Mis ma E. P. raamatu lugemise kohta olen ütelnud, on tõsi. Sagedaste olen ma kuulnud ja näinud, chk ma küll walla ääres elan, et mitmed mehed ja naesterahwad mitmel korral tühja kätega on pidanud koolimaja juurest kodu minema, ilma et raamatuid oleksiwad saanud. Küsimisi on alati kuulda: kas kogusse peaks olema uusi raamatuid toodud? Kui aga T. üteluse järele „mõni raamat" lugemiseks wälja wiiakse, misläbi on siis kogu kosunud ja kaswanud,  kelle kuluga on kõik raamatud köidetud? Kas on T. kukkur selleks kahanenud? Kogu alustus oli koguni wäeti: Paarikümnõ rubla eest sai alustuseks raamatuid toodud. Tubli osawõtmine rahwa poolt on teda kosutanud, nii et nüüd juba kaunis kenaste raamatuid on. Laulu õhtul, mis 29. Januaril s. a. koolimajas peeti, tuli priitahtliku annete läbi peale 10 rubla sisse. Kus oli suur rahwa edendaja T. sellel korral? Wahtis wahest läbi sõrmede suitsunud aknast ilma. Auus T.! Teie ütlete, et 5 aastal enam rõõmustajat  laulu meite wallas pole kuulda olnud, selle hoobiga olete jällegi kõrwa rabanud. Teiega on wist lugu tõeste nii olnud, nagu eespool ütlesin, muidu oleksite ometi wahest lõukese ja karjatse laulugi kuulnud.  Mina aga, ehk ma küll walla äärel, olen oma wallakoorist mitu korda rõõmsaid ja rõõmustajaid laulusi kuulnud. Teie olete wist ühes oma walla keskpaigaga ei tea kus! Kus oli rahwa edendaja T., kui walla rahwas koolimaja juures koos oli, Keisri Herra walitsust ja häid tegusid meele tuletamas; kus segakoor Jumalateenistuse  ajal laulis, ja pärast seesama koor meid mitme ilmaliku lauluga rõõmustas; kus ka Aleksandri kooli heaks 12 rubla kokku tuli? Mitmed korrad on meil raamatukogu pärast koosolemist  olnud. Igal korral on seal laul meid rõõmustanud,  meite koosolemist lõbustanud. Kiriksanda puudusel peeti wahest koolimajas lugemise tunda; ka seal juures ei ole koori laul meil kuulmata jäenud. See aasta oli lauluõhtu, kus peale 20 laulu lauldi. Kuidas laulud lauldud faiwad, selle üle ei wõi mina õiget otsust anda,, sest et ma suur laulutundja  ei ole. Meeste-, sega- ja koolilaste koor näisiwad,  et laulud neil- mitte unehõlmas ei olnud kätte saadud; oli tööd tehtud, waewa nähtud. Rahwast oli rohkeste kokku tulnud. T. aga puudus. Wõib olla, et ta oma walla keskpaigaga wõi paigata liig kaugel oli ja ei saanud sellest mingit sõnumet, ehk ei arwanud ta selle küllalt sündsa „wau" isamaa pinnal olewat; wõi tahtis, et lauljad oleks ta akna all teda ergutamas käinud! Ära pidin aga unustama:  see wõib jo olla, et T. kõigil ülemal nimetatud  kordadel 'taulu on kuulnud, aga see ei ole tema kohta mitte „rõõmustaja" olnud: see on niisama nagu poleks midagi olnud. Mängu üle on T. õigus kaebada, seda ei ole wiimasel ajal olnud: wast mõni kotpillimees on teda ainult püüdnud rõõmustada. Mängu eest ei ole selle aja meie „auuta" koolmeister hoolt-kannud. Peale hakkamisest on juttu küllalt olnud, aga ikka ei ole see siiamaale korda läinud. T. on mänguta aeg liig igaw olnud, ta ei ole jo weel neljagi aastat ilma karastuseta olnud, aga ütleb 5 terwet olewat. Koolmeistri poolt kuuldi alustuses ütelusi: tema olewat alles noor, ei olewat enne weel kooli pidanud,  ei wõiwat oma noort, tööjõuudu jautada; kooliga  olla palju tegemist; sellepärast ei wõida tema mängijaks weel hakata, tal olla tarwis omas ametis ennast täiendada. Keegi ei wõinud teda ka sellele sundida, ta oli jo koolmeistriks, laste kaswatajaks ja õpetajaks wõetud, mitte mängu müristajaks. Mina ei salga seda sugugi, et mäng ilus, armas ja kaunis ei oleks; mina ei ole omas kirjas ka muud kui hakatust  sellega soowinud, et minu soow siiamaale ei ole täide läinud, sinna ei wõi ma parata. Teie ütlete, et see otse wõimata olla, et enniue mängukoor weel elusse tõuusta, mis sellega kinnitate, et mängijad kõik Wiljandi kihelkonnast olla, kui aga üksainus H. wallas. Mina teadsin seda wa'st weel paremine kui Teie auus T. Enne, kui koor alles elul oli, oli lugu ka niisama. Nende juhataja oli H. wallas, nende peakogumise koht ka seal, ta oli H. walla mängukoori nime all igal pool tuttaw. Niipalju  kui mina kuulsin, tahtis seesama koor elule tõuusta, muidugi ka endise nime all. Peaks ta aga nüüd enesele Wiljandi kihelkonnas. kogudes ja elule tõustes, minupärast Pujatu ehk mõne muu nime wõtma, siis on see minule ükskõik. Mis ma E. P. soowisin,  on siis ikka täide läinud.' H. walla rahwas saaks temast ikka ka rõõmu tundma. Lõpeks, auus T., küsin weel Teie käest: mis tahtsite T'e sellega teha, et nii wiisi olete kirjutanud? Teil ei olnud mitte see ülem püie, mind walelikuks teha, ei! Teie tahtsite meie koolmeistrid heasti witsutada. Aga kahju! olete tühje õlgi puistanud. Kas Teie mitte paremat teed waluandmiseks ei leidnud? Ainus õigus on Teil, nagu juba ennegi ütlesin, üksnes mängimise pärast kaebada. Niipalju kui mina tean, ei seisa aga see mitte tema wõimuseS, endist koori elule kutsuda, nagu Teie isegi ka selle wõimatu ütlete olewat. Uut koori alustada ei ole kerge, sellepärast on järg nüüd nii kaugel. Miks hakkate teda sellepärast, et asi nii kaugel ei ole, awalikus ajalehes  auusa kooli-isa kõrwal teutama. Kui Teie auus mees tahtsite olla ja suur rahwa edendaja, miks teda siis nii kaua lasksite unes uinuda? Eks äratanud teda, annud temale head nõuu, olnud temale toeks ja abiks! Ehk oleks wast mängu müra Teid ammu rõõmustanud.  Nagu näha ja arusaada, ei ole Teie kirjal mingit muud otstarvet, kui teutus. Kes head püüab, auusust edendab, see ei waleta mitte. Pealegi püüate minu kirjast sõnu tõisite käända. Mina ei ole mitte. E. P. ütelnud, et meil kaks tublit koolmeistrit ametis  on, waid et kaks koolmeistrit tubliste ametis on; seal on jo waks wahet. Kui neid ka tubliks oleksin nimetanud, ei oleks ma sellega sugugi ülekohut teinud. Seda on omal ajal ja kohal ka tunnistatud, seda on iga aastane töö koolis üles näidanud. Kas ta endisel kooli-isal parem on olnud, ei ole mull tarwis seletada. Et T. endise koolmeistri kohta „auu" sõna tubliste  on pruukinud, sellega tahab La wist näidata, et nüüdsed suutu auuta on. Selle kohta on minul aga ütelda: kui nad mitte auusad inimesed ei oleks, siis ei oleks jo wald ja kooliwalitsus neid ametisse pannud,  ehk heidaks nad ära, kui nad kõlwatumad. Auus T. ei ole sugugi erapooletult kirjutanud, waid ühte kiites tõisi ülekohtuselt teutada tahtnud. Mina arwan,. et koolmeister ilma mängu mürata küllalt tubli ja auus mees wõib olla. Kummas oleks rahwal kasulikum, kas see, et ta sagedaste mängu müra kuuleb, ehk see, et tema noor sugu tubliste õpetatud ja kaswatatud saab? Hea ja kasulik on mäng omast kohast, weel kasulikum aga kooli põllul tubli töö tegemine; esimene ei tohiks wiimasele iialgi takistuseks tulla. Tuksuma! südamel sovwib T. «tubliks nimetatud" koolmeistritele edenemist. See soow ei ole aga midagi wäärt, sest ta tuleb ülekohtust tuksumast südamest. Kokku mõtteks hüüan T/le meel: Teie oleksite kõige auusamat teed käinud, kui Teie kirjutamise ehk kirjutada  laskmise ajal piima püti oleksite tindi poti asemele lauale sõdinud. Tartust. Palwe „Wanemuise" poolt. 11. Eesti Kirjameeste Selts käis 10 aastat ilma üürita Wanemuises kokku ja Wanemuise Selts ei nõudnud midagi, ei ka mitte silmawalgusegi eest tasumist.  Ka Eesti Aleksandrikooli pea- ja abikomiteed on seal sagedaste koos olnud. Ta on ise ka selle tähtsama asutuse juures nii palju kui jõud kandis tegero olnud. Ta on kontsertid Aleksandri kooli heaks Tartus Maarja-kirikus ja Põltsamaal annud. (Meie ei tea, miks need rahad mitte kwitungides ei seisa. Nad on õigel ajal peakomitee kätte saadetud.) Ka Peetri kiriku heaks on kontsertid antud. Kõige nende üleüldse tööde juures on Wanemuise Selts tanulik neile, kelle abiga tehtud on. Praegune seltsi sisemine  elu on üsna õitsemas. Tööd tehakse ühtepuhku. Ka näitemängudega on Wanemuises kena hakatus tehtud, mida praegu suure hoolega etendatakse. Igal pühapäewa õhtul saawad õpetlikud kõned peetud talwe läbi. Laulmine õitseb praegu mitmes kooris, nõnda et kui iseäranis seltsi kuuõhtuid tähele paneme, siis tõeste süda rõõmu tunneb. Ka muusikukoor õitseb kaunis kenaste. Wanemuine käib praegu kindlal sammul ja ei ole oma eesmärki Eesti rahwa kasuks iialgi weel silmast ära kautanud ja ei saa ka edespidi seda mitte tegema. Aga tema käik on wagune. Meie Eesti rahwas ise ei pane suurt Wanemuisest wahest tähelegi, aga mis ütlewad meie wastased? Nad näeksid juba ammugi, et Wanemuine uksed kinni oleksid, mida aga Jumal tänatud  senni ajani ei ole sündinud, ja seda armu on meile meie kallis ja kõrge Niigi-Jsa näidanud. Ka tänawu aasta saab Keisri Majesteedi kroonimise pühal kontsert suurel kombel ära peetud, mille üle iga isamaa poeg saab rõõmustama. Seda ei taha meie mitte enese kiituseks, waid asja meeletuletuseks öelda. Nüüd on aeg kätte jõuudnud, kus rahwas enam haridust taga nõuuab ja seltsidest suuremal mõõdul osa wõtab. Sellepärast peawad seltside ruumid suurendatud saama. Ka Wanemuise ruumid nõuawad  suurendamist. Et selle suurendamise tarwis palju kulub, mis mitte weel käes ei ole, sellepärast julgeb ka Wanemuine kord oma kübara peast ära wõtta ja armuannete palumiseks oma rahwa ette kummardada, kellele tema senni ajani, see on ligi 18 aastat, ka jõuudu mööda mõnda head on teinud. Ta loodab, et rahwas ka tema heategusid ära tunneks ja selle wastu oma lahket kätt mitte ei keelaks. Wanemuine on helde olnud kõige töiste asutuste ja seltside wastu, sellepärast ei ole ta mitte rikkaks saanud. Detsembri kuus 1882 wõttis seltsi eestseisus presidendi ettepaneku peale nõuuks, Wanemuise ruumide  suurendamiseks üht näitemüüki asutada ja ära pidada. Ajaleht Olewik tõi need eestseisuse soowid juba Januari kuul kord oma lugejatele silma ette. Praegu astub seesama eestseisus ametlikult selle palwega  kõige Eesti rahwa ette ja loodab, et see palwe lahket wastuwõtmist leiab. Leidku ka Wanemuine rahwa ja iseäranis neiude ja perenaeste Hoolt sooje südameid, kes oma helded käed walja sirutawad ja näitemüügi tarwis andid muretsewad. Ärgu jäegu rahwas mitte tema wastu külmaks ega mõtelgu, temal ei olla ühtegi tähtsust. Ka temal on oma tähtjus, mis rahwa edenemisele ja haridusele kasu saadab. Wäga kaunis oleks, kui iga Eesti laulu- ja muusikukoor  mõne kingitusega meie näitemüüki rikastaks ja seega oma wanemat wenda aitaks, kus tal abi tarwis. Tehke seda, auusad suguwennad! See kosutab meie eneste sisemist elu ja teeb meile töiste ees ka seda auu, et Eesti rahwa ühendus ikka alles elab. Töistele seltsidele, mis Tartusse kokku käiwad, saiwad kirjad saadetud, et nemad ehk ühenduse nõuul mingil wiisil Wanemuise seltsile, kes neile ka head on teinud, abiks oleks. Jäägu Wanemuisele ka omad sõbrad ja waadaku nad selle peale, et waikse ilmaga põld õitseb ja wilja kannab. Andeid saawad tänuga wastu wõtma ja kwiitungi andma: Wanemuise ökonom seltsimajas, Jaama uulitsas  8) Olewiku toimetus, Rüütli uulitsas 9; hrad päewapiltnik Sachker, Raatuse uulitsas U raamatukaupmees C. Reimann, Raatuse uulitsas 1; kaupmees Königsfeldt, Raatuse uulitsas 9; kaupmees  Freymann, Suurel turul kaupmees Grüner, Wene poes 28 ja kaupmees Eller, Herne uulitsas 1. Wanemuise Hestseisus. Kadunud K. M. Kakobsonl ZMf' pärijate heaks on annud Sindi wabriku puuraiujad Kilingi metsas: Jaan Kask 1 rbl., Jaan Endrekson 1 rbl., Nks tundmata mees 1 rbl., kaks Testama  meest u 25 kop. ja Kilingi walla pärisperemees  Peet Talts 1 rubla. Kokku 4 rubla st) kop. Sakala Toimetus. Mljandi Orika lubja-ahju juurest miiüwad S l V Carl Sokk Wiljandis Rosenbergi trahteris (endises Baumann'i majas) ja Orika mölder P. Treffner. . (133) s .Kuulutused. öldu on uinlja rentida wakamaad, tarwiliku heinamaaga, kus eluhoone iseäranis selle põllu tarwis on ehitatud. Järeleküsida trahteripidaja J. Kiisa käest. (132) i Paistu kihelkonnast Loodi walla maja juurest warastati weikene ivalge hobune kõige riistade ja uue weikse walge kauakorwiga.  Hobune 12 aastat waua, esimeste kabjade sees lõhed, saba seest tükk wälja lõigatud. Kes selle hobuse üle Wiljandi silla kohtule ehk Loodi walla walitsusele kindlat teadust annab, saab head waewa palka. (137) i