on see Toitest waga halw, kui teda waeseks nimetate. Teie räägite wveraöte waeseks tegemisest, nagu saaks EeSti seltsis '.võõraid riisutud. Wäga halwad on Teite tundmused Eesti seltsi kohta, nõnda et neid mitte enam parandada ei mõista. Teie räägite ühest auuwäürilisest mehest, keda äraminekule sunniti. Mikspärast Teie siin pea põhjuse wälja jätsite, miks äraminekut meele tuletati  ? Just see oli õige, et ta ära pidi minema, teisiti oleks korratu ole? olnud. Mis oli Teite oma kõige efimine pahandus seltsi majas? Õlle pudel, mis Teie mitte silmapilk oma jänu kustutamiseks kätte ei saanud. Wõib olla, et müüja laadalist tundis ja sellepärast pudeliga wiibis. Ons see nüüd üks asi ja pahandus, mis ajalehte sünnib kirjutama? Mikspärast tahate Teie Testi seltsis kaardi mängijate priiust kitsendada, kuna see igas mujal lõbu seltsil priitahtlik on ? Kõikide lõbu seltside põhjuskirjadeS on kaardi mängimine lubatud, nõnda ka meil. Kui nüüd kellelgi himu on kaarta mängida, kes wõib teda siis keelata? Kui Teie kaardi mängimise priiust arwate kahjulikuks, siis wõib ka Teite kirjutamise priius kahjulik olla. Kirjutate Teie mõistmata, siis on see kahjulik; mängib keegi kaarta mõistmata, siis on ka see kahjulik. Minu arwamist mõõda pole see mitte wõimalik, et üks linna öömajaline linna rahwa elu ja EeSti seltsi korratuma wõi korralise oleku üle kindlaid otsufi wõib leha. Selleks on enam aega tarwis, kui öö linnas olla, ühe sõbraga rääkida ja ühel õhtul Eesti seltsis käia. Mis lootsite Teie siis sell laada õhtul Eesti seltsist ja mis head soowisite säält? Olge heaks ja käige sagemine EeSti seltsi waatamas, siis leiate säält ka teisi asju, nagu: laulu, näitemängu, lõbu õhtuid j. n. e., wäga sagedasti aga tühje ruumisid ja ei mitte ühte ainust kaardimängijad Teie ütlete ka ise: „Praegu on mcitel ilus selts kaunil tegewusel, aga kordasaamine on kidew." Kui sell wiisil korda saamist püütakse, kui Teie oma kirjaga, siis peab ta ka kidew olema. Kui Teie nüüd jälle kirjutate, siis kirjutage kõige pealt iseenese ja oma perekonna halbdustest, sest need saawsd Teitele kõige tutawamad olema, aga Eesti seltsi ja kaardi mängimist õppige ennem weel heaSti tundma, kui jälle kirjutate. TeiSte halbdustest mõistame meie kõik kergel wiisil rääkida, aga head teha elades, kõneledes ja kirjutades, selle tarwis on meil wähe jõudu. Wana sõna ütleb: »Hca lind laulab head laulu, paha lind laulab paha laulu." El. N. Toim. tä h. Meie arwamise järele eksib auuStud G. M. mõnes tükkis ja seepärast oleme sunnitud selle üle lühidelt seletust andma: Ta kirjutab: 1) „Kui Teie Eesti seltsile armastuse pärast head tahtsite teha, siis oleks üks teine tee Teile hoopis õigem, kohalisem sa loomulikum olnud, kui ajaleht.  Teie oleks seltsi eestseisusele teada annud, mis Teie halwaks pidasite. Nõnda oleks ka iga haritud inimene teinud: See on eksitus, auustud G. M. 14. numris kirjutaja oli ainult seS armumises,  et eestseisus seda kõik lubab, mis ta sell õhtul nägi. Ja seda arwamift tõendas meel see, et eestseisuse liikmed sell korral ise ka sääl oliwad. Ta oleks enesele seega ainult meelepahandusi saatnud, kui ta selle asja üle oleks eestseisusega rääkinud. Seks otstarbeks  on just ajalehed, et näidata, kus umbrohi üles tärkab, et seega aegsasti wälja kitkuda, enne kui ta õiget wilja ära lämmatab. Mida enam üks rahwaS haritud,  seda enam on tal ajalehti ja seda enam saamad seesugused juhtused läbi räägitud ja laidetud. Seega just ümberpöördud : Üks haritud laidab, harimata jääb wait! Armastusest Eesti seltsi waStu ei ole see kiri mitte kirjutatud, waid armastusest Eesti rahwa wastu- 2) Kirjutate teie: „Kõikide lõbuseltside põhjuskirjades on kaardimängimine lubatud, nõnda ka meil." Sellest oli sääl kirjas ainult jutt, et sääl üle aru mängitud saab ja see on kahjulik. Igal asjal on oma aru. Üleüldse ei ole kardi-mäng meie Eesti poegadele mitte sooivida, sest nemad ei teeni oma pale higiga mitte selle tarwis  raha, et wägiwallaga teiste tasku toppida. Mis hra G. M. selle kirja kirjutaja  kohta, keda ta sugugi ei tunne ja tema perekonna kohta kirjutab, ei puutu aSjaSse. Eesti seltS ei saa see läbi mitte parandatud  ja see ei maksa õhust püütud arwamisi  waStutada. Jaanist. Õunetus ed. Liigalaskma küla mees W. R. jäi palgi alla ja purustas oma jala. Raewendi külast R. M. perenaine  A. T. kukkus ahju pääl maha ja wigastas raskesti oma jalgu. Maasi walla meeS G. Rattur, kes mõne aaSta eest Saaremaale Piddula randa suure sluupide ja laewade ehituse töömaja ehitas, sattus õnnetusse ja elukitsikusesse. MiS mana Kuunert ilm wõimatuks pidas, oli nüüd ometigi kütte tulnud: „Kaksikud oliwad raha pärast tülisse läinud." Oleks mana Kuunert nõnda testamendi teinud, et üks poeg oleks talu saanud ja teise wälja maksnud, ehk temale ühe teise talu ostnud, siis ei oleks küll ialgi tüli kaksikute wahel tulnud. Külas oli juba teada, et kaksiktaluS paha maim ennast pesitanud oli, pere oli seda wälja rääkinud ja ilmasgi ei nähtud kaksikuid enam kooS ja teised talunikud raputasimad mõteldes ome päid, aga mana Hans StleS: «See on weel allcS hakkawS. MiSgi asi ei too wendade wahel suuremat lahutust ega lüli, lui raha." Ja mana Hansul oli õiguS, asi läks hoopis hullemaks. Umbusaldus, mis kord ürkanud, kaSmiS päew päewait ikka suuremaks  ja tungis iga lahket nägu ja sõbraliku tundmust eemale, just nagu ühe põllu pää! kurecrned kõige hea milja kaSmamist takiStawad. Km fee aastane rugi leikuS algas, mis Kaarli ülewaatamise all oli, tuli Hindrikule see mõte pöhü, Kaarel wöida küüni panemise juures omsle rohkem mihkusi mõtta ehk wöida omad wihud suuremad teha lasta. Ta jättis oma tõõ käsile ja ilmus wahel küüni juures, wahel võllal ja kui Kaarel seda märkis, mikSpärast wend tuli, läks ta wiha pärast punaseks ja tormas wihaste sõnadega Hindriku kallak. See ei jätnud ka mitte waSiu andmata ja nagu rahe, mis üle silja põldude käib, paremad vead katki Murrad ja maha rõhub, nii et päältwaatjal  sws ja meel haleks läheb, nii rõbufiwad js riisufiwad mõrudad sõnad Wendade wahel inimese südame kõige ilu- samat wilja armastust maha ja kes seda päält nägi, sell pidi küll süda werd nutma. Wennad, keda ema ühe! ajal südame all kannud, kes oma elu siit saadik ühe katust all elanud ja isa testamendi läbi sunnitud oliwad ka ühe katust alla jääma, ei olnud mitte üksteise wastu ainult wõerad, maid weri vaenlased. Isa testament, mis neil esite näis õnneks olewat, oli neile nüüd tõesti äraneedmiseks saanud. Kariuhwlite üles wõtmme oli kätte tulnud.  Mitme päewase Vihma saju järele oli maa nii pehme, st see töö nii hästi inimestele kui ka loomadele tõeSti paha oli. Hindrik wcdaS ühel päewal hobustega kartuhwli kastisid põllalt koju. Sääl astus korraga üks hobu tee paalt kõrwale ühte pehmesse pori auku, kukkus maha ja murdis oma jala nõnda, et parandamisest jutugi ei olnud, maid pidi maha löödud saama. See oli kõige parem hobu ja ehmatus kakfiktaluS oli selle üle suur. Kahju oli suur ja see pidi tasutud saama, sest muidu oleks töö lonkama jäänud. Hindrik tahtis sellsamal päewal juba hobuse' parismku juudi juure minna ja nõudis Kaarti käest ühisest kassast ostu raha. „Sa pole wist mitte enam tark!" ütles Kaarel. „Mitte krossigi ei anna ma sulle seks. Sa oled oma hooletuse läbi lasknud kahju sündida, pead ise nüüd üksipäiniS seda ka kandma. Oleksid sa ohjad sulase kätte annud, siis oleks õnnetus ka tulemata zäänud. — Mitte ühte krossigi ei anna ma." „Seda oleks weel tarwis!" hüüdis perenaine  wahele, «wiimaks wvikS sulle meele tulla seesugust õnnetusi küllalt laSka sündida ja meie peame maksma." „Kui sa ei maksa seltsis," hüüdis Hindrik hambaid kiristades, „siis jääb hobu ostmata. Ma olen joodud ja wenna naise siidi kleidi pidanud seltsi maksma, mis ometi mitte puumaa kasuks ei tulnud ja sa tead, et testamentis seisab: Mis maja ja puumaa pidamiseks tarwis on, peab ühisest kassast wõetud saama." „ Sellest ei seisa midagi sääl, et kui sa õnnetusi lased sündida, et ma siis seda maksma pean. Ilmas ega ialgi ei tee ma seda," ütles Kaarel kätt ähwardawalt üles tõstes, „muretse et see kahju tasutud saab, muidu kaeban ma su pääle." „Sce waeiv jäägu sul nägemata," hüüdis Hindrik, „ma sõidan linna ja tahan enne sinu pääle kaebada, sest sina ei pea mitte seda, mis testamentis kästud on." „Kaeba," wastas Kaarel, lähed sa täna kohtust, siis lähen ma Home ja kaeban ka sinu pääle." ,-Sul on õigus, Kaarel," ütles perenaine last ta ennemine kaebada, sa tead, kes ennem pääle hakkab, sell on ikka süü." Ja see asi läks tõesti nii kaugele, et kaksikud wennad mõlemad teine teist pääle kaebasiwad ja prorstssisiwad. Kõik terwe küla oli selle üle kohkunud. Weel ei olnud Kuunert kaks aastat haudas puhkanud, kui juba wiha ja riidlemine kaksiktalus mõllaS, mida wona ometi üheks rahu paigaks oli pidanud, kuS ialgi paha sõna ei kuuldaks. (Järg tuleb.)