Saarlane UW Üleüldine poliiikn ajaleht «aa- ja lianarahwale. UW sl° ÄÄ. Teisipäewal, 20. Jmmil 1889. Vi. aastakäik. maksab: Ilmub igal tsi-sipä>SsV<vt. ..Saarlase" toimetus ja «Ajaandmine Kuresaares kaubauulitsaS,»r. 17. Paar pilka minewiku rüppe. Minema kord jäi mull pooleli see, et ma tahtsin näidata, kust poolt puude raijujad süüdlased on. Praegusel ajal ei maata raijujad mitte palju selle pääle, missugune puu kõlblik maha raiuda on, ehk mitte, maid nuijab aga seda maha, kellel mähegi palgi nägu on. See on nüüd küll ka tõsi, et mõni ostab tüki metsa ära ja peab muidugi  seda seatud ajaks puhtaks tegema; aga ega siis sellegi pärast wõi ikka kõiki puid maja palkideks  pruukida! Nüüd on ka teine asi see, et palgid toorelt saamad majaks tehtud. Olen ise just näinud, kuida keegi täna palgi metsas maha raius ja teisel päcwal juba maja seinaks tarwitas. Üht niisugust maja, mida maal malmis raiutakse ja linna imetakse,  ei ole koguni kõlblik ja kasulik, maid ennem kahjulik. Kui niisugune mest toorest palkidest tehtud maja linnas üles chitakse, siis pole see koguni ime, et ta mõne aasta pärast mäda on. Waatame endise aja pääle: missugused head palgid said siis maja tarwis raiutud ja kui kaua pidiwad nad ennem kuiwama, ennegu maja tarwis pruugiti! Seda wõib praegu» neist maata, mida ära lammutakse;  kas siis mana materjal pole palju tugewam olnud ja niisamu ka palju tublimine tehtud! Ka neil, kes uulitsate päält palkisi ostawad, ci ole paremad lugu. On kellegil maja ehitus käsil ja on tarwis mõned palgid juure muretseda, siis ei wõi ta mitte selle pääle maata, kas palk hea on, maid ta on sunnitud seda wõtma, mis sell korral linna tuuakse. Et praeguS ka enamiste kõik töö tükki kaupa tehtud saab, sellepärast on siis selge, et iga töötegija ennem oma, kui peremehe kasu pääle waatab; kui aga töö wäljapoolt ilus on, siis peab igaüks sellega rahul olema, ilma selle pääle waatamata, kui tugew ta on. Nii on siis kõik praeguse aja ehitused ja ka ehitajad, kunas wanal-ajal aga teistmoodi oliwad! Ja sellepärast on siis kõik endised tööd praegustest paremad, ja mis ka ikka põim põlmelt nii jäeb; sest senna wist parandust leida ei ole!! Ristiinimese mõtted kewadel. Armsad „Saarlase" lugejad ja Saare wennad! Nüüd on jälle see armas aeg käes, mis meile (nagu iga aasta) uut elu ja ülestõusmist meele tuletab. Kõik Jumala loodus, mis talwe ajal lume walge maiba all magas, ärkab üles, hakab haljendama, õitsema, liikuma ja laulma. Taewa Isa katab nüüd jälle oma loomadele, ka kõige wähema putukatele, kes põrmu sees liiguwad, nende söögi lauda. Iga hingeline leiab, mis temale ülespidamiseks tarwis on. Päike paistab sojaSte, tuul puhub lahkesti, linnud laulwad kenasti, ja see on kewade. Waata nüüd kuhu poole ehk kelle pääle sa iial tahad, rõõm paistab igalt poolt wastu, kiitust ja tänu on kõik metsad ja mered täis. Rohu liblest künni taewast saadik hüüab kõik: „Suur ja helde on meie Jumal, kõik maailm on täis tema kiitust ja auu!" ja see on kewade. Armsad! Kas meie südametes on ka ärkanud õige kewadine meel ja kewadised mõtted? Nüüd hakame jälle põllutöö riistu korrale seadma, kündma ja külwama. Meie mõtleme ja arwame järele, kuidas üks ja teine töö peab ära tehtama, mis enne ja mis pärast ette wõetama. See kõik on ju wäga hea ja kewadel iseäranis tormis; aga, kui meie kewadised tööd ja talitused,  kellega meil cnamisti rutt ja pala taga on, ivana külmetand ja hangunud südamega teeme, siis ei ole meil rõõmsast kewadisest ajast mingisugust  tõsist kasu. Paljad töö-massinad ja mammona teenrid olla, on ristiinimese kohta õnnetu ja wilet» lugu. Ei, wennad, ei ole kellegi mehel siin kadumas  ilmas kindlat aset ega jäädawat paika. Kellel ajaliku tööde ja mitmesuguste, toimetuste juures ka igawesed asjad meeles seisawad ja ihuliku tööga ühes oma südame põllu pääl waimu tööd teeb, see ei eksi ära selle tee päält, mida mõõda ihu ja hing üles rändaivad oma jäädama rõõmu poole. Kellel isa taewa» on, ja kes tema poja nimel kui laps tema poole wõib usu silmaga üle» waadata, sellel on õiged kemade mõtted. Kes ajaliku kemade rõõmu sees, uskus igawese eluhakatuse  kemadet näeb, sellel on õiged kemade mõtted. KeS ihuliku seemne külmumise juures waimuliku seemne ja külwaja pääle mõtleb, sellel on õiged kemade mõtted. Kes oma wiljaseemne tõusmises usklikude ülestõusmist meele tuletab, sellel on õiged kemade mõtted. Nõnda wõiksin meel palju nimetada  ja waimulikuid kemade mõtteid ilmaliku kemade mõtetega kokku seada ja wõrrelda, aga saagu sellest ka. Jumal aitab. 3 Jumal mõistab ikka kurjad iseenesest tehtud wõrkude sisse juhtida. Rahwa sõna räägib, et ülekohtuga teenitud wara ei kaswa mitte, ning nii oli ka Treieriga lugu. Juba ammu aega puudus tema perel üks perenaine;  wanem tüttar oleks oma wanaduse järele küll kõlblik olnud ema asemel maja talitseda, oleks peres üleüldse korduse ja puhtuse waim walitsenud. Aga wana Treier oli hakkanud salaja jooma; rahwas rääkis, et ta sant südame tunnistus teda wiina klaasi juure sundis. Tema kaks poega, Reedik ja Kustu, tegiwad ka isa järele. Noorem oli ikka wana silma tera olnud, ta lubas teda teha, mis ta iialgi soowis. Raha raiskamises ei peetud aga mitte enam piiri, kui poeg Väeteenistusest tagasi oli tulnud, kus ta husaarina teenis. Esimistes päewades patseeris ta läbi küla oma uhke mundriga ja kõlisewate kannustega; ta mängis suurt herrat ja prassis oma sõpradega  raha ära, nagu leiaks wana Treier seda uulitsa päält. See ei olnud muud midagi, kui tühi tuul, mis ta nendel ette puhus, muud midagi kui hiilgaw kehwuS. Wõlad kaswasiwad wana raha orjal pea üle kaela. Wanem poeg hakkas seepärast käratsema, isa ja noorem tundsiwad küll üra, kui palju põhjust temal seks oli, aga just seepärast ei tahtnud nad seda mitte sallida. Nüüd läks kodu riid lahti; sagedasti kuulis pere kodu igawest käratsemist ja tülitsemist;  sagedaste sai Reedik majast wälja wissatud ja pidi ööseks külasse jääma. Wiimaks seadis mana Treier oma armast poega Kustut raha pärijaks ja sundis wanemat poega kodust kohta maha jätma ja teiste juure wälja sulaseks minema. Treieri majapidamine läks igas asjas tagurpidi. Tema õue pääle astudes oli igal pool korratu olekut ja lagunemise jälga näha: see suur, ilus lage plats elatis maja ees oli täis prügi ja pori; adrad, äged, kärud ja wankrid oliwad kõik rista rästa läbi segamine wissatud, ühel siin ratas, teisel sääl ige katki murtud; maja enese akendest ja ustest wõis weel endist ilu aimata; aga siin ja sääl ripusiwad nüüd akna luugid weel ühte hingepidi seina külges kinni ja katki läinud akna ruudud oliwad musta topakatega kinni toppitud; mitmel aastal ei olnud üksgi koht enam parandamist ega maali pinslit näinud ja kui weel sisse poole astuda oli, siis wõis säält weel palju enam korratumat olekut ja hooletust leida. Kui Treieri uhke poeg, kes ise ennast täis, ühel päewal tubli Juuli juurest koju tuli, kus ta oma kosimisega tagasi lükatud sai, oli ta üsna meelest ära wiha ja häbi pärast. Et oma wiha waigistada, sammus ta kohe kapi juure, kus tema armas wiina pudel sees oli ja kallas omale säält seest mitu klaasi järistiku kurku, oma õe keelust hoolimata. „Mina tean küll," kisendas tema, kelle pärast mul see teotus osaks sai! Aga küll mina selle lollikese kalamehele näitan, kuidas ma kätte tasuda oskan!" „Aga see ei tee ometi sinu asja paremaks," waigistaS tema õde; seda tüdrukut ei saa sina ometi mitte. Mina ei hooliks kõigest sest asjast midagi." „Mina aga hoolin sest ja ei jätta seda mitte nõnda!" „Ütle minule aga Kustu, mikspärast sina seda waest tüdrukut nõnda wägise tahad? Mis sa temast loodad? Mis ta meile meie waesuse sisse langenud koha parandamiseks kaasa tuua wõib?" „OH," wastas tema wend hirwitadeS, „tema on kõige ilusam tüdruk külas ja igaüks teab, et wana herra temale kord ilusa päranduse andma saab." „Aga Kustu, kui see ka kõik nõnda peaks olema, sind ei wõta tema ometigi ja sina teed ennast oma kosimisega ainult teiste ees naeruks." „OH," wastas õel noormees, „isa ja mina, meie saame juba teed leidma teda sõnakuulelikuks teha. Ei lähe see ühe wiifi pääl, siis peab ta teise wiisi pääl ometi minema. Mis täna wõimalik ei ole, see on Home wõimalik."