lusti pidu paastu ajal ära ei keela, siiSgi on kristlastel pääle ilmaliku seaduse weel üks seadus, mis mõistusele ja südame tunnistusele selget märku annab, millal kristlased rõõmsad, millal tõsised ja kurwad wõiwad olla. Olgu siis minu kiri Kuresaare „Eesti seltsile", kui ka kõige teiste Eesti seltsidele näpu näituseks, et nad aimama hakkaksiwad, kuida selle töõ tõsine wäärtus on, mis nad, nõnda üteldes: „rahwa kasuks" teemad! Willem Rattur. „Herra v. Windheim, ta on mu õepoja naine, aga mitte neiu!" möirgas konsul, wihast tulipunane. „Et teile seega näidata, et ma teie õepoja abikaasa pääle ei mõtle, wõtan ma tema sõbranna omale." „KuidaS, kas tema sõbrannat? Albertinet?"  „Jah, seda sõbrannat, kes teie õepoja abikaasa seltsis on." „Mu herra, olete kurjast maimust waewatud  ? Tunnete teie siis seda inimest ligemalt, keda teie enesele wõtta tahate?" „Ma arwan." „Teie arwate, aga teie juuksed tõuseksid peas püsti, kui teaksite, mis mina tean." „Mu nõu on kindel." „Ma ei wõi seda aga sallida, et teie sest inimesest petetud saate. Kui mina teile räägin, mis ma ise oma silmadega näinud olen, kuidas —" „Teie eksite, herra konsul'" „Mu herra, mu silmad on head." „Teie olete maga edewad kohut mõistma, herra konsul." „Teil on tarwis, et teie seda teada saate —" „Ma tean kõik!" „Kui kangekaelne teie olete! Uskuge mind, teie saate kõige õnnetum mees olema." „Üks puhas, ma julgen ometi." „Hea küll, siis wõtke ta enesele, aga siis kasige minu majast! Wõtke ta, aga ärge tulge temaga minu silma alla. Minu maja aun nõuab seda! Tõld on ukse eeZ, astuge oma pruudiga senna sisse ja laske ennast laulatada, kus teie tahate. Minu õepojaga aga tahan ma üks tõsine sõna kõnelda." „Herra konsul," hüüdis Aleksander, „teie olete hea mees ja saate nüüdse maailmaga jälle äralepima. Meie näeme endid jälle!" Tema läks rutuliste sammudega saalist wälja. Konsul kuiwataS higi otsa eest. „Ma tunnen ennast haige olewat!" pomises konsul, „see ülisuur erutus saab mind tapma. Kõik need inimesed on kaS narrid ehk üsna ära rikutud. Ja see kergemeelne  mõisnik! Ma naeraksin peaaegu tema üle! Tema on üks elaw näitus, et just need mehed, kes kõige enam naisterahwaste  waStu on, kõige kergemine nende wõrku langemad. See on aga kindel, et praegune noor maailm kõik, kõik ärarikutud on! Aga kas see äratundmine mind waigistada  wõib? Kas wõib see mul minu und ja rõõmust meelt tagasi tuua? Oh et Marie Bronner seesugune kergemeelne rikutud loom on!" Wana mees wajuS wäsinult oma istme pääle; ta pani omad käed kokku ja wajutas silmad kinni, nagu inimene, kellel kange peawalu on. Mõne minuti pärast sai kõrwa toa uks lahti kistud. Marie astus saali. Temal oli rätik ümber õlade ja kübar peas. „Tema magab!" sosistas tema. Kikiwarbul astus tema lähemale ja heitis konsulile ühe musta nööri ümber kaela, mille otsas pilt ripus. Konsul lõi silmad lahti. Marie tahtis ära jooksta. „Mis sa tahad?" küsis tema Marie käest kinni hakates. „Ära reisida!" kostis küsitaw julgesti ja lühidelt. „Kas üksi?" Ma lodan saatjat leidwat." (Ots tuleb.) ka manade naiste, kelle keele paelad wiina läbi wabastud saamad, õnne soowitused noore pruut paarile esimist korda osaks saamad. Sagedasti nähikse ka naist ja tüdrukuid, kui kord juhtub, tülitsejate wahel tõrjujaiks olemat. Armsad neiud! kas on see sünnis, et nõnda kõrtsi haiguses põete? Teie noored mehed: Kai on see teile sünnis, et oma tulemast abikaasat, kes pärast ka emaks peab saama, kõrtsis wälja walite, kauba ära teete ja esimised pruut-wiinad joote? KaS arwate endale auuks, kõrtsis purjus peaga esimisi õnnesoowitusi mastu wõtta? Minu arwatcs ei sugugi! Teie laste wanemad: Kas on see teile auuks, kui tüttar kirikust koju tulles ennast pruudi ütleb olemat, ehk et poeg kõrtsis esimised pruutmiinad  on ärajoonud? Kas ei ole teil seks omaS majas sündsam koht? Niipalju, kui mina muid rahwaid tunnen, peetakse seda suureks häbiks, kui naisterahwas, iseäranis tüdruk, pühapäewal kõrtsi läheb. See on hirmus wälja naerdud, kes leti ette läheb miina ehk õlut ostma, mis küll meie tüdrukute juures ette tuleb. Naistest ci maksa rääkidagi. Nendel on märja ostmine üsna moodis asi. Minewal suwel juhtusin paar korda pühapäewal Hiiumaale,  kui rahmas just kirikust wälja tuli. Rõõm oli näha, kuida meeste ja naisterahwad kõrtsist mööda, kodu poole ruttasiwad. Arwata üks kümnest meeste sugust, kes kord kõrtsi sisse läksiwad. Weerand tund aga pärast kirikust wälja tulekud ei olnud mitte hingegi kõrtsis enam näha, kuna meie kiriku kõrts 4—5 tundi pärast kiriku nõnda kirikulist täis on, et kole ja jäle näha. Õnnetu on, kes kord sisse poole seina on läinud, ega see säält heaga wälja pääse. Riided saamad tulist walu, wälja pugemisega. Nõndasamuti nägin ka Muhus, et iga kirikuline kodu poole tõttas. Arwa mõni mana mees aStuS sissepoole kõrtsi, et piipu suitsma panna. See oli tõesti rõõmus nähtu», meie rahma kõrwal ja ma oleksin soowinud, et kõik Mustjala kirikulised seda oleksiwad päält näinud. Kuida wõiwad nemad kõrtsist mööda minna, kuna meie kirikulised seda nagu häbiks arwawad, kui kõrtsist mööda minnakse. Hiiu- ja Muhumaal nähtus kujuta» mulle weel selgemine meie rahwa elupilti silma ette. Mõni meie rahwa seast saab ka wist pahandama, et neid ajalehes laimatakse. Kes nõnda mõtleb ja ütleb, on tõeste mõtte aher ja rahwa waenlane. Laimata ci taha ma kedagi, maid olen aga meeletuletuseks  awaliku häält tõstnud, et see halb tõbi meie rahwa, iseäranis naisterahwa, seast kaoks. RõõmsaSte saaksin ma ka sulge peusse wõtma ja ajalehes kirjutama rahwa kiituseks, et see räägitaw  tõbi meie rahwa seast on kadunud, kui pärast kiriku kõrts tühi oleks. Nii kaua, kui see mitte nõnda pole sündinud, ei wõi keegi pahaks panna, et kiituse osaliseks ei saa. Kasu saab ka tulema, ei mitte nende ridade kirjutajale, maid neile, kes pimedani, pärast kiriku kõrtsis uhtlewad ja oma raha eest endale ihu terwise kõhnust ja hinge hukatust muretsewad. Kõige kõrgem aga andku, et need read parandamise wilja kannaksiwad ja halwa haawale parandamaks plaastriks oleks. Weel minnaks hüüan ja palun: Kõige kõrgem andku iga ühele jõudu, et kurjast taganeks ja head, kasinad elu taga nõuaks. —j—. Jaanist. Saäl kaebab kirja saatja ebausu üle, mis weel praegusel ajal sääl peab õitsema. Ühel tüdrukul olnud käsi ja sõrm haige ja see armutud kohe tehtud ehk soowitud haiguseks, mille pärast tüdruk kahe sortsi moori ehk soola puhuja käest käinud abi otsimas, kus ta ühele poole rubla ja teisele 30 kop. maksnud oli, ilma et midagi abi oleks saanud. Tartust. Pileti soldatide kohta on Tartu kreispvlitsei wallawalitsustele ringkirja läbi teatanud, et need oma elukohta milgil -viisil ilma wallapolitsei lubata muuta ei tohi. Et wallawalitsuStel nende wolikonnas olewate taga- Isamaalt. Kuresaarest. Jälle on meil pitk ja igaw talwe aeg mööda minemas ja rõõmus suine aeg asemele tulemas. Lumi sulab soja päewa käes üsna silm-nähtawalt. Linna uulitsad on mitmes kohas lume alt wäljas. Ka mõned sui laulikud löõriwad puude otsas ja aidades otsiwad pesa kohti. Iga inimesele tuleb jälle kui uus elu sisse. Wäiksed lapsed rõõmustawad, et wõiwad muru pääl lulli lüäa; wanad jälle, et külm möödas ja soojus wanad kangeks jäänud luud kergemaks teeb; ka mõni neiu ja peiu rõõmustab, et wõib aidas, pingi pääl kahekesi mõni armas sõna waheta! Ka töömehed näikse oma sügise paigale pandud tööriistu  kohendawat ja wahedaks tegcwad; sest ehitused  hakawad linnas juba mõnes kohas pääle. Ülepea ütelda: Kõik loodu» hakab liikuma ja kõigile tuleb uu« elu sisse! 16. Märtsil käis Wene usuliste piiskop (Jaanist Õerike preester) KuresaareS bratSwo kooli ja üht teist kooli järele katsuma» ja awaldaS nende kohta oma rahul olemist. Selle aasta algusel, kuda näha ja kuulda, olla wäga palju inimesi hakist ära surnud- Linnas on kaks inimest ja maal mõnes kohas rohkem. Waljala kiriku juures surnud üks naine kirikust tulles tee päül ära. Teises koha» üks meesterahwas,  keda metsast heina küüni päält leitud, kes juba mitu päewa jääl oli olnud. Ju ta jõud nii otsas oli, et ta enam koju ei olnud saanud. Mõnes kohas peab lastel rinna-haigust palju olema. Kuida linnas kuulda, olla paari nädala eest Muhumaal, Liiwa kõrtsuS Saarlaste ja Muhulaste wahel merine taplus olnud. Üks oli saanud nuaga rinnust ja käest haawatud. Et säält kohane urjädnik oma jõuga pole wõinud neid taltsutada, sellepärast saatnud ta traadi teel linna sõnumid, mille pääle ka tohter ja sillakohuS senna sõitis. Ülepea, kuida kuulda, olnud sääl ligi 50 meest, keS tahtnud ülemaale tööle minna. Kole asi! Mustjalast. Naisterahwa tõbi. Mõni mõtleb, et meie naistecahmaite ihud tõbesid ja muhke täis on ja teeb üsna kaastundliku näo seda sõnumid kuulde». .Aga oota, ma räägin sest haigusest, milles enamiste kõik meie naisterahwad, iseäranis noored neiud põdewad: See on kõrtsist hakkannd tõbi, mis lehkab, ega paraneda ei taha, ehk küll mitu kord on meele tuletatud, et enam kõrtsi kihwti selle haawa sisse ei peaks lastama. Meie naisterahwad, iseäranis neiud, põdewad wäga pühapäewaseS kõrtsi haiguses, ega wõi nad enne termist kätte saada, kui nad täieSte kihwtised  rohud pruukimata jätmad, see on kõrtsist mööda kodu poole lähemad. Aga paraku, iga pühapäew pärast Jumala teenistust lähemad nad kiriku juures olewasse kõrtsi ja nende aeg läheb üsna lõbusasti kella 6-7 joobnud meeste suhu mahtideS Sest ka tuleb, et iga noormees, keS omale pruuti soomib, ikka esimise kauba kõrtsis teeb ja esimised pruut-wiinad kõrtsis joob. Pudelitega wiina weetakse wälja, kus siis