Postimees M 102 Tartus, 8- septembril 1888. Kolmasküumesteine aastakäik. aaSt, S r. k- postita aast, 2 r. K 0 k. i/, 2,—„ ' „ „ . 1„4S„ jj '/» ~ t„5O „ „ „ '/» „ —,. 80 „ „ tuus —-,, 60,, ~ tuus —,, 30,, Kolmaskiimnesteine aastakäik. T arrus: Postimehe toimetus, Laakmann, Sachker, A, Pärnus: Borm Treiiftldt, Jakobi,,' Wil,andis Karow,Feldt,Wiuter, Rakweres: Kuhs, Treumanu Vielrose, Walgas: Rudolff. Põltsamaal: Leih (Endine Pärnu Postimees.) Kas ja kudas wõime meie endid rõugetõbe eest kaitseda. (Järg.) allinnas on praegu rõuged «valitsemas ja awaldatakse zeitungides mitmesugused  numrid haiguse kohta. Hakkame neid lühemalt -waatama. Loeme- Haigeks jäänud  selle ja selle kuu Päewani 702, neist ärasurnud 152, weel haigete ja terweks saanute arw nimetamata. Et rõuged juba pikemalt jääl aset on wötnud, siis arwame, et haigetest 8 weel ära surewad, nenda et 702 haigeksjääja pääle 160 surnud tillemad  s. o. ligi 23°/ o. Et tõbi weel säält lõpnud ei ole, ei wõi ütelda kui palju Kõigist ülcpääj.haigeks on jäänud, aga surnute  kohta leiame weel wäga tähelepanemise lwäärt tähenduse - 80°/ g surnutest on need, kelledele sugugi adirõugeid ei ole pandud, see teeb 160 surnu kohta juba 123 wälja, kuna neid weel 32 üle jääb, kelledele abirõuged  pandud on. Seame nüüd nende hulk, kelledele obiröugeid on pandud -jm nende hulk, kelledele neid pandud ei ole, kõrwu, ma arwan esimesi saab Palju, palju rohkem olema. Kui weel ütelda wõib, et wiimased  enamalt jaolt waesed inimesed on, kes tihedalt koos elawad, kellede juures -haigeks jäämise ja suremise wõimalus palju ssuurem on kui esimeste juures, siis oleks la jälle tährjas teada saada^, luuas neile, helledele abirõuged õn pandud ja kes siisgi atsillus ise nõrgemaks ei ole jäänud, kui a enne on olnud, näeme sellest, el kohtaes  kus abirõuged tundmata, niisama pal>u nimest weel sureb, kui ennegi. Kui ka «ariduse edenemise läbi puhtus ja korralik llu palju on edenenud ja ka igasugu tõbe väljalaguncmise wõimalus palju «väiksemaks >n jäänud, ei wõi rõugetõbe nõrgemaks Jäämise juures selle pääle jälle ka liig suurt rõhku panna. Alles hiljuti oleme näinud, et kolera ka Europa haridusest hoolimata küllalt weel oma wõimu wöib näidata. Oleme nii õpetatud abirõugede «vastaste Põhjusi tundma õppinud ja näinud,  et need mitte kalju Pääle rajatud ei „suure hulga" poolt nende wastu seisab, nende üleüldiseks saamist takistab. Siin leiame kaks wägewamat wõimu- need on rumalus ja ebausk, kelledest ehk ajajooksul lootust on jaolt jagu saada, aga kellede wastu wägiwaldne rutuline sõda küll aswahele;  jaolt ustakse ülepää haiguste külgehakkamisc  wõimu sisse, arwatakse, et iga haigus niisama iseenesest tekkiwat, nagu üles otsidas wõi ustakse, et ka rõuged nii kui kõik teised hädad Jumalast saadetud  karislused on, kellede eest ennast hoida asjata on ja pattude hulka weel suurendab.  Mõnigi ema ei täi ahwi armastes lapse kätt rõugete panemisel katki lõigata lasta ehk pühib kohe pääle panemise seemne ühe märgi oma parema käe pääle jne." Inimesed lasewad siis ennem kõik enesega Illndida, sui niisugust igawcsc hukatuse märki oma käe pääle sigitada. Wõiks ühte wõi teist weel ütelda, aga olgu sestsamast juba küllalt, tähtjust abirõugcte mõju kohta ju niisugustel asjadel ei ole. Mill teel just abirõuged pärisröugete wastu inimese ihu kindlaks teemad, ei ole ka teadusmeestel siiamaale meel wõimalik olnud ära seletada, nii kui mõnegi rohu mõju selle wõi teise haiguse juures ammu tuttaw on ja wäga silmapaistaw, kuna ometi mõjumise wiis alles päris teadmata on. Ei ole ka päris meel tuttaw, kui ka juba ammu tema Pääle jahti tehtakse, Rõuge mäda sees on nii wäga mitmetsugu batsillusid ja teist sorti wäikseid hingelisi, kes õhu seest sinna on saanud, et nende seast pärisperemeest wõimalik  ei ole ära tunda. (Järg tuleb.) Jutunurk. Imelikud juhtumised. J. Wahtrik. iJärg.) poeg Leol Kui sa selle kirja lahti teed, oled sa suba täies õitsemas vanaduses, tatud olen. gSma aga mõtle, et ma sstlle isinn ligidal viibin; et ma sind ialgi näinud  ei ole, seda anna mulle andeks. Sinu nõnda armasiasin, kuda aga naesterahwas iganes armastatud võib saada. Praegugi jki ole veel see kibe tundmus, mis sinu sündimine  mulle tegi, minu südamest kustunud. HKui ma kauemini elaksin, siis võiksin ma eseda tundmust ehk viimaks võita; aga ma e> või kauem elada. ihulised ja hindelised  koormad on väljakannatamatu, .ja kuna ma sinu tuleviku eest muretsen, walmisran ma ennast surma vastu. Andku Niulle Jumal andeks, et ma oma piinale Aopetust teen ma poleks ju muidugi Snam aaslar elanud . . ." ~Siis legi ta ometi enesele ise otsa Aiäale, nagu ma kohe arvasin," hüüdsin ma Wühck. Leo ei vastanud, vaid luges edasi i > 'üllalt Minust! Ma pean sinust enevft  ka rääkima i Miim sõber Holli skelle Hooleks ma sind annan, kui ta inu palvet tagasi ei lükka) tcab, missugusest wanast sugust  sa oled. Teie leiate praegu selle tarvis  tõendusi poti tüki päält. Minu isa andis oma surma woodi pääl need osjad minu kätte, kui ma 19 aastat wana olin. Ma wõtsin nõuuks järele uurida, kas kõik ka tõsi oleks. Sedasama tegi ka omaks õnnetuseks  ju üks meie esivanematest kuninganna Elisabeti ajal; nagu tema uurimise teekond, nii oli ka minu teekond õnnetu. Ma ei hakka sulle lähemalt kirjeldama, mis minuga oma silmaga nägin." Asrika rannas, Zambesi  jõe suust põhja poole on maanina, mis meel hoopis tundmata on. Sääl on üks mis ka siin poti tüki pääl on nimetatud. Ala astusin sääl kohal mäele ja kuulsin ühe nad mõne kuriteo pärast endide seast "wäljaheitnud,  et kaugemal maa pool kõrged mäed koobaste ja waagnate näol olla, millede ligi wäga raske minna, sest et nad kõik suurtest tümadest soodest ümber piiratud olla. Selle koha elanikud rääkida Arabia keelt ja nende üle valitseda ime ilus walge naestcrahwas, keda wäga arwa näha wõida, aga kelle wallitsuse  all kõik säälsed clawad ja surnud olla. Kaks päewa pärast seda jutustust suri ta külma tõbesse. Ka minule hakkas soo õhk waewa tegema ja ma põgenesin laewa paale tagasi. Ma tahtsin Inglis maale sõita, uut raha korjata ja siis ;älle uurima minna. Alhenas sain ma sinu emaga tuttawaks ja heitsin temaga abielusse. Kui ta aasta wi- ka waewalisemaks ehk õigem: haigus suuremaks läks, sõitsin ma Inglis maale, et isamaal surra ehk terweks saada. Kui ma terweks oleks saanud, siis oleks ma jälle oma perekonna saladust Asukasse uurima sõitnud; seks otstarbeks astusin ma ka ülikooli,  et Arabia keelt õppida. Minu lootused  läksiwad luhta, mä suren. Minu laul on lauldud; sincu aga mu poeg. wõid kaua elada. Ma jätan need asjad sinu hooleks. Uuri sina selle saladuse järele;  sest kui sa seda kätte saad, oled sa wist kõige imelikuma saladuse jälgile saanud? mis ilmas olla wõib. Kui sa seda aga ennemuistseks lutuks pead ehk haige naesterahwa  unenäoks, siis häwita need asjad ära. Mina aga arman, et see tühi luule ei ole, sest looduses peab ometi üks punkt olema, kus tema igaweste mägede keskpaik on; ja minu arust on siin inimesel ülesandeks, seda punkti üles otsida, Elu on olemas miks ei peaks abinõuu olema, seda elu kaua alal hoida, teda lõpmataks pikendada. Tee siis, kuda arwad. Raha puudust sul ei ole, Wõib olla, et see parem on, kui sa seda ei usu. Ehk kui sa selle läbi ka igawese elu ja iluduse omaks saaksid, kas see sind õnnelikuks wõib reha? Arwa ise ja talita, kuda parem tead olewat. Kõrgem wägi kaitsku sind!" Sellega lõppes kiri, „Noh mis Teie nüüd sest asjast arwate, onu Holli?" küsis Leo kirja laua pääle pannes  ja hinge tagasi tõmmates, ~Meie ootasime  saladus:i siin ta nüüd on," „Mis mina sest arwan? Ma arwan, et sinu waene isa mitte oma mõistuse juures ei olnud, kui ta seda kirjutas. Ma aimasin  seda juba kahekümne aasta eest, sel öösel, kui ta wiimast korda minu juurde tuli. Nendest ridadest wõib näha, et õnnetu mees ise enesele otsa paale tegi, ja ta kirjutas  neid just enne surma. Kõik mis siin kirjutatud, on päris lollusi" „See on õige, herra," ütles Job pühalikult.  ütleb," lausus Leo, ja oma isa ümberpanekut  kätte mõttes hakkas ta lugema-. „Mina, Ameuartassa, kuninglikust merest  printses, Egiptuse Warao Hakora tütar,  Kalikrati, jwägcwa ja ilusa ehk kauni rammu sees) naene, kirjutan seda enne surma oma armsale pojale Tisithenile jwägemale kättemaksjale). Ma põgenesin sinu isaga, kes Jsise preester oli, keda jumalad armastasiwad  ja maimud kuulasiwad, Egiptusest ära, sest ta murdis suure armastuse pärast mirmtöSstu oma tõotuse, üksikut elu pidada; meie läksime üle mere lõune poole ja eksisime  kaks aastat Afrika päikese tõusu pool, Liiwiuse ranna ääres ümber. Ühe suure jõe suu lähedal, kus Neegri päk sarnane kalju on, läks meie laem Põhja ja kõik uppusiwad  pääle minu ja Kalikrati ära. Mind aga päästsiwadranaaelanikud, jawiisimad läbi soode, ws nii palju mere linda on, et päikest  näha ei wõi, sügawamale maa sisse. Kümne päewa pärast jõudsime meie mäge- Elajate taltsutamisest. » <Järg.) . Äfrika küürakat meistctõugu tundsiwad M taltsutasiwad ka ju wanad Egiptlased jt hoolitsesiwad selle eest niisama, nagu eespool kitsedest kuulsime. Aga ka teist weistetõugu tunti Egiptuses kes suur ja tugew, küüraka ja pika sarwedega oli. Kui Egiptlased weiste suurt tulu ja tähtsust õieti tundma saiusad, hakkasiwad nad weistele  ka jumaliku auu andma ja must härg nähtawaks kujuks. India meis ehk Zebu on Bengalia meisweise järeltulija, keda sisserändajad Uirja rahwad kergesti taltsutada wõisiwad, kui ta saal juba enne koduloomaks ei olnud.  Kui ka küll India rikkas looduses inimestele lihatoitu Palju tarwis ei olnud' säälsed elanikud sellest wumati ära wõlinsa braminide seisuse suuMp wara karjades, kuna nad põllutööd teha 'ei taha, sest et „maapinda rauaga haawata, mitte hää ei olla." Aga ka elajaid isi kaswatada,  ei arwa nad oma anu wääriliseks, waid teiste kohus on, neile oma karjadest osa anda. Karjapidajad peawad omad -vasikad kõik krammidest läbi katsuda laskma,  kas nendel wahest taewalikkusid märki- >sid küljes on, mis neid pappide omaks tunnistawad,  On lugu nii, siis jääb küll wasikas karja juurde saab saal hästi hoolitsetud, hakkab ta aga tulu tooma, siis tuleb papp. kohe ja pärib ta omale, Säält siginewadgi suured „pllhadc lehmade" karjad, kes Indias, igal pool ula ümber uitawad, kelle külge keegi puutu, ehk nad küll rahwale raskeks ristiks kaelas on, maal põlluwiljadära söömad jasõkkuwad, linnas turudel  toidukraami tuustiwad; nad on jumaliku  kaitse all, sest et nad pappide omandus  on. Europas asuwad arwurikkad weistetõuud on osalt küll Astast sisse toodud, enamasti on nad aga koduste metsweiste järeletulijad,  kes ennemuiste terwes Europas asustwad,  kuida uende luudest arvata on, mida igalpool Eurvpa maades leitakse. Mägestikkudes  on lühikesc-sarvega veise asupaik olnud;  Kesk-Eurõpas, Skandinawias ja Schottimaal  on enne metssõnn jvisent) elanud, kelle rii-mcid praegu veel Poola maal Bjaulowitshä metsas leiame, kus tieid Wene kroonu kulu Pääl hoolitsetakse. Teised tõuud on koguni kadunud, ehk kasvatamise mõjul koguni teiseks muutunud, nagu seda ka teiste elajate juures nähtud on; metslikud  tuntemärgid kustutvad üsna ära ja uued tõuud ilmuvad, koguni ka elajate loomusund  muudab ennast teiseks. Oliwad elajad, jü liha jarpiima läbi inimestele tulutoojaks saanud, kasvas ometi kasu palju suuremaks, kui ka töödes elajad appi asusiwad. Esimene töö elajas oli, nagu nägime härg, aga alles eesel sai omale suurema tähenduse tööde juures. Metseesli kodumau on Lääne-Asta, Niiluse jõest Induse jõeni, kus praegugi weel kohati eeslid ümber uitavad,  keda Kirgisläsed ja Arablased jahtivad  ja neid ka elavalt aukudes kinni Püüavad ning koduloomadeks taltsutavad. Ka Afrika lagendikkudes asuwad metseeslid hulgana. (Järg tuleb.)