teStandi usule, ja sellega üheS ärkanud mõtte- ja uurimise?  vabadusele otse waSta seisab. Tema seab, kui Rooma usu kaitseja igal pool kõige puisema ja luisema õigeusu lipu üleS ja püiab seda, et rahwal üksainus nõndanimetatud wooruS oleks, see on tingimata sõnakuulmine  ning mõistuse ja tahtmise preestrite valitsuse allaheitmine, ühe sõnaga: igapidi ja igas aSjas piab kirikulle sõnakuulelik olema. Sõnakuulmine ja kirik on JesuiitlaSte arvamise järele ilmlahutamata mõtted. Iga vanem orduliige piab iseäraliku tõutuse läbi kinnitama, paapstile sõnakuulelik olla. PaapSti ilmekfimata olek on üks SpetuS, mis juba algusest saadik Jeesuse seltsis õpetad!.  Töistest sarnastest õpetustest mis siin kõrval tähendan nimetadi meile veel: Maria puhta neitsilik sünnitamine, Maria kehalik taevaminek ja iseäranis veel see vigane SpetuS» et, ehk katoliklasel iseenesest küll püha inimeSte auuStamine kohuseks ei ole, tema siiski ilma Maria auuStamiseta mitte õnnistust ei või kätte saada. Jeesuse seltsi peaotstarbe on töise usuliste põõrmine Rooma SigeuSku. Kui ühel ketseril ehk priimeelsel katoliklasel  auu on Jesuiitlasega kõnelda, siis võib ta kindel olla, et ümberpöörmise töö tema kallal peale hakkab. ÜkS minu kaaSvendadest katsus isegi oma protestandi usku ema iga oma kirja läbi ümberpöörmisele liigutada, sest et ta muidu kindlast? igaweSte põleva põrgutule osaks pidada saama. Jesuiiti ja Rooma katoliku usu seisukoha järele on kõige suurem kurjategija, kui ta aga katoliku uSku on, parem kui iga muu-usuline; sest katoliklane saab lähema pattude andeksandmise läbi oma hingeõnnistuse jälle kätte, mtS aga töistel võimata on. Seda tunnistatakse küll tõeks, ?t töise usuline, kes ilmaski Rooma kirikust midagi ei ole kuulnud, Jumala iseäralise armu läbi õntsaks võib saada; see ei olla aga neile mitte võimalik, kes katoliku kirikut tunnevad, sest et nemad, kui neil vähegi tõe armastust oleks, katoliku kiriku liikmeks piakfiwad heitma, kelle ühisus, pühadus ja üleüldsuS silmapaistev on. Kuidas tehakse siis katoliklaste hingeõnnistuseks tööd? TõiSte sõnadega: Mill viisil kannavad Jesuiitlased hingede eest hoolt? Esiteks piab, et rahva filmi ligitõmbada ja pimestada,,  Jumalateenistus heaste hiilgav olema. JesuiittaSte  kirikud on enamiSte rohkeSte altaritega ja piltidega ehitatud; pea-altari peal põleb pühade ajal kolmkümmend ja rohkem küinalt; vara hommikust hilja õhtuni palutakse  ja i lauldakse vahetpidamata; missad peetakse, suure hiilgusega, rongi käigud (processiouid) hulga vaimulikud? saadetusel. Muude väljaspidiste asjade seaS õitseb iseäranis  püha inimeste auustamine. Mõnele püha inimesele  pühandatakse terved kuud. Jumala, ema ja ordu pühameeste pidust peetakse palju suurema toredusega, kui Kristuse pühi. Wina võin julgeste ütelda, et ordus ja tema kirikutes pühade auustamine Jumala auustamise täieSte äralämmatab. . JesuiitlaSte pea töö rahwa hinge kasuks on nõndanimetatud  misfioni jutluste pidamine. Päewa peetakse neli künni wiis jutlust inimese äramääramisest, Aadama langemisest, Põrgust, surmast ja kohtust. Nende jutluste otstarbe on inimeste südametesse heaste suurt hirmu äratada  ja selleläbi neid üleüldisele pihtimisele juhatada. SiiS tehakse meel rahwa õpetuseks ja pöörmiseks palju küstmiSte kostmiSte läbi. Iga uus ordu õpilane (uoviTe), keS ise waewalt katekismust on õppinud ja sagedaste alleS wiietõistkümne aaStaue poiss on, piab kirikus, käärkambris ja kodu wanema rahwale usutundmist õpetama. Iseäranis antakse mõrsjapaarid niisuguste poiste katsuda. Jesuiiti-ordu tähtsamate juhtmõtete seast on kasinus, waesus ja sõnakuulmine. Kasinuse kaitsmiseks on see kange seaduS, et keegi töise külge, ka mitte nalja pärast, puutuda ei tohi. Selle reegli pärast ei ole mina, niikaua  kui ma kloostris olin, kellegile teretuseks kätt annud. Waesust on mi mõista, et üksikutel liikmetel ühegi asja üle omanduse õigust ei ole. Nagu näha, ei ole see kellegi waesuS, waid ükS iseäraline sõnakuulmise wiis, sest kloostri elu ei Me üleüldse mitte halb, waid parem kui mitmes kodaniku ehk mõisniku perekondades. Iga päew oli lõunaks kaks, ühtukS üks lihasöök; pühapäewil, mis ordus peale hingamise päewade 40 künni 60 on, söödi kuus, sagedaste  kaheksa, ka kümme rooga. Mina pian tunnistama, et kui ma ordu riideS oma kogukonna waestest talupoegadest  mööda läksin, minul oma nõndanimetatud waesuse pärast wäga häbi oli. Sõnakuulmine on kõige ülem woorus kellest kõik töised woorused wälja kaswawad. Ordu juhtmõtete lühikeses  kokkuwõtteS (summsnum ooostitutiovum) nõuab Jgnatius ülema waSta niisamasugust sõnakuulmist, kui Jumala waSta: ilma nurisemata, ajawiitmata, tagafi hoidmata. Nii kui surnukeha, on fiin üeldud, ilma wastapanemata iga külje peale pöõrda laseb, ja otse kui kepp rauaga käes ennast selle tahtmise järele walitseda laseb, nii ei pia ka Jesuiitlasel oma tahtmist olema, waid pimedalt ülema sõna kuulma. Nõnda õpetab Ignatmse kiri „ sõnakuulmisest" Portugalia vendadele 1553. Pimedal sõnakuulmisel on kolm täiuse astet, nimelt teu sõnakuulmine, tahtmise sõnakuulmine ja mõistuse sõnakuulmine.  Teu sõnakuulmine juba pärib kõigesuuremat iseenese ärasalgamist. Kästud asja piab silmapilk punkti peal täitma, nii et kirjutamisel tähe poolele piab jätma, kui esiku heal ehk kell töisele toimetusele kutsub; sellest üksina ei saa weel mitte küllalt, ega wõi talle wooruse nime anda, kui tahtmise sõnakuulmist seal juures ei ole, nimelt, et mitte sunduse ega inimliku põhjuste pärast, waid rõõmsa südamega ja Jumala armastuse pärast sõnakuuldakse,  ja isegi käsule ette jõutakse, kui ühe weel mitte wäljaüeldud, waid paljalt aimatud käsku täidetakse, kui oleks see antud käsk. Mõistuse sõnakuulmine pärib, et esiku käskus Jumala tarkust ära piab tundma, kui ta ka midagi nähtawalt asjata ja jõledat piaks käskima; jah, niisugune sõnakuulmine on palju rohkem wäärt, kui et ühe targa mehe käsku täidetakse, mille kasu silmapaistev? on. Nõnda läkS, nii kui Jgnatius jutustab, Maurus, üks Nurfia Benedictuse õpilane, selle käsul järwe peale ja oh imet! tema jalg ei saanud mitte märjaks; üks töine kastis käsu järele terwe aasta otsa ühte ärakuiwanud  puud, ilma et oleks küsinud, mis tarwis. Niisugune sõnakuulmine maksab rohkem, kui kõik töised woorused; weikesi asju nimetatakse seal juures Jumala meelepäralisteks töödeks, kuna tõeste head tööd tegemata piawad jäema, sest sõnakuulmine on parem kui ohwer, ning Jumala pärast piab isegi Jumalast enesest ärataganema. Üksnes awalikku pattu ei tohi Jesuiitlane mitte sõnakuulmise pärast teha, s. o. midagi, mille halbdus kõhklemata ja üleüldine on. Üleüldse ei ole alamal mitte waja selle järele küsida, kas asja otstarbe hea ehk halb on; sest tema asi on üksnes teada, mis tehakse, mitte aga mikspärast ehk mis tarwiö. KäStud asja eest ei wastuta mitte tema, waid ülem Jumala ees. Jesuiitlase vaimulik toit on vagad harjutused, mis temale wooruslikuks eluks kinnitust ja jõuudu piawad andma. Kõige eesotsas seisab waatlemine, mis iga hommiku  üks tund peetakse,. Õhtul enne seda juba hakkab selleks ettewalmistamine, kus enamiste piiblist ehk pühade elust üks tükk wõetakse ja selle üle weerand tund järele- Mõeldakse, et see magama minneS ja üleStõustes meeles oleks. Kellu wiie ajal hakkab kõige mõjusam palwe, mis neitsi Maria ise Jgnatiusele Manresa koopas ilmutanud. Peale selle, kui Jesuiitlane ennast kõigist maapealseist mõtetest lahti teinud, wagalt maale suud annud, pikaS palawas palwes armu ja abi palunud, hakkas päris waatlemine, mis muud midagi ei ole, kui lugemise tüki üle järele mõtlemine, oma eksituste kahetsemine ja nõuuks wõtmine, edespidi paremine elada. Kaks korda päewas on kõige wigade ja eksimiste pärast, mis poole päewa sees tehtud, südame läbikatsumine ühes kahjatsemise ja meeleparandamisega. Nõnda waewab ennast Jesuiitlane selle vähekese täiuse pärast, mille kättesaamist ta oma kõige suuremaks ülesandeks maailmas piab, parandab, paikab ja puhastab oma hinge kallal ning ei wõi teda ommeti küllalt heaks ja puhtaks saada. Mulle tuleb üks naljakas lugu meie lugemise raamatutest meele: üks waga ordumees olla omas kloostris hulga kuradist näinud, kes ükstõise wõidu tööl oliwad, kloostri vendi patu sisse awateleda, kuna terwe muu linna jauks ühest ainsast sarwilisest Mefistofelesest küllalt sai, kes weel peale selle laisalt linna wärawas istus, sest et kõik inimesed isegi ilma tema kiusamiseta, patu järele jookfiwad. (Järg jäeb tulema.) Mõndasugust. Kartohwlitest. Üks Saksamaa põllutöö leht laidab wäga, et põllumehed kartohwli harimises liig üksikpoolsed olla. Ikka ühte ja sedasama seltsi kartohwlid harida ei olla mitte tulus, sest kaua ei seista kartohwli seltsid mitte head. Suured ja rohket lõikust andjad kartohwli seltsid jäeda kaua aegse harimise järele weikseks ja kahaneda  aast-aastalt ühtlasi ka nende saak. Sellepärast pidada kartohwli seltsid sagedaste waheldama ja seemne teradest neid stgindama, mis mitmel aastal palju suuremat  saaki andwat, kui wanad kartohwlid. Ka pidada põllumees ikka mitmet seltsi kartohwlid harima ja tähelepanema,  missuguse maa peal see ehk töine selts paremine sigineb. Kehwa ja lahja maa peal ei wõida paremad ja kallimad seltsid mitte edeneda, kuna suured, halwemad seltsid, mis wiina wabrikutele niisama head kui esimesed, rohket saaki annawad. Ühel aaStal läheb warajane selts, töisel hiline paremine korda. Inglismaal on suurtel- PSllumeeStel, kelledest mõned mitme saja wakamaa peal kartohwlid kaswatawad, iga iseäralise põllu kohta smaa headuse järele arwatud) paar sorti kartohwlid. Õpetatud  meeSte katsetest on selgunud, et mida parem ja täie- lijem seeme, seda suurem saak on, kuna selle wastu kehw ja kidur seeme ka kehwa saaki annab. Professor Maercker on selle Poolest tähelepanemise wäärt katseid teinud. Ta on wiie ühe suuruste, üht- «iisi haritud ja wäetatud põldude peale, ühte wüst kartohwlid maha pannud ja saanud sügisel: , Suurtest kartohwlitest 27,180 naela. keskmistest. . . - 20.520 „ weikestest . . . .13,130 „ koored (idudega) . . 1ä,760 „ Kartohwel on üks tähtis toidu jätk ja laialiselt pruugitav) ning haritav põllu produkt. Teda hakkawad ka ju meie põllumehed suuremal mõedel harima, sest et ta rohkem saaki annab, kui mõni töine wili ja põllumehe sissetuleku suurenduseks hea abinõuu on. Sellepärast oleks soowida, et ärksamad põllumehed mitmesuguste kartohwli seltsidega juba tänawu katseid ettewõtaks ja pärast oma äranägemistest Põllumeeste Seltsis aruannaksiwad  et tõisedgi leitud head omandada ja mis wähem tulus jätta teaksiwad. Sell wiisil wõiks hõlpsalt kartohwli harimist meie põllumeeste juures edendada. Argu jätku siis keegi selle poolest mis võimalik, tegemata. Ma ja-seen (Neruiius laerMAvB). Midagi uuemat ma ja-seene (Hausschwamm) kohta, arwab keegi Dr. Poleck kuulutada teadvad. Meie paneme tema sellepoolsed  leidused ja arwamised ka oma lugejatele järelmõtlemiseks  ühe Austria metsa kaöwatuse ajalehe järele ette. Ta tuletab eesmalt meelde, et selle seene seest, kui tema häwitamise tööst järele jäenud tuhast, keemia - liku katsete teel õige rohkel mõednl fosforihapu soolast, nimelt fosforihapu külid on leitud ja et maja-seen oma suure fosfori ja kali tarwituse kahtlemata üksiainult puu seest imeda wõis. Kui nüid maja-seen sellsamal kombel puu oluste kulu peal elab, kuida kõik töise taime peal ehk sees elutsejad taimed ennast selle taime olustest täidawad,  kelle sees nad siginewad, siis piaks küll tema tegewus  puu kohta kõige pealt see olla, et ta selle temast ta (puu) kaswamiseks tarwitatud mineralised ollused wälja kisub, tema koosseisvust seeläbi lsdwendab ja puud mädanema  ajab. Oma lämmastiku olluse, rikkuse, raöwa ja muude söeollusliste ühenduste, kui ka fosforihapu ja kaliumi ja oma rutulise kaSwamise juures tarwitab seen oma ülespidamiseks suurel mõedul puud, mida tema weel sennini tundmata wiisil ümbermuudab ja fiis otsekohe tuhaks teeb. On seen kõik puu seeS olewad mineralollused  ära ta rwi tanud, fiis rändab tema edasi. Mida rikkam nüid puu fosforihapu ja kaliumi, kui ka lämmastiku  poolest on, seda rutem edeneb ja kaswab secu. See on selge, et niisugune puu, kus niiskust on ja walgus ja tuul ligi ei ulata, kõigesündsam toidumaa seene osakeste  idutsemiseks ja edasi kaswamiseks olema saab. Puul aga, mis mähja ajal raiutud, on wiis korda enam kaliumi ja kaheksa korda enam fosforihapu jagust, on rikkam ka lämmastiku poolest, kui talwel raiutud puu; tema tarwitamine maja ehitusteks on seega kardetaw sellepärast, et olewa niiskusega ühtlast maja-seene jõukesed  ehitusessa jõudvad. Et aga suurem jagu ehituse puid kewade raiutakse sellepärast, et fiis puukoort palju paremine pruukida wõib, siis wõib küll arwata, et see omalt kohalt maja-seene rutulise laiali lagunemise põhjuseks  on. mis nüid juba põllumehe suuremaks Vaenlaseks  saannd. Dr. Poleck arwab oma selle pooliSte katsete põhjusel kindlaste tõendada wõiwat, et üksnes mähja ujal raiutud puu maja seene idutsemiseks ja kaswamiseks sündsa toidumaa  olewat. Temal on esimest korda kordaläinud maja seene jaukesi sellsamal wiisil kaswama ajada, kuida seda loomuliku maja seene juures tähele pandud ja see katse läks ainult niisuguse puu juures korda, mis JuVi-kuul oli raiutud, mitte aga kuidagi talwel raiutud puude juures. Maja-seene seemned hakkawad aga tegtava hea tingimiSte  all idanema ja need on selle puu sees olemas, kuS ühtlasi rohke niiskus ja õhuwahetuse ja valguse puudus  ühes aitawad. On aga kord seene idu niisuguse puu sees lahti löönud, fiis läheb tema sealt iga töise puu sisse Vahetpidamata edasi ja teeb oma hääwitamise tööd ka seina paberite, linase riide,. õlivärvi piltide ja isegi müiri küljes. Maja-seene meie majadesse toomise ja kaswamise takistuseks oleks kõige pealt ehituse pünde õige wäljawalimine ja talwel käreda külma ajal vaibumine,  selle järele niiskuse eemale hoidmine ja kuS vähegi Võimalik sündsa õhu läbi käimise seadlus ja viimaks kõige selle eest hoidmine, mis läbi selle paha vaenlase seemned ehk idukuid majasse tulla Wõikfiwad, kõige pealt seenetanud majast wõetud wana puude ehk ehituse prügi tarwitamine. Olewa maja-seene hääwitamisbkS piab esimeses  joones kõige läbi söödud puud ja müiri asad, kui ka ehituse prügi ja maa välja võetama, ning lagede ja põrandate vahele sündsal viisil tugew õhu-wahendaja (Ventilation) korrale seatama. 56 21. Sakala. 1885 Wastutaja: J. Kõrw.