Postimees U 105 Tartus, 15 septembril -ZBWB- Kolm«sküM«csteme aastakäik. ja an Tartus ja Tallinnas saada igal tcisipäewal, Vostiaa aast, 3 r. k, postita aast, 2 r. kg k, „ V-„1„40„ V» „ 1 50 „ „ „ V» „-„80 ~ kuus —,,00,, ~ ~ kuus-—,,30,, " Iga üksik nununer 3 kop, otsas 10 kop. Toimetuse adress liht-ja rahakirjadele:  lmniet^'ele^ KolmaskttmueSteine aaStakäik. Tarius: Postimehe toimetus, Lankmaun, Sachker, A. Grcnzstcm,Sächs, Vares, Zchmidt.Ku use.T allinnas! kobson , ' Kluge Slröhm , Naftal, Wassermanii, Pärnus: Borm Trcuseldt, Jakoby. WiljandiS: Paides: Seidclberg. Toris: Martivu, Wõrus: Vielrvse, Walgas: Rudvlfs, Põltsamaal: Lcilp Lang. Jõhvis: K eVI as: Maoberg. sEudinc Pärnu Postimees.) Kas ja kudas wõime meie endid rõugetõbe eest kaitseda? (Lõpp,) t rõuged ikka siisgi õige kurjad külalised  on, siis on tarwis paale abirõugÄe  panemise ka igat muud wiisi endast  nende eest marjata Püüda, sest parem on karta kui kahjatseda. Et aga seda kasuga  wõiks toimetada, peame päris rõugeid, nende külgehakkavuse wõimu ja ringkonda natuke ligemalt tundma õppida püüdma, Rõuged on nende külge halkamate haiguste  liigist, mis ilma muu wahendita kohe puutumise, üleminemise läbi ühe küljest  teise külge hakkawad. Muidugi mõiwad  nad ka riiete, asjade j, u, e. läbi, mis haigega on kokku puutunud, edasi laotatud saada, kui ka haige ümbruses olema õhu läbi, mis sisse hingatud saab. Kõige suuremal  mõõdul on batsilluS muidugi rõuge niäda ja pärast ara-kuiwanud korpade ja. kõõma sees. Isegi rõugetesse surnud on meel külge hakkamad, kuda ülepää rõuge batsillus wäga wisa hingega elukas näitab olcwar. Kõige sagedamini saab küll rõugctõbi  õhu sees olewate batsilluste läbi sünnitatud.  On keegi juba rõuge kihwti oma sisse saanud, siis lühemad enamasti —l4 päewa mööda, enne.kui päris haigus hakkab. Ka selle mahe aja sees wõiwad teised sellest  tcrwcls arwatud inimesest tõbe edasi saada. Et kord haigeks jäänud inimene tõbe kihwti wõimalikult mähe laiali laotaks,  saamad nüüd igal pool, kus inimesed tihedamalt koos elawad, iseäranis rõugelaatsaretid  asutatud, kuhu igaüks, kes haigeks  jääb, kohe wiidaksc ja kust teda enne wälja ei -lasta, kui ta nii kaugele terme on, et temast enam haigus edasi ci wõi laguneda ja kui kõik tema riided hoolega ära puhastatud on. Riiete puhastamine sünnib  kõige paremini palama auru läbi. Et saunas sünnitatud aur soe küllalt ei ole, on soomitaw riideid ühte ühe Põhjaga waati wõi sarnase nõuu sisse naelte otsa rippuma panna- ja siis waavi lahtist otsa kindlalt ühe paja Pääle seadida, kus tull all ' põleb, nõuda et järjest keemast meest palaw siin kõik batsillused ära surmab, Et aga nagu ülemal öeldud, batsillustet wisa hing on, siis peab üks poolteist wõi paar tundi nii keetma. Majariistade 'puhastamise üle saab kohalik arstlik walltsus muidugi täielit-la  eeskirju andma, kui haigus kusgil möllamas on. Lõpeks weel mõni sõna abirõugetc panemise  ja üleüldse rõugete eest hoidmise kohta Eestlaste seas. Päratu ei mvi ammugi weel ütelda, et suu abirõugete tähtsusest täiesti oleks aru saadud ja et rõugepanemise sund juba ilmaasjata oleks. Kui mõnigi ema pühib meel lapse lae päält abirõuge seemne ära, kui mõni püüab ennast weel abirõugete panemise eest kõrmalc hoida. Muidugi on ka neid kihelkonde ja waldu kllllalr, kus asi möga hääs järjes on. Linnades wõib aga küllalt weel kahetsusnza näha, et alam rohwas niisama kui nii tõbe teatustest: kõikidest surnutest kergeks on tehtud, Sovwida jääb aga, et walla rõugete panija mitte iga üksiku rõuge tahtja käest malsu ei saaks, maid temale ei ole, ometi jätab nii mõnigi, kes priitahtlikult  omale rõugeid oleks panna lasknud, neid selle wüüesc maksu pärast panemata, U- X- Jutunurk. Imelikud juhtumised. Z Raidaer Haggardlli roman. Eestistanud J. H. Wah tr ik. (Järg.) See oli minu esimene rahuline ja magus  uni meie reisi pääl. Ma magasin wist 7—B tundi ja kui ma ärkasin, oli päike juba suures kõrges. -Ma waatasin wälja ja nägin rõõmuga, et meie enam soos ei olnud waid õitswatel aasadel. Meie ees seisis hirmus suur mägi, wist seesama, mis meie jõe paalt nägime. Aega olles panin ma ka oma kandjaid lähemalt tähele; need oliivad tublid, terwcd,6. jala Pikkused poisid; nahk oli neil kollakas, näo jooned reeglimõõdulised,  ninad nagu kotkastcl, juuksed mustad, hambad walged nagu lumi. Waewalt  wõis ilusamaid inimesi leida, aga siisgi oli hirmus nende pääle waadata, nii palju külmust, waljust ja tumedust paistis nende nägudest. „Missuguse rahwa kätte oleme meie sattunud?" mõtlesin mina. „Need inimesed  räägiwad Arabsa keelt, aga nad ei ole ometi Arablascd, mis nende näost ja naha tarivast näha wöib. -Kes nad ometi Peaksiwad  olema?" Kuna ma nõnda wiisi oma Pääd murdsin,  jõudis üks teine kapderaam minu kohta; eesriie lükati kõrwale ja ma nägin jääl sedasama  manameest, keS meid ööseks oina hooleks 'wöttis. „Sa ei maga, wõeitasmees?" küsis ta madala, mõnusa passi häälega. „Ei maga, isakene," waStasin ma wiisakait,  sest ma soowisin tema meele järele olla. wõis saada. ' ' „Miissuguscst niaast sa ka tuled mu poeg,,, ütleS ta, „aga ses on näha, et sinu isamaal meie keelt mõistetakse ja pääle selle osatakse ka wiisakas olla. . . Noh ütle siis mulle, kuda sa siia sattusid, kus mitu aastasada üksgi wõeramaa mees pole käinud? Kas et tele siia ilmusite? Mis teie siit oisite?" „Midagi uut," wastasin ma julgesti. „Bieil jäi kodu aeg igawaks ja selle pärast uisapäisa üllema, oga siin on mul nii suur himu sulle, mu poeg, „siua waletad!" ütelda. Aga kui sa tõrt räägid, kui teie tõesti aulikult'  „Mtap sa saad teada, mu poeg, kes Tema on, kui Tema aga sind ihulikult näha sooirub." Mul käis wärin üle keha. „Mis tähendab  ihulikult? Mis ta sellega tahab öelda?" küsisin ma juhmilt. Tema aga naeris nii kurja tõotawalt ja ei wastanud midagsi „Missuguse rahwuse liige sa oled mu isa?" küsisin ma edasi. „Minu rahwa nimi on Amagaggerid" skalzudes elajad), wastas ta. „Aga kas ma tohin ka sinu nime teada saada? „Minu nimi on Billali." „Aga kuhu meie nüüd läheme?" „Küll sa näed, mu poeg, küll sa näed," wastas ta ja lõi käega oma kandjate poole. Need hakkasiwad rutemini miucma ja ma jäin Billalist maha. Wanamecs püüdis selle pääle Jobiga juttu puhuda, aga see ei mõistnud sõnagi wastata. Selle pärast laskis Billali ennast Leo raami juurde kanda. Alul ei olnud midagi teha ja jäin selle pärast uuesti magama. Kui ma ülesse äp? kasin, nägin ma, et meie kahe kõrge kalju wahelt läbi läksime. Meie silmi paisris  ilus pilt. Ümberringi kõrge mägi, keskkohal  roheline org, kus lehmad ja kitsed iõiwad, lambaid ei olnud aga mitte näha. Ma panin imeks, et kuda wõis mägi niisuguse  iseäraliku tegumoe saada; pärast aga arwasin ma otsusele jõudnud olewat. See määrutu suur mägi oli wist enne küll ruleprutskaja mägi; ta loopis maa seest laawat wälja ja sai seda wiisi meel suuremaks  ja laiemaks; keskkoht aga pidi katla sarnaseks jääma, sest sääl oli mäe suu. Pärast asus siuna nõkku järw, mis aga kust meie sisse tulime oligi wist järwe tuimaks  laskmiseks kaewatud. Ma panin imeks, et inimesi ega nende elumajast kusgil  näha ei olnud. Korraga jäiwad päält maha. Seda nähes legime meie sedasama.  Minu esimene maade langes Mohameti  Pääle, kes poolsurnud maas lamas. Tema mehikene oli terme tee jala käima pidanud, mis ju, õigust ütelda, üle inimliku  jõuu käis, sest et ta enne teekäiku Ma täiesti wäsinud oli. Koht, kus meie peatasime  oli suure kooba suu ees. Siin nägime  endi paadi ja kõik muud asjad rohu pääl maas olewat. Need oliwad juba enne meid paigale jõudnud. Kooba suu ääres seisis suur hulk mehi ja naesi. Naesed oliwad Palju lahkema nägudega, kui Mehed. Kehakatteks oli neil, nagu meestelgi leo.  Hirdi nahk, ainult mõned, kes kõrgemast sugust oliwad, tohtisimad, nagu ma pärast kuulda sain, riideid kanda. ! Peaaegu oliwad kõik nacsmrahwnd wäga ilusad, suurte mustade silmadega, pikkade ripsme karmadega ja pikkade, pehmete juuks- Elajate taltsutamisest. <J-irg> Astume nüüd tähtsama töölooma, hobuse  juurde. See ülitähtsas elajas on manadel Egiptlastel ja Arablastel tundmata olnud, seega on ta kõige wanemates haritud  kohtades wöõras, niisama ka Lõuna- Asias, kus niiske kliima Pärast hobune hästi sigida ei wõinudgi. Ka tema esialgust asupaika  ei wõi meie mujalt otsida, kui Kesk- Asia kõrgustikkudes, kameli, eesli ja põhjapõdra  kodumaa wahel, sest rahwad, kes säält tulewad'. ilmuwad ikka ju hobustega, olgu nad walgct ehk kollast sugu, kuna pruun ja tumewalge sugu, kelle asupaigad wöhe lõunapool oliwad, hobust ei tarwita- mustale rahwasugule on ta koguni tundmatuks jäänud. KaWane on aga, kas praegused Asia metshõbused, tarpanideks  nimetatud, ka tõesti koduhobuste esiwanemad  on, wõi on see tõug ju täitsa kadunud, niisama G' ha kahtlane, kui kaugele  hobune metsloomana õhtupoole ulatas. Kindel on küll, et omal saial ka kõiges Kesk-Europas metshobused asusiwad, aga küsitamaks jääb, kas nad ka ju enne inimest siin oliwad, wõi toodi neid Astast sisse ja langesiwad alles Pärast metslikusse olekusse, mis wäga wõimalik on, kuna ju ka Lõuna- Amerikas Pampas'e lagendikkudel suured metshobuste korjad leitakse, kes sääl Peaaegu  inimeste silma all mõningatest peremeheta  jäänud koduhobustest on siginenud. Waua-Egiptuse mälejstuse sammaste pääl, kus meie ikka kõige wanemaid hariduse  tundemärkisid leiame, ei ole hobust enue näha) kui 15. aastasajal enne Kristust,  ommeti on et teda sääl ju warem tunti, sest Hikshoslased, kelle wõimuse  all sell ajal Egiptus seisis, wiisiwad ju hobust kaasa, kuid alaliste sõdade ja wõitluste ajal ei wõinud kujutused sellest ajast mitte täielised olla. Aga kohe pärast Hikshoslaste taganemist nähtakse hobune Egiptuses täiesti kodunenud olewat' ning räägitakse ka juba sõjawankritest; sest ajast saadik ilmuwad ühtelugu hobused wankrite- ga mälestusemärkidel. Aga sellsamal ajal näeme Egiptlaste loõitluste kujutustes Asia rahwastcga jif mõlemaid sõjaivägesid hobuste seltsis wõitlewat; ka Assiria saatekonnad, kes Egiptlaste sõprust otsima tulewad, toomad  hobuseid kaasa. Sellest selgub, et nimetatud  Egiptuse ajaloos tutwad Hikshoslased kust nad läbi tuliwad, on toonud. Sarnasel  wiisil õn ka Medialased ja Pärsialased  Euphrati maadesse, Ärialased Indiasse,  Keltlased ja Germanlased Europasse rändanud, ikka hobuste saatusel, wõib olla, warsti pärast seda,-kui nad teda taltsikmud Tähtjas wahc on nende rahwaste wahel,  kes hobust ise taltsutasiwad ja nende wahel, kes tema tarwitamist teistelt õppisiwad,  Esimesed, kes ju koitjatena metshobuseid  jahtisiwad, tarwitasiwad nende liha ka ikka pärast weel toiduks, niisama ka nende piima, kui nad seda ju saada oskasiwad,  Teised aga, kes hobust alles koduelajana  tundma saiwad, põlgasiwad tema liha ja piima, Aga ka teises asjas tuntakse  wahet, hobuse tarwitajate juures. Kolijad rahwad sõitsiwad ju wäga wara häämeelega hobuste seljas ratsa, ehk küll koormaid laoti ja hobuseid wäänatud witste abil ette rakendati, et mitte eesli ja kamcli wiisil koormat nende seljas kanda tarwis ei olnud,  Aga Egiptlased ja Semi sugu rahwad,  hobuse kanget jõudu kartes, e> usaldanud  mitte hobuse selga asuda, waid aga wankrisse istuda, kuna nad ommeii kamelite ja eeslite seljas küH, sõitsiwad, Ainult wankritest julgemad nad hobust juhtida ja sellel wiisil sõidawad nad ka sõjakäigule. Just niisama oli lugu Homeri ajal ka Greeklaste juures, kus muidu wägewad kangelased hobuse selga ei julge istuda, waid ikka Pääl wõitlewad; ainult üks ninatark ori katsub ujumiselt tulles seda kardctawat tükki teha, (Järg tuleb,)