Tallinna Sõber AK 24. Neljas aastakäik Tallinnas, 18. Zaankim Mml IBBZ. KleSldkt aealklit Ekstirkhivall «sal ja lianades. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinnas Lindfors'i päriate trükimajaS: S rubla, 40 kop. pool-aaStaS 1 rubla 40 kop. Koju ehk postiga saadetud: aastas 3 rabla pool-aastas 1 rubla 70 lop. Kuulutused maksawad iga rea -hk selle aseme pealt s kop. U»W«tstd wvetaW vasta i «LikdsarsN. p»Mte trSU«aj«». Hk«ter»«rgis i z. S. S«s«dt» v»«VWr»« » 04. Tartus! M. z«st. - U«r«m«! K. K«d«WtU«. Nak«er«s i A. MatUy. MMs: A. Seldelkerg. Aa?s«r»s; G. A. KoWerg. K»resa«.«S! W. A««W. Maal: kuida iseäranis kuulutud saab. WaStaja redaktor: W. F. Eichhorn. Slab Balliskis, kirjad kSiwad Baliinki cvalstschporl «-aiSt-r- Meie wabadikud ehk popsid. Omaalt maalt- Tallinnast: „Olew,ka" lerjadest. - Sonmmd KerSr, " zzrana tcrwisest. Kõigekõrgemad käsud. Kuberneri herra reisimas. Maapääw. Põllu asjust. Tuletõrjujate pääw. Mallast: Koolipidu. Peipsi rannast: Laulukoor. Riiast - Senator Manassein  Tulekahjud. Noored jooksikud. Tulepanijad. Superintendent Müller f. Wilj-ndist: Toores tegu. Peterburgist: Nekrut te aru. Minister Graf Tolstoi ringkiri. Lepituse kirik. Turgenje». Soomemaalt - NWaMidajod. ->- Piht«gst ; Oumtn j«nn, Moskvast: MlropMt Makari Näitust. Tulekahju. -- M-diimrisl: Rahe. -- KiSljarist. Npntns. - UMinalis!: Lulckghj». Odessast.- Põllu oSjust. gelstawetpolist: Uputus; rahe. -- Radziwilowist: Witljmäitdajad. Wvcrast maast: Saksamaalt. --- Au»!r>a-llngrumaa!t Egyptuftmaast. )atu leht: Au», lellele anu anda tuleb. - Kitsa waitused. -- Mriku teadused. Meie wabadikud ehk popsid. IV. Mõisamaa peal peakfiwad need lahtised inimesed omale elukohta otsima, kes maal kui töömehed ja päiwilised elada tahawad. Seal ei ole aga Senatoril ega ühegi! teisel maad ega elupaika anda, waid üksi mõisa omanikul ehk mõisnikul üksi. Aa meie loodame, et elukoha otsijad ka wastawõtmist leiakfiwad, kui nemad kaupa mõlemipoolise kasu põhjusel teha tahawad, kuida see üksi looduslik ja seaduslik on. Kuida meie juba ülemal kirjutasime, on parem, km päiwiliSte kohad mitte üksikult asutatud ei saa, waid suuremates salkudes, korraldatud plaani järel, kuS see iialgi nenda wõimalik on. Saamad weiked kohad üksikult asutatud, siis peawad need sagedast täitsa üksi jääma, mis mitmes tükkis kardetaw on; ehk lapsed jääwad üksi koju, kui wanemad kaugemale tööle lähemad, ja see on weel kardetawam. Seisawad need kohad aga suuremates salkudes,  siis wõib itta üks ehk teine täiõkaSwaud inimene.'  ükS ehk teine tugewam wanake koju jääda, kes kõige asutuse üle waatab ja häda aeal nõuuks ja abiks olla wõib. Iga inimese elupaiga juure peaks ka ikka wähegi kslw,lik tee käima, mille peal kohtu wanemad, arstid, kirikuõpetajad  ja teised ülemad nende juure sõita wõiwad, kui seda tarwis on. Seisawad seesugused weiked kohad aga kui laiali pillutatud, metsade taga ja üksikute küngaste peal, fiiS ei ole küll korraliste teede peale mõteldagi. Wabadtk ükfikuS paikas ei wõiks ka selle Peale mõteldagi, et oma loomale hoidjat ja kaitsejat jätta wõiks, kui kottu ära minema peab. Elab neid rohkem üksteise ligi, siis on küll ka selleks nõuu leida. Wabadikud peawad suwi aeal, sagedast ka talwel päiwilise tööst elama ja selleks on wäga hea, kui neid rohkem ligistikku elamas on. Elawad nemad  üksikult, fiiS ei maksa päiwiliSte tarwitajatel neid otsima minna, nemad peawad juba ise tööd otsima minema,  wiidawad sellega palju aega ja saawad küll ka wähemat  palka, sest pakutud kaup on küll enamist ikka odawam,  kui otsitud kaup. WiimakS on meil ka weel selle peale tähendada, et wabadikudele selleks aeaks kindlat tööd muretseda tuleb, kuS päiwiliSte tööd leida ei ole, ja seal on küll ka parem, kui neid, rohkem ligistikku elab. Sellest saame alamal laiemalt kirjutama. Kas wabadikud oma kohakesed päriseks ostawad ehk teistwtifi kindla kaubaga asutatud saawad, see on küll nende kosumiseks enamist üks kõik. Auba ülemal tähendasime meie, et ükski seaduS inimeste wahel lahkemat elu sigitada ei suuda, kui mõlemi pooline tarwitus. Suurepõllu pidajatel  läheb nüüd juba päiwilifi tarwis ja neid saab edaspidi palju laiemal mõedul tarwis minema. Pärast teurendi kautamist täideti töõrahwa puudust paremate tööriistadega,  miS põllutööd jõudsamaks tegiwad, ja täideti mashinatega, mis inimese tööjõuu a emele astufiwad. Esiteks tehti talukoha rentijatega ka kaupa abiteu peale kibedal töö aeal, niipalju kui seaduS selleks ruumi annab, ja see kestab ka ikka weel edasi. See et wsi aga kaua kestava. Ühelt poolelt ei ole abitegu rentijate meele järel ja abiteule saab, sellepärast ikka kõrgem ja kõrgem hind peale pandud, et rentijad seda mitte seadust mööda üles et ütleks. See on ükS looduse waStane olek, mis iseenesest pea langema saab, sest see tõstab pääwapalka kunstlikult nii kõrgele, et põllutöö sissetulek sellega pitkemalt sammul käia ei suuda. Enamist iga kord, kui ühegiS waldaS uued rendikaubad tehtud saawad, tõstetakse abiteu hinda mõisa poolest, sagedast koguni ilma küsimata kõrgemale, et renti- jäte! aga himu ei oleks, seda rendi aea käikuS üles ütelda.  Nenda maksetakse näituseks ühe Tallinna wakamaa (natuke wähem kui poole Riia wakamaa) talwwilja leikuse eest rendi kauba järel ühtes tuutud mõisas 1 rubla 20 kopikat, ja ühe wakamaa suwiwilja leikamise eest t rubla 60 kopikat, kuna nendanimetatud lahtine rahwaS seda tööd 70 kopika künni t rubla eest teeb. Mitte ,rahvameeste < käratsemised ja ärnlamised ei saa abitegu talukohtade pealt ära kautama waid seda saab suurepõllu pidajate põllutöö .tarwitus tegema, sest abitegu ajab päiwiliSte pääwapalga kõrgemale, kui põllutöö seda pitkemalt kannatada  suudab. Teiselt poolelt kortsub abitegu iseenesest aast-aastalt selle järel kokku, kuida talukohad kohapidajatele päriseks müüdud saawad. Wõib olla, et weel kümmekond aastat, wõib olla natuke wähem ehk natuke rohkem keStab, siis saawad kõik talukohad müüdud olema ja abiteust, mida need nüüd weel möisadele heinatööks ja leikusetööks teemad,  ei wõi siiS ka edaspidi enam juttu olla. Poriseks ostetud talukohad saawad oma põllumaid nii palju laiendama,  kui iganes wõimalik on, wiimakt saawad ka katja mad adra alla wöetud, kuida seda leiStei maadel ka näh. ti, kus põllutöö ennast lahkel wabadusel edendas. El päriseks Melud talukohtade perekonnast fiiS weel keegi kibedal töö aeal päiwilisekS läheks, selle peale ei ole küll mõteldagi. Niisama wähe wõib oodata, et meie kodumaa  suurepõllu pidajad edaspidi kõiki oma põllutööd ja majapidamise tööd üksi aastate peale palgatud ja oma leiwale wöetud töörahwaga korda saata wöikflwad. Selleks on meie pöhjapoolisel maal suwi liiga lühike. Neile kätele, keda suurepõllu pidaja suwel hädast ja kibedast tarwtlab, neile ei ole temal rohkemate mõisade peal talwel käsulist tööd anda. Üksi mõisad, kuS suured metsad on. üksi need wöikflwad üleliiglist tööjõudu talwel metsaS tarvitada. Aga ka seda ei taheta korralisteS metsawalitsuSteS öiete sallida, waid soowitakse ennemini allalisi metsa töömehi, keda korraliste metsawalitsuste poolest külwamiseks. istutamiseks  ja teisteks tallitustekS, metsa enese kasuks tarwitakse. Aa neid tööst ja tallitust saab metsades ikka rohkem tulema,  mida rohkem metsade tähtsusest ka v.eie kodumaal aru saama ja lugu pidama hakatakse, mida rohkem aru saadakse, et metS mitte paljaS ,tühi maa" ei ole, waid üks põld, mille peal wilja asemel puid kaSwatakse, , Jumala maa", just niisamati, nagu iga teine, millest helde Looja önnistateS ütleS : ,Aa saatke seda eneste alla, ja walitsege  kalade üle, mis mereS ja lindude üle, mis taeva all. ja kõige elajate üle, miS maa peal liiguvad." Kes metsa täitsa ja mõistlikult oma » alla saata" tahab, see tarwitab selleks harjutatud abilist, see on töömehi, kes selle töö peale õpetatud on. Meie ei wõi aga lihtlabase pöllusulase käest pärida, et tema ka harjund metsafulane (tähendab töömees) olema peab. Weel on ÜkS iseäraline seltskond, keda suwi lõode täieldamisetS  tarwitakse. See seltskond on snvi lis ed. Suwilised tulewad enamist Hiomaalt, Muhumaalt >a Saaremaalt, kauplewad ennast kaS terweks suwekS igale tööle, wõtawad kraawileikamifi, maaraiumifi ja teisi toosi tüki kaubal ehk pääwapalga kaubal oma peale.  Teadusliku  rahwamajapidamise seisupaiga pealt on seesugune töötegemine ehk õigem: alaline Löö otsimine, juba ammu hukka mõistetud ja et see hukka mõistmine täitsa õige on, seda wõime meie igal paamal silmaga naha, kui filmi lahti teha oSkame ja lahti ,eha tahame. Kuida wöib see ka iganev teistil olla. Mehed tulewad kewadel kottu, ilma et neil enamist teada oleks, kaS ja kuS nemad tööd leiakfiwad. Sagedast lähewad nädalid mööda, enne kui nemad tööd ja teenistust leiawad. Kõige selle aea peawad nemad ennast sellega toitma, mida kottu kaasa wölsiwad. Leiawad nemad fiiS Pigiks jumeks ametit, siis peawad nemad selle eest juba nii palju pärima, et nende otsimisega kautatud pääwad, nende teekäik kottu ja koju tagasi, ja nende reisukulud ka tasutud saawad. See teeb ewlisett poolelt nende töö üleliiga kalliks, kuna üleüldiselt poolelt nii ja nii palju kallist tööjõudu ilma tarwikuseta raisatud saad. Aui nemad aga kõigeks suwekS tööd ja teenistust ci leia, siis wõtawad nemad tüktööd, kui ka weiket, mida aga leiawad. Ja kui see tehtud on, fiiS hakkab töö otsimine uueSle peale, ja teenitud raha saab kulutatud, enne kui uuS töö leitud on. Meie oleme oma lihase silmaga näinud, kuida ükS tugew ja wiisakaS noor Hiidlane sügisel Helterma sadamas maale aStuS, laewameestele  30 kopikat jooduraha andis ja tunnistas, et see kõik oleks, mis temal suwikäigust järele jäänud. —' Ja suwekS jäiwad naeicd ia lapsed üksi koju, ja kõik põllutöö ja majalöö rasus nende nõdra õlade peal! Kuida peab sedaviisi meie sa.u laste rltt õitsema hakkama, kes ometigi ka meie suguvennad ja meie kodumaa armsad kodanikud on I Sellest see siis ka tuleb, et meie saarede peal kõik põüuiöö ja taluelu wälja näitab, nagu seisaks see ühegi raöke nõiduse tarretuses. Meil saab ehk edaspidi aSja. aega sa ruumi olema, meie kodumaa saarlaste elust rohkem kirjutada. Siin tahtsime meie aga näidata, et suurepõllu pidajad jäävamalt suwiliSte abi peale loota ei wõi loota ei tohi. Peab meie kodumaa suurepõllu pidamine edaspidi jäädama,  alalise tööjöuu peale lootma, siis peawad suurepõllu pidajad oma filmi, oma elavat tähelepanemist päiwiliSte asutuste peale heitma, peawad seda rahwaseisust oma külge köitma, keda tänine ükSki palkanud ei ole, keS tööd otsides oma kallist aega wiidab ja oma tööjõudu laialt pillab. See seisus on meie wabadikude seisus. Tahawad need inimesed. keS maal elada igatsewad,  keS aga õiget asutuse paika ei leidnud, tahawad nemad seda jäädavalt leida ja tahawad nemad oma tööjõule  jäädama: ja kindlat tarvitust leida, fliõ peawad nemad  oma filmi ja oma tähelepanemist nende peale heitma, kellel nende tööjõudu tarvis läheb. Need on meie kodumaa suurepõllu pidajad ehkmõiSn  i k u d. WaStaSlikmie tarvitus peab meie kodumaa ülemat ja alamat maarahva seisust üheieisc külge köitma, fiiS võivad nemad mõlemad elada : iikst seesugune korraldus on looduslik korraldus, on seaduslik ja kristlik korraldus. Kõik need kihutamisel, ja lagatorkimised, mida ,rahwamehcd"  wabadikude kohta tarwitawad, köit need on ärrtiawa  ja lahutama ra h w nS- po l i ti k a tarbeks wainulc  weelud. mitte aga rahwa kasuks. Waatame naiuke nende nõmide peale, mida wabadikudele  selge sõnaga oma kirjaridade sees. ehk salasõnaga oma kirjaridade ivahei audstwad. ,Esiteks nõuuti talukohtade  killutamist. Selle waõta astusime meie omaS tuntud juhtkirjas. Pärast kohkusiwad „rahwamehed" ka isegi ja kutsusiwad oma eeswage paari vasunahäälega lagast. See oli .Eestlaste wõitlemine Eestlaste waSta," kuida »rahwamehed"  ise tunnistasiwad. Aga wabadikud pidiwad ometigi nende aru järel asutuse paika saama ja selleks pidi herca Senator Manassein abiks olema, kuida wa meeSte" kirjadest selgest küll wälja paistis. Wõib ka olla. et selleks juba palvekirjast stssesaadetud on. Knst pidi jee maa tulema, mis wabadikude asutamiseks tariviS läheb? Küll wift mõisamaast. Mõisnikud peawad küll