Tallinna Sõber M 44. Teine aastakäik. Tallinnas, Zl- Wünaknn pääwal IM. KieAdut aealtht EtstirahVklt maal ja linuadks. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinnas Lindsors'i päriate trükimajas: aastas 1 rubla, pool-aaStas 60 kop. Koju ehk postiga saadetud: aastas 1 rubla 40 kop., pool-aastas 80 kop Kuulutused maksawad iga rea cl)li sesse aseme pealt 5 kop. Tellimised wöetakse wasta: Tallinnas: LindforsN päriate trüllimajas. Aetervurgis: Z. O. Sectandt, oa.»uexei-aK U 54. Tartus : W. Aust. Uernus: K. Kudewiita. Wakweres: L. Wattly. -Aardes- K. Seidelöerg. Kapsalus: H. J. KollZerg. Kuresaares - Htz. Lange. Amõlas: A. Kr. Kaudkepp. Maak: kuida iseäranis kuulutud saab. Wastaja redaktor: W. F. Eichhorn. Elab Nõmme mõisas, kirjad käiwad Kilst jaama kaudu. (Ass .^ce-b.) Tleais ter' Wene aea'ebed ia Eestlased. Omalt maalt: Tallinnast: Kõrge wõeras. Rahukohtud. Pearaha. Eestimaa maa-koolid. Baltiskist: Uus waesteinaja. Tartust: Pastor Hurt Pärnust- Meri külmetand. Peterburgist: Hhiina piirelt. Ahhal-Teke sõeast. Leiwa hinnad ja mured. Graf Loris-Melikow tagasi. Suur protsess. Soomemaalt: Jultund hunt. - Warshawist: Tulekahju. - Pihkwast: Mõrtsukatöö. - Woroneshist'. Kurgutõbi. - Roomikud - Woeralt maalt: Saksamalt. - AuStua - Uugruniaalt.  Prantsusmaalt. Inglismaalt. (Kreekamaalt. Persiast. Ameerikast. Wastus wasta meelt. Kiriku teadused. Wene aealehed ja - Eestlased. Kui tänawusel suwel Tallinna Eesti tänulaulupidu  peetud sai, siis teretasiwad Wene aealehed suure kõlaga Eestisugust Weneriigi kaaskodanikust ja soowisiwad neile nende rahwuliseks  edenduseks õnne. Se oli iseenesest kena ja oli rõömustaw; aga need, kes nendesamade  Wene aealehtede alalist sõimamist meie maa ja rahwa iseolemise wasta tunnewad, need ei wõinud kindlast usaldada, et lahked sõuad lahkest ja otsekohesest südamest tuliwad. Kes seda maimu tüünemad, mis wiimiste aastate sees nendes avalehtedes elab, need pidasiwad  lahked sõna söödaks, millega Eestlasi õngitseda ttõnuti, ehk talwaks, mida Baltimaa rahwasugude wahele taguda taheti. Waewalt on fiis ka paar kuud möödaläinud, ja juba sirguwad kasfiküüned pehmest käpast paistusele. Need Wene aealehed ei ole muud midagi, kui Eestirahwa rahwuse, kõigi meie iseolemise, meie keele ja meie kiriku wastased ja leppimata waenlased. Eesti keele ja rahwuse häwitus on nende lehtede lipukiri. Juba Mihklikuul algas Wenekeeli Zeitung" oma jahti kõigi selle wasta, mis Baltimaa! teiftwiisi kui Wene wiisi on, ja pea kilkafiwad teised Laga järel, kui peaks nüüd Baltimaa jänes wiiwimata pesast ja Wene aealehtede küttide ette ja kokkade kätte kihutud saama. Wenekeeli  „Peterburgi Zeitung", „Nowaja Wremja" ja teised ei päri nüüd enam wähemad, kui otsekohe  Eestlaste ja Lätlaste Wenestamist, ja seda wiiwimata kõigest wäest, otse kui oleksiwad  rahwad sauepangad, keda Wene aealehtede  aeawiitets potiks ehk kannuks muljuda wõib. sLahutud noolekimp on kerge murda" seda teadwad need aealehed ja püüawad siis esiteks lahutust Baltimaa üksikute rahwasugude  wahele sigitada. Wenekeeli „Peterburgi Zeitung" tahab Eestlasi, Lätlasi ja Aimlast üheks mõeduwaks wäeks, psisserändand" Saksasugu  wasta ühendada. Seda ühendamist arwab se aealeht üksi v seessündind " rahwaste Wenestamise läbi kordasaata wöima, Wenestamist aga Wene koolide asutamise läbi. Kuida need kaks rammu  üheskoos mõeduwad, seda nääb Wenekeeli x,Peierburgi Zeitung" Kaukaasiastest ja kirjutab  : „Nende kahe rammu ühendamise tähtsust peletasime meie, kui Kaukaasia kooli-asjust rääkisime ja näitasime, kui suuri asju koolivalitsuse  mõistlik ametipidamine fiin wiimse pümne aasta sees kordasaatnud on. kus „peamure Wene Elemerttaar-koolide asutamise »eest kantud sai". Meie jätame siin ja edaspidi Lätlaste ja Aimlaste enese hooleks, oma eest kosta ja räägime,  kui Eesti aealeht, üksi Eestlaste nimel. Siin peame meie aga tunnistama, et meie seda koguni mitte suureks anuks ei pea, kui meid kooli asjus ja üleüldises hariduse asjus Kaukaasiastega ühe järje peale seatakse. Meie tuetasime ennast juba üleüldise Euroopa-hariduse  peale, enne kui Kaukaasias koolidega ja haridusega hakatust tehti. Meil on omad rahwuslised  külakoolid, wallakoolid, kihelkonna-koolid  ja koolmeistrite Seminaarid, mis meie noort sugu nii kiirel sammul edendanud on, kui seda suures maailmas arwast nähti. Kaukaasias ei olnud koolisi. Mida seal asutati, se oli uudis ja oli kingitus. Meil peaksiwad enne meie rahwulised koolid lõhutud saama, enne kui nende waremete peale Wene koolisi asutada wõib. Kas meie lapsed peale Menestamise", nendes koolides ka weel midagi õpiksiwad, mis maimu kõrgendab ja südant soojendab ja puhastab, se näitab Wenekeeli /Peterburgi Zeitnngil" ükskõik  olema. Ega se aealeht meie lastest küll mist inimesi kaswatada taha, maid ikka ja üksi Wene! asi. Mõne aea eest andis sesama aealeht tõsise näuga nöuu, Baltimaast nuhtlusekoloniid  teha, kuhu Nihilistist saata wõiks. Wõib olla, et nüüd nende raiskuläinud riigikodanikudele  meie maa-koolides ka juba peawarju  ja peatoitu nõuutakse. Meie koolmeistred ja need, kes ennast Seminaarides selle ameti peale malmistasiwad ja malmistawad, peaksiwad omale küll teisi ametid muretsema, kui Wenekeeli ,Peterlmrgi Zeitung" kord Koolide- Minisiriks saab. Aga ootame weel, ehk läheb senni weel natuke aega. Wenekeeli „Peterburgi Zeitung" seisab aga kõigi selle kõrwas, ikka weel meie iseolemise eest ja kirjutab: „ Peale selle peame meie aga tunnistama, et „Balti kubermangude mitmekesiste rahwa- Pugude Wenestamine omas wiimises otsas „koguni mitte nende seessündind rahwaste lseolemise häwitamist ei soowi; meie arwai,mise  järel oleks se wõimata ja ilmaasjata. pKõik, mida soowitakse, on fee, et nenda rnimetud Saksa hariduse asemel, selle hari„dttse-kandjatega  ja selle tallituste ja tööde Wene haridus, selle eesmärkidega pidealidega), armastamistega ja põlgamispega  peaks suureks kaswatud saama; teiste Põnadega, Baltimaa kändrahwad peaksiwad „Wene elu hiilgama ringkonda weetud saama". Mida se kena kõne tähendama peab, sellest on raske aru saada. Eestlased ja teised Baltimaa  „seessündind" rahwasugud peawad küll wenestud saama, peawad aga selle kõrwas ikka ka oma iseolemist alleshoidma! ? Weidram on aga weel see, et Eestlased seda, mida Wenekeeli  .Peterburgi Zeitung" .Saksa haridus" nimetab, selle tallitust ja tööd mahajätma, Wene hariduse, selle eesmärkide, armas - tamiste ja pölgamiste wasta ärawahetama  peawad. Peab Wenekeeli .Pekerburgi Zeitung" Eestlasi ennemuistse jutu koeraks, kes oma lihatüki wette kukkuda laskis ja weest warju püüdma läks? Meie Eestlased, se on talurahwas, kui Eestlaste peakänd ja rahwuse kindlam tugi, meie oleme toimised põllumehed ja töömehed; meie armastame oma auusad tallitust ja tööd, mis meid edasi saatnud ja tähtsaks riigikodanikuks teinud on. Tundmata eesmärkifi tagaajada ei ole meil aega, ja meie ei wõi ega taha midagi armastada ega midagi põlata, mida meie oma parem waim meid armastama  ehk põlgama ei õpeta. Nimekamad Wene aealehed meie haridust .Saksa hariduseks"  ehk .Kafsri hariduseks", selle järel ei wõi meie pärida. Se mis meil on. se on nüüd Eesti haridus; se on meid edafi saatnud  ja sellega meie lepime, sellest meie loodame,  et se meid ka weel eemale saadab. .Teatud wana, teadmata uus", ütlewad Eestlased.  Seletagu Wene aealehed meile, mis need pakutud eesmärgid on, kui kaugele need juba Wenelast saatsiwad; näitagu, et Wene haridus head paremini armastada ja paha paremini põlgava oskab, kui meie kodune haridus ja fiis wast tulgu meiega wahetama! Wenekeeli Zeitung" kirjutab edasi: „Tamne oliwad Lätlased, Liiwlased, Eestlased  ja teised rahwad Vallimaa kuberz,  mangudes sunnitud, Saksa koolides käima, „ka nendes paikades, kus Wene koolid on, „kui näituseks Niias, üksi sellepärast, et neimad  Wenekeelt ei mõista" j. n. e. Meie ei mõista aga, keda Wenekeeli „Peterburgi  Zeitung" Liiwlaseks ja Eestlaseks"  peab. Wift mitte ometigi seda peutäit, kes linnades elab? Eestlaste peakänd elab maal ja seal on maa-koolid, kus emakeel õpetuse-keel  on, ja koolmeistrid saawad Seminarides  kaswatud, kus ka Eestikeel õpetuse-keel on. Nenda on asi ka Lätlaste juures, niipalju, kui meie teame. Liiwlastest sellest pea wäljasurnud  ehk teiste sekka kadunud rahwast ei wõi fiin suuremad juttu olla ; need paar tuhat hinge peawad ennast juba oma ligema sugu-rahwa sekka heitma, kõige wähemast selle kooliteelt omaks wõtma. Ka linnades saawad rahwa-