekstwad ja oma endist auu kätte saaksiwad, mis nad läbi aastasadade on kannud. Õhtu kella kümme ajal oli näitemüük lõpetatud. Peale selle, kui kohaomaniku Waldberg'i ja kõiki auusaid osawõtjaid oli elada lastud, hakkas Kandle muusika koor mängima ja peiud ja neiud läksiwad  tantsima, kuna muu rahwas piduplatstlt lahkudes  koju poole hakkas tõttama. Sissetulek oli, kui mõned weiksed kulud maha arwati, 242 rubla. Ka kaunis kiwike Aleksandri kooli alusmüürisse." k. Keda lugejat ei oleks see sõnum ütlemata rõõmuga  täitnud! Siin on mõned auusad neiud maal lahkel ja osawal toimewsel ühe summa meie Aleksandri  kooli heaks kokku saanud, nagu seda mõni abikomitee  aasta ajal ei ole jõudnud korjata. See on see õnnistatud mli, mis igal pool Välja paistab, kus meie auustatud nmsterahwas ka kätt isamaa adra külge on hakanud panema. Nüüd alles on meie töö täieline. Meie ütleme sellepärast Haljala neidudele kõigest südamest tänu selle rõõmu eest, mis nad oma lahke teuga meie südametele on Valmistanud, aga nimelt preili Klaudine Waldherg'ile, kes selles auusas töös töiste juhataja on olnud. Andgu Jumal, et igas Eesti majas seesugune auuS waim Valitseks, nagu Pihuweres kaupmehe Waldberg/i majas! PeeteMxgist. MMuse teada-andja toob järgmisi  Kõigekõrgemaid käskusi ehk vkaasisi: I. Riiginõuukogule. Keiserliku Kõrguse Suurwürst Konstantin Nikolaiewitshi palwe peale wõtame  Meie teda järgmistest ametitest wallale: Riiginõuukogu  presitendi ametist, põllutöö pääkomitee presitendi  jg üleüldise wäeteenistuse ülema toimetaja tegemistest,  mis juures temale kindral-admiraali ja kindraladjutandi  aüuseisüü kui ka tema muud kohad ja ametid  jäewad. 11. Meremäe päätoimetusele. Keiserliku Kõrguse  Suurwürst Konstantin Nikolaiewitshi palwe peale Võtame teda meremäe ülemast juhawsest wallale mis juures temale kindral-admiraali, kittdral-adjutandi kui ka tema muud kohad ja auuametid jäewad. Keiserlik Kõrgus kindral-adjutant, kontree-admiraal  Aleksei Aleksandrowitsh on merewäe-ülemaks juhatajaks  ja kindral-admiraali õiguste pidajaks nimetatud. 16. Juulil reifisiwad Keiserlikud Majesteedid  ja Keiserlikud Kõrgused Suurwürst Troonipärija  ja Gregorii Aleksandrowitsh ja Aleksei Aleksandrowitsh  Peeterhowist Moskwasse. Keiserliku Majesteetidega  ühes reisisiwad sisemise asjade minister kindral-adjutant  krahw Jgnatjew ja mitmed muud suured riigiametnikud. Armuline tegu. 3. Juulil ristiti ühe kalamehe urtfikukeses noor poeg, kellel Majesteet Keisri Proua waderiks oli. Kalamehel, kelle nimi Mihailow,  on majakene mere kaldal, ligi Wana-Peeterhofi, prints Oldenburg'L walla ja Keiserliku suwelossi wahel. See kalamehe perekond on kaunis jõuukas, ehk küll mitte rikkas ja nende maatükk, mis neil on, on heaste haritud ja heaS korras. Juba 10. Juunil käifiwad Keiserlikud Majesteedid seal kohas jalutamas, aga Mihailowi perekonna  liikmed ei juhtunud keegi neid nägema. Kalamees  oli kõiges ligikaudses rannas tuttaw ja agar mees. Kõige enam kiideti tema hoolast põllu ja aia harimist. Kolm päewa hiljem, 13. Juunil käis Keiserlik  perekond jälle Mihailowi urtflkut waatamas ja kalaja  põllumees läks Kõrge wõerastele kõige oma perekonna  seltfis soola ja leiwaga wasta. Mihailowi naine, kaunis elatanud inimene, kandis suurt talurahwa rukkileiba  ja soola omas käes. Nemad heitfiwad kõik põlwili,  aga neid kästi üles tõusta. Liigutatud healel ütles wana perenaine: „ Kõrged Majesteetid olge nii armulised ja wõtku meie soola ja leiba wasta!" Keiserlik  Majesteet wõttiS heldeste soola ja leiwa wastu, tänas Mihailowi lahkeste ja küfis tema perekonna lugu järele. Mihailow palus Majesteeti, oma majakesse aStuda, mis Keiserlik perekond ka hea meelega tegi. Mihailow näitab nüüd uhkusega neid kohte, kus Keiserlikud  Majesteedid oliwad istunud. Keiserlik Majesteet istus selgtoolil akna ääres, Keisri Proua Majesteet ühe diivanil, K. K. Suurwürft Troonipärija ja Suurvürst  Georgi Aleksandrywitsh toolidel pahemal, ja Suurvürst  Aleksei Aleksandrovitsh seisis paremal pool lauda. Keiserlik Majesteet küsis armulikult Mihailowi majapidamist  ja kalapüüki järele. Wana Mihailow aga ei käi jo 20 aastast saadik enam merel, kalapüügil, seda teeb tema poeg Demitri. See rääkis nüüd kõigest omast tegemistest, nimetas kohta, kus kõige parem kalapüük olla ja rääkis ka peale seda, et tema Ostashkowost naise olla võtnud, kuhu ta iga aasta võrkusi ostmas käia; „seal sain ma," ütles ta, „oma naist tundma ja heitsime abielusse." Majesteet Keisri Proua ütles sellepeale armulikult, et Ta Mihailovi pojanaise, Praskowja Petrovna lapsele, kelle sündimist varsti oodati, vaderiks tahab heita, ja palus teada anda, kui laps saaks sündinud. Kui Keiserlikud Majesteedid  minema läksiwad, lasksiwad ennast jälle kõik Mihailowi  pereliikmed põlvili, kus juures Majesteet Keisri Proua Praskowja Petrownat Oma käega üles tõstis, temale meele tuletades, et ta ennast peab hoidma. Mihailowi perekond oli muidugi seesugusest armust vaimustatud;  neile näitas kõik nagu mõni ilus unenägu olevat. Onne täienduseks sündis Praskova Petrownajal  18. Juunil poeg, kellele nimi Aleksander anti. 3. Juulil, nagu öeldud, ristiti see õnnelaps. Ristimist toimetas Peeterhofi preester Beljajev. Seal juures oli Keiserina asemikuks kindral-adjutand krahv Woronzow  Daschkow; tema võttis ka pärast ristmise toimetust lapse kätte peale. Keiserlik Majesteet Keisri Proua saatis ristilapsele ühe hõbedase theekandiku ristimise kmgituseks. j ? Rnai politsei, voolest antakse järgmist teamisest: misest: „6. Juuni öösel leidsiwad jõe-politsei ametnikud  Katariina kanaalist, 8 sülda kivisillast eemal, ühe vee sees oleva lõhkuva tulerohu-laengu, kahes kastis, ja mis kumbki 4 puuda musta dünamiidiga täidetud oliwad. Selle laengu läbikatsumises ja endiste  kinnivõetud kurjategijate tunnistust mööda tuli selgeks, et kurjategijad seda jo mineval aastal oliwad  sinna pannud, aga laengud veel 5. Mail töisega  ühes üles ei leitud, sest et talle kanaalis muda ümber oli kogunud ja teda kinni matnud. Selle ametliku teadustusele lisab ajaleht mõnda pitkemalt juure: „Kui kaua need plahvatus-laengud vee sees on seisnud, ei saa täieste naljalt aru. Lõhkuv  rohi olla nii heaste valmistatud ja heast materialist,  et ka kauem vee sees seismine temale midagi viga ei oleks teinud. Minevase kuu hakatusel oli Podolskaja uulitsas ühes majas suur hulk kurjategijate  lõhkuvat rohtu üles leitud ja jälgile saadud, et ka muial veel seda kuskil varjul peaks olema. Sellepärast,  et enne jo üks osa jõest oli leitud, otsiti jälle hoolega sealt. Et kurjategijad oma lõhkuvat rohtu jõkke oliwad pannud, ei näita mitte, et nad silda oleksiwad lõhkuda tahtnud, vaid seal rohtu varjule peita. Lõhkuva rohu-laengute äraviimine silla juurest linna pääwalitsuse majasse oli väga kardetav, ja soovida  oleks, et politsei ametnikud parem oleksiwad ootanud,  künni asjatundjad tehnikumehed jo jõe ääres laenguid läbi oleksiwad katsuda võinud. Ka nende pärastine lahti põrutamine oli väga kardetav, aga läks siiski kahjuta korda. Peeterburgist teatab „ Novaja Wremja", et loomade põrnatõbi Novgorodi kubermangus jo väga maad olla võtnud. Lojuste arstist saadetakse sellepärast  Peeterburgist ja muialt kiireste sinna, hirmsa katkule piiri panema, sest, kuida Novgorodi ülem loomade arst teatab, olla haigus raskeste lagunemas ja hakkada ka inimeste külge nimelt seeläbi, et inimesed  kõik õpetatud meeste keeldusest ei tahtnud hoolida ja lõpnud loomade seljast nähku ära nülgisiwad, mis mitte teha ei tohi. Loomade pidajad ja talurahvas on aga praegu katku lagunemisega suures hirmus. Loomade arstidel on niipalju tööd, et ööd ega päeva wabet ei saa. Siiski aga on rahvas oma hoolimata, ehk parem ütelda teadmata olemise poolest haiguse kautamises  väga vähe abiks: sest et looma-arstide «Suuandmisest  ei hooli, vaid aga selle peale toetavad, et Jumal aidata. Novgorodist on katk ka mõnda kohta Peeterburgi kubermangusse edasi veetud, sest et mõned sealsed talupojad oma karjadega Zarskoje-Sseloo kreistsse Põgenesiwad. Uuemate sõnumete järele on katk ka Nowaja-Ladogas  ja Luugas hakkanud. Rutulist abi on sellepärast väga tarvis. Maakondade loomade-arstideselts  teeb omalt poolt mis vähegi võib, soovida aga on, et maa politseide poolt arstidele igapidi tarvilist toetust antakse ja loomade vedamine haiguse maakondadest  töiste kohtadesse kõwaste ära keeldakse; kõige enam aga pangu rahvas ise seda tähele, et haiguse kohtadest mitte üht liigutajat muiale ei saaks viidud! Kiri Sewastoopolist „Liwaadia" laewalt. (Reis Hispaaniast 11. Itaalia kuninga pallei sees on kõik nõnda uhkeste ehitatud, et sarnast nägu liht inimestel aga unes ette wõiks tulla. Ühes toas on Wene Keisri Nikolai I. suur pilt ja kolm ütlemata ilusat ja uhket kõiksugustest kalli kiwidest, kullast ja hõbedast tehtud lauda, mida meie Keiser seie kinkinud olla. Lauade peale on mõned tähtjamad Wenemaa linnad kujutatud. Üli tähelepanemise  wäärt on Neapoli ja Pompei museumid, esimese sees on piltide-, ennemuistsete asjade- ja Pompei linnast wäljakaewatud wana asjade gallereid, töise sees on üksnes Pompei linna wäljakaewatud  imed ja imestamise wäärilised asjad. Kõige tähelepanemise  wäärt imeasjadest on klaasist tehtud õenes-sammaste ehk tuppede sees allal hoitawad, wäljakaewatud inimesed, kes kõik nõnda seisawad, kuidas keegi oli jäenud, kui Weesuwi tulepurtskamine  ja laawa Pompei linna oma alla mattis ja linn maa alla wajus. Kuidas kedagi wäljakaewades leiti, nõnda pandi teda klaasi futeraalidesse, ja seisawad nüüd imestaja silma ees: üks käigil, töine jooksul, kolmas istumisel, neljas woodis ehk tooli peal j. n. e. Kõik aga on nad laawaga paksuste  kaetud, ja mõnel paistab mõnest kohast paljas kont wälja. Igas gallereis on suur hulk kõigilt poolt tulnud inimesi, kes imeasju waatamas, ehk uurimas käiwad. Nõndasamuti suure hulga kaupa on seal kunstmaalijaid ja kõiksugu ametipidajaid  kunstnikka ehk kunstiarmastajaid, kes päewade kaupa, nagu nimelt maalijad, oma raamide taga istuwad, kujutates ja uurides, ehk käiwad jälle ühe tähtja tüki juurest töise juure, tasku-raamatud ja pliiatsed käes. Neapoli linnas on palju inimesi, kes Wenekeelt räägiwad.  Ka päris Wenelasi on siin rohkeste. Nagu igas weeäärses  linnas, sõidab ka siin hulk lootsikuid õhtuti merel rheedi ehk aukruplatsi mööda lusti sõitu, enamiste muusika mängijatega  ja lauluga. Meie seal olemise ajal iseäranis lauldi ka Wenekeele laulust ja mängiti Wene rahwa tükkisi, mis kõik wäga armas ja ilus oli pealt kuulda, kui üks laulu- ehk mängukoor  töise järele lustisöidu paatidelt weepinnal oma muusika armsaid heali kuulutas. Ühe sõnaga, tähtja asjade waatamife ega rõõmustuse puudust meie siin laulurikkas Itaalias ei tunnud.  Aga, mis ma ka ütlemata ei taha jätta: iga wõeras peab siin silmad ja kõrwad igapidi lahti hoidma, sest salajaid taskutühjendajaid tikub siin, nagu küll ammugi teada, enam ettetulema, kui mõnel töisel maal ehk kohal. Minu arwates sünnib seda sellepärast, et siin palju wõeraid käib, kelle taskust kelmid sagedastegi palju leiawad. 20. Mail käis Itaalia kuninga proua Margarita ühes Ma Pojaga, Itaalia kroonprintsiga, meie laewa waatamas. Ohtu kella 6 ajal sõitsiwad nad meie laewale. Mõlemad meie admiraalid ja laewa kapten wõtsiwad neid wasta. Laewa gallerei ehk esimese lae peale astumisel kingiti meie laewalt kuninga prouale ütlemata ilus roosi-kimp, mille peale meie laewa nimi oli sisse üllitatud. Meie komand-kond seisis kõik reas gallerei peal, ja kohe pärast teretamist astus kuninga proua ja tema järel kroonprints oma koolmeistri ja koolipresside  ja meie kommando saatusel laewa läbi waatama. Kõik kohad laewal käis kuningana läbi, kiitis wäga rahul olles kõik laewa ja tema korda, imeteles suure, lahke ruumide ja iseäranis  puhtuse pärast, mis igalt poolt waatajale silma paistab.  Kõikide laewade peal lehwitasiwad igalt poolt rõõmuja  auu-lipud, suuredtükid paukusiwad wahetpidamata ja moosekandid  mängisiwad wäsimata. Kui kuningana kõik kohad läbi oli waadanud, astus ta weel kord kommando ridadest mööda, kes reastiku kuninga Põrandal parda ääres seisiwad, jättis lahkeste  Jumalaga, astus hurraa-hüüdmise ja suuretükkide paukumiste  all kella ajal õhtu oma sõidulaewa peale ja sõitis linna. Kuninga proua on keskmise kaswuga, ennem natuke kuiweljas kui paks, ja ilusa olemisega inimene. Kroonprints on peaaegu pisukese kaswuga, walge pääga, 12 aastane poisikene,  lahke ja elawa waimuga. Ohtu kella 8-sast kuuni 11-neni lasti sellsamal päewal lmnas ükstöise järele kõigewärwilisi, ütlemata ilusa tuledega rakeetisi, mis iseäralise suure kiirusega üles lendasiwad, seal lahti läksiwad ja, kui ära põlesiwad, ime-kange ragisemisega alla langesiwad. Sellsamal ajal mängisiwad meie laewa ümber priitahtlikud moosekandid ja laulsiwad Wene laulusi, mis meile ütlemata rõõmu tegi ja kena kuulda oli. Iseäranis üks laul oli Wenekeele sõnade wäljaüteluses wäga kentsakas kuulda, sest sõnade mamm asemel ütlesiwad Jtaalialased nii imelikult terawaste  j. m. s. s. Meie laew oli igast ainsast kohast elektri-tulega walgustatud. Weesuwi mägi, nagu oleks meie äraminekust teadnud, hiilgas sell õhtul wäga heledaste ja ajas oma feest laawa ja tuld wälja, poolest mäest saadik, mis jälle, nagu ennegi ütlesin, pimeda ööga nagu mõni ilmatu suur tulekahju  paistis, ja see paistus sai öö tulemisega nii heledaks, et linnast kustki ainust tuld ei olnud näha. Ka sõidutee Weesuwi  mägede poole oli kinni. 22. Mail oli taewaminemise püha, kõik laewad, mis ankruplatsi peal ehk sadamas seisiwad, ehitasiwad endid lippudega, ja iga wõera laewa peal, keskmise masti otsas, lehwitas Wene lipp. Kella 12 ajal paugutas iga ainus laew oma 21 suuretüki pauku wälja. Kella ajal wõtsime meie omad ankrud wälja ja jätsime, kui suuretükide  paugud oliwad lõppenud, moosekantide mängimise saatusel  Neapoli linna maha, mis juures igaüks meist weel silmad  Weesuwi poole lõi, millest nüüd, päewal, määratu paks suits ja aur künni poole mäe kohast saadik üles tõusis. Armas on seista ilusas linnas, aga seda armsam on mööda merd reisida,  määramata wee wallal, mis kord selge, waikne kui peegel,  ja kord jälle tormine ja müraw, kui kuri koll. Mere turjal tunneb laewamees ennast palju rõõmsama, mere reisimises  on iga asi, mis silma puudub, olgu ka maarannaft, palju armsam, kui muidu. Iga mäeladwakest maarannaft teretab mere peal oleja suure rõõmuga, igat ilmutust, igat loomuse sünnitust ehk elukat weewallaft niisama suure rõõmuga. Ohtu jätab päike meremeest, nagu enne ütlesin, purpuri wärwisi  kõige mere pinnale külwades Jumalaga, hommiku teretab ta nõndasamuti, nagu oma purpuri pääd weest wälja pistes. Kui suure rõõmuga ei kirjutaksin ma kõigest mere ilust ja suurusest  pitkalt ja laialt. Aga ma tunnen sellepoolest oma sule nõdrust, ja palun sellepärast tulewal korral jälle liht reisinähtusi  heaks wõtta, mis oma päevaraamatusse olin märkinud.