siit ja säält kokku korjanud. Olgu nüüd seks korraks  küll. Aga ivaatame nüüd ligi 700 aastad edasi oma põlwe rahwa pääle, sest aeast kui Breemeni  linnast ristiusu piiskop ühe maga munga, Meinharti, Liiwimaale saatis, kes ristiusu siia pidi tooma kui meie selle pikka aca pääle tagasi  ivaatame, siis wõime küll imeks panna, et meel ika nii rohkeste seda pagana usu järge meie rahwa juures näha on. Eks ole neid weel küll, kes tontisi ja kodu käiad uskuwad. Eks ole weel neid, kss lausujaid, nõidafi, soolapuhujaid, kaardi katsujaid uskwad ja nende juure jooksivad abi ehk kadunud asju otsima. See on seesama wana pagana põlwe ebausk, mis meie isa isad 700 aasta eest uskusiwad. Kui ristilisk siia küll toodi, siiski ei saanud rahwa maimu harimise eest õieti hoolt kantud. Katoliigi misionärid ehk preestrid, keda siia saadeti walgust tooma, äritasiwad rahwast weel enam wihale,  oma wägiwaldse sõdimistega, otsisiwad enam enestele auu ja kasu kui rahwa kasu. Ehitisiivad küll kirikuid ja seadsiwad preestrid igale poole, aga ei õpetanud rahwast õigel wiisil. Ajasiwad neid küll karja kaupa kirikust ja wee juure, et pidid endid laskma ristida, aga usu õpetusest ei täädnud naad midagi. Niine poolest sai neid küll ristiinimeseks  kutsutud, aga salaja pidasiwad ika oma wana  pagana usu kombedest kõwaste kinni. Piiblist  ja muist waimulikutcst raamatukest ei täädnud nad midagi. Aastal 1550 hakasiwad wast Liiterust  usu õpetajad Eestimaal Jumala sõna kuulutama,  siis sai ka esimene õpetust raamat (katekismus  trükitud.) Aga tänu Jumalale, nüüd on ju selge õpetus kääs: kirikutes kuulutakse puhast Jumala sõna; raamatuid trükitakse rohkeste, koolid hakawad ka aasta aastalt edasi jõudma. Mis siis muud tuleb sowida, kui et rahwas seda armu Jumala ja ülemate  käest tänuga wastu wõtaksiwad. Isamaalt. Walljalast Auustatut Redaktori Herra! Ma palun järgmised seletamiscd omas aea lehes ära triikida lasta: „Saarlass ZZ 18 tõi kirja Walljala kihelkonnast.  Sest et sõnumid süäl sees eksimõttel külmata wõiwad, arivan, et minu kohus on, mõnda asja seletamiseks nimetada. Kes meie maa kihelkonna koolide tööd hoolega on tähele pannud, sel on tääda, et wiimsel aeal kaswandikute ariv kihelkonna koolide sees on tagasi läinud ja nimelt iga ühes kihelkonnas sest aea st saadik, kui walla koolid kõrgema järje pääle said tõstetud ja lapsed rohkemat õpetust nende sees wõisid saada. Muidugi tääda on, et ka kihelkonna kooli õpetuse piircd lajemaks pcaivad tõmmatud saama, kui küla kool rohkemat õpetust hakkab andma. Aga et seda asja sääl teha wõmalik on, siis pcamad lapsed, kes kihelkonna ksoli tahawad astuda, parcmine ctewalmistatud oleWa, seepärast on Walljalas MM muu kohal wist ?a wastuwstmisc  cksamcn raskemaks tehtud ja selle asja pärast peab iükkiks acaks kihelkonna kooli õppijate arm wähemaks minema, aga kül on loota aega mõõda fee asi enast Me muudab. Laulu koori ujutada, ei ole mitte üks kerge asi, iseäranis raske on see maal. Aga kui asi Issanda  anuks iaab ete,võetud, aitab Tema takistusi ärawõita. Meie kiriku laulu koor, kes weel noor ea sees MM, on mittu korda kogudust rõõmustanud  ja Jumala abiga teeb ta seda kül edespidi ka weel, ja teeb seda ika paremine, scstseda asja olen ma igalpool Kige oma elu aeal näinud: „Kes Jumalat  auustab, teda Zumal jälle auustab. A Bcater Walljala õpetaja. Karjast. Sõbra kiri Karja kihelkonnast awaldab meile sõnumid, mis osalt nõnda kliimad: Auustatud „Saarlane"! Teie lubasite oma elupääwade  alustuses, targema rahwa hääle kandja olla, siis olge hüä ja wõtke minu käest paar reakest  wastu ja miige Saarlastele õpetuseks, mis kurja meie kõige suurem usu ja elu waenlane meile paiguti siin ja sääl teeb. Iga üks lugeja hakab juba märkama, et ma wiinast hakan rääkima;  ja see mõte'- ongi õige. Ühestki masinast mailma pääl kuratil nii palju meele hääd ega rõmu ei ole, kui sest masinast, misga wiina aetakse. Kõrtsi lett on lurati kantsel, kust püält ta kõigile, kes senna sisse tulewad oma rõõmu sõnumid kuulutab,  mis kõige rahwale peab saama, kus ta seda ära seletab, et „see ei ole mitte nõnda, et teie surina surete, et teie targaks saate." Siin näitame  armsa lugejatele üht pilti, inis käes olewal aastal kesk Küünla kull K. kõrtsis meile üks saadana  laps ette mängis, mis sest rõõmust awalikku tunnistust annab, kui tõsi see on, mis ta oma leti kanslist kuulutab: Mina olin oma sulasega hulk maad linna poole sõitnud ja kohus oli loome K. kõrtsi ees puhata, aeg oli pime, sest kellu näitis  õhtust juba seitse. Kui meie körtsu sisse astusime,  kuulsime hooivis ühe inimese rõõgamist. Meie tüütasime seda kõrtsi mehele, kes selle pääle tuld wõttis ja meie läksime kõik waatma. Aga, missugune  pilt puutus sääl meie silma? Üks noor mees seliti maas, pale merine ja roojane, silma nägu kõik nii kõlwatu, et ei tahaks pääle waatagi, silma augud pungi tunginud, nina lögane, suust ajab mahtu wälja, mahu pull suu pääl; ise röögab  nagu oskamata tapja käes wisa hingega siga maas, limase sõmku pääl. Wuih! hirmus! Säält kandsime teda kõrtsi tuba, kõrtsi mees pesi külma wsega palge merest ja sõnnikust puhtaks. Nüüd hakati tema kallale tööle: hullu pööra sai teda kätte pääl uhjutud ja rapputtud. Kui nõnda paar tundi tema kallal pale higiga tööl olime olnud, siis hakkas mees meie waewa palgaks ometi oksendama ja häbi keelab wälja öölda häält ja mis meel tegema. Ometigi wiimaks saime ka seda oma töö palgaks näha et elu lootus kindel  oli, siis jätsime teda rahule magama. Häbenegu ennast niisugune noor mees, kes meel alles, nagu ma kuulsin 22 aastat mana on, wäärt oleks teda nime pidi nimetada, aga ma arwan,  et koergi siis tema kaest konti wastu eiwõtaks;  seega jütän meel, soowin aga tungiwalt, et iga Saarlane sest hirmus inetumast sündmusest õpetust wötaks ja südamest paluks: „Ära saada meid mitte kiusatuse sisse!" Waatke armsad sõbrad, missugune sündmus on üks elaw pilt sest armu ja rõõmu kuulutusest, mis kurat oma lett-toolist kuulutab, see on see nähtaw arm ja õnnistus, mis ta oma laual käijatele jägab ja osaks annab; kõrtsi hoowis seljali maas on niisugused  oma tõutud päris „hinge maa" pääl sihikuppits  (mahu pull) nina all. Niisugust risti rahwa teutajaid ja saadana laualisi saab „Saarlane"  igast kõrtsi ja hoowi nurkast üles leidma ja mailma silma ette pildiks panema, sääl wöiwad nemad isegi oma pilti sihtida ja imeks pannes enese ilu üle rõõmustada. Ma ei lausuks niisugusist  ristikoguduse rooja märgidest mitte sõnagi, kui needsamad rooja märgid ise mitte ühed kalli hinnaga ostetud pärlid ei oleksid! kuidas wöime seda rahulise südamega päält waata, kui üks meie Isandast kalli hinnaga ostetud pärli kurati kaelas nagu kudruse (ehme) rong ripub? Küll oleks wiinast ja neist õnnetustest paljugi rääkida ja mõn- - dagi nutu laulu sest õnnetuse hulgast laulda, aga, keS saab nende õnnetumate enestega kokku? nad on oma isanda orjuses usku ja ühe inimese omadusi  nii suutumaks ära kautanud, et nemad rõõm- sa meele ja naljatamiscgä oma kõige tigedama waenlase ümber lippitsiwad; nagu ma hiljaku ühe noore mehe nägin kõrtsi uksest sisse tuikumad, ise laulis rõõmsuste: „Pisut teen, pisut söön. Mis ma rahaga siin teen? Lõhub tasku, waewab meest. Annan parem muna eest. Kui ka kopik otsas olgu Palun paksu papalt mõlgu." Selle õnnetuma laulja wiimne sõna tuletas mulle seda kallist rohtu liia joomise masta meele, mis ülemalt poolt maksmaks saaduseks mittekaua ci saa oodata laskma: et see suu täis miina mis joodik mõlgu saanud, on temale kingitud ja iga pundiks wöötud asja peab kõrtsmik sõna lausumata  tagasi andma ja säädusiiku trahwi maksma. On ste säädus igas paikas awalikult ette loetud,  mis ennegi üksi kirja tähtes maksaw oli; külap siis mõnigi õnnetuse preester (kõrtsi papa) saab oma auusa ameti kuue ära wahetama ja teist tööd Maarja-maa päält leidma. Jäägu muist teiseks korraks. Kaugemalt kodumaalt. Niast Mitu perekonda, kes kcwade Nowgorodi  gubermangu wäljarändasiwad, säült aga mitte oodatud õnne ei leidnud, on nüüd waesuscs koju tagasitulnud. Kui nad 18 pääwase teekonna järel  Nomgorodisse jõudnud, näidatud neile maa kätte, mis mets ja meel harimata oli; mõnes kohas  olnud maapõhi kolm jalga raagudega kaetud. Pühapääwal mängis siin üks 15 aastane pois püssiga, mis lahtiläks ja tema sugulase, ühe 18 aastase noore tütarlapse ärasurmas. Tartust. Lähemal pühapäewal, 3. Juunil, antakse Ressursse aias Tartus kontsert, mis ka siin paigal tähelpanemiseks nimetame. Praegu ehitakse Tartus uue Eesti kiriku, Peetri kiriku kallal suure agarusega, sest seda ehitust tahetakse sügiseks niikaugelle saada, et sääl wõiks teenistust ära pidada. Palju lahkeid andeid on selle ilusa rahuehituse hüäks kogutud ja andjad pole oma käsi mitte kinni pigistanud-, maid nii hästi koguduse liikmed kui wõcrad on wabatahtlikult rohkeste andisid annud. Sest on rõõmuga näha, et suguwennad  hääl meelel pühakoda ehitawad. Järwa maakonnast. Kaewu kukkunud on Albu mõisa järele olema kõrtsi endine perenaene. Teda leitud teisel paamal 13. Mail surnult. Arwatud,  et kõrtsi-tüdruk teda sisse lükanud. Asi on kohtu all. Sellesama mõisa ööwaht on hiljuti  rööwlite kätte sattunud, kes tema käeluu ja rinuakondit katki murdnud tema suud kinni hoides  Kurjategijad ei.ole meel kätte saadud, Wiljandi maakonnast. Kesknädal 23. Mail on suur Wägewa trahter ära põlenud. Tulekahju on järgmisel imeliku! kombel sündinud: Tähendatud päewal aeti suur kari sarwloomi raudteejaama  ning elajate kaasas oli üks kahehobuse wanker heintega. Töömees oli piibu põlema sütitanud  ning intus rahuliselt koorma otsas; sääl sattus tuli heintesse ja hobused hakkasiwad hirmsasti  lõhkuma kahte wankri taha seotud härga järel wedades. Õnnetumal kombel jooksiwad hobused  kõige põlema wankriga Wägewa kõrtsi lahtisesse  rehe alla ning kihutasiwad ühest müramast sisse teisest wälja, kuna tuleleek kõrgesse ülesie loitas ja kõrtsi katuse põlema süütas. Tule mastu sõdimine ei awitanud midagi, mana hoone põles puhtasti ära. Üks pood teine pool teed niisamati.