Linnast kõige kaugemad kihelkonnad on Põidi, Jaani ja Muhu, kellede kahe esimese  kaugema piiri rahwad pääle 50 worsta, Muhus weel püüle 60, 70 worsta, linnast  kaugel on. Mõista on et nendes kihelkondes arsti kohtakõige enam hädapärast tarwis on: ka wöiksiwad need kolm kihelkonda  endid ühendada. Arsti koht oleks neil Orisaares kõige sündsam olcwat, aga Muhulased ja Jaanlased wöiksiwad ka sellega  rahul olla, kui see Tumala mõisa ehk Põidi kergule asutatud saaks. Saaremaa kihelkonnad on nüüd arstija  apteeki kohtade asutamise pärast kord üle waadetud ja sellega on ka need kolm algus küsimust ära kostetud. Ajalehel ei ole ühegi asja edenemiseks mitte sundimise woli, aga keegi ei wöi ka mitte paljuks ega pahaks panna, kui ta õpetab, juhatab, läbi räägib ja äratab; see on ajalehe kohus ja seda on ka „Saarlane"  siin - arsti kohtade asutamisest rääkides teinud. Tähelepanelikud on ka ära märkanud, et neid mitmes kohas hädatst tarwis on, milledcks ka sündsaid kohtafi ei puudu, ja fääl on nende asutamine wõimalik, kus üksmeel ja ühendatud jöuud häda ja puudust nähes ja tundes tegewad on. Siin räägitud asja kohta saab wcel edespidi üks juhtkõno „ Saarlases" ilmuma. ist juba aru. Kõik on kadunud. Mina ruuau. ct julgesse kohta saan. Aga meie nscme Ns rein jälle. Ma unusta mitte ära. ct mulle õigust Sinu üle on. Aleksander." Mu.llk k r., armas krahwina natuke kui ta kirja läbi oli lugenud. ~Äis anvab Aleksander selle üttelusegs,  et ee... ki.-un teie üle on? Olete I teie st magu kirlarut?" > cllucde 'kuute juures läks külm mürin I läbi 7.7 777 u.'iu k'.7u ning ta raputas suure I nukra meelega oma pead. I .Siis ruie reie mitte kihlatut," ütles > krad:uinu rubuluemalt edasi. „Nga mis ta- ' l'U2 72 ncu.de õigustega, mis ta ennesele renc ka ca ucllõ olewat?" ..-äuu ei :ca icda mitte, auulik krah, u i7-u Tema sn minu sugulane; aga mis ttuuuu.7 ste 'ugalast olek on, seda ei ole m.ic-.u istu mulle unne rääkinud. Ta nao- ! raias. 7U! 7.-.a'7da tema käest kunst... Tääl llrleS k7U7uic'. a. et Slga lellest toll st majast, kus 77M.7 .«Nüft suruuuws vii, äraptvada . stk-ige wädemalr vcakstte teie seda tükkts  ajaks Tegema, mu armas laps, ütles 72 lungisalt. ,Midagi peab ju omcn U»hi«s et teie t«levM»e elu õige .... ..M, jään isegi üknes lühikeseks ajaks w-el Pa riisi. Aga künni teie mulle minnu kõrte ris oma peenikese käsitööga abiks olete, läheb wõib olla korda teile uut elu aset leida. Tulge sellepärast minuga. Mis oleks krahwina näinud, kui ta ühe ainsa silmawaatcga oleks noore neiu südamesse, mida mitmesugused tundmised rõhusiwad, tungida .wõinud! Olga oleks heamclega, ütlemata heameelega mana proua kutsumise järel teinud, sest see korter, kus ta niikaua wastumeelt oli pidanud elama, oli temale tõesti igawaks ja koleks läinud. Ja sellegipärast oli temale raske seda lahket  pakkumist wavtu mõtla. Tema süda wärises selle mõtte juures, ci tema mana pröua kaaselanikuks pidi saama, sest sääl astus Egoni kuju tema maimusilmade ette; ning Olga pidi tunnistama, et ta teda kõigest waest ja kõige oma puhta, csimise armastusega armastada. Ta märises kui ta sellcpäale mõtles, et ta teda, keda ta nii wäga armastas, krabmina majas sagemine,  moib olla iga paäm nägema peab, teda, kes nil palju üüem temast, selle omatauja ja malemängija :u:rcsl oli, et ta maemalt rema poote ütes»e maata julges. Aaa tulda see saaedaste rasudes ja segastes juhtumistes sünnib, nii oli ta ' kibe puudus, rant murekootNl ' - m rcda wiimaks krabmina pattu-rasrumotma.  Äedn pidi icma wac ne ka muidu minema? Sellepärast jättis tema siis ka alewi sell sammal tunnil maha. „Wiies pcatük. Nhcudud südamed. Aga ülemal nimetud ahastuse pääwa õnnetuse nuppust pidi noore Wene neiule wiimaks armastuse, õnne taewa lill wälja  õitsema. Wana krahwina oli sellele waesele lapsele ruttu ühe tuakese ülcskoristanud,  kus tema rahulikult oma tööga ja mõttetega üksi mõis olla. Teisel pääwal tuli krahw Egon sönna. See oli röömu pärast otsegu meelest ära, kui ta kuulis, et LUga tädi majas elas. „Kus ta on?" hüüdis ta rõõmust liigutud.  Ma pean teda nägema, peun ise tema  käest kuulma, kas..." Mitte nii suure tuhinaga, Egon!" rääkis  tädi wahele. „Sa pead enne seda kuulma mis ma sulle sest asjast rääkida wöin. Seda pole mitte mähe, ka on see tähtjas küll." Nukra meelega mõttis kradm tüdi nõuu kuulda, istus tema kõrma maha, et tema kõnet kuulda. Tema jutustas hoolega, mis tema süül õnnetuse majas näinud ja kuulnud oli, umbest nii, nagu meie seda juba ülemal jutustanud oleme ning ka tema otsaesine tõmbas ennast torUu, kui tema Aleksandri kirgast kuulis, kelle wnmscd sõuad  need olid: ~Unusta mitte ära, et mulle õigust Sinu kohta on." M Isamaalt. Kurcsaarcs on siine kaua aegne pürgermeistcr  ja linnapea, H. von der Borg, ühe rabanduse haiguse järele 4. heina kuu p. äkiste ära surnud ja 8. sellesamma k. p. rohke, üleüldise osawõtmiscga maha maetud.  Tema õiglane- ja amismccl, millega ta oma linna headust ja kasu taga nõudis ja oma elu temale pühendas, walmistab Kuresaare linna elanikude juures temale üht armsat mälestust. Liarjast Rin gwaatus üle wiljawäljade ja heinamaade. Kewadine kuiw ja wilu oir meie pool palju kahju teinud. Esmalt, kui kewade rohi tõusma hakkas, oli ka oras ilus ja kena, nii et lust oli päält waadata; aga jüri kuus läksiwad ilmad wiluks ja ühtlasi  ka kuiwaks. Terme kuu aega ei olnud  sooja ega wihma, maid köled põhja ja hommiku tuuled puhusiwad ja käredad öö külmad oliwad omalt poolt ka takistajateks,  et ükski asi heasti ei kaswanud. Nõnda lõpes jürikuu, kuna aga lehekuu selle wastu liia wihmaga algas, mis kaua aega ühtesoodu edasi kestis, nõnda et wiimaks kõik madalamad kohad täitsa mee all oliwad  ja suiwilja külwamine alles selle kuu lõppul lõppetatud sai. Mõnes kohas seisiwad  ka külwatud odrapõllud nädalite kaupa  lausa mee all. Iseenesest mõista, et säält midagi head enam loota ei olnud. Wesi alanes mõne aja pärast jälle ära ja siis läks selle järele nii järsku kuiwaks ja terwel jaani kuul ei tulnud wihma tilkagi, nõnda et ka ruki õitsemine mitte wähe takistatud ei saanud. Liiwaste ja kõrgemate maade pääl nähakse ruki juba walge olewat; seega on siis põllumehe lootus rukipõllu kohta hoopis waene. Niisamma  on ka lugu suiwiljaga. Nad on kõik kuiwas kinni ja ootawad wihma järele.  Ka heina kasu on paiguti wäga waene, iseäranis metsamaades, kuna sood ja rannamaad kaunis kenaste kaswanud on. Karjamaadega on lugu ka üsna waene, loomade toit on otsas ja nälg waraks. Nagu ma kord kirjutanud olen, läheb loomade surm meie weiste, hohuste ja si- gade seas ikka weel edasi ja pärib suurel möödul oinale ohwrid. Pühapäümal, 23. jaani k. p. pühitsesime meie oma surnuaja püha, kus meie auustatud  piiskop liigutama jutluse prohw. Esek. raamatu 37. peatükki üle pidas. Iseäranis rõõmustan? ja kena oli Koikla laulu koori nelja hääleline laul, mille juhatajale  ma õnne ja koorile enesele osawõtmist  soowin. Uks ainus asi oli meie kirikuaja pühal laituse wäärt ja see oli see, et haua kaewajad  kõik selle jumalateenistuse aja tööd tegiwad, nõnda et ka mitmete teiste juures  kuulmine ja tähelepanemine segatud sai. Südamest ja tungiwalt paneme seda palwet oma auustatud piiskopi ja kiriku wöõrmündri härra ette, et püha pääwal jumalateenistuse ajal surnuaja pääl haua kaewamine ärakeeltud saaks, sest see on ju päris pühapääwa teutamine ja 2) et selle järele waadetud saaks, et surnud mitte liiga madalasse, see on maa pinda ei maeta, nagu mina, nende ridade kirjutaja,  ise näinud olen, et mitte kahte jalgagi  mulda puusärgi pääl ei olnud. Sellest  wõiks siis kergeste tulla, nagu see hiljuti  sündis, et koerad puusärgid lahti kraapiwad. Pääle selle oleks meel soowida, et muna  ja õlle joomise läbi surnu aedas kisa ei tehtaks, mis hirmus kuulda ja see läbi seda mailist kohta ei teutataks! Muhumaalt (Õiendus.) Keegi on Jaani kihelkonast „Saarlasele" kirjutanud  et üks Muhumees kewade mäda jõe aegas pisikese wäina on ära upunud. Asi on aga teisite sest see mees, keda upunud arwati olcwat, elab praegu weel. Ta oli küll wiimse mäda jäe aegas üle wäina Uemöisa poodi läinud, säält omale meerepüüste tarwidust ostma; aga ta ei