Tallinna Sõber M 23. SeltSmeS oaStotäit, Tallinnas 7. Zaani-kiln Mwal 1883. Hltiildilt aeillrht Eestirshmale «aa! ja li«»abts. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab TaklwuaS Lindfor«'i pSriate trsikimajaS: aaSta» L rubla, 40 kop.— p»ol-aastas 1 rubla 40 kop Koju ehk postiga saadetud: aaSta» 8 rubla »- pool.aa»ta» l rubla 70 kop. Auukulustd maklawad iga rea ehk sesse aseme peatt s kop. Tellimised wõetakse wasta z UaMnuas: -Li«dfars'i päriate trüktmajas. Aeteröurgis: J. Zi. Scelaudl, 54. Harkus: Laaiimann. Aakwerea: J. K»hs. haides: K. Setdelverl. -- Kapsakus: H. Kolkberg. Lihukas: A. ZSüttner'i poodis. WUjaudi»: A. J. Aarow'i raamatupood. Warwas: W. H»öder. Wörus: Araua Aietrofe. Wakkas: W. Zludolst. Auuresaares: Hy. Lange.— Maal: kuida iseäranis kuulutakse. WaStaja redaktor W. F. Eich horn. Elab Balti,kis, kirjad kaiwad Baltiski (Baltischport Uu-MvuiS-lloxitk.) Register: Kuida sigiwad hobusewargad? Omalt maalt. Tallinnast: Kaswupoegadest. Kohtu ametnikkudest. Õnnetused. Leitud surnud. Pahateod. - Äärcltehtud paberrahad Ilmad. Aiataguse maalt: Uus kabel. Ambla kihelkonnast: Ilmad ; põllusõnumid; krnniwõetud wargad- Waiwara kihelkonnast: Koolmeistrite konserenz; õnnetused; pahateudx surnuaia pühitsemine. Liiwimaalt: Maru. Walitsuse ringlondadkst. Superintendent Jentschi matused. — Peterburgist: Keisrikojast. Pikse kahjud. Uputus. Rootsi Kuningas. Saatekond Abessyniast. Afghanistani piire asjust. Moskwast: Raudtee õnnetus. Wäijarändaiad Eestimaalt. Wihm ja rahe. „Golos Moskwõi" puhkamas. Grodnost: Tulekahju. Kij-wist: Tulekahju. Kalugast: Tulekahju. Rahe. Peusast: Tulekahjud. —Marud. Altõirist: Rahe. Saratowist: Rohutirtsud: Tashkentist: Rohutirtsud. Nertshiuskist: Külm kewade. Wõeralt maalt: Austria-Ungrumaalt. Ingli», maalt Spaarliast. —Türgimaalt. Araabiast. Egyptusest. Madagaskarist. Ameerikast. Kiriku teatused. Kuida sigiwad hobusewargad? Selle küsimise peale otsiwad aealehed mitmel wiistl kostmist. Ühed ajawad seda tööpuuduse, teised kõrtside, mõned koguni kehwa kooliõpetuse süüks. Need põhjused ei taha täielt kindlad olla. Selle tõbe juured on sügawamaS.  Kui palju ka kooliõpetus inimese peale mõjub, siiski ei wvi keegi kinnitada et inimesi koolis kaswatakse, nimelt neid inimesi, kelle keskist meie kodumaal hobusewargad  ja teised margad sigiwad. Inimesi nimelt allamateS ringkondades, kaswatakse kodu ja head ja Halwad eluwiisid  sigiwad kõige pealt laStekaswatamisest. Kuida on aga asi lastekaswatamisega, nimelt linna alewiteS, kus mitu perekonda üheS ühe kitsa ruumi sees ela vad? ükski perekonna  wanem ei suuda seal oma tahtmist maksmaks teha. Karistab üks oma last, siis keelawad seda teised ja annawad lapsele õigust. Seda juhtub ka abielu-paari enese wahel, miS küll kurb nähtus aga rahwa elus palju leida on. Ja miS weel Halwem: näppab pois woorimehe wankrilt puu-halu ja lippab sellega koju, siis saab teda ehk koguni weel kiidetud: »waat' kus terane ja nöuukas poiS!" Nenda kaswab see »«Süütamine" aastatega suuremaks.  Maal külades ei wõi see paha seeme nii lopsakalt  sigida; esiteks on seal rohkem tõsist Jumalakartust, teiseks on ka waekemad inimesed, saunamehed ja teised, oma perekonnaga üksi omas majaS ja ei saa omas walitsuseS  teistest eksitatud ja tülitatud. Läheme aga ühe hellitatud ja wõõriti kaswatatud poisiga  edasi. Tema pegb jo üht ametit õppima, läheb meistri juure õpipoisiks ja aastad saawad millal selliks peab saama. Nüüd algab aga kibe aeg. Meister on karm, nõuab hoolsat tööd ja kainet ülespidamist, ei luba ümber hulkuda; pois peab õhtal tunni pealt kodu olema. Seesugune elu on oiete kaswatatud noorte inimestele õige küll, aga hulk memmepojukesi ei jäksa seda wälja kannatada,  ajab waewalt poole õpi-aega üle: ,mikS ma pean meistrele muidu tööd tegema, lähen oma käe peale" ja—läheb. Nüüd on seesugune poolõppinud ja poolküpsenud  inimene iseenese walitseja, teeb tööd ja läheb kõrtsi millql tahab. Seal leiab häid fõbru. Pudeliwendadega  sigib maguS jutt: töö-tellijad ja raha-maksjad saawad  keelega läbi suetud, künni leitakse, et töö-tegemine ülepea üks igaw ja tüütaw asi on. Teised —. ja neid on palju saawad hoopis kergemalt läbi: taluwend turul ei pea jo raha-punga igatahes peuS, eks teeme seal natuke lutwust ja ongi juba käeS ja taõkuwaras on walmis, saab ühe tõmbamisega wahest rohkem kui nädalite  igawa tööga. Edaspidi lahkuwad seesugused kunstnikud  mitmesse tõugu: üks on osaw tasku-puhastaja, teine tugew luku-murdja, kolmas hea hobuse-tundja j. n. e. Selle järel wõime kinnitada, et iga auusa teenistuse ja töö põlgamine  hvbuse-warguse ja teise warguse hakatus on. Ja linna alewid on need pesapaigad, kus huntshantsakaid wälja haudutakse. Ülemal tähendasime, et maal see tõbi mitte nii kergest ei sigine, aga ärge arwake, et meie maarahwäst nii kergest läpi laseme; ka seal on meil mõnda arutamist. Kuida on lugu peremeeste ja sulaste wahel? Meil on palju peremehi tuntud, kelle walitsus nii lõdwaline on, et nende oma pojad ega nende wõerad sulased ja poisid Laupääwa õhtast Esmaspääwa homikuni oma enese magamise-afet ei tarwita, waid küla lakkaid ja kõrtsi läwesi kulutawad, ja teiSte inimeSte rahu rikuwad. Siin on kõige pealt perewanem ja peremees süüdlane. Kes minu leiba sööb, minu palgaline ja kodakondlane on, see ei tohi ilma minu lubata öösel kottu ära olla, peab kui õige inimene õigel aeal, ka Pühäpääwa õhtal, kodu olema. Seda kaupa peaks juba kaubategemise juures kas kirjalikult tehtama ja kohtus kinnitada lastama. Kes üle astub, see maksab määratud trahwi wallalaekasse, mis eest ehk kasulikkusi raamatuid muretseda ehk midagi muud kasulikku ja tarwilist  aSja toimetada wõib. Annaksime nõuu, et wallawänemad  seda tähele paneksiwad. Peremees ei ole mitte ainult leiwa-andja ja palga muretseja ; tema on ka perewanem  ja oma weike riigi walitseja, kelle õigus ja kohus on oma kaitsealustele maja-seadust ette kirjutada, mis tingimata  ja kõikumata peab auustatud, peetud ja täidetud saama. Kus alamad oma pead mööda seadust muudawad, seal käib riik tagurpidi ja laguneb ära. Kuuleme küll mitu peremeest ohkama: ,miS sa paraku karm wõid olla, ega siis saagi teenijaid!" See ei ole õige ega tohi nenda olla! Üks mõistlik noor inimene ei tõrgu selle perewanema  waSta; kes seda teeb, seda ei kõlbagi teenijaks wõtta, tema näitab sellega, et tema logerite kildas seisab ja senna ka tahab jääda. Kui waldades ja peredes need kaubad harjunud, tuttawaks kombeks saawad, siis ei tule kellegi! meele nende waSta panna ja pea saawad peremehed ja teenijad ära tundma, kui mõnusalt see seaduS neid mõlemaid  kosutab. Head ja paha on linnas ja on maal leida, aga kui oleme aru saanud kust hea ja kust paha wälja kaswab, siis ei ole kindlal tahtmisel wäga raske head kosutada ja paha häwitada. Kõige esimeses joones seisawad siin ikka jälle laste isad ja iseäranis laste emad. Weikese peene kaseoksakesega saawad tulewad suured ja rasked südamewalud  ja kurwastused häwitätud, Jumala auuks, wanemate rõõmuks ja lapse õnneks. Sõnakuulmine maast-madasast kaõwab lapsega ühes ja jääb eluaeakõ inimese omaduseks. Üks inimene, kellel see omadus on, saab igas eluseisuseS auustatud ja armastatud, ja on juba seeläbi õnnelik. Õpib tema üht ametit, siis saab tema seda täieste õppima ja igatahes auusaste tallitama. Tema auutundmus ei lase teda pudelivendadega seltsida, waid tema hoiab ennast puhtamate inimeste poole ja temast saab igaS seisuses auus riigi-kodanik. On tema omas elus eht ka sulane, siis oskab  tema seda seisust auu sees pidada ja kõikide ees auu fiöse tõõta, ja tema on oma peremehe parem käsi. Tubli sulane saab auuStatud ülemate ja alamate poolt, kuna töö ja teenistuse põlgajaid rahwa suu igal poolel huntshantsakateks  nimetab, kelle keskist hobusewargad ja teised margad  sigivad. Kõrtsi-elust kirjutakse nüüd meid rahwalehtedes  nii palju,'nimetakse kõrtsist hobusewargate figipaikadeks  ja päritakse nende wähendamist. See wõib jo omalt poolelt õige küll olla, niisama õige on aga ka, et töö ja nimelt teenistuse põlgamine rohkem kõrtsist kaswatab, kui kõrtsid töö ja teenistuse põlgamist ja sellega hobusewargaid  ja teisi wargaid. Üks tööpõlgaja asutab kõrtsi, et aga kergemalt läbi saada ja oma käe peal elada wöiks; teised tööpõlgajad on tema alalised wõerad ja ülespidajad,  ja lähemad margale, kui neil mujalt seda saada ei ole, millega iseennast ja kõrtsmikku üles pidada wõiwad, ja mujalt ei ole jo töö ja teenistuse põlgajatel pea iialgi midagi saada. Muretsegu meie lehed selle eest, et keegi mingisugust auusat tööd ja teenistust halwaks pidama ja „ orjuseks" nimetama ei hakka, et iga auus töö ja teenistus  auustatud saab, küll siis kõrtsid iseenesest wähenewad.  Ehk siis ka mõnel tugewal mehel puna palgesse  tõuseb, keS küünarnukkidega kõrtsi leti peal lamab ja ootad künni keegi topsikest sisse kallata laseb, kuna mõni wana eideke uulitsal raske koorma all ägab ja sedawiisi oma igapääwast palukest waewaga, aga ka auuga  teenib. Kõige wähemast linnades on wiimasetel aastatel  laiskus kõrtsist ja õllepoodifi nii rohkest asutanud, ja laiskus ja warguS on neid üleS pidanud. Himu ,oma käe peal" elada, rumalus, mis ühtigi auusat tööd ja teenistust  »orjuseks" nimetab, on aga laiskust ja wargust kaStanud,  ja selles on nimelt mitmed kirjanikud meie rahwa keskis, oma lugejate wasta rasket pattu teinud. Kiri kipub küll pitkaks wenima, aga weel on ükS tarwiline  sõna laStewanematele ütelda. Mitmed kaebawad, et lapsed sugugi enam sõna ei kuule, ehk küll neile sagedast  rusikaga wömmusi selga annawad. Armsad emad! See on jo hoopis wõõrtti ja otse niisamati, nagu tahaks keegi õliga tuld kustutada. Rusikaga last wõmmida on kõige lähem tee wastahaukumist ja tigedat südant kaSwatada,  kuna kaseoks südame pehmeks ja alandlikuks teeb, ja palwe keele peale toob. WitS teeb sõnakuulelikuks ja wirguks, rusikas teeb wihaseks ja kangekaelseks. Seda pange hoolega tähele! Näituseks olgu üsna tuttaw nähtus:  Kassipoeg on üks weike elukas, kes noorel põlwel sagedast karistust tarwitab. Toimetage seda käega ehk witsaga, siis saate pea nägema, et esimene wiis teda wenitawaks  ja laisaks, teine aga wirguks ja agaraks teeb. Nenda näeme ka, et kõik pahad paised, mis meie elurõõmu  rikuwad, laSte hellitamisest ja wõõriti karistamisest ja kaswatamisest algawad. Wana Biibli-sõna ütleb: ,KeS oma last armastab, see karistab teda". Aga ikka on Biiblis  witsast jutt, mitte rusikast. KariStuS peab oma ametit nõdral noorusel ära tallitanud ja korda saatnud olema. Karistama ei pea wanemad ka iialgi selle eest, et laps ehk kogemata midagi kahju tegi, waid ainult paha tahtmise eest. Wits ei pea wanemate käeS ka mitte kurja woorimehe piits olema, waid targa ja armulise kohtumõistja  mõek. Mitte äkiline wiha ei pea rusikaga wõmmitama ega witsaga lööma. ,Jga karmus on kiiduwäärt, kuS juures süda pehme on", ütleb üks kuulus kaSwatamise õpetaja, aga ka ainult siis on karmuõ kiiduwäärt, ja pehme  süda ei tallita rusikaga. Omalt maalt. Tallinnast. Üksikutel kaswupoegadel, see on neil noorel  meestel, keda poegadeka perekonna-wauemad täitsa omaks lapseks wõtsiwad ja kohtu poolest selleks kinnitada lasksiwad, on sõeawäe kohuse täitmise kohta needsamad õigused, kui lihalikkudel üksikutel poegadel. Et seda seadust sagedast petlikult tarwitatud ja selle abil mõnda kõlbulikku noort meest sõeawäe teenistuse eest kõrwale peidetud on, sellepärast on nüüd Kõigekõrgemalt kinnitatud seaduse läbi selle aasta Näärikuu 15. pääwast määratud: ,Kaslvupoegade  wötmine lapse asemele enne kümnematelu-aastat  saab kodaniku-seisufes Kameralhofi  tunnistuse läbi talu-feisuseS kohalise koguduse-nõuukogu otsuse läbi kinnitatud, mis tunnistuse peale kohe sel aeal peab tehtud saama, kui üht poeglast perekonna liiteks wõetakse. Kes enne selle seaduse kuulutust  talupoegadest kui kaswupoeg perekonna liikekS wõetud on, selle kohta maksab koguduse-nõuukogu tunnistus, et tema selle nõuukogu lubaga tõeste enne oma küiynemat elu-aaStat kui kaswupoeg perekonna liiteks waSla wõetud oli. Need otsused wöiwad Sõeawäe-kohuse Seaduse J 203 järel ettekirjutatud korda mööda läbikatsutud saada, kaS need seaduslikult tehtud on/