Ja, üht niisugust silmapilku oleme omas nooremas  ajaloos ära elanud, ja kui weel piakfld mõned tunnistused, selle mõtte täienduseks tarwiS  olema, et meie Wenelased suur rahwaS oleme, et meid tähtis tulewik ootab ja et meil weel edespidi mõndagi täiendada on, fiis saab sest küllalt, et oma 19. Küinla-kuu päewa 1861 ja tema tähtsat sündmust meele tuletame, mis nii pühalikult ja wagusi ära täideti. Üks rahwas, kelle elus nii rahulikult ja majesteetlikult,  inimese vigus jälle jalule on säetud, wõib tnlewikus julgeste oma jõuu peale loota: temale saab palju antud." Siis kirjutab seesama  leht ka Wene talurahwa majapidamiste ning oma walitsuste puudustest ja ütleb, et ast sugugi nõnda halw ei olla, nagu seda suurendama  klaasi läbi waatama harjutud on. Wenelastel olewat ülepea see laiduwääriline meeleomandus, et nad halwa ülearu halwaks pidawat ja head jälle ka alandates waataw.d. Nädal peale seda pühitsesime oma walit- seja Keisri Majesteedi Aleksander 111. sündi  mispäewa. Siis 1. Märtsil tuletas iga alam oma unustamata wabaStaja hirmsat surmapäewa meele, mill see põrgulikkude nõuu täideminek truu alamate rinda waluga lõhkeda ähwardas. 2. Märtsil astus Aleksander Kolmas trooni peale ja need paarid õnnelikult ja õnnistawalt walitsenud, milleks temale iga õige alam weel kaua aastaid palub ja soowib. Ükski aasta ei ole meile weikeselle Eesti rahwalegi, weel selga saanud pöörda, kuS meie Isalik Zaar, oma wägewat ja heaste walitsewat kätt meiegi seaduste  ja elukorra parandamise külge ei oleks pistnud. Esiteks andis tema kuulus sisemiste aSjade minister Jgnatjew käsku, meiegi maale semstwot seada, patronadi õigust kautada ja siis kinnitadi rahukohtude sisseseadmine ja saadeti senator meie asju lähemalt läbi waatama. Kõik need eeltööd lasewad meid loota, et Tema isalik silm, wana heldusega meie peale edasi waatab. Eelmõeldud uuenduste kohta kirjutab Wene wanameeleline ajaleht „Grashdanin", kes würst Meschtscherski leht on, nõnda: „Ärgu rutatagu  Balti maadelle uue kohtute ja walitsuse seaduste  andmisega, aga pantagu Wene kiriku ja ülepea koolide küsimust lähemalt tähele; ammugi oleks seks juba aeg käes." Kui siis mõeldud Wene leht umbes eelseiswas Vanameelses mõttes pitkalt seletanud, kuda tema arwamisel meie praegune kohtu- ja walitsuskord niisama edasi wõida kesta, mis aga sugugi meie arwamine ei ole, siis kirjutab tema meie maa saksastamisest  weel järgmiselt: „Kooli keele küsimus on meie arwates Balti kubermangudes kõige tähelepanemise wäärilisem asi. Ommetegi on seda senini peaaegu üsna unustatud. Missugust  arusaadawat märki wõib niisugusel loul selle maa rahwas omast Wene walitsusest saada, kui tema koolis, kuhu omad lapsed saadab, selle walitsuse wõimuse peatuge, Wene keelt, ei näha ega kuulda ei saa, kui koguni Wene keele! Saksa keelega ühesugust õigust ei olegi, ja koguni nähakse, et Wene keelel mingit õiguslist olekut koolis ei ole! Wene wastalised Balti parteid, Schirren jt., saiwad wäga heasti aru, kui palju keelel tähendust on ja sellepärast kuulutasiwad  nad ka awalikult, et keele-õpetus igast kihelkonna koolist künni suure - koolini, Saksa keel olema piab ja maksku see ka mis ial maksab. Meie arwame, et Wene riigiwalitsus oma riigi kasu pärast keele küsimust, niisama täielikult tähelpanema peaks, kuda seda Wene waenuslised oma kasu pärast teinud ja tegewad. Sellepärast on see üks põnew küsimus, midas riigiwalitsus peagi ära kostma peaks. Saawad Eesti ja Läti lapsed Wene keele õpetust, siis saawad nad ka kõigipidi omast walitsusest selgemalt  aru ja kuni see neil puudub, seni ei saa ka rahwas omast walitsusest õigel mõedul aru." Nõnda kirjutab üks wanameeleline hea! ja piame esite tema arutusi meie kõhtude ja walitsuskorra muudatuste pärast küll ekslikuks tunnistama, sest künni meie täiskaswanud rahwal tarwilised elu edenemise wõimud puuduwad, ei saa ka noorema sou kaswatuse parandamised palju mõjuma. Ühte peab tehtama, ega töist mitte tegemata jäetama, niisama ootab Balti rahwaS esite kõhtude uuendust, walitsuskorra muutmist ja arwab, et siis kergem saab olema, kooli ja kiriku wigade parandamise kallale minna. Olgu aga mis tahte meeleline heal, kes meile Wene keele enam õpetamist soowib, sellega hüiab Eesti hea! ühes, et Eesti rinnas Wene hing tuksub, sellele ka ema keele järele riigi keel armas ja hea mõista oleks. Austria-Ungria riigiwalitsus, nagu Prantslaste ajakirjandus kujutab, ei olewat koguni hea meelega Wene-Saksa sõpruse uuendust  wõi kinnitust pealt waatanud. Selle wasta räägiwad aga Austrialased ja ütlewad, et nemad siis juba sellest plaanist kuulnud, kui Wene wälimiste asjade toimetaja minister v. Giers Wiinis käinud ja terwitawad seda rahumärki omalt poolt õige südamliselt. Selle riigi pealinnas on üks mässajate peamees, nimega Kammerer, kinni wõetud ja wangi pandud. Tema on mitu pauku politseiammetnikute  wastu lasknud ja kahte neist ka haawanud. Wiimaks wõtnud teda töömehed kinni, kui ta ära põgenemas oli ja andsiwad mehikest wangi. Saksamaa riigipäewa on riigikantsleri würst Bismark'i asemel minister v. Bötncher alganud ja awaldati troonikönes, et sozialdemokraatlaste  seaduse pitkendamist nõuutakse, sest et ta senini heaste mõjunud ja et teda ikka ka tarwiS olla. Ka muid uute seaduste ettepanekuid saanud nimetatud ja wälimise rahu pärast üeldud, et see mitte üksi Saksamaale kindel ei olla, waid ka sedasama töistes riikides olewat. Seal maal on ajalehed praegu Lasker'i Ameerika kirja pärast kaunis tülis, sest kuulda oli, nagu tahaksiwad wabameelelised saadikud parlamendile ettepanna, et Ameerika Ühendatud riigi meestele nende lahke ja kaastundliku tähelpanemise  eest tänu anda. Selle mõtte üle sai Bismark'i leht „Nordd. Allg. Zeitung" wihaseks  ja nimetas niisugust plaani nurjatumaks ja seaduse wastaliseks. Juba niisugune ettepanek  näitaks wäljamaa ees, kui wähe kodus riigiwalitsuse määravustega rahul ollakse ja nimetab neid ettepanejaid seesinane leht nende Inglise parlamendi liikmete sarnasteks, kes Ludwig XIV. käest maksu wõtsiwad ja selle eest Prantslaste kasu eest kostfiwad. Kui ka siin Saksa parlamendi mehed, ka just Ameerikast  maksu ei saa, seda ei tohi Bismart'i leht Ameerika hirmu pärast ütelda, siiski nõuetawat  seega oma parteiliku waimule anu ja tehtawat seda selle eest. Prantsuse maal on üks endine kaunis suur Prantslane wõi õiguse pärast Bonapartlane  hiljuti ära surnud. Tema nimi oli Janvier ja oli Napoleon 111. ajal kõrge politsei-pealik. Kui tema selles wiimati nimetatud ammetis oli, anti traadi teel teadust, et Keiser tema juure saawat tulema ja temale anu - ohwitseri nime kaasa tooma. Sellsamal ajal sai ta kõrwalt  ka kuulda, et wabadriiklased seal keisrit wabadriigi elada laskmisega teretada ja pahandada  tahtsiwad. Ta ütles: „See saab meil ilus lugu olema! Aga kuhu jäeb siis minu ohwitseri anumärk?" Ruttu mõtles tema asja läbi, läks ise shandarmide juure, andis nende mõeldud meeste nimed üles ja käskis neid puuri panna. Siis läks ta wangikotta ja rääkiS: „Lapsed, mina tean mis teiega tehakse ja see oli minu käsk, et teid warju pannakse. Ütelge õigust, teie minu asemel oleksite sedasama teinud. Keiser saab siin paljalt 24 tundi paigal olema ja kõigel sellel ajal ei pea teil midagi puuduma. Tellige, mis teid rõõmustada wõib: Linnu praadi ja peenikest wiina; ärge häbenege midagi, ma maksan kõik." Wabad mehed, kes ammugi mitte lollpead ei ole, purjutasiwad siis ka kangeste  ja kui keiser ära oli läinud, käänis politsei-pealik ise wangikoja uksed lahti ning sai „elagu" lauluga teretatud. Muidugi mõista sai nende wangide jooma-aja rehnung ka keisri sööma-ajasse arwatud ja mehed läkstwad rõõmsalt  kodu. Selle naljaka mehe poeg läks wiimaks  wabadriigi ajal nende laagrisse ja maenitses  isa teda, et ta enam temaga kokku juhtuda  ei tohi. Poeg aga küsis: „Kui minul häkitselt tahtmine tuleb, sulle ümber kaela hakata?" Isa kostnud: „Noh, siis olen ma kohwimajaS." See Bonapartlane oli pärast ka parlamendis oma naljarikka wahelütlemiste pärast tuttaw. Napoleonide kojast langeb kiwi kiwi järele. Prantsuse sõapidamine Jda- Aasias hakkab nüid rutemine edasi minema ja tahetakse Märtsi kuu lõpuni walmis saada, sest siis peale selle tulewad palawad ilmad ja wõiks asja takistada. Ettewalmistamised Bacninh ärawõtmiseks on kõik korras ja tuleb aga nüid weel üht ilusat päewa ära oodata, mill loode- taw sõnum Prantslasi rõõmustab.  Parlamendis  on koolide asjus nõuupidamisega ka peaminister Ferry tüli sekka tõmmatud. Kooli seaduse parandamiste komisjon, kelle kõnelejaks Paul Bert on, tahab koolmeistrite palka ühte kokku 30—40,000 pranka tõsta, aga seda ei arwa peaminister praegu mitte wõimalikuks ja tahab seda asja edespidi jätta. Kommission ei anna aga asjale mitte järele ja olewat paljugi  liikmeid sellessamas nõuus, sest et nad walitemiste ajal seda kooliõpetajatele, kes ka seal suured walitemiste kihutajad olla, lubanud on. Töiselt poolt on aga peaminister Ferry oma wõidu üle kindel, kes ju muidu selle küsimisega  oma ammetit kaalu peale ei paneks. Saame kuulda, kuda see asi wiimaks jäeb. Inglismaa peaminister-Gladstone on hiljuti jällegi näidanud, et tema poolt parlamendi  enamus on. Kui mõned küsimised wälimise poliitika kohta mööda oliwad, nõuudis peaminister, et temal mahti saaks antud, uut walitemise seadust parlamendile ette panna. Wanameelelised noored ja wanad, rääkistwad kõik selle wasta ja pandstwad ministeeriumille süiks, et ta uute seaduste läbirääkimistega selle nägemisi ja teadasaamist keelata tahab, mis Suudanis sünnib Ommetegi wõeti peaministri nõudmine wastu ja astus wana Gladstvne oma meeleliste waimustamisega ette ja põhjendas esmalt selle seaduse muutuse tarwitusi, ning pandis muutusest tulewad kasud koosolejatelle selgeks tehes ette. Selle seaduse uuenduse järele saawad maal elanikud linna inimestega ühesuguste walitemise heale õiguse osaliseks. Ainult mitte päriskohtade omanikudel ja majade omanikudel ei ole seal siis enam walitemises õigus, waid ka kohtade ja majade rentnikkudel, kes aga 10 naela sterlingi aastas maksawad. Walitejate arw kaswawat sellel wiisil kõige wähem wiis miljoni suuremaks, kui enne. Inglased on wiimasel ajal tubliste dünamiidi pommide läbi hirmutatud saanud, millest üks ühes raudtee jaamas ka lahti plahwatas. Kaks töist, mis ka jällegi raudtee jaamades üleSleiti, olid natukene rikutud, ega saanud seepärast weel mitte paukuma hakata. Nende kujudest ja pealkirjadest on aga ära nähtud, et seda hirmsat kaupa Ameerikast tuuakse, millepärast Inglased, nagu enne kord ka umbeS tähendanud  oleme, selle asja pärast Ameerikaga kõnelda tahawad. Norwegi maa riigikohus, mis hiljuti kuningliku ministrit ammetift lahti mõistis ja temale ka iseäralist maksu peale pani, on nüid peale otsuse kuulutamist saatekvnda kuninga Oskari juure läkitanud, kellelt nad selle otsuse täitmist nõudnud. Senini ei ole aga weel mitte selgeks saanud, mis kuningas, kes parlamendiga  riidus, nüid tegema saab. Kõik kõrgemad  ja targemad kohad arwawad seda riigikohtu  mõistust põhjatumaks, aga rahwa enamus tahab seda. Kes kuningriik isekeskis riidus on, seal ei ole rahulik elu edenemine. Serbia kuningapaari kroonimise ettewalmistamised  arwatakse nüid peaaegu walmis saawat, aga kroonimist ei saawat siiski enne sügiset ettewõetama. Omalt maalt. Wiljandist. Tartu koolikonna kuraator  käis Weebruari-kuu lõpul siin linna koole ülewaatamas. Tema kaasas oli kubermangu koolide direktor Göök, nad on mõlemad siin iseäranis  Wene keele õpetamist lähemalt prvowinud  ja ülewaatanud. Et seda ka siin linnakeses  igal kohal tarwilikul wiisil ees ei leidnud,  seepärast lubanud kuraator edespidi ringkirjaga  tarwilikka paranduse käskusi anda. 26. Weebruaril Keisri Härra sündimispäewal,  oli ka meie weike Wiljandi lippudega  ehitatud ja kirikutes saiwad iseäranis ka selle päewa tähenduse palwed peetud. Pärast lõunat pidas Wiljandi Eesti Põllumeeste Selts oma koosolekut ja õhtu suuremat pidu tantsuga. Seltsi koosolekul tuletas president Heinrichson  koosolekut algades selle päewa suurt tähtsust  meele, mill oma Riigi Isa sündimispäewa  pühitseme. Tema kõneles soojal sõnal iga riigialama arwamift ja soowi, niisama ka meie EeSti rahwa, tema jellfide ja mmelt meie oma Seltsi sädamelisest mSttest, kuna meie Temale weel Sige Ma iga ja kaua wali, emist  jovwime ja palume. Selle peale laulis Selts kolm korda Keisri laulu ja tehtt silS otsuseks. Keisri Majesteedile sedamaid Suuesoowituse  telegrammi saata. Selle peale pidas selle Seltsi luge ja Walgus'e" toimendaja J. Kõrw kultuurast ja põllutööst kõnet ja näitas selges seletuses, kuda endised arwamised ikka enam ja enam oma warjnlisi kohte awawad ära kauwad.  Nimelt neist üks olnud siia maale see, et mõne mõttel kultuura põllutööga käsi käes ei wõinud käia ja igal omad teed oleksiwad. Tema näitas siis, kuda see aga loomulik on, et põllutöö kultuuraga ühes elab ja edeneb, ühes töötab ja täielikumaks saab. Ka põllutöö  on üks kultuura leidus ja nimelt üks neist kõige wanemateft ja põhjalikumatest, mis keegi meelest ei peaks laskma. Tema on nagu hallikas,  millest kõik töised kultuura jõed omad weed saatvad ja ainult tema olemisega edasi elada wõiwad. Tema soowis lõppeks soojal sõnal ka Eesti põllumeestele kultuurlikka täienduste pindmist, sest nagu haridusel ehk edendustel põllutöö tuetuft ja eluandmist tarwis on, nii on ka põllumehel haridust tarwis, et ta kõigiti täielikumaks ja Wgewamaks saada wöib. See endine mõtte ja ütelus, mis kooli wõi haridust põllumehel waja, kaub ja ongi pea kadunud ja iga mees astub ja astugu edasi sellel kindlal  teel, midas Looja ise kokku rajanud ja kokku käima pannud. Põllumehe seisus on põline ja tema täiendamisega ja harimisega saeme ka kultuurat õigelle ja jäedawalle kohta. See kõne sai seltsist tänuga kuuldud ja sünnitas natukene arwamiste awaldust. Kõige tähtsam mõte oli, midas Seltsi auuliige P. Ainson awaldas, et meie Eesti põllumeestel wäga raske ja osalt üsna wõimatu on, oma põllutööd kultuura leiduste teel täiendada ja parandada. Nagu see ju kord nii on, et rahwa töötamised mitmed wärki jautatud: ühed on Mustlaste moodi ümber-rändajad Nomaadid,  töised karjakaswatajad, kolmandamad kalapüidjad  j. n. e. Meie Eesti rahwast on enam hulk põllumehi ka paraku weel ikka ümberkäijad,  ilma kindla ja jaedawa elukohata inimesed,  rendipidajad j. n. e. Mis wõiwad nad palju ära teha. Aga sellegipärast piaks ikka püietama, mis wõimalik on, et asjaga kängu ega kinni ei jäeksime, kui wahest ehk abi hommikust  kiireste tuleb. Selts wõttis elawalt ka neist mõttetest osa. Siis pidas Seltsi külaline, Põltsamaa Põllumeeste Seltsi abipresident J. Thomson pitka kõne puhtusest ja tema tarwitusest põlluasjanduse  edenduses. Tema näitas ladusas mõttes, kuda puhtus põllumehe ja tema kõigesuguste  abiliste parem käsi olema peab. Olgu kus tahte, wiljas ehk wäljas, tuas ehk SueS, puhtus on see, mis ainult asja õigeste näitab ja majapidamist edendab. Nimelt näitis kõneleja  õuue puhtust soowitawat ja nurises mõnede üle, kes ehk endid kudagi peenikeseks piawad, ühel ehk töisel moel puhtust pidada. Ka selle lõbusa kõne eest tänas Selts kõnelejat. President pandis M. Risa kirrja Kaarlist  ette, kus tema nõuudis, et Selts komissioni  waliks, kes tema naese lõngaketramist kodus ära proowiks ja seega tõstetud kaebdus kauks, nagu oleks need lõngad, mille eest auuhinda  anti, wabrikus ehk mujal kedratud, mis kade laimdus olla. Seda räägiti Seltsis labi ja et keegi selle kaebduse põhjenduse eest ei kostnud, arwati seda põhjataks laimuks, mille tühjakstegemisega Selts M. Risat palub' auuhinna mõistjatest antud õige otsusega rahule jäeda ja sarnasid kaebdusi mikski panna. Minewal korral waliti Seltsi auuliige P Ainson Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi kutse kooli asutamise mõtetest nõuupldamlselle  Tartusse saata ja andis tema teada, et eal ainud ja seal otsuseks tehtud, et iga Selts kolm lnget waliks, kes eesolewatest nöuapldamlsteft  saadikuna osawõtawad. Seks waliti Seltsi president Heinrichson, P. Ainson ja Seltsi luge J. Kõrw. Tulewane koosolek määrati 24. Märtsil ära pidada ja lõppes seega koosolek jällegi Keisri-lauluga. Peale eelseiswat Seltsi koosolekut pidas seesama Selts omas majas ka Keisri Majes öis 10. Sakala. 1884