maksab Inglis walitsuS iga lirimaa rentniku eest, kellel rentmakjud wõlga on, üks kolmandik tema wõlast ära, selle tingimisega, et rentnikud ise teise kolmandiku peawad maksma. See üks kolmandik, mis Inglis wa litsus maksab, ei ole mitte laenatud, waid saab walitsuse poolt kingitud. Kolmas kolmandik jäeb aga mõiSnikude kahjuks. Mõisnikud pole küll koguni selle tingimisega tahtnud rahul olla, ning seisnud küünte ja hammastega waSta, aga wiimaks sunniwd neid rahul olema. Lord Salisburi, mõisnikule päämees, on selle üle nii wihane olnud, et ennast päämehe ametist lubanud  lahti wõtta, jäenud aga peagi rahule, sest ta näinud  ära, et tema ähwardusest midagi ei hoolitud. Kas selle uue seaduse järele nüüd ammu oodatud rahuaeg lirimaale kätte tuleb, saame tulewikus nägema. Tõsi on, et pärast seda seadust kahe nädala sees enam ühtegi  mõrtsuka tööd pole ette tulnud. Ka on tähele panna, et lirimaal wiimastel aastadel just seaduse andmise läbi täieste kodusõda ja mässamine on sünüitatud.  Rentkoha pidajal on tükati kaasomaniku õiguS koha peal; niikaua kui ta oma renti jõuab ära maksa, ei wõi teda keegi koha pealt ära ajada; wiimasel kolmel  aastal jäenud rendimaksust kingib kroonu temale ühe kolmandiku, teise kolmandiku wõtab mõisnik  oma kahjuks ja rentnikul ei jäe rohkem kui üks jagu ainult maksta. RendimakS aga, mis wähem on wi 50 naela sterl. (314 rubla), saab rentniku nõudmise  peale kohtu läbi kinnitatud ja ei wõi ilma kohtuta  mitte kõrgendatud saada. lirimaa rentkoha pidaja on seeläbi niisama kui päriskoha omanik ja ei wõi teda keegi, nagu üteldud, kohast wälja ajada. Prantsusemaal ei ole sisemistes poliitika tallituStes ammugi weel rahu.. Uus ministeerium ehk õigem Gambetta on praegu tähtsam mees, kMe üle kõrgemates poliitika seltskondades paljugi Vaieldakse ja riieldakse. Need kes ütlewad, et Gambetta'ga raske on elada, teawad wäga heasti, et ilma temata waewalt  wõiwad läbi saada. ÜkS küsimine aga on kõikide suuS: Mill wiisil saab uuS ministeerium, kuS jälle Gambetta sõpru seeS on, poliitika asju tallitama? Gambetta, seda teab igaüks, on täieste wabadriiklaSte parteiline ja seepärast kardawad tema waSialised, et nende wägi ja wõimus ministeeriumis peagi saab kaduma ja uued ametnikud wanade asemele pantud. Kui palju ehk wähe neil seks aSja karta on. seda teawad nemad ise kõige parem. Niipalju aga on kindel, et Gam  kellel sejemaalsed poliitika Whid tuikamad on, täitte üksikute parteide kasu, waid terwe riigi ja rahwa kasu saab taga nõudma ja selle eest wsitlema. Preisi ma «wabameelelised, kellele süüdi tahetakse  kaela ajada, nagu oleks neil nõuu, riigiwalitsuse waStu mässamist alustada, wõikfiwad, kui nad waewakS  tahakfiwad wdtta, omi wastalisi, nõndanimetatud junkru-parteid, nende eneste sõariistadega lüüa ja tõepõhjuste  waral näidata, et nemad just ise kroonu õigust  ja priiust püüawad kärpida. Seks wõikflwad wabameelelised mõndagi tõetunniStust leida, kuna jnnkrupärtei  ütelusel mitte üksi wähematki tõepõhja ei ole, waid ka wabameeleliste toimetuste ja tegude kohta nii wäga waSta oksa käib, et niisuguse kaebduse tõstja, et üht ainust punkti wõikS püsti seadida, selle laimdusele oleks sunnitud: wabameelelisie programm ja teud on kõik silmakirja töö, salaja mõtlewad nemad aga hoopis  teisiti. Niisuguste kunstide läbi wõib, muidugi mõista, ka kõige auusamat inimest wõlla saata. Wahe wabameeleliste ja junkru-partei wahel Preisirnaal on ' aga see: Wabameelelised ütlewad: Kuningas üksi wõib otsust teha, mill wiisil riik tuleb walitseda ja missuguste  meeste kätte ameti tallitus saab antud. See küsimine, kas ja kui palju rahwal seal juures ütlemist  on, jäeb täieSte kuninga oma heaksarwamise hooleks.  Seda heaksarwamise wabadust ei tohita mitte kärpida, olgu kas tema eeskäijast antud seaduste ehk ka tema oma endiste otsuste läbi. Ükski muu asi ei tohi teda keelda, seda tegemast, mis ta silmapilgul riigi kasuks arwab olewat. -- Junkru-partei ütleb: Kuningas üksi walitseb, tema peab aga sell wiisil walitsema, nagu meie tahame, ja ameti talitust nende meeSte kätte usaldama, kes meie liigist on. Mis teistel finna juure ütlemist on, ei saa mitte küsitud; kuningas  on ainult ses piiris prii, mis meie temale saeme. Priimeeles walitseda, wabameelsid mehi ministriteks panna, seks ei ole Preisi kuningal mitte õigust. Kumb partei nüüd enam kuninga poolt on, wõib iga ükS ise kergeste aru saada. Shweitsimaal on sealse maakaitsmise küsimuseks  üks Shweitsi ohwitser Zürichi linnas ühe weikese  raamatu wälja annud, kus sees ta maawäe asutamist  wõera wäe pealewngimise waStu kõige sündsamaks  kiidab. Raamatu wäljaandja arwab seda sellepärast  tarwis olewat, et Prantslane, olgu warem ehk hiljem, sõda Saksamaaga saab algama, et Elsass-Loth- ringen'i maakonda jälle tagasi wõita, ja seal juures karta on, et ta läbi Shweitsimaa tuleb ja seeläbi palju kahju teeb. Egiptuses on asjad ikka weel wäga kurwad. Arabi-pashast wõib iga päew enam ja enam ära näha, et ta usumöllust täiiMk. sõgedaks tehtud metsaline on, keS kõikidega armuheitmatal wiisil ümber käib, keS teisiti julgemad uSkudir ehk mõtelda, kui tema. Igast raudteejaamast tulewad teadused tema hirmsa tegude üle Kristlaste wastu, nimelt Kairos. Nõnda laskis Arabi-pasha näituseks 300 Araablasel, keS Eüroopa teenistuses olnud, igal ühel parema käe ära raiuda, teistele hirmutuseks; niisama ka kõik ametnikud, keda ta Khediwe.poole arwas hoidwat, muist wangi panna, muist üles puua. Aleksandrias rõöwitud warandus müüdi Kairos oksjoni wiisil wäga odawa hinnaga ära. Nagu kuulda, seisab Arabi-pasha oma wäejagudega  nimelt paremal pppl Niiluse jõge Mariuti, Makadieh  ja Edku järWWüwähel. Neil päewil püüti temale mosheedest kMU -aVju ja muud warandust salaja kätte läkitada. Inglased oliwad aga sellest haisu saanud  ja wõtstwad waranduse ära. Mõned kahklewad  selle üle, st Arabi-pasha Khediwe elu kallale kippunud. Seda on ta ka teinud. Sest Aleksandria laskmise ajal andis Arabi-pasha 300 soldatitele käsku, Khediwe palasti põlema panna ja kedagi wälja lasta. Khediwe aga korjas kõik oma kulla ja hõbeda kokku ja laSkis seda soldatitele ära jagada. Seeläbi saiwad soldatid meelitatud ja mitte Arabi-pasha tahtmist,  waid jäiwad koguni Khediwe kaitsmiseks tagasi. 4- Omalt maalt. Wiljandist. Meie maa wiljasaag ist. Tänawune kewade hakkas meil nii kauniste peale, et arwastme imelise hea suwe Wlewat. Rukki oraS oli jo Jüripäewal waksa pikkune, paras tihe ja lopsakas ja roht kaswaS, et rõem oli näha. Wilja hinnad oliwad kewadel, wiStift küll ilmade pärast, alamad kui sügisel, paar rubla tshetwerti pealt, mis lugu küll wäga wähe juhtunud on. Kaupmeestele, kes sügisel wilja kokku ostnud oliwad, et seda kewadel  kallimalt müüa, keS wilja eest faadawa rctha kättedodata wõistwad/ oli see lugu kahjuks, aga waesematele inimestele jälle kasuks ja rõemuks ja see oli pääasi; waesed lootsiwad lahkemalt leiba saada kui mullu. Hiljem aga ei lubanud see ootus ja lootus mitte enam täide minna. Wihma tuli tõuu-wilja külimise ajal, nelipühist künni Jaanipäewani, aga paljalt paiguti ja sealgi enamiSte liig wähe. Tõusnud oras ei kaswanud suuremat midagi edasi, hein ka mitte heaSte. Pärast Jaanipäewa  tuli suur palawus; wäljad lõiwad kollaseks, kaswud närtsisiwad, inimesed ohkasiwad. Waesed inimesed  ei saanud heina ajal mitte küllalt tööd, päewa palk oli enamiste paljalt umbeS 40 kopikat oma söögi juures. Palawus, kuiwus ja kartus oli suur. Seal hakkasiwad 10., 11. l2. müristamise ja wihma pilwed Tartu ja Wiljandi maad mööda käima ja tõiwad närtsiwale loomusele kosutust paiguti küllalt. Mõnele kohale, nimelt Tartu ümberkaudu, tõi rahe, mis müristamisega ühes käis, küll kahju, nagu mõni nädal enne seda Wiljandi maale, aga õnnistuse ande kohta ei olnud see kahju just mitte suur. Igal pool ei tulnud sell tähendatud ajal ka mitte wihma. Kaebduse  kirju ilmadest on „Sakala" toimetusele mitu tulnud; ühest wõtame mõne koha wälja. Ta tuleb Pärnust, 20. Juulist. Seal üeldakse: „ Juba kolmat nädalat walitseb siin kange pala je põud. Minewa nädala tuli küll korda kaks ehk kolm wihma, aga seda oli peale 10 päewase kõrwetawa palawa järele liiga wähe. Kõrgema kohtade peal on rohi, keeduwilja  kaswud, ka puulehedgi palamusest kõrwenud. Maalt, ümberkaudu, kuulukse kaebdusi, et rukkid enne täit kaswu walmiS saanud. Ka suiwili kängus ja tänudine heinasaak koguni kasin olewat. .. . Meie linna töörahwa tööd on linnas täitsa lõppenud; nad rändawad maale tööd otsima, tulewad aga, ilma et seda sealt leidnud oleks, hulgani jälle linna tagasi: Kirju on neil waestel oma elu ülespidamisega lugu küll! " . . . Nende ridade kirjutaja sõitis Juuli kuu keskajal Tartust põhja poolt Wirtsjärwe Oiu ja Wiljandi kaudu WändraSse, ja sealt Juuli kuu lõpul Wiljandi ja Pikassilla kaudu Tartusse. Tee peal pani ta wilja kaSwu täheke ja kuulas igal pool rahwa suust põllu saagi järele. Ta nägi, et põhjapoole Wirtsjärwe  minnes, Tartumaal tõuuwili enamiste wäga waewaline oli; lina koguni tühine, paljalt Wirtsjärwe põhja pool otsas mõnes kohas korda-minew. Sealt Viljandi poole oli tõuuwili weidi parem, lükS Tänasilma  pool wähe korda. Ilusat tõuuwilja oli Sürgaweres,  15 wersta Viljandist Pärnu poole, ja Suure- Jaani kihelkonnas paiguti näha, ka head lina mõne põllu peal. Viljandist Tartu poole, Pikassilla kaudu, oliwad põllud linadest emmiste kogum ilma, muu tõuuwili oli enamiste wilets, jault keskmine. Pikassillast  Tartu poole tulles oli lugu nõndasama. Kartohwlitest  ei ole ka enam suurt lootust. Oh teie ilusad Wiljandi-Tartu teeäärsed põllud, teie heaSte haritud, kus teie tõuuwili! Holstre, TarwaStu, Suistle, teie linakuulsad Vallad, kuS tänawu teie linad! Teie nurmed nutawad lina-õisi, sest neid tänawu aasta enamiste ei olnud. Sakala südame wallad: mõistatust  „sõda sõidab, pää sinetab" ei saanud tänawu teie noor sugu mitmel kohal mitte mõistma õppida; mõistatuse ülesande põhi sirged sihkawad linad ja nende kroonid, kaunid õied, puudusiwad! Tänu Jumalalle, ?et rukkid kaswasiwad jck emmiste head tera andsiwad, nõnda et ommetegi ütelda wõib: leiba saab, aga raha ei saa! Ja just seda oli nüüd waja mõne rahapuudulise aaSta järele. Selle saaki oodeti jo mullu ja enne seda. Kõrged rendid ja wõlad, mis talude peal ostmise pärast, on jo maksta, rendid, mis paljalt õnneliste aastate peale on seatud, nagu oleks Jumal rendiandjate sõnakuuleline ori ja peaks ikka raharikkaid aastaid andma sunnitud olema. Küllap kukuwad nüüd mitmedgi talud w õlgade pärast oksjoni hüiu alla. Kimbatus on ka selle poolest iseäraline, et kõrgema parema maade peal wili wähem on kaswanud  kui madalate wesiSte ja keede maade peal; wiimiste kohtade peal, kui nende ligidal weel metsa wõi wõsu oli, on w sagedaste hoopis parem; nõnda on mitmes paiga? lugu ümberpöördud endistest aastatest:  mida parem põld, seda sandim Viljasaak. Paremad maad aga on kõrgema rendi, suuremate Võlgade all; just niisuguste häda on tänawu kibe. Kaswamise äparduse juure tuli weel töö-poolne äpardus:  kõik wili sai pea ühel ajal walmis, rukkid ei lasknud heina ära teha, oder ei oodanud rukki leikuse  lõppu ära ja lina, mis odraga ühel ajal walmis  kõrbes, pidi ka koristatud saama, kui ka wahest wikatiga. Seda wiisi läheb mõndagi sellest samast kehwast ehk liig keskmisest põllusaagist hukka. PäiwiliSte  töö lõpeb ka pea, neil on wähem töö päiwi teha ja sellega wähem päewa palka saada kui mne, ja Vähema kaSwüga wilja jukre»on wähem wilja kogüjäid tarwiS. Loodus mamitseb: wähenda rendi- ja ostuhinda,  Jumal ei lase enesega mitte kontrahti teha! Weel üks häda ähwardab. Kui meil ka õnnetuse  aastaid on olnud, siiski ei ole meie wallad kõlwanud  kõrge kroonu abi otsima minna, waid on püüdnud omaga läbi ajada, ja jõuukamad waesemaid aidata, mõnegi wõlglase wõlad hulga peale ära jagada. Aga tänawusel aastal wist enam ilma riigiwalitsuse laenuta küll läbi ei saa. Leiba saab aga põllumehed  peawad leiwa ära müüma, et rendi ja maksude  tasumiseks raha saada. kipub peagi ka leiwa puudus kätte, ja rukki kaswust ja leiwasaagift ei ole suuremat aSja, La tehakse teiste wiljade saagi puuduse läbi keskmiseks ehk koguni kehwaks. Nimetamata ei taha meie mitte jätta lootuse peale tuetuse kahju. Tänawu pettis meid lootus; meie lootsime jo tõeste head aastat, aga missugusle aasta meie saime! Rendi hinna ajaS peale-pakkuja kõrgeks aga hiljem ei jõudnud ta renti ära maksta. Ostuhinna tõstis ostja, et aga teise ette koha omanikuks  saada sai aga päriskoha päris orjaks ja langeb oksjoni alla; ta arwas läbi saawat, aga ei saa, sest kõik aastad ei ole jo mitte õnnistuse aastad;  ta arwaS, küll teen tööd, olen usin aga mis aitaS kõik tänawune kewadine töö, mis kõik. usinus! LootuS petab wäga sagedaste ära Sa lootusega kontrahti tee! „Tallinna Sõber" kirjutab jeesuiitlikult: „Nenda nimetawd Eesti „ rahwuSlikudeS " lehedeS  näitab natuke teine tuul puhuma. Juba enne oliwad need lehed popsidele tagajärel head nõuu annud, et nemad mitte taluperemeeste maid himustama ei peaks, kuna enne seesugust himu äratati  ja kaswatati. (!!! Toim.) Nüüd annab „ Sakala" nõuu, Senatorile saadetud palwekirjades koguni mitte enam maad paluda, sest igal maatükil oleks juba oma peremees ja Kroonu ei saaks küll Baltimaa taluseadust palju nihutama, sest sellest oleks maale üleüldist wiletsust  karta. Wäga hea, et need lehed sellest ka kord aru saama hakanud ja oma wihawaenu sõawäge tagasi kutsuwad," Siin peame, ütleb „Walgus", „Sõbrale" selgeste  esimesest wiimseni waStama: „Sakalas" ei puhu mingisugune teine tuul, muud kui Eesti rahwa endine armastamise tuul, mille waStu „Sõber" wõitleb. „Sa-