Poliitika ringwaatus. Wenemaalt wõime siin paigas üksnes head ja rõõmuStawat teatada. Pärsia põhja-õhtu piirede õiendamise  asi on esiotsa Wene saadiku läbi Teheranis rahulikult ära toimetatud. Nõndasama näitab ka nukruS, mis mõni aega Türgi ja Wene wahel walitses,  wähenewat. Seda nukrust sünnitasiwad Armeenia lood. Armeenlased ei taha Türgi walitsusega rahul olla, sellepärast nõuudfiwad nad mitmeid parandusi, ning kui nende pärimist Türgi poolt mitte ruttu küllalt ei täidetud, heitfiwad nad sala seltsidesse kokku ja tõftfiwad mitmel pool mässamist. Türgi walitsus arwas efite, et Wenewalitsus rahutumaid Armeenlast alt käe taga kihutada ja aidata. See umbusaldus sünnitas nukrust. Aga nüüd on Erzerumi Wene konsul, kindral Dennet, Konstantinoopolis Türgi walitsusele  ära seletanud, et Armeenlaste sala-seltsidest ei Wene walitsus ega keegi Wene ametnik osa ei ole wõtnud. Pealegi on Wene poolt Türgile head nõuu antud, kuda Armeenia rahutumaid waimusi waigistata ning ka tõuutatud, et Türgimaa Armeenia asjade parandamises alati Wenemaa abi peale wõida julgeste loota. Sellest on Konstantinoopolis aru saadud, ning nukrus on kadunud. Et Weneriik kõige naabritega  rahus elab, sellest annawad ka need sõnad tunnistust, mis uus Warshawa kindral-kuberner Hurko Warshawas wiiwijate kindralide ja ülemate ohwitseride  waSta rääkis, kui need teda teretama tuliwad. Kindral-kuberner Hurko ütles umbes nõnda: „Wenemaa,  mis Amuri jõest Weikseli jõeni ulatab, on suur küllalt, et temal maad juure wõita enam tarwis ei ole; sellest maast aga, mis täna Wenemaa päralt on, ei saa Wenemaa mitte ühe tolli laiust ära andma. Meie seisame siin küll korrapäraliSte ja sõjatugewate naabrite waSta; peakstwad kord niisugused poliitika lood kätte tulema, mis suure Weneriigi üheust ähwardawad  ma ei taha koguniste mitte ütelda, et ma niisugust lugu ette aiman ehk näen siis saame meie niisugusel korral, mis praegu küll sugugi karta ei ole, oma elu ja were Wenemaa eest panti panema, ja Wenemaa pinda ennem oma kontidega katma, kui temast ka kõige wähema osa käest ära andma." "Tähtjas on ka see, mis uus kindral-kuberner Warshawa  ülikooli professoritele ütles, kui need tema ees ilmufiwad. Need sõnad käiwad nõnda: „Keisri Majesteedil  ei ole kaugeltki seda nõuu, Poolakaid Wenelasteks  teha; aga tema nõuuab, et noore rahwale sõnakuulmist ja õiguse armastust õpetatakse. Mu herrad, ärge tarwitage noort rahwast kaswatates mitte muid, kui pädakoogialist abinõuustd ja kaswatage noort sugu truuiks Zaari alamateks; enam ei nõuua riigiwalitsus Teilt mitte." Kas ei peaks need sõnad ka mitte mujal mõjuma ja wilja kandma, kuS wenestuse tonti hirmutuseks rahwale ette luuletakse? Saksamaalt. Sügisel 1879 tehti Saksa-Auftria wahel ühenduse leping wiie aasta peale maha. Ühtlast  oli ka kokku räägitud, et aasta enne lepingu lõpetust uueste selle üle tuleb nõuu pidada, kas leping weel edespidi peab maksma jäema ehk mitte. Oktoobri  kuuS 1884 on lepingu aeg otsas ning nüüd aeg käeS, millal selle üle aru peab ära tehtama, kudas lugu edespidi jäeb. Nii heaste Saksa, kui ka Austria pool näikse soowitawat lepingut pitkendada. Austria minister graaf Kalnoky on selle asja pärast Gasteinis keiser Willemi jutul käinud, kus teda wäga lahkeste wasta wõeti; ka Bismark'il olla nõuu stnna minna. Jschli linnaS tulewad keiser Willem ja Franz Joosep kokku ning kuulu järele saada Bismark Saksa, ning graaf Kalnoky ja von Tisza Austria poolt seal juures olema. Kõigist sellest arwatakse, et ülemal tähendatud  ühenduse-leping weel mõne hea aasta peale pitkendatud  saada. Prantsuse maalt. Tänini katsufiwad Prantslased  asjata, Hiinast selget aru kätte saada, mis ta mõte Tonkini asjuS Annami sõja kohta oleks, aga patfimeeste poliitika mehed mõistfiwad asja ikka nõnda uduse hoida, et Prantslased mitte ei teadnud, kas Hiina Annami sõda wagusi pealt saab waatama, ehk nende waSta wälja aStuma. Wiimased sõnumed aga tõendawad nüüd, et Hiinlastega rahu teel lepitust lootagi ei olewat. Wahe ajal on Prantslased ÄnnamiS  wirgaste ja mehiselt edasi aStunud ning Annamiitlasi.  Nam-Dinh alla täitsa löönud. Seni aegne Annami kuningas Tuduk, kes suur Prantslaste waenlane ja wihamees oli, on hiljuti ära surnud. Tema järele tulija Phudak peab töist sorti mees olema, kellega Prantslased lepitust wõimaliku loodawad  olewat. Ka Madagaskari saarel on Prantslased  tänini wõitjad olnud, ning arwatakse sealne sõda peagi lõppewat. Inglise maal tegi Suetst kanali lugu palju kisa ja kära. Kuda teada oliwad Prantslased Suetsi kanaali walmistajad. Nüüd tahtstwad mitmed Inglased  Inglise rahaga ühte töist Inglise kanaali Suetsi kitsusest läbi kaewada. Muidugi oli see nõuu Prantslastele,  kes oma töö peale õigusega uhked, wasta meelt. Asi toodi Londonis alamkojas nõuupidamiseks ette. Gladstone seisis wasta ning tahendas, et üks Inglise kanaal üksnes seal wõimalik on, kus ta Inglise  maa sees oleks. Suetsi kitsus aga ei olla mitte Inglise, waid Egiptuse maa päralt. Seda arwati ka õigeks ja ettepanek lükati tagasi. Weel suuremat kära, kui kanaali-küsimus, teeb praegu üks töine asi Inglise maal. Nagu lugejad weel mäletawad, wõeti Föniks-pargi mõrtsukad, liri mässajad kinni ning poodi kohtu otsuse peale ülesse. Üks mõrtsuk nimega Karei sai töiste äraandjaks ja tunnistas kõik nende teud ülesse. Selle eest lasti tema priiks ning taheti teda salaja wõera nime all Lõuna-Aafrika randa Kapp linna elama saata.* Karei astus oma perekonnaga  laewa peale ja purjutas minema; politsei tegi kõik mis wõimalik, et seda salaja hoida, aga lirlased, kes äraandja peale wihased, oliwad weel walmsamad. Karei'ga ühtlasi oli üks töine lirlane, O'Donml laewale astunud, kellel ka perekond kaasas oli. Tee peal tegi ta ennast Karei'ga tuttawaks ning kui ta selge aru kätte oli saanud, et see tõeste Karei ise oli, astus ta temaga ühes Kapp linnas maale ja laskis siin Karei kõikide nähes rewolwriga surnuks. Siis laskis ta ennast wagusi wangi wõtta ning ütles, et liri mässajad teda Karei't tema äraandmise eest surmama olla wälja saatnud. Ka üks töine Fönikspargi  mõrtsuk, kes oma seltsiliste wasta tunnistas ja hiljem Ameerikasse põgenes, on seal lirlaste poolt ära tapetud. Sellest on näha, et liri mässajate käsi kaugele ulatab ning nad järele andmise peale ei mõtlegi. See teeb Inglise walitsusele suurt muret ja kartust. Nende kahe kättetasumise töö üle walitseb lirimaal otsata rõõm. Hispaania kuningal on nõuu wiieks nädalaks kodust ära reisi peale minna, ja nimelt Pariis'», Münken'i, Wiin'i ja wiimaks Berliin'i. Kodust ära olekul on walitsuse ohjad kuningana Kristiine kaes. Enne kui kuningas ära sai reisida, ilmusiwad riigis rahutumad lood. Badajozis kuulutasiwad ja tunnistafiwad 1100 soldatid ,ja palju era inimesi ennast wabatriigi poole. Estnimadura maakond panti sõjaseaduse alla, kus kindral Blanko ülem-komandör on. Kui sõjawägi ilmus, laksiwad mässajad oma paikadest wälja ja põgenesiwad Portugali piiri poole, kust nad wist Ae tahawad minna. Itaalias on kole maawärisemine Ischia saarel kõiki kohkuma pannud. Maawärisemine oli nõnda kange, et Casamicciola linna mõne sekundiga prügi hunikuks muutis, kus juures peale 5000 inimest, enamiste wõerad, kes siia terwisewett oliwad pruukima tulnud, ära surmas. Haawatute hulk on otsata. Kuningas Humbert käis õnnetuse paika waatamas ning andis rohkeste abi hädalistele; ka paapst on suured summad kinkinud. Sellest õnnetusest räägime töine kord rohkem. Egiptusest. Wiimaste sõnumete järele ööldakse koolera katk küll pisut wähenemas olewat, aga hale ja kole on lugu ikka weel küllalt. Tänini on ametliku  teate järele juba peale 13,000 inimest katku ohwriks langenud; era sõnumete järele aga kaugelt rohkem. Kairost kirjutatakse: .... „Kes Kairo uulitsatest läbi käib, sellel seisab kõik katku koledus korraga silma ees. Kõik suuremad poed on kinni.... Rahwas on nõnda kohkunud, et majadest ei julge wälja tulla; sellegi pärast on hirmus Palju iseenese tapmist kuulda. Wiimase 2 päewa sees jäiwad KairvS 23 inimest hirmu pärast hulluks. Wiitse sultanist kuni kõige alama sandini hakkawad siin kõik meelt ära heitma. Üksnes mõned Inglise ja Austria arstid ei ole weel oma pead täitsa ära kautanud, aga nad peawad nii üle jõuu tööd tegema, et nad sell kombel ka kaua ei saa wasta panna jõuudma." Omalt maalt. Wiljaudist. Auurahäd ja kiituse kirjad, mis ministeriumist Wiljandi Eesti Põllumeeste Seltsile 20., 21. ja 22. Augustil s. a. ärapeetawal näitusel wäljajagada oliwad lubatud, on 30. Juulil Seltsile kätte jõuudnud. Näituse kuurid on walmis, ning ei saa näituse ärapidamisel enam mingisugust takistust ees olema. Kuda kuulutatud on ülesse andmiste aeg kuni 17. Augustini ära määratud, meie wõtme sinna juure lisada, et kui mõni oma loomi ehk asju ka hiljem peaks ülesse andma, need ikka wasta saamad wõetud, kui ruum äga lubab. Endise kuratori baron Stackelberg'i sugulane baron N. v. Nolde, Kuuramaalt Wirgeni mõisast päri, on 20. Juulil oma mõisa lähedal püssiga maha lastud.  „Liibawi Zeitungi" sõnume järele sündinud lugu umbes nõnda: 20. Juulil õhtu tuli baron Nolde Lubamist, kus ta oma sugulast baron Stackelberg'i, endist kuratori waatamas käis, lahtises tõllas koju poole tagasi. Tema mana metsawaht istus ta körwal  tõllas ja hoidis suurt jahikoera kinni. Ühel kohal, kus mõlemil pool teed noor mets ja paksud põesad kaswasiwad, lasti paramalt poolt tee kõrwalt häkiste üks pauk. Laeng läks alla poole keha sisse. Warsi mõni sekund hiljem tuli töine j>auk pahemalt poolt teed, ning laeng tungis läbi taskuraamatu rindu. Mõlemad paugud oliwad otse surmawad. Baron Nolde suri metsamahi majas umbes kahe tunni pärast, ilma et enne meelt oleks märkanud. Ka metsawaht on haawatud, aga wäga kergeste. Järelewaatamisel leiti, et mõlemad paugud õiete lähedalt oliwad lastud;  töine umbes 12 sammu kauguselt. Esimeses laengus oliwad rentkuulid, töises katki raijutud tina tükid. Mõrtsukatest ei ole tänini jälgegi leitud, ega mõista keegi arwata, mispärast keegi seda kurja pidi tegema. Armutakse, et erawiha kättetasumine mõrtsuka töö põhjus on. „ Tallinna Sõber" on oma 29 sees kaks suurt uudist ilmutanud, mis tema ülesse on leidnud. Esimene leidis, mis tänini ilmale teadmata ja tundmata  oli, on see: Tõtt rääkides wõib waletada.  See on uus asi, millest siiamaani ei filosoofid  ega usu-õpetajad midagi ei teadnud rääkida. Tänini tehti tõe ja male wahel kindlaste mähet: male oli male ja tõde oli tõde. Ütleb keegi 2X2 on 4, siis ütleb ta tõtt, ütleb aga keegi 2X2 on 5, siis on see male. Nüüd aga tuleb „ Tallinna Sõber" ja kuulutab: 2X2 wõib hoobilt 4 ja 5 ühe korraga olla! See uus õpetus on omas sõna wormis küll lühikene, aga tema tähendus ulatab sügawale. Selle järele wõiks hobusewaras waras ja warguse wihkaja  ühel hoobil olla. Wale ja tõde, headus ja kurjus oleks üks ja seesama. Meie ei taha mitte uskuda, et usk ja teadus Eichhorn'ile selle uue õpetuse eest loorbeeri pärja päha saab panema, aga tänulikud peame „Tallinna Sõbrale" selle eest küll olema, et ta oma uue õpetuse nõnda lausa wälja on ütelnud. See seletab meile tema poliitika seisukohta ja põhjusid kõige param ära. Tõtt rääkides wõib waletada hm! see on siis: Wale on hoobilt tõde ja tõde hoobilt wale, sellepärast on siis ükskõik, kas waletada ehk tõtt rääkida ainus küsimus siin juures on see: kumb saadab minu poliitikale rohkem kasu, kas tõde wõi wale. Selle üle mõtleb Sõber enne järele, ja siis ükskõik, kummast tarwitada. Jesuiitlased õpetasiwad küll: „ Otstarbe pühitseb abinõuud," aga „ Tallinna Sõber" astub neist meel sammu ette. Töine uus leidis, mis „Tallinna Sõber" kuulutab,  on wähem tähtjas, aga sellegipärast ikka uus ja tähelepanemise wäärt. „Tallinna Sõber" on wälja uurinud, et õpetaja herra Hurt sellepärast Aleksandri kooli peakomitee presidendist olla lahti tehtud, et tema Ewang. Luth. usutunnistuse kiriku, tõesti kiriku õpetaja on. Jällegi uudistest kokku seatud uudis. Põhjus, mis siin herra Hurti lahtitegemisele alla pantakse, ei ole tõsi, on wale. Hurti lahtitegejatel  pole seda uneski meele tulnud. Aga ka oma üksikus tükkides on eeltähendatud „Tallinna Sõbra" ütlus weider ja wale. Meie tunneme ja meil on mitme usutunnistuse kirikud, aga ühte iseäralist Eesti kirikut kirik tähendab siin usutunnistust ei ole meil mitte, ehk meil peaks siis mitu Eesti kirikut (usutunnistust) olema, näit. Eewangeli Lutheri Eesti kirik, Greeka õige-usu Eesti kirik j. n. e. Kirikute wahel aga ei tehta mitte rahwuste järele wahet, waid usu-õpetuse ja kombete järele. Sellepärast siis ka ühest Eesti, Wene, Saksa ega Prantsuse kirikust jutugi ei wõi olla. Wõi arwab „Tallinna Sõber", et Eestlastest need üksi Eestlased on, kes Eewang. Lutheri usulised on? Milleks tahab ta siis seda tähtjat osa Eesti rahwast nimetada, kes ennast näituseks Greeka Oige usku tunnistab? Wõi on siis usk ülepea rahwuse, ja Eewang. Lutheri usk iseäranes Eesti rahwuse tundemärk? Aga selle üle ei maksa „Tallinna Sõbraga" kõnelda, temal on ju ta oma üteluse järele põhjuseks: Tõtt rääkides wõib waletada, siis ju ka ümberpöörtud: malet luisates tõtt rääkida.