Sakala Wilj»»bis. 22. Septembril»» pöewal 1884. vil. aastakäik. Ilmub igal laupäewal. Kuulutuste korpusrida maksab 5 kop. Eesti seltsidele poole hinnaga. Joimendufe adress: „Sakala" toimendusele Wiliandis. Wene keeli: t!i> sl. >l>e^iiul.. „ Sakala" aastahind pooltõist poognat: Postiga 3 rbl., postita 2 rbl. 60 kop. Poole aasta hind: Postiga 1 rbl. 75 kop., postita 1 rubla 50 kop Weerand aasta peale tellimisi wastu ei wõeta. Iga tellija, kes kümme lehte tellib, saab ühe ilma hinnata. Adr ess id palutakse selgesti kirjutada. Poliitika, kirjandust ja põllutöö ajaleht. Wäljaandjad C. R. Jakobsoni pärijad. Eesti Aleksandri koolist. 11. suurem kulu kaswab aga Põltsamaale kooli asutamisest  kooli alustajatelle ja kooli pärastistele walitsejatele  ise. Aleksandri-kool tahab reaal õpetust anda. Aga on need, kes Põltsamaad heaks ja kõige paremaks kooli asumise kohaks kiivamad, ka järele mõtelnud, mis niisuguse kooli abinõuud Põltsamaal maksma tulewad? Tahetakse seal niimoodi matemaatika ja looduse teaduste eest hoolt kanda, kui muial niisugustes koolides, siis piab nende õpetusjagude abinõuude kabinet muretsetud saama, mis mitmed tuhanded maksab. Seda ei ole esiotsa  mitte tarwis, kui Aleksandri-kool niisuguses kohas asub, kus muid kõrgemaid ehk keskmisi koolist on. Nende käest wõib esiotsa abinõuust laenata. Tartus ei oleks see sugugi raske asi olema. Põltsamaal piab enam koolmeistreid ammetisse seatama, kui näituseks Tartus, kus tunniandjaid koolmeistreid küllalt saada on, s. o. niisuguseid koolmeistreid, kellele antud tünnide armu eest ehk mahategemise järele, poole aasta zc. pealt maksetatakse.  Kooli õppijatel on kergem, suuremas linnas ennast mitmet pidi ise kooli hariduse kõrwal edasi õpetada  lasta. Põltsamaal on see wõimatu, ehk koolmeistrid piaksiwad end eratundides waewama ja oma jõuudu peatundide tarwis seeläbi raugendama. Arwab keegi, et Põltsamaal kooli õppijad eluwiisi poolest paremaks jäewad ehk saamad, kui muial, siis ei ole see õige. Kool ei kaswata mitte kooli tarwis, maid elu tarwis. Mu Beä vitae Meimus (mitte kooli, waid elu tarwis õpime meie). Põltsamaal, maa nurgas, ei puutu kooli õppija ei igapäewase elu käigiga, ega tema nugadega kokku, ei õppi elu tundma. Elu õpib inimene koolis ka tundma, aga see on kõik teorii. Kui noor mees mitte elu silmaga pole ise näinud, siis ei tea tema ka elus oma enese silmaga õigeste ümber Vaadata, kui ta koolmeistri  silma alt on lahti peasenud. Reaalkooli õppijad lähäwad kõik pärast kooli õppimise lõpetust elu sisse, s. o. elama, ehk jälle edasi õppima, kus elu palju wabam on kui Põltsamaal. Pole noormees enne maad-ilma näinud, siis näeb ta nüid, aga nüid ei ole enam aega näha, waid nüid peab noormees tegema. Ta teeb ka; aga töised tegijad on kawalamad ja Põltsamaa noormees saab sagedaste petta ning ivaga sagedaste langeb ta just nüid eluwiiside poolest, mida ta inimeste seas kooli ajal kinnitada ei wõmud. Sagedaste langemad just need noored  inimesed eluhalbuste ohwriks, keda internaatides (s. o. koStikoolides) kaswatati, kus nad ei maailma head ega paha ei wõinud tundma õppida ega ennast elu kallal elu wastu kinnitada ja oma tahtmist ning jätmist korrelda. On Aleksandri kool üheS suuremas linnas, siis nõuutakse ka koolmeistrite käest walwsamat silma oma kaswandikute tarwis. Wenemaal on praegu koolide direktoritele ja koolmeistritele seaduseks tehtud kooli kaswandikute üle igapidi ja kõige suurema murega walwata. Loodame, et meie Aleksandri kooli koolmeistrid seda tööd ka mitte wähema murega tegema ei saa. Just noore mehe tulewiku kohta on see palju tähtsam, kui Aleksandri kool ühes elawamas kohas asub, kus õppija keelu ja käsu järele oma tahtmist aegsaste igapäewases elamises harjutama  hakkab. Jüwasküla seminaari Soomes on ka mõnelt poolt Põltsamaa Aleks, kooli eeskujuks pantud. See ei lähä jälle mitte korda. Jüwasküla on koolilinn, kus mitte õpilasi reaal elu, waid kui koolmeistreid, ideaal, wõi paleusliku elu wastu ette walmistakse. Õppija piab peale õppimise lõpetust just selle sama ammetisse astuma, kelles tema koolmeister, kui tema eeskuju, õpetamise ajal oli. Põhja-Soomes ei ole ka mast paremat geograafialist kohta ühe seminaari tarwis leida, kui Jüwasküla. Aga meil on palju paremaid kohtasi Aleksandri kooli tarwis, kui Põltsamaa. Sellegipärast wõiks Aleksandri kool aastaks ehk paariks  seni Põltsamaale jäeda, künni koolile kõlblik asupaik muiale muretsetakse. Aga alaliselt ei wõi see kool mitte sinna jäeda. Põllumeeste kooliks wõib see Karlshofi maja Põltsamaal küll kõlblik olla, aga reaalkooli ehk ühe üleüldise  Eestlaste kõrgema rahwakooli tarwis ei ole see koht mitte sünnis. Niisugune kool peab ikka keskpaiga pool olema. Meil ei ole selle wastu midagi ütelda, kui keegi need arwamised põhjuste najal tühjaks teeb, aga nii palju piame ette ära ütlema: tühjaks teha on neid raske ehk õigeste wälja ütelda: wõimatu. Parem oleks, kui selle asemel iga mees pead murdma hakkaks, kuidas meie sellest praegusest majast kahjuta ehk weikese kahjuga lahti saame. Üks mees olla kord ütelnud: „ Paneme see maja loosi peale, siis saame oma raha kätte!" Töine mees olla jälle wastanud: „Aga kui wõitja tema tagasi kingib, mis siis?" Oli see nagu naljatamine muidugi. 2. Aleksandri koolis pruugitawatest raamatutest. See ep see punkt oli, kelle juures mitmed kooli asutajad  pead wangutasiwad, kui Aleks, koolist reaalkooli taulist õpetuskohta taheti teha. Üteldi: kõik oleks hea, kui meil aga õpetuse raamatud niisuguse kooli tarwis oleksiwad. Omalt kohalt waadates oli ehk ka niisugustel  ütelustel oma põhi, aga see põhi on koguni nõrk, nii nõrk, et teda ei maksa sugugi nimetada. Meil ei ole sugugi kartust, et kooliraamatute pärast Aleks, kooli mitte kõrgema nime alla ei wõiks tõsta. Mis raamatud  oleksiwad siis need takistajad? Ja kas niisuguseid raamatuid wõib ülepea enne seda wälja anda, kui Al. kool eluS ei ole? a) Kui meie Aleksandri kooli niisuguseid õpilasi wastu wõtame, kes kihelkonna koolis käinud ehk selle kooli läbiteinud, siis ei ole meil seal Wene keeli õpetuse raamatutest sugugi puudust. Wõetakse meie praeguste Wene keele õpiraamatute järele otsekohe Wene keeli raamatud  ise käsile, hakatakse Wene keele enese kallal Wene keelt õppima. Ega Al. koolis ommeti iseõpetusest juttu ei wõi olla, mis juures küll otsekohe iseäralisi õpetusraamatuid  tarwis on. Siin õpitakse Wene keele koolmeistri  juhatuse all, kes õppijale ühtlasi sõnaraamat ja kõik muu on, kes õppijat Wene keeles Wene keeli kõne ja grammatika, kirja ja kirjanduse sisse wiib, kelle juures ta kõige paremad Wene keeli kirjad ette wõtab, neid klassis lugeda laseb ja seletab. Jsiäralisi Eesti-Wene keeli õpetuse raamatuid oleks ehk paljalt kõige alamas klassis weel tarwis ning niisugust raamatuid on meil juba. Sellest on näha, et Wene keele õpetamise juures Aleksandri koolis meil küllalt õpetuSnõuusid on. Andke aga need ühe tubli koolmeistri tarwis ja selles tükis on kool malmis. On siis usuõpetuse tarwis meil iseäralisi raamatuid tarwis? Wöi Saksa keele õpetuse tarwis? KeS pruugib enne Prantsuse keeli õpiraamatuid EeSti rahwa seas, kui Aleksandri kool weel elus pole? On kool elus, siis wõtame kõige parema Wene-Prantsuse keeli raamatu ja õpetame selle seest ülemates klassides, kus Wene keele tundmine juba edenenud, ning lõpetame õpetuse jälle Prantsuse keeli raamatute enestega, sest üht wõerast keelt wõime meie ikka jälle selle keele enese kallal kõige loomulikumalt  õppida. Alumiste klasside tarwis toimetab osaw koolmeister poole aasta jooksul Eesti-Prantsuse keeli käsiraamatutest  malmis. Ajalugu ja geograafiat kannab koolmeister  seni suusõnaga ette, künni suuremad raamatud selleks toimetatud. Niisuguseid raamatuid ei ole enne Aleksandri kooli algamist sugugi wõimalik wälja anda, sest nad on kallid ilmale tuua ja wõiwad üksi üheS ülemas  rahwakoolis tuluga pruugitud saada. Ajalugu saab reaalkoolis loomulikku nõuudmist mööda niisuguses raamatus  ka oma kuju ja näu. Reaalkoolis ei pruugita mitte kõiki kõrwalisi ajaloolisi sündmusi ja arwusi; siin pandakse iseäranis uue aja sündmuste ja kultuura ajalugu  peale rõhku ning seda rõhupanemist ei ole meil enne Aleksandri kooli arvamist ajaloo õpetuses mitte hädalt tarwis ja niisugune raamat wananeb ka wõimalikult weel enne kui kool elus on. Matemaatika õpetuses wõetakse Wene keeli raamatud kätte, kui meie praegused enam ei ulata. Wene keeli matemaatika raamatuid tuleb iseäranis  siin sellepärast nimetada, et Aleksandri koolist ka õppijaid edasi Wene suurematesse koolidesse lähäwad. On nad Wene keele raamatute sisu arendamise ja ütlemise  wiisidega tuttawaks saanud, siis on neil hoopis kergem,  Wene kõrgemates koolides eksami teha. Ja niisugustes  nõuutakse õige tugewaSte matemaatikat ning mõneS ka tuttawate heade Wene keeli matemaatika raamatute  sisu järele. On tarwis, siis pannakse niisuguseid raamatuid EeSti keelde ümber, ja raamatu ümberpanek ei ole tõeste mitte raske. Mõned matemaatika raamatud on Wene keeles wäga osawaste kokku säetud, iseäranis raskemate jagude üle. Meie oleme kord üht Wene keeli trigonomeetria õpetust lugenud ning nägime, et praktikalisemalt  ja arusaadawamalt selle teaduse üle naljalt enam kirjutada ei wõikski. Wiifika raamatute poolest tuleb siin seda ütelda, et praegu Wene koolides (reaalkooli 2e. wäärilistes)  selle õpetusjau peale enam rõhku pannakse, kui enne. Nõuutakse iseäranis dünaamika (-õpetus liigutajatest  jõuududest) ja staatika (-õpetus kehade kaalusseisust) jaust õige tublist teadusi. See jagu stisika õpetusest puutub  just pikki külgi elusse. Raske ei ole niisugust raamatuid  ka mitte Aleksandri koolile EeSti keelde toimetada. Tartus: J. Tülk Kirjameeste Seltsi majas ja Linda kontor, W. Just'i ja Sachker'i raamatupoed; Tallinnas: Thomas Jakobson'!, Busch'i ja Kluge & Ströhm'i raamatupoed; Haapsalus: G. F. Hallberg; Lihulas: kaupmees T. Büttner; PärnnS: „Endla" Seltsis herra Kuudewiita ja E. Treufeldt'i raamatupood; Narwas: M. Põder; RakwereS: J. Kuus'i raamatupood ja kaupmees G. Männik; Põltsamaal: kaupmees T. Puchk; WõruS: Vielrose; Walgas: Rudolf; Paides: Seidelberg; Peeterburgis: K. Leopas, LsLeiciS npoen. 80 ja N. Mattis sen, Hesemn nxoen., ? Rasanen. Noora, M 28/21. WiljandiS: F. Feldt.