Jutu leht. Waesed-kapsed. ,3sa ja ema surnud ja kuus elusat last!" ,3a üks nii haige, võimatu loomuke nende keskis, nagu Anna! miS piab sellest saama?" ,Seal peab kogudus wahele aStuma ja waeSte-laste eest ,3a, ja kõiki üksteisest kiskuma ja senna andma, kuS kõige wähem päritakse  ; üks senna, teine tenna! ja kuhu saab waene Anna pandud? Teda ei saa keegi tahtma, kes niipalju hoolekandmist  tarwitab ja kelle paranemise peale mõteldagi ei oleI" , Kelle ainuS paranemise - lootus surm on ja see ei lase ennast kaua oodata, kui waene Anna wõeraste juure piab minema, eemale õde-wendadest, keõ teda nji armaõtawad ja tema neid." ,OH, need waesed ussikesed, ja kui head lapsed nemad on!" Nenda rääkifiwad need tasase healega, kes weiked leinarongi  mäge mööda üleS surnu - aiale saatsiwad. See oli üks waene surnu. Wiletsa surnukirstu ees käisiwad ainult kirikuõpetaja ja köster ja ükõ ainus pärg oli surnukirstu  peal, mida Anna oma nõdra sõrmedega kuuseoksadest  ja poolaka-lehtedest pununud, kui wennad neid metsast  toonud, ja palju, palju pisaraid oli selle pärja peale langenud, mis nüüd surnu-kirstu ainuS ehte oli. Surnukirstu  taga käisiwad wiis last nuttes, kellest kaks wanemat, kolmteistkümmend-aastane Heiner ja kaksteistkümmend-aastane  Leene üht õige weiket kahe-aastast lapsukest oma wahet  talutafiwad, ehk õigem kandfiwad, sest tema tahtis juba Leene käe peale, kui poolt mäge ülespidi jõudnud oliwad. Nende järel tuliwad kaheksa-aastane Andres ja wiie-aaStaNe Franz, igaühel oli ükS must lapike waesete, aga kusakilt katkiste riiete peal, aga seda leina-tähte ei olekS tarwiSki olnud, sest laSte kahwatanud näud oliwad pisaratega kaetud, ja tunnistasivad leinamist küllalt. Kohe laste taga, ehk koguni nendega üheS, käis, Rätsepa  üks härjapõlwikas, imelik loomus, üSna lühikeste, koikuwate jalgadega, waewalt keha kandes, mis rohkem ühe wana mehe, kui ühe naesterahwa keha sarnane oli kuida ka üks imelik meesterahwa kuub tema teiste riietega kuidagi kokku mahtuda ei tahtnud. See inimene, kes mitte üht pisarat et nutnud, näitas siiski nagu kiwistanud kurvastus wälja. Mõned naesed ja mehed tuliwad weel, see oli kõik. Kui nemad ülesse, lahtise haua juure jõudsiwad, kui surnu-kirst alla lastud sai ja kirikuõpetaja  lühikest kõnet ja palwet pidas, siis seisivad wiis last seal, üksteise kõrwa tunginud, nagu hunnikule vilet- sust. Wilu tuul puhus läbi nende õhukeste riiete, nende kohmetanud käekesed wabisesiwad nii hale, et keegi pisarateta nende peale waadata ei .võinud ja küsimine  igaühe südames liikus: .Mis piab neist waeseketesi saama?" Juba ammu oli noor kirikuõpetaja, weel wõeraS koguduses,  sest wast wumasel nädalil oli tema peakiriku peale tulnud ja esimesi korda kabelis, kuS matused oliwad, juba ammu oli tema smnu-aiast ära läinud ja teised matuslised  temaga, aga kurwad lapsed seifiwad ikka weel haual. Wanem poisike wsttis pihutäie mulda ja tahtis surnu-kistu peale wisata, nagu teised seda teinud oliwad, aga tema tõmmaS käe jälle tagasi ja hakka? kibedaste nutma, ja teised nutsiwad kaasa, künni surnumatja neid kaastundmisega kõrwale lükkaS ja hauda täitma hakkas. Kuida see kõlises, kui kõwad mullapangad kuusepuust waeõlesurnukirstu  peale langesiwad! Kuida wärin laSte kehadest läbi käis, kuida nemad waljumini ja waljumini nutsiwad, nagu tahaksiwad koledat kolinat sellega lämmatada! Need mõned keS weel senna jäänud oliwad, püütsiwad laste kurwastust waigistada, et Jumala peale loodakfiwad, kes waeste-laste isa olla, ka neid maha ei jätta j. n. e., aga see ei mõjunud  waeste peale, künni Rätsepa-Fritze, keS tänine kõrwal seisnud, nende juure astus, oma kuiwetanud käe Leene ola peale pani ja ütles: .Tulge lapsed. Anna juurel Tema on üSna üksi kodu, ja kuna Teie siin asjata wingute  ja karjute, ei ole seal kedagi, kes temale tilga wett annaks." .Anna juure!" hüüdis weike Loleke, ja .Anna juure!" korratasiwad tasakeste teised ja laskfiwad ennast ära talutada, ainult Leene jäi weel natuke senna, wõtlis pärja surnu-waeba pealt, pani haua künka peale, kuiwataS filmi ja läks teiSte järele. Minge aga nüüd Anna juure ja jääge waikselt senna; pärast toon mina küünla ja jään õhtaks Teie juure," ütles Rätsepa-Fritze oma sügawa mehe-healega ja lonkaS trepist üleS oma tuppa, kuna lapsed alla oma tuppa läksiwad. .Anna, seal meie oleme!" .Oh Anna, nüüd on kõik mõõdaS!" .Mis Sina teed, Anna!" hüüdfiwad lapsed ja jooksiwad selle akna-nurga poole. kuS wanema kuusteistkümne-aastase  õe ase ühe pingi peal oli. Siin, kõige walgemas nurkas, oli tema juba kuus aaStat wäga haige põlwega maas, mis teda käia ei lasknud ja wäga walutas. Seal oli tema maas oma kahwa, armsa näuga, sügawate fini-filmadega, mis nii liigutawalt waatastwad, nii palju kannatusest ja walust rääkistwad, lahkest naeratama suuga, mis igaühele midagi head ütelda oskas; seal lappis ja kudus tema kõigile perekonnale, mõtles kõikide peale ja leidis nõuu igaS hädaS. Seal lugeS tema homiku- ja õhtapalwet, juhatas weikemaid nende kooli-töõdeS ühe sõnaga: seal akna-nurkaS suure laua taga, seal oli üks õnnistuse-paik, kust kõigele majale palju armastust ja head wälja woolaS. Nenda kargastwad siis nüüd kõik waese Anna poole ja weikem ei jäänud enne rahule, kui Leene teda Anna sülle pani. Teised tungifiwad tema pea- ja jalge - otsa, igaüks nii ligi kui wöis, kõikide peale waataS tema oma armsa fini-filmadega ja ütles fiis : .Nüüd ei ole meil ka muud isa enam, kui JSsa taewaS! nüüd piame üksteist weel rohkem armastama ja head olema, et Õnnistegija meid ka kord senna üles wötakS, kuS wanemad elawad. KaS panite ka pärja isa haua peale ja kas jätsite ka waese Anna nimel Jumalaga, kuida Teid palusin ?" Lapsed waatafiwad  üksteise peale, seda oliwad nemad unustanud; Leene aga ütleS: .Ja, Anna; mina panin pärja haua peale ja ütlesin tasakeSti: Seda on meie armas Anna teinud." Selle juureS paui tema oma pea Anna sülle ja hakkaS jälle nutma, ja kõik nutsiwad kaasa, kõige weikem kõige waljumini, sest tema ei nutnud mitte ainult surnud isat taga, waid ka tühja kõhu pärast ja kisendas: .Süia, süia, Doti tahab süia!" Seal aStus parajal aeal Rätsepa-Fritze sisse, keda lapsed tädiks nimetasiwad, suur kanu sooja piima käeS ja andis lapsele juua, kes juba jälle naeratas. .Teie teised" tahtis tema ütelda, kui silm kõrwal kapi peale langeS ja tema imetseteS küsis: .MiS Teil siis seal on? Piima? Leiba?" .Ahja, mina unuStastn," ÜtleS Anna wabandateS, .kui Teie ära olite, tuli Anna-Liise surnu-aia't ja tõi selle piima ja leiwa ja ütleS, tema tahta natuke minu juure jääda, et mina nii ükfi ei olekS, aga mina tahtsin ennemine üksi olla. sest tema rääkis minule kohe nii palju paha asju. et minu mõtled isa juurest ära ekfisiwad ja ainult meie wiletsuse peale sciSma jäiwad, ja fiis tuli minule nii kange walu, et oma jalga lahti wõtma pidin, ja siis ÜtleS Anna-Liise, et tema haawasi  näha ei wõi, ja jooksis ära. SiiS tuli minule rahu ja mina wõisin õige südamest Issandat paluda, et Tema nüüd kahewõrra meie isa olekõ, isa ja ema ja kõik! Pärast tuli weel keegi, üks ÜSna wõcras, ütleS ennast kirikumõisa tüdruku olema, ja tema olla kirikuherra kirikumantlet  surnu-aiale wiima pidanud." .Aha! mina ei teadnudki, et meie kabelil ka oma kirikumantcl on" ütles Rätsepa-Fritze. .Nemad seda wist ka ei teadnud," rääkis Anna edafi, .siis olla kirtkupraua midagi kaasa annud, meile lastele; fiis pidi tema ruttu ära minema ja jättis selle korw! seia." (Järg tuleb.) - 3-'° TrSNwd Li°dfor» ' i » - r l, .t. lnure» kuluga Teadaandmiscd. cMZ Tellimised meie lehe „Hallinna Sõber" peale saawad kõikis kohtates, mis selle numri esimeses hakatuses nimetuv on ja mis iseäranis teadaandmistes kuulutud saawad. niisamati ka Lindfors'! Pärijate trükimajas Tallinnas wastawõetud; peal- selle on suurem jägu kirikuõpetajatest maal lahkelt lubanud tellimisi wastawötta ja toimetata. Tellimise hind on 188 S aasta peale: vsstiaa ehk kodu kätte saata aastas 3 ruöka - kop, ! I Tallinnas iseäratuua aastas ruöka 40 kop. poosaastas 1 „ ?0 „ Ii poolaastas i 40 „ Nende meie auustatud lugejatele, kes oma lehte ise äratuua soowiwad, anname meie selle läbi teada, et herra pagarimeister Mieckmann Tallinnas kullasena uulitsas omas majas lehtede kätteandmist sõbralikult oma peale on Ivõtnud, kus neid äratuua wõib, Kullasepa uulttsas «- tvSlja-ndja. Sndf-rs'i pSrijsd TalliNNS. 5-i- Ulil. Nr. 48 <63», Lindfors i trükikojas on ilmunud: Eesti maarahiW Kklelider ehk T ä lj t - r li li U II t aasta peale Hind: 5 kop. - 100 tükki S rbl. 50 kop. 1000 tükki 15 rbl. 0vtt0<»«X»r<)w«»cQ»00»«X>X0O>!00 N»ESI«H ! E es t l m aa rahwa I «Kodu jaKiriku raamatud ?> wanast seltsist ! ! ! on weel kop. tükk saada i x Kiudfors'i trülti«ajas, Z I I Tallinnas, Laja-uuliksas. I X XXIX X X ! Harimata maad. (segatud metS ja heinamaa) saab Peterburgi  kubermangus 300 künni 1000 deS!  sätini suurustes tükkides müüdud, kui ka künni 2000 ideSsätinini rendi peale - antud. Ligemat teatust saab Tallinnas i HoSpidali-uuliifaS Nr. 247, korter Nr. 2. Ilma maksuta saab llks Soome keeles trükitud juhatas mimtõbe üle^ > kuulsa Dr. vou Brühl õpetuse järele haigel  teatud ehk teadmata, täieSte parandada, > kätte saadetud. AdresS: G. H. Lagerjmann,  TawaStehuS, Soomemaal.