„Kui nad heaste on koolitatud saanud, mis nad ise waimuharimiseks nimetawad, ja seeläbi enestele seda kõlbdust saatnud, et mõimad mõne kõrgema ameti peale astuda, kus neil wõimalik on, palju ajaliku warandust koguda, siis on nad niisugused nälja kullid, kelle sarnast Sakste seast ialgi ei ole nähtud... Mida enam nad saamad, seda enam nad tahawad. Nemad neelaksiwad kõige maailma eneste sisse, kui see wõimalik  oleks." Aga mitte üksi Eesti mõisapidajatest jä muudest sarnastest ei arwa Puratz nii halwaste (wist ei pea need mehed temast Suure-Jaanis suurt lugu ega ei käi tema palwetundidel), maid ka Eesti õpetajatest. Puratz kirjutab: „Nad ei ütle mitte: Mina ei wõta mitte nii suurt palka, kui Saksamehed enne mind siin on wõtnud. Mina ei maata mitte palga peale, maid mina otsin teie õnnistust. Teie õnnistus seisab nii mõnusal kombel mo südame peal, et ma pean paluma: Issand anna mulle jõudu minu kutsumise tööd toimetada, siis on mul palka küll. Nõnda ei ütle ükski. Selle palgaga, miskaga Saksad on rikkad olnud, on nemad waesed." - Puratz nõuab, et Eestlastel muud kooli ei pea olema, kui kodune õppimine. Tema ütleb: „Kui Cestirahwale peaks koolisi  soowitatama, siis peaks neile ka aega soowitatama.  Eestirahwas, nii heaste nende mehed kui ka nende naised, on põllumehed, ehk ütelda põllutöö rahwas,  kes muido oma leiba ei wõi saada, küi põllu juures ööd ja päewa ei orja. Põllumees ei tohi muial olla, kui põllu juures ja põlluharimise kallal. Põllutöö õppimise kõrwas peaks aga lastel ka nii palju aega olema, et elama ristiusutundmise ja Saksakeele  tundmise sees ennast õpetada, et saksastamise maimu ja sellega ühes ka jumalakartuse maimu enese külge omastada ja sedamööda neist üks maga ja tark rahwas wõiks saada. Kui sa omast lastest tahad head rahwast katzwatada, siis lase neid heaste endid töö ja waewa nägemise peale harjutada. Aga tulgu nemad karjast ehk kttndmast, olgu nemad kaelani märjad  ja löögu jalarätikute närud neile kuklasse, sina päri nende käest ikka Saksakeele põhja tundmist; aga anna NÄt??lza selle studeerimiseks. Ega Eestlastest  muidu asja ei saa, kui neid maast madalast tubliste wembla all ei peeta." Mikspärast Puratz koolisi ka ei salli, paistab tema kirja lõpetusest wälja. Seal kaebab ta, et wanemad pühapäewal enne ja peale kirikut oma laste leiwakotta koolidesse weawad ja sellepärast sugugi enam aega ei saa palwetundidel e tulla. Vaimuliku õpetust ei püüda enam keegi, kõik ajada ilmaliku tarkust taga. Tema ütleb: „Seda näitawad nad sellega üles, et oma noorerahwa harimiseks  nii toredad koolimajad ehitawad, mis neile enam kulu saatwad ja wagaduse nõudmise tarwis enam aega käest ära riisuwad, kui wanaste teo-orjus." Puratzi kirjas seisab meel palju sarnatseid mõtteid,  mis meie mitte kõik ruumi puuduse pärast awaldada  ei wõi. Aga olgu ka sellest naljast täna küllalt. Kirja all seisab: „Wastemoische Gemeindegrichtsvorsitzer  J. Puratz." O, sa kuulus Pärt Suia, tule ka sina pea jälle nähtawale; meie aeg läheb igawaks, sinu tarku sõnu oodates. Saada meile üheainsa  weikse kirjakese ja meie saame sind hõisates tänama!  Tuleta ka sina jälle oma nime meile wärskelt  meele, et kui Nalja Mart ja Kalja Pärt sinu nime nimetawad, kõikide lugejate suud ennast kohe naeru kortsudesse tõmbawad! Teid aga täname kõigest südamest, auus „Wastemoische" Puratz. Tulge meid pea jälle waatama! Tallinnast—«Kesti laulupidu. Eesti laulupidu  Tallinnas alustas 11 Zuunil lauljate wastawõtmisega  raudtee jaama peal. Sealt läksiwad lauljad  Lootuse seltsimajasse, kus neid laulupidu toimekonna  president, kammerherra von Wiftinghausen, ühe kõnega teretas ja kõne lõpetusel Keiserliku Majesteeti,  meie armulist Keisri Herrat, kelle 25 aastase  walitsuse auuks seda laulupidu peeti, elada laskis.  Et selle peale lauljad maimustawalt hurraa! hüüdsiwad ja niisama waimustatud „ Jumal Keisrit kaitse sa" laulsiwad, on iseenesest mõista. Selle peale rääkis õp. Jürmann Nõost koosolejate nimel, lahke wastawõtmise eest tänades, ja laskis kammerherrat von Wistinghauseni elada. Wiimaks rääkis laulupidu auuliige professor Aspelin Helsingist Soome keeles, mille lõpetusel ta terwet Eesti rahwast elada laskis. Esimesel päris pidupäewal 12. Juunil kõlasiwad hommiku kella 8 ajal kiriku tornidest pasunatest puhutud  koraalid maha ja siis läks pidurong Lootuse seltsimajast  Kaarli kiriku ette, kus pidulikult ehitatud platsi peal Jumala teenistust peeti. Kõnest pidasiwad siin praost Malm Raplast, õp. Hörschelmann Hagerist ja õp. Jürmann Nõost. Wiimaks laskis von Wiftinghausen  Keiserliku Majesteeti elada, mille soowimise  peale mitmest tuhandest suust-maimustawalt hurraa! hüüti. Siit läks pidurong Doome peale lossi ette, kus president von Wistinghausen Wiitsekubernäri herrale ühe alanduse kirja kätte andis, mis seestpidiste  asjade toimetaja ministri herra läbi Keiserliku  Majesteedi kätte paluti toimetada ja seeläbi Eestirahwa truuduse tundmist Keiserliku Majesteedi jalgade ette maha panna. Nüüd laulis koor kolmel korral suure Vaimustamisega „ Jumal Keisrit kaitse sa", ning läks siis pidurong jälle Lootuse seltsimaja juure tagasi, kuhu lipud seisma pandi. Meie saame sellest laulupidust edespidi pitkemalt weel rääkima; täna tahame paljalt lühidelt nimetada, et 850 lauljat  pidust osa Võtsiwad, kes 36 laulu koori ja 9 muusika koori liikmed oliwad. Peale selle oliwad weel 8 üksikut lauljat, kui mitme laulu koori saadikud, pidust osa Võtmas, nende seas ka üks Samaarast ühest Eesti laulu koorist. Eestimaa kubernäri herra asemel,, kes pitkema aja peale wõerale maale minna, olewat, nagu „Revalsche Zeitung" jutustab, äraoleku ajaks kubermangu  Valitsust kammerherra von Wistinghausen enese peale Võtnud. Tallinna sadama uueks portkommandöriks  on kontre-admiral Erdmann saanud. Riiast. Koduloomade ja käsitöö näitus Riias. Baltia 111. üleüldine põllutöö, koduloomade ja käsitöö näitus alustas Riias 13. Juunil. Kutsutud  wõerad selle alustuse juures oliwad: Riigi salanõunik  Weshnäkow, kroonumaade ministeeriumis põllutöö jauskonna ülem, Liiwimaa kubernäri herra ' Baron Uexküll, ja palju muid. Esimese kõne pidas näituse komitee president Saksamaa kindralkonsul Carl Deubner, kus ta näitusekomitee kartustest ja lootustest  rääkis, nagu ka sellest, mikspärast see Baltia näitus, mitte täieliku pilti meie. maa põllutöö olekust ei anda, kus raudteede puudust nimetadi n. n. e. Kõne lõpetusel hüüdis kõnepidaja: Keiserlik Majesteet,  meie Keisri Herra elagu! mille peale mängukoor Keisri laulu mängis. Selle peale rääkis  kubernäri herra Baron Uexküll, kus ta näituse  tööle head edenemist ja kasu soowis, nimelt ka suurte ja weikeste põllumeeste käsikäeskäimise kohta põllutöö edenemiseks, ning laskis siis näitusekomitee presitenti, liikmeid ja kirjutajat elada. Selle peale tänas kindralkonsul kõiki neid, kes komiteele tema tööde juures abiks oliwad olnud, ning sellega oli näitus alustatud. Suuremad auuhinnad Riia põllutöö näitusel on järelseiswal kombel wälja jagatud: I. Keiserliku Kõrguse Suurwürsti Nikolai  Nikolaiewitshi hõbe karikas, mis kõige tähtjama  näituse asjale pidi saama, on Kastri pärisherra Nikolcu von Essen oma talupoegade piimatallituste edendamise eest saanud. 11. Böörsekomitee auuhind kodumaa industrii  heaks sai Felser ck Eo. Riias oma õlleköögi  eest. 111. Kuuramaa rüütlite auuhind kõige parema weise eest: Bergshofi pärisherra von Lövis'oma  Oldenburg-Angleri lehma eest. IV. Kuuramaa rüütlite auuhind piimatallituse  asjade eest sai Kastri pärisherra von Es sendile tema wõi eest. V. Liiwimaa rüütlite auuhind kõige parema  hobuse eest anti Roseneki pärisherra von Transehele tema Araabia täku „Omar'i" eest. VI. Liiwimaa rüütlite auuhind kõige parema  weise eest läks N. von Grote herra kätte tema Ida-Friisi pulli eest. VII. Kroonumaade ministeeriumi kuld auuraha põllutöö.eest sai herra Baron F. Wolsf oma toimetuste eest weiste ja hobusto kaswatamises, piimatallituses, piirituse põletamises, ja põlluharimises omas Lisooni mõisas. VIII. Ministeeriumi kuld auuraha elajate kaswatamise heaks: Herra Baron Hahn-Postenden oma Shothorn Oldenburgi weiste eest. IX. Ministeeriumi kuld auuraha metsaharimise  heaks: Riia metsade walitsus. X. Peeterburgi Keiserliku waba ökonoomia  seltsi kuld auuraha: Tori hobuste wabriku walitsus. XI. Sellesama seltsi töine kuld auuraha: Riia Politehnikum. . XII. Sellesama seltsi kolmas kuld auuraha:  Herra Baron.Wolss-Alswig oma lammaste eest. Töistest auuhindadest saame edespidi weel üleüldlikult  teadust andma: suurem jagu esimesi auuhindasi  on mõisnikute kätte langenud. Näituse päewa sissetulek oli 16. Juunil 7200 rubla. Et pileti hind 40 kop. oli, siis on nimetatud päewal 18,000 inimest näitust waatamas käinud. Peale selle on ka wist palju neid inimesi näitusel käinud, kellel terwe aja peale 5 rublased piletid  oliwad wõetud. Seesugust piletid on ligi 1500 ära müüdud. Riia Saksa laulupidu. Saksa laulupidu lauljad tuliwad 14. Juunil Riias kokku, kus neid „Schwarzenhäupteri" majas wasta wõeti. Sealt läks pidu-rong õhtu kella 7 ajal pidumajasse, mis selle pidu tarwis, nagu kuulda 22,000 rubla eest, ülesse on ehitatud. Siin teretasiwad paar kõnepidajat lauljaid,  ja kauniste ehitatud ilusad neiud köitsiwad iga laulukoori lipule suured lindid külge, mis Riia neiud selle peu mälestuseks ilusaste õmmelnud ja walmistanud  oliwad. Saksa laulupidu waimulik kontsert oli 15. Juunil õhtu ja ilmalik kontsert 17. Juunil lõuna ajal. Pidusöömaaeg oli 16. Juunil õhtu ja ühe palliga, mis 18. Juunil õhtu ära peeti, loppis see laulupidu otsa. Saksa laulupidu lauljate arw ei olnud suurem kui 500 meest. Sellepärast oliwad ka üks jagu lauludest, mis ilma muusikata lauleti, suure pidumaja ja rahwahulga kohta kaunis nõrgad. Kõige paremine läks ilmalikus kontserdis üks laul muusikuga: „Wittekind, luuletanud Fr. Halm, suure laulukoori ja mänguriistadele komponerinud Jos. Rheinberger." See on üks ütlemata ilus muusika tükk, millest soowida  oleks, et teda ka Eestikeeles wälja antakse ja meie laulu- ja muusika kooridest lauletakse ja mängitakse.  Saksa laulupidust wõttis ka „Wanemuine Selts" Tartust osa, keda pidusöömaajal iseäranis elada lasti, nagu iseenesest mõista. Pidusöömaajal pidas ka Läti laulupidu president adwokat Kalning, keda sinna wõeraks  oli palutud, ühe kõne, kus ta soowis, et see aeg kord tuleks, kus midagi waenu enam üksiku meie maa rahwaste wahel ei oleks ja meie ka üht Baltia laulupidu  wõiksime pidada, kus Saksa-, Eesti- ja Lätilaulukoorid  ühes laulaksiwad. See aeg wõida aga üksi siis osta, kui kõikide rahwaustel meie maal ühesugused  poliitika õigused on. Seesugune aeg näitab  weel natukene kaugel olewat, sest terwel Saksa laulupeul ei kuulnud meie kusagil ühtainust Eesti ehk Läti laulu,, mis küll nende tuhandate Eestlaste ja Lätlaste pärast, kes sellest pidust osa wõtsiwad, oleks wõinud sündida. Peeterburgis oleme Saksa lauljatest antud suurtes kontsertides enam Eesti laulu kuulnud, kui omal maal. Nii kaua aga, künni meie maal meie rahwauslik elu Sakslastele täitsa wõeras on, nii kaua ei wõi ka waheseinad üksiku rahwauste wahelt kaduda, ehk Eestlased ja Lätlased peaksiwad oma iseloomu ja iseolemist täitsa ära salgama ja ennast Saksaks muutma, mis jo ilmaski ei saa sündima. Riia Läti laulupidu. Läti laulupidu komitee on selle pidu pidamiseks ühe suure pidumaja ülesse ehitanud, keda meie seestpoolt weel mõnusama leidsime olewat, kui Saksa pidumaja. Läti lauljate wastawõtmine selles majas oli 17. Juunil lõuna ajal, kus mitu kõnepidajat ülesse astusiwad. Kõnede waheajal  laulsiwad Riia Kreeka õigeusu seminari kaswandikud  esmalt koraali: „Wõta nüüd Issandat wägewat kuningat kiita" ja siis mitmed Läti laulud, mis wäga mõnusaste läksiwad. Meile tuli nende tubli noorte meeste laulu juures tahtmata Hollmann'i seminari  laulukoor meele, kes mullu Tartu Eesti laulupeul  oma puudulist Saksakeeli rahwale laulus ette hakkasiwad porssima. Missugune wahe mõlemate wahel! Läti laulupeu waimulik kontsert oli 18. Juunil. Ohtu kella 9 ajal läksiwad Läti lauljad oma lippudega suures rongis kubernäri herra pallei ette, kus pidu toimekonna president Kalning Wene keele peetud kõnes kubernäri herrat palus, Lätirahwa truuduse tundmiste tunnistust Keiserliku Majesteedile ette panna. Peale selle, kui lauljad suure waimustusega Keisri laulu oliwad laulnud, rääkis kubernäri herra, et ta suure rõõmuga seda soowimist saaks täitma. Nüüd lauldi weel mõned Läti laulud, mille peale president Kalning Läti keeles kubernäri herrat elada laskis. Kubernäri herra tänas Läti keeles selle õnnesoowituse eest. Selle peale läksiwad  lauljad suures rongis Riia Läti Seltsi majasse, kust nad töisel päewal rongis pidumajasse tagasi tõttasiwad,  sest et seal 19. Juunil kella s'/2 ajal ilmalik kontsert alustas. Seda peame Lätlastest kiitma, et selle kontserti programmis enamiste kõik Lätirahwa omad laulud oliwad: 19 laulust oliwad paljalt 4 Saksa-, 1 Rootsi- ja 3 Wene laulu, kõik töised oliwad  Lätirahwa omad laulud. Suurem jagu oliwad rahwalaulud ja need lõikasiwad enam südamesse, kui keegi kunstlik laul. Saksa laulupeul läksiwad kõige kunstlikumad laulud kõige halwemine ja ei teinud mingisugust sisselitsmist. Suurtes koorides ei ole mitte kerge kunstliku laulu laulda, ning kui kõik lauljad  lübikaudu osawad ja omas laulus kindlad ci ole, siis on seesugusel 100 l laulu wõimuga waene lugu. Läti lauljate laul sünnitas ütlemata waimustust kuul-