Saarlane Üleüldine politil», ajnleht mii- jn linnnrühmle. sl° Ä4. Teisipäewal, 4. Juulil 1889. VI. aastakäik. maksab! Ilmub igal toisipÄosV«»r. Knrefaares kauSanulitsaö nr. Ä! Kaswatamine tõele. Kui üks isa oma laste ees nalja pärast malet räägib, kuida wõiwad siis lapsed tõtt rääkima hakata ja õppida? Nemad usuwad jv, mis isa räägib, et see peab tõsi olema! Noh, kuida wõib siis laste südametes tõe tundmus juurduda ja kaswada? Sääl kaSwab jo lapse südames maast madalast kõik male ja walskus, mis päew päewalt ikka suuremaks ja kangemaks, künni ta juba minnaks nii sügawasse inimese südamesse läheb, et ihu ja hinge hukatuse teede pääle wiib, kus siis kõik kurjad himud: märgus, pettus, rööwimine ja iseenese tapmine ning muud niisugused kurjad asjad ette tulewad, et raske ja ka ilm -võimata on selle tee päält tagasi pöörda. Mõni inimene, kes küll ei tahaks ilmaski waletada, aga ta juhtub seda teise inimese male läbi ometi kord tegema; pärast saab ta alles aru, et ometi male on tema suust läbi läinud. Küstme nüüd: Kuida wõib siis inimest tõe teele kaSwatada ja selle sees ka hoida? See on küll üks ränk töö maletamist rahwa seast ärakautada; sest selle hakatus on juba Aadamast ja Eewast pääle hakkanud! sellepärast ei wõi meie teda tänapäewani  mitte suutumaks kautada, maid peame aga temale tõkkeid katsuma, nii palju kui jõuab, selle tee pääle ette teha, et ta mitte liig kaugele ei saaks laguneda! Muidu katab ivale need wiimased tõe terad oma musta katte alla kinni, et ükski enam tõtt ei tunne, ega tõele omas majas ruumi ei anna. Iga inimene katsugu seda meeles pidada, kui ta midagi räägib, ehk teise käest kuuleb, mitte siis ilma teadmata sõnu omalt poolt juure ei lisa, mis mitte tõsi ei ole, sest niisugusest jutust, kui see laiale saab lautud, kaswab see kõige suurem male rahwa sekka, mis wiimaks nii laiale läheb, kui umbrohi põllu pääl. Sellepärast armsad isad ja emad! Katsuge ome lapsi maast madalast tõe ja kindluse sees et neist wanaduscs mitte Wale orjad ei saaks. Ärge õpetage neid mitte nalja pärast maletama, nagu ma seda mõnda korda mõne wanema juures näinud olen, et kästakse seda ehk teist perekondas ütelda, mis koguni tõsi ei ole, ehk saab jälle lapsi hirmutud mõnesuguse malega. Mõtelge ikka selle pääle, et lapse süda on jo wäga õrn, niisugust asju harjuma õppima; sest kuS ima on mulda kukkunud, sääl hakab ta wiimaks idanema ja kannab mitmekordse wilja! Walwage alati selle pääle, et laps ei saa walelikuks ja wanaduses malelikkude isaks! Armsad sugu wennad ja õed! Olge tulised tõe sees ja ärge laske endid kõigest tühjaist juttudest,  mis mitte tõsi ei ole, kõigutada, maid püüdke ikka tõtt rääkida, niihästi kodu laste ja kõige perekonna ees, kui ka wäljas wõeraste kuuldes, küll siis näete, et tõsidus tõuseb ja ival'' waub! Isamaalt. Kuresaarest. Praegusel sume ajal on wäga rohkesti ja milmesugusid kunsti mehi, kes kontsertisi ja muid lõbu-õhtuid rahwale pakkuivad. Iga niisuguse  etenduse tarwis saamad kuulutused wõi nurgalehed trükitud, mida uulitsate ja majade nurkade külge üles kliisterdakse. Nüüd on meie linna uulitsa-poistel see rumal pruuk, et nii pea, kui ühte kohta saab üles kliisterdud, nemad seda kohe jälle maha käristawad, nii et paarist sajast uulitsate püül enam näha ei ole, kui ligemast 20 kuulutust ja ka needki on suuremalt jõult katki tehtud. Mis moodi peaks wõimalik olema, selle rumala tööle abi otsida? Jumal aitab. s Meie Zaen oli raske ahastuse ja mure tundisid mööda elanud. Tema poeg oli õieti raskesti haigeks jäänud. Ka tohter, kes ikka lõbus ja lahke, oli üsna mureliku näo teinud. Rõgisemine.rinnus andis tunnistust,  et ta ennast kangesti külmetanud oli; senna juure tuli raske palawik; poiss nõudis ühtepuhku jahutawat jooki ja tühjendas  terwed klaasid selget mett ahne lonksudega.  Palawik kurnas teda nõnda ära, et ta lühikese ajaga nõder, lahja ja wõerast nägu oli. Lühikestes hinge tõmbamistes õhkas ta weel oma haige woodi pääl; waewalt lõi ta weel wahete wahel omad armsad silmad lahti. Isa ja wanaema walwasiwad korda mööda tema aseme ees ja mõnikord ka wäike teraw wend, Willem. Siisgi arwas arst, kui ta kolmandamal päewal jälle tuli, et lootus poisikese elu pääle pöörda jälle tagasi, sest palawik hakata järele andma. Neid sõnu kuuldes hingas Jaen palju kergemalt ja tänas Jumalat omas südames. Waewalt oli arst majast wälja läinud, kui üks liik mehi sisse astus, kelle tulekut keegi aimata ei wõinud. See oli politseimeister  oma alama ametnikudega. Willem oma õega peitis ennast isa ja wanaema selja taha ära, kes just kartuhwlid lõunaks kooris, ta jättis oma töö seisatama ja waatas kohkudes wõeraste otsa. Nende esimees oli üks pitk, lahja mees, suure tugema tutspaari ja õhukeste juukstega, mis sirgesti ülalt alla kammitud «limad ja sääl juure tegi ta hirmus tõsise näo. Isa tõusis oma haige lapse moodi juurest üles ja küsis tasase häälega. „Mis on Teie-soowimine, mu herrad?" „Ma tulen seaduse nimel," ütles kohtunik  tõsisel näol. „Teie nimi on Jaen Praht ja olete kalamees siin külas?" „Jah, nõnda on see!" „Teid on üles antud, et teie hiljuti lossi päälsündinud mõrtsuka tööstoleteosawõtnud." Seda hirmust kaebdust kuuldes, karjatas ema hirmu ja ahastuse pärast. Jaen ise aga naeratas rahulikult. „Mina pean üks rööwel ja mõrtsukas olnud olema? Kas ma tohin küsida, kes seesugust hirmust malet minu üle on wälja puistanud?" „Selle pääle ei ole mul teile midagi wastada," ütles kohtunik. „Ütelge mulle aga, kus teie sell ööl olite? Meile on üleS antud, et teie oma harjunud wiisi wastu sell õhtul ei ole merele läinud, ehk küll ilm ja aeg iga pidi sell ööl rohket kala saaki tõutasiwad. OnS see nõnda?" „Ma jäin sell õhtul koju, sest mu poeg oli raskesti haige ja mul ei olnud kedagi, kes tema juures walwama pidi." „Hm —, teid on selle mõrtsuka töö ajal ka lossi ümber nähtud hulkuwat. Teie sääl, mana emakene, oli teie poeg kõige see öö kodu?" „Seda wõin ma teile niisamma hästi üles anda," tähendas Jaen. Aga kohtunik  keelas teda ööldeS: „Teie peate nii kaua mait olema, kuni teid küsitakse. Nüüd räägin ma teie emaga/, Ema jutustas, et Jaen ühe poole tundi on wäljaS olnud, et ta järele waadata tahtnud, mis see kisa sääl lossi pääl tähendada. Wõerad naeratasiwad. „AH soo, paljalt uudishimu on teda tormist ja haigest lapsest hoolimata senna sundinud," tähendas kohtunik.  Jaen sai wihaseks; ometi jõudis ta oma üle walitseda ja rääkis nii rahuliselt kui see mähe wõimalik oli: .Mabandage, ma tahtsin mana herrale abikS olla, aga ma tulin liig hilja ja mind ei tahetud mitte enam sisse laska." „So, so!" wastas kohtunik ja waatis teda pea laest kuni jalatallani. „Aga mis haaw teil parema käe külges on?" hüüdis ta järsku, kui ta Jaani kätt nägi lappaka sisse mässitud. Jaen rääkis kõik truuwiste, kuidas ta oma käe haawanud oli, äratas aga kõige oma tõendamistega umbusaldawat naeratust oma üle kuuljate juures. „Za sääl nurkas