Surm näitab kui inimesi kartnud olewat,  sest paljalt pool osa on sündinutest wähem, ka loomad on suremisest priid olnud, arwa mõned kanad saanud kullide roaks. Seegi on ju siis tapu ja mitte tõbe surm olnud. Sõrulane. Tartust. Tartu seitungi lehe sõnumi järel on selle kuu 4. päewal üks e l e w a n t Tartusse toodud, kes Dünaburgis oma elu lõpetanud. Määratu loom on 150 puuda raske, saab Tartus wälja topitud ja jäädawalt suurkooli museumisse pandud. Mõne aja eest oli Puhja Aleksandri  kooli abi komitee kurata  ri herrale palwekirja saatnud, et Aleksanderikoolil peaks eestikeel õpetus keeleks jääma. Aga kurator on wastanud, et ministri ettepaneku pääle Keisri herra minewal Septembril heaks oli arwanud, et Aleksandrikoolil, nagu kõigil linnakoolidel wenekeel öptuskeeleks saaks, seadusliku Eestikeele tundidega. Tallinnast. Nagu Post. kuuleb, olla Wirulase trükikoda selle pärast pitseri alla pandud, et kahtlane õlewat, kes tema õige omanik on, kas HermS, kelle nime pääl trükkikodä elutses, wöi Wirulase toimetaja Jarw. Eestimaa Ritterschaftshauptmann Baron Engelhard t, Liiwimaa esimine Landrath Baron Tiesenhausen, Liiwimaa Ländmarschall dr. Baron Meyendorff, Saaremaa Landmarschall v. Ekesparre ja Kuuramaa Maawolinik Baron Heyking on PeeterburgiSse kutsutud, Baltim aa Politsei- kohtute muutmise nõuupidamisest riigi nõukogus osa mõtma. Peeterburgis, 11. Webruaril. „Walitsuse  Teadaandja" awaldab walitsuse poolt Bulgaria asjade praeguse seisukorra kohta pika kirja, milles mu seas öeldakse: Keiserlik  maMsüS on oma kohuseks pidanud uut katset teha, et riikide poolt Berlini lepingu puutumata oleku kohta seletust saa. da, kui ka, et see leping seaduse põhjale tagasi toimetatud saaks. Sarnase riikide seletuse loomulik järeldus oleks, et riigid Konstantinopolis seletaksiwad, sultan pidada  Bulgarlastele teada andma, et see inimene,  kes praegu wiirsti nime kannab, mitte Bulgaria seaduslik walitseja ei ole, waid ainult wöimuse rööwel." Warshawi hilise wäljanäituse pääl oli üks naisterahwa kleit, miS juba 160 aastat wana on. Selle kleidi kallal, mis kuld ja kirju siidi lõngadega wäljaõmmeldud  on, on omal ajal 60 naisterahwast 2 aastat tööd teinud. See riie, mis kindral Panjutini perekonna oma on, on praegu weel nii ilus, nagu oleks ta alles nüüd saanud kojutud. Omski linnast Siberimaal kirjutab gimnasiumi õpetaja Berg Riia seitungile: „Armsad suguwennad kodumaal! Eivangeliumi  usuliste Eestlastel ja Lätlastel, keda seia Siberimaale on ära saadetud, ei ole sugugi raamatuid ehk muid kirju. Wist on mitmetel kodumaal wanad ajalehtede aastakäigud, kalendrid ehk muud raamatud olgu eesti- ehk läti- ehk ka saksakeeles, ja nad tahawad ka hea meelega neid meie waeSte usuwendade heaks ära anda. Neid ma palun südamelikult, niisugusid raamatuid  ehk kirju minu kätte saata, et ma neid wõin ära jägada. Minu adres on : Vi. r. Ouaua-, iixöiioMLare.no übusM. Wuma Oueuoü Üliiio Lepr"n. Rafaele käest kinni hakkatss ja teda Jaan Albatera juure wiies, „kuningaS, kes andeks andmist palub. Siin on sinu pruut, armas krahw," rääkis ta tema poole pöördud, edasi; „Krahwina Kastro, kelle eest mulle hirm pääle tuleb, ei tahtnud oma kaSwanbiku kätt ühe liht ohnutseerile.  kelles warandust ei ole, mitte anda, aga ühe ihukaitse päälikule, kellele ma kõik sugukonna mõisad tagasi annan, ei saa ta seda mitte keelama, nimelt kui ma järele jätan temaga üht kana kitkuda." Mõlemad armastajad andsiwad riigiisa käele suud ja tunnistafiwad oma tänu palama sõnadega tema wastu üles, siis aga röõmustasiwad  nad kõigest hingest oma jällenägemise  ule. „Tänu sulle, armas Rafaele, et sinu süda nii kaua aegse lahutuse järele mulle ikka truuiks jäänud ja mind kohe ära tundnud!" hüüdis noormees oma armukest oma rinnale tõmmates. „Soh!" ütles kunningaS, kes seda ettenduft naeratades oli püält waatnud; „nüüd ei ole mul siin enam midagi teha, ja ma wõin oma pimedat tagasi Minekut algada; aga enne weel üks sõna, kallis neiu neljasilma all. Sina, krahw Albatera  saad seda lubama, siis wõtiS ta Rafaele kätt körwa ja aStus teise kambri. ~Seda sõrmust palun ma täna õhtuseks mälestuseks enesele pidada," sosistas ta, „ja mis nende ilmsüüta musude kohta käib, seda on teie tüdruk mõne teise õpetuse köe» wal waigistawalt ära seletanud, MS ka teie eneste kohta wõite maksmaks teha. „Kuninga musud ei wõi kellegile kahju teha" ütles ta, sest kuningas on kõige oma riigi ja alamate isa, ja kui ta musutab, siis musutab ta ainult ome lapsi." Siis andis ta punetama neiu käele suud ja wiis teda jälle oma armukese juure tagasi. „Ja nüüd jätan ma jumalaga," lisas ta, oma ümber waadates ja nagu midagi otsides, juure. „KuS on mu kübar jäänud? Ma arwan teda siia tooli pääle pannud olewat." Sellsamal silmapilgul langes paks Tultsinna põlweli ja palus würisewal häälel kuninga poole üles tõstetud  kättega: „OH, majesteet! Jumala pärast pange mitte pahaks!" „Mis siis?" küsis kuningas, „mis sa siis tahad?" „Ma olen teie kübara oma Pikwillole kinkinud, teie mäletate ju meel, et ta kõigel  meelel enesele üht kübart, kuld tuttiga soowis, et ta siis palju ilusam sellega wälja näeks, ütles ta. „Ja sa oled temale minu kübara kinkinud?"  hüüdis kuningas naeratades. „OH, sa suur aeg, olge nüüd mitte kuri ja ärge laske mind mitte ära tappa, ehk elawalt ära põletada," ägas tüdruk surma ahastuses, „kui ma seda teadnud oleksin, et teie kuningas olete, siis ei oleks ma seda mitte teinud ; aga et ma arivasin, teid meite armukese olewat ja et Leie ütlesite ennast nii õnneliku olewat, et teie iga inimese palwet iäidakfite, seepärast —" „Waat, see on mõnus tükk!" hüüdis kuningas, „nüüd pean ma weel ilma kübarata  koju sõitma, kui herra päälik Albatera mitte nn sõbralik ei ole ja oma ei anna." Siis kummardas ta Dultsinna poole maha ja lisas, tema paksu põse paäle klopides juure: „Sina wöid seda kubarr nende hea õpetuste eest, mis sa mulle andsid, pidada; ma luban sulle ennast parandada ja sinu Pikwillot wahtmeistriks teha." Sellsamal silmapilgul oli wäljas hüüdjaid hääli kuulda ja hele törwalontide tule walgus tungis lahtisest aknast läbi wäikse torni kambri. „ Majesteet! Majesteet!  hüüti metsas. „O, sääl on ju minu truu saatekond!" ütles kuningas, Albatera poolt pakutud kübart wastu wõtteS ja pähe muljudes: „Elage hästi, kallis Rafaele ja ärge unustage mitte ära mind pulma kutsuda, kõige päält püütge mind aga oma tädi Kastro silmas heaks teha." Selle pääle musutas ta weel kord lossi preili õrnat kätt ja mõne minuti pärast kihutas ta törwalontide paistusel läbi waikiwa metsa ligi olema pealinna, Madridi  poole edasi. Sell ööl magas ta palju rahulisemalt, sest see meelitaw, armas teadus, et ta sell päewal neli inimest oli õnnelikuks teinud, tegi tema und magusaks ja kujutas weel unenäos ime ilusaid pilta päewasest juhtmest  tema une hõlmas, suikuwa maimu silmade ette. Wäljamaalt. Saksamaal kipub hirm kroonprintsi haiguse pärast jälle õige suureks minema. Uued kaswajad oliwad tema kurkus hingamist nii kangest takistanud ja kõrget haiget läkastama kippunud, et professor dr. von Bergmannn Berlinist telegrahwi läbi San Remosse kutsutud sai. Enne kui tema weel senna jõudis, pidasiwad arstid asja nii kardetawaks, et dr. Bramann kaswajast alamal tema hingekurgu lahti leikas ja ühe toru sisse pani, mis läbi haige hingata wõib. Lõikamist on kroonprints niisama mehiselt wälja kannatanud, kui kõiki kardetawat  haigust tänine. Rääkida tema enne ei tohi, kui arstid seda lubada wõima arwawad.  Tema omaksetest ei tohi keegi tema juure tulla, sest iga liikumine wõiks haawa paranemist takistada ja kopsu-põletust sigitada.  Ööd ja päewad walwawad kaks arsti tema juures ja tallitawad kõiki ise, mis temal tarwis läheb. Berliinist 6. Webruaril laskis Saksa keiser nende Kaluuga rügimendi saadikute auuks pidu söömaaega walmistada,  kes Wenemaalt olimad tulnud, keiser Willemile tema 70. selle rügimendi  pealiku aatztapäewaks õnne soowima. Söömaajast wõtsiwad wana keiser ja keisri pröua August a, prints Will e m, krahw Maltke ja mitu teist kõrget ametniku osa. Keiser ja printsid oliwad wene munderites. Itaalia sõjaministeriumide ametlik leht teatab, et Itaalia omad sõjamehed Aafrikast ära kodumaale saada kutsuma, sest et waenlast  kuskil nähtawale ei ole tulnud. Tema ei tahta mitte nägemata waenlase pärast wiis kuni kuussada omast paremaist ohwitseeridest ja neli kuni wiisteistkümmend tuhat wappert sõjameest ilma kasuta wõeral maal seista lasta, keda tall ehk Europas ise warsi tarwis tulla. Bulgarias kardetakse kewade poole jälle uusi segadusi, selle tarwis on Filippopoli  kohtud Sofiast käsu saanud, et nemad Türgi piiri ääre kahekordsed wahid wälja