wabriku rahwale ka selle pärast, et siis iga töö inimesele 'viis kop. rubla päält kingiti, mis kõigile suurt rõmu tegi. Krähnholmi  musi ka- ja Jlmerine seltsi laulu koor käisiwad kõrget härrat oma musiks ja lauluga teretamas, kus nad üle ivaga lahket waStuwõtmist ja ka pääle selle rohket kingitust saiwad; seepärast hüüab terme wabriku raluvas kõige mägewamalt õnne ja headust paludes: ~Elagu ja walitsegu kaua meie auustud ja südamest armastad direktor härra W. Sokrus!!" Esmas pääwal, 22. aprillil läksiwad pääle 600 wälja rändajad Narwalinnast raudtcet mööda läbi Kaukaasuse omale õnne  otsima. Kas nad säält õnne leidwad, seda ei tea nad ise, ega keegi teine surelik  ette üttelda. Wälja rändajad oliwad enamiste kõik Rakwere ümbertkaudu ja kõik waesed inimesed.  L. Wal. Täädaandja teatab, seniaegse Liimi kuberneeri Schewitsche asemele olla kindralmajor Sinowjew Liiwimaa kubernceriks  nimetatud. Michael Aleksejewitsch Sinowjew oli enne kolmanda Gards-Grenadeeri  suuretükki prigaade kommandeerija ja nimetati alles mincwal aastal Poola maale Sjedletsi kubermangu kubernccriks. Peeterlmris 25. mail. Seitung „Nowosti"  on ühe eratääduse Kaukasusest saanud, mille järele Asgaanlaste würst Abdurrahman omast ihu- kaitsest äratappetud on. Riigi nõukogus on, kuidas „Uus aeg" kirjutab, 14. s. k. p. pea raha ärakautamine  kinnitatud saanud. See säädus hakkab kõiges Euroopa Wene riikis 1. Januarift  138 K maksma. 23. mail. Seitung „Rowosti" saab rahutumaks Saksamaa oleku üle wiimsel  ajal Pcrsia riigi wastu. Meie ci wöi mitte, ütleb Wene leht, külmalt selle pääle waadata, et Saksa- ja Pcrsia maa paäw paamalt sõbralikumaks lähemad. Wenemaa püüab juba mittu aastat  Teheranis Persia pealinnas walitsust saada, s. o. oma kasu sääl maal kinnitada, mis otse teel Venemaalt mereni, nimelt Persia i mere laheni ulatab. See on selge, et nii pea, kui üks Euroopa suurdest riikidest Teheranis pesitab, edasiminek Persia mereni  meie soldatidel ja kaupmeestel kinni pandud on. See on meile üsna ükskõik, missugune mõeras wõimus Teheranis hõiskab,  kas Saksa wõi Inglase sest mõlemad juhtusid toomad meie kauplesele kahju. Silmanähtawalt sai härra Braunsbweig sille nõuga Persia saadikuks Saksamaa walitsusest nimetatud, et ta põldu hariks l Saksa- kaupluse, töö ja raha heaks. Te- ! ma kaitsmise all tulewad kaupmehed, ma- ! brikandid, käsitöönikud ja ehitus-meistrid, I aga ka sõjamäe juhatajad Persia maale. ! Persia würst, Saksa sõja wõimuse läbi j meelitatud, palub enesele juba krahm Moltke*) isamaalt sõjamäe juhatajaid. Ja ' kas ainult Persia maal seda sünnib? > Ka Türgimaal saab maa- ja mere- i mägi Saksaama ohwitseride juhatuse alla ! antud ja meel päälegi kaugel Korea poole- saare pääl walitses üle terme maa üks i Saksa ohwitser, hoopis ennem kui üks ! Wene konsul senna säätud sai. Meie ütle- me kõik seda, mitte seepärast Saksa riiki ! laimata, maid tunnistame see läbi nende > osawust, miska nad enesele kaugel maadel möjudust muretsewad. Ilma wöitluseta ja ilma raha wõi inimeste ohwrita wõidab  Saksa maa enesele termcd riigid. See on midagi, mis meie Sakslastest õppida woime. Tweri linnas sündis nende pääwades üks kole õnnetus. Uks jägu ihu kaitse „dragoner" riigimendist pidiwad teise poole Twertsa jõe kaldale ühe parme pääl ülemiidud  saama. Et küll parm paljalt 6—B hobust pää- le wõtta mõis, käskis ülem ohwitser parwe  meeste wastu waidlemisest hoolimata  18 hobust soldatidega ühe korraga ülewiia, sest et temal rutt olla. Mõni süld kaldalt eemal hakkas parm wajuma, hobuse  laksuvad peruks ja hüppasiwad mette, soldati omaga seltsis tõmmates. 4 raske mundri, raanitss ja püssidiga ehitud soldatid  uppusiwad ohwitseride ning oma seltsimeeste  silma ees ära. Brest- Litowskist teatakse M. Listokllle,  sääl elawad Juudid olla postiwalitsuse  kahjuks oma usuwendade jauks ühe sala posti-asjanduse asutanud, kus neil iga kirja saatmise eest läbikaudu 3 —5 kop. maksta tulewad. Sellest saanud postiwalitsus  märku ning teatanud asja salapolitseile,  kes ka hiljuti ühe Juudi raudtee pääl kätte saanud, kellel 37 kirja Warssawisse  wiimiscks kaasas olnud. Warssawis  waadatud kirjad läbi ja et nad mitte sugulastele ega tutwatele wiidawad kirjad ei olla olnud, siis pandud Juut iga kirja eest sääduse järele 7V-- rbl. trahivi maksma, mis see ka miibimata wälja maksnud. 5 Moltkc on kõige kuulsam Saksa kindral mina, kui sa mind ei aita!" siis kustus wlha tuluke mu südames. Surma hirm täitis mind, kui mõtlesin, et sa ise oma last äranmnnud. Et üks isa oma last ärawanduda wõib, olen ma ise tundma pidanud. Kui se mulle meele tuli, kadus kartuse eest kõik mu wiha. Km metsaline nacne ei oleks ma olnud, kiu ma osa seest, oma laste isa iseoma silmade  ell ärauppuda oleksin lasknud. Haesiuno. kanis nm palet ja usu mind, kui ma sind enam päästa ei olek jõudnud, oleksin ma sule järele nette karganud. Aateks anr.ud. kas tead Willem, olen ma alles eile, kui sa oma südant mu ette W-A-.'.i".:is:asid ja ma nägin, et sa oma na esi ja lapsi wcel mitte suutumaks ära ei olnud unustanud ja sa oma pattu kahetsesid."  Liisa/ rääkis sügamast! liigutud »ces ««ttes wahcle. „Andeks annud oled ' - ! Muud ei ole mul enam tarrvis, »««dei taba »a enamtääda! RWd lase mind miuua I Ära siit majast, et ma sule rohke»  NN ei tee." waigistas Liisa, ja Mudis ta jälle took Male istuma. Mee häbi ei sü nii suur, sa olid manal maal ja oled nüüd koju tulnud. Töine asi randniahi  tapmisest on juba seletud. Ses tükkis  on lodjaene sulle ettewalctanud. Keegi inimene ei otsi sind enam. See kelm, kes teda mahalasi, on ammugi kinni wõetud ja oma teenitud palka kätte saanud. Ma mõtlesin: wühe trahwi peab sul ikka ka olema, seepärast kütsin ma põrgu nii palamaks. Oleksid wahest muidu ka putku pistnud, kui sa randwahtise kartaud ei oleks. Nüüd aga Willem, mõtlen ma, jääd sa siia, sest tea Otsatalu kõige oma liikuma ja liikumata waraudusega, põldude ja muudega on minu pärandus. Minu wend, kellele isa talu kirjutada laskis, sai põllul wälgust surnuks löödud. Isa elab küll weel, aga jäi kohkumisest nödrameelega. Nõnda sai Otsatalu ainsa elama lapse päranduseks, mis läbi mina nüüd Otsatalu perenaene olen. Mis arwad Willcm, kas sa ehk ei wõikõ siin minu juures elada kui minu hea ja aus abikaasa?" Liisa rääkis nuttes, pool naerdes, kuna Willem ta Kest kinni hoidis ja oma ette raaks: „Scda ei ole ma teeninud, seda ei teeni ma ilmaski!,, „Se on tõsi! teeninud ei ole sa seda küll mitte, aga kui meie seda saaksime, mis meie teenime, siis peaksime kõik kerjama minema. Mõni mees ei ole ka sugugi õnne ärateeninud  ja on tubliks, nurgaks peremeheks surnud. Kas sa ei taha ka seks saada, Willem? Mitte üksnes minu pärast, maid ka oma poja pärast, kes üht heat isa tormita  b. Meie tüttar on surnud, surnud ööl, kui sa meid Piltiveenega mahajätsid, aga siial, Juku tule sisse!" Pitk, sirge, pruuni juurte ja elama silmadega pois astus tuppa ja andis isale zät, keda see kahewahcl alles muljus. Ta ei saanud sõnagi üle uulde, süda lökendas kõik seda rohket õnne maitstes. Õhtul, kui Willem na ese ja lapse mahel  kiooivi pääl istus, esimest korda oma kindla maatüki pääl, nii mitme wiletsuse aasta järele päikest üle oma kalluse looja minema t nägi, ei jõudnud ta enam oma rõõmu tagasi hoida, maid bõiskas, et hääle heli kaugele üle metsa, üle beina- ja karjamaa  kõlas. Waikne tusleboeg kandis kõla kaugemale, kuni ta WÜmsti ohtu ohu fisle srakadus. (O t s.) Teekond Kuresaare ja koju tagasi. (Järg-) Ei aitnud siis muu nõu, kui pidin uulitsatel  ja turu pääl ümber luusima ja waatama kuidas turu hindadega lugu oli. Sääl sain siis ka kord Sörwe Onuga kokku, kes turul räimid kauples: Aga seda peab ütlema. Onu on tõesti üks pitka meelega mees, mina oleksin kümme kord järges nende Kuresaare turu kauba teatajate  pääle wihastanud, aga Onu ei lausunud  sõnagi. Onu räimid oliwad tõesti head, nõnda kuida ma neid ise katsusin,  aga ostjate meele järele nad ei olnud. Uhe eest oliwad nad soolased, teine ütles: „Wana magu sees" ja kolmas põlgas neid kalliks. Sellest ei lausunud Onu aga sõnagi ja kui ma küsisin: „Kuidas ta sellega