on aga õigus loota, et se awaliku Lähelpanemise ja sõbraliku läbirääkimise abil pea selgitud saab. Selle asja iile tuleb meile Noarootsist järelseisaw  kiri: k' ' pAuuStatud Redaktor! Et Teie omaS lehteS minu wastusele mida mina W. K.'le annud, aset teinud olete, selle eest olen mina wäga tänulik, ja minu si da oleks Võinud rahule jääda, sest et mina m- e poolist liikumist nenda olen seletada püüdnud kuida mina seda tõe olema tean. Aga Teie olete kirja lõpul mõnda juurelisauud, millest mina mõne sõna rääkida tahan. Mina püüdsin lühidelt seletada, kust meie pool liikumine esiteks tuli, nimelt Rootsi MiSsionäridest,  kes mõne aasta eest seia tuliwad, ehk õigemalt, kes seia kutsutud saiwad. Siin oli hädaste koolmeistreid tarwis, sest siin räägitakse  Rootsi keelt ja sellepärast ei Võinud Eesti koolmeistred seda eneste peale wõtta, nimelt koolitamise tööd. Mina olen kirjutanud. et tuimus suur oli ja et palju inimesi waimulikuist  asjust hoolida ei tahtnud, mõned koguni jämedaste wäljaspidisel kombel, mõned jälle peenikesel kombel, nagu Variserid, kes ennast küll Jumalat tundma üllefiwad. oga mitte ei tunnud ja nenda seest pi di seda oliwad, kuida teised ennast wäljaspidi näitafimad, mis Jumala ees üks jä sesama on. Säherdune tuimus tuli Vaimuharimise puudusest ja südame ümberleikamata meelest, mis parandamist tagakisendas.  Jamalasöna sai küll selgeste ja puhtaste  õpetud, aga inimesed, kelle keelemurre selgest Rootsikeelest oli ärasegatud, ei saanud sellest õiele aru. Sellepärast paluti Rootsi Missionari-seltsi käest abi ja se läkitas hea meelega õpetud mehi seia kooliõpetajaks, esimesel korral kaks, ühte Noarootsi, teist Wormsi. Nüüd asutati siin Rootsi Seminari, kus üks Rootsist saadetud õpetud mees, kooliõpetajaks sai; teine sai Wormsi walla - koolmeiftreks. Ja Jumal tänatud? nüüd on meil Seminar, kus noori mehi koolmeistriteks õpetud saab; kaks on sealt juba wäljakantud eksaamiga wäljaastunud , ja sellel wiisil on meie asi suurel sammul edenemas.  Need kooliõpetajad (mina nimetasin neid aga sellepärast Missionäriks, et nemad ühest Missioniseltsist saadetud oliw >d ja sealt oma ülespidamist saiwad) hakkasiwad Jumalasõna selgeste ja puhtaste õpetama, se on, inimestele ettelugema, kuida se ennegi igas L n te - ruse-koguduses kuulutud sai. Mina olen selgete sõnadega ütelnud, et enne sedasama tehti, mida nemad nüüd ka tegema hakkasiwad, selwiisil, et nemad Pühapääwade õhtutel inimestele  ettelugefiwad, nendega ka iseäranis ja üksikult rääkisiwad. Et meie kirikuõpetajad midagi  segatud asja õpetanud oleksiwad, seda ei ole mina ütelnud, ega ka mõtelnud. Pealegi olen mina weel juurelisanud, et siin nüüd kooliõpetajatest ja kirikuõpetajatest enam lugu peetakse, kui enne. Kuida wõiwad nemad siis wihkatud olla? Nenda on se waimolik ärkamine siin Noarootsis  hakkanud ja aegamööda ka teistesse kihelkondadesse ulatanud, sest kui üks inimene Jummalad tundma õpib, siis kuulutab tema seda oma õnnistawad tundmist ka teistele, ja nenda on se, kui üks stnepiiwakene ülestõusnud, kaswama ja kosuma hakkanud ja suureks puuks saanud. Et se aga nüüd Vastupanemist leidnud, et Vaenlasest umbrohtu nisu sekka külwatud ja mõnes kohtas umbrohi kangest kaswanud on, sellest tuleb, et kõiki seda ärkamist umbrohuks peetakse ja wiljaga ühes wäljakistkuda püütakse. Kui meie näituseks minestamisel, nägemiste nägemisest j. n. e. kuuleme, siis peame seda ka laitma ja seda üheks pahaks täheks nimetama, nüüd aga kirjutawad Vastased, kui teekfiwad seda kõik, kes äratatud on. Need, kellest seda uähti, need oliwad enamiste sesugused. kellel enne Jumalasõna tundmist koguni ei olnud ja kes wäljaspooliseid Lähtest omas rumalas meeles tarwis olema arwasiwad; nüüd on need wefloksad wähemaks jäänud ja saamad kaduma, kui ärkamise-wili wagewamalt kosub. —> UkS eksitaja, Wääna walla mees Reit 8 , kes siin Ümberhulkus, on mõnda asja keelda tahtnud, mis Luteruse-koguduõteS pruugiks on wastapanijad põhja mõtnud meie asja nenda segada, kui elakssime meie keik temaga ühes nöuus, kui elekfiwad kõik „Swenska-usu!ised" seda teha tahtnud, mis minu teadeS siin weel sündinud ei ole. Ühe sõnaga: Tühjest kombeteft  ja muist aSjuft ei ole puudu, aga ometi on suurem hulk neid, kes kõigist südame st Issanda poole h oidwadjaTema jälgede sees etteseatud märgi poole käia püüdwad. Nende ridadega soowin mina oma miimist kirja seletada. Teie. auulik Redaktor olete minu kirja juure lisanud, mis niu pahandust sigitanud on. Meis auustatud õpetajad: K a r l b l o m , H a l l e r ja nüüd Girge nsohn  on truuwid õpetajad olnud ja Issanda munamäel tööd teinud, aga inimesed ei pannud seda omas rumaluses. mis koolide puudusest tuli, mitte tähele. Palun nüüd alandlikult, seda asja nenda õiendada, kuida mina siin kirjutanud olen, sest muidu jääkfiwad nemad ehk arwama, et mina neid ehk nende õpetust põlgaksin N -- nn. Sellega näitab siis se asi oma asjaliku seletust laitnud olema. Zumal hoidku meid, Ristiinimeste usu-äratust ühegil wiisil laimamast!  Kui need liikumised muud ei ole, kui aga ustlikude-kimbnkese ligemad kogumised meie wanas kiriku-koguduseö ja kui nende kogumiste  üksikud liited oma testist kõrklewad umbrohtu hoolsal kombel wäljakitkuwad, siis Võime meie ennast rõõmustada ja meis loodame kindlast, et ka need seda tegewad, kes esiteks selle wasta wäljaastusiwad, koduse Jumalateenistuse  wasta maid üksi halpuse ja kiriklikude lohutuste wasta kirjutanud on. Oleme meie sellega Muud, seda asja seletada ja käristatud sõbrust uueste sõlmida, siis peame seda suureks kasuks ja oma töö ja waewa ülemaks ja paremaks  palgaks. Sellest asjast rääkides pakitab meil midagi südame peal, mis juba enne õige kibedast Väljarääkimist  ja awaliku läbirääkimist pärinud on. Se asi on Eestimaa weikesed Rootsi-kogndused.  Omast suguwõsast mere läbi ja riigi raudse raja läbi lahutud, seisawad need kogudused kui kargand killud ilma Vaimusidemeda  ühel poolel ja teisel poolel, ja ei wõi ühelt poolt ega teiselt poolelt uue aead elu ja edeuduse waimu imeda. Kui Eestlased Veel pärispölwe all seifiwad, siis oliwad need kogu - dused priid ja se ise-seisus tegi muidugi, et nemad ennast Eestlastest kõrgemaks ja paremaks pidafiwad. Asjad on ennast aga uüüd koguni pööranud. Eestlastel on nüüd juba läbi kahe põlwe priidus, seda on aegamööda ikka laiema põhja peale seatud, rahwa Vaim on ärkanud ja lehwitab oma wägewad tiiwa. Meie kirjandus  ja meie mitmesugused rahwnslikud ühendused  on siginud ja kosunud ja kannawad meid oma tugema õlade peal nende rahwaõte sekka, kes juba manast aeast saadik kangema järge peal seisawad, mõnest, oleme koguni juba mööda läinud. Selle aea sees seisawad aga meie maa Nootflkogudased üksi, ei wõta osa oma suguwendade eder dusest, kellega ühe ja sellega ma wägewa kotka tiiwa kaitses ja ühe ja sellesama seaduse all elawad, ja kellega igapääwased  tallitused neid ikka ja ikka kokkutoowad.  Ikka aga waatawad Rootslased weel kui tõrkuma põlgtusega Eestlaste peale ja arwawad  omal, Zumal teab mis eesõigust olewad. Nende endist eesõigust ei ole jo ükski nende kääst Võtnud, se on aga iseenesest kadunud, sest teised maawennad on sedasama õigust saanud ja on pealegi nüüd oma suurema kogu mõnul rohkemast Md teinud ja kehalikul ja vaimulikul  Mul eemale jõudnud. Eks oleks aeg, et Rootsi koguduste koolides EeStikeelt õpetud ja Rootslased sedaviisi meie maa üleüldiste edendustest osavõtjaks tehtud saakfiwad? Meie ei päri jo mitte, et meie maa Rootslased ennast just Eestlaseks muutma veaksiwad ; ikka võivad nemad oma rahvuslikust Mälestust dmda ja soojas südames kanda. Meie ei päri ka n itte, et nendes koolides EsKtikeel õpetusekeeleks  seatud saaks. Meie soowime aga oma maawendadele Rootsisugust , et nende ja teise maarahva wahel üks tee lahtitehtud saaks, kus peal sõbrustusele astuda wõiks. Niikaua. kui Rootslased enast siin mitte ühe perekama rahva sõbra-õla wasta ei toeta, niikaua elawad nemad kurvas wõerapõlweS meie kõrvas ja ei saa uue-aea vaimust muud tundma. kui selle rusuvad kätt, mis tõrkujaid ilma armuta oma alla muljub. Meil on üks kirik ja üks seadus, miks meie urisetes üksteise peale vahime? Sellega soowime oma Rootsisugust maawendale õnnistud Uut-aaStad Z Red. Kuida ,Nev. Zeitung" kirjutab on HaaberSti  mõis awaliku wäljapakumise läbi lesk praua W. Vollmuth kätte rendi veale saanud, kes selle eest 2200 rubla renti maksab. Endine rentnik maksis 1016 rubla, ühe kõrtsiga ühes, miS nüüd Tallinna linnale otsekohe 400 rubla renti maksab. Sedawiifi maksab se mõis nüüd 15! 6 rubla renti rohkem kui enne Ühe weike wabadiku koha eest. mis tamne wähe suurem oli ja 12 rubla renti maksis, on sealsamas 1565 rubla maksetud ja peale seda maksab ostja weel 60 rubla kruntraha aastas. Sellest nääme. kui kangest maa hinnad tõusmas on. Et need nii kangest üksi linna ligidal, mitte ka maal ei tõuse seda on iseenest mõista. Ikka aga tahaksime oma lugejatele nõuu anda, kellel se wõimalik on, ennemini täna kui homme oma kohta osta. Peterburgist. Sõnumid Keisri Praua terwise üle ulatawad meil selle kuu 2 paa ivani, ja kuulutawad wähest paranemist.  Pealinnadest  on KeiSri Praule õnnesoowimised Uusaastaks  saadetud ja sealt, Kanne linnast, ka tänu- telegrammid tagasitulnud. Trihhmi-haiguse üle, mis Peterburgis sel talwel olnud, kirjutab Dr. W. Keruig „ Arsti NädalalehteS pitkemalt. Selle järel on poole Wiwakuu ja Talwekuu seeS üleültse 14 inimest nende loomakeste läbi haigust saanud. Politsei poolest on sealiha igas kaubapaikaS hoolega l biwaadatud, ilma et seal Lrihhmifi leitud oleks. yMosk. Wed/ sõnumis mis ka meie lehtes seisis, tunistab, Jsaakikiriku-õpetaja Prohierei Polissadow maleks. Tema juure on kolm ramatu trükkijad tulnud, oma tüli tema abil seletama. Äywardanud ei olle teda ükski. —. Wme aealeht „Russki Mir^, mis mõneks aeaks kinnipandud oli, nüüd aga jälle pidi wäljatulema, jääb selle lehe omaniku ja rentija tüli parast wäljaandmata. Tellijatele saab raha tagasimakseid. Jõulukuu 29 pääwal on aeakirja vouucullü 0630 pk" wäljaandja Sekond-Lieitmant Donat Kartsh -Karatshewski ennast püstoliga surnuks lasknud. Mis häda ehk kurwastus teda surmale kihutanud, seda ei ole teada. Helsingist. Jõulukuu 30 pääwal jäi Lanskaja raudteejaama ligidal Soomlane Johan Penny raudtee-rongiatta, mis Helsingist öösel tulemas oli. Tema param jalg sai wiga ja saan sai lõhutud, hobune on terweks jäänud! Helsingis on kirikuõpetaja Lindkwist ühte kirja saanud, kus teda surmaga ähwardakse, kui tema mitte järel ei jätaks Nihilistide wasta jutlust tegema. Ka oli teda kästud 7000 marki walmispidada, kui oma elu hoida tahaks. Kirjast ei tohiks tema ühegile sõna lausuda.