meie kitsal kodumaal peab küll iga isamaalase  süda rõõmustama, sest laul on wiimasel ajal jõudsasti meie saare pääl edenenud ja kui ikka meel hoolega ta õpetamisega  töötakse, siis wõime küll loota, et meie rahwaS laulmises haljale oksale hakkab jõudma, mis wäga soowitaw meie Saarlastele oiu Juba -väikeste kooli laste suuS kõlab ilus laul, mis iga isamaalast rõõmustab, suwel kuuleme karjalaste suust mõnda ilusat isamaa laulu kõlawat, mis nad talwel koolis oma koolmeistrilt on õppinud, see kõik annab meie rahwa edasi jõudmisest auu ja kiiduwäärilift tunnistust. Iseäranis tuttawaks on EcSti kannel I. ja 111. jägu koolmeistritele ja rahwale saanud, nii et juba iga laps neid laulusid laulda oskab, kus wähcgi laulmisega tegemist  on olnud; ka laste püha laulud, mis paari aasta eest peeti, oliwad suuremast osast Eesti kandlist -valitud. Neist on üks kuldne mälestus rahwa südamesse jäänud ja saab weel neid wanaduseS rõõmustama keS oma looja annet häält EeStikandli järele rahwa sekka on külmanud. Ka wäga tähele panemise wäärt on koolmeistritele ja igale laulu ja mängu armastajale inimesele „Laulu ja mängu leht." Tä on Eesti rahwale esimine muusikaline  ajaleht, seepärast on talle rohkesti sõpru soowida ja mis ta oma sõpradele pakkub, on kõigiti kohane ja osawõtmise wäärt, kuidas peaksime siis temast tuimalt mõõda minema ja teda kui üht tundmata wõeraft maha jätma. Ei armsad Eesti wennad ja ka õed, toetage teda kui meite ainukest -varandust, ärge laske teda surra, see oleks meite muusika elule üks suur parandamata baaw, toetage teda oma rohke tellimisega, siis saab ta ka meile tugemamat  maimu toitu pakkuma. Kuidas wõib muidu meite laul haritud ja puhastatud saada, kui me kallimad abinõud körwale lükame, mis õpetust ja juhatust nieile annawad! Ainult heade abinõude waral wõiwad meie laulu ja mängu koorid tugcwamaks ja täielikumaks saada. Puuduwad  head abinõud, siis ei wõi ka kõige parem hool ja tahtmine meid laulu ja mängu põllul töötades mitte kõrgemale järjele saata. See, mis tänini muusika põllul tööd on tehtud, annab selget tunnistust  et meie rahwal laulu armastust ja himmu ei puudu ja näitab, et seda põldu küllalt sügawamine harida wõib ja soowida on, et see käsile wõetud töö laiemale tegewusele saaks äratatud. Tänu! suur tänu neile auuStatud meestele, kes häid noodi-raamatuid on muretsenud, et meil igal ajal rohkesti lauluwara noota saada on. Kust wõikfime siis endid laulma õppida ja teistele õpetada, kui meil noodi-raamatuid ei oleks? Waatame endise aja pääle, kus noodi-raamatuid ei olnud, kus oli siis kiriklik koori laul ja muud, mis meie nüüd kuuleme igal pool kölawat; ainult rahwa laulusid sai lauldud, mitme häälega laulud oliwad paljudele tundmata, uus aeg on neid õpetanud ja praegusele seisukorrale toonud. Edendage ja kaswatage laulu, seda Jumala talenti, mis meie kätte on ustud ja pidage seda pühaks, siis wõime laulikuga öölda: Laul sa taewa elu säde, Taewa sugu oled sa! jne. x. x. ssma et tema noor naine talle ~k> ead õnne" õieks järele hüüdnud ja mitmel õhtul tuli ta tööst tagast, ilma et ta naine oleks talle mastu tulnud. Peeter teadis seda asja Mammuti, nagu teised, kuidas noore paariga lugu oli, aga wiha tema südames Tooma mastu ei jäänud seega mitte wähsmaks, maid nende maade nais teine teise pääle päswast päema ikka pahanemaks minewat. Hakkatuses oli Toomas vilkamalt naernud, kui Peeter tema voole waaiis, nüüd läks tema kulm ka kortsu, sest Liisa oli talle wiha meeles ette toonud, et ta Peetriga oleks wõinud õnnelikum olla. Kuu läks kuu järele mõõds ja sui oli jälle kätte tulnud, ja all kaewandusrS pikimad Peeter ja Toomas teine teise kõrnmk tööd tegema. Kuidas smwad mõlsmilt poolt maiad suure jõuga musta kiside wahele peffetud! ja kui koledad maa aluse walguse paistusel mõlemad mehed wklja nägiwad, kes ilmasgi teine tem ei teretanud, ja kes ilmasgi teine teisele lahket sõna ei ütlenud, ehk kull ühine töö ja ühine kannatus muidu ikka kergesti lepitust toob l Enam kui üks kord oli üks wana mäemees lmmwalge juukstcga, püüdnud maa all nende Wõlemate wahel rahu sünnitada, kes teine teist kangesti wihkasiwad, aga ikka ilma asjata. Ka ses maenitsew sõna, et siin maa all igal silma pilgu! surma saada wöib, ei mõjunud ühtegi nende kohta. Nemad ei tahtnud teine teisele initte lepimiieks kätt pakkuda, üks seepärast mitte, et ta vnn ara Karastatud oli ja teine seepärast mitte, et tal õiget õnne ei olnudgi. Ja meel wihasemaks lõks Peetri maade kui Liisa raske tund oli mõõda läinud ja MM mäike teraw roosa põskedega tüdruk seisis. Õnnelikult kummardas Toomas kätki üle, waataS lapse otsa ja ütles: „Liisa, kui see laps pool nii kena kaSwab kui sa. Ms wSime üsna rohul olla." Kaike hällis kaotas silma pilk kõik wiha ja lahutust noore abielu rahwa wahelt ja ühendas lahku läinud südameid nagu side. Nüüd oli Toomas iga kord wiimane töösse minema ja koju tulemise juures kõige esimine ja manad mäemehed naerfiwad, ööldeS: „Ja jah, seda teeb kõik see maike laps!" Peeter kuulis neid sõnu ja see oli, nagu saaks tema õnn meel kord uuesti ara warastatud, ja ära leppimine oli tal nüüd raskem kui enne ialgi. „Peeter," ütles mana Tiiu talle ühel õhtul, „see oli Liisast patt, et ta truust murdis, aga meel suurem patt, et sa wiha sellepärast järele ei jätta. Sul ei ole küll mitte üht maga jumalakartliku  ema olnud, kes sind õpetanud oleks rahu pidama ja ikka jälle uuesti'aüdeks andma? Kuidas wõid sa seesuguse wihkamisega „Jssa meie" lugeda ?" Peeter maaras suurte silmadega wanakese otsa ja ütles: „Scst õhtast saadik, kus Liisa Toomast nwsutas ja mina aja taga seisin ci ole ma kordagi enam valunud!" „Tule Jumal appi!" hüüdis mana naisterühmas,  pani oma käe Peetri õla paale ja maalis täis kohkumist ja imeks panemist tema ctsa. „Sa ei ole aasta päewal mitte enam „Jssa ineiet" palunud Peeter! Kahju sest heast arwamisest, mis mul sinu kohta oli Z Ma olen ikka arwanud, st sa üks tubli hea ja maga inimene oled ja olen ühest päeivast teise lootnud, et sa Toomaga ära leppiksid; kui sina asja nõnda edasi ajad, pean küll lootusi maha jätma. „Ema Tiiu," püüdis Peeter wahele rääkida. „Ols wait!" kõneles wanake elawal edasi, „mina ei taha midagi enam kuulda. „Tule Jumal appi l sina tahad ilma „Jssa meie" pakmeta elada, kuna teised ennast Jumala hooleks paludes alla kaewanduse lähemad, kannad sina mihkamise mõtteid südames! Seepärast, Peeter, ei tohi sa mitte ütelda, et sa ausam oled kui Toomas ja tema naine." Peeter jäi mait ja ei hüüdnud naisterahwast mitte enam tagasi, kui see majasse läks ja ukse oma taga kinni wiskas. Ta sõnad oliwad sügawaSti Peetri kohta mõjunud ja jällegi pidi ta ise enesele tunnistama, et wanakesel õigus oli, ometegi armas ta, et ta Toomale ja Liisale ei mõrda mitte leppimiseks kätt pakkuda. Rahutumalt käis ta wäikses aidas edasi tagasi. Sügan? waikus walitses tema ümber, pimeda taeiva kulges särasimad ja hiilgasiwad tähed ja noore mäemehe süda läks pehmeks ta igatses üht inimest siin maa pääl, kelle kätt ta täie usaldusega muljuda wõiks. Aga tal ei olnud praegus kedagi, ta oli üsna üksi maailmas. Enne oli lugu teisite olnud, kõik tema seltsimehed, manad ja noored oliwad teda armastanud ja tema kätt muljunud. Nüüd lasksiwad nemad teda üksi oma teed käija, et ta mitte ära lepida ei tahtnud nendega, kes talle kibedat walu teinud. Ta astus maitsest ajast wälja, läks edasi ja ja edasi kuni mana Tehwc maja juure. Wõit oli siin kõik, üsna mait, aga meel säras tule malgas madalaist akendest. Pitkamisi ja ettewaatlikult  nagu keegi, kellel paha nõu südames, tuli Peeter salaja lähemale kuni akna juure ja waataS läbi akna wäikse tuppa. Toomas istus ahju taga pingi pääl ja suitsetas piipu, Liisa seifis lapse kätki juures ja kummardas õnneliku näoga lelle üle. Kõik näis üsna rahuline olewat ja rahwal mõis küll õigus olla, kui nad ütlesimad, et sest ajast saadik, kus neil mõik olla, minna asi nende eneste wahel ka rahulisemalt. Aga selle mehele, keS sisse waatis, ei annud see rahuline pilt mitte rahu. Enam meel kui enne tundis ta, mis ta kaotanud oli, walusamaks koi ial enne läks talle ta üksik elu, tahtmata läksiwad ta käed ruusikasse ja kui üks manne libueS üle tema huulte, ialgi Tooma ja Liisaga rahu teha. (Järg tuleb). Isamaalt. Kuresaarcst. Korratu olek. Suweks tuleb meile rohkesti suurte linnade elanikust külaliseks,  kes suures linnas olemast paksust õhust endid wabastawad, et wähemateS mere ääre linnades,  kus õhk enamiste ikka kergem ja jahedam on, endid kosutada ja sääl kõrwaS tcrwiSwett pruukida, nagu meie linnake seda paljudele lahkesti pakub. Meie linna pati elu on küll kõigiti kiidu wäärt ja soowitaw ja ta tõuseks weel palju tähtsamaks, kui selle elu edenemiseks ikka enam hoolt saaks kantud. Iseäranis on soowida, et linna puhtus ja kordus enam silmas peetakse kui senni ajani, sest kuiwal ajal on meie linnas palju põlastawat lõhna ja halba haisu tunda, mis korratumatest hoowidest wälja lõhnab. Sagesti on nähtud, kuidas hoowidest wälja heidetud wett ja muud ühtlast uulitsa pääle kraamidesse lastakse woolata, kus see päewa käes weel palju enam haisema läheb ja nõnda ümber kauduse õhu ära rikkub. Peaks linna walitsuS ja kõik need, kelledel selle korratu oleku ära kaotamiseks enam mõju on, oma pilku nimetatud asja pääle heitma, mis linna wäärtust wõib wähendada ja terivise otsijatele põlgtuse wäärt olla. Kõik puhtuse armastajad soowiwad jaöoiawad  et selle wastu aegsasti nõuu ja abi saak muretsetud. H. X—sõlm. Kellamäe „rahwa pidust." Paar pääwa enne pühasid, sai kuulutuste läbi teada antud, et pühade aegas Kellamäe aidas, kõrtsi kõrwal „suur rahwa pidu" saab luStikult ara peetud. Juba esimise püha pärast lõunat, jooksis inimesi, niihästi noori, kui wanu pidust osa wõtma. Kui nimetatud kohta juba kaunis hulk inimesi kogund oli, wiidi „muusika" wõi õigest Söldut „leierkast" ülesse karuselli paale; natukese aja pärast tassiti ka ilmatu suur trumm mängu riista kõrwa ja siis hakkas pidu pääle. Üks maa-küla-