näitab küll nii olemat, ct üht päewalebte tarwis ei ole. Meie rohivas, nii häSti maal kui linnades, ei ela mitte eana '.varanduse intressidest, maid peab töö ja toimetusega oma igapäewast toidust korjama, mille läbi tal siis ka aega ci ole igapäew ajalehti lugeda. Ka ei oleks suurema osa rahwal päevalehest mitte enam kasu kui nädalalehcst,  sest post käib ükskord nädalas maal ümber ja see on lugejal üks kõik, kas ta igapäevased teadused mitmes, wöi ühes lehes kätte saab, üksnes selle linna Eestlastele  oleks päemaleht kasulikum, milles see walja antakse, aga see on terme rahiva kohta üks rväike osakond. „Eesti Postimees"  ja hiljem ka „Walgus" ilmusimad kord, kakskorda nädalas, aga nad ei leidnust) selle läbi rahiva poolt mitte lahkemat wastuwötmist  ja sest on näha, ct meie rahwas päewalehele mitte meel küps ei ole. Ja. kui see, kuidas Riia Saksakeelne ajaleht seletas, enam haritud rahwastele kahjuks on, et neile wäga palju ja laialiste teadustega  ajalehti pakutakse, siis ei arwa meie seda ka mitte kasulikuks kui Eesti ajalehtede armu, kuidas ütlesime, rohkendaksc, ehk nende suurust laiendakse. Üks teine on sündsam mõte, mis Eesti ajalehtede kohta on awaldatud ja see oni ei igal lehel oma tööpõld oleks. Rahwa seas on mitmed seisused ja igaüks tahaks sellest kõige rohkem teadust, mis tema amet on. Peab nüüd keegi seda omale tellitud lehest lugema, mis tema ainelise ei puutu, siis ci saaks ta sellest ajalehest mitte soowitud kasu. Ometegi  peab niisugune muutmine aega mööda, ega mitte äkiliste sammudega edasi astuma. Seda oleme ära näinud ja saame iga päew ! näha, et ajakirjandus, millel ivaga ühesugune  eesmärk on, meel meie rahiva hulkas ei edene, nagu näituseks: Eesti rahwas on jutu armastaja, aga jutu leliel (Meelejahutajal)  ci ole meel mist õõügi tellijad. Eesti rahwas armastab laulmist, aga kuida kuulda, onwäikejest odawast „Laulu ja mängu lehest" osawõtmine mähe. Sellest on näha ei meie rahwas niisuguste lehtede üleSpi- i OlczMli nr. M. IWZ. ! damiseks weel küps ei ole ja peab weel möiü aeg edasi minema, ennegu Eesti pinnal iga tööpöllu pääl oma leht wüib olla. Kuidas Eesti ajalehed oina rahwa waimn jõudu ja hariduse Mge tähele pannes ja tema iseloomu järele peawad tööd tegema,  et igaüks oma tööpöllu püüle jõuaks, selle üle kõneleme tulema kord edasi. (Järg jääb tulema.) tulemnc läbi suurendatud. Ta ilmumine oli meil kaunis läbijas. Arwati, et ta Poola maalt ära sagenenud jn õnnetu olla. reved teadmvad. ei talle Preussimaalt sanknoni 'ai aurud ja et talle koht katte judaruo oli. kus ra cle.ma pidi; ma arwan, er ra kogemata nja juhtus ja Marie ilu margmms ivta. Ta oli jn ilma töö ja amenm. br oaraü mõis see ta! üks kõik -a las m .tas. llllullc ci olnud ta mitte  meele järele, peenike, wnsakas olemine e: mõmmd mind mine petta, ts südameta olem kobra, mis sagedasti rcina naljadest malm? aistis. Pureks pandawal kombel mõtles  Aarie r'ast doosis teinu kui ma, niita  -.ea-.a im. keda ta taicsti oma roole roõrda oskas. Rccd Mitmesugused armasu' ed labntasiwad meid mäöe üks eeren kradw Kielski aga oli igapäine eras Radenau majas, ja mina, kes ta seimis mirte ci armastanud, käinu armemine  saal. Laske mind selle järel ruliku üle maada; teie möire seda juba enesele etre icada, kuidas see armasraw, usaldaw "üdruk. ilma hoolia ema nlma walwamata ka boiLmata poleeritud eksitaja ohwriks langes. Tn oli tõutaianud teda oma naescks teba ja nõudis nüüd köwasto. et see afi ridi Marie ila eest salaja peetud saama, rlced salaja kovskaimiscd oliumd muidugi Marie langemise juures süüdlased. See päcm. kus see asi ilmsiks sai, oli tõeste hirmus ja ilmasgi ci wõi ma seda pilku ära unustada, kus ta mecleärahcitmises ja käsiringutades mu jalgade ees oma süüd üles tunnistas. Tema eksitaja oli kohe, kui sest märkinud, säält ära reisinud. Wana Rabcnau ei teadnud seda meel mitte, ja ma pean seda Marie anuks tunnistama, et ta mitte oma teotuse ja häbi pärast ei nutnud, maid oma isa auu pärast keda ta üle kõige armastas. „ Pange mind kõige teiste inimeste pilkamiseks, naeruks ja põlgduscks, aga päästke mu isa auu ja mind tema wandcst," palus ta. „Ma tean, ta ei suuda seda nutte wastu pidada; auu on temal üle kõige ja kui tema teada saab, et mina tema, laps nii sügamast!  langenud olen, see murrab tema südant."  Ma tundsin ära, tal oli õigus; mull oli hale meel ta sügama Armastuse üle. Jumal on halastawam kui inimesed, ka nii suguses juhtuscs ja ma teadsin, et Marie eksitus ka tema isa maailmas silma alandab. Ma saatsin teda koju ja lubasin järele mõtelda, kuidas selle asjaga pääle halkata. Ma mõtlesin oma õega, kes mu juures elas, asja järele ja tulime mõlemad  selle pääle, et mana Rabcnau ei tohi mitte seda asja teada. Marie mure ja ahastus oliwad ta ergud põsed ära kolletanud,  nõnda et isa tema pärast mures oli ja kohe luba andis Mariele minu soowimist mööda minuga mõneks ajaks Turingisse reisida, kus puhas wärske mägestiku  õhk teda karastama ja tugewamaks tegema pidi. See läks talle korda oma eksitust kõige maailma eest marjul hoida ja nii reisis ta minuga ühes mu kodumaale.  Eisenachis sündis poiss ja ta oli mõned nädalid wana, kui ma oma õega teda oma marju alla wõtsin ja noore, sügawasti muljutud emale töutasime wanemate  asemel olla. Niipea kui ta jälle parem oli, algas ta oma tagasi minikud kodumaa poole ja ehk küll rõõmus naeratamine il. masgi enam tema huulesid ei ehitanud, siisgi ei olnud isal kõige wähemat aimamist, mis tema rõõmust meelt ära peletanud oli. Mulle oli suure waema järele korda läinud Kielski jälgisid üles otsida ja teda nii kaugele  liigutada, Mariet, kui laps sündinud oli, Eiscnachi waatama tulla. Ma ei lootnud sest muud kasu, kui et Marie tema enese suust seda kuuleks, et ta teda maha jätnud on. Ta tuli ja ei wiitnud mitte kaua aega, maid tunnistas kohe, et tal ilm mõimata on teda enesele wötta, kuS juures ta päris sunnitud wiifil selle asja Ae kahetses. (Järg tuleb.) Isamaalt. Jaani-Põidc kihelkonnast. Pittaline  (24. aastane) prot s e s. Kui juba üks protses, see on kohtu käimine,  kaks tosinat aastat on tuurinud, siis saamad lugejad sellega leppima, kui selle awaldamiseks ka pitka eesküne teeme, mis muidugi mõista lugejatele selgema aru saamise pärast sünnib. Keinaste laidus, mis Jaani kihelkonna järele, on wiis talunikku. Need talud on wanast ajast saadik Maasi kroonu wallaga  mõne asja poolest ühenduses olnud. Arwata kaua pääle saja aasta eest on nad Pöide kihelkonda Maasi mõisa teo päiwi teinud. Et nad pitka mere tee pärast töö loomade toitu, senna ei saanud wiia, siis olnud neile sääl üks söödi maa antud ja nende omaduseks kinnitatud. Kui kord see äpardus juhtunud, et Matsi-Jaani peremehe hobune äkkega mõisa polkalt ära karganud ja arwata 7—B wersta üle mere koduse tahtnud  ujuda, aga selle teekonnal ära uppunud , siis on neid teo teenistusest lahti mõistetud ja nemad pidanud wiie pere pääle aastas ühe orika (sea), mis kolm rupla wäärt olnud rendiks maksma. Et nad nüüd enam teol ei käinud, siis jäi ka nende töö loomade  söödimaa mõisa külge; sest üksgi ei arwanud seda enam kohuseks ja õiguseks omale nõuda- See jutt ja teadus jäi Heinastus ikka wanematest laste päranduseks, et neil Maasi mõisa piiris tükk maad olla. Kui nüüd 1862 aastal Maasi wallas maade mööt oli, siis laksuvad Heinaste laidu mehed oma maa kätte saama. Wanad kirjad ja kaardid andsiwad niipalju tunnistust, et neil õigus oli z - lubati kätte. Nüüd aga selle aegne Maasimõisa rentnik herra R., kes walla talunikude higiga, iseäranis  wiimasel ajal nimetatud mõisa heale ja rammusale korrale seadis, tahtis ise seda mõisad, kui oma isa ja oina kodu kohta: ära rentida. Ning selle pärast arwetakse,  et herra R. sääl juures nii palju tegew oli olnud (et ta seda tõeste oli, ei tohi ju awalikult ütelda), et see maa, mis mõisa maast pidi wõetud, ometegi sääl korwal olemast Maasi walla Rohula küla heast rand-heinamaast sai wõetud ja Heinaste wiie talunikule antud. Rahula üheksa talu oliwad 80 wakamaad kõige paremat heinamaad  kaotanud ja Keinaste wiis.talu seda omale saanud; arwaku seda iga lugeja, kuidas sääl kellegi külamehe süda tulemiku kohta pidi tuksuma. Rahula küla mehed hakkasiwad oma heinamaad kätte nõudma. Küll saatsiwad nad saadikuid ja kirjast Riiga, aga ei saanud otsust. Nemad andsiwad ka rewi!  derija senatori herrale Manaseinile palwe kirja, kui see Saaremaal käis, kelle käest nad nii palju teadust saiwad, et Riia Domen kohus seda asja õiendada ei wõi, waid maade ministerium Peterburis. Nüüd käes olewal suwel tuli üks maade möötja Riiast ja andis Rahula küla meestele Maasi mõisa piirist jälle 80 wakamaad heinamaad kätte. On näha, et Rahula külameeste pitkalisel protsessis 24. aasta järele ometegi soowitam ja käsuline tagajärg  on olnud. Torrift. (Pärnu maakonnas) Tori on Kroonu wald, mis 250 talupoega suur on; nüüdse une möödu järele tuleb neid weel juure, mis suure kaha rentnikud poolitanud, kas oma poja eht tütre-wäimehe  jauks, ehitawad elu majad pääle: nad on seda juba mõnda aastat enne seda möötu teinud, mis 1879 —80 as. mõõtmas  käis ja wälja walitsetud kohtadele piired pani. Seni ajani ei olnud neil walla protukollis nummert, ei peremehe hääle õigust, ega päritud nende käest