püüab. Seesuguste kõnedega Võideldakse salapolitika eesmärkide  eest, mitte aga Vallimaa wabadikude eest. Et kõnemehed oma kõnedega meie kodumaale iialgi hingemaad saata, meie talukohtasi lõhkuda ei suuda, seda teadwad nemad ise wäga heaste: nemad loodawad aga rahwa keskis liikumist äratada ja seda liikumist oma Fmberrahwastamise"  kasuks tarwitada. Mitte meie kodumaa wabadikude eest ei kosta ega wõitle nemad, waid nemad püüawad meie kodumaa wabadikusi omaks tööriistaks tarwitada.  Meie kodumaa wabadikud peawad suuremalt jäult pääwapatgast elama. Sellepärast ei tohi nende eneSte maad nii suured olla. et maade tallitamine neid ülearu kodu kinni peab, ilma et sellest maast täielist aastast ülespidamist  loota wõiks. Just poolikute kohtade peal, mis päiwilise kohaks liiga suured, talukohaks liiga weiked on, just nende peal kipub waesus ja wiletsus kõige ennemini kohapidajate kätte. Kestaks meie kodumaal põllutöö läbi aasta, leiakfiwad päiwilised üleüldse läbi aasta kindlat tööd ja täit palka, siis wõiks meie weikem rahwaS meie kodumaal, juba elada, kus pääwapalgad nüüd juba kolm ja neli kord kõrgemale tõusnud on, kui need kahekümne aasta eest oliwad. Et aga meie kodumaal põllutöö wähem kui pool aastat et talwist tööd igas paikas saada ei ole, sellest kipub häda tulema. See häda wõib ükfi korraldatud koduse käsitöö läbi tagasi tõrjutud saada. Need tööjõuud ja osawused, mis talwisel aeal meie kodumaa wabadikude majades korraldamata ja kasuta tööga pillatud saamad, mis tööd otsides raisatud saamad, need peawad korraldatud koduses käsitöös korjatud, tarwiliseks  ja kafusaatwakS tööks ühendatud saama. Selleks peawad ennast tõsised rahwasõbrad igast sugust ja seisusest rahwa enesega ühendama, äratates ja juhatates. Miks need Eesti käed, mis nüüd nii sagedast ei tea, kuida ennast igawal talwel kasulikult liigutama peawad, miks need mitte otsitawat kaupa laiale maailma turule saata ei wõi? Missugust kaupa walmistakse, kas seda kodumaal ehk kaugel wöeral maal tarwitakse, see on meie päiwil üks kõik, kus raudteed ja aurulaewad kõiki maailma nii kitsalt kokku kõidawad. Kõik mis osawate käte all sigib, suur ja weike, kõik see wõib otfitaw ja oStetaw kaup olla: puu lusikad, harjad ja piibud, kindad, sukad, paelad ja teised weiked asjad niisama heaste, kui kunstlikud  tasku-uurid ja kunstlikud waebad. Asi on aga see, et osawa juhatuse mõnul Võimalikult lühikese aeaga ja wõimalikult wähese kuluga, Võimalikult hinnalist kaupa walmistakse. Mil kombe! koduse käsitöö äratamine ja juhatamine peab korraldatud saama, seda jatame esiteks iseäraliste asjatundjate hooleks ja tähendame aga weel, et käsitöö koolid üks wäga soowitaw kodumaa edenduS  olekfiwad. Kas käsitöö õpetamine ja harjutamine iga külakooli tunniplaanis üles wõtta, ehk kas selleks iseäralised  koolid asutada on, seda jätame jälle mõeduwamate wõimude järelmõtlemise hooleks. Kui aga kõik koolilapsed ka käsitöös juhatatud saakfiwad, fiiS arwame meierei mõned anded ilmukfiwad, mis nüüd tähele panemata jaamad  ja iialgi oma looduslikule teele juhitud ei saa. Need, kelle iseäralised anded käsitöö koolis ilmuwad, need wõikfiwad siis kaugemaks õppimiseks kohaliste meistrite juure saadetud saada. Wähemad anded saakfiwad aga nii kaugele juhatatud, et oma talwist aega alama kauba walwiStamisega ikka kasulikumalt tarwitada wõiwad, kui see nüüd MitawaS, wäfitawas, eksitamas ja mitmelt poolelt  kardetawas töö otsimises wõimalik on. Ja mitmed noored inimesed ei oleks sunnitud wabrikuteS tööd otsima, kus ehk pääwapalgad kõrgemad olema näitawad,  kui neid maal pakkuda ja anda wõib, aga fiiskl läbi sõrmede libisewad, ja kus peale selle nii mõnigi chu ja hinge poolest hukka läinud on. Aga kui osawõtliku inimeste juhatuse all kodune käsitöö  meie kõduma waesema rahwa keskis korraldatud ja teele juhatatud saaks, siis ei oleks sellest weel küll. Walmistatud  kaubale peakstwad ka teed otsitud ja juhatatud saama, kus kaup ilma töötegija aea wiituseta, õige hinnaga  ostjat leiab. KeS ei oleks weel halastusega nägema pidanud, kuida nüüd meie linnades poisikesed oma puulusika  kimbukesega, külmast sinistanud nägudega uulitsa nurkadel kükitawad, kuida wanad raugud wihte ja luudade  kimpudega ühest uksest fisse, teisest wälja, ühest trepist üleS, teisest alla kõnniwad? KeS ei oleks põlastusega kuulnud, kuida karged pere-emad wähesest hinnast weel natuke maha tingida katsuma d? Eks olekS kiidctawam ja tänatawam, seesugust weiket aga auusat tööd ja hoolsust  lahke käega kinnitada ja karastada, kui ehk kölwate ja särawate ,Heateu Seltside" liiteks heita, kus sagedast muud suureks ei kaswatata, kui andjate ülemeelt ja saajate  hooletust? EkS oleks alama rahwale tulusam, teda waiksele, käsulisele kodutööle juhatada ja walmiStatud kaubale ilma wäfitawa aeawiitmiseta õiget hinda toimetada,  km kõlawaid kvnefi endise ja nüüdse ,waese rahwa Viletsusest pidada ja pealt kuulata? Kentsakas meie , rahwa" lehed ja lehed kirjutawad nii palju ,waese rahwa" Viletsusest ja korjawad sellesama rahwa" raha, kõiksuguste kõrklewate asutuste heaks, millest waesem rahwaS mingisugust koduelu tuetust saada ei wõi. Seal kirjutakse ja jampfitakse,rahwils!ikmst" Vabrikutest ja .rahwuslikuist" näitustest (Perno PoSnmeeS, Nu. 25), , rahvuslikust" laewasoidust ja suurkoolist, aga weike rahwa weiket tööjõudu käsulises ja puhastamas kodutöös koguda, seda jäätakse teiste sugude ja seisuste hooleks. Ja peale selle katsutakse weel, weike rahwa usaldust nende teiste sugude ja seisuSte peale igapidi  nõrgendada ja lämmatada! Ometigi algab maailmas  iga kosuw ja kindel asi weikest idust ja kogutud weikeist, waikseist jõududest sigib suur wõimus, nagu määratumad  mägestikud kõige weikemate loomakeste karpidest sigisiwad ja kuida weiked korralli loomukesed sügawamast merepõhjast kaljust üleSse ehitavad, tunni nendest laiad saared figimad. Ja ometigi teeb üksi ühendus tugemaks, kuna meie , rahvamehed" Eestirahwast kodumaa kaaskodanikud  est ärrttawalt lahutada, rahwast kitsa rahwuse Hhiina müüride wahele tuupida püüavad, kus ainuSrahwuie hingeõhk  rahwast ilma armuta lämmatama saab. (Arrttamised  kodumaa üleüldiste näituste wasta, ,Eesk. Pofim. Nu. 15, Peru. Postm. Nu. 25.) Kuulus mmi ja kodune eluõnn ei mahu sagedast ühe katuse all elama. Kõige wähem wõib waikne eluõnn kosuda, kui kuulsat nime kunstlikult kõrgeks kasvatada katsutakse, enne kui taime kindlast juurduda jõudis. EeStirahwaS  on juurdumas ja on kosumas ja Eestirahwas on kõige pealt maarahvas ja on põllutöö rahwas, ja leiab selles elus oma täielist eluõnne, mis teda täitsa põllutööst ei lahuta. EeStirahwa näppude seeS elab aga ka palju käsitöö osawust, miS äratust ootab. Igaüks ei wõi iialgi täielise maakoha pidajaks saada. Suuremaid ja wetkemaid põllupidajaid on tarwis, kui maa õiete kosuma  peab. Suurematel põllupidajate! on alalooliste kör. waS ka päiwilifi tarwis. Päiwilised ei wöt aga meie lühikese põllutöö aea pärast ükfi põllutööst elada, nemad peawad jubu segatöõ, põllutööd ja käsitööd tegema; põllu, tööd suwel, käsitööd talwel. Käsitööd ei wõi nemad aga mitte kaugemalt wabrikutest otsima minna, muid» saamad nemad puhtast, ja haritawast koduelust wõerutatud ja korralised  wabrikud tarwitawad ka suwel niisama palju löõrahwast  kui talwel; nemad ei leiaks siis küll ka Vabrikutes  tööd. Korraldatud kodust käsitööd meie maarahwa alama seisuse, meie Vabadikud? keskis äratada ja harjutada, ja koduse käsitöö läbi sigitatud kaubale korraldatud teel õiget hinda toimetada, seda on meie suurema ja weikem põllutöö  kasuks ja meie rahwa kasuks kibedast tarwiS. Uhendawad  ennast selleks meie kodumaa sugud ja seisused, usal. duses üksteise wasta. lahkes hoolekandmises, sits ei saa meie kodumaal iialgi see töörahwa - k ü s i mu S tõusma, mis läbi Lääne-Euroopa maade lõhub ja kõiksugust  kardetumaid taimeid sigitab. Kõlamad kõned ,kõrgest haridusest" on rahwa suurema hulga kohta asjata ja on koguni ekfitawad. .. Rahwa suurem hulk ei tarwita seda .kõrget haridust", mida kõrgemates koolides antakse; rahwa suurem hulk tarwitab käsulist tööd ja waikne kodune töö on rahwa kõige mõnusam hariduse kosutaja. Rahwa töS-osawus on rahwa kõige suurem auu. pNõuudwab suured auu ia tahte. Mustab meid me' kätetöö!" Omalt maalt. Tallinnast. Üks Wiljandist saadetud kiri. mida meie minewal nädalil ruumi kitsuse Pärast teiseks korraks jätma pidime, sunnib meid jälle .Mewiku" peale waatama. nii mähe himu meil selleks ka olla wõib. Enne aga. kui meie seda kirja üleS wõtame, peame paari kastmise  peale Vastama, mida ~Olewik" ise meile oma Nu. 25 sees eite paneb. Esiteks tõreleb„Olewik" selle waSta, et meie tema jutlust, mida tema meie lehe ja lehe toimetaja peale tõstis, wal - j uttukS nimetafime.  ,O!ewik" kinnitab, et rahwaS temale kirjalifi D suusõnalist sõnumid annud oleks. ..... . Kui nüüd aga .Olewik" ühe numre seeS kirjutab, meie lehest saakfiwad 700 eksemplari king i t ud. teiseS numres. et meie leht ainult 300 eksemplares trütttud saakS, siis peaks tema ometigi ise ara saama. et siin vndag! waletatud on. kui see ka sadakord rahwa, selle uutmoodi  Ebajumala jutt oleks. KeS aga walejultufl õe nime all wälja lautab ja weel ise tõeks ja uStawas ktnuitab,  see on walelikude seltsimees. Ja kur , Olewik oma Ebajumala sopast keelekandmist meie lehe tolmetaM üle eemale kannab, pealegi weel ilma et tema keelekandjat nimetaks, siis on tema keelekandjate seltsimees, ja see on küll wilets asi. kui ,Olewik" seesuguste ,pshjendamiStega"  wõitleb. mis meie lehe kirjadesse mitte sugugi ei M«d«. Ukfi meie lehe kirjadega wõiks jo temal tegemist olla. SiiS Võtab ,Olevik" ühe ringkirja üles, unda meie lehe tallitus ja toimetus selle aaSta hakatusel Eesti kirikuõpetajatele  saatis ja milles neid meie lehe wäljalaulamise eest hoolt kanda paluti. Seda paneb ,O!ewik" Me wäga pahaks ja arvab sellest oma juttudele tunnistust saama. Kelle! wähegi kirjandusega tegemist oli, see teab wäga heaSte, et seda ikka tehakse. Kõik maailma aealehed wötawad  omale aSjatallitajad, kas maksu ehk hea sõna eest. Ükski ei taha tühja tuulde kõneleda ega ilma lugejateta kirjutada. Ja igaüks tahab wõimalikult palju lugejaid, niiheaSte oma kirjade mõnu inetuseks km ka kirjutamise kulu ja trüki kulu kandmise inetuseks. Ja igaüks olsib oma ssbru just sellest ringkonnast, kelle mõtted tema mõtetega  ühte ehk wõimalikult ühte lähemad. Seda teab ,Olewik" ise ta wäga heabte ja on seda palju rohkemal mõedul teinud kui meie. Wahe meie wahel on aga üksi see, et meie ennast CeSli kirikuõpetajate peale tnetame ja nende abi rohkemalt jäult Eesti kõrtSmikude peale tuelab  ja nende jnureS abt otsib. Olgu p ale! Meie ei ole ega oleks ilma tõrelemiseta sellest mitte sõna lausunud, vs gvLtidas non äisMtsmäum. Meie arwame aga ikka, ei EeSli kirikuõpetajad Eesti rahwale kõige wäbemaft niisama uStatawad nsmmehed on, kui EeSti kõrlSmiknd! Siis astub , Olewik", see luutud ja äratuntud Wariseer  oma kohturahaga platsi ja kirjutab: ,R e n d i k o n t r a h l i d e pärast ei ole aealehlede ,waidlused weel mitte lõppenud : ühed tcadwad teuorjnsest , rääkida, töised ei ütle seda sugugi enam olewat. Meie ,paneme täna sete jälle ühe rendikontrahti Tartu,  maalt üleSse ja küsime Tall Sõbra käest: on see ,segarent wöt abitegu wõi teuorjuS wõi mis, millest siin ,räägitakse? Kontraht on nii: ,Jaan C ja Johan L. saamad K . . . mäelt 30 , wakamaad völdn ja 15 wakamaad heinamaad ja neil on .selle eest teha: ,AW jalapääwa, 8 wakamaad rukid lõigata, 8 wa,kamaad  keSwi koguda ja 4 wakamaad ära wedada, 7 ,wakamaad rifiheina niita, kokku wedada ja rõuku panna, ,14 wakamaad heinamaad ära teha, 2 wakamaad ,tohwlid üles wötta, 2 wakamaad lina ära koguda. 200 ,koormat sõnnikut põllu paale wedada, 12 wakamaad ,kõrt ÜleSse künda. " Esiteks julgeme pühakirja sõnaga wastata: „Teie salalikud, mikS teie mind kiusate !" Meie ei oie iialgi muud kirjutanud ja tunnistanud, kui üksi aga seda, et see kaubeldud abitegu, mida siin ja seal talukohtade rentnikud kaubeldud hinna eest temad ehk teha lasevad, et see seaduslik  on. et see mille lenorjuS ega ükski teine ,orjuS" ja kuidagi teulltk et ole, nagu ,rahwamehed" seda wihawaenu  kihutamiseks mmetawad. Meie oleme ka ikka weel juhatanud, kulda talukoha rentnikud seda abitegu ilma ühegi kartuseta tagan tõugata ja selle eest kaubeldud raha maksa wõiwad, kui see neid tülitab. Ette pandud kontrakti seeS ei leia meie küll ka mitte , orjust", sest .orjaga" ei tehta üleüldse mitte kontrakti; saab oStetud ja saab tööle sunnitud. Te urendi  kontralt on see aga tõeste ja täiest? ja teureudi kontrakti ei tohita Vallimaa taluseadust mööda talukoha rentijatega teha. Aga —> kallid ,Olew!ku" tarklased! kaS tahate jälle natuke petta, wõi kaS olete ennast petta lasknud? —. Sellest kontraktist paistab jo selgest wälja. et see koguni  mitte ühegi talukoha, meil näitab, üleüldse mitte ühe kindla koha üle tehtud ei ole! ,Jaan C. ja Johan L. saamad K . . . mäelt" fee näitab tähendama, nagu olekfiwad ,Jaan C. ja Johan ühe tükiMsa mõisa maad. kaubeldud töö eest. oma kätte wötnud. MiS fiiS ,Oleviku" tarklased siin Siete tahavad ? KaS tahawad nemad, et Eestlastele köwaste keelatud saakS, mõisa põllu peal tööd teha ja selle töö eest tükki mõisa maad palgaks wötta ? Kallid tarklased mis saaks siiS EestlaStc Vabadusest, mille eest teie ennast ikka wöitlema kiitlete? ! Kentsakad .Olewiku" tarklased! Meile panemad nemad pahaks, kui meie EeStt kirikuõpetajaid palume, rähmast  meie Eestikeeli lehega tuttawaks teha. Natuke alamai  parimad needsamad tarklased, et Eesti wallakogudused Saksakeeli lehte ,Die Heimalh" ostma peakstwad, üksi selleks et see leht elada wõikS, sest Saksakeeli ei mõista jo Eesti wallakogudused. ega tohi seda keelt .Olewiku" tarklaSte aru järel ka koguni mitte õppida! Meie kodumaa elukorra waStased tülikihutajad  wõiksiwad  omale küll ühe targema eestkostja palgata, kes ennast mitte ikka ja ikka oma enese sõnade sisse nii kiuni ei mäSfikS. et edasi ega tagasi ei pease, kelle kirjadest ikka üks kirt teise waSta tunnistab I