Waewalt oli Aleksander oma tuppa jõudnud, kui ta wana Tobiast hüüdis. Teener, kes kui soldat harjutud oli, ilmus kohe. „Kuule Tobias, pakki meie asjad sisse ja telli posthobused, Home reisime siit ära!" „Kuhu, armuline herra?" küsis Tobias imekspannes. „Kuhu sa tahad, wana sõber. Aga wali üks suur linn meile korteriks, kuS rohkesti meele lahutust leida on. See koht on siin wäga kurb, ma ei pea siin mitte enam kauem wälja." Mulle ei ole see koht esimiscst silma pilgust saadik mitte meele pärast olnud, armuline herra!" hüüdis Tobias rõõmust hiilgawal näol. „AH so, siis pean ma hakama sisse pakima?" „Jala päält, aga kõige päält too mulle tuld, ma tahan kirja kirjutada." Ämarik oli kätte tulnud. Kui Tobias tuld tooma läks, kuulis ta esiukse taga kanget klopimist. „Kes sääl on?" „Uks lahti, uks lahti! Ehk ma löön ukse sisse!" „Sääl ei puudu enam palju!" pomises Tobias. «Kannatage natuke! KeS on see tormiline wõeraZ?" „Tee mitte ust lahti; Tobias!" karjus Aleksander teisest küljest. «Ma ei taha kedagi inimest kuulda ega näha!" «Armuline herra!" Sell silma pilgul muljus Willem wankuwa ukse sisse ja läks kohkunud Tobiasest mööda Aleksandri juure. „Mulonhädastiteiega rääkida, mu herra I" „Wabandage, ma ei wõi kedagi oma jutule wõtta, weel wähem teid!" Aleksander pööriS ümber ja läks teise tuppa. Willem ei lasknud ennast ära kohutada, waid käis tema järele. „See on häbemata!" hüüdis Aleksander pahaselt. „Kas tahate mind sundida oma peremehe õigust siin majas pruukima?" „Ei, ma ci pea teid mitte ainult auusakS, waid ka mõistlikuks inimeseks. Minu praual on mure teie üle " „AH, ah, aa, teie proua, mu herra! Wõi teie praual on mu üle mure? Kas teid ei sunni armastuse kadedus, et öö ajal läbi metsa jooksete? Kui see nii on mu waene herra Dewald, siis on teil õigus ja ma tahan teid kuulda!" Tobias astus tulega sisse. „Kas ma pean siia abiks jääma, herra?" küsis ta üle õla wõera poole polgateS. Aleksander näitas talle käega, et ta wõib minna. TobiaS läks, kui ta tule laua pääle oli pannud. „Meie oleme üksi, herra Dewald; mis oli teil mulle ütelda?" küsis Aleksander ja kahju rõõm hiilgas tema silmist, kui ta Willemi higist palet nägi. Wõi õigem: Mis laseb see ilus, truu Marie mulle ütelda!" lisas ta põlgama naeratusega juure. „Ta on tõeSti hull!" mõtles Dewald, kes selle erutuse põhjust mitte õieti ei teadnud. „Noh, teie õnnelik naisemees," hüüdis Aleksander, „mikspäraft ei räägi teie mitte? KaS abielu õnn teid lummaks teeb?" „Mu herra, kuida näha, peate teie mind naeretawaks naisemeheks." „Ei, abielu on üks liig tõsine asi, aga mina pean Leid liig õnnelikuks." „Wõi mõtlete mu abikaasa kohta pahat?" „Ei, mina saan waikima kui haud!" hüüdis Aleksander pühalikult. Ja kui teie tark oletc, siis ärge segage seda matkimist mitte, maid usaldage pimestpeast oma abikaasa  truust. Sellsamal ööl reisin ma ära; elage hästi, herra Dewald!" „Ma loodan, teie jääte tagasi!" „Ehk teie nimetate mulle wähemast oma äkilise ära reisimise põhjust. Teie olete mäga edcwalt kohut mõistnud, ja see teeb teie oma elu mõrudaks." Mrg tuleb). Isamaalt. Kuresaarest. „N õgijad," ehk „koerakapalise  d." Kes need on? Need, kes niisugused olla tahawad. KuresaareS on paljude juures see halb komme, et kui kuskil pulmi peetakse, siis lähemad nad pulma maja akende taha -vahtima, mis tunnistust annab, et neid tühjast silma himmust -veetakse. See -vaatamine ei ole meel kõige halwcm, maid, see et waalajad nii toore meelelised on, et nad noort paari ja pulmalist teotama ja sõimama hakawad; päälegi tuleb nende eneste -vahel sarnane kõlbamata sõnade -vaheldam-ne ettc, mis enamisti tüli ja riiuga lõpeb. Nüüd wõiwad mõned, kes KurcsaarlaStc halba kommet läheinalt ei tunne, mõtelda ja ütelda: Eks pandagu pulma maja aknad kinni! Kui aknad kiuni pannakse, siis on lugu meel seda pahem. Kui akna luugid kinni pannakse, ehk paksud kardinad ees on, siis lüüakse aknad sisse. Kui aknad -väga higised on, juba siis on halbdust karta; pulma rahwa talitaja peab selle eest hoolt kandma, et aknad selged on, et --õgijad ja kocrakapaliscd takistamata sisse löödi. MikSpärast ma pulma maja akende taga -vahtijaid --õgijateks ja kocrakapalistcks, -või ehk ümber sarnatscid -vahtijaid, kelledele ka seemit õlut antakse; omeicgi ei tee nad maal mitte niisugust paha, kui linnalaste juures kuulda on. Meis linnas, kus igapidi hea seaduslik kordus -valitsemas on, peaks politsei niisuguste -vahtijate üle terawamat pilku heitma. Ka saagu sarnatsed tud, ehk oleks sellel ka mõju mõne auusamagi juures wahtimise tuju taltsutada. X. Postimees on muidu üsna wa' tubli ajaleht, aga et ta ennast nii palju kuulutab ja kiidab, see alandab tema wüürtrist. Tal näib see ivana sõna ununud olewat: Oina kiitus haiseb! —Kõik wõib järele anda, aga mis ta selle aastases nr. 7 sees juhtkõnes räägib, see on liig! Sääl on ööldud: et need, kes wäikest Postimeest lugewad, need olla üksi haritud Eestlased. Wähe haritud, kes mõtelda ei oska, jäägu sellest lehest parem eemale. ... Kui palju „PoStii»eeS" selles eksib, seda wõib pea wiie aastane lapski aru saada. Postimehel on w i st praeguS meie arwamise järele kõige rohkem lugejaid; ei tea kas need peaksiwad kõik taieste haritud olema??? Niisugune ütelus ou aga paljas meelitamine, et selle läbi ehk weel kuld mis hiilgab. X. Õnnetu surm. 16. Webruaril juhtus ühel Karja kihelkonna inehel häkine surm. Ta oli maalt tulles juba omal kanget südame walu tunnud, mis ta oma tütrele, kes kaasas oli awaldanud.  Saand ta turul omast kaubast lahti saanud, läinud siis wiina aptcki ja tahtnud, kes teab wist natuke napsi oma haigusi wastu wõtta. Apteki uksest sisse astudes, wõtnud ta raha koti taskust ja enne kui ta mee! sõna saanud raakida, kukkunud tõsta, aga mis surnud, see surnud! Küll toodi ka tohter kohe senna, aga kõik oli asjata. Säält pandi teda ree paale ja wiidi hospitali, et lahti leigata, mis ka tehtud sai. Siia maale ei ole meel kuulda, mis haigus temal olnud. Pätile s>g aasta on see mees mana olnud. Nii kauaks on inimese elu! Li. ÜSna ime on kuulda, kuida meie linna manad naised teisi inimesi kangesti taga rääkiwad. Ühest «väikesest asjast teemad naad nii suure juttu wälja, et kaS kuula. Hiljuti juhtunud mõnede noorte meeste keskis maike sekeldus, mis mitte midagi ei olnud. Oh sa kallike! kus siis naised lasknud omad ma' kõlamise massina märgid mürada, nii et pane kõrwad kinni. Ka mõned mehed nähakse nende järele hakkanud katsuma. Jah, kellel pole muud teha, siis on see ka ometi töö! X. Kihelkonnalt. Kas linnas puud on kallid? Saarlase 5. numbris kaebab keegi „kimi-küla" elanik, et miks puud praegu kallimad on, kui kümme aastat tagasi, ja arwab wiimaks sellest seda tulewad, et puude ostjad ise oma üle pakkumisega manad puude hinnad on ära rikkunud. Sellest on siis mõista, et „kiwi-küla" elanikud praegust puude hinda üle liia kalliks peawad. Aga kuulge, teie „kiivi-küla" elanikud, teie ei maksa praegu meel mitte punast kopikatki puude eest, maid saate puud üsna muidu, palja maalt linna, wähikese wäo raha eest. Töö ja puud on ikka üsna muidu teile. Praegu maksab üks raud süld kase puid linnas 7—B rubla, seega keskmine hind 7 rbl. 50. kop. Parajad kauba koormad on ikka need, mida kuus tükki raud sülda läheb. Nii on siis praegune puu koorma hind läbistiku 1 rbl. 25 kop. Kui palju läheb maa mehel aega ühe puu koorma liuna 'viimiseks tarwis? Kihelkonna mehel kulub ühe puu koorma jaoks kolm hobuse ja üks jala päew ära! See on: üks päew puud metsast raiuda ja koju wedada; üks päew puud katki saagida ja halgudeks teha; kaks päcwa kulub linna reisiks ära. Noh ega Kärla mehelgi puud õucS ei kaSwa, olgu küll, et ta ühe päcwaga linnas käib. Siis on 1 rubla 25 kop. teenitud. Mõtelgu ja arwaku nüüd targad „kimi-küla" elanikud järele, kui palju kopikaid maa mees säält päewa palka on teeninud ja kui palju on ta pääle töö ja wäo puude eest raha saanud? Ja siis nurisegu! Kui keegi midagi muud kraami koormat Mõndasugust. Kuidas neiud oma wanaduse järele laula ivad. 12—14 aastani i Juhei, juhei nüüd laula suu Ja lehka lõbus Meiu-kuu. 14—16 aastani: Ka õitse ilus Jaani lill. Tee rõõmu noordel, manadel. 16 —18 aastani: Nüüd kõige rõõmsam aeg mull käe. Noor armastus, oh nõnda jäe! 18-26 aastani: Mis wiga mull on teadmata. Et tanu all meel pole ma? 20—25 aastani: Mis aitab see, et ehin end. Ei keegi noormees maata mind! 25—30 aastani: Nüüd appi, appi! kadund ma. Kas mehel saan on teadmata!  30—40 aastani: Nüüd näen, et kõik on jätnud mind. Ei rõõmu tunne enam rind. 40—50 aastani: Mu lootus nüüd on ülewel Ei tunne lusti ilma päül. 50—70 aastani: Oh liiwa Annus jõua sa. Ei enam jaksa elada!! Lurl illile.