olek mere pobja järele on: -valge põhjaga mcreS on -valged karwa, muSta põbjaga mereS musta karma talad, Kalapüüdjad teadwad jää tulekust ja minekust, muldest ja mitmest muust looduse olekust tala saati, ehk puudust ette tähendada: sellest on siis näha, et nad ka päält -vee looduse seaduse -valitsuse all on. Kudumise ajal olla palju, wal-cst mitu kümmend -vähemat niisaga kala ühe suurema marjaga kala ümder tema aimetes kinni, kuhu see suurem iganes läheb kas mõrda ehk -võrku, senna randawad -vähemad järele. Üks neist suurematest loodute imedest, mis meie Balti mere kaldade rukis olla ette tulnud, on see: et 57t) aasia eest 1313—1315 aastate! heeringad Balti merest ära läinud ja vainud jälle nende asemele Balti maadUe -väga kah.uis. tsist heeringad on tä-gsad muda ka.ae, u..gu tee igale üll. te neada on, ja andmad Norra ja Hollandi  ranualisrele, kus nüüd jälle nende kodu paik on, tublisre katu. Kui oeeringall  ara läinud, siis olnud neid nii rollkesti,  et kattega süi-m vüüsmas mmnuv  neid kinni püüda. Aimcraiud kolme aasta sees olnud Baist maal mag- mär etülma  sumi läbi, kus teil rist':. i.e.ne stra külmetanud suur na lg. Ka olnud manal ajal nii külmad -alwed. er Baist meri Ae..!tst külmetanud olnud, õlläaa tülmu ralnoei za suwid mõikstm. eeering..ke ära mmemstene rull pevd-sire arreara: test uusidsid n .ud Uued.d r.o e e i.e tuuled -ueeuda-n. d :a nra.gug: no. : n-e:e.eneste kaladest. Taoele vann ad kalavüadjad eu >eda ara märkNiUd. et rui kalarude-ni-si aja. loode, renja ja :da tuul: xuvub m rülm on siis iaamad -elle läbz tala rüdcd rilunid ja järgmisi! aasral on -väd.na ealu. Pel-mcd manastäane tuuled on kasi- kudumise ajal ke.e.de ueuun.si maga ka u.und. jaah imema. > -»» MsK-m- W eine? Gcschichle LMs. ZM- SÜ. zc :c"a ccm'.i. cr ra mitt.' rcma rruu"'.'i? lo!in2 ci sasida, 1/.7- rc.-> '..'""U iu.ic rüü ?-.--. .?.ci- --i< c-.r.-...s riir s.c nsrr rc.--'uü .ii..-.-.-.r ci'.ü-r ic. ü.i?i'c"".r. i.- -..:'c rciilc .. r.v.:"'7 ..i -,.'. c .c rc-.n.ci-.- sin.r i.:rc>. tui õnnc!ik'»ls rccre teic wi"2 i" Tr .'nnatt ..Trc-.rii' küns rrc. 5r.-klcwa. pocl ncljaka nao- - ..... ... -..' r-.ii:.'," andeks," ütles ta paludes, „ja usu Mind ma olen kaksipidi mõtlcnud ise oma wäärtolemise  pärast ja see oli, mis minu juures meie õnne paistust pimestas. >stu ma sind nägin, nii noor, nii ilus, nii hea, nii waunurikos, suurest hulgast kiidetud ja meelitatud, armastatud ja imeks pandud kõige parematest, kas see ei olnud siis loomulik, kui ma iseenesest küsisin : Ja oled sa, sina üksi teistest kõige enam wäärt temast armastud saada?" b Aleksander," ütles noorprona südamelikult.  „ma tean ainult, et ma sind armastan,  ilmalöpmata ja üle kõige, ja et teiste «mustamine mind rõõmustab sinu pärast, sest see annab mulle seda tunnistust,  et ma midagi wäärt olen. Ja seepärast  ioowisin ma, et sa nende st-brade .rae..' eit il annalisim ostma, kcz oma aausta.nisiga minu wsstu sulle tasmwad t...na '..'M sin nmeastlldus u.nt.'.ree.n tegi mulle ja neile üi-tlasi haiget." e.ee.e: .unusin," üstes ta järele nsiat.des, ,ma eai-en ennast parandada. Paula: si-ft 'au en eig.us. e.uusraminc ja imetlemine, mis 'u.le odwerdakic. wölb mind ainult llbkmega täita ja paale sille ülendab sinu aer'mmm '.'.'ind mu omas nimes. Aga Kiclski ma ei tea, leile inimese juures on midagi, mis täiesti muu me Al wastu mi. siui ta cnnan sulle ligendas. wiiiastllt  za usaldawal! ühe mana si-dra õigusega. siis oli mul niisugune tundmus, nagu peaks ma teda eemale saatma, pea niisugune tundmus  oli mul, nagu peaks ma ühe libe ussi oma peosse wötma, kes kaela paale roninud  oli." Paula naerates. „Kui kaugele sind ka annasse kadedus ja põlgamine wõib saata! Ja selles asjas olen ma sinu eelkäia olnud;  sest ajast saadik, kuS ta meiega meie esimeses abielu aastas Pariisis koos oli, ei ole ma mitte tema sõbraliku kirjade paale enam ivasmst annud. Tead sa, ma ei ole selle asja poolest ise enesega ka mitte rahul. Ta oli nii iviisatas, nii kindel omas õnnetuses, milles ta! küll üks osawõtza sõbranna hädasti oleks tannis olnud." „Ma musutan need eiteheitmised wõi rahutu olemised ara," ütles Aleksander, ja tõmbas teda nigewasti oma südame masru. „Ma tanon sind selle ohwri eest, mida su armastus neiitahtlikult miuu heaks ohwerdas,  ja ma tahan see pääle mõtelda kui ial meel iaksipidimõllemine ehk armastuse  kadedus peaks mu üle wõimust wõtma." Aleksandes pivas lugemaste tema ümbert kinni, kes selle tõsise kõnelemise ajal, kus keegi temaga ei mänginud, Paula iülle oli ära uinunud. Taal läks uks lahti ja krahw astus sisse. (Järg jääb tulema.) Mereasjandusest. Zuba uuel aastal teatati meile, et miuewal sügise! mõnele rannaääre maita walitsusele Sõrwe Saare paagi härra käest, merekooli aimamise pärast küsimus on tulnud.  milles ioomi ou awaldatud, et wallawalilsused  seda eltemõtet aitaksiwad edendada.  Mis selle soomi peale on kostctud ei tea meie mitte. Nüüd paastu kuu algusel  on ka Jaani.kihelkonna wallawalitsusele  need küsimised tulnud ;a nii palju kui meie kuuluud oleme, wallawaliksused ja ratwas tüll merelooli asutamise nõus, aga süsgi ou enani peole Saarlastel see arwamine, et Sörwcmaal Sääre paagi juure merekooli riukada mitte süudlik koht ei ole, nimele mli pärast, et see mäga körwal ou. stinl uu-.seele, Pöidtastele ja laanlastele en Saare vaak lüdimiklu pääle sada mereta tanast r.ü on ta ka kõikidele teistele Saar s.-stc-e nks kürwaliue nurk. Et merekool Searl'rt..e rähl-aS asutus on, seepärast el.tt, stllelc sündsamat kohta soomida. kus ra.r.r .s stllest iluna eramaewata wõiks osa- Isamaalt. Rõõmusta» sõnum Mustjalalaste waimu-esun. Mi.med ..Saarlase" luzejad panemad neidiöuu lugedes: ..Rõõmusta» sõnum Mustjaiaüsre  we.imu-eluü" imetlema sa küsima: „Kas Muftj.-i.nt wõib ka midagi head wälja lulla?" Pwage kinni kallikesed! Ärge moiuk. enne rga rodu ar u arwake et A-iuü" />s üksnes p id ebausu tembrsiid  t . urnis jne. nagu seda Se, r.e.ns m::u earda tugeda olnud; waid maimu-,lu on ka Mustjala kihelkonnas liikumas Minu teada on juba praegusel silmapikgni Müüjata rihclkonnas kolm laulukoori,  teücden toige noorem Mustjala Oige usu loon mmas ninaka kuu IK. p. s. a. esimisc konrlerdi andis. Ehk küll rahwas omas rumaluses koorilaulu põlgab ja mõned kogunime sek' ajaka kirikust ivälja lähemad, kui toor laulab; siisgi oli rahwast sellele kontserdile niipalju tulnud, et kõik koolisaali  ei mahtunud. Et laulud rahwale meele järele oliwad tunuistasimad waljud kätte plaksutamisel?; mitmed laulud saiwad rahwa soowi järele kaks kord lauldud. Päälc selle on sellel noorel laulukooril meel soe täpkius, et see teisi wanemaid laulukoorisid kogemusele ahwatleb ; sest nad ei taha nooremast  ka järele jääda. Nõuda sai ka meie wanemast laulu koorist paastu kuu 25. pä-uval Luiteruse kirikus kontserti autud, millest 200 osawõtjad oli. Suurt tänu koorijuhatajatele, kes ühel kui teisel korral meid on rõõmustanud ja äratanud ; waewa on paljugi nähtud, tööd palju tehtud, sest mitmed laulud oliwad üsna kunslikud. Annaks taema Taat, et need kontserdid mitte wiimaseks ei jääksiwad, ja et kolmas noor koor ka pea rahwa ette wöiks astuda. Kuidas naha, oleme meie Mustjalased teiste Saarlaste kohta üsna Wanemuise sülelapsed ja see on röömustaw. Kurwastusega peab siirust wecl tunnistama,  et meie nurkas küll meel tuimust jn rumalust on. Edespidi km elu ja termis on, ja kui „SaarlasiK lugejad seda söönumad,  tahan sellest näitusi tuua. Siin saagu nii palju öeldud, et siia ajani koori juhatajad päüle waimulikkusid laulude mitte meel ajalikkusid laulusid ei tohi õpetada, ega laulda, sest mitmed mammad, kui nad seda küulwad, et nende tütred ja pojad nõnda ütelda: „auklaulusid" laulwad, ei lase neid mitte enam laulma tulla. Kust niisugune pölastau? sõna „auklaul" Saaremaale  on saanud ei tea ma mitte seletada, hea oleks kui mõni teine seda Saarlases teeks. Kirikus foolu laulust kõneleb rahwas jälle nii: „Kas kuulsid, teised lauljad läksid Ees ii l a l u ci luKl e aja l o o st" all selgeks