lasta, wõiwad kruusi ja liiwa õue peale wedada ja igapidi  elupaiga puhtuse eest rohkem hoolt kanda, kui weiked päiwilise kohad oma weike jõuuga. Ja ka aiamaaks, õuewilja kaSwatamifekS on liiwamaa kõlwuline, kui rohkest rammutatud saab, kuida see weikel kohtadel enamist ikka Võimalik on. Tahedad maad on weike kohtade asutamiseks kõige pealt tarwis. KuS seda ei ole, seal wõikS ka niiske maa selleks tarwitatud saada, kui see ennast kraamidega kuivatada  ja elupaigaks sündsaks teha laseb. Kõige wähem kõlwuline on selleks seesugune paemaa, kus raSZe ehk koguni  wõimata on puid istutada. Weike kohtade asutused seesuguse maa peal jäävad küll ikka nii nõutumaks, et need lahket elurõõmu inimese südames äratada ja rõõmsat tõöjõuudu kinnitada ei suuda. Seda on aga igal inimesel kibedast tarwis, kui elukoormad teda mitte maha rõhuma ei pea. Elukoormatest ei wöi aga seesugustes kohtades wähem puudust olla, kui teistes kohtades. Kes maal elab, sellel peaks ikka ka maa elu ilu ikka Võimalikult nii ligilähidal  olema, et tema töö wahe aegel hea meelega koju jääb ja rõõmu ja waimukaraStust kaugemalt otsima ei lähe, mis teda nii kergest kardetawa kee peale wiib. Ilma puudeta, kurwal lagedal läheb elupaik wiimakS ikka wähem ehk rohkem koledaks ja elupaiga koledus lämmatab elu rõõmu ja sellega ka rõõmsat tõöjõuudu inimese seeS. Rahvaidade, puude istutamise eest peaks weike kohtade asutustes ikka hoolt kantud saama. Peale ilu kaitsewad puud ka tulekahjude laiali minemise eest, mida muidu seesugustes asutustes nii wäga karta on, kuS weike kruntide peal majad ligistikku setsawad, kus korraliste kustutamise riistade peale küll palju mõtelda ei ole, ja kus sagedast ükst wanad raugud ja Väetimad lapsed koju jääwad, teised aga kui päiwilised kottu ära minema peawad. Puude istutamiseks on aga jälle tahe liiwamaa ja kruusimaa kõige sündsam, kui wiimane wähegi mullakaS on. On nüüd ühegis maldas ehk kitsamas maakondaS lahtist rahwast, kes elupaika oma kodumaa pinnal igatsewad,  ilma et neil jõuudu oleks korralist talukohta wõtta ehk ilma et talukohtafi saada olekS, siis katsugu nemad sündsat paika otsida ja ennast seal üheskoos asutada. Sellest tõuseb aga nüüd see küsimine, mida meie ka juba kuulnud ja lugenud oleme: Kes annab meile seda maad j a missuguse kaubaga an - takse meile seda maad? Meil wõib selle küsimise peale ainsalt seaduslik ja looduslik waStus olla: Need annawad seda maad, kellel seda anda on, kelle oma see on, ja nemad annawad seda selle kaubaga,  miS neile kindlat kasu toob. Reed kihutamised. mida just käeSolewail väiwtl rahwa sekka kantakse, need ei wõi muud teha, kui tüli, kõige pealt tüli lahtise rahwa ja talurahwa wahel. Kutda meie juba mõne aea eest Rooreesli lehtedes lugesime, kihatakse wabadikusi pärimistele miS niisama järsku seaduse waSta kui meie kodumaa talurahwa harjund ja kosutama elukorra ja iga tal urahw a elukorra, iga mõistliku maa ehk agrar-politika waSta käiwad. See on, rahwa seas äratakse ja ärritakse soowimifi talukohtade sillutamise peale. Selle kohta oleme meie siin paikas oma mõtteid juba enne awaldanud. Nüüd kirjutakse meile Viljandi maakonnast kardetumatest liikumistest rahwa kestis. miS lahtist rahwast .hingemaa* palumisele äSfitakstwad. Ja see ässitamine tulla koguni paikadest. miS Jumala seaduse ja Keisri seaduse järel rahupaigad olema peakfiwad, ja kihutamised kostakfiwad mokkade wahelt, mille peal ükst seisma peaks: .Rahu olgu teiega!* See wiiS, rahwale elupaikafi saata, see on jumaliku seaduse poolest ja ilmaliku seaduse poolest ja üleüldise rahwamajapidamise seisuSpaiga pealt ühewõrra hukka mõista. Ja see ei kihuta rahwast nüüd mitte enam mõiSnikude waSta wihale. mõiSnikude wara kallale, waid kihutab taluseisuse  wasta ja kihutab talurahwa wara kallale. Tuleks  meile .hingemaa*, mille eest meid Jumal hoidku, mida ka tülikihutajatel loota ega rahulisel rahwal karta ei ole, sits ei langeks mitte mõisamaa jagajate kätte, waid talumaa. Venemaa seespidistes kubermangudes  on kogudusemaa niisamati mõisamaast wälja piiratud,  nagu Baltimaa kubermangudes talumaa, ja seal on mõisamaa kogudusemaa kohta enamist palju suurem, kui siin mõisamaa talumaa kohta. Seal ei jäuta aga koguduS mitte mõisamaad aafi-aaStalt hingemaaks, waid ükst ja ainu koguduse maad. Ja seadu? ja Kõige kõrgemad  erakäsud kinnitawad e? uut wäljapiiramist oodata ei ole Nenda oleks siis ka siin ja kui tormlaste soowtmised täidetud saaksiwad, fiiS saakstwad need talumaa kulu peale täidetud. Hingemaa on aga Venemaal tänine paljast wiletsnst sigitanud ja see ei wõikS jo ka fiin midagi muud teba sest kes tahab küll ühe maalapikese eest hoolt kanda, mida tuleval aastal juba teisele jägatakse. Suurt wiletsnst  veaks see jo ka figitama, kui kõik tulewad maarahwa sugud talumaa kitsa piirete fisse peakfiwad kokku tuubitud saama, kunn! ükski oma .hingemaa* peal enam õiete hingata ei saaks. WvUW rahwa«ajapida«im pärib, et kaSwawa rahvahulgaga see maa kaSwab, mis rahwale toitu, miS wilja kaSwatab. WalmiS tehtud viljamaa lõhkumist .rahwa* kätte, wõib ükst tige rumalus pärida jasoowida>* Selle eest hoidku meid Jumal! (Jääb pooleli. Omalt maalt. Kõigekõrgem k«sk«t«s« Jumala armust Meie, Alerander Kolmas, Kõige Venelaste Keiser ja Isevalitseja, Poolamaa Kuningas, Soomemaa Suurvürst j. n. e. j. n. e. j. n. e. anname teada ja kuulutame kõige Meie uStawalele alamatele  : Jaanikuu 1 pääwal on Meie armastatud Abikaasa, Keisri-Praua, Maria Feodorowna Meile ühe tütre toonud, keS nime Olga saanud on. Seda Meie Keisrikoja sugulisa wõtame Meie kui üht uut õnnistuse tähte waSta, mida Kõigekõrgema poolest Meie ja Meie uStawate alamate peale wälja walatud on ja seda rõõmust sõnumit Meie ustavatele alamatele kuulutate?, loodame Meie, et nemad kik Meiega ühes ela waid palweid sündinud lapse õnneliku kosumise eest Jumala poole saatma saawad. Meie käSfime selle Meie armastatud tütrele igas paikaS, kuS seda kulub, auunime Keiserlik Kõrgus  anda. Antud Aleksandrias, Jaanikuu t pääwal ükStuhat kaheksasada kaheksakümmend ja teisel aaStal pärast Kristuse sündimist, Meie walitsuse teisel aaStal. Peakiri on KeiSri Majestäti Kõrgest, oma käega allakirjutatud  : .Aleksander.* Peterburgtst tulnud sõnumite järel oli KeiSrt- Praua haigus sel korral raskem, kui endistel seesugustel aegadel, on aga nüüd paranemas. Kõrge lapse looduS ja termis on hakatusest saadik wäga hea olnud. Tallinnast. EeSti aeakirjanduseS on rohkest uudist, miS natuke tähelepanemist pärib. .Valguse* esimene nummer uudeö elukäiku» on Lehekuu 29 pääwal wälja tulnud. Ilma kawulustla soowime  meie uueSte ärkanud lehele head õnne, soovime .Valgusest* enesele seda valgustust, mida igaüks seda rohkem igatseb, mida eemale ja kõrgemale tema jõudis. Kui meie nüüd ja edaspidi .Valgusest* mitte ilma tähelepanemiseta ja osawõtmiseta mööda minna ei taha, fiiS saab meil temaga muidugi mõnda arutamist olema. Meie omalt poolelt tahame seda ilma erawihata, ükst ja ainu asjalikul pinnal teha. Mis juba .Valguse* esimeses numreõ meie enese waSta ärritaw on, sellest läheme lühikese tähendamisega mööda, nenda ta sellest .Aabitsa wärfikeseft*. miS niisama wähe RiStirahwa laSte tarwit». sekS kirjutatud .Aabitsa* fisse kõlbab, kui sellel ühe tõsise ja mõistliku politika lehe steS paika olla tohiks, ä äie lalised mehed, pealegi aga haritud mehed, kes avalikust asju arutawad, katsuwad üksteise awaldatud mõtteid läbi ja siendawad neid waStastikku, asjalikult. Vaiatumad poisikesed wõiwad üksteise nimest osataba keerutada ja käänutada. EkS olekS juba aeg, et EeSti aeakirjanduS mitte enam uulitsapoiStc tallermaaks tehtud ja pealtvaatajate  hirwitamise alla saadetud ei saaks ? Saagu sellest, selleks korraks. MiS tõsine on ehk tõsine olla tahab, seda peame pitkema läbirääkimise alla wõtma. Meie ei tee seda mitte paljaS tõrelemise tujuS teiste lehtede waSta. waid räägitama asja asjalikuks õiendamiseks. EeSti lehtede kohus on, niisamati nagu kõige tetSte lehtede kohuS, iga asja õige nimega nimetada, muidu saamad nõdremad lugejad eksitatud ja ekfituS teeb wiimakS ikka eksijale enesele  kõige suuremat kahju. .Valgus* kirjutab oma esimese numrc juhtkirjas: .SeisuSte wahesetnad, miS meid siitsaadik keelanud, .oma eneste eest mõjuwal kohal kosimast, ei saa ja ei «St .meie kohta makSma jääda. Meie oleme Astu eri igi liik.med,  meie nõuame õigust, miS Venemaal maksavad. .Uus seaduse andmine, üleüldine inimlik seisupaik nõuab .juba iseenesest, et ka meie EeStirchwaS ShewaäriliSte .õiguste osaliseks meie maal elawate SakSte ja Astue,laStega  saakflwad ning selle üle ei mõtle ka suur osa .Sakslast ja weel wähem Venelast teisiti.* ' Seal on jälle see ekfltaw ekfituS. miS läbi NooreeStt aeakirjanduse jookseb, nagu punane lõng läbi Inglismaa kcoonulaewade köite ja köiekeSte. See ekfituS on see. et NooreeSti lehed omaS kmadeS ja .rahwamehed* omas kõnedes rahvust ja seisust kokku wiSkawad. nagu oleksiwad need ükS ja seesama. Eestlasel, kui erarahwa sugukonna liikel. ei ole meie kodumaal ega meie laiemal isamaal mitte sugugi wähem õigust kui Venelasel. Sakslasel ja igal teisel. Kõik eesõigused,  miS meie kodumaal on ja miS KM riikis on, need kõik on seisuslikud eesõigused, need ei ole mitte ega kusagil rahwuSlikud eesõigused. OSkab ÜkS Eestlane meie kodumaal täie-siguSllfe mõisa  ,-Mttremõisa*.  tnida seda fiin nimetakse —, siis on temal maldas, kihelkondaS ja maakondaS just needsamad õigused, miS igat Sakblasel ja Weuelasel on, kes sedasama teeb. Oslad ehk rendid üks Sakslane eht Venelane meie kodumaa!  ühe talukoha, siis ei oie temal mitte sugugi rohkemat  õigust, kui igal Eestlasel keS sedasama teeb. Missugust õigusi siin siis .EestlaStele*  päritakse? Miks segatakse rahva meelt rahvuse ja seisuse kohta? Meie tahame seda .rahwameeSte* saladusi awaldada : Nende püüdmised ei ole koguni mitte rahvuslikud (national), waid ou rahwaSlikud (demokratist). Nemad ei usalda seda aga ütelda. Nemad  kardawad et talurabwaS nende püüdmiste eest kohkuks ja tagasi põrkaks, M selleks kartuseks on neil aSja küll sest talurahvas ei ole mitte lihtlabane rahvas waid ou ÜkS seisus, mis meie kodumaa taluseadust mööda ja looduslikku asjakäiku mööda ikka kõrgemale tähtsusele tõuseb. SeisuSte vaheseinad ei ole meie kodumaal weel mitte maha lõhutud ja sellest mabalõhkumtseft saaks taluseisus suurt kahju. Saaksiwad seisuSte vaheseinad maha lõhutud, flis wõikS näituseks kergest sündida, et edaSpidi lahtine rahwaS maamaksust hääle paljusega määraks, mida taluseisuS  kandma peakS. KaS see just soowitaw olekS, selle üle mõtelgu talurahwaS ise järel. —> SeisuSte wahesetnad  ei ole meie kodumaa! weel mitte maha lõhutud, neid lahvad Demokrallased wast lõhkuda. Eesli talurahval  on aga niisama wähe himu ennast Demokratlaste walitsuse alla heita, nagu igal teisel talurahval, kelle kohta see seisuslik auuuimi maksab. Sellepärast peidawad ennast meie Demokratlased Eestlaste nime alla ja pistawad rahwus e lipu üleS, nagu mererööwled ühegi wõera lipu üles piStawad, kuuni saak enam nende küüsist ei pease. OmaS tegevuses ei ole meie .rahwamehed* mitte Eestlased waid ou Demokratlased ja need on ikka iga seisuse, nenda ka talnseisuse kõige kurjemad waenlased. Mis aga taluseisusc maha rõhumine meie kodumaa elu, EeSti rahwa ja rahvuse kohta lähendab, sellest oleme meie siin paikaS juba sagedast kirjutanud. Meie nõuame õigusi, mi S Venemaal  « aksawad*, kirjutab .WalguS* Missugused  õigused need W on. miS neid nimelt talurahwa kohta on ja kui kaugele on need talurahvast ja rahivast üleüldse juba saatnud f Viljast peab puud tuntama. Mõistlik aidnik istutab oma aida seda puud, mis teisele juba head wilja kandis. Venemaal ei ole talukohtafi ega taluseisust; seal on ükst .hingemaaks* sillutatud kogudufemaad ja seal on ükff .rahvast*, kes kogudusemaa kildust wõtma ja nende kildude wõlgasi ja koormaid kandma peab. Aas tahawad .rahvamehed*,  kaS tahab .WalguS* meie kindlaid talukohtafi kissutatavakS .biugcinaals* muuta? KaS tahawad nemad  meie lalttseijttst paljaks .rahwakS* nniuta ja lahtist rahvast sundida koikuwaid .hingemaa* killukest ja kõikuvale  kilittkcsle küikumata võlga oma peale wõtma? Kallid kangelased! M,kS teie rahwast .soowimiSlele* matate ja ärritate, mille sügawamat tähendust ja mõnu teie rahiva filma eest koi aiva könekäänude alla peidate ? .Tartu Eesti Seitung* on ennast .Virulaseks* muutnud, M Tallinna kolinud ja esimene nummer Mu. 2!) on Jaanikuu 3 pääwal ilmunud. .W mlane* kirjutab oma nõuudmiSle ja püüdmiste kohta : .Peale selle loodame meie kindlaSte, et siinsest asnko.hast  palju kohatisemalt oma rahwa ja isamaa tööd .wõime leha. Manale Lindanisale, suuremale, elawamale .SeSli linnale oli Eesti keelelist Eesti lehte nimelt tar.wiS.  Noor Virulane saab selle wana auu wäärt ema.kese  tarivitust wibtiSle täitma, saab wanal Kalewite .waiinnl, aga uuel ilu! Linda linna rinnale ehteks olema .>a onne lundeS seda enesele auuks pidama, et tema .wõib Lindariunalt rahwale rääki, Kalewikalmult kõneleda, .Lindarinda ehitada. Kalevi kalmu kaunistada.* See on zo nkS õige ena luulelus ja meie platsulakstme teistega ühes kast. kui .Virulane* muud olla ei tahaks kui luu letuse leht. Aga .Virulane tahab jo polittka leht olla ja tabab Eesli rahwast edendada, mitte aga wanu Taaralast. ll lkd aead parimad nüüd kord oma õigust ja kes rahwast N eSle edendada tahab, see peab seda radwast edendama. keS rõõmsal vääivapaiStel, elawaö  eluõhuS tema silma eeS seisab, mitte seda rahwast, kelle van luuttiuse uduvsiw. takka luuletaja filma paistab Luuletus äratad waimuslusi ja waimuklus karastab inimese  waimu wäsiia va! elilteel. Kui aga Vaimustust ennemuistse  jutu ilul hiilga va udukujude veale kogutakse ja käesolevat elupõlwe elava iuimcSle silma eeS halvaks tehakse, siis waimuSlakse elawat võlve tagurpidistele püüdmistele.  mis waimu ciawal eluteel tuSkasekS teemad ja nõrgendavad. Ega meie sugu ometigi enam Taaramäele tagasi ei pease, kui see magi ka tõeSte omal aeal nii kena oli, nagu mu i st s el aeal tehtud ennemuistsed jutud seda rahwa filma ete kujuStawad. Aealou rataS et lase