500 rubla eest ühe obligatsioni oma päriskoha peale teha lasta, mis Wiliandi Selts meel iseäranis laenatud raha eest pandiks wõiks panna, kui seda keegi Seltsile tahab laenata ja mõnd iseäralist kindlust nõuab. Niisama on ka üks Pärnumaa päriskoha omanik, kellel 30,000 rublane päriskoht, 6000 rubla eest oma koha peale obligatsionisi malmis tegema ja Seltsile andma, kui neid Lärmis peaks olema. Nõnda on siis igal pool ära tuntud, kui tähtjas see ettewõtmine  meie terme rahwa auule on. Kõige suuremat kasu tuleb sellest ettewõtmisest aga Wiliandi maakonna põllumeestele. Sellepärast oleks küll natukene elawamat  osawõtmist siin pool tarwis, kui seda seiemaale näha on olnud. Maja saab küll malmis, olgu kuidas tahes, aga meie soowiksime, et see maja mitte üksi malmis ei saa, maid et tema walmissaamine ka meie Wiliandi maakonna põllumeeste osawust ja auu "tunnistaks. > ) Mehine sõna. Praegusel ajal, kus mõndagi -meest nagu jänest põesa marju näeme plagawat, on mehine sõna ja tegu wäga kosutaw ja karastaw. Seda mehist sõna on Tallinna linna walitsuse nõuunik Th. Jakobson rääkinud, kes ka ühes Eestirahwa saadik PeeterburgiS oli. Ehk küll „Sakala" ja mõned töised EeSti ajalehed ära oliwad seletanud, kuidas lugu EeSti saadikutega oli, ja kuidas märgukiri, mis ülemal pool sisse anti, mitte Eesti seltside poolt antud ei olnud, maid seda märgukirja saadikud PeeterburgiS ise kui Eestirahwa saadikud walmistanud ja sisse annud oliwad, siiskz arutasiwad Saksakeele ajalehed seda asja omal kombel edasi, Eesti seltsidele ette wisates, et nad poliitikat taga ajada, ehk jälle üht ja töist seltsi nimetades, kes mitte seda märaukrrin..ei olewat  ligi Valmistanud, n. n. e. 'Ma meelega oleksiwad  nad soowinud saada, kes seda märgukirja ära salgaksiwad, aga neid ei tõusnud  enam kusagilt üles. Wiimaks andis «Revalsche saadiku Th. Jakobsonile nagu märsit, lust tamm peaseks, sest nimetatud ajaleht ütles, et Th. Jakobson üksi Wene- ja Saksakeeli mõista ning sellepärast  ka mitte heaste üht Eestikeele märgukirja alla ei wõinud kirjutada. Wist lootis „Revalsche Zeitung", et Th. Jakobson ka põesa marju saaks pugema ja ennast kudagi wiisi mabandama ehk oma allakirja tühjaks mõistma. Aga saadik Th. Jakobson on „Revalsche 197-mas numris ühe mehise kirja nimetawd ajalehele mustuseks saatnud, mis tõeste iga auusa inimese südant kosutab ja mille peale ka waenlane auupakkumisega peab waatama. Peale selle, kui selles kirjas „Revalsche Zeitung" kõige pealt oma teenitud nina-tubaka kütte on saanud, ütleb Th. Jakobson edasi, et temal küll oma rahwuse keel sellepärast  selge ei olla, et ta kodumaalt eemal ülesse on kasunud, aga seda puudust püüda ta nüüd taga järele parandada ja oma rahwuse keelt õppida. Siis ütleb Th. Jakobson edasi: „See keeletundmise puudus ei ole mind aga sugugi keelanud, sooja südamega oma kitsama isamaa tarwitusi tähele panna ja oma tundmise järele ülesse otsida, mis siin tõsine tarwitus on. Kui ma sellepärast omaid kohuseid, mis ma kui siinse seltside saadik enese peale olin wõtnud, ära olin täitnud, ei olnud ma mitte silmapilku kahewahel, oma enese kohta üht märgukirja ühes alla kirjutama, keda ma siitpoolt awaldatud soowidega ja Eestirahwa üleüldlikult tuntud tarwitustega täitsa ühte teadsin minewat" n. n. e. See on üks mehine sõna, mis praegusel ajal kulda wäärt on. Nüüd ei tea Saksakeele  lehed muud ühtegi arutada, kui ikka seda üht, et saadikuid mitte terme Eestirahwa poolt saadetud ei olnud Hz et nad oma enese arwamisi üksi awaldanud, millega terwe Eestirahwa arwamised ja soowid mitte ühte ei minna. Usuwad need ajalehed tõeste seda, et kui terwet Eestirahwast tõeste peaks küsitama, siis tõeste töised soowimised awalikuks tuleffiwad, kui nende saadikutest awaldatud soowimised? ' on sü ü d lase d? kui meie maal midagi paha sünnib. SÄe msimise peale saawad meie lugejad  wist naeruga wastama ja wastus on see, et küsimine  wäga rumal on. Aga meie maa Saksakeele ajalehtede meelest ei ole see küsimine mitte rumal, sest paneme seda küsimust fadakorda neile päewas ette ja olgu mis paha aSja juures tahes, siis oleks ikka nende waStuS: „ Sakala ja töised sarnatsed Eesti ajalehed."  Nii jutustab HMche omas 195. numriS ühest juhtumisest Zõhwi lähedal, kus Mõisaherra  talumaid kruntidesse taktnpd pqnna. aga talupojad  seda tööd mägise keelanud ja ka naabri jauskonnaS  hakenrihtrile wasta hakanud, nii et see kümme soldatit Narmast omale kaitsmiseks kaasa pidanud mõtma, ehk küll neil soldatitel mingisugust sõariista .ühes ei olewat olnud. Nii palju kui meie teame, i-on see kahetsemise wäärt Lüli sellepärast tulnud, et üks jagu talumaid mõetnMe juures mõisamaa külge tahetud wõtta, aga „Revalsche on süüdlane  kohe muial Malmis ja see ei ole muud keegi kui Sakala, kelle kütitud seeme ka seal kosuma minna. Ehk saab „Revalsche Zeitung" edespidi ära seletama, mis ta siin Sakala süüks arwab, kas seda maamõetmist,  kellega talupojad rahul ei ole, kas soldatite wäljatoomist ehk ka seda, et seal wallas, kus see tüli on, tülitsejatest keegi Sakalat ei loe. Meie oleksime wäga tänulikud, kui meilt"„Revalsche Zeitung" meie süüd ette näitaks, sest meie ise ei jõua teda oma -Sakalast töntsiks tehtud silmadega mitte ülesleida. Mis töised E?sti ajalehed laimduste peale wastuseks anna- ..Pärnu Postimees" kirjutab: ..Meie ei saa mitte aru, kas ..Eesti Postimehe"" toimendaja tõeste sellepärast tööd teeb, et oma kirjadega, milles Eestirahwast  „„ küüni, elumajade, aitade, lautade j. n. e. põletajateks, rööwijateks jä inimeste tapjateks"" sõimatakse,  rahwa enam eluStütud poegi enese waSta üles ärritab ja seega pahandust Lkka pahanduse peale külmab!  Kas arwab ..Eesti Postimehe"" nüüdine toimendaja,  et tema eelkäija ütelus, kõik rahwas olla hobuse margad, head wilja on kannud, ehk on seesugune  üleüldine laim wiimase päewa wiisil kurjad headest juba siin maailmas lahutanud, et weel jõledamalt  ette astub? Just parajal ojal, kui meie rahwas pitkil silmadel ootab, et ehk riigiwalitsus armulikult  tema palwet kuulda wötab ja ettepandud 9 punkti oma kõrgema käsuga meie heaks seaduseks teha käsib, sest et edasi nihkunud rahwaharidus ja aeg seda nõuawad,  just sellel ajal kargab jällegi ....Eesti Postimees""  ette ja kirjutab kõwaste, et meie rahwas edenemise  asemel tagasi kukkuyud, raisku läinud ja sellepärast  kahetsedes endist aega mälestab, kus witsahoobid alati weega silmad selgeks hoidnud, et otsekohe taewasse  wõidud waadata, mis aga paraku nüüdsel prii- mal ajal mitte enam nõkda ei olewat Kes aga meie rahwast kardab, nagu ..Eesti Postimehe"" kirja kirjutaja, ehk temal enesel küll ....küüni, elumaja ja wiljawälja"" polegi, keda sellepärast omas pääs mõeldes  ehk mõni wanatont põlema pannud, seda peab ka Eestirahwas kartma, sest ega temagi muu ei wõi olla, kui mõni haige Baltlane, kes wihahaiguse tujus meie Eestirahwa auu põlema panna püüab, aga seal juures enese ja oma partei ajatM nime rahwa ees kibedaSte ära kõrwetab." » „Tarm Eesti Seitung" kirjutab: ..Kuna oli see „ ..enne"" ja see „ varem"" aeg, kus meil paljalt „„kaks ehk kolm parteid' " oli ja kuda on nüüd meie seltsides neid parteist pool tosinat ehk enamgi? Waadatagn meie põllumeeste seltsidesse, meie lauluseltsidesse igapidi walitseb seal õige üksmeel. Seal ei ole ühtegi parteid, seal on paljalt wennalised ja sõbralifed seltsilised, keS üleüldistes püüetes ikka ja ikka ühel meelel seisawad. Üksnes oma Kirjameeste Seltsis leiame vartttMdit, aga mitte sugugi ka pool tosinat parteisi, waw ?o!geks kaks. Ühes parteis on peaaegu kõik terwe suur selts ja töises parteis paljalt suurem jagu seltsi eestseisust mõne ainukese liikmega. Et lugu nõnda, ei ole ka sugugi mitte seltsi ega ka mõne kiusliku ja tülika töistele juhiks astunud mehe süü. Otsitagu wähegi selle tähendatud parteioleku siginemise  põhjust, küllap siis kohe ka neid süüdlasi leitakse, kelle läbi Kirjameeste Seltsis parteiolek tõusis.".... ..Eesti Postimehe" rahwa-laimamise kohta ütleb ..Tartu Eesti Seitung": ..Siin peab küll süda walu ja kurbdust tundma, mida raske on awaldada. Neid kõige hirmsamaid  tegusi arwatakse rahwa nugadeks, mis ammugi enam aruldased ei olla. Oh seda haledat lugu! Rah- was püüab pahemalt paremale tungida, püüab enesele waimuwalgustamise asukohtasi ehitada, nagu näituseks ja seltsist; seal püütakse teda takistada ja tagasi tõrjuda. Töist külge pidi tunnistatakse teda awalikult maailma ees kõige hirmsamate kurjategude tegijaks ja paremast pahemale poole tungijaks! Antagu tõele ommeti wähegi au! On niisugust hirmust tegu meie maal ette tulnud, siis sündis see ikka mõne hulguse  wõi mõne muidu hukka läinud inimese läbi, ehk ka ülekohuste ja wägiwaldsete wihale ürituste läbi, mida mitte rahwa auuks ega asjaks ei wõi anda ja mis ka rahwa auu mitte ei ole alandanud. Ka ei ole nendest nimetatud kurjategudest wistist mitte ükski aruldaste juhtumiste piirist ammugi üle astunud, suuremat  jagu ei ole meie nendest sugugi kuulnudgi. Meie rahwas ei ole ka sugugi nii kiusliku ega kättetasuwa  loomuga, et ta seesugust hirmsaid tegusi teha wõiks. Puudusi, wigu ja nõrkusi on meie rahwal küll muidugi oma jagu, Hiis häwitamist tarwitawad; aga need ei ole mitte nüüd hilisemalt temale külge hakkanud, nagu nimetatud lehed ütlewad, waid need on endise pimeda aja pärandused. Mikspärast on ommeti EeSti Postimees"" seesugust kirja terwelt ära trükkinud, pealegi ilma wähema õienduseta? Nüüd helistawad suured Saksa ajalehed teda enestes edasi, wäänutawad ja käänutawad tema wajutawaid hoopisi meie rahwa kohta meel Vägevamaks, rõõmuStawad ennast, et see kiri ««õigel ajal"" olla awaldatud ja meie rahwas peab aga wasta wõtma, kandma ja kannatctma," n. n. e. Tartust. Tartu il. mida sinna asutas ja mis riigikeeles tööd teeb ja õpetab, on mõneS asjas nüüd ilda muudetud. Muudatused on kohalise kuratori paron Stackelberg'i poolt tulnud ja on „Tartu Eesti Seitungi" järele järgmised: Esiteks on kooli õpetusaeg, mis enne kolme aas taline oli, nüüd nelja aasialiseks muudetud, nõnda et kooli õpilised endise kolme aasta asemel nüüd neli aastat peawad koolis olema, ennegu nad kooliõpetaja eksami wõiwad Leha ja koolist wälja astuda. Töiseks ei ole sellel kooli-aaStal uusi õpilisi mitte kooli wasta wõetud, et küll rohkeste noorimehi sinna sisse astuda on tahtnud ja et ka küll palju selle kooli wanu õpilisi Mai kuul oma õppimise aja lõpetasiwad  ja koolist wälja astusiwad. Kolmandaks on kolm kooliõpetajat lahti lastud ja üks ainus nende kolme asemele nimetatud. . Need kolm oliwad: Luteri usuõpetuse andja õpetaja Lipp, Eestikeele õpetuse andja vr. lektor Weske ja Saksakeele õpetuse andja ülem Wenekeele  õpetaja Jwanow. Nende kõikide asemele on endine kirikuõpetaja Franzen nimetatud ja see annab siis ka nende kõikide kolme mehe õpetused. Ametisse astudes pidanud Franzen koolile oma töö sissejuhatuseks wäikese kõne. Tema rääkinud täielises Wõru keelemurdes,  ütelnud ennast kogemata selle ametisse saanud olewat ja lubanud Jumala abiga Wõru keelemurret  äraunustada ja Tallinna keelemurret selle asemele saada. Eesti Kirjameeste,lahkunud Ms konnakee" temamhtmist ei tehta, seltsist wälja astuda ja teda ennast ära lõhkuda, seda meie juba Lüki aja eest tagasi teadsime. Aga et need lahkunud mehed selle lõhkumise tööle nii suurelt walet abiks saaksiwad wõtma, nagu nad teinud, seda ei oleks keegi ette wõinud arwata. Kõik need waled saamad aegamööda täitsa awalikuks saama ja nende sünnitajate häbi ülesse tunnistama. Täna tahame paljalt ühe asja peale tähendada, mis ..EeSti Postimehe"  wiimases numris sada wale ja kõwerdüse waM lemme, see on see üteluS, et wäljaaStunud 52 liikme seas, mis Postimees nimetab, pea kõik tegewad liikmed olla, mis seltsis olnud. See on üks iseenese kiitus, mille sarnast arwa leida on. Need lahkunud liikmed oleksiwad ommeti nii kaua pidanud ootama, künni neid töised saaksiwad kiitma, nüüd aga kiidawad nad iseennast ja laidawad tõisa, nagu oleksiwad  nad kümme aastat M. Lindenberg'i „Walguse" endise wäljaandja, juures koolis käinud. Kui meie need 52 nime läbi waatame, siis leiame nende seest peale kahe mehe, kellest igaüks ühe aabitsaraamatu wälja on annud, weel 9 meest, keS raamatuid on kirjutanud. Meil on seesugust mehi aga Kirjameeste Seltsis peale 50. Need kõik on siis wälja astunute meelest seesugused, keda mitte „ tegewateks" liigeteks ei tule arwata, nagu näituseks: vr. M. Weske, J. Kunder, J. Kurrik, J. Tülk, J. Kõrw, J. Pärn, A. Linde, Jürgenstein (Lill), M. Põder, L. Suburg, M. Treumann, C. R. Jakobson ja palju muid. Need nimetatud mehed, kes ka praegu weel meie Kirjameeste Seltsi liikmed on, ei pidada paari iseenese kiitleja meelest mitte tegewad liikmed olema ja EeSti Postimees julgeb seda ka nii lausa kohe wälja rääkida. Kuidas wõiwad Eesti Postimehe mehed ommeti loota, et seesugusest walest neile kasu wälja wõib sigineda ja nemad sellel teel meie Kirjameeste Seltsi jõuawad lõhkuda.  Tõsi on, et wäljaastunute meeste seas neid on, kelle raamatud Kirjameeste Seltsi toimetuste seaS seisawad.  Mikspärast lükkas aga parteilik olek mitu head raamatut tagasi, kui neid muialt Seltsi toimetuste sekka taheti anda? Seesugust ülekohut ei saa meie Selts edespidi mitte enam tegema, ja sellepärast loodame kindlaSte,  et meie Selts mitte meie waStaliSte rõõmuks ei saa lagunema, waid meie rahwa rõõmuks weel wäga PSÜst ja kaua tööd edasi saab tegema ja kaSwama. - — Tartust kirjutatakse meile: AuuStatud suguwend!  Nagu Teie isegi näete on Postimees Eesti Kirjameeste Seltsi Koosolekut koguni Palun Teid, kui niõimalik, iga punkti peale Postimehele  wastata. Baltlased hooplewad siin, et nad selle eest saada hoolt kandma, et kõik liikmed ja auuliikmed  Soomemaalt Seltsist saada wälja astuma. Palun Teid nii ruttu kui wõimalik selle waSta tööd teha ja Soome wendadele kirjutada. r