Loomad ajalu'us ja muinas-jutudes. Theodor Winkler'i järele. " 11. Mitte wähem naljakad ei ole jutustused kassist. Wana Egiptlaste juures sai ta kõige pühamaks loomaks peetud ja keS kaSsi tappis, sai ilma armuta surmatud.  Nende jumalana Paht sai koguni kassi peaga ülesmaalitud.  Greeklaste ja Roomlaste juures ei olnud kass mitte koduloom; alles 4 aasta-sajal p. Kr. leiti kassi juba Itaalias ja laguueS siit Eüroopa ja Aasiamaa rahvaste juures laiali. Wana Germaanlaste juures arwati metS-kassi nende jumalana Freya armsamaks loomaks, kelle vankri ette kaks neist loomadest rakendatud olid. Pärast poole tekkisiwad rahwa seaS ebausu jutud, milledes nimelt räägiti, et nõiad ennast kasstdekS muutwat. Inglismaal  oli majakasS weel aaStal 984 nõnda kallis loom, et ta warsaga ühes hinnaS seifis ja seaduseks oli tehtud: keS üht kasst waraStas ehk tappis, pidi tasumiseks nõnda palju nisu tooma, et kass, kes niimoodi sabapidi ülesriputatud oli, et pea maasse puutus, nisuga künni saba otsani kaetud pidi olema. Saksamaal oli 11. aastasajal  moodus, et suurtsugu emandad endil kallid sülekaSfifi  hoidfiwad; ommeti oli neid loomast sett ajal terwes EüroopaS wäga harwa leida ja seistwad kallis hinnas. Ühel majakasstl oli sell ajal nii suur tähendus, et ta ilmpuutumata ühe äramüitud maakoha liikuwa varanduse juure pidi arwatud saama. Kõige suuremat lugu peeti kassist Muhamedlaste juures, sest Koran'is ütleb üks käsk: „AuuStage faSstfi, sest nemad varitsevad ööseti teie majade ümber!" Kairo pühameestel on üks iseäraline  kaSst-ülem, kelle püha kohuS on, igat peremeheta kaSst sõbralikult oma juure wõtta ja tema eest hoolt kanda. Ka on tuttaw, et Algerialased, Tsuawid, Türgid jne. marssi peal ja sõjaS kassisi oma pauna peal enesega ühes kannawad. Ameerikasse ja Austraaliasse saiwad kaSsid wa rakult wiidud ja on nad wiimases maas juba täitsa metsloomad. Üleüldse wõib ütelda, et hommiku ja lõunamaades kassist palju rohkem lugu peetakse, kui õhtumaa rahwaSte juures. Oma maheda ja taxga oleku pärast olivzad elevandid  RoomlaSte juures wäga pruugitawad. Estotsa ainult sõaS, saiwad nad pärast AmphiteatriS wõitluste juureS tarwitatud. Need 29 elewanti, mida Epirus'e kuningas Pyrrhus Roomlastele waStu saatis, oliwad küll esimesed, mis wiimastele sõakäigus silma puutusiwad. Warem kui Roomlased tundsiwad Greeklased ja Pärfialajed  elewanti. Aleksander Suur wõitis Arbela lahingis (331 e. Kr.) 15 elewanti ja tema suremisel jäiwad 399 looma järgi, keS siis mitmetesse, iseäranis Syria ja Egipduse maadesse laiali lautatud saiwad. Aleksandri järeltulejatel oliwad samuti mitu sada teenistuses ja Antiokus Suurest on teada, et ta India sõakäigust tagasi tulleS 159 elewanti ligi tõi, arwata wiimased, mida õhtumaad Indiast saiwad, sest Roomlaste käsu peale saiwad pärast Syria riigi langemist kõik sealsed elewandid surmatud. Kui meie pärast näeme, et Cajus luliuS Cäsar Mauretanias Numidia kuninga Juba elewamidega wõitleS, siis ei olnud need mitte Indiast, waid Aafrikast pärit, nagu ka need, kes Roomlaste tsirkuses wõitlefiwad. Esimene suurem hulk India elewantisi, mis uuemal ajal Eurooplaste kätte juhtusiwad, oliwad need 6 elewanti Türgi sõaS, kes sultan Soliman'i saatuses oliwad ja Fernitsa lahingus a. 1529 Ungrialastest ärawõidetud saiwad. Lõpeks tahan weel paarist ajalu'us tähtsast ja inimese  su'ule kardetawamaist loomadest rääkida. Need on, esiteks: Uuristaja ehk laeva-usS (Bohr-oder Schiffswurm,  loreäo), kes umbes 17. aasta sajal hommiku meredest Euroopasse tuli ja sadamates ankrus olewate laewadele seega ära arwamata palju kahju tegi, et ta laewakeha wee seeS olewa osa puuwärki miljonite risti räSti käiwate radadega läbi Sõnistab, künni see koguni kõlbmata on ja kokku kukkub. Selleläbi on juba palju kahju sündinud ja Hollandimaa on näituseks selle usfi läbi aaStal 1739 oma mereväele rohkem kahju saanud, kui kellegi sõa läbi. Aga veel suuremad ja sagedamad oliwad ja on kahjud, mida rohutirtsude laastamised Eüroopas sünnitanud  on. Venedig'! maakonnas Itaalias olewat aastal 1478 rohkem kui 39,999 inimest rohutirtsude laastamise läbi sünnitatud näljahädas surma saanud. Niisamuti oli SpauiaS a. 1686 ja PortugaliaS" a. 1692. Ühe pealtnägija tunnistuse järele wiimasel nimetatud aastal (1692) lautafiwad nad endid 599 Inglise penikoormat laiali, ja oliwad nõnda paksult, et enam päikestki näha ei wõinud. AaStal 1693 tuliwad nad Türgimaalt läbi Ungria--, Austria-, Böömi-, Sakseni- ja Tüürinünaadesse. Ungriamaal olewat nad peale jala paksuni ühetõise peal olnud ja nende ajutine asupaik on mitu penikoormat laiali ulatanud; nad ei jätnud mitte ühte lehte puu otsa ega ühte kõrt välja peale. 174.8 ja järeltuleval aastadel yahti jälle üht parwe, mis ennast üle Saksamaa lautas. Ühe koha peal lamasid nad 4- tundi ja olivad mitu versta laialt, päikest ei näinud enam nende hulga pärast ja puud ja aSjad ei wiskanud enam marju. Suurtükkide laskmine lahutas neid ainult nn kaugele, kui püssirohu wõim ulatas, siis ühendasiwad nad endid jälle. Põllud ja heinamaad sõivad nad nii puhtaks, et ainult paljad puud ja põllud järele jäiwad. Aaastal 1803 laastasiwad  nad Galicias, 1804 Poolamaal ja veel 1813 oli Prantsuse riigivalitsus sunnitud nende vastu ärahävitamise  käsku andma. Nad on koguni kuuni Inglis , Rootsi' ja Norramaale edasi tunginud ja Lõuna-Wenemaal  ja Kaukaasias on praegugi weel õige sagedaste nende läbi kannatada. See on rändaw-rohutirts, üks inimese kardetavamatest  vaenlastest loomade-riigis. Meie oleme tema küla käigust sennini ilma jäenud ja soovime kõigest südamest, et ta ka edespidigi meist eemale jäekS. m — Halamist ahjudest ja nende kahjust. 11. Ohukindiste ukstega ahjude juures Argu sallitagu mitte iialgi peldasi! Wingu kätte jäenud õnnetumad ei ole mitte igakord päriselt surnud, waid selle järel, kas wingu õige rohkeste elumajas oli ja kas õnnetumad warem ehk hiljem sealt peastetud saiwad, on ka wingusse jäenud õnnetumad, kaS päriselt surnud, warju surnud, minestuses j. n. e. Wingu läbi warju surma langenud näikse sagedaste täies te magajate sarnased olewat; ka jumigi ei kau nende palgedelt, nii kaua kui neid rahuliste lamama jäetakse. Silmade hiilgus ja näu mood on muutmata. Üksi ligemal  järelekatsumisel saadakse aru, et õnnetumat mitte wõimalik nagu magajat üles äratada ei ole; tema mõistus  on kadunud, pöidla soon (Puls) ei tuksu enam, hingamine seisab. Südame tuksumine puudub ehk on õige wähe tunda; kaela sooned on pinewil, suu ja keele ilanahk on sinikat karwa. Kui wingukihwt weel mitte nii wägewaste inimese elu peale ei ole mõjunud, siis tuntakse weel aeglast pöidla soone liikumist ja kuuldakse wahete wahel järgulist rögisewat hingetõmbamist. Süda tuksub korratumalt, õnnetumal puudub arusaamine, ta räägib mõnikord arusaamata sõnu, langeb seal juures aga tohe jälle minestusse. Kergemail kordadel ärkawad õnnetumad enamiste kanget peawalu tundes ist nlesse, katsuwad endid jalale ajada, tuigerdawad suure waewaga ukse juure, langewad aga niipia kui ukse lahti teewad, rögisedes ehk raskeste hingates maha ning jäewad sagedaste tundide kaupa niiwiisi lamama, künni mõni awitaja käsi neid äratatab. Iga katse, niisugust uimaselt maas olewat püsti awitada, läheb nurja ja nad langewad kohe jälle minestusesse. Wõiwad õnnetumad kõnelda, siis kaebawad nad kanget peawalu, tuksumist mõtete kohtades ja südames pööritust mille järele nad enamiste suust heitma hakkawad; ka kattes, käewartes ja jalgades ütlewad nad walu tundwat. Sagedaste on niisuguste õnnetumate juures rabandust ette tulnud, kus töine pool keha hingetumaks jäeb. Esimene abi, mis niisugustele õnnetumatele pakkuda wõib, on see, et neile wõimalikult palju wärsket terwet õhku muretsetakse, uksed ja aknad kohe lahti tehakse, ilma selle peale waatamata, et külm mis iseäranis talwel selleläbi sünnib tuppa tungib. Peale selle piab ahi ja peldad (kus wiimaseid olemas on) kohe lahti tehtud saama, et uut sütewingu eluhoonesse tungimist seeläbi lõpetada. Kui abi käepärast, siis wiitagu õnnetumad kihwtisest õhust kohe ära, kas kusagille lahke õhuga tuppa eht kui seda seal katusse all ei ole, siis mõne töise majasse ning seal alles katsutagu teda elule äratada. Esiteks pandagu tema pea ja kukla peale külma wee sisse kastetud  rätikud ehk külma wee wsi jeäga täidetud põied; lastagu  temale käe ehk kaela soonest aadrit, riputatagu näu ja rinna peale külma wett ning lastagu teda kunstlikult hingata. Kunstlik hingamine sünnib seeläbi, et haige laua, pingi ehk mõne muu sarnase kõrgema asja wõi koha peale pannakse, kuna temale padi, põhu kott ehk mõni muu asi niiwiisi selja alla jäetakse, et rind kõrgemaks  tõuseb ning pea ja alumine poo! keha madalamaks wajuwad. Seal juures läheb õnnetuma suu enamiste iseenesest lahti. Nüid pistetakse nimetse sõrm nii sügawaSse  kui wõimalik tema suhu, et röga ehk sarnast kurku piatama jäenud asja, sealt ära puhastada ja hingamisele teed teha. Kui kõik niiwiisi korrale on saetud, mindakse haige pea juurde, wõetakse tema käed küinarnuku kohalt tugewaste kinni ning tõstetakse üle pea kokku, seeläbi tõuseb rind kõrgemaks, õhk woolab läbi lahtise suu kopsusse:  sissehingamine. Kui nüid käed paar sekundi nii wiifi ülepea koos on hoitud, lastakse nemad tagasi külgede  peale Vajuda, surutakse nendega aegamööda aga Lugemaste  mõlemilt poolt rinna külgede waStu, nii et rind natuke kokku surutud ka õhk kopsust wälja pigistatud saab: Väljahingamine. Kunstlik hingamine piab nii kaua edasi toimetatud saama, künni haige isi hingama ja külm keha soojaks minema hakkab ning peidla soon ja süda oma tegewust tuntawaks tasemad saada. Ka kolme künni nelja jala kõrguselt külma wett jareste weiksel mõedul pea ja kukla peale jooksta lasta, on sagedaste wäga kasulik olnud) iseäranis siis, kui külma wee jooksta laskmine wõi kallamine  wahete wahel järele jäetakse ja haiget kunstlikult hingata lastakse. Kurgu ja ila naha kõdistamine, õli sisse kastetud sulega, salmiagu waimu (Stinkspirituse) nina all hoidmine, hüidmine ja õnnetuma raputamine on ka marju- surnute ülesäratamiseks tululikud tuntud olewat. On marjusurnu Viimaks elule tõusnud, siis ei ole tema seeläbi meel ikka mitte hädast täieste peasnud, waid ta tarwitab mõni hea aeg weel arsti hoolitsemist. Kui wähegi Võimalik, siis piab õnnetu marsi peale elule äratamist  oma jalgade peal töiste abiga wälja warske õhu sisse jalutama ja oma liikmeid nõrgutama minema, on ta liiga Võimatu ja jõuuetu, siis piab ta saani ehk Vankrisse  pantud ja wäljas ümber sõidatud saama. lialgi ärgu lastagu elule äratatud enne nende eneste elumajasse tagasi minna, kui nende majad heaste Värske õhuga täidetud  ja nendesse kihwtiste auurude uueste sissewoolamine Võimatumaks tehtud ei ole! —a — Mõndasugust. Kui Inglisemaa kuningas Wilhelm 11., Wilhelm  Wõitja poeg, Normandiinlastega sõda pidas, tuli talle suur raha puudus. Siis käskis tema oma wiitse kuninga läbi rutuste 20,000 meest wõi soldatit kokku koguda ja neid sadamatesse ärasaatmiseks malmis olla. Seal sai kuninga läbi teada antud, et iga soldat, kes 6 shillingad jõuudis ära maksta, mõis kodu tagasi pöörda. Muidugi mõista, et iga soldat katsus seda weikest summa enne ohwerdada, kui iseennast, ning kuningas sai selle mõõduga omale puuduma summa kätte. Mis Hiinlased õrnemast sugust arwawad, näitarvud  meile nende järgmised wanadsõnad: „Kuule oma naest, aga ära usu teda mitte." „Onnelik ema on see, kellel ühte-ainuftki tütart ei ole." „Kui mehel, peale naese ja ämma, on weel õed ja onu ehk täditütred,  stis piab ta küll tiiger olema, et seda jõuab ära kanda." „Naese hing on sula hõbe, aga süda waha." „Kõige kenamad naesterahwad lööwad omad silmad maha sellepärast, kui sa ta otsa waatad, et siis teda heaste wõib läbi waadata." „Mis naesed jalges (jalgades) kautawad, seda wõidawad nad keelega tagasi" ja „ühel koguniste aral tütarlapsel, on küllalt julgust  lobiseda." Phosphoruse (ütle Fosforuse) wäina sisse sõites Mustast-merest, seisab paremat kätt üks wana, suur torn; teda nimetakse ilma mingisuguse põhjuseta „Leandri" torniks, Türklased kutsuwad teda „Neitsi" torniks. Rahwa jutu järele hoiti seal sees warjul sultan Muhamedi tütar, Megar-Schepid, kellele ükS Mustlase eit oli ettekuulutanud,  et tema ussi hammustamisest (nõelamisest) surema piab. Megar-Schepid oli aga wäga ilus. Kõik imeötasiwad  tema iluduse üle ja igal räägiti ikka ilusast printsessist.  Jutt tema iludusest oli Perfija Schahi kõrrvu ulatanud ja ta tuli Konstantinopoli, et kuidagi wiisi teda näha saada. Suure maksu eest läks printsil korda, üht rväga ilusat lille kimpu oma nägemata armukesele saata, kes printsessile ta palawat armastust pidi ilmutama. Aga, oh häda! lille kimbu sisse oli salaja üks roomaja roninud ja nõelas printsessi. Teenred, Megar Schepid'i hädakisa kuuldes, unustasiwad omad kohused ära ja jooksiwad  printsessile appi ning unustasiwad kõik uksed ja wärawad lahti. Prints seda nähes, tormas kohe torni, tõmbaS printsessi oma kaenlasse ja imes suure rutuga hammnstud haawast kihwti wälja ning peastis selleläbi printsessi elu. Kui sultan sellest kuulda sai, rõõmustas ennast wäga nooremehe julgus-tüki üle ja wõttis teda omaks waimeheks. Koolmeister: «Pange heaste tähele, kui meil on öö, siis on Ameerikas päew, kui meie magama heidame, stiö tõusewad nemad üles." Koolipoiss: „Wäga hea, et Teie meile seda ütlesite, nüid ma ei wõta miski hinna eest omale Ameerikast naist." 5S 2 Sakala. 1885 Waswtaja: J. Kõrw