minnakse, seal kogub otsata palju talupoegi kokku ja nägelemine on lahti. Inglismaa parlamendis on seadus, millega liri talupoegadele kergitust äramääraja  kse ja nende elu kindlama põhja peale seatakse, küll terwelt waSta wõetud, aga üksiku punktide läbirääkimine  wenib nii pitkaks, et temaga tänawu wist järjele ei saadagi. Tuttaw ast on, et Rooma usuliste prestrid mitte liig suurt hoolt rahwa õpetuse eest ei kanna. Nii on stis ka Prantsusemaal weel küllalt neid inimesi, keS lugeda ega kirjutada ei mõista. Siiski on asi selle poolest wiimaste aastate sees palju paranenud. Näituseks oli aastal 1827 lugu nii, et 100 noorest nigrutift paljalt 42 meest lugeda mõifisiwad. Aastal 1878 ja 1879 mõistsiwad aga juba 100 mehest 85 meest lugeda. Türai ja Kreeka tüli-asjad seisawad wana koha peal. Uue piirr pärast peetakse ikka weel nõuu, aga sõast ei ole praegu mitte juttu. Türgimaal teeb endise sultani Abdul Azizi tapmise "läbiotsimine palju kära. Midhat Pashaa, keda ka selle tapmise osaliseks arwati ja wangi wõeti, tunnistab aga kõik seda juttu waleks ja wäljamõeldud jutuks, mida praegused ministrid wälja olla mõtelnud, et teda hukka wõiksiwad saata. on würst Aleksander oma seiemaalse  ministeeriumi koju saatnud, kellega temal mitte wõimalik ei olnud walitseda ja nõuab nüüd riigi põhjusseaduSte  muutmist, muidu ei olewat temal mitte enam Bulgaarias wõimalik edasi walitseda. Seks saab nüüd rahwa nõukogu kokku tulema ja kui see würsti ettepanemisi  wasta wõtab ja põhjusseaduste muudatusi lubab, siis saab würst Aleksander Bulgaaria würstiks jäema, muidu mitte. Arwatakse, et see tüli-asi würsti ja rahwa saadikute Paljusest wäljaläinud ministeeriumi wahel kokkuleppimise teel ära saab õiendatud. Omalt maalt. ) kõige wana- Meelellsem Saksa leht maailmas, kes üle minewal aastal üht tubli meie kubermangude uut ajaloo raamatut  laitis ja selle juures ütles, Eestlased ja Lätlased  ei olla Baltia jcr Sakslaste kõrwal niigi palju tähele pamMseega hoolimise wäärt, kui wahel: on wist hilja nnõnd paha und näinud wana Baltia Hiinamüüri lagunemisest,  WSi on ehk mõnel ilusal hommikul korraga märku saanud, et Eestlased ja Lätlased ennast enam, sest saadik kui Onnis Keiser Aleksander 11. neile õigust kinkis ja neid Baltia kammitsast wabastas, kergeste saksastada ei lase ja üleüldse aru saamad, et mitte mõisnikkude „wabameel" waid Wene Keisrite heldus ja inimese armastus talurahwa elukorda tõstab ja käekäiku edendab. Baltia kuuleht on ka wist selgeste ära tunnud, et Eesti ja Läti rahwas mitte enam Sakslasi ja nende eraõigusi meie kubermangude walitsejateks ei pea, nagu endisel ajal, kuna teu orjus, mis ka üks tükk Baltia eraõiguStest oli rahwast rumaluses pidas, waid et Wene Keisrite arm Eesti ja Lätirahwast uue elule ja truu ja wäsimata tegewusele on äratanud, ja ka nende südameid seega igaweste ainult Weneriigi ja tema Jsewalitsejate  külge on köitnud ning meid meie kodukohas oma esiwanemate werega ja higiga kaetud pinna peal õigeks riigikodanikuks tõstnud, elawaks ja kaswawaks rahwaks teinud, kellel õigusi ja kohusid on kõige pealt oma Keisrile tänulik ja truu olla ja omal maal kui oma rahwaS koolides, kirikutes ja kohtudes oma keelt kuulda, puhtalt ja selgelt ja mitte Saksakeele pudiga segatud, mille asemel ennemine ZVeneteel kui Wndsam oleU ja euam.kasu saadaks" Seda kõik on nüüd korraga Baltia Monatschrist wist ära tunnud ja, et Eestirahwas omas edenemises mitte oma endisid Isandaid" „Baltlasi" iseenese sarnatseks ei hakkaksiwad pidama ja ennast nende poolt ära hoidma ja Wene waimuharidusega sõbrust nõudma: sellepärast soowib nüüd korraga nimetatud Saksa wanameelne ajakiri, et Eestirahwa koolidele üks Baltia Monatschrist'i waimus ajaloo raamat saaks kirjutatud, kus Eestlased nii rumalad  ja pimedad oleksiwad, et Baltia kultuura piits neid seitsesada aaStat pidi puhastama, enne kui niisuguste wahwa meeste wääriliseks wõiksiwad arwatud saada, nagu Baltia Monatschrift'i sulewägimehed.  Nimetatud  ajakirja põhjusmõtted selle soowitatawa raamatu walmistamise kohta on aga nii kõrge hobuse seljast maha waadates kirjutatud, et ka „Zeitung für Stadt oand'ki" kes igatahes kaunis waVaMAM' ott,""km see talle aga raha ei maksa ega tema eestkoStetawatele kasu ei wähenda, sellega puhas ühel meelel ei taha olla, aga siiski kena sõnakõlksudega püüab tähendada, et Eestlaste seas ajaloo wahwuse ja wägimehe tööst ei olla olnud, kuna meie efiwanemad ommeti mis ükski, kes mitte ajaloo narrija ei ole, ära ei salga 16 aastat oma Mabaduse ja maa eest Saksamaa lugemata rööwlite salkade wasta merel ja maal mõitlesiwad,  künni wiimse meheni. Aga kuuleme kuida „Baltische Monatschrift" krahw Keiserlingi wagal näul aga kõrgelt maha laseb kirjutada,  mille kirjasisu lühidelt järgmine on: „Palwe meie ajaloo meestele, - mille järele „tarwis olla vallakoolidele  (kirjutaja räägib efiteks ainult Eesti koolidest) üht isamaa ajalugu lühidelt, truus tõfiduseS (?) ja rahwalikult Baltiamaa läinud-aja sündmustest ja juhtumistest  kokku wõtta. Töiseks olla tarwis kihelkonna koolidele üht pitkemat isamaa ajaloo juhatust kirjutada, ja mõlemate raamatute eesmärk pidada olema, maa- Mrahwale selgeks teha, et aastasadade ühine ajalugu Wwõitjaid ja wõidetuid, see on, meie maal elawaid WenÄafi wist mitte?! MSanlmm.) ühiseks ühenduseks ühise elamise õigusega ja Selle ajaloo raamatute  läbi pidada kõige pealt noore Eestlaste räägitama  ja luuletama ajaloo kirjadele ja juttudele wasta mõjutatud saama, mis Eestirahwa endisest suurusest ja wägewusest enne Sakslaste stsserändamist rääkida ja laulda mõistmat. „Sakslased", nõnda on Jakobsoni ja tema Eesti seltslaste ajaloo arwamine, nagu seda esimeses koolilugemise raamatus ja Sakalas kuulutatakse,  „Mõtfiwad Eestlastelt priiuse, isamaa ja inimese  õigused ära. Paha tõiwad nad aga. Sellest ajast saadik tuli Eestirahwale öö, ja nüüd, kuna Sakslaste Malitsus lõpeb, hakkab uue päewa koidupuna  tõusma." Meie tahame siin aga niisugustele mõtetele wahele ütelda, et „Baltische Monatschrift" oma iseenese räägitud tõtt sellega tahab maleks ja nõrgaks teha, et ta ise seda tõtt üles räägib, sest kes ikka kõige ilmale ja inimestele mastaoksa räägib, selle tõsi ei ole ka kellegi meelest enam tõsi ja mis tema maleks ajab, seda tunnistawad töised tõeks, ehk küll fiin märw asjale töist karma peab andma. „See õpetus," ütleb krahw Keiserling, „Miib senniaegse edenemiste" (see on wist feitsmesaa-aastase orja kultuura edenemise?) „ ärasalgamisele ja äratab Eestlast uue Wsti-Soome ühendusele püüdma rahwa enese suguaru Põhjuse peal. Sellepärast on soomimise wäärt: kooli kirikust lahutada; sellepärast püütakse kõigest mäest Soome rahwaga ühist läbikäimist. Ja et niisugused kardetcMd lood Baltische Monatschrift'! seltskonnale kätte ei tuleksiwad, sellepärast tahawad mehed korraga Eesti kirjanikkudeks heita ja kirjade läbi Eestlasi ja ka Lätlasi töisele mõttele Miia ja oma „pehme hõlma" uinuma kutsuda, Saksamaast magusat und nägema, kust „Baltlased" meile kõik õnnistuse olla toonud. Mida enam maarahwas, omas rikkuse kaswamises"  awaldab krahw Keiserling edasi  „teaduse  järele igatseb, seda enam on meie kohus kuulge! tema tarwidusi (?) ka waimupõllul täita ja mitte asja ainult Noore-Eestlaste katte jätta; sest meie. talupoja seisuse terwemeelelise edenemise  sees seisab meie maa tulewik. Koolis peab algatama ja iga Baltia ajaloo kirjutaja kohus on: meie paris maarahwale näidata, et kõik tema olemine ja tema tulewik meiega ühises Euroopa kultuura hariduses ehk juurdub." Wiimaste üteluste juures on wäga naljakas, et „Baltische Monatschrift" wist ennast ja oma seltslasi kõige terwemeelsemateks inimHteks  peab, sest mis nendesarnatsed meie ajaloost kirjutada, see olla: terwe. (?!) Weel naljakam on, et tema ennast, kõige wanameelelisem leht maailmas, oma seltslastega nii kõrge Eüroopa kultuura pulga peal arwab seiswat, et kõige Eesti ja Läti rahwa tulewikku nendega ühes selle sees ütleb juurduwat. Warsti saab wist üks naljakas wanasõna tekkima, mis iga Baltlast, kui ta olgu kus tahes hommikupool Saksamaa raja elab ehk käib, Eüroopa kultuura kandjaks  pilkab. Sest mis nad ka iial teinud ja patustanud  on, seda teewad nemad kõik kultuura nimel, ja z unustawad ära, et Eesti ja Läti rahwa tulewik ainult j Weneriigi küljes ja Keisrite armu all juurdub, kes, nagu z öeldud, kuida kõige oma suure riigisse, nõnda ka Läänemere § kubermangudesse kultuura on tommd. sest kui Isalikud K inimeste armastajad ÄZeneriigi Keisrid talurahwast orja- N ikkest ei oleks peastnud ega neile inimese õigusi ja maa- H ostmise ja iseenese kogukonna walitsemise seadust ja rahukohtuid ei oleks annud, siis ei olekski Baltias kultuura. Seega on wistist igal ühel selge, kes näha tahab, et Weneriik ja Wene Keisrite arm meile Eüroopa  kultuura on toonud, aga mitte Baltlased ega nende eraõigused. EssituAleksan dri kooli aNko m Lte e poolt on meile nememnnase kontserti üle, millest meie sealine kaastööline omal ajal juba meie lehes rääkis, palutud nii palju «eel sinna juure lisada, et selle asja edendamise eest nimetatud  komitee nii heasti lauljaid nende tegewuse, kui ka kuuljaid nende annete ohwerdamise eest südamest tänab. Peale selle palub ta kassameistrist allakirjutud aruannet awaldada, mille järele selle kontserdil olnud: Sissetulek 153 rubla Wäljaminek 47 « Jäi järele: 106 rubla. tahab Tallinna agar naistekeskmistes  tes KatrintaaliS pidada. EeSkawa olla suuremalt jault Eesti parematest algupäralistest  lauludest kokku pandud, kuhu aga ka meel mõned tähtjamat wõeramaa laulud ja muusikatükid lisatud on. Ettewalmistamist ja juhatust on meie osaw komponist herra J. Kappel lahkelt oma hooleks wõtnud, kes selle tarwis Peeterburgist Tallinna tulnud.  Meie soowime südamest ka selle uuema naiSterahwa  abikomitee ettewõttele head edenemist ja rohket sissetulekut ja palume kõiki auusaid Eestirahwa sõpru sedasama omalt poolt jõudu mööda toetada meie kalli Aleksandri kooli kasuks, aga ka meie kaastundmuse ülesnäitamiseks auuStatud Eesti neiude ja prouade nõudmiste kohta. kubermangus on mullu aasta järgmine olnud: 13 kihelkonna kooli (316 pois- ja 32 tütarlapsega), 4 elementarkooli kadakasakstele (KoseS, Maarja-Magdalenas,  Toilas ja Warblas) 103 pois- ja 53 tütarlapsed,  5 kreeka-õigeusu kooli (80 p. ja 25 t.), 509 külakooli (16,405 p. ja 15,609 t.), 4 wabriku kooli Narwas (224 p. ja 95 t.) ja 2 rahwakoolmeistrite seminaari 53 kaswandikuga. Juutide poolt on seda pettust ette tulnud, - - et nad pankrotti jäenud pankade aktsiaid talupoegadele ! lamatud raha eest pandiks andsiwad ja siis ära s kadusiwad. Waadaku sellepärast igamees ette. Sündinud ja surnuta arm on mullu aasta Tallinna Seal sündisiwad  10,951 hinge (5581 pois- ja 5370 tütarlast), neist 9215 last maal ja töised linnades. Eksinud lapsi oli nende seas 375, millest 315 maal sündisiwad,  49 Tallinnas ja 11 last muu linnades. Elusalt sündinud kaksikuid oli 337, kolmikuid 15. Tallinnamaal  suriwad ära: 7569 hinge (3827 meeste- ja 3742 naisterühmast), neist 6173 hinge maal. Nõnda on siis Tallinna kubermangus mullu aasta 3382 hinge enam sündinud, kui surnud. Eksinud lapsi oli peale 3 protsenti, kuna ta näituseks Prantsusemaal 6, Saksamaal 8, Rootsimaal 10, Austrias 13 protsenti oli. Peeterburgist teatatakse, et herra J. Kappel, keS komponistina „Järwamaa ööpiduga" ka kodumaal tuttaw on, hiljuti muusika suurkooli peal oma osawuse eest orelimängus ja komponeerimises suure hõbe auuraha  saanud. Ma loodan, et kõik rahwuslikud Eestlased  oma agara suguwenna auustamise üle rõõmustama  saamad ja temale selle juures südamest õnne soowiwad. uä. käik Peeter- sealse Turkumanmde maa Wenerngi Nlge üMiõuwisega wäga tähtjas on, räägiwad päälinna ajalehed wäga palju neist saadikutest, kes, nagu jo minewal korral nimetasime, kõige Tekintside sugu rahwa seast on tulnud, nii hästi jo Weneriigi alla heidetud, kui ka Merwi linna poolsetest allaheitmata waba maakondadest. ,Herold' jutustab sellest pitkemalt: Laupäewa hommikul, 23. Mail, läksiwad Tekintside  saadikud raudteel Gatshinasse, et Keiserliku Majesteet»:  ette saada. Kella tl"- ajal enne lõunat lasti neid wastawõtmise saali, pärast seda, kui neid palleiS ühes lahkes ruumis thee, shokolaadi ja muu magusa tõttudega oli kinnitatud. Wõeraste-saalis wõttis neid pärast lõunat kella 1 ajal Keiserlik Majesteet kindralirndeS  ja St. Georgi-orduga kaelas, wasta. Keiser astus Tükma-Sardari poole ja see wastas Majesteedi küsimiste peale ja arutas, mill wiisil ja kui palju tema mööda läinud Tekintside sõas Wenewägede waSta tegew olnud. Esimeses Wene sõakäigus ei olla tema mitte wõitlemistest osa wõtnud, aga wiimses olla tema kõige Tekintside sõawägede ülemjuhataja olnud ja kaks kord haawatud saanud, paremasse õlasse ja paremasse jalaSse. Tema awaldas selle juures soowitust, et mitte aga tema, maid ka tema töised suguwennad „ Walge Keisri" alamateks saaksiwad. Tema aga tahta oma poega heameelega seie sõakooli panna. Selle mahe ajal astus Keiserlik Majesteet Keisri Proua K. K. Suurwürst Troonipärija ja Suurwürst Gregori Alekfandrowitshi saatusel sisse.