teM Gambetta ja senati presitendi Say'ga käis, palju juttu teinud. Igal pool on neid mehi suure hõiskamisega  wasta Võetud, ka preestrid tuliwad neid õnnesoowitades  teretama.. Omas kõnes, mis Gambetta Shäärburis pidas, rääkis ta ka sellest, et ükskord jälle Prantsusemaa kautatud kubermangud temaga ühendatud  saaksiwad olema. Need sõnad ei ole mitte mahedalt  Sakslaste kõrwu kõdistanud. Kreekamaal läheb sõawaim ikka elawamakS. Kreeklased näikse äratüdinenud olemas oma lootust edasi wõeraSte peale pannes. Nemad näewad ära, et sellest ühtegi wälja ei tule ja „ise" mees on. Nüüd näikse ka tõsi taga olewat. Igal pool kogutakse priitahtlikuid  sõamehi ja kõigest jõuust Valmistatakse sõa peale ette, nagu peaks ta juba töisel päewal alustama. Saame näha, kas nad tõeste püssirohtu julgemad nuusutada,  ehk wanal kombel pea jälle kõrwad lonti lasewad  rippuda. Kui Kreeka rahwas praegust aega ilma tarwitamata mööda laseb minna, siis wõib ta oma lootust suurema piiride kohta küll jäädawalt korstnasse kirjutada. Omalt maalt. WiliandLst. Pitkaline postitee. Sakala manuskriptid, mis 6. Augustil Riiast zensuri käest tagasi pidiwad tulema, aga ei tulnud, nii et meie 32 nummer pooleli wälja pidi tulema, on juba 31. Juulil zensiiritud ja kõige hiljemalt 2. Augustil Riias posti peale pandud, sest et postistempel ümbruse peal seda kuupäewa näitab. Sellepärast on üksi ainult posti süü, et need kirjad, mis liht kirja sees tuliwad, alles 9. Augustil seie jõudsiwad. Kiri ei ole ka kusagil kogemata kõrwalist teed käinud, sest kirja ümbruse peal ei seisa peale eesnimetatud postistempli muud ühtegi enam, kui Wiliandi posti stempel 9. Augusti kuupäewaga. Wumumaalt. Kõrged Külalised. Et Keiser  li oma Kõrge Abikaasa ja Lastega ja oma Wenna K. K. Aleksei Aleksandrowitshi seltsis paariks päewaks Uulu mõisa sõitnud, seda oleme juba lühidelt paaril korral oma lugejatele teada annud. Nüüd on meile meie kaastööline Nulust pitkemalt sellest õnnest kirjutanud,  mis sealse rahwal olnud, ning meie ei wiida aega, waid paneme saadetud kirja kohe oma lugejate ette. Juba hommiku 29. Juulil rändas peaaegu terwe Pärnu linn ja palju rahwast ümbertkaudu maalt Uulu lossi poole, sest et sell päewal Kõrged Külalised  Keiserlikud Kõrgused sinna pidiwad jõudma. Kella 10 ajal enne lõunat sõitsiwad Pärnu ja Riia lauljad laewadega Pärnust ära, mille sõidust ka palju muid linna kodanikust osa wõtsiwad, nii et kuus künni seitse laewa täis inimesi üks töise järele Pärnu alt wälja sõitsiwad. Laewad oliwad kõik lippudega üleüldse  ehitatud, ning laulu ja suuretüki paukumistega läksiwad nad wälja. Suurem jagu inimesi tõttas aga maanteed mööda Uulu poole, mis Pärnust umbes 15 wersta Lõuna poole on. Kõik tee oli jalakäijaid, nagu ka tõldasi ja liht talu wankrid täis. Isegi on arwata, et lõuna ajal Uulu lossi puiestik ja mere kallas nii inimesi täis oli, et neid tuhandate kaupa wõis näha. Kella 2 ajal peale lõunat teadis juba rahwas rääkida, et Keiserlik Kõrgus Suurwürft Troonipärija  Wõrtsust wiie aurulaewaga mööda olla sõitnud, ning nüüd tuli kibedam ootamine. Mere pealne õhk oli aga sumpus ja sellepärast wäga raske kaugele waadata.  Muidu paistis päikene wäga käredaste maha, ootajate juures oma palamusega suurt janu sünnitades, keda aga kudagi wiisi kustutada wõimalik ei olnud. Wiimaks kella 5 ajal peale lõunat tuliwad wiis laewa mere peal nähtawale ja Tahkuranna Kreeka õige-usu kiriku kellad kuulutasiwad nüüd ka walju healega: Suurwürst tuleb. Natukene hiljem wiskas esimene laew umbes 7 wersta kaldast ankru merde; kaldalt hakkasiwad suuredtükid paugutama, laewa pealt paugutasiwad  nad niisama wasta, ning sell kombel oli esimene „tere!" üteldud. Warsti wõtsiwad weiksemad aurulaewad kalda poole ojuda ja just kella kuue ajal kõlas walju hurraa! pulwärgis, mis Uulu ja Surjo malla laulukooride laulukõlaga ühte sulas, sest need laulukoorid wõtsiwad Kõrgeid Külalisi mere ääres, aga Ädemeeste lauljad pärast mõisa trepi ees wasta. Et parem kaldale oleks minna, oli meresse weike raudtee  ehitatud, kelle peal ilusaste ehitatud lahtine wagong seisis. Selle wagongi peal, keda Uulu ja Surjo talu- pojad edasi tõmbasiwad, sõitsiwad Keiserlikud Kõrgu.  sed künni mere kuiwa kaldasse. Siin ootas rahwas rõõmu mürinal ja kui K. K. Suurwürst Troonipärija  pitkaliste sammudega, oma Kõrget Abikaasat  paremal käel hoides, rahwa sekka astus, ei tahtnud waimustaw hurraa-hüüdmine lõppeda. Suurwürsti  Troonipärija taga käisiwad K. K. Suurwürst Aleksei Aleksandrowitsh ja mitmed kõrged kindralid.  Kui rahwa hurraa! natukene waikis, laulsiwad Riia ja Pärnu ühendatud Saksa laulukoorid weel paar Saksakeele laulu, mille peale Kõrged Külalised wankritesse astusiwad ja Uulu mõisa sõitsiwad, mis mere kaldalt umbes IV? wersta eemal. Nüüd woolas  ka rahwas nagu üks kange jõgi kewade ajal kõik mööda teed edasi Uulu mõisa poole. Waewalt oliwad  rahwas sinna jõudnud, seal astusiwad Keiserlikud  Kõrgused mõisa majast wälja, rahwast labr mere poole kõndides, kus nüüd rahwa hurraa-hüüdmine  nii waimustawaks läks, nagu enne kunagi. Külap mõnigi Eesti wend ja õde saab seda silmapilku weel surmatunnini mälestama ja ennast õnnelikuks kiitma, et nüüd enese silmaga neid kallid hingesi näha wõls, kelle eest ta maimus nii sagedaste palweid taewa poole saatnud. Kui Kõrged Külalised mõisa tagasi tuliwad,  oli juba õhtu käes. Õhtu laulsiwad weel Riia ja Pärnu Saksa laulukoorid, kelle saadikuid nende palwe peale ka Keiserliku Kõrguste ette lasti, kus Riia lauljad ühe ilusa suure lillekimbu Suurwürstina  Troonipärija Prouale kingituseks andsiwad.  Kui Keiserlikud Kõrgused söömalauale istusiwad,  laulsiwad Saksa laulukoorid weel kolm laulu, mille peale Keiserlik Kõrgus Suurwürst Troonipärija  laulikute saadikuid weel enese ette laskis ja neid lahkeste Oma ja Oma Kõrge Abikaasa nimel tänas. Kui sööma-aeg mööda oli, läksiwad weel Pärnu priitahtlik tulekustutamise selts kirju latredega  lossi ette, kus nad mitu korda hurraa! hüüdsiwad  ja siis koju tagasi pöörsiwad. Töisel hommikul oli Pärnu Saksa lauluseltsi soolo-lauljatel see õnn, Keiserliku Kõrgustele mõned  laulud ette laulda (lauljad on: A. Boström, J. Redlich, N. Sternberg, G. Feldbach ja E. Auster). Ühtlasi lasti Pärnu linna pääwanem Brackmann ette, kes linna nimel Suurwürstina Troonipärija Prouale ühe lillekimbu koidukannidest (roosidest) kingituseks  andis. Siis läinud Surju ja Uulu naiste saadikud Uulu herra noorema tütrega seltsis kõik wanas ilusas rahwariides, Suurwürstina Troonipärija ette, Temale kaks põranda tekki kingituseks wiies, mis naiste wöödest kokku oliwad õmmeldud. Pärast wõtsiwad  Keiserlikud Kõrgused jahist osa, kus Keiserlik  Kõrgus Suurwürst Troonipärija ühe rebase maha laskis ja Suurwürst Aleksei Aleksandrowitsh  ühe metskitse. Jahi peal on üks katla täis kartohwlid ära keedetud, kust ka Keiserlikud Kõrgused  rahwa seltsis lahkeste ühes lõuna oodet on wõtnud. Siin juures on üks talumees puu kausi sees ka kärjemett Keiserliku Kõrgustele toonud, mille eest ta kingituseks ühe hõbe uuri ja 25 rubla raha on saanud. Õhtu on Uulu lauljatel see õnn olnud, Keiserliku Kõrguste ees laulda. Neljapäewal 31. Juulil on jälle Pärnu soolo-lauljad Kõrge Külaliste ees laulnud ja Pärnu linn Suurwürstinale  korwi täis koidukannisi kingituseks wiinud. Sellel päewal oli ka Keiserlik Kõrgus Suurwürst Troonipärija Uulu wallawanema talu näha tahtnud ja seal käinud. Wallawanem Martinson  sai ühe kuld uuri Suurwürsti Troonipärija käest kingituseks, mis umbes sada rubla wäärt. Kella 6 ajal õhtu sõitsiwad Keiserlikud Kõrgused jälle nagu tulnud oliwad Uulu pulwärgist rahwa lõpmata  huraa-hüüdmisel Keiserliku aurulaewa „Zarewna" peale tagasi, kuhu ka Uulu pärisherra, kammerherra Stael von Holstein, oma perega söömaajaks kaasa wõeti. Sööma-ajal sõitsiwad Pärnu foolo-lauljad lootsikus lauldes ümber Keiserliku laewa ja kutsuti neid siis ka laewa peale, kus neil weel kord see õnn oli, Keiserliku Kõrguste ees laulda. Töisel hommikul  kella 4 ajal tõmbasiwad Keiserlikud laewad omad ankrud ülesse ja sõitsiwad Haapsalusse tagasi. Need kallid päewad ei saa kull kunagi nende meelest ära minema, kellel õnneks oli antud, seda suurt lahkust ja armu näha, mis Keiserlikud Kõrgused Suurwürst  Troonipärija ja Tema Kõrge Abikaasa igal pool awaldasiwad. Ka õige rohkeste kingitusi on Keiserlikud Kõrgused wälja jaganud. Kuld sõrmukseid  priljantidega on kingituseks saanud: Kammerherra Stael von Holstein ja tema perekonna liikmed, telegrahwi  jaama ülem N. von Amende, sadama lootskommandör  C. Meybaum ja Pärnu wiis soolo-lauljat. Walla laulukoorid saiwad igaüks 50 rubla ja Surju ja Uulu wallad igaüks 400 rubla. Peale selle on kõik mõisa ametnikud ja teenijad tähtjaid kingitusi saanud. Meie aga hüüame lõppeks: Jumal kaitsku ja õnnistagu meie Kõrgeid Külalisi, kelle päralt meie kõige sügawam ja pardm armastus on! Tänu tunnistus. Meid on palutud, järel- seiswat kirja omas lehes ära trükkida, mis meie rõõmuga teeme: „Mööda läinud kewadel jättis M. Tõnnisson oma raske rinnahaiguse ja sellest haigusest tulnud kehwuse pärast meie wakuses olewa koolikoha maha, mille asemele ta jälle töise koolikoha wõttis, kus wigase terwise kohta kergemat tööd lootis saawat. Kui meie tema kiiduwäärt töö peale tagasi Vaatame, kuidas ta meie koolilapsi seitse aastat hoolega, truudusega  ja kannatliku meelega, kui laste kõige armsam isa, on õpetanud, nõnda et ta ka sellesama hoolsa töö juures oma terwist on rikkunud, siis peame küll tunnistama,  et need 130-150 rubla, mis ta palka sai, pooltki tema waewa ei ole ära tasunud. Meie arwame omale kohuseks, teda siin awalikult tänada ja palume, et ta meie südameliku tänu kui tõeste ära teenitud palka lahkeste wasta wõtaks. Meie wõime täitsa neid sõnu alla kirjutada, mis Kihelkonna kooliwalitsus ja Pärnu maakonna koolide rewitendi herra lahkuma koolmeistrile tunnistuseks oli annud, kus seisab, et M. Tõnnisson meie kooli, „mis mõistmata ja korratuma oleku läbi teelt kõrwale oli läinud," seitsme aasta sees „Wändra kihelkonna ja Pärnu maakonna kõige paremaks kooliks tõstnud." Wändras, Augustikuul 1880. M. Tampu, päriskoha-omanik. A. Tõnnismann, pär. k. om. J. Tõnnismann, pärisk. om. T. Reimann, pärisk. om. M. Lipp. T. Tomingas, kooliwanem.  H. Jensen. G. Jürgenstein, pärisk. om. M. Reier, pärisk. om. J. Jensen, pärisk. om. M. Tõnnismann, pärisk. om. Wale sõnum. Pärnu Saksakeele ajaleht kirjutab ees ja kõik töised Saksakeele ajalehed tema järele, et Pärnus Juuli lõpetusel Pärnu maakonna laulu-kooride laulupidu olnud. Meie ei saa aru, kust Pärnu Saksakeele ajaleht selle wale sõnume on saanud. Wõib olla, et needsamad mehed, kes Pärnu maakonna laulukooride laulupidu nurja ajasiwad ja wõimatumaks tegiwad, nüüd oma enese kasuks käsile wõetud kontserti „maakonna laulupeuks" ristida tahawad. Selle wasta peame nii heaste Pärnu maakonna kooride kui ka Eesti nime auu pärast awalikult waidlema. Mis waimu laps see kontsert oli, näeme jo sellest ära, et End a selts temast osa ei wõtnud ja ka mitte üht Eesti mängukoori,  nii et kooride juhatajad, kui oma imeliku rongiga  läbi linna tallutasiwad. Saksamaa moosekandid oma ette käima paniwad. See rong oli üleüldse nii imelik, et paljalt paarkümmend uulitsapoissi wilistades ja hõisates tema järel käisiwad. Seesugust rongikäiku ja wiie koori raha eest laulmist „ Pärnu maakonna laulupeuks" nimetada, see on meie rahwa teutus, ning meie palume, et Pärnu Saksa ajaleht ja töised seda õiendaksiwad. Tartumaalt. Mustwee näitus. Meile on Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi presitendi poolest kiri tulnud, mis lähemas põllutöö lisalehes saab seisma. See kiri räägib Mustwee näitusest ja on wäga rõõmustaw.  Mustwee alewiku kodanikud ja sealse kogukonna  walitsus on selle kirja järele ütlemata tänuwäärt kombel näituse toimetustest osa wõtnud, nii et nüüd Must meesse jüädawalt näituse koht ja kuurid walmis seisawad ja seda tulusat ettewõtmist edespidi wäga suurelt  kergitawad. Sellega on Mustwee kodanikud omale suurt auu terwe rahwa ees ära teeninud. Wõrumaalt. U gauniaMäält. Tükike Sakala ma?lt, Töine "'(Mis '32. numris pooleli jäi.) „Nüüd weel rasule Ugaunia enne töödest, mis Jõgewestes Aleksandri koM> heaks toimetadi, siis tahan mõnda ka Ugaunia "maalt teadustada.  Ehk sellest asjast küll jo palju on kirjutatud,  peame siiski ikka weel seda tegema, sest eks Aleksandri  kool ole meie wanem, suurem ja kõige tähtsam asutus; ja et ta just tänawusel üli tähtsal aastal jalule saaks, selleks pangem kõik omad käed adra külge. Tori kihelkond on seda omalt kohalt lubanud täita ja kerge oleks ta ka kõigil töistel kihelkondadel, kui aga ka need mehed, kes seni ajani on tukkunud, tööle ärkakfiwad. Näituseks olgu siit poolt Warbuse wald tähele panemise wäärt. Seal on 19. Webruaril 21 rubla korjatud ja 30 rubla wallalaekast wolimeeste kogul lubatud, nii et 51 rubla juba ära saadetud on. Tänu nende wallawalitsuse liigetele ja wolikogule! Püüdgu ka töised wallad seda järele teha, siis saaks meie kool pea töösse, sest Warbuse wald on üks wähematest  waldadest Põlwa kihelkonnas. Et selles kihelkonnas  18 malda on, siis tuleks selle ande järele kihelkonnast  kergelt 900 rubla kokku; suurematel waldadel oleks see üsna kerge. Weel julgen nendele, kes seda senini ei ole teadnud ehk teinud, järgmisi soowitusi meele tuletada: On kuskil kontsert ehk abikomitee koosolek,  ehk näitemängu etendus, seal ärgu unustatagu kunagi, weel peale kontserti kooli heaks korjamist käsile wõtta. Kingitagu mõni weike asi, mida oksjoni wnsil