Omalt maalt. Wittandis. „Kündja" on tulnud. Tema täielisem  nimi on: „ Põllutöö ja poliitika ajaleht." Ta tuleb nädalas ükskord IV- poognas wälja, maksab aaStaS 2 rubla kätte saatmisega. Esimese numbri, proowinumbri sisu on: Juhtkiri „Lugejatele"; umbes 5 lehekülge põlluharimise asjust, umbes 5 lehekülge poliitika asjust, hulk telegrammist; paar lehekülge „Kündja" jutupuhuja; mitu lehekülge kuulutusi, nimelt ka põlluharimise asjust. „ Toimetuse eest wastab: C. O. Leppewitsh," seisab toimetuse jau otsas. Lehte trükitakse RiiaS Müller'i raamaw trükimajaS. Pitkuse  ja laiuse poolest on leht „ Meelejahutaja" sar- . nane. SelleS numbris on kolm pilti: „Parogoni" niidumafin; hobusereha „Tiger;" heinapresS. Et paber hea,» on pildid korda läinud. Omas juhtkõneS tõutab „Kündja" „rahu ja ühendust asutada ja pidada." „Seal juures tahab ta kangeSte tõe ja auususe poole hoida ja loodab, et need tale kilbiks ja raudriideks on, mis teda pealetulemise ja teutamise eest kaitsewad. . Kui seda aga peaks juhtuma, et teda rahuga oma tööd ei lasta teha, ja temal siiski peale-jooksmist kannatada tuleb, noh, siis tahab ta nagu õige kündja, kus seda hädaSte tamviS, lihtlabaselt ja õiete wastust anda, peale seda aga kõik riidu põlata ja kõik pisikesi ja weikesi asju tähele panemata jätta." Nõnda „Kündja" omad sõnad. Kust poolt talle „pealetulemisi,  pealejooksmisi ja teutamist" karta tuleb, jätab ta tähendamata. Tema põlluharimise õpetuse jagu ei too seda kartust küll wist mitte. See on kiiduwäärt, et „Kündja" tõe ja auususe poole hoida ja paljalt piltlikult „raudriideid" pruukida tõutab. Kanapää lauljad, Kurgjast koju poole reisil, andsimad Wiliandi Hantwärgi Seltsi saalis Reede 16. Juulil kontserti. Osawõtjaid oli, ehk küll kuulutus alles kontserdi päewal ilmus, kaunis rohkeSte. Kuulsa EeSti koori laul rõõmustas ja lõbustas  ka see kord kuuljaid suurel mõedul. Miwt laulu paluti teist korda meel laulda, mis ka la hkeste. tehti. GeSti Aleksandri kooli komiteede wiimsest koosolekust  lautab „Eesti Postimees" omas 27. numbris õiguse wastalifi sõnumeid rahwa sekka, mis asja selgust segawad ja asutusele kahjuks wõiwad tulla. Mõnda neist tahame siin õiendada. „EeSti Postimees" kirjutab:  „Ka umbusaldust pääkomitee waSLu oli õige selgeste  näha nimelt ka sellepärast, et üleminewasel koosolekul  waliwd kaSsameistri abisid G. Sachs'i ja G. Goldmann'i meel pääkomitee poolest ametisse ei olnud pandud." Siin ei ole ütelus „üleminewasel koosolekul"  mitte õige, sest kassahoidjad G. Sachs ja G. Goldmann saiwad Augusti kuul walitud ja et Augusti  kuust saadik 1881 künni Juuni kuuni 1882 komiteede koosolekut ei olnud, siis on jo 22. Juuni koosolek minemane koosolek. „EeSti Postimees" tahab seda weikest kogu Aleksandri kooli sõpru, mis ennast minema aasta 21. Detsembril G. Blumberg'i kooli saali kogus, koosolekuks pidada, nagu ta seda ka selle aasta Januari kuul teha püüdnud on, ja sellega wist mõnda pääkomitee liiget meelitada. Nõndasamuti on mõne pääkomitee meele heaks „EeSti Postimehe" järgmised ütelused sellesama punkti kohta Viltu: „Minewane koosolek 21. Dets. 1881 ei olla puudulise ja liig hilise teadaandmise läbi mitte täielik olnud, ja vr. M. WeSke andis nüüd aru teise, komisjoni tööst pärast seda, kui ta koosolekut 21. Dets. puuduliseks oli nimetanud." Meie omalt poolt aga peame ütlema, et mitte see ei olnud kõnelejate põhjusmõte, et nõndanimetatud koosolek mitte „täielik"  ei olnud ehk et ta „puuduline" oli, waid et temal mitte koosoleku õigust ei olnud, et tema midagi ei maksa, sest kooSolejad, nagu ka Sakala 17. numbrist näeme, proteSteerisiwad selle pääkomitee liigete poolt awaldatud mõtte waSW ja ei lasknud mitte üht ainustki  korda heali ära wõtta ega üht ainustki otsust teha. Siis kirjutab „EeSti Postimees": „Peale. selle pani president kogu soowimise järele ette, et kõik wanad pääkomitee liikmed uueSte Valimise alla tuleksiwad. See sündis, ja ühel healel waliti kõik wanemad pääkomitee  liikmed ametisse, need on: J. Hurt, W. Eisenschmidt,  prof. Koeler, A. Kurrikoff, J. W. Jannsen, H. Wühner, J. Kapp, J. Tammann, J. Wühner, H. Henno." Selle peale Vastame meie: kogu ei awaldanud selle ette-paneku soowi mitte, ja Valimist ei sündinud ka mitte, üleültse niisugust Valimist ei olnud olemaski, nagu meie ka aruandest Sakala 16. numbris näeme. Selle järele kirjutab „ Eesti Postimees": „Iseäralise Valimise alla wõeti siis weel need pääkomitee liikmed, keda pääkomitee ise pärast poole walinud, ja need on õp. M. Jürmann, vr. H. Rosenthal ja gümn. kooliõp. G. Blumberg. Selle peale tähendame meie omalt poolt: nende kolme härra Valimine ei olnud mitte iseäraline, neid ei olnud komiteede poolt mitte weel walitud ja nüüd tuliwad nad walimise alla. Mõnes kohas on „ Eesti Postimees"  asjust, mis mõnele manale pääkomitee liikmele arwatawalt mitte meelt mööda ei olnud kuulda, liig pealsekaudu ja pooliti aru andnud, nõnda et „ Eesti Postimehe" lugejal wõimatu on koosolekust õiget pilti saada. „EeSti Postimehe" toimetaja ise oli koosolekul. Pärnust. Talumaade müimiseks. Nimetatud  linnamolinikute wiimasel koosolekul oli üks neist tähtsamatest ettepanekuist ühe talukoha müimine, mis, nagu „Pern. Ztg." kirjutab, ühel healel on wasta ja nõuuks wõetud, ostjatest maksetud rahast iseäraliselt  korjata. Seega on ühtlasi efimine samm talumaade  müimiseks astutud ja peale selle, kui talukohtade  pidajad on teada saanud, missuguste käsuliste LingimiSte all linnawalitsus esimise talukoha müis, saab wististe müimine ka suuremal mõedul algama ja seega kõikide ammu igatsetud soow täide minema. Pärnumaalt. Peale selle kui „Sakala" toimendaja  C. R. Jakobson oli ära surnud ja „Sakala" wälja andmine seisma jäenud, on minu Viimased „Sakala" eksemplarid mõisas kinni peetud ja nimelt sellepärast, et ma kui mõisa talurentnik Pärnu Eesti Põllumeeste Seltsi liikmeks olen heitnud. Mõisa herra on minu peale sellepärast zviha täis ja ütles mind jo minema sügisel Mihkle päewa aegu koha pealt lahti. Tema ei jõuda seda kannatada, et Eesti talurahwas niisugustest  seltsidest hakkab osa wõtma ja oma lapsi ka kõrgemalt  koolitada laskma, kui see senini meie juures Viisiks oli. Ta ütles, et neil olla see hirmus masta meelt, kui talurahwas nii targaks saab ja omale ajalehed  peab, kust ta kõik kuuleb ja näeb, mis ilmas sünnib. See ei tähendada muud kui talupoege suurt rikkust ja kanget ühenduse jõudu. Wiimaks minna asi sell kombel nii kaugele, et talupoja ja mõisaherra mähet enam ei wõida wndagi. Mina olen juba üheksa aastat seda kohta hoolega harinud, seda kaugele parema järjele seadnud kui see hakatuses oli, nüüd aga saadab ta mind ilma mingisuguse süüta sellest kohast minema ega taha minu tingimiste ega palumiste  peale sugugi waadata. Ta ütleb, et ta wõib oma kohta kaS wõi ilma hinnata mõne kätte anda, ja lubab mulle kõik wälja maksta, mis ta minu töö Väärt leiab; agu* mis see mulle tröösti wõib anda? Ei küsita jo minust ega mu hoolest, ei seadusest ega inimlikust eestõigusest mitte kõige Vähemat. Ta saab sinna uue peremehe sisse seadmä, keS temale pisut rohkem renti maksab, aga minu rohkemat pakkumist põlgab ta ära. Kuidas peab üks inimene seesugusel 100 l teadmata oma kohta harida! Eks ole see mõisa herra tahtmine seega ülem kui riigi seadus ja eks sunnita sell kombel üht inimest meele äraheitmisele ja wana orjapõlwe sisse tagasi langema! Nende põhjus on see, et talupoeg neid ööd ilma kui päewa peab' orjama ja seal juures Võimalikult waene olema, et ta kuskile ei pease muud kui orjama, et film walge pääs. Nii kurwad on meie lood. Kui ma olen oma asjad Jüri päewa aegeS ära seletanud ja näinud  kuidas lähäb, siis saan ma edespidi pitkemalt sellest kirjutada. J-s, 11. Aprillil 18S2. Al. U. Tartust. Kuidas „ Olevik" ennast võera sulgedega ehib. Minevikus oli ikka see seadus kui jumalik käsk maksmas, et ligimese omandust peab inimene puutumata jätma, ja meie aru järele peaks see seadus ka olewikuS maksma ja ka tulewikus ikka maksma jäema. Aga Aadu Grenzstein'i „Olewik" näitab seda seadust kolikambrisse  tahtma heita. KaS niisugune pädagoogi uuendus  peaks Miinist olema toodud wõi Berliinist? Kelle omad need ilusad ja wäga peenikeselt valmistatud  kujud J. Tülk'i „Wiisika-õpetuse" raamatus on, see on „Olewik'u" omanikul selgeste teada. Ka nende ridade kirjutaja on näinud, kuidas herra J. Tülk, kes wähega peab päevast päeva läbi ajama, oma aega ja jõuudu on kulutanud Eesti rahvale wiisika-õpetuse raamatut valmistades, kui suure hoolega  ta õpetuse selgemaks arusaamiseks kujust seihkendaS,  esiteks efialgusesse käsikirjasse, siis viimsesse, kuidas  ta seal karva pealt ära mõõtis ja märkis, kui palju ruumi kirjaladuja kujude ümber igas küljes peab tühjaks jätma, kuidas ta viimaks pildilõikaja jauks omad kujud kolmat korda üles seihkendas. Kõik seda seihkendust oli üksnes heledal päeva valgusel võimalik  toimetada. Raamatu eeskõnest loeme, et kõik need kujud tubli Prantslaste meistrikäte läbi on lastud valmistada, „et meie noore Eestlaste silmade ette siin wiifika seadused ja seletused kena kujudega astuda võivad, ja püiawad siis nende looduse teadust ja kenaduse meelt ühel Viisil kergitada." Nagu kuuleme on herra Tülk trükkisaga maha tehes 100 rubla arwanud seks, et see kujude puusse lõikamist toimetaks.  Nõnda on need kujud täieSte ja üksnes herra Tülk'i omandus. Aga waata imet! „Olewik" hakkab käima ja J. Tülk'i kujud rändawad kõik üksteise järele „Olewik'uSse"!  KaS see ei ole enam kui „tembutamine"?l Aga weel enam: Kujude juure on ka seletust tarwis, ja seda on jällegi Tülk'i raamatust leida, näiwsekS elektri-wäe seletus, kuid paberi kuulikesed on paberi munakestekS muudetud, sõrme otS sõrme kondiks j. n. e. Kust „Olewik'u" redaktor oma „teadust ja kunsti" ammutab, sellest ei lausu ta sõnagi, nagu see niisuguses aSjuS üleüldse tema kombe ongi, waid ta teeb seal juures näu, nagu oleks tema wiisika-teaduse tundja. » Peremees kaSwatab suure hoole ja kuluga aia täie noori õunapuid. Hakkawad nad wilja kandma, siis sobitab kawal naaber aiawahiga ei tea missuguse kauba ja weab nüüd peremehe õunu aiast turule. Ta wõiks ehk omal kombel oma tegu ilustada: Ega ma õunapuid ära ei ole wiinud; õunad on jo ostjatele  söömise tarwis kaswatawd; mina käin laatu mööda ja saan neid paremini müüa kui aiaperemeeS; 5 tahab ta õigust saada, siis hakaku minuga protsessima  j. n. e. Soowida on, et herra Tülk oma omanduse kaitsmiseks seaduse poolt abi otsiks. Seda oleme aga kirjutanud, et EeSti ajalehtede lugejad teakfiwad, mis Olewiklase meele-auususest arwata. 5. Tallinnast. Sealses raekojas on minewal talwel  kirjaliku teaduste alalhoidmise kambris (nõndan. wanaS piinakambris) hulk kirjatükkisi ja raamawid mööda läinud aasta sadadelt leiwd, mis nimelt EeSti rahwa ajaloo ja teaduskonna uurijatele wäga tähtis saab olema. Tallinna käsitöö kooli programm. Koolijuhataja ja asutaja, lesk Natalie Pehrna, on nimetatud kooli selle mõttega asutanud, et kõiksugused käsitööd rahwa seaS tuttawaks ja armsaks saaksiwad, mis töö osawust üleüldse kõrgema järje peale tõstaks. Waesed wõiksiwad seeläbi endile kergemalt päätoidust  leida, nõuukamad aga endile ja ka teistele rõõmuks töö osawust pruukida. Ka teritab tööde õppimine  kõigipidi mõistust, sest tema äratab järele mõtlemisele  kõige suurem puudus on aga meie rahwa , tütarde juures, et nendel wähe Võimalikuks tehaye oma mõtteid teritada. Ka wärwide tundmine ja kokku seadmine saab õpetatud, wormide ilu saab õppijatele  tuttawamaks, et ise jüba wälja mõtlema hakkawad,  kuidas üht asja kõige ilusamalt teha. Kõige wähemat materiali õpetatakse tähele panema, ja tarwiliste  asjade tegemiseks pruukima. Sellepärast ei ole see käsitöö kool üksi paik, kuS ehk üht ja töist tööd õppida mõik, waid tema on ka kaSwatamise paik, kust kõigest jõuust rahwa tütrid kõrgema Vaimuharidusele  wiia soowitakse. Soowida oleks, et rahwas  rohkem usaldust kooli waStu üleSnäitakS, et nemad mitte paar sada rubla liig kalliks ei peaks, mis nemad * sell wiisil kõige kõrgema intresside peale paneksinad. Tulewik saab aru andma, kui suurt kasu käsitööde osawuS meie edenemisele saatnud. Kooli elul hoidmine  on nüüdsel juhatajal ilma abita üliwäga raske, sest temal enesel on kooli kõrwal ka wiis last kaSwatada.  Kõik tööriistad ja material antakse õppijatele kooli poolt, et aga õppimise juures kt palju Killist materiali raisku lähäb, siis ei too kool weel. niipalju sisse, et ennast ülewel pidada wõiks, sest suur korter, Valgustamine, kütmine, koolilauad, toolid, kapid, modellid,  Vormid need kõik nõuawad suurt kulu. Tahab õppija koolis käimisest kasu saada, siis peab tema 2 aastat seal õppima, sest Vähema ajaga ei ole Võimalik  nii mitmesugust tööd ära õppida. PeeterburgiS käisin hilja aja eest kooli Vaatamas, kus kaSwandikud 3 aastat õpiwad aga üksi riiete õmblemist, wälja õmblemist (broderimist) ja kunstliku lillede tegemist. Lapsed maksawad 30 rubla kooliraha ja kes lillisi tegema õppida tahab, peab weel 5 rubla juure maksma. Peale selle annab riigiwalitsuS weel seal aastas tuhat rubla abiraha. Meie koolis tarwitab iga õppija " " umbes 40 rubla eest tööriistu, peale selle on siin korterid, kui ka kõik muu olek, wäga kallid, mispärast siis esiotsa kooli ülespidamiseks weel omast käest juure peame lisama; oma ülespidamist aga muialt teenima. Kahe aasta ajal õpetatakse: 1) Riiete mõedu Võtmist, riiete lõikamist ja kõige moodi riiete tegemist. 2) AluSriiete lõikamist 'ja õmblemist, tähtede ja nimede õmblemist. 3) Kunst kudumist Varrastega. 4) Mitmesugust Kmst õmblust.