Saarlane Üleüldine politika ajaleht maa- ja linnarahwale. „Saarlasc" toimetus ja mäljaandmine. Kuresaares, kaubauulitsas 10 „Saarlane" maksab: ? Saaremaal aastas 1 rbl. LO kop., postiga saadetud T rbl. ? Saaremaal pooles aastas 1 rbl. kop., postiga saadetud 1 rbl. 2L kop. j Tuleb wälja iga csmaspäüwal. Kuulutuse rea ehk selle ruum maksab  Ä kop. M 10. Esmaspääw 11. Märtsil 1885. 11. aastakäik "Kus mõistad laita, sääl tule aita" 1 Meie oleme, nüüd mööda läinud wana aasia lõpul, ajalehtedest lugenud, et rahu kohtud mitte enne meie maale ci saa süütud,  künni meie walla walitsused paremale korrale on saanud. Nõnda wöib siis rahu kõhtude meie maale tulemist sell möödul wiiwitada ehk rutustada, kuida meie walla walitsuse asjus tegewad tahame olla. Nagu meie rahwas, igast kõrge riigi walitsuse poolest wälja antud uuest saadusest kasu ja edenemist oma ajaliku elu käe käigule on saanud, nii ootab tema ka seda rahu kõhtudest. Sellepärast ei tohiksiwad ärksamad isamaa pojad meie puudulikust walla walitsusi nähes oma talenti mitte higi-rätikusse mässida, waid pcaksiwad sellega agaraste oma rahwa kasuks kauplema. Auusad „ Saarlase" lugejad on ehk tähele pannud, et ma Saaremaa walla ametnikudest  mitte kiituse tooniga ei ole kõnelenud, ning selleparast kahmab see rahwa sõna: „Kus mõistad laita. Ml tule aita," minu rinnust kinni. Peaks see mull siis ka korda minema mõnda nõu ja juhatust puuduliku walla ameti talituse kohta anda, siis oleks minu soow ja mõtte  millepärast  ma sule peosse wõtsin . ausaste täidetud ja maksetud; katsun korra kokutada:  Kõige parem nõu oleks, nagu sääduski  seda nõuab, et auusad ja tublid mehed walla ametnikudcks saaksiwad walitatud.  Nõnda kuidas iga ametile, kes seda täielikult pidada tahab, ette walmistamist  tarwis läheb, nõnda peaksiwad ka mehed, kes walla talitajaks tahtwad saada, ehk walla kogu poolest seks walitatud saawad,  selle ametile endid ette walmistama. Meite kihelkonna kohtuid oleks paluda waewaks  wõtta, ennegu talitajad kinnitatud saawad, neid järele katsuda, kas nad ome ameti kohusid ka tunnewad; see annaks head hoogu. Nimetatud kõhtudel oleks ses toimetuses küll jälle enam raskust aga küll nad täädwad, kui palju neil nüüd korratumate  walla asjadega tegemist on, mis siis mitte nii ei oleks kui talitajad ome ameti kohust tunneksiwad ja tüidakstwad. Siia ajani on paljudes waldades kõige tublimad  mehed walla talitaja ametist, mitme põhjuse  pärast endid kõrwale hoidnud ja enamiste on niisugused ameti pääle saanud, kes üksnes selle ameti auu nõudwad, agategewusest ühtegi eitea ega ei pea. Põhjused, millepärast auusad mehed talitaja ametist endid kõrwale hoidwad, on: I) Talitaja palk tema ameti talituse kohta on wäga wähike, nii et üks mees, kes oma maja elamise kasu silmas peab, mitte palga pärast seda ametit ei himmusta. 2) talitaja  wöib mitme juhtumise läbi kohtuliku trahwi alla langeda, selle eest tahab end auus mees hoida. 3) „talitaja on walla koer," ütleb rahwa sõna ja selle ütelusel on päült näha ka oma põhjus. Kõik need siin nimetatud põhjused ei tülitaksiwad mitte üht niisugust meest, kes talitaja ametile  täiesti kõlblik oleks. Kui walla kogu seda soowib, et walla asjad heas kordas peaksiwad olema, siis pangu talitaja palga nii suureks, et üks tubli mees seda ametit Jututuba. ZZict,vetti. WUem Hauffi järel juttustatud. (Järg.) „Miski hinna eest" wastas tohter Lange toolilt Ales tõustes see edendus ei tohi mitte enam ette tulla. Ma tahan teile «ht waigistawat rohtu kirjutada, millest teie igas tundis kaks lusika täit sisse wöttatc."  õ«» M oli oma padjade sisse tagasi «ajunud, tema rammu oli otsas ja ta Möisms kadus uuesti ara. Toblcr kutsus tüdrukut ja püüdis tema abiga baige jälle elule äratada, seda tchjes taples ta tüdrukuga ja ütles : „Kas ma pole köwüsn ära kee luud, mitte ühte immest siia sisse Kaige juure lasta ja praegu olete kelle iiödrameelelise sisse lasknud, kes teie vere mammat teist korda jälle ära surmas. .Ma ci ole ju muidu kedagit sisse ,!W»«d/' rääkis tüdruk nuttes; „aga teda ei V«««d ma ära hoida, sest ta saatis ise »«d j« täna homiku kolm korda selle »«ra «ehe majasse, teda üheks silma ,Az«ks siia kutsuma; ma pidin tale üttema,  et haige suremas on ja foowida temaga enne surma «eel kord rääkida!" „Wõi nõuda! kes see siis.—" .v-äao loi silmad lahti. Ta waatas kord Ahtn, kord tüdruka otsas, ta silmad käi- fiwad otfide tuba kaudu ümber. „Tema on ära, ta on igawesti ära, sosistas ta; oh, armas härra tohter, minge teie Bolnau juure!" „Aga Jumala pärast, mis teie tahate sest õnnetumast kaubanöuunikust, tema on juba teie õnnetuse pärast küll kannatanud, nõnda et ta nüüd woodis olema peab, mis wõib tema siis teid aidata?" „AH, mu suu läks hukka, wastas ta, „selle mõera laulujuhataja juure peate minema, ta nimi on Boloni ja elab wõerastemajas  Portugal." „Mu meele tuleb temast ka kuulnud olewad , rääkis tohter, aga mis pean ma tema juures tegema?" „Õölge temale, ma tahan tale kõik üttelda,  kui ta kord meel siia tuleb, ometi ei, ma ei wõi temale mitte ise üttelda ; härra tohter kui teie— mina usaldan  teid, ma tahan teile kõik üttelda ja siis öölge teie jälle selle õnnetumale, jah?" Mina olen kõik, mis ma teie Vaigistamiseks  teha wöin, malmis heameele ja rõõmuga tegema." „Roh, siis tulge homme «ara, ma ei wõi täna mitte enam nii palju rääkida. Jumalaga, härra tohter; aga weel üks sõna: Babette (nõnda nimetas ta oma tüdruku:) anna härra tohtrile tema rättik katte!" Tüdruk keeras kapi ukse lahti, ja õiendas  tohtrile ühe koldse siidi rättiku kätte, millest hea lõhn terwet tuba täitis. „See pole mitte minu rättik, rääkis tohter, teie eksite, minul on ainult linused ninarättikud."  „Jlmwõimata!" wastas tüdruk, „meie leidsime seda täna ööse pörmandalt; selle maja inimeste omadus pole ta mitte, ja pääle teie pole siin kedagit wõerast käinud." Tohter pööris omad silmad lauljanna poole, kes põnewusega üksi silmi tohtri pooles waatis ja küsis kindlaste tema pääle waadates: „KaS see rättik ei wõi siis mitte kellegi muu käest siia maha kulunud  olla?" ..Witge teda siia," ütles haige kartlikult,  „selle pääle ma ei möttclnudgi." Ta waatis see rättiku läbi ja leidis ühest nurgast ühe poolteed ära kustunud nime, mida nähjes ta ära kahwatas ja -värisema  hakkas. „Teile näitab see rättik ja ta kautaja tuntud olewat," küsis tohter, see ehk wöib asjale selgust tuua, kas ma wöin teda seltsi wõtta ja seks pruukida?" Lauljanna näis iseenesega selle asja üle waidlemad ; kord tahtis ta teda tohtri kätte anda, kord tõmbas ta teda jälle kartlikult ja kramplikult tagasi. See olgu nõnda, ütles ta wiimaks; ja peaks see kole inimene  meel kord tulema ja minu haa ivatut südant siis parcmme osama, mina julgen seda wstge härra tohter seda rättikud ja