Wene maalt. Kirjad. St. Peterburis, heinakuu 16, p, 1888, terwe riik ja iga Mk õige Wene alam selle paewa  püha pidulikult. Mälcstuspidu eesõhtnl, oli igas päälinna kella ajal lpks Wladimiri kirikust üle IM kõikide kirikute kellad ja kindlusest paugutadi 101. Nüüd sai mulle selgeks, et mõlemad Juudi preilid ilma mingisuguse körwalise mõtteta otse lahku.se ja lusti pärast miud juhatama oliwad tulnud, sest nad nägiwad minu wöõra olewat ja sarnane wõõras on nagu küla leibgi aruldane ja uudislisen: asi, Oliwad siis ka nobedad mulle kõik näitama, mis linuas tähtjas õli ja silma paistis. Kõige paalt tahtsiwad nad aga teada saadu, kusi maalt ma pärit olla ja missugune keel minu emakeel olla, kui ma Prantsuse, Inglise  ja Ztalia keelt nii kehwasti mõistwat. Seletasin siis ära, kust ilmakaarest ma umbes pärit olla. Eesti maast ei teadnud plikakesed, nagu 'ma ette orwasin, midagi. Aga kui ma Weue maad nimetasin, tegiwad  mõlemad korraga õige kohkunud näod. „Aa aa!" hüüdis Hagar ma sain ka nende uimed teada: Hagar ja Safira  „te!e säält, kus suured karud, kus! Päikene aasras kaks kuud paistab ja muidu alati pime ja kus jäälademetest majad inimestel?"  Ma hakasin naerma selle pildi üle, milleks, need soojaniaa tütred minu isamaa ! tcgiwad, ning seletasin nii hästi kui keel i lubas, et asi sugugi nii hull ei olla, „Aga inimesed käiwad karunahkades," j wiiksatas Hafira siisgi nagu Pool uskmatalt wahele, Ka selle tõenduse tegin ma tühjaks, Nüüd oli mõlemate uudishimu suur, kuda ! siis Weue maa inimesed õieti kodus wälja j uagewat? Õnneks oliwad mul oma õe ja wenua paewapildid põuetaskus. Need näi- i kasin ma siis neiudele ette. Nad pani- ! wäga imeks, et minu õde nagu Europa Wreili ja wend nagu Inglise «Aöritlöiiruir- Dvälja nägewat, kuna nad siiamaani ikka «rwanud, et Wene maal päris ahwi sarnased Metslased. eksda, (Järg tuleb,) oli ka keiserlik telk Paigutatud, kus Majesteedid sõitsiwad, Waimulikkudest läks üks jagu siit silla kirikusse. Kiriku kellad Peterburist, külade maha põlemise wastu, mida Wene riigis iga aasta suurel hulgal ette tuleb, on maade mimsterium mitmesuguseid eeskirju andnud. Nimelt tahetakse  õlgkatustega talumajade ehitamist koguni ära keelata ja selle asemel sawikitgj katuste Pääle paiidmist maksmaks teha. Selleks saatis tähendatud., ministerium iibe mehe Prantsuse ja Belgia maale reisima, et säälset sawikiwide walmistamise wiisi tähele panda. Tähendatud mees on parast seda Wenc maa Põhja poolsetes kubermangudes reisimas käinud jn paremat kaiusekiwide walmistamist õpetanud. Kohatised maakondade  walitsufed olla nüüd, kuda Wene lehed teokamad, tulckindlamate katuste tegemise  läbirääkimise alla wõlnud, ja loota okcwat, et sellest terwele maale kasu tuleb, Ecsolewale päälinna tnlebnnituse seltside koosolekule tahtwat agendid küsimist  ette panda, kas ei wöiks nendele linnadele,  kus tuleiõrjnjniel tanvillst jõudu ega abinõuusid ei ole, rahalist abi anda, - Pnälinnas kokku wõctud aruannete, järele on näha, et Peterburi linna käsitöö- 70,000 on g nende seas 211,000, kes mitte täitsa wälja õppinud jzunftidj ei ole, „Waliis»se Teadaandja" kuulutab, et ülemal Pool otsuseks tehtud, joodawate jookide walmistamise seaduse punktid järgmisel wiisil muuta: l) wiinakojad tohimad edespidi ainult sel tingimisel halba seltsi wilja artuu ülesandmata põletamiseks tarwitada,  kui neil niisugused riistad on, mis põletamise armu näitamad; 2) Tinginiisi, mida need wiinakojad peawnd täitma, kes ülemal nimetatud kergendust tahawad saada, saab rahaministerium sisemise ministeriumi rahulolemisega määrania, „Düna Ztg," kirjutatakse, et Balti kubermangude kolm kuberneri 20, aug, Peterburisse  olla kutsutud, kuhu nad arwamise järele  mististi mõneks nädalaks saada jääma, et meie maa kohta kliimate uuenduste lõpuüksustest  oja wõtta, Oktobri kuul oodetawat  Tartu koolikouna kuratori päälinnasse, kuhu ta mististi kuni nowembri kuuni saada wnbima, ~Nõnda lähemad 1835 aastast saadik meie kubermangude kohta käsile wõetud uuenduste läbirääkimised  aegapidi aga siisgi kindlal wiisil lõpule, et siis tulewal aastal täie jõuga maksma hakata," kirjutab täh, leht lõpeks, Karkowisl, Kahe wume.se nädala jooksul olla jääl ilmad nii halwad olnud, et kohaliste elanikkude lõikuse lootused. kaduwat.  Rahejajud olla sagedased külglrsed, ka olla wälgu läbi palju kahju saadud, Mahanüdetud hein olla alaliste wihmusgdude  läbi ära mädanenud. Töölisi ei olels wat saada; ka olewat nad wiimsel ajalst mäga kallid, Saratowist. Kohaliue muinasaja uurija kommisjon on, kuda „Od. Ztg." teatab, Wolga jöe paremal kaldal wäljakaewamisi  ette wõtnud, millel "kõige paremad järeldused olnud. Nad on ühe wäga suure «vanaaegse linna jälgesi üles leidnud, millel kindlad tundemärgid kaunis kõrgest haridusest olnud jnimelt marmorist ehitusi, weeivärk j. n, e,) Wäljakaewajad on lühikese aja sees hulk wanaaegsid Arabia, Pärsia ja Tatari rahwaste rahasid ja mälestusi  leidnud, mis endise linna elanikkudest  mitmesuguseid teateid ja tunnistusi annawad. Warssawist. Sääl tehtakse praegu, katseid  kuda stvõimalik ioleks kõige kiiremas käigis tormawat raudteerongi silmapilgul liuni pidada.  Kui need katsed kordaminewaid järeldusi atvaldawad, tahetakse sarnast rongide silmapilklist  kinni pidamise wiisi päälinna rongide juuues tarwitusele wõtta. Rongi kinni pidamine sünnib ühe ratta abil. Kodumaa ajakirjandusest. Mälgus räägib juhtkirjas „vhtu maa wõimusesi meie maal," kus ta seletab, et ka Eesti rahwal wäga asja olewat „olgu meie Õhtu maa ehk Hommiku maa usu liikmed, Wene maa 900 aastast ristimise päewa auukartuses kaasa Pühitseda, sest alles Weuemaa  ristinsulik wägi ja. Wene keisrite heldus,  mis Jumalik ristiusk, mis Hommikumaal  tema tõsises õiges pühaduses alal on hoitud, päästis Eesti maad orja ööde pimedusest ja katkestas ahelaid, mis waleusk  ja wale - arusaamine ristiusust Õhtu maalt meie niaale oli toonud/' Wene maale alganud ristiusuga ka uus ilma elu koit, kuna Eesti rahwal katoliku usu tulemisega „hirmus ebausk" «valitsema saanud. „Ms tähtjas Eesti mees" noomib malist," et see Eesti keelele ka kohtutes ka õigust nõudnud. Wirmalise mõtted ei o/e- Ivat „selgunud mõttelistele inimestele selged  ja arusaadawad." See arwamine olewat  lapselik, et Eestlastel rohkem õigust keele asjus pidada olema, kui teistel wõpra sugu rahivastel Wene riigis. Ja ommeti olewat Sakslastel „s«mr ja haritud keel, neid on miljonite j?) kaupa haritud mehi ja on emakeelt Baltia kohtutes pruukinud," nüüd aga saawat nendegi juures  riigi keel maksmaks. Eesti noortpõlwe trööstib ta, et see. emakeelt wisOLsll' Pea unustama ei saada waid „alles siis kui terwe Eesti rahwas, kes koolis käinud, Wene keelt mõistab, wõib !a üles näidata, kas ta oma kallist emakeelt jõuab ja tahab alal hoida «või mitte." „Walgus" teatab „Montenegro  waraprintsi" Kiiewisse tulekut. Keisrite  koosoleku kirjelduses tarwitab ta sõna« Kõigekõrgemad saksad." Ka räägib ta ühest „auupolgust." Ristirahwa pühapäewa lehest saaine teada, et kuulus „Kündza" ka ikka wcel hinges on. Oma 6 - das numbris jmillal see numiuer ilmunud, ei tea meie) toonud ta kirja «väljarändajate hoiatuseks, mida ka nimetatud leht awaldab. Meie, leiame aga, et see kiri just sõnasõnalt „Posti«uehe" 55 nuinbrist on «võetud, kus ta päälkirja all „Pihkwa harjukad Liiwi maal" ilmus. Oi „Küudjat," püüab teise niehe härjaga künda, nagu muiste Wilistid ! on kui Walguse suure Postimehe" number. Selle jimres thhab ta aga sellest mõttest tasahiljukcsti mis ajalehtede lugejatele wäga tuttaw oleks, aga meie ei taha Walguse loomutruudust siin pikemalt Wöörstil. Seda ja teist. Üks kunittgklik kingitus. Georg Giskra, ühe Böömi talupoja poeg, oli oma julguse ja wähwuse läbi ennast kõige rahtsamate ja kuulsamate 15. aastasaja  wäepäälikute sekka upitanud. Nimelt sundis tema Ungarlasi südikalt, et nad Ladislaus Posthumust oma kuningaks pidiwad  pidama. Kui see 1446 aastal kroonitud  sai, saatis keiser Ferdinand 111. Giskrat temale õnne soowima. Ladislaus wõttis saadiku sõbralikult wastu ja käskis teda neid lahinguid omale kirjeldada, milles Giskra nii tublisti wõidelnud ja temale auujärje wõitnud. Wäepääliku juttu kuuldes  plaksutas kuningas rõõmu pärast käsa, sest ta oli aga alles kuus aastad mana.  Wiimaks pistis ta käe taskusse, wõttis süült naeratades ühe kuuepminnga tüki wälja ja kinkis seda wäepäälikule. jNoor Ladislaus ei tunnud weel raha wäärtuft.) Giskra wõttis liigutatud meelega kingituse wastu, laskis seda pärast ühe kuld ketikeje külge kinnitada ja kandis seda weikest raha surmani oma kuninga mälestuseks kaelas. I. 14. Mõjtlw mälestus. Persia maal uüib kätega rääkimine walitsemas olewat. ÜkS reisija jutustab selle üle järgmisi: uhel päewal olin ma kohtuniku juures külaliseks, kui tema ette üht kurjategijat toodi. Mees palus ja Mandus, ta olla ilma süüta. Kohtunik käskis piitsa tuua. „Ma olen süüta!" hüüdis wang ristis katega,  millest üks sõrm wälja oli sirutatud. Piitsa mehed seistwad malmis ja waatasiwad  beglerbelgi jkohtuniku)) otsa. See aga käratas kurjategija wastu.' „Kelm sa'olld, süüdlane!" „Sinu õnnistatud pää juures  wanuun ma, et ma süüta olen!" wastas  kaebtusealune, kuna ta oma käed ea-, dist wiisi rinna ette risti pani, nüüd aga ühe sõrme asemel kaks sõrme wälja sirutas. Nõnda läks asi edasi, ikka ja ikka tunnistas  beglerbeg teda süüdlaseks, kuni ta sunre  ahastusega wiimaks js. o. kümnendamal korral) kõik sõrmed wälja sirutas. Nüüd hüüdis beglerbeg. ~Hää küll, laske teda -^,-83 ostimees 1888