Wiljandi maakonnast, õiendus. ..Eesti Postimehe" numbris kirjutab keegi, et Wana- Tänasilma endine koolmeister H. Lellep 2. Webruaril Viljandist koju sõites Tatra kuusikus mitmest mehest saanist wälja weetud saanud, ja kirjasaatja lisab meel omalt poolt juure, et temaga wist mõrtsuka tööd olla tahetud teha. Et nüüd selle sõnumega mind mõrtsukaks tahetakse muuta ja nimetada, arwan mina oma auu kaitsmiseks järgmist õiendust asjale waja olewat. Nimetatud päewa õhw widewiku ajal sõitsin mina Tatra kuusikust mööda. Korraga kuulen ma kuusikust mitu korda hobuse hirnumist. Ma arwasin metsas mõne warastatud hobuse olewat, sõitsin U. weske juure, kust ma kaks möldre poissi abiks wõtsin ja asja lugu järele waatama läksin. Kuusikust leidsime meie ühe mehe, kes hobust kuuse kullest lahti wõttis, kuna üks naesterahwas saanis istus. Meie küsimise peale, kes Teie olete, ei wastatud esiteks midagi, aga wiimaks ööldi: „Meie oleme Pikru weske pealt ja oleme ära eksinud, ning tulime kogemata siia." Et meie seda juttu uskuda ei wõinud, tõime nad kuusikust wälja ja tahtsime neid U. mõisa wiia. Wäljas tundsime mehe ära ja mina ütlesin: „Tere, Lellep!" mis peale ta „Tere Jaan", wastas. Möldre poisid aga ei tahtnud uskuda, et see Lellep oleks, ning tahtsiwad teda ikka U. mõisa wiia. Wiimaks ütles Lellep: „Kui Teil kaks tuhat rubla on wälja panna, siis ma tulen." Wiimaks tundsime meie kõik Lellepi ära, ja et teda mitte just warguse pealt kinni ei olnud Võetud, lasksime ta minna. Mis aga Lellep teekõrwal metsas wõera naesterahwaga otsis, seda ma ei tea ega saa sellest aru. jsxZ xM Lelleni rööwijaks ehk koguni mõrtsukaks arwatakse. Nagu meile teatatakse, on 24. Aprillil seniaegne Tartu Maarja koguduse abiõpetaja J. Johannson  Paistu koguduse õpetajaks laulatatud saanud. Laulatust toimetanud Eesti keele prause asemik A. Doll Wiljandist ja Saksakeele tema abiline C. Maurach  Põltsamaalt. Nagu kõrwalt kuuleme, ei olewat kogudus seda walitamist mõne aasta eest mitte seaduslikuks tunnistanud, waid sellepärast protsessi alganud, mis praegu alles poolel. Wist on herra Johannson ajalikuks õpetajaks kinnitatud 11. Meile on Wiljandimaalt järgmine naljakas kiri J. Jung'i rahwa riiete ja „blitz wenig" peale sisse saadetud: „Jsand J. Jung pidas 3. Januaril Wiljandis, Eesti Kirjameeste Seltsi koosolekul, rahwa riietest kõne, milles ta meie auusamaid Eesti naesterahwaid, kes Wiljandi Eesti Põllumeeste Seltsimaja pühitsemise ajal rahwauslisi riideid oliwad julgenud kanda, oma kange Archäologia põhjusel  awaliku Baltia kriitika turule kandis. Wist ei maksnud Jungi loogikas wanasõna midagi: Nimeta meest, aga mitte nime. Minul tuli juba hirm peale ja ma pidin saalist wälja pugema, sest ma arwasin: Nüüd ta wõttab minu õntsa isa käsile, kes omal ajal ka Eesti riides käis. Mis uurimise teel kõik kätte ei saada! Õnneks ei trehwanud  see „blitz" palju kui Jakobsoni perekonda. Oli see mõni Balti „Neologie", wõi mis ta oli, kes wõib seda teada? Nüüd on J. Jung „Olewiku" lisalehes M 10 neidsamu mõtteid tükati uueste awaldanud, kus ta ka ühtlasi  Walguse toimetaja J. Kõrwi peale Baltia noolest püüab laska. Kõrw olla tema kõnet nõrgajalgseks julgenud ütelda. Jung ütleb Kõrwi teaduse kohta Baltikeeles „blitz wenig" ja käsib teda mõni 9 raamatut läbi lugeda ja siis alles Jung'i „Archäologia" kohta midagi ütelda ehk mõtelda. Kuulgem, kuida Jung'i loogika „Olewikus" käib: „Wõtame „aga ühe liht talumehe ehk naese omas Eesti riides „ette ja nimetame kõik tema riided, mis temal katteks „ihu peal, ehk ka ehteks ümber on, siis leiame, et „neil riietel ja ehetel suuremal jault kõik Wene, „Rootsi ja Saksakeele nimed on. Nüüd leiame alles, „et kõik need wõerakeele nimedega riided ja ehted ka „nende wõeraste rahwaste käest on wõetud, kelle keele „nimed neil on." Nõnda kirjutab ja kinnitab J. Jung. Kes wõib nüüd imeks ehk pahaks ehk koguni meel naljaks panna, kui mina sellesama Jungist ülesleitud põhjuse järele uurin: „Wõtame nüüd ühe Eesti mehe ette ja nimetame „tema nime, „Jung", siis leiame, et sellel mehel täitsa „ Saksakeele nimi on. Nüüd leiame alles, et see „wõerakeele nimega mees ka selle wõera rahwa käest „on wõetud, kelle keele nimi tal on." ,Mc>n äieu! mis Teie teete? Mina ei ole Sakslane, waid Eestlane?" saab ehk nüüd isand Jung hüüdma. Ja, mon ami, selle põhjuse olete jo ise wälja uurinud, aga ärge kohkuge, ega Teie ainukene Jung maailmas ei ole. Jung'i uurimise järele ei ole see wististe wõimalik, et rahwas oma riidele ehk asjale wõera „kultuura" nime wõib panna. Wististe ei tea ta, ehk küll ennast tubliks „Archäologiaks" peab, meie kadakasakste „laubedest" ja „haubedest", „mõllimistest" ja „bestellimisteft" meel midagi. Noh, siis wõtku waewaks ja reisigu Tallinna uurima. Neid „kultuura" sõnu wõib juba „eisenbaani" peal kuulda saada. Ka see ei oleks waheft Jungil mokka mööda, kui mõni mees julgeks arwata, et Gootlased, Rootslased ja Sakslased j. n. e. mõne moe ja nime kuulsa Soomesugu rahwaste, minu pärast kas wõi Eestlaste käest olekstwad omandanud. Aga see ei wõi ilmaski olla! Seda Jung'i „Archäologie" ei luba! On ju Eestlased weel praegugi mõne arwamise järele peaaegu „wilde Rotte", mis nad siis wanaft olla wõisiwad. Oh Sa waene Eestlane!  Nüüd oled Sa puu-paljas. Archäologia on Sind paljaks riisunud. Sinul ei ole enam ihu ega hinge oma. Sinul on wõera rahwa käest wõetud närwid, musklid, puls j. n. e. .Kui nüüd Jung edasi uurib, saad Sa weel häkitselt kuulda, et Susi Wene nina (naci.), wõi meel koguni Saksa Nase peas on. Nüüd Sa kõnnid Rootsi sokkide ja Wene saabaste (euiioru) waral. Kreeklaste ao, (koidu)' Eös, ja ümariku Hemera paistusel Wene uulitsat mööda ja hingat Saksa Lusti enese sisse. Kõnnime Jungi tublijalgse  „Archäologie" põhjusel weel natuke edasi: „Wõtame nüüd üks Eestlase maja riist, nimetame tema nime: tool. Nüüd leiame alles, et see Saksa rahwa käest on wõetud, kelle keele nimi (Stuhl) temal on. Wõtame nüüd seesama Sakslase maja riist, nimetame tema nime Stuhl. Nüüd leiame alles, et see Wene rahwa käest on wõetud, kelle keele nimi, temal on. Wõtame nüüd seesama Wenelase  maja riist, nimetame tema nime Nüüd leiame alles, et see riist Eesti rahwa käest on wõetud, kelle keele nimi, tool, temal on." IZoni. reod Tore Archäologia-Cirkulation  küll! Jung'i seletamise järele oleme sukad Rootsi sokenidest saanud. Nii kaua aga, kui tema tõsisel historia teel tõeks ei ole teinud, kuidas Eestlased sukad kõige nimega Rootslaste käest saiwad, ei ole Jung'i ütelusel jalgu olemaski. Rootslased on Sakslaste ligemad sugulased,  aga Saksa kirjanik Grimm laulab oma Aschenputteli jutus: „Rucke di guck, rucke di guck Blut ist im Schuck (Schuh)," (king). Kes on nüüd ligemalt sugulased, kas Rootsi sokenid, Saksa Schuck, wõi Eesti kits (sokk)? Noh see harimata, rumal Eesti rahwas teab ju weel „blitz wenig" „Archäo!ogiast". Tema ees wõib inimene ennast lühikese ajaga kuulsaks „Archäologiks" ehk ~Neologiks"  teha! Üks ta puhas, kui aga kuulsaks saab. Pärnumaalt Karksi kihelkonnast kirjutatakse „Heimath"ile: Ühes hiljuti kuulutatud ringkirjas tähendab Liiwimaa kuberneri herra selle peale, et hoolimata sellest, et üleüldine wüeteenistus juba 9 aastat maksab ja selle seaduse tähtjamad määramised,  nimelt kaebtuse kirjadesse puutuwad j. n. e. sagedaste meele on tuletatud, siiski wäga sagedaste juhtub, et wõerite ehk mitte sugugi osaks antud eesõiguste üle kaebamise tärminis- ei saa tähele pantud, mille läbi mitmed omast eesõigustest ilma peawad jäema. Kuberneri herra annab sellepärast kõikidele ametnikudele, kes sisse kutsumise kirjasid peawad' walmistama, käsku, kõigile noorte meestele iga aasta enne sisse kutsumist üle-üldise wäeteenistuse  seaduse art. 116, 117, 125 ja 140 meele tuletata. Tähendatud artiklite järele saamad aga need kaebdused eesõiguse nõuudmise kohta tähele pantud ja wasta wõetud, mis seaduslikul teel kuni liisuwõtmiseni sisse on antud; pärast loositamist  ette toodud kaebdused, mis eesõiguse kohta käiwad,  peawad tähelepanemata jäema. Tartust. Wastus „ Olelvik "ule Tartu linna töise abikomitee 3. Aprilli kuu koosoleku kohta. Eesti rahwal on juba küllalt ja küllalt tuttaw, mill wiisil Olewiku toimetaja A. Grenzstein Eesti asju ajab. püüdmised on nüüd aga Aleksandri  kooli asjade läbi jälle täitsa awalikuks saanud. Seda tunnistab „Olewik" 13. Selles numbris räägib Grenzstein Tartu linna töise abikomitee 3. Aprilli kuu koosolekust. Nimetatud koosolekust rääkides  ütleb Olewik, et president ja abipresident ja kassameistrid puudunud, ja püüab siis näidata, nagu ei oleks see koosolek mitte korraline olnud. Btuä. Sõrd'i käest olla wolikirja koosolejate poolt näha palutud, sest et Sõrd mitme liikme poolt oli walitud,  seda ei olla aga mitte näha saadud. J. Pellberg  olla tähendanud, et kui töised haritud rahwad mitte ühe inimese kätte nii hulk heali ei usalda, siis olla see ainult täheks, et nad omas hariduses weel wäga tagasi seista ja et nemad, s. o. Pellberg ja A. Sõrd neist palju ette jõuudnud olla. Sõrd olla nõuudnud, et koosolejad tema kui seltsi liikme auu ühe seltsi liikme üteluse wasta kaitseks. Sõrd olla peakomitee presitendi J. Hurtki wasta inetumaid awalikka  laimdusi ning wale kaebtusi tõstnud. Peale Hurdi presitendi ametist lahti tegemise olla suur hulk liikmeid koosolekult lahkunud. Sõrd olla J. Hurti lahtitegemist suurel rõõmu tuhinal käsi laksutades kõigile kuulutanud j. n. e. j. n. e. See terwe Olewiku  kiri on wale ja teutus. Kõik, mis Olewikus meie abikomitee koosoleku üle seisab, ei wõi meie siin mitte nimetada. Selle Olewiku laimu ja wale kirja peale tahame meie tõe põhja peal seistes wastata, meie oleme koosolekul olnud ja wastutame tõe eest oma allkirjadega. Meie abikomitee on seaduslikult presidendi poolt kokku kutsutud saanud. Meie abikomitee ei ole siiamaale  iialgi weel mitte näinud, et eestseisuse liikmed täielikult koos oleks olnud. On koosolekuid olnud, kus president pea üksi eestseisuse liikmetest koosolekule on tulnud, ja peale selle wäga wähe liht liikmeid, ja siiski on otsusi tehtud, mis täiesti on mõjunud ja jäedawaks jäenud. Niisugust koosolekut aga ei ole meie komitee siiamaale weel mitte näinud, kuhu niipalju  liikmeid oliwad kokku tulnud, nagu 3. Aprillil. Kui meie koosolejate eestseisuse liikmete ja suure hulga kogu peale waatame, siis peame tunnistama, et sarnast  suurt koosolekut ennemalt meie komitee weel mitte ei ole pidanud. Koosolekul räägiti asja suure hulga poolt ikka asjalikult ja waiksel wiifil läbi, üksnes  mõned püüdsiwad rahu mitu korda rikkuda ja harimata kombel rääkida. Bwä. Laurents, kes sell päewal alles komitee liikmeks heitis ja kes esimest korda Eesti seltsis üleüldse rääkis, ei mõistnud haritud  wiisil ennast ülespidada, mispärast ta terwe kogu poolt saalist wälja aeti. Bwä. Laurents ei ole ise saalist mitte wäljaläinud, nagu „ Olewik" ütleb, waid sai kogu poolt seks sunnitud, sest healed wõeti ju ära. Kui Sõrd'i käest liikmete wolikirja paluti, kes Sõrd'ile oma heali oliwad annud, siis andis Sõrd oma wolikirja kohe awalikult herra kirjutaja J. Pellberg'i  kätte; J. Pellberg'i ütelus „Olewikus" Bluä. Sõrd'i wolitamise kohta on üksi tuulest Väljatulnud, niisama ei ole Sõrd ise iialgi mitte koosolejaid palunud,  tema auu slml. Laurents'i üteluse ja teutuse wastu kaitsta; waewalt oli Laurents oma sõnu wäljarääkida  wõinud, kui kohe koosolejate poolt tungiwalt nõuuti, et Laurents seltsist peab lahkuma. Ka ei ole mitte Btuä. Sõrd J. Hurtki peale kaebaja olnud, waid kaupmees J Kuusik. Ka ei ole keögi J. Hurtki peale, nagu „Olewik" pajatab, inetuid laimdusi ega wale kaebtusi tõstnud, waid üksi asjalikult on räägitud,  nagu asi seda nõuudis ja nõuuab, küll aga leiame meie neid rohkeste „Olewikus". Sõrd on täitsa asjalikult J. Hurtki peale tõstetud kaebtused põhjendanud, kus ühtegi Hurtki nime kohta teutawat sõna ette ei tulnud. Kui Hurt'i peale tõstetud kaebtused  saiwad põhjendatud leitud olewat, tehti J. Hurt ühel healel peakomitee presidendi ametist lahti, mis peale umbes paljalt kümme liiget saalist wälja läksiwad. Järele jäiwad koosolekule peale 40 mehe peale 50 walitatud healega. Kui „Olewik" ütleb, et J. Reimann ennast juhatajaks  olla walida lasknud, siis on see nähtus tunnistus  selle mehe auu üle, sest sellsamal koosolekul heitis ta komitee liikmeks, sellsamal koosolekul sai ta ka abipresidendiks walitud. Koosolekul rääkis- ta mehelikult  tutwal wiisil iga õige ja hea mõtte eest. Grenzstein  pidi aga aasta aja niikaugele asja ajama, et ta wiimati Wanemuise eestseisuse liikmeks walitud sai. Mis Olewik weel Sõrd'i kohta ütleb, peame jampsimiseks  nimetama. Rahmas teeb niisuguse ajalehe kirjade  üle ise otsust; nii kuuleme meie ustawast suust, et mitmed auusad Eesti mehed „Olewiku" Erenzstein'ile  tagasi on saatnud, selle palwega, mitte enam teda neile saata, sest et „Olewik" nüüd „Tallinna Sõbrast" alatum olewat. Mikspärast aga „Pealt kuulaja" ja Olewik stuä. A. Sõrd'i kõige pealt teutada, tema auu rahwa ees wähendada püüawad, tuleb sest, et Sõrd igas rahwuslises  Eesti seltsis tegew on, walet ära häwitab, tõe eest seisab ja wõitleb. Grenzstein teab, et ta Tartu Eesti Põllumeeste Seltsist ühel healel tagasi lükati, seal oli Sõrmil ka muidugi ütlemist; Eesti Kirjameeste Seltsi ei tohi ta oma jalga pista, seal on Sõrd jälle ees. Põltsamaa Eesti Põllumeeste Selts ei tellinud s. a. Olewiku mitte, küll aga tõisa Eesti lehta. Sõrd on seal liige. Tartus, Aprilli kuus 1883. Tartu linna töise abikomitee liikmed: J. Kangus, majaomanik Tartus. Märt Jakobson, „ „ J. Konnimus, „ „ Pitka raske haiguse järele on endine õpetaja  Karl Körber 22. Aprillil oma 81 elu aastas ära surnud. Wähe wõib neid olla, kes Tartus elanud ja mitte Mana Kõrb eri" poleks tunnud. Loomuse poolest rikka waimu annetega ehitatud, elas ta wiimase poole omast eluajast ilma mingi kindla ametita. Pärast seda, kui ta 1820—1823 Tartus theologiat studeerinud, oli ta esmalt Tarwastu kirikumõisas  kodu koolmeister, hiljem Turneshofis. Siit läks ta wäljamaale, kus ta mitmed paigad läbi reisis. Tagasi tulles oli ta jällegi kodu koolmeister Wenemaal. Kui ta waheajal õpetaja ameti kandidadi  eksami oli ära teinud, sai ta aastal 1836 esmalt  Wändra abiõpetajaks ja 1841 sellesama koguduse  õpetajaks, milles ametis ta kuni 1859 tegew oli. Omast kogudusest lahkudes asus ta Tartu elama, kus surm ta silmad nüüd kinni surus. Körber on ka Eesti rahwale selle poolest tähtjas, et ta omal ajal paljugi raamatuid ja raamatukesi kirjutas, millede  kõnewiis ja keel alguspäraline, weider ja naljakas  on. Ka Eesti keele sõnaraamatu ja grammatikaid  on Körber awaldanud. Oma wägewa kõne anni ja weel enam oma tujulise nalja poolest jäeb