Sakala .U R. Wiljandis. 14. Aprillikuu paewa! 1884. VII. aastakäik. Ilmub igal laupäewal. Kuulutuste korpusrida maksab 5 kop. Eesti seltsidele poole hinnaga. Hoimenduse adrels: „Sakala" toiinendusele Wiljandis. Wene keeli: Li. li" lil. !>. „Sakala" aastahind poolteist vooqnat: Postiga 3 rbl., postita 2 rbl. 6n kop. Poole aasta hind: Postiga 1 rbl. 75 kop., postita ! rubla s<> kop Wecrand aasta pea'e tellimisi wactu ci wocta. Iga tellija, kes kümme lehte tellib, saab ühe ilma hinnata. Adresiid palutakse selgesti kirjutada. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Wäljaandjad C. R. Jakobson': pärijad. AelTiinili zcr tvcrsttir: - Tartus: J. Tülk Kirjameeste Seltsi majas ja Linda kontor, W. Just'i ja Sachker'i raamatupoed; Tallinnas: Thomas Jakobson'i, Busch'i ja Klugc Ströhm'i raamatupoed; Haapsalus: G. 5- Sallbcrg: LihnlaS: kaupmees T. Büttncr ; PärnnS: „Endla" Seltsis herra Kuudewiita ja E. Treufeldt' i raamatupood ; NarwaS: M. Põder ; Rakweres: J. Kuus ' i raamatupood ja kaupmees G. Männik; Põltsamaal: kaupm. T. Puchk; Wörns: Vielrose; WalgaS: Rudolf; Paides: Seidelberg; Peeterburgis: K. Lcopas, Ilanei.iü iipoeu. .V? 80: N. Mattisse», ll<>u<-i.-i» np.. v >n.< ,o. .1. .V 28 21. WiljandiS: F. Fcl d t. Sissekord Meie linna - Eestlastest. Poliitika rinywaatus. Omalt maalt. Wiljandist: Maa gümnaasiumi direktori kinnitamine sillakohtu tcgewusest; Suure Jaanist kihelkonna koolilaste eksamist. Pärnu maakonnast: Kiriku kellakotist; Mammi poia pahandus. Tartust: Eianikudest. Tartu maakonnast: Luunja wallaivalitsus; Meerist. Riiast: Baron Wolff'i asi. Tallinnast: Sadulsepa sell on ennast ülespoonud. Tallinnamaalt. Peeterburgist. Brest Litowki. Kiiewist. Kishinewist. Soomemaalt: E. Lönnrot'i matuksed. Wõeralt maalt Londonist. Kairost.  Miinist. Konstantinoopolit. Suakimist. New Joekift. Nalja Mart ja Kalja Pärt. Kirja wastused.  Kuulutused.  Bob Ellerhein. XI. Mõnda Mustlastest ja nende elust. 111. Sõit kuulsusele. Mõnesugused sõnumcd. idüidke! Meie linna - Eestlastest. tähtis arwu jagu Eestlasi elab ka meie linnades. See on praegu see jagu, kes meie Eesti ärkanud elust enamal jaul sugugi osa ei wõta. Ma ütlen enamal ehk suuremal jaul, sest nende seas on ka mitu ja mitu waga tähtift ja osawat Eesti meest, keda meie oma esimeste meeste liiki peame arwama. Neist wiimastest meie aga siin ei raagi, waid üksi neist, keda osast „maa sugust saksteks", osast „kadakasaksteks" kutsutakse. Katsume enne neid kahte nime ära seletada! Kellele see auu on osaks saanud, et teda linnas „maasugust  saksaks" nimetakse, see on muidu auus mees omas ammetis, nõuukas mees omas majapidamises,  laitmata omas asjaajamises ja tarwilikult  haritud waimu osaline ka weel. Ta teeb õigust Saksale, õigust maale muud kui seda ära sa tema kaest mitte nõuua, et ta ennast peab Eestlaseks tunnistama, kui tema enese sees ka sagedaste mõni pilt Eesti elust ja keelest ülesse kerkib, ei tunne see mees awalikul  kohal enam oma sugulast ega küla tuttawat,  ehk ta tunneb neid üksi öö pimedas, kus ta oma käe ja südame looduse sunnil lahti teeb sellele mõnda hea tegu, töisele jälle sugulase  armastust tagasi maksab. Aga see sünnib arwa ja silmapilguks. „Kadakasaksad" on töist laadi. Neil on wähe haridust; uhkustawad  ja kiitlewad. Neid leitakse iseäranis linna käsitööliste seast. Juhtub neile mõnes kohas kitsikust, s. o. kui neile keegi linna sakstest  ja linnas elawatest haritud Eestlastest hakkab  seletama, et ta sugugi sakslane ei olla, mida tema puuduline keel ja Eesti näuluude loomus tunnistada, siis hakkab ta pitkalt ja laialt äraseletama, kuidas tema wanaisa Rootslane  olnud ning see meie maal ühe mõisa opmanni tütre kosinud. Et see wana-ema wõimalikul  korral Eesti sugust olnud, selle wastu ei wõida ta ju mitte wanduda. Aga tema isa wõtnnd ju siitsamast linnast päris saksa meistri tütre ning ta pidada selle pärast Sakslane  olema. Temal ei olla selle wastu midagi, kui ta ka Eesti sugust oleks, aga saksa werd ei wõiwad ega tahtwat tema mitte salata, sest see olla põlgamise wäärt, kes oma rahwast salata ja ega keegi tema käest ommeti seda nõuuda ei wõida, et ta oma wanemaid teutama  peab. „Hea on sul nüid küll, saksastatud Eestlastest  linnades rääkida, aga anna ka nõuu, kuidas meie neid jälle ärapeasta wõime!" ütleb auustatud lugeja, ning selle peale mõtleme meie ise ka. Selleks on kaht asja tarwis: haridust ja äratust. Nende lastest saaks ommeti  mehi, kes tõistte mõtlewad. Neile tuleb Eesti keel ja meel armsaks teha, kui nad noorena  mehena elusse astuwad. Neid tnleb meie Eesti olewikuga ja minewikuga tutwustada, neid äratada ja waimustada ja haritud Eestlaste  seltsi tuua. Ka tuleb seda weel tähele panna, et haritud Eestlased, kes maal elawad, omale nõuukate linna Eestlaste tütreid naeseks wõtaksiwad. -Sellest tuleks see kasu, et linna Eestlane maa eluga, kust Eesti soojust kõige enam leida, tuttawaks saaks ja pärast enam ei kõlbaks oma tütre mehe ja Eesti mehe wastu paha rääkima. Töine kasu oleks niisuguse kosimise juures see, et Eesti rahwa warandus jäeks Eesti rahwa sekka ja wõiks siin nõuukat korda tõsta aidata wõima. Siis tuleb selle peale waadata, et enam mõistlikuid Eesti mehi linna kaupmeesteks, käsitöölisteks j. n. e. asuksiwad.  Neid mehi peab siis rahwas tubliste toetama ja nende kaupa ja tööd pruukima, künni selle kaup ja töö, kes end niisuguseks eba - Rootslaseks :c. nimetab, tähelepanemata jäeb. Küll meie siis aja jooksul näha saame, et meie weikestes maa linnades ka Eestlane seda tähtsust saab oma kätte, mis praegu Sakslaste  käes on, ning Eesti keel saab ka seal helisema, kus teda praegu ei kuulda. Weel üht asja tuleb tähele panna, misläbi kada ka - saksus ja eba-Rootslaseus kahanema ja kaduma saab; see asi on eesti kool balti linnades. Praegu küll seda palju ei soowita, et linna eesti keelelisi koolisi alustatakse, aga sellest ei wõi meie midagi hoolida. Meie arwates on linnas just häda pärast niisugust koolisi tarwis, kus sell mõedul Saksa, keelt õpetakse nagu praegu Saksa elementaar koolides Wene keelt ja sell mõedul jälle Wene keelt nagu praegu neis koolides Saksa keelt. Usuõpetus ja emakeel olgu muidugi Eesti keeli. Need koolid tooksiwad meile põhjatu palju kasu. Ka meie linna kreiskoolides on hädalt tarwis Eesti grammatikas ja kirjas õpetust anda. See aeg on tõeste käes, kus meie seda nõudma ja paluma piame. Kus kreiskvolmeister mitte ise Eesti keelt ei oska, seal peab Eesti keeli tundide andja palgatud saama ehk ükskõik mill teel seda asja toime aetama. Meie arwame ka, et usuõpetust peaks kreiskoolis Eesti poistele  Eesti keeles antama, muidu ei jaksa kreiskool  mitte kõige sisemist hinge elu sett kombel toita, kui see seda nõuab. Mis siin poislaste koolidest maksab, seda piame muidugi ka tütarlaste  kooli käest nõudma. Tütrele, kui õrnema tundja südamega lapsele, on iseäranis emakeele  armast sõna tarwis. Kui meie soow niimoodi täidetud saaks, siis näeme, et kõik eba-Rootslased ja kadakasaksad  lühikese ajaga meie linnadest kadunud on; nad on mõtte poolest Eestlaseks saanud, mis nad were poolest ennegi oliwad. Kui Eesti keel koolis auu sisse tõstetakse, siis on ta ka kodus auu sees! Meie arwame: midas koolis õigel kombel ei auustata, seda muide poolt muial ka ei auustata ja meie Eesti keel on tõeste selle wäärt, et teda meie linna koolides  piaks auustata ma, s. o. teda ka ühes kooli tunniplaani peale pantama. Poliitika ringwaatus. Wenemaa sisemiste asjade toimendaja minister krahw Tolstoi, on hiljuti kõikidelle kuberneridelle ringkirja läbi üht iseäralist senati kohtu otsust teadustanud, millest nad linna walitsuse asjade otsustamistes märku wõtaksiwad. Ühe kubernerile on erakaebdus ette kantud, et linna walitsus ühe puumaja ehitust sinna uulitsasse, kus linna ehituse plaani järele mitte üksi kiwi majade ehitamist ei nõueta, ommetegi keelawad. Kuberner tegi seda linna walitsuse keelamist tühjaks ja andis ehitajaile puu maja ehitamise luba ja õigust. See asi toodi walitsewa senati ette ja andis seesinane ülem-kohus selles asjas oma otsust, et linna walitsusel, kes kõigi pidi linna üle piab walwama ja ka tulekahjude  eest ära hoida piab katsuma, siis ka iga pidi õigus on, uue majade ehitamiste üle walwada ja mõnes linna jaus puu majade ehitamist ära keelata. Peale seda on walitseja  senat selle asja üle selle üleüldise märkuse  tähendanud, et igal üksikul elanikul mitte õigust ei ole, linna walitsuse seadusliku määramiste üle kaebdust tõsta ega pruugi kubermangu walitsus sarnasid kaebdust kuulda wõtta. „Riigiwalitsuse Teadustaja" wiimases numbris on põllumeeste seltside ja asjatundjate  inimeste arwamistest ja soowitamistest,  wiina põletamiste wabrikute edendamiste kohta, arutust tehtud. Selle järele on enamiste  kõikidest tähendatud, et praeguste aktsiise  seaduste järele küll hõlpus olla suuri wiina põletamiste wabrikuid edendada, aga wähemaid, mis just põlluasjanduselle kasulikumad,  mitte, waid palju enam takistada praegused seadused just nende pidamist ja edendamist. Sellepärast nõuawad ka kõik, et praegu kestwad aktsiise seadused muudetud ja siis ka wähemad wabrikud enam eden datud saaksiwad. Paljalt Liiwi- ja EeSti maa suurte põllupidajate seltsid, nagu „Liiwi Õkonomia Sotsieteet" ja „ Eestimaa Põllumeeste  Selts", ei soowi praeguste aktsiise seaduste muudatust ja arwawad, et suurtest wabrikutest enam kasu põllutööle tulla. Esite nimetatud Selts soowitab aga, et piiritust enam wõerale maale weetama hakataks ja et nimelt enam kartohwlid tegema piaks hakatama,  millest põllutööl ja ühelhoobil ka wiina põletamisel kergeste kasu tuleks. Enne wanaste, mõne kümnete aasta eest põletas enamiste iga Eesti peremees, nõnda jutustakse meile, omale ise wiina ja tegi oma tarwituse õlled. Kui see ka nüid enam nõnda minna ei wõi, ommetegi oleks wissiste  soowitaw, et wähemad wabrikud enam edendatud saaksiwad. Seega oleks meie põllumeestel  kergem ja lahedam oma põlluprodukta rahaks muuta ja pea kasu on ju see, mis meie maale eelmöeldud wiina ja õlle ajamine tuua wõib. Würst Meschtscherski wanameeleline Wene keeli ..Grashdanin' toob suurwürsti Troonipärija Nikolai Aleksandrowitsh'i täisealiseks  saamise pidu pühitsemiste sõnumete seas ka selle teate, et sellel ajal ka ülemate riigi - ammetnikkude muudatusi ette saawat tulema. - Kolm aastat on mitmesugused komissionid  kõrtside seaduste paranduste üle nõuu pidanud ja nüid wiimaks otsuseks teinud, et kõiges terwes Wene riigi laiendatud piirides mitte wõimalik ega sündsa ei ole, ühesuguseid wedeliku müimise seadusid teha. Sellepärast saawad kohaliste maajagude walitsuste liikmed  ja kroonu ammetnikud ühes koos, „Wedeliku müimise asjade kohtu" nime all kokku tulema ja neid uusi seadusi ära määrama.  Riigivalitsuse komissionid pidanud aga järgmisi punktisi kõige tarwilikumaks terwes riigis seaduseks teha, mis ka juba riigi nõuukogulle kinnitamiseks ette pandud on. 1) Kange jookide müimise luba, paigal ära juua ehk ühes wiia, on kohalikku tarwitust  mööda wõimalikult wähe anda ja neid praegu kestwaid (kabakuid) körtsa, piab üsna ära kautatama; 2) Põletatud wiina hulga kaupa müimist, ei ole muidu lubatud, kui piawad müimised pitserdatud nõuudega toimetatama  ja selle tarwis piab ka iseäraline patent ostetud saama; 3 > Inimesed, kes wedeliku  müima kohta asutawad, piawad enne oma elukombete tunnistust ette näitama ja ka üht summakest raha kautsioniks maksma. Meie rõõmustame endid selle uue seaduse muudatuse üle wäga ja arwame, et seda seadust ommetegi üksinda Wenemaale ei auneta,  waid ka meile.