Tallinna Sõber 20. Kuues «MMi?, Tallinnas, 18. Lche-kuu Mwal IM. Kltöldne aealeht Eestirahaialt «aa! ja liaaades. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinna, Li«bfor,'i pilriate trükimajaS: S rubla, 40 kop. pool-aa,ta« 1 rubla 40 kop «aju ehk postiga saadetud: . S rnbla -- pool-aaSta, 1 rubla 70 kop. Kuulutused maksamad iga rea ehk selle aseme pealt s kop. Tellimised wöetskse wasta - TaMuuas- Lwdfors'i päriate trükimajas. Setervurgts- J. S. Seekaudk, vssqsxorus 54.-Tartus - W. Just. - Aakweres: L. Wattky. haides: A. Seideköerg. Kapsaku- - H. KostSerg. -Mulas - A. ZZüttner'! poodis. Mkjaudis - tz. J. Karo«'i raamatupood. Kuuresaares: Th. Lauge.—Waak- kuida iseäranis kuulutakse. WaStaja redaktor: W. F. Eichhorn. Elab Baltiskis, kirjad käiwad Baltiski (Baltischport La-Mvl-iS-lloxiT..) , SRackõraem kuulutus. Suurwürst Auujärjcpärija wande sõnad. Mõned cksitawad eksitused, mis Zl.Mt.r, .. Oma» MuMftxi.il- It.diM,- ««. pdud. - Uued Bürgermeistrid. Kiriku maksudest. müümisest. >.Luida koosolekust. süte tolli raha. Tuletõrjujate Seltsid. Hale oimetus. Hapsalust; Uus park „Ni!olai aid . Hiomaalt: Mereõnnetused. Waiwsra kihelkonnast: Koolmeistrite konferenzid. Tartust: Kodutöö kasutamisest. Põllutöö . kooli asjust. Peterburgist- Keisrikojast. Armu - kuulutused WZeralt maalt: Saksamaalt. Inglismaalt. Ida - Rumeeliast. Egyptusest. Lõune - Aafrikast. Ida - Indiast. Jutu leht: Pärijad. Kiriku teadused. Kõigekõrgem kuulutus. Jumala armust Mck MM Kolms, kõige WenelaSte Keiser ja Jsewalitseja, Poolamaa Kuningas, Soomemaa Suurwürst j. n. e. j. n. e. j. n. e. kuulutame ja anname teada kõige Meie uStawatele alamatele: Meie armas poeg ja Wene auujärje pärija, Zesarewits  h Nikolai Aleksandrowitsh on tänasel pääwal Jumala armu läbi põhjuSseaduseõ määratud  täie>ialist wanudust kätte saanud. Tänas on Keiserlik KõrguS, pärast Jumalale see Issandale tehtud täuupalwet, seaduse täitmises Meie juureS-olemisel seatud wannet wandunud, Meid ja isamaad  ustawalt teenida. Meie suuandmist tunniStateS Zari ja Zaririigi Köigewägemama Hoolekandja ees, anname Meie seda rõõmsat sündmust kõige Meie uõtawatele alamatele selles kuulutuses teada. Jumala armu peale looteS, usume Meie selle igapooltse palme täitmist: Wõtku Issand Meie esimese  Poja ja Auujärje pärija noort hinge kinnitada nendes pühais tõutuSteS, selleks suureks teenistuseks,  miS Temale Jumala tahtmisest ette määratud on; saagu Tema südames ja maimus Jumala tõde ja tarkus aset wõtma ja saagu Jumala õnnistuse rikkus ennast Tema peale heitma, miS walguStab ja kinnitab igaks heakS ette wotmiseks ja õigeks tallitusekõ. Antud St. Peterburgis Lehekuu kuuendemal paamal Issanda aastal ükstuhat kaheksasada kaheksakümmendneli Meie walitsuse neljandemal. AlguSkiri on Keisri Majestäti poolest Kõrgestoma käega alla kirjutatud: ,Alekfand er^. Keiserlik Kõrgus Suurwürst Auujärj epärija wandesõnad oliwad järgmised: , Jumala see Kõigewägema nimel wannun ja tõutan mina püha Emangeliumi eeS Majestätile, minu Kõigearmulisema  Keiõrile ja Isale, Teda uõtawalt ja auusalt teenida ja Temale igaS aSjaS sõnakuulelik olla, ilma minu elust hoolimata, wiimse weretilgani, nenda ka KeiSri Majestäti Jsemalitsuskonna, mäe ja wõimuse omaseid õigusi ja eesõigusi, kuida need seaduse» määratud on ja määratud saamad, kõige paremat teadmist, wõimust ja tahtmist mööda hoida ja kaitseda, ja kõigele kosutan, olla, miS KeiSri Majestäti ustama teenistuse ja riigi kasu kohaline on; minu seisuses kui Wene riigi auujärje ja sellega ühendatud Poolamaa Kuningriigi ja Soomemaa Suurwürstriigi auujärgede pärija wõtan mina omakS kohuseks  ja wannun, kõiki seadmist auujärje pärimise ja perekondliku  korra üle, kuida need riigi pöhjuSseatusteS määratud  on, kõikiS nende wöimuseS ja puudutamata olekus täita, kuida mina seda Jumala eeS ja ükskord wiimase pääwal ärawaStata saada wõin. Issand, minu Isade Jumal ja mägede Issand, tuleta Sina minule meele, taluta ja juhata mind selleS suureS teenistuses milleks mina seatud olen. Sinu auujärje igawene tarkus olgu minuga; saada Pühatd taewast maha, et mina ära mõistaksin,  miS Sinu silma eeS armaS ja miõ õige on Sinu seaduste järel. Minu süda seiStu Sinu käe». Amenl- Mõned eksitawad eksitused, mis õiendamist päriwad. il. Nagu meie wiimases nummreS .Walguse" juhtkirjast  rääkisime, nenda sunnib meid sel korral .Wirulane" seda tegema. See on üks tüditaw ja wäfitaw töö ja mõnda lugejat wõib fee ehk ka tüditava ja wäfitada, teisi ehk koguni pahanda. Äga meie ei wõi parata ja meie ei taha tüdineda ega wäfimusest hoolida. Eksitawad eksitused  peawad tühja sõnakölina peidust wälja põimitud ja omas tühjuses ja paljuses rahwale näidatud saama, seft muidu figitawad need segadust ja nukrat meelt, hämitawad tarwilist  elujulgust ja eluõnne. xWirulane" on oma Nr. lUees üht juhtkirja , Sõnake Läänemaa Eestlaste elust" toonud, mis wäljaspoolt mõnele ehk wäga osawõtlik olema näitab, mis aga muud ei ole, kui üleüldise nukra meele sigitamine. See kiri näitab peale selle nii palju rahwa elu ja majapidamise tundmise puudust üleüldse ja Eesti talurahwa elu ja majapidamise tundmise puudust iseäranis, et meie ära mõista ei suuda, kuida üks stnimene seesugust kirja kirjutada  ehk koguni trükkida julgeb. ,Wirulane" kirjutab neist usulikuist segadustest ja üle» waimuStustest, mis mõne aasta eest Rootsimaalt Nuarootsi ja Wormsi Rootslaste sekka kantud saiwad ja sealt ka mõne Eesti koguduse sekka libisesiwad. Neid annab ,Wirulane" rahwa waesuse" süüks, sest see näitab nii osawõtlik wälja. See ei ole aga mitte osawõtmine ja tõsi ei ole see koguni mitte. Eesti rahwas on omas fügawamaS südames  ikka üks usklik rahwas olnud, usk ja kirik oliwad ikka Eesti rahwa elutarwitused, niisamati nagu igapääwane leib. Usksik ja kiriklik elu on Eesti rahwast termilises südamepuhtuses läbi raske aegade talutanud. Kui nüüd awalikkuis lehtedes ja teistes kirjades selle uskliku ja kirikliku elu korralist juhatajaid rahwa ees halwaks tehti, siis pidi nõdremate waimude usaldus ka nende õpetuse kohta kahanema ja kaduma. Aga ka nende nõdremate wendade südames elas igatsus usu järel, sest ka neile ja neile ehk weel suuremal mõedul, oliwad ja jaiwad usk ja kiriklikud anded elutarwituseks. Ega see siis ime ei olnud,  kui need omast korralisest karjatsest lahutatud lammad  selle uue karjatse juure jooksiwad, kes neid kölawa kõnega uuele õitsewale nurmele kutsus. ,Wirulane" kirjutab  edasi: ,Oli see usuhullustuse kujuline tuul natuke taltunud, „fiis ärkaS seal umbes aasta eest Weneusku miizemine ,elule. See oli muidugi, nii palju kui meie teada suu,dame,  selge meelega tegu ja auuandline toimetus oma psuure riigiusu waStu ning meil ei ole asja ega õigust r seda kriitiseerida". Kallid ,Wirulase" toimetajad: kui Teil aSja ega õigust ei ole, seda ,kriitiseerida", siis jätke seda tegemata! Kui Teie aga kirjutate, et see üks ehk teine oli, siis »kriitiseerite"  Teie juba, ja siin koguni wiletsal kombel, kes täie mehejulgusega selle eest wainule aStub ja selle eest kostab, mida tema õigeks arwab. ,Riigiusku" meil aga ei olegi, waid meil on üksi ja ainu Ristiusk, mõnesuguse wahega usutunnistuse kombetes. See on ükS ekfitaw eksitus, millega nõdremate wendade meelt segatakse. Seesugust toimetust" ei päri keegi ühe riigikodaniku käest, ja RitgiwalitsuS teab wäga heaste, et see mees ka omais teistes »suuandmistes ja kohustes kõigutaw on, keS ennast omas pühamas südame aõjuS oma? usutunnistuses kõigutada laskis, pealegi weel, kui tema ennast ilmalikkude asjade läbi kõigutada laSkiS. Riik aga, nii kõrgeks iga kodanik seda ka pidama ja oma püha wande kohust mööda selle eest seisma peab, riik ei ole siiski muud ühtigi, kui üks ilmalik asi ja , riigil" ei olegi isesugust ,usku". Selle peale paneb ,Wirulane" üht segapäist kirja Läänemaa asjust oma lugejate ette, mida tema sealt saanud  olla. Wstame sellest paari peutäit wälja ja laseme läbi sarja. Tema kirjutab: , Karuse, Hanila ja Warbla kihelkondades on suurem ,jägu peremehi ilma ühegi sulaseta. Ka tunnen mina ,peremehi, kes ühe ainsa lehmaga ennast ja oma peret , „walguStawad". Ja mikSpärast on nad siis ilma ühegi Kas Läänest teenijaid ei leita? Küll ikka; aga , peremehed ei jõua siin teenreid pidada. Nad wõtawad rsuil paariks kuuks päewilisi ja kui põllusaak kogutud, siis ,lastakse jälle kõik minema ning peremees katsub üksi läbi r ajada." Siin on tükike walet ja tükike nmbteadust meie maarahwa  majapidamise asjus ja majapidamise asjus üleüldse. Meie tunneme suurt jägu neist kihelkondadest ja tunneme nimelt Warbla kihelkonda wäga selgest. LäbiStikku ei ole seal rahwas sugugi waesem, kui teistes Eestimaa maakondades  ka. Kaks wetkemat mere - äärist walda oliwad teurendi aeal kitsikus, sest et nende kohtade kõrwa ka kalapüüdmine  arwatud oli, mis aga wiimastel aegadel nii lehmaks jäänud, et üksi aga kewadel meel makswat saaki andis. Ühes maldas saiwad endised kuuepääwa kohad kohe pärast maamõetrnist, aastal 1857, ilma ühegi Välise 3'/, pääwa peale pandud ja pärast 50—70 rubla eest rendi peale antud. Nüüd olla need kohad, kellel nimelt mähe heinamaad aga enamist head põllud on, ka juba krunti pandud ja meie loodame, et nemad oma maja mõistlikult  peawad ja kostuvad. See wald on Hanila kihelkondas.  Warbla kihelkondas oli Saulepa wald ikka jõuukaS  ja seal on enamist kõik kohad pärast krunditamise päriseks ostetud. KakS Warbla walda elafiwad keskmisel musil. Ka neile sai juba teurendi aeal ilma wälise sundimiseta  kergitust tehtud, nüüd on nende waldade kohad juba mitme aasta eest krunti pandud ja on wäga rõõmustama!  kombe! kosunud, mitmed ka päriseks ostetud. Waiste maldas oli rent teurendi järel määratud, peremehed palusiwad  ise kcunditamist ja rendi määramist Saulepa walla wiifil, kus just sel aeal renti palju kõrgemaks tõsteti, ja tahtfiwad koguni ise seda tööd ära maksa. Mõisaherra maksis aga töö omast taskust ja jättis tehtud aru järel, weike walla pealt umbes 500 rubla rendist maha. Sedawitsi  seati seal renti Saulepa walla kakskord kõrgendatud rendiga ühesuguseks. Meie loodame, et nüüd ka see wald kosumas on. Rohkem waldasi Warbla kihelkondas ei ole ja seal ei ole ennast ka keegi omast esiwanemate usutunnistuse  kogudusest lahutanud. ,Ühe lehmaga" et ole seal iialgi üks taluperemees ennast ega oma peret »Valgustanud  Selle jutuga pimestab ,Wirulase" kirjasaatja lugejate silmi. Aga tulge nüüd kokku, kõik majaperemehed tehke otsust, mikspärast peremehed sulaseid wõi koguni , teenreid"  peawad. ,Wirulase" kirjasaatja näib arwama, et sulaseid selleks peetakse, et jõuukad peremehed neile kohta, leiba ja palka anda wöikfiwad. Kas olete seesugust juba enne kuulnud? Meie teades peetakse talukohtade  peal ikka sulaseid ja teist peret sellepärast, et ilma nendeta läbi ei saa, et need ka oma leiwawanemale kasu saatma peawad. Omaks uhkuseks ega ka paljalt wõe-