Saarlane Üleüldine politika ajaleht maa- ja linnarahwale. „Saarlase" toimetus ja wäljaandmine, Kuresaares, kaubauulitsas 10. j ~Saarlane" maksab: Saaremaal aastas t rbl. S« kop., postiga saadetud 3 rbl. i Saaremaal pooles aastas I rbl. kop., postiga saadetud 1 rbl. 33 kop. < Tuleb wülja iga esmaspääwal. ? Kuulutuse rea ehk selle ruum mak;  sab Ä kop. M 87. Esmaspääw 16. Septembril 1885. 11. aastakäik. „Kuidas meie rahwas oma jalge pääl käib." Käes olewa aasta algusel kõnelesin ma „ Saarlases" siin nimetatud pääl kirja all puudu likudest walla ametnikudest, kes igale  ühele ning nimelt ka meite suuremate kodudele suureks koormaks ja waewaks on. Pääle muu kõnelesin ka sellest, et palju puudusi ja wigadusi walla asja toimetuses  selleläbi ette tuleb, et walla  kirjutajad weel wäga madala hariduse särje pääl on, ning et Saaremaal weel niisugusid walla kirjutajaid on, kes wana aja mõisa aidamehe wiisi seda enam ei tüüne,  mis ta eile kirjutanud oli. Minu jutustamine mõne walla ametniku kohta oli osast käre, aga et see tõe põhjusel seisis, ei olnud selle üle mitte nurisemist kuulda. Täna tahan „Saarlase" lugejatele ühe näituse tuua, mis puuduliku walla asjade toimetajast näitust annab. Tähele on panna, et ma selle näitusega mitte kõiki Saaremaa waldade kirjutajaid ühe kaalu paale ei taha panna, see oleks, eksi- tus, sest Saaremaal on küll ka osawaid ja asja  tundjaid walla kirjutajaid, kelledest kiitusega  pead kõnelema; aga see näitus olgu tunnistuseks et meitel küllalt ka kesipäid on, kes meie rahwale üksnes häbiks, teotuseks,  koormaks ja kahjuks saamad olema, kui neid mitte wälja ei tuulata. Juhtumise korral nägin ma ühe walla walitsuse ametliku kirja, mis Saaremaa I-se kihelkonna kohtule saadetud sai; selle kirja sisemine sisu ja tuum oli järgmine: Palme Kirri Ullewel nimmetu Keieserliku kohtule K. ja A. Koggokonna Wolli likemet Palluwad üllewel nimmetud kohud et See Juri Reinuwadermis  on Kroonu tennistuse läinud eitea meie koggo konna likemed Mil aial temma tennistuse läinud ja ei õele Juri Rcinuwader  ennas ülles näitnud parrast Sedda K. ja A koggokonnale teada kas on Juri Reinuwader ellawati woi Surnute kirjas puhtaid läbbi wattud Rewision mis on kirjatud  1858 Aastal K. ja A Rewisionis ja walla Rulli Rammatus ei olle leita meil Sedda kirja et Juri Reinuwader on 1882 aastal 7. Junil K. ja A. koggo konna wallitsuse teata annud tulli L. linnast m.'il teatmata kirri 1884 Juli. 16 et Juri Reinuwader tütar latsaretis on ei teadnud meie Sest teadmata kässus Vallume kõrgelt üllewl nimmetud kohud et meie koggo konna wolli likemed ei tea Sest midagi ja ja Jõwa Sedda Armu maksa Passide rahha ei olle Sedda. Sel 10n Augustil 1885 ooia" (Pitsat) „K. ja A. koggo konna kohus" (nimed.) „wolli kohhus" (nimed.) Nõnda oli see kiri. mis siin muutmata nimi awaldasin, üksnes kogukondade nimed ja linna nime tähendasin nende esimists tahtega. Nagu mõtete awaldamine ja kirja  õigus, mis siin näha on, nõnda oli ka see kiri iga pidi korratu. See kirjutaja on juba mitu aastat ametit pidanud, aga ta ei ole omal mitte tunnud tarwis olewat,  kellegi targema käest juhatust pärida, kuida ametlikud kirjad seaduslikult peaivad Jututuba. Pime ja siiski mgcn>. Elfried von Taura järele. (Järg.) Kohtu Poolt läbi otsimine. Minna laps oli öösel haigemaks jäänud ja oli feega emal wsimatumaks teinud kellu IV. ja 1. wahel oma risti ema juurde  «inna. Kui tema kellu ühe järele üksiku,  elaniku wanakese maja juurde jõudnud, oli ta kaua aega ilma asjata akna luugi pihta kopputanud. Wiimaks oli ta esiukse juurde läinud ja oli seda omaks imeks Panemiseks  lukku kccrmata ja wõtti ukses leidnud. Sääl oli ta cfimisel silma pilgul mõtlcnud,  et Rudolf mõida öösel oma tädi juurde tagasi tulnud olla, ja kes teab, mis sääl kõik sündinud oli! Ilma nõuta oli ta t»M aega juba ukse pääl seisnud, kui öõmabt nähtawale tuli. Teda, keda ta heasti wndis, oli ta juurde kutsunud, temale ema a rummist jutustanud ja teda majasse oma seltsi kutsunud. ÕõwahL oli seks kohe roalmis olnud, nad oliwad sisse Linud ja maja niisamuti lukkuta leidnud. Sisse jõudes, oliwad nad oma latcrniga ümber kaudu walgustanud, ilma et midagi  pschs okk «ha olnud. Siis oli »oor naesterahwas magajat wanakest hüüdnud, aga ilma asjata. Siis oliwad nad mõlemad ta magatis kambri läinud ja oliwad wanakcse omas woodis ära surmatud leidnud. Kui Minna  esimiscst ehmatusest toibunud, oli ta käe manakese pea padja alla pistnud ja nende sõnadega tagasi tõmbanud: „Seda wõis üksipäinis tema tüäda!" Õöwaht oli nende sõnade üle seletust nõudnud ja kui seda saanud, siis oli ta Minnat politsei ülema juurde seltsi kutsunud.  See oli sündinud. Politsei ülem oli nendega ühes õnnetuse kohale läinud, kõik, mis leidnud kinni pitseerinud ja nacsterahwast  ise üle kuulanud. Sääl juures oli ta tükk aawalt jutustanud, mis pääwa wanakese ja wenna poja wahel sündinud oli. Sellest oli politsei ametnikule küllalt Rudolfi pääle kurja tööd arwata. Ta oli ööwahti ja Minnat minna lasknud, maja kinni pannud ja siis Rudolfi kortri juurde läinud, kus ta maja peremehe üles äratas ja tema käest aru sai, mill aja! tema üürimees öösel koju tulnud oli. Selle pääle oli ametnik politseikohtu kotta ruttanud ja seda asja kõigega, mis ta ise saal juures wälja uurinud, üles annud. Politsei kohtus olem politsei nõunik  ei tahtnud noore arsti Md mitte uskuda, selle pärast oli tema mangi Võtmine  niikauaks jäänud, kz-NM politsei teender Huker omast joobnust peast wälja magamise järele ilmunud ja oma jutustuse  läbi, mis ta ütles ema Brummeiseni  aidas kuulnud olewat, politsei ülema arwamist kinnitas. Sääl sai siis wiimati wangi wõtmise käsk antud, mis, kuidas meie kuulsime, karma püält täidetud sai. Meie jättame need csimised kohtulikud karedad ümber käimised temaga, mille wäärt teda kui üht rasket süüalust arwati,  tähele panemata. Tema kartliku meele  ja niisuguste asjade tundmiste puuduse pärast ei pea seda mitte imeks panema, kui ta ennast sellest tema pääle tulnud õnnetusest, ehk ta küll oma ilmsüütust täädis, siiski eksitada laskis. Tema kartlik  olemine kohtumõistja ees, nimelt ära tappetud tädi surnukiha juures, mille püüle  waatmine teda sügawaste liigutas ja teda tema eilse katse üle, raha tema käest wälja pressida, kahjatsemisega täitis ja tema segatud meeles antud imelikud ja segased  maotused kinnitasiwad meel seda kurja  arwamist tema kohta. Ja kui tema meel seda wõttint, mida Minna uksest leidnud oli, omaks tunnistas ja nähtama kohkumisega seda tegi, siis oli järele uurija  kohtumõistja kohe ühe hukkamõistwa kohtu otsuse tema kui mõrtsuka kohta malmis  teinud. Tema kirjutuslauashahtlist üles leitud 20 rubla, mida Adolf temale laenanud oli, arwati kurja töö tanuiotu-