Saarlane UU sünUd! » üii!» ajaleht Naa- ja lianarahAale. UD Teisipäewal, 6. Detsembril 1888. V. aastakäik. maksab: -ch Ilmub igal toifipässV«»k. Kuresaares kanbannlitsas Nr.T7. "Mis arwad sest?" - " Mis peame tegema?" I. kõne Kihelkonna koguduse õpetaja L. Masing 'e herraga!) Nende küsitumate päälkirjade all olete Teie auuS õpetaja herra, Saarlase 49. numris 1887 ja 45. numris sel aastal rahwa liig wiina- ja õllejoomise üle kirjutanud, ühtlasi selle soowiga osa kõrtsa saaks ärakaotatud, ning arwate et selle läbi rahwa elukord peab parandatud saama, Kuida kuulnud olen, on üks kui teine kiri rahwa ja seisuste hulgas põnewust ja õerumist  sünnitanud; ning kuida tean, on mõlemate kirjade pääle Saarlase toimetusele äratrükkimiseks waStukirjad saadetud, mis aga mitte oma üleliia kareduse pärast ning ka, et mõned seletused asjast kõrwale ehk libisenud oliwad, mitte awaldatud ei saanud. Aga sellest hoolimata, et küll mõned kirjad tagasi lükatud on, tulen ma siisgi wcel omaga ja palun tungiwalt ruumi ja luba, et selle üleüldise isamaalise asja üle, mis nii walusalt meie rahwa ihu- ja hingeelusse  puutub, ome mõtteid awaldada wõiksin. Kõige esmalt nõuab asja olek ja kässib ka minu parema tundmise sisemine sund, Teie kirjades olewaid, üleüldise asja poole sihitawaid mõtteid kordamise alla wõtta. Teie üleüldine juhtmõte omas kahes kirjas on see, et meie rahwas üleliia wiina ja õlut joob, ning selle läbi oma hiugeja  ihuwarandust raiskab. Selle mõttega olen ma, ja igaüks kes meie rahwast südamest  armastab ühemeeleline. Meie rahwaS rojastab end liigjoomisega ja selle wastu peab mõjuwat abi otsitama ja leitama. Rahwa liigjoomise «vähendamiseks annate nõu kõrtsa ärakaotada, mida wäga palju olla. Ka see mõte on õige, et kõrtsa meitel rohkem on, kui neid tarwis oleks. Aga kui arwate, et kõrtside «vähendamisega, ehk nende ärakaotamisega liigjoomist «vähendada  ja rahwa elukorda parandada wõite, selle poolest ei ole ma Teiega mitte üheS nõuus. Üht inimest, nii ka üht rahwast, ei wõi mitte selle läbi südame haridusele wiia, et ta eest midagi halba aSja ärahoitakse.  Mõistmata looma eest peab kahjutegijaid  asju kõrwale panema; möistlikuid peab aga kahjulikude asjade juurest ärakutsuma  ehk äraajama. Sest kui meie ilmaliku abinõuudega ühest lihalikust inimesest  ühe kurati wälja ajaksime, siis asuks selle asemele jälle seitse teist ; kui ühe ilmaliku  meelega inimese käest ühe kurja asja ärawõtaksime siis annab ta teiste weel kurjemate asjadele kätt. Kui 18KV. aastal wiinale aksiis pääle pandi, siis tõiwad mõncs kohas mehed ankrutega ja waatidega wiina kodusse, et kallis wiin mitte joomist ei takistaks. Ma tunnen ka üht nurka, kus mõisa wanem rahwa armastuse pärast kõrtsi kinni pani, aga selle eest asus sääl pea iga wabadiku majasse wiina kauplus, kus wiina eest wilja, willu ja muud elu tarwitust rahwa käest noriti. Ka hakkasiwad sääl kortsu armastajad palju rohkem kodu õlut tegema, mis maja elamisele weel suuremat kahju teeb, kui kõrtsis käimine ja sääl joomine- 12 Regiina. Juba kaks nädalat oliwad sest ajast mööda läinud. Õnne ja röömu päewad lähemad ruttu mööda. „Aga nüüd meel üks palme, Regiina, enne kui meie lodja sisse astume." „MiSsugune?" „Wii mind enne meel senna pajude juure, kust sa mind leidsid." Regiina wiis teda senna, lükkas põesa oksad eest ära ja astus senna kohta, kus ta maas olnud, surma ootanud, aga elu ja õnne leidnud. Ka tema ise (Regiina) oli õnne leidnud. Nemad musutasid endid waikseste ja aStusiwad siis ülewedamise lodja juure. Tüdruk keeras luki lahti, millega wäike lodi kinni lukutatud oli. „Astu sisse, mu armuke!" Noormees aStuS tema käe kõrwal sisse. Ta tõukas selle pääle lodja kaldalt eemale ja istus ise piida pääle. „Jstu minu kõrwa, AlsonS'u, siia minu pahema poole, nõnda et mu parem käsi waba on, millega ma lotja juhin. Meie laseme endid nii tuulest ajada, siis wõime kauemaks kokku jääda; kodus magawad teised ja sinu taga ajajad ei wõi meid mitte pimeduse pärast näha ega paha ilma pärast kuulda." Ta istus tihedasti teise wastu oma parema terwe käega tema ümbert kinni mõttes. Regiina toetas ennast tema najale. Omas paremas käeS pidas ta aeru ja juhtis seega lotja. Nii istusiwad nemad piida pääl, kitsas lodjas, laenetawa jõe pääl pimedal tormisel ööl. Lodi libises pitkamisi edasi, lained oleksiwad teda küll kiiresti, tuult mööda alla wiinud; aga tüdruku harjunud käsi juhtis teda kerge waewaga külituult teise kalda poole. Nemad waheldasiwad armastuse, lootuse, jällenägemise ja õnne sõnu. Nii püüdsiwad armastajad südamed ise enese ja teine teise juures lahkumise walu wähendada. „Kolme kuu pärast, armas Regiina, olen ma jälle sinu juures." „Sce on küll hulk aega, armas Alfons; aga sinu pääle mõteldes ei saa see aeg mulle mitte pitkaks minema." „SiiS tulen ma senna kaldale, kuhu poole meie praegu läheme ja hõikan: „Hei, üle!" Ma olen seda sõna sagedasti üksi olles pööningal kuulnud." „Ja ma tulen selle lodjaga, sellesamma lodjaga, kus meie praegus sees istume, ja toon sind ära, oh kuidas saamad siis minu käed röömu pärast wärisema!" „Ja siis ei lahku meie enam ialgi, ei ialgi; nii kaua kui sinu isa elab, jääme meie Saksamaale: mina asutan siis enesele siia ligikorda poe. Kutsutakse teda aga meie juurest ära, siis läheme minu armsa kodumaale, ilusa Garonne jõe kaldale; kui õnnelikud oleme meie siis sääl!" „Tõesti, tõesti õnnelikud, mu Alfons." Nemad hakasiwad südamelikumalt teine teise ümbert kinni. Ta juhtis aeru pitkalisemalt  ja lodi libises nobcmine lained mööda alla. Need oliwad minutid; aga õnnelikud minutid. Armastajad unustasiwad kõik, mis nende ümber oli, ka seda ligi olewat minuti, mis neid teine teisest lahutama pidi ja temaga ühes kõik lahutamise walu. Nad oliwad juba ammu sest külast möödas, kus tohmuke Willem sell silmapilgul wiha ja kättemaksmise himu äratas selle tcrweft rahwast wihkatud wöera mehe wastu, mehe waStu, kcS magususte armukese kaelas hingas, keda armastuse käsi nii tugewasti kinni pidas ja kes praegu ainult armastust maitses. Nad tuliwad surnuajast mööda, kus surnud õde üksi oma igawest und puhkas. „Pimedal ööl ja paha ilma käes!" oli laps ütelnud ja külma wärin käis temast läbi. Surnuaed oli üsna jõe ääres. Tuul, kui nad sääl kohal oliwad, huluS üle haudade, wingus musta puuristide taga ja maiustas ära kuiwanud sügiseist lilledest punutud pärgasi ristide kulges. Siin käis külm wärin tüdruku kihast läbi. Ta ei olnud mitte surma-aru wiinud. «Saarlase" tellimine on alganud. Tellimist palutakse pca ära toimetada. M Lehe hind on: iZZ Saaremaal aastas . . . 1 r. S 0 k. Saaremaal pooles aastas 1 „ „ Kroonu postiga aastas. 2 „ „ Kroonu postiga pooles a. 1 „ 2S „ Tellimisi wõtawad wastu: Knresaare linnas „Saarlasc" toimetus, kaubauulitsalnr. 17 ning maal: kirikuõpetajad Rolikem tellijad saamad iga kümne lehe kohta ühe ilma hinnata ehk 10 protsenti lehtede hinnast.