Sakala U SQ Wiljandis, 28. Juuliluu püewal 1884. V». aastakäik. Ilmub igal laupäewal. Kuulutuste korpusrida maksab 5 kop. Eesti seltsidele poole hinnaga. põimenduse adress: „Sakala" toimenduiele WiliandiZ. Wene keeli: Li. vi. 't'e.?.-iiiiik>. „ Sakala" aastahind pooltöist poognat: Postiga 3 rbl,, postita 2 rbl. 60 kop. Poole aasta hind: Postiga 1 rbl. 75 kop., postita l rubla 50 kop. Wcerand aasta peale tellimisi wastu ei wõcta. Iga tellija, kes kümme lehte tellib, saab ühe ilma hinnata. Adr ess id palutakse selgesti kirjutada. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Wäljaandjad C. R. Jakobson'i pärijad. TartnS: J. Tst lk Kirjameeste Seltsi majas ja Linda kontor, W> Just'i ja Sachker'i raamawpoed; Tallinnas: Thomas Jakobson'i, Busch'i ja Kluge <b Ströhm'i raamatupoed; Haapsalus: G. F. Hallberg; Lihulas: kaupmees T. Bstttner; PärnuS: „Endla" Seltsis herra Kuudewiita ja E. Tremfeldt'i raamatupood; Nartvas: M. Põder; RakwereS: J. Kuusi raamatupood ja kaupmees G. Männik; Põltsamaal: kaupmees T. Puchk; WõruS: Vielrose; WalgaS: Rudolf; Paides: Seidelberg; PeeterbnrgiS: K. Leopas, Heuemit nxoen. «oui, 80 ja N. Mattissen, iixoen., llalÄueu. ziocra, MNi. 28/21. WiljandiS: F. Fe ldt. Sissekord. Rändaw raamawkauplus (Colportage). Poliitika ringwaatus. Omalt maalt. Wiljandist: Wiljandi Eesti Põllum. Seltsi koosolek; wäljamaa inimesed; wanawara kaewamiie keeld; kuberneri eeskiri. Wiljandi maak.: Kalade hääwitamiiest. Pärnu maakonnast: Sõnumik. Tartust: Maakohtu abiline. Tartu maakonnast: Näitemüik; hullud koerad. Worumaalt:  Sõnumed. Malgast: Sigade suremisest; koolmeistrite konwerents. Walga maak: Ilmadest. Lemsalist: Lina ussid. Riiast: Todleben. Drobbushist: J v. Blankenhagen. -s. Liibawift: Põlastaw tegu; kooli asutamisest. Saaremaalt: Hundid. Tallinnast: Kiwiöli wedu. Peeterburgist:  Teated. Audowast: Kiri. Soomest: Kesierl. Majesteetide  sõidust. Tammersforssi põllutöö wäljanäitus. Tawasthusist: Imeline looduse nähtawus. Moskwast: Raamatute edendaja selts. Marshawist: Ohwer arsti teaduse kasuks. Ostro metsist: Juutide segadus. Kaluugast: Kiwilüte leid. Uufast: Wiljakasw. Kostromast: Mctmde laastamisest; törwaajamise  koolist. Bakust: Muhu katk. Tomskist: Elajate katk. Wõeralt maalt. Kirja wastused. Kuulutused. Bob Ellerhein. XXIII. Mõni sõna saatuse usust ifatalismusest). Mõtteterakesed. Mõnesugused sõnumed. Rändaw raamatukauplus (Colportage). saamatute ostmise järele wõib läbistiku ühe rahwa waimu harimise järge kätte saada. Haritud rahwad ostawad  palju raamatuid; neil on kirjanikka, kes kirjatööst täitsa elawad ja, mis ütelda, jõuukalt ja nõuukalt elawad.  Wähem haritud rahwastel ja weel wähem haritud  weikestel rahwastel ei ole mitte niisugust kirjanikka. Nende kirjanikud on suuremalt osalt koolmeistrid, köstrid ja arwa sekka ka kirikuõpetajad ehk muud ammeti ja ammetita mehed. Oma terwet jõuudu ei wõi siin keegi raamatu kirjutaja kirjaseadmise peale ära pruukida, sest et igal südame tunnistusega inimesel ammet ikka ülem ja püham on, kui kõrwaline asi, s. o. kirjatöö. Nagu meie näeme, on raamatute kirjutamine ka meie Eesti rahwa seas ikka enamiste nende töö, kellel oma ammet Valitseda on. Aga raamatute müimine ja trükkimine ei ole mitte niisuguste meeste asi, kellel selle töö juures mõni muu iseäraline wõi kohustawam ammet walitseda oleks. Mis ühed oma ammeti kõrwas toimetanud, sellest  teemad töised oma ammeti. Trükkal on just niisamasugune  nagu maapind, kes igast seemnest, mis tema kätte anti, wilja walmistab. Trükkal teeb raha eest tööd ning trükib kõik, mis tema kätte antakse ja kelle eest talle maksetakse. Tema kohus ei ole millalgi, selle peale waadata, kas tellitud töö kõlbliku sisuga on ehk mitte. Üksi siis, kui ta ise oma kulu peale midagi ette wõtab, katsub ta ehk laseb töist asja sisu läbi katsuda. Trükkali käest ei wõi meie mitte nõuuda, et ta meie kirjanduse Väärtust ja sisukõlbust katsuks tõsta ja ülendada.  Seda wõime meie üksi kirjanikude käest nõuuda. Kirjanikka on aga mitmet laadi: Ühed nõuawad, et nende töö kõigiti kõlbulik ja kasulik oleks, töised nõuawad aga, et neyde töö, olgu hea ehk halb, otsekohe rahwa sekka Välja laguneks ja neile raha pisuhänna kombel kokku kannaks, kuna töised jälle selle peale waatawad, et nende nimi kirjanikuna tuttawaks saaks :c. Niisama wähe kui meie pilwi wõime kuu ümber korraga kokku koguda, nii wähe wõime meie ka kõiki wõimuga ja wõimuta kirjaseadnikka  selle kohusega täita, et nad üksi kasulikka raamatuid  kirjutaks. Kasu on ka mitmet karwa meeste seas ise mitmet kuju. Üks arwab kasu oma kohta, töine rahwa kohta, kolmas mõlemate kohta, neljas ei tea muust midagi, kui aga sellest, et kõik raamatud on kasulikud ja minu oma on selles tükis esiotsas. Wana asi juba, et iga kirjaseadnik oma tööd ikka armastab, kui ta seda ka kõige sügawamas ja salajamas südame nurgas teeb. Niisuguse asja luo juures fünniwad siis mitmesugused wõimalikud ja wõimatu raamatud ja raamatukesed ilmale. Za ega õnnetus ommeti puid ega kiwa mööda ei käi, ta tuleb ikka inimeste kaela. Nii on see lugu ka õnnetumate  raamatutega. Kes wõib aga selle wastu panna, et üks niisugune õnnetu raamat mitte rahwa selga ja sülle ei satuks? Raamatu txükkija wõib seda üksi siis teha, kui tale raamatu käsikirju müia pakutakse. Raamatu  enese kirjutaja seda ei tee, sest seega ütleks ta ju iseeneselle suhu: Sa oled loll! Aga üks mees wõib siin ometi, kui ta auus mees on, palju ja peaaegu kõik teha; see mees on raamatu müia. Kui iga raamatumüia paljalt häid raamatuid müiks, siis kauks halwad raamatud iseenesest  ära. On rahwas heade raamatutega harinenud, siis ta halbu ei taha. Aga see'p see on! Müiad, wõi suurem jagu müiaid, arwawad, et nad pankrotti jäewad, kui nende poes Meremadu, Rinaldo, Tuline kurat ze. puuduwad. Sellepärast ostawad nad ka kõik kokku, mis sopane sulg sünnitanud. Niisugune sehwti tegemine ja juuditamine peaks auusastest raamatu kauplustest  kaduma. Siis on weel töine, wäga wägew mädant kirjade kaupleja linnas ja laadal, see on kastiga kaupleja wõi kolportör, kes iga hommiku oma raamatu kasti uulitsale kärutab ja õhtu jälle ulu alla kannab. Kui niisugused kauplejad ka häid raamatuid mõnikord rahwa sekka saadawad, siis on pahade raamatute hulk ometi hoopis suurem, mis nende kastid laiali lautawad. Kellel lust kedagi raamatut osta, see lähab raamatupoodi,  laseb eneselle sealt anda, ning kui kauplus hea ja auus, siis saab ostja ka üksi head ja auusat kirja - wara. Juuditaja wõi kastikaupleja aga topib mägise omad raamatud ja ebaraamatud rumalamalle inimesele kaela. Enam jagu neid kauplejaid mõistawad ka oma halba kaupa niisugusel mesikeelel kiita, et ostja ostma peab. Sagedaste ostawad kastimehed just neid raamatuid  wäljaandjate käest ehk töistest raamatukauplustest, keda keegi pagan enam ei soowi ning määriwad nad siis kiitesuuga küla inimeste kätte. Sagedaste ei wõi küla inimene kõige parema tahtmise juures niisugusest raamatust-luupainajast  lahti saada. Oli raamatu müia oma kastiga kuhugi külasse ööseks jäenud ja oma ning ka hobuse kere hingel hoidmiseks mõnda liht ehk hüwa rooga palunud, kelle eest peremees ehk perename maksu nõuudis, siis ei anna kaubasaks mitte töisel hommikul jumalaga jättes ei hõbe ega wask raha, waid raamatuid, meremadusi,  armastuse wõrka :e. Nii saab siis üks nisuke pühüs raamat ilma inimese enese tahtmata maiasse. Niisugune raamatute kaStitamine ja juuditamine peaks ära kautatud saama ehk ära kaduma. Ta toob üksi kahju, ei kasu midagi. Mõned trükikojad pruugiwad neid kauplejaid ka ju nagu pagar korwi naisi. Hulk haigeid raamatuid pakutakse sell wiisil üliodawa hinna eest rahwa kätte, nii et parematele tee eest kinni saab sulutud. Nagu meie kuulnud oleme, anda mõned kirjastajad wõi Ver- leger'id oma ostjatele ja kaStitajatele juba 50 protsenti kasu. Noh kuidas wõib selle juures üks parem raamat müitud saada, kelle tarwis wäljaandja ehk suured summad  on ära kulutanud! Niisuguseid protsenta ei anta mitte kooliraamatu:c. peale, waid just tühja sisuga ehk koledate pealkirjade peale. Ja nende peale wõib ka seda kauba kasu lubada, sest nende trükk ja paber on odaw ja mädand. Meie arwamine on siis see: EeSti kirjawara wõib fisurikaste raamatute poolest LõuSta, kui kolportörid oma kaubaajamise maha jätaksiwad ning raamatupoed selle peale waataksiwad, et nende poodides üksi kasulikud kirjad olekfiwad. Niisugune raamatukastiga ümber kolistamine  ei ole ka kellegi terwe kehaga mehe töö. Häbi! Astu ometi kündma, enne kui sa oma meremadude kastiga  laadalt laadale uidad ja selle juures ometi nälga näed! Töine asi on see, kui keegi suurem ja hea lõhnaga  raamatupood oma kauba kuhugi laadale saadab, sealt saab siis niiheasti ostja kui ka müia oma Vaimulikku  ja ilmalikku kasu. Poliitika ringwaatus. Meie riigiwalitsusel on nõuu igapidi riigi Väljaminekut  mahendada ja kõike teha katsuda, mis selles asjas iial wõimalik. Tuttaw asi, et suur osa ja õiete kõige suurem summa riigirahasid tegema sõawäe ülespidamiseks ära kulub. Sellepärast tahetawat juba sellel aastal soldatid  enne seadusliku teenistuse aja täiS-saamist kodu lasta. Kodu- ehk tegemast sõawäe teenistusest pileti peale laskmisega tahetakse marssi hakatust teha, nõnda pea kui laagris olemised ja harjutused lõppemad. Ehitus-, ratsawäe  ja ratsa-suurtüki mägede rügimentidest lastakse neid kodu, kes 1879 a. sõawäe teenistusesse kutsutud ja kelle tegew-teenistuse aeg alles eestulewal talwel täis oleks saanud; jalawägede ja jala suurtüki mägede rügementidest  lastakse aga juba need kodu, kes 1880 a. tegewasse sõawäe teenistusse kutsutud on ja sellejärele alles neli ja pool aastat teeninud. PeeterburgiS ja mujal suuremates  linnades ei wõiwat nimetatud aasta jalawägede soldatid mitte juba nüid kodu lastud saada, maid piab neid künni Webruari kuu lõpuni tulema aastani teenistusesse  jäetama, sest et muidu korraliku wahipidamiStega malmis ei saawat. Sellest ajast piale wõiwat aga juba noored nekrutid ka wahi peal käima hakkata ja siis wanemaid eest kodu lasta. Meie arwates wõib selle uue seadluse üle aga ainult rõõmustada, sest et soldat oma sõawäe harjutused tundma piab ja siis peale seda ka kodus ennast ise tööga ülemal wõib pidada, ning kroonu tugi ja jõud sama kindlaks jäeb, kuid aga kümnetuhandate  ülespidamise kulud wälja-andmata jäewad. Poola-slawliku meeleliste leht „Swet" oli omal ajal tähendanud, et Saksamaa hea meelega Wene edenemist  Aasias pealt ei maata ja nagu Saksa ajalehest „Germania'st" näha, seepärast Inglast kihutab tähele-