oleks —siis peawad mattawalitsused omale ise ühe postitasku muretsema ja omad kirjad ja ajalehed iseäranis  ära tooma, kus neil aga ka.mõisa postitasku ehk tema kandja eest mingisugust maksu enam maksa ei ole. On see asi ära seletatud, siis tuleb üht kihelkonna postmeistrit walitseda. Kus mõisad ja wallad kokku lepimad, seal teeb seda kihelkonna konwent. Kõige paremine sünnib selle ameti peale üks osam wallakirjutaja  kihelkonnas, kes seda ametit ka paraja palga eest enese peale saab wõtma. See postmeister peab siis selle eest muretsema, et iga malla ja mõisa kirjad iseäranis paberi sisse saamad pakitud, kuhu walla ehk mõisa nimi peale kirjutatakse ja siis pakk ka pitseriga kinni pannakse. Sealt laseb neid ins iga mald ja mõis ise ära tuua, ehk üks postimees kannab neid igaüht  oma kohta, nagu just kõige mõnusamalt seda asja siin ja seal toimetada mõimalik. Seesugust kihelkonna postmeistrit on hädaste igasse kihelkonda tarwis. Saagu ta ka sada ehk paar sada rubla palka, aga siis wõib tema käest ka pärida, et ta kõik, mis seesugusel mehel teha on, korrapärast ära toimetab. Suure kihelkonna kohta on üks sada rubla weikene asi maksa, aga selle eest ei bulgu üksikud kirjad  ja ajalehed mitte enam nädalate kaupa mööda kihelkonda ümber. Siis on üks mees seal, kes korraliku  oleku eest hoolt peab kandma ja keda wastamise alla wõib wõtta, kui kaebdusi on. Kuidas iga Mald omad kirjad selle kihelkonna postmeistri käest kätte saab, seda saab iga mald ise kõige mõnusamalt ära wõima määrata. Niisama saamad ka mallad ära määrama, kuidas kirju igale omanikule kohe kätte muretseda Mõimalik  oleks. Kui kirjad nii kauaks matkamajasse seisma jäämad, kumu neid omanik ise sealt kogemata otsima läheb, siis oleks asi ka ikka meel õige puuduline. Üks jagu sellest kättemiimise tööst saaks kütt matta kubja hooleks langema. On aga wald suur ja sinna tuleb palju kirju, siis peaksiwad kümnikud kubjale abiks olema, n. n. e. Siin saab wist iga wald ise kõigeparemine  ära wõima määrata, mis kõige mõnusam on. Aga kihelkonna postmeistrite amet, selle üle ei peaks enam ühtegi waidlemist olema, Maid igas kihelkonnas peaks seesugune mees õige pea teenistusse saama. Poliitika ringwaatns. Peeterburgis tehtud hirmus tegu tõmbab nst suurel kombel terme maailma tähelepanemist enese Male, et kõik töised asjad tükiks ajaks nagu kõrwale on lükatud. Keegi walitseja ei ole meel Wenerngile nii palju head teinud ja temale nii palju wabadusi kinkinud, nagu meie praegune Keiser, ja just selle suure walitseja elu kiusab üks sala kurjategijate seltskond  taga. Need peawad ommeti hirmsad inimesed olema, kes Wenemaa miljonite alamatele sell kombel nagu mööda silmi lööwad ja südametesse pistawad, et aga nende kuri tahtmine täidetud ja Weneriigi edenemine takistatud saaks. Need inimesed on tõeste kõige maailma suurema kurjategijatest need kõige suuremad,  ja Jumal andgu, et nad pea awalikuks saaksimad  ja oma teenitud palga leiaksiwad. Palju räägitakse nüüd sellest, etKuldsha linn ja maa Aasias Weneriigi poolt Hiinamaale tagasi antakse. Selle linna tagasi andmise põhja peal on Wenemaa ühe wäga kasuliku lepingu Hiina maaga teinud, ja sellepärast annab teda Weneriigi walitsus Hiina maale tagasi. Nüüd on aga Hiina saadik Tschung-Haou, kes selle lepingu Peeterburgis Hiina walitsuse w õliga malmis tegi, Hiina maale tagasi jõudes selle maa Keisri käsu peale mangi heidetud, sest et Hiina walitsus selle lepinguga sugugi rahul ei ole. Kas leping ise ikka edasi kindlaks jääb, seda saame edespidi nägema. Puutus see asi otsekaudu Wenemaasse, siis seisawad  Dulgaariasjad juba meilt natukene eemal. sõnumed kuulutawad, on uue parlamendi  saadikute seas 92 wabameelelist ja 20 wanameelelist  saadikut, ning 30 saadikust ei ole mitte teada, kuhu poole nad hoiawad. Aga olgu ka nende wiimastega lugu kuidas ta on, nii palju on selge, et wabameeleliste partei wõitnud on, ning praegune wanameelne ministeerium ennast wist peab ametist lahti wõtma. amaa tüli Türklasega on ka uue järje sisse jõudnud. Inglismaa ei ole Prantsusemaa nõuudega  rahul ja on nüüd ette pannud, et suured riigid saadikuid walitseksiwad, kes kindlaste teaduse põhja peal ära määramad, missugused maajaud Türgiriigist. Kreekamaa külge õiguse pärast peaksiwad tulema,, et' Kreeka piirid kindlaks ja julgeks saaksiwad. Prantsuse  walitsus on aga nüüd nõudnud, et enne kui see komisjon elusse ärkab, kelle otsusetegemine ilma wasta waidlemata kindlaks peab jääma, selgeste ette ära saaks määratud, kui kaugele selle komisjoni õigused ja määramised  tohiwad minna. Sell kombel saab siis see asi jälle mõni aeg otsa mana moodu rataskuuti käima. Montenegro ei ole seda lepingut mitte wasta wõtnud, mis temale Türklane oli pakkunud. Türklane pakkus temale Gussinje asemel töiselt kohalt maad. Sellepärast on Montenegro suurte riikidele teada annud, et kui Türklane künni Aprilli kuuni mitte heaga neid maid wälja ei anna, mis ta Berliini lepingu järele wälja peab andma, siis Monteneegro sõariistade abil ise saab wõtma, mis tema päralt on. Itaalia ajalehed nurisewad wäga selle üle, et Austria oma sõawäge wastu Itaalia piiri suurel mõedul platsi saatnud. Seda on Austria aga „ Itaalia irredenta" seltsi laialise töö pärast teinud, sest et liikumine seal juba nii suureks läks, et ehk Itaalia walitsus teda isegi enam pärast ei oleks jõudnud lämmatada. Sellepärast on Austria ettewaatlik olnud ja on omi sõamehi Itaalia piiri ääre suuremal mõedul malmis seadnud. Nagu mõne aasta eest tagasi Sueesi maakitsusel, nii saab nüüd ka Panamaa maakitsusest kanaal läbi tõmmatud ja on seda tööd seal Ameerikas seesama Prantslane Lesseps alustanud, kes esimese kanaali malmis tegi. Juba 10. Januaril tegi Lesseps oma tööga alustust, kus esimene kalju puru sai lastud. Omalt maalt. LWandis. Oletaja herra J. Hurt'il on jälle südmne peal Saksakeele ajalehtedes trükitud näha. Need lehed oliwad  Sakala seest selle tüki ümber pannud, mis see Eesti Kirjameeste Seltsi koosolekust Tartus rääkis. Nüüd on õpetaja Hurt Saksakeele ajalehtedes ühe „ seletuse " trükkida lasknud, kus Sakala ütelusi saadikute  walitsemise kohta wõeriti üteldakse olewat, n. n. e. Meie ei taha sellest asjast pitkemat arutust teha, aga peame wäga kahetsema, et õp. Hurt ise wõeriti seletusi  on teinud ja oma awaliku kirjaga seda asja sell kombel maailma ette on kannud. Wiliandi maatoNMst--kirjutab meileendine wallawanem: olin omas wallas, kui meil näljaaeg oli ning sell ajal jäiwad inimesed palju päärahasi mõlgu. Kui ma ameti käest ära andsin, panti minule seda süüks, et ma pääraha sisse ei olnud ajanud. Asi läks kõhtude alla, künni wiimaks Hofkohtuni, kust nüüd ka otsus on tulnud, et mina selleaegse walla wöörmündritega ühes see pääraha mõlg, mis mõni sada peale.tuhat rubla on, omast taskust wallale wälja pean maksma ja omalt poolt selle eest muretsema, et kogukonna kohus see mana wõlg minule inimeste käest sisse pärib. Nälja ajal oli kubernäri herra käsk, et inimesi walla ja pääraha wõlgade pärast riisuda ei tohtinud, on see siis nüüd seaduse järele nõnda olemas, et mina selle eest, mis ma sell korral sisse ei tohtinud pärida, oma waraga pean wastama, kuna mõlad wallas kõik teada on ja neid praegused wallawalitsused wäga heaste sisse wõiwad pärida?" Selle küsimise peale on raske täieliku wastust anda, kui mitte kohtu aktid ees ei ole. Nii palju on selge, et iga wallawanem selle eest peab wastama, kui tema hooletuse läbi wõlad wallas suureks  on läinud, ning kui uus wallawalitsus nende wõlgade sissepärimist enese peale ei taha wõtta ja wolikogu seda pärib, siis peab ta omast taskust see wõlgu jäänud raha wälja maksma. Nn tunneme üht wäga tublit endist wallawanemat siin Wiliandi maakonnas,  keda wald nii auustas, et teda wiimasel walitsemisel  uueste walitses, mis aga mees wastu ei wõtnud. Nagu igas wallas, nii oli ka siin mõni sada rubla pääraha wölga wallast pärida, nimelt seesuguste  inimeste käest, kes passide peal ehk ka ilma passita muial elawad. Ülewaataja kohtu käsu peale pidi aga see lahkuw wallawanem omast warast nii palju walla laekasse sisse maksma, kui see wõlg suur oli, ja peab nüüd taga järele ise selle eest hoolt kandma,  et wõlad sisse saamad päritud. Sell kombel on siis seadus, et wallawanemad oma waraga walla wõlgade  eest head peawad seisma ja kõikide nende summade  eest wastama, mis nende hooletuse läbi sisse pärimata jäiwad. Seda tahtsime siin awalikult nimetada,  et iga wallawanem ennast hooletuse ja järeltulewa  õnnetuse eest teaks hoida. Mitte üksi wõlgu seiswad päürahad ja magasi maksud, waid ka passirahad  ja kõhtude trahwirahad (ka sillutamise trahwirahad),  mis walla laekassa peawad minema, on walla- wanmm sisse Mida. ning kui °m°ü käest ära annab ja wokkogu leiab, wölad pärimata °n, ,ns «°'b w°l-k°gu »e.d w«ua wanema warast sisse nõuda ,a temale üles anda, et ta ise taga järele neid kokku koqab, mis ta omal ameti ajal hooletuse ehk rumaluse parast parunaw jättis. Et lugu nii on, seda tunnlstawad wnmasel ajal nähtawale tulnud ülemate kõhtude otsused. Wäljateeninud soldat, Adu Lauk Adamerest,  oli 26. Januaril õhtu koju sõites nnst oma hobust Kiima kõrtsi kaemus joota tahtnud, aga ou kogemata kaewu kukkunud. Õhtu kella poole kümne ajal oliwad kaks Jalametsa moonakat kaemust sõites tumedat appihüüdmist kuulnud, kutsusiwad kohe kõrtsimehe ligi, aga enne kui mõisast, mis 2 wersta eemal oli, pootshaak toodi ja sellega mees kaemust wälja tõmmati, oli ta juba surnud. Adu Lauk ol: 50 aastane mees ja wiie lapse isa, kes nüüd waese lese toita jääwad. PävtM MaukuNttgst. Hooletumad pääraha ma Pärnumaalt, Wiliandimaa piiri lähedalt kirjutatakse meile: „ Sakala 5. numri sees seisab Pahuwere  wallawalitsuse kuulutus, kus kaht hooletumat pääraha maksjat awalikult nimetatakse ja neid wallawalitsuse  kätte kästakse tuua. Kes wallawalitsuse amet: peal on olnud, see teab wäga heaste, kui palju waewa ja tüli seesugused hooletumad pääraha maksjad walla ametnikudele teemad. Inimesi elab praegu igast wallast wäga palju wõerastes waldades, aga suur jagu neist elab ilma passita, nii et wallawalitsus ei teagi, kus nad on, ja oma pääraha ei maksa mõni ka mitmel aastal ära. Mõnikord on seesugused wälised liikmed õige toredad mehed, aga oma kohust nad ei täida, nii et wallawalitsustel selle pääraha sissepärimisega wõera waldadest õige suur tusk on. Eesnimetatud kuulutust lugedes tuli minule nüüd hea mõtte meele, mis ma ka töistele tahtsin awaldada. Wäga mõnus oleks neile hooletuma pääraha maksjatele, kui neid iga wallawalitsus nõnda awalikult ajalehes nimetaks, ja kui siis ka kõik wallawalitsused tõeste seesugust hooletumaid mehi sealt, kus nad elawad, mangi kombel koju minema saadaksiwad. Muidugi tuleks üksi seesugustega  sedawiisi teha, kes tõeste hooletuse pärast jo mitu aastat oma pääraha maksmata jätawad ja kes ilma passita wõerusel elawad. Suurem jagu neist meestest saaksiwad seesugust awaliku nimetamist nagu tuld kartma ja aegsaste selle eest hoolt kandma, et nende päärahad maksetud on, ehk saaksiwad, kus maksmine mõne asja pärast wõimata on, ennast wabandama  ja tärmini pitkendamist paluma. Wäga hea oleks, kui wallawalitsused seda rohtu oma hooletu pääraha maksjatele suuremal mõedul hakkaksiwad tarwitama.  Auunuhtlus mõjub ikka enam kui ihu- ehk muu nuhtlus." K. Tartust. Aruanne 11. üleüldise Eesti laulu- ja müüs ikupidu sissetulekust ja minekust on pidukomitee poolest nüüd „ Eesti Postimehega" wälja saadetud. Selle aruandmise järele on wnmasel laulupidul 4566 rubla kop. sisse tulnud ja 4550 rubla 70 kop. wälja läinud, nii et 15 rubla kop. järele on jäänud. Wäljaläinud summade seas on ka järgmised: Mängunootide kirjutamine 482 rubla 28 kop., kuulutused Eesti Postimehes 56 rubla 55 kop., piduplatsi kaunistamine 205 rubla 20 kop., piduplatside ehitused 1614 rubla 54 kop., korterite walmistamine 138 rubla 33 kop., Wanemuine  saadikule reisi raha 102 rubla, K. A. Hermannile  400 rubla n. n. e. Esimesel laulupidul oli 900 rubla järele jäänud, mis intresside läbi 10 aasta sees 1348 rubla 41 kop. peale oli tõusnud. Aruande all seisawad need nimed: G. von Oettingen, J. W. Jannsen, W. Eisenschmidt, Joh. Rosenberg, Robert Rech. Kurator Saburow on Tartust Kuuramaale  sõitnud, sealseid koolisi läbi katsuma. Munuhtlusest. Lartu 3. numris i hunuhrlus meie tema tähtsuse pärast paar kohta ka oma lugejate ette peame panema. See kiri näitab, kuidas seaduse järele õiguse pärast enam kedagi ihunuhtlusega ei tohita trahwida. Kõige kaugemalt olewat ihunuhtlus teenijate  seisuse peal seisnud, kuna juba päriskoha omanikud  ja rentnikud temast lahti oliwad mõistetud. Aga selle wahetegemise kohta küsib nimetatud ajaleht õigusega:  „Kas seisawad need teenija seisuse liikmed ühe iseäralise wande all, ehk on nad omast Loojast wähema mõistusega ehitatud, et neid enam elaja kui inimeste sekka on arwata ja et siis nendega tõisiti ehk mõistlikuma  trahwi wiisiga läbi ei saa? Seda meie ei usu ja meie ei ole ühestki looduse õpetuse raamatust leidnud, kus need seisused elajate liiki on arwatud n. n. e." Siis näitab nimetatud kiri, kuidas ihu-