ZinnituS, millest iga maa ja rahwa uuS aealugu  algab, seaduslik põhi on, se on iseenesest mõista. Eesti- ja Liimimaa uus aealugu algab  10. Mihklikuu pääwast 1721 ja Nystadti rahu-protokoll on selle seaduslik põhjustki. Kuida aSjad siin enne oliwad, selle järel ei ole seaduseandjal pärida, waid üksi aealou-uurijal  kui ühe teaduse uurijal, kuida meie juba ülemal tähendanud oleme. Peaks ühegi maa ja rahwa seaduslik elukord, ühegi rahwa õigus maa ja pinna peale selle järel seatud saama, kuida asjad algmises, ehk ka sell aeal seisiwad, kuhu aealou-teadus ulatab, kelle omaks jääksiwad  fiis küll maa ilma maad ja riigid? Kellel oleks küll wõimalik nende rahwaste nimesi, weel wähem aga neid rahwaid ennast leida, keS iga maa algmised peremehed oliwad, ja kellel oleks wõimalik, neid teiste rahwaste seast ükshaawal wäljanoppida ja uudes rahwarändamises oma pesapaiga peale tagasi juhtida? Meie wõime ja meie tohime iga õigust aga sellest aeafi arutada,  kus se õigus seaduslikuks, kus se wiimisel ehk lõpe-korral seaduslikuks sai. Lõpe-koid Eesti- ja Liimimaa kohta oli aga Nystadti rahu ja sel aeal elasiwad siin need kolm rahwast  : Eestlased, Sakslased ja Lätlased. Need kõik langesiwad kui Balti maa segarahwas Weneriigi  külge ja Wene Keiser kinnitas nende kõikide  õigust siin elada, oma usutunnistust pidada ja oma emakeelt rääkida. Siin ei ole küll nime järel üht Saksa maakonda, aga Wene Keisril on siin Saksa sugust alamaid, kuida Wene Keisril siin Eesti sugust ja Läti sugust alamaid on, ja meie ei usu mitte, et ühel alamal  õigus oleks, teist, oma kaasalamad sundida,  wvera riigi piirete sees oma iseolemise ehk eraolemise õigust ja elupaika otsima. Meie jätame siin seaduslikust omanduse-õigusest teades rääkimata, se wiiks meid kaugemale, kui selle kitsa lehe sisse mahutada wõimalik on, kui ka just se küsimine omanduse-õigus pea-afi on, sest se on kõige hariduse alus; ei ole se aluS mitte. Ka seisuslikust! eesõigustest  jätame rääkimata, mis selsamal aeal kinnitud saiwad, mille tähtsamad jagu aga meie maa seisused - ise ehk ilma wastatõrkumata mahajätsiwad, kui uue aea tarwitused,  kui aea-käigud üleültse seda pärifiwad. Eesti Postimees" on ka siin üleüldiseiS kujutustes  rääkind, ei ole mitte oma pärimist selge sõnaga nimetand. Nenda räägib Eesti Postimees"  ka üleüldisel kombel ,Saksa meelest ja Saksa keelest". Ilma seletamata, mis »Saksa meel ja Saksa keel" tähendawad ja on, ehk kuida need ennast ilmutawad, tarwitab Eesti Postimees" üht Tartu Eesti Seitungi" pealtsärawad,  ilma kõlbawa sisuta leidust, kui oleks temal tarwis ,Sakala" kannuspoiste käest lauseid  laenata, mis meie arwates Eesti Postimehe"  kohta mõtlemata alandus on. MiS pSaksa meel" on, seda ei tea meie koguni mitte, mis Saksa keel on, ja mis se nimelt meie kitsama  isamaa kohta on, seda teame meie aga küll. Saksa keel on se kaup, mis läänepoolift haridust Eestirahwa sekka wedas, mis sedawiisi Eestirahwa iseolemist alleshoidis, Eestikeelt ja sellega ühes Eestirahwa rahwuft kosutas ja selle järje peale nihutas ja ikka weel nihutab, kus teiste haritud keelede ja rahwaste kohaliseks saada wõib. Aga se ei maksa mitte ükfi meie kitsama isamaa kohta, waid maksab ka meie laiema isamaa kohta. Et just Baltimaa Sakslased  suurt Wenemaad kui haputaigen kergitasiwad,  seda ei salga ka Juuri Sama rin mitte, waid ütleb: „Meie Wenelased heitsime terwe maakonna-täie õpetajaid oma jalge ette". Et aga need ,õpetajad" Sakslased oliwad, mitte Eestlased ega Lätlased omas selleaegses madalas olekus, seda teame meie kõik. Et aga EestirahwaS Saksakeele mõnul selleks sai, mis fe nüüd on, miks meie seda ei pea tunnistama?  , Maa - ilmas ei ole muud igawene, kui üksi muutus", ütleb üks tark mees. Wõib olla, et ka Eestikeel kord teaduse-keeleks, suurekooli-keelekS kölwulisekS tõuseb,  nüüd ei ole se seda weel mitte. Tahab EeSti Postimees" nüüd ise seda „ rahwus - likku ülbust" nuumata, mida wiimati hukka mõistis?" Tahab Eesti Postimees" seda „rahwuSlikku ülbust" suureks kaswatada, mis rahwast omas edendufes takistab? Kes ennast suureks ja targaks küll peab, ega se enam tõusta ja õppida ei taha. (Jääb pooleli.) Omalt maalt. Tallinnast. Zensuuri-jäuwfe ülem G. Müller on Staatsrathi auunime alla tõstetud. Kiudral-Major Wolffi asemele, kes ennast ametist lahti palunud, on A. von N ottbeck kui Tallinna Politseimeister kinnitatud, kes seda ametid juba Jaani-kuu 5. pääwast saadik tallitab. ikWalitsuse Teadaandja" kuulutab nende nooremeeste hulkaS, keda tänawu oma sõeawäekohuse  täitmisele kutsutakse. Kõigist 72 kubermangudest  saamad ühtekokku 235,000 meest teenistusele  kutsutud. Nendest langemad Eesti-maa peale 1059, Liimimaa peale 2335 ja Kuuramaa peale 1732 meest. -- Põllumeeste ringkonnad-kongresside pöhjuskirjad  on nüüd Niigimaade-Ministeriumi poolest  kinnitub. Künni rohkemad aega ja omas kitsas lehteS tarmilist aset leiame, anname sellest tähtsast asutusest lugejatele esiteks niipalju teadust: Põllumeeste ringkonna-kongressid on Riigi-Ministeriumi  poolest selleks asutud, et üksikutel Põllumeeste-seltsidel möimalik oleks, isekeskis ja Riigimaade-Ministeriumiga ennast ligendada ja sedawiifi põllumeeste üleüldiseid tarmitusi läbirääkida ja üksteise teadusest, tähelepanemisest ja edendusest osamõtta. Selleks saab Euroopa- Wenemaa 12 ringkonda jäutud ja peale nende ka meel Niigimaade-Ministeriumis üks üleüldne Põllu mees te-kongress asutud. Kongressid astumad  igal aastal ükskord ühes oma ringkonna kubermangu-linnaS kokku. Ringkonnad on esiteks  sedawiisi kokkuseatud: 1. Ringkond (4 kubermangu): Peterburg, Pihkma, Eestimaa ja Nowgorod. 2. Ringkond (6 kubermangu): Liimimaa, Wilna, Kuuramaa, Kowno, ja Witebsk. 3. Ringkond (2 kubermangu)  : Olonez ja Arhangel. 4. Ringkond (3 kubermangu): Jaroslaw, Wologda ja Kostroma. 5. Ringkond (4 kubermangu): Smolensk, Minsk, Kaluga ja Mohilew. 6. Ringkond (6 kubermangu)  : Moska, Nishni - Nowgorod, Twer, Rjasan, Tuula ja Wladimir. 7. Ringkond (4 kubermangu): Hharkow, Orel, Woronesh ja Kursk. 8. Ringkond (3 kubermangu): Kasan, Perm ja Wjatka. 9. Ringkond (5 kubermangu): Pensa. Saratow, Tambow, Simbirsk ja Astrahan. 10. Ringkond (3 kubermangu): Orenburg, Samaara,  ja Ufa. 11. Ringkond (5 kubermangu): Kiew, Poltawa, Tshernigom, Wolhinia ja Podoolia.  12. Ringkond (4 kubermangu): Hherson, Tauria, Jekaterinoslaw ja Bessaraabia. Esimeste küsimiste seas, mida Põllumeeste ringkonna - kongresside nõupidamise alla antud saamad, leiame meie ka seda: pPuuduslikud ja ikka kahanemad wiljasaagid Wenemaa talumaade peal tulewad põldude sandist  harimisest ja puuduslikuft rammutamisest; puuduslik rammutamine tuleb wäheliseft lojuksekaswatamisest  talukohtade peal, se aga wähesest heinamaadest ja wähesest hetnasaagist. Sellepärast on talumajapidamiste kohta rohukaswatamine kõigi tarmilisem, mitte üksi sellepärast, et lojuksetoit  selle läbi rohkendud saab, maid ka sellepärast,  et rohukaSmatamise abil tänine kolmewäljane  põllukord wõib mahajäetud ja selle asemel mitmewäljane asutud saada. Selle pärast oleks soomida nõuu-andmisi ettepanna ja seledata, kuida rohukaswatamine talumaa, nimelt kogudusemaa  põlduses suuremal ringil wõib asutudut saada/ Waatame meie oma feisupaiga oma tähelepanemist ja teadmist mööda selle ettepandud küsimise ja põhjustuse peale, siis oleks meil selle kohta mõnda tähendada, ilma et meie mingil wiifil kongressi wastust eest ära wõtta himukstaksime.  Et Wenemaal nimelt kogudusemaade põldudel harimisest ja rammutamisest puudus on, seda usume meie küll. Et aga kogudusemaa Põldudel heina kaswatada ja sedawiisi põldude harimist ja rammutamist parema täielisema korra peale saata wsiks, seda ei usu meie mitte. Kui ühel Wenemaa talumaapidajal kõigist kõiki rohkem  ei ole, kui aga paljast kolm dessätini; se on 18 Tallinna ehk 9 Riia wakamaad maad ja pinda, kui palju heina wõib tema fiis küll oma põllu peal kaswatada? Lojukse toidu puudus näitab meil seal wähesest maast ja Pinnast üleültse tulema, wilets harimine aga sellest, et maad ja põllud mitte kindlas ja jäädawas  piiretes talukohtadeks kokkuseatud ei ole, waid kui koguduse-maa nii sagedast  osaliste kätte waljajägatud saawad, kui osaliste  hulk üksikutes kogutustes ennast muudab. Niikaua kui Wenemaal nõuud ei leita, maad suuremal mõcdul ja kindla jäädama piirete sees üksikutele majapidajatele saata, niikaua kui üleültse  kogudusemaad ennast kindlaiks talukohtadeks ei muuda niikaua ei wõi seal korralisest maaharimisest  ja talurahwa kosumisest juttu olla. Märjamaa kihelkondas põles öösel 15. ja 16. selle kuu pääwa wahel Söttküla karjamõisa Kauri elumaja põhjani maha. MajaS elasiwad  tishler Binnendorf ja üks Juut oma perekondadega.  Kuida tuli lahtipeasnud, seda ei ole selgest teada, arwatakse aga, et Juudid, kes ennast oma püha peale walmistafiwad, kündlaid põlema jätnud ja nendest tuli ühegi riide külge hakkanud oleks. Peale maja, majariistade ja teise wara, on seal ka elu- ja terwise õnnetust juhtund. Tüdruk, kes Juutide juures teenis on süteks põlend ja tishler Binnendorf on omad jalad kehast saadik nii raskest põletand, et elu ja surma wahel seisab. Maja oli tulekassas kinnitud, nenda ka Juudi majariistad; tishler Binnendorf on kõiki oma wara kautand ja on suures hädas. Kuida Tallinna Saksakeeli aealeht ,Revalsche Zeitung" ustama sõnumi järel kirjutab,  on tema igapidi auus, hoolas ja kasin mees. pßevalsche Zeitung" palub heldeid inimesi tema häda jõuudumööda kergitada ja saawad anded Lindforsi pärijate trukkimajas wastawõetud. Awaliku kuulutuse järel selle kuu 20mast pääwH  oli seal 11. rubla sisse tulnud. Meie lehe wÄjaandmise paik on sealsamas majas ja kui ühte ehk teist lugijaid ligemise häda liigutab, siis on neil waStawötmise paik teada. Wiru maalt. Weike-Marja kihelkonnast. Wao wallast kirjutakse: Kentsakas vunawargus,  Ühe Pühapääwa omikul, kui paikepaari  sülla kõrgusel oli ja oma kiiretega, armuliknld  sojendas, oliwad inimesed meel uue kamitsas puhkamas. Kas aga kõik?—Ei! Peremees U,.t..0 J. D., kellel kange himo õunade peale oli, laks naabruse aida, kus seda oma tallitsemata  himu kustutada tahtis, aga täieSte korda ei läinud se temal mitte. ,Kus tegijaid seal nägijaid", ütleb wana sõna. Naabruse tüdruk kellel õues tallitamist oli, nägi kuida keegi õunadele  teiwaga pihta wiru tas, ei tunnud aga esiteks warakad lindu ja pidas teda oma peremehe pojaks. Kui aga silmi selgitada jõudis tundis, et se üle-aja peremees J. D. oli, kes wõerast wilja-aida oma wöruskäiguga auustas. »Mis teha"? mõtles tüdruk, kellel julgust ei olnud, teda oma naabri-peremeest otsekohe peletama minna. Korraga wälkus aga hea nõuu läbi neiu pea: tema wõttiS ühe poolwaka ja põrutas sellega wasta seina, et kõlaS. Oh, kallis aeg! kuida nüüd J. D. jalgadele nõuu andis ja tagasiwatamata  aiast kargas; tanawad kaudu aga körwatagust sügates kojo poole tõttas.  Häbilugu  küll kui juba peremehed sesuguft tempu tegewad, mis fiis poisikestele üle jääb!" v. Maksab seda tiihja asja ka aealchte panna? mõtleb ehk mõni lugija. Inimise anu e, ole mitte tühi afl ja awalik usaldus ei ole mitte tühi afi. Sagedast oleme ikohapidajatega selle