lls olnud küll käes jn nende tegu niood just nii samma kui mullu, aga päid mitte sugugi fees. Pere eided kõnelewad aga koguni ise silgustest  asjadest. Nende suurem hool on pereralnva ihu kotti eest muretsemine ja see teeb mitmele ka oma jägu muret. Mõnes kuhas jäänud linad kaunis lühikeseks, nii et lõnkutamise juures hoolega sõrmi peab hoidma, mis see läbi üsna kergesti lõngu ma hele wõiwad jääda, et linad siin pool ikka ööseti longutud saamad kui inimesed ilmsemad- on. Ka lamba loomad on naeste rahwa jõuks ja nende hoole all, seepärast püüamad naad sügisel selle eest muret kanda, et termed loomad taimeks lauta saaksimad pandud. Uks kuuleb siis teise käest hoolega järele kuidas lammaste termisega lugu on; iseäranis nõuamad seda tääda kas Mihkli päine jäär terme olnud. Selle järele mahetawad ja ostwad naad siis omale peu lämbud, euamisti aga jäält kus kõrged karjas maad on. Lastel on aga jälle omad asjad toimeta ja läbi rääkida,  sest kooli aeg astub pitka sammuga ligemale. Mis sume! karjas käies uu ustud  on, saab nüüd jälle meele tuletud, iseäranis „üks kord üks" mis mitmel ime kerge ära unuma olla. - Suuremad talitust  'pole siin paerguS naha, ega muud uudist kuulva, seepärast pean seekord nii kauaks Saarlase lugejatele palju termist soomima, künni jälle mõne mana pere —taadi ehk eide käest midagi kuulen, mis kirjuta sünnib. Kaugemalt kodumaalt. Wörnst. Ega nüüd muud ei kuulegi kui: Korril elust, kahju tulest ja Margusest. Ujuri kadunud Kuuste walla peremehel 8 i.n.n.m.a.st ara. Veid leitud aga warsti pääle seda Kambja walla peremehe P. juurest üles, tuS meel valju warastud anesi, pariisi ja kann olnud. PüüaptWival, 30. Septcznbvil pidanud V. tnrar mehele saama. Laupäõwa  öbtu tulnud maakohtu ametnik kolme idandünniga P. juure, tahtnud teda ennast ja meel tema kalli tulemase wäimche kinni ja mi urud Tcrrusse mangi. Järgmisel pühal pidanud ka P- rciuerütar ühe P/ga lau laiud  st-ama. Teda wöZtud niisanniuiti kinni ja visretud Tarms ühe kena puuri sisse, kus äsrirngcmm.d rand latid ees on. Rcnde kolme mebe paale arwatakse ka mitmed tei'cd margustd. Pärnuuiaalt. T. kihelkonnas: Vi. wallcst kirjulakst meile üht tutina käe läbi: tülisi ja riiu st, mida kahe walla poiste maael jultunud. M. walla poisid olla eosel  onlknm.c läinud ja juhtunud oma wibm meesiea.a ree paal kokku. Et nad midagi pada mcl juures kartstwad, bakaiiwad nad üõ-' reistle rst ra andma, kiivi ja kaigastega. Ei tuurinud kaua kui kisa pääle meel bulk teist cdi me di juure tulipead. Nüüd. weon Vi. walla poisid käsile, kes esiteks tüli vrststmcd ja anti umbe moodi parki, kuni wüm eks Era musisid ja Lks ülle teised ära lad kuumad. Teist! pcämal olid jutrnd külas li:tümas, et sellel ja teisel olla kiwiaa pea. luud kerki leeni.d. Kuidas tuvllda oli. ella nad ilma kobusta ise c-mstre matel ära 1. pinud. wcc esi on nalja komu liig. Pii k a ii ävn in ehed. Mõne pääma eest tuli üks talutaadikene Pärnu linna ma ata ma ja wiskas la nwni tsetivert odra wankri püäle, kulu raha karmis. Et ta hea kaubale sai müüs ta oina odra karma  õhtu marakult kaupmehele M.'le ära. M. oli maa mehe tutaw, seepärast maksis ta kannis bää hinna wilja eest. Kaupmees andis odra müijale poodis raha kätte. Selle aca sees oli aga neli noort meest poodi sisse astunud ja luurasiwad tasahiljukeste, kui kaupmees raha lahutis. M. kes need noored ametnikud ära tundis, kihutas nad poest wälja. Mees, kellele kaupmees raha kätte luges, jätis muist raha poodi sisse, ainult kolm rubla mattis ta knlurahaks. Kange torm mis alles kangcste tormas, ei lasknud inimesi üle silla tulla, sellepärast pidi ka meie odra kaupleja silla otsas järge  ootma. Pikka näpumehed olid aga. silmanäul  järel käinud, kus aga kõige hölbsam  mehe turja kinni rebida oli. Ei tarwitanndgi  se pikka aega, kus appi karjumise hääl kuulda oli, mehe oma seltsi mehed tõtcsimad temale appi, päästsiwad ta rööwlite  käest ja sidnsiwad need neli noort meest kinni, keda ka silma pilk Pärnu silla kohtu pääle mudi. Mehe kolme rublaline sai käest katki kistud, aga silla kohtu pääl maksti temal see raha jälle tagasi. Temputajad  pisteti puuri. Meelega õnnetus. Mõni pääm tagasi, tuli üks unes oma maja toimetuse asja, linna tellitama. Et ta kaunis purjutaja mees oli, oli ta tee wäga pitkaks läinud, nõnda et alles ohtu pimedaks  linna jõudis, kui ta meel mitmed oma südame sõbru üles leidis ja ühe nendega purjutama hakkas. Wiimaks oli ta nõnda jaburaks saanud, et tal mitte Võimalik oma jalge päül seista ei olnud. Söbradest maha jäätud kukkus ta uulitsa ääre maha ja uinus  magama. Hommiku üles tõustes ja taskust läbi otsides, ei leidnud ta enam kopikudki,  et oleks pea parandamist wötnud, kuna kohtu tulles pääle 30 rubla raha ligi olnud wötia. Mehel jäiwad maja tallitust asjad tülitamata ja toitis kodu. Mis kodus  wa teine pool temale sai ütlema, on meil täädmata. Waatke armsad sobrad: kes ennast unustab, see ka kantab. Nims talitakse ülit seltsi «''urada, kelle otstarbe on, teenijate Vaimuliku ja ihuliku kasu eest hoolt kanda, iseäranis teenija tüdrukute eest. Selts tahab nii palju kui ta sõuab, katsuda teenijaid macnitseda, et nad nii kana kui iial Võimalik, oma kohtade  pääle Mwad. Ilma kohata teenijate tarwis tahab selts öömaja asutada, kus naad odawa hinna eest korterit sa ülespidamist  saamad; päüle selle tahab selts weel teenijatele üht kooli ja raamatukogu Muretseda, haige teenijate eest hoolt kanda, ja igapidi teenijatele hääd nõu anda ja abiks olla. Peaks see hea ja kasulik cttewstmine  hacsti korda minema. Mönesugust. Sasrs Jaani Nia rccü. Rahwa raamatust Wälja saare TSnu ftmu wcsd (Wrg.) Esmalt lasks ta «M.:kc raal. naela anda, aga et scc palju palsu uu metkiS, km Saaremaa „Karja Jaak", siis pidi trahtcrsnik  teise poole meel kallama, nüüd laskis ta omale mõne sugust toitu anda ja wiimaks meel paar pudelit paierist kohu täie wautufeks. Lli nüüd piip ka meel tais topitud ja tolmama pandud, siis läks ta linna mööda luusima ja sammus jõe äert mööda edasi, kuuni nenda nimetud „nahk silla jume, kust Düna linna tahtis minna. Waemait oli ta aga paar kümmend sammu edasi astunud, kui üks kroouu mundriga mees mene keeli käratsedes taale mastu tuli sa piibu Jaani suust kõige tubaka ja tnstg? jöge lõi, mis laksus, ise aga Jaani kraest tiimi halas ja teda linna poole tassima hakkas. Kuida juba ees pool nimetasin,  et Jaan kaunis suure kaswuga mees on, seepärast ei saanud teine teda üksi mägist edasi nuiaja öikas töist abi. „Wötku  pagan! Mis teil minuga tegemist on si' ütles Jaan. „Siin ei ole enam õigust sugugi, raa mõistan wcne keelt küllalt, aga ei tea kus poltus see soldat teeninud vm et ta minu jutust aru ei saa, meel wäbem mina temast" ?ä mõlltis küll kõik oma mene keele tarkuse koku, aga soldat ei lasknud  paigast kipuda, enne kui uks teine soldat nende juure tuli, kes Jaani õnneks Eesti keelt mõistis- See seletas nüüd, et sääl piibu suitsetamine keeltud on sa cr Jaan nüüd kohtu saab wiidud; ühtlasi küsis ta ka Jaani passi. „?lrmas ligemine!"  palus Jaan, „õnnetused on mind nenda riisunud, et ma enam ei tea kus marju paika pean leidma, pass oli mull küll, aga on riiete ja käkkide teiste reisi tarmitustcga koju jäänud, kõik mo hullu naise läbi. „Pääle selle rääkis ta on na reisi lugu otsast otsani, mis üle soldatid südamest  naersiwad, aga ometi ei lasknud naad teda lahti, maid laisimad temaga lacma püüle kus kapten üsna lauso Jaani enese kuuldes ütles: „See on üks lollike inimene,  keda sngupidi kaksipidi mintsuta ei maksa, lass' ta siin lacwa pääl olla, itta miin ta Kurcsaare tagasi." Sellega jäiwad nüüd soldatid rahule, kinnitasiwad aga Jaani, et ta mitte enam linna ei pea tulema, kui ta kinni mõetud ja mangi mii» sil koju wiidud ei taha saada. Nüüd pidi Jaan kui puutomp laewa pääl istunia ja ootma kuuni laew tagasi purjutas, ja meis sääl wäga häästi mööda läinud juhtulnisre päälc mõtelda, mis otse kui nõiduse mää-, tallale kaela olimad tulnud ist st ta osi suur nõiduse, uskuja) aga kõige suuremat mee'e haigust tegi tcllale see, et kapten teda kii kide kuuldes „lollikeseks inimeseks" oli nimetanud,  tuna ta ennast ometi oma sugu raama seas üli targaks pidas. Riesi Kurcsaare pursutcs oli ilm kaunis ilus la Jaansile ei juhtunud ka mingttsugust brvartust. mis nähtud ja tehtud, osi nüüd mõõsias. ehk ta küll meel kodus ci olnud. r.mõ.s maale as-n.des oli ie. rõõmus,  et jälle kodumaa pinnal kõndida mõis, aga siin tuli tallale ta hobune meele ei tea si.udas lugu sellega mõis olla? Seda taadis ta küll selgesti, cr lodune wsorinu.de  juures on, aga moonmcbe ninu ja elu kedt olimad kogunisti ununud. (Ots mab tulema.)