kuulmise, osast nägemise järele läinud nad järele kuuni nad marga kätte saanud. Kiwide ja põesaSte iile sõites olnud wankcr ära purustatud, mis warast on kcelnud edasi minemast. Nimetatud Jüri au loomuse polest nii wigane, et ta üksnes keha alumise otsa paal ehk käte pääl roomates edasi saab. Tema seltsiline olnud üks Walljala kihelkonnast  maike kerjaja poisike. Asi on kohtu ülekuulamise  alla autud. Riiast. Düuaburgis oli ühe Riia kodanikul järgmine õnnetus. Tema oli Riiast kuuni Düuaburgi  ühe tundmata lahke reisijaga tciles klassis nõnda usaldamaks saanud, et ta seda oma reisi kotti järele nõnda kaua palus waadata, kuuni tema bufettis natuke ihu ülespidamiseks saab omale muretsema; kui ta seda oli täitnud ja tagasi tulli, oli lahke reisi naaber ühes reisi kottiga kadunud, mille sees 270 rubla raha ja 400 rubla eest asju olid. Koidula kirjatööde kohta teatakse meile, et lahknud lauliku sugulased juba nende mälja andmise paale olla mõtelnud. Selle töö toimetajaks  tahawad kirik õpetajat Bergmanni paluda. Ka Koidula elulugu saada ilmuma z kallis laulik olla selle ise enne oma surma üles kirjutanud ja hõlbsaste wõida seda täiendada. Wrl. Pärnumaalt. Karksis wõtsiwad sillakohtu ametnikud hiljuti Muksi talu peremehe, Jüri Ümariku  wals hõberaha tegemise pärast mangi. Karksi ümber oli juba ammu wals hõberaha liikumas,  ilma et oleks teatud, kuS nende hallikas seisis. Wiimaks saadi ometezi asjast aimu ja silla kohtule teada. Kohus saatis oma ametniku jalamaid nimetatud talusse otsima, ja see leidis J. M. käest, kes parajasti Takcpcra laadalt tuli mitmed walsrahad. Nüüd saadi ka mässin ja ka tina kätte, mis mees rahade walmistamiseks tarmitauud. Rahad oit osawasti järele tehtud ja temale niisugust materjali sekka segatud et neid waewalt õigetest hõberahadest wõib äratunda. Süüdlane tunnistas, ct sarnatseid walsraha ivalamise mavsinaid la paari teise mehe käes olla, kelle elukohta ta aga praegu ci teadmat, sest et neil kindlat elukohta ci olegi. -Need uimega Peeter K. ja Wart S. olla teda zvals raha tegemisele õpetanud. Wrl. Pärnumaalt. Selle aasta on põllupidajate! wLga palju kaeblusi, oma põllu saagi koorduste üle. Palju maa pidajaid lcidsiwad esiotsa kui wWHmd lõikust tõutaS anda, rõõmu; aga pea muutis aeg ja saadi näha, et iviljad tuuma poolest kerged oliwad. Älsline kewadiuc põua aeg, kus wihnia piitka näha ei olnud, kmwataS põllu ja waljode paal oraüsc «ii macwaliscks, et pea uuesti umber tnndminc ja külwmmne pidi käsile wõetama. Jaani nllewa ümber ja wecl püüle selle, dakkas enamast iga päcw wihma pi nuiama ja selle järele paras silma nähtawalt orasele uus elu sisse seega kasivas ta põllu mehe lootus. Sügist oli ligidal, käsmu aeg liig lühikene; tõrs ojas o«a jõudu laga ja seega walmis c»»c aegu tera mis kergeks jäi, Kig>. rohkem kaerad. Rukki üle ei mõi liiga nuriseda, leikus on kcsdmne vlnnd, aga hinnad odamad; näituseks S —B Rbl. :st:mer: yee on 3 Riia wakka) mis head rugid en, ostjaid on sellegipärast mähe. Odrad Wü> samad õ —ü MI. tsetwert, linasccmacd S—io Ml. isetwert, karruhlid 30 —50 Kop. Zstäeanis on kartuylid Mähe lõikust ammd, mis ka isamiste kuiwa aja pärast js cnamiste köit maitse päraliscd wälja näcwad. Madala sasvNulla sura pääl vn nemad kangaste Mädanemas; seda rõöe kacdratsc igast küljest. Pärnu linna kanda asjandus vn nõnda lonkamas, et seda üsna stMleMscga maatama peab! Laenad, Mis cssM 5 kuni 6 tagasi kõik WSlpssslt sisse jtulin>ad. Mja ja linu Sra wiima, on anud ainult elles seas sadamas. Pärnu Lsva k«tsri LWS !aea»s mnn üksi ja mõne jouaiama kalamehe puu- kui ka kiwiweu lacwad, mis kui pääle Jaanipäewased parmud aega mööda liiguwad. Kala püüdmine on kehwa päralinc, palju muu töötegijaid inimesi on endid kalapüüdjateks  heitnud, ja hulga püüdjate läbi on ka wessi nii tühjaks jäänud, muidu wüikefi purnkalu ehk õigem ütelda seemne kalu püütakse palju kiuni; sclletarbeks on kalameestel tihedad noodad ja wõrgud, mis mitte kasuks maid palju enam kahjuks on, kust wõib siis see suurem kala sigineda  ? ? Selle tarwis peaks walitsusel hoolt olema, nende kala püüseid järele waadata ja natukene anvemad noodad muretseda. PõrawercS peeti 13 Septembril looma laat ära. Loomi oli wäga palju laadale toodud : ligi pooled aga wiidi tagasi, näit: keskmine mullikas ehk selle aruline härja puks maksis 10 —15 Nbl. see on kaalu järele puhast liha 2 kop. naela hind; aga lihunikud müüvad ikka ivana wiisi B—lo8 —10 kop nael, mis meel hakklihaks tarwitakse, maksab 12—15 kop. nael. Tallinnas leiti kaupmehe Rottermanne konri  ukse eest sündinud tütarlaps wiletsate mähkmete  sisse mähitud. Ühtlasi oli sääl ka palwe paberi päälc kirjutatud, et leitud last oma kaSwata mõtaksiwad. Rottermann olla seda ka teinud. Olw. Peterburist. Riigi hobuste kaSwatamise walrtsns teatab, et mincwal aastal (1887) 31101 hobust Weneinaalt wõera maale writud (müitud); ülcmrircw aasia on neid 5558 weel enam üle piiri wiitud. St. Peterburis on posti ja tclegrahmi walitsus heaks arwanud, telegrahwi traadid linnas maa alt läbi jooksta lasta, sest et postid uulitsate pääl kõndijatel lahket teed kinni kattawad. „Now. Wr." kirjutab 3. Oktobril: Wäljamaa  nimelt Wrrnr ajalehed kalsuwad kõrk, mis Sofias sünnib nõnda tähentada, et Wenemaa sääl juures süüdlane oleks, see kõik on weikse maimude omadus, kedagi cr rvõr weiksid maimusid nõnda rvihastada, kui see, et neist midagi tähele ei panda. Meie oleme seepärast püüdnud rahul olla, ja Europa  poliitika seisusele kasu saata; mida enam aga meie seda püüame, seda enam katsuwad nemad malega meid kahtlaseks teha. Kiewist teatakse: üks naiSterahwas nimega Julie NiluS, kcS raudtee pääl haigeks jäänud, olla raudtee jaama Odessa wõeraStc toas kolera tõbcse ära surnud. Millest kõnelewad teised ajalehed? Olcwik ja Eesti Postimees on (nr. 37 sees) Saarlase juhikirja: „Rahwas j a ajalehed " kohta järgmised otsused amuid. Olewik kõneleb: „S aar la sest oleme ineic sagedaste wõinud teatada, et tema wiiwascl ajal suure agarusega tööd teeb ja mõnes kodumaa küsimuses küpseid arwamisi arvaldab. Tema mölab 'agedastx tähtsaid ja raskeid kodumaa küsimusi siidise 'läbirääkimisele, luna wancinad ja suuremad selleks mahti ei leia. Seda wöiine ka tema miimmtt numbrist (34) ütelda. Selles seletab ta oma lugejatele „rahwast ja ajalehtede  st" ja seab omalt rm-lt plaani ülessc, mille järele meie kirjandus peaks ühise nwtte järele tööle hakkama. Äm tema meie plaanist siin paiguti mõõda läheb, siis ei ole sellest wiga, ja kui neid plaanisid ka kumbagit täna Home ci l mõi tõeks tcha, siis on fee ometi meie isamaa>  laste kohus, et nad nii tõsiste asjade üle oma ! arwamisi aivaldawad. s Eesti Postimees rõncleb nende „V- I siste asjade" üle jälle nii: I „Saar!a»c kirjutab omas 34 js 3Z lehe ' numbris praeguse Eesti ajalehtede sündsamast tõõs  põllust, mis tema parema arwamisc järele näitab ! iga lehe toimetaja kohta kohaline o!«sst. 'AssS Saarlase toimetajal arwata «Sib küll MndWatg mehe tõõ, ja tema püüde kohta, kes teab mis, sga seda arsmmst ajalehes ivälja Psiswds, vn natuke ettevzaatWaw tõõ. Teis anus herra ei tunne mind sugugi, olete mõne üksiku rea minu toimetud lehest lugenud, ei teadnud ju sedagi, kas need read olid miinist ehk teisest kirjutud, kuidas jõudsite Teie seesugusele otsusele : „Põlln ja käsitöö leht saagu Eesti Postimehest, sest see ülesanne näikse tema praeguse toimetajale herra Tülk'ile kõige kehalisem  olewat." Kui Teie mind sugugi ei tunne, kust teate siis Teie seda, mis minule kohaline wõib olla? Seepärast et mina Teid auuZ herra S. toimetaja  sugugi ei tunne, ei julge ka mina mitte kuidagi wiisi ütelda, mis Teile, kui lehe toimetajale kohaline wõib olla Ütelust ja ar- wamisi, keda meie awalikult teiste töö ja toimetuse  kohta wülja puistata tahame, neil peab, kui meie soowime, et teised neist midagi peaks lugu pidama, rohke tõdetuse tuum olema. Seesugusele  otsusele wõime meie aga siis jõuda, kui meie neid, kelle üle meie midagi ütelda tahame, wäga hästi tunneme, muidu teeme meie ilm korrata tööd, millepärast kahjatsema peame. Saarlase toimetaja sõbralik kõne Eesti Postimehe toimetaja herraga. Unustatud herra! Isamaa töös oleme meie selle lühikese aja, see on uuest aastast saadik Teiega käsi käes käinud. Meie oleme endid tunnud Teiega ühenduses  olewat, sest et Teie põhjusmõtted inimese ajaliku elu käeküigi kohta meie meele pärast oliwad. Meie saame ka edespidi Teid auustama, aga sarnatseid mõtteid ja ütelust, kui Teie siin ülcwel awaldatud kirjatükkis on, ei mm meie mitte unustada  ja nimelt sellepärast mitte, et need Teie aun ja wäärtust alandada püüdmad ja Teie mööda läinud aja armsat tööd, mis Teie isamaa kasuks teinud olete, alandada tahtwad. Meil on sellest kahju, kui ühe armsa isamaa töötegija anu ülekohtusel kombel riisutakse. Wcider näitab see olewat, et Tere ise oma anu alandada püüate, nimelt selle läbi, et oma mööda läinud ja käesolewa  aja tegcwust ära salgate, ning sellega meie arwamist ja armpaklrku soowimist: «Eesti Postimehest"  Teie juhatuse all „Põlln ja käsitöö"  leht saaks tagasi lükkate. Teie anus herra mõistate meile süüd, et Eesti ajalehtedele igaühele sündsa tööpõllu oleme kätte juhatanud. Mrkspärast? Igal haritud rahwal on oma iseäraliku  töö karmis ajalehed, miks need siis meie Eesti rahwal mitte kasulikud ei oleks? Ka ei ole see plaan mitte meie algupäraline mõte, waid Olewikrr toimetaja oma. Olewik nurises kord, et keegi ajaleht tema „ajakirjandrise paremale korrale seadmise plaani" kohta pole mõtteid awaldanud. Kui Teie tundsite selle „ettervaatmata töö" olewat, siis oleksite pidanud Olewikrr toimetajat sellepärast õigel ajal noomima ja kui see noomimine asjalik oleks olnud, siis oleksime ka meie sellest õpetust rvõtnnd. Kuidas teame, oir Eestlastel juba mitu ajakohalrst politita ajalehte, aga mitte üht ainustgi tublit põllu- ja käsitöö lehte, kunas EestirahwaL onrctegi suuremast osast põlluharija rchwas on ja süäl körwal ka käsi-tööd teeb. Seda puudust nähes ja tundes kirjutate Tere Eesti Põllumehe esimises numbris see aasta nõnda: A nn s Põllumees! «Eesti rahwas on suuremalt jault kõrk põllu «harijad; selle järele on põlluharimine „ja elaja kaswatamine manal, nõndasama kui ka „rrüüdsel ajal Eesti rahiva tähtsam töö ja toi„metns  olnud. „Kõik, mis Eestlased omaks waraks ja omaduseks  nimekamad, kõik, kuda nemad praegu „oma elu sei s ii st: töö osawuse, puhtuse, „a n n s a meele j a nr e h i s e kindlusega arval„dmvad,  on põllutööst wõsunenud, on põllutöö „läbi nende rahwnsliknks omanduseks saanud. Sce„pärast  on iga Eestlase kohus, kas olgu tema «õpetatud ehk õpetamata, rikas ehk wscne oma «ameti ja seisuse poolest, kes teab mis, seda tööd ,Minstada ja temast tähtsat lugu pidada; sest „rnuidu ei oleks temast mitte seda saanud, mis „tema nüüd on. „On nüüd põllutöö kõrgile, kes Eesti iuost «wõsnnud, üli lähtjaZ. siis ligistab ise enesest iga „terawa tähele uanejale inimesele see küsimus, «kas on EcstlaSie põllutöö edenemise kasuks õpetatud  Eeestlasie poolest seda äratuntud  ja ära tehtud, mis nende ligem «kohus oma f«o rahwalc ja üleüldise kultuura «edenemise ja aüjalohaiise tingimiste pärast wäga. „mSga maja teha ja tõotada oli? Selle küsimise «peale wõib küll lahke meele ja julge südame «tunnistusega kosta: ci midagi! Seepärast «ongi Eesti põllmvõ kirjandus parain wäga „kchw jne. .... «Kuda wõiba Eesti rahwa wara suurendada, „on siis ses kõige Ehtsam küsimine meie prae. «seguse aja kohta! Kostus on lühike. Selle