Sakala 2t. WiliandiS, IS. Junnil»» piewal IM. IV. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Vastutaja toimendaja ja Väljaandja C. R. Jakobson. Sissekord. Poliitika leht. Natukene meie soontes tuksumast elust. IV. Poliitika ringwaatus. Omalt maalt. Riiast - „Baltia kuuleht." Tallinnast: Aleksandri kooli korjandusest; suur kontsert. Tallinnamaalt:  Koolide arm; Juutide pettus; sündinud ja surnute arm. Peeterburgist:  Komponist Kappel; Tekintside saadikud; raske pitkse müristamine  Gatshinas. Tiflisest: Kahjulikud söödikud. Kiowast: Mässajad.  Keisri mõrtsukate protsess. Kirja «vastused. Kuulutused. Lisaleht. Kullakene. XIV. Wiljapuude- ja aia-pidamisest. V. Nalja Mart ja Kalja PSrt. Natukene meie soontes tuksuwast elust. iv. Äeljandamaks ja lõpetuseks tahan mina weel sõnakese neist Eestlastest juure lisada, kes küll iiale oma sugu ära ei salga, aga siiski temast suurt lugu ei pea ja arwawad tarwilise ja wlusa olewat, et kõik EeStirahwas Saksarahwaks saaks mmldetud. Mõned jälle mstlewäd, pisukene EeStirahwaS oma poliitikalise ja gevgraafialise seisupärast ei jõudwat oma iseloomu ja keelt hoida, taheS wsi tahtmata pidada nemad kas Wenelaseks ehk Sakslaseks saama. Selle järele on siis need mehed ka ise jo rahwast lahkunud ja ootawad  tõisi järele. Et niisugused mehed midagi rahwa heaks ja harimiseks  tema loomulises keeles ja meeles ei tee, on mõistetav). Nad ei tee meelega, kui ka jõuaksid ja mõistaksiwad, ja kui nemad midagi teewad, teemad seda Saksaks ehk Wenelaseks saamiseks. Need arwamised  ja mõtted on minu arust suured ja kahjulised eksitused. Eestirahwas peab muulaseks saama ja oma iseloomu kaotama, ütlewad nemad. Wõi on see nii kerge ja Võimalik. Wanast on küll mitu rahwast ja temaga tema iseloom, ise keel, isewiis taieste kadunud, aga nii et hirmsad sõad rahwa suutumaks ehk pea suutumaks surmasiwad. Aga, Jumalale tänu, pärast poole on ajad kristlikumaks läinud ja nüüdsel ajal niisugust klapperjahti inimeste peale enam ei peeta, kui näituseks kuuesaa aaSta eest Preistmaal, kuS pea kõik wana Preisirahwas rüütlite mõõga teral igawesse rahusse uinutati. Niisugust hirmust terwe rahwa surmamist meie ajal enam ei wõi olla ega tulla. Seks on inimesed haritud küll. Tõistwiisi on rahwa keel ja iseäranis isewiis wanast mõnikord nii kadunud, et wägewam naaber maa ja rahwa, kes toorem ja wähem haritud oli, enese alla wõitiS, omad asutajad igale poole wälja saatis, nii et pea iga töine inimene wõera keele ja meele mees oli. Wõitjate aru lämmatas wõidetud ära, haritud eluwiis ja kõlblikumad kombed tegiwad toorusele otsa, puuduline keel ei jõudnud täielisemale  wasta panna, kirju omas keeles ei saanud sugugi, läbistiku elamine igapidi, ja wastastik abielusse heitmine, naise wõtmine ja mehele minemine tegi oma jau tööd, et suuremale ja haritumale igapidi wõimus sai ja pisem ja toorem temaks muutus. Aga seda ei ole seitsesada aastat Sakslased Eestimaal jõudnud teha ega saa töine seitsesada pärast poole tegema. EestirahwaS on imelise jõuuga ka wägewama wõimu je meelewalla all oma iseloomu, keele ja kombed muutmata  ja murtmata hoidnud, see tunnistab suurest elu jõuust, mis rahwa sees elab. Meie elame ühes pargis selged Eestlased, wõeraid on aga fiin ja seal, mis kui üksikud tilgakesed ämbris waatajal silmast kauwad. Meil on igas tükis haritud elu algused loomulise ja rahwa oma põhja peale pandud, koolid, kirik ja ka jo meie kõige ligemad kohtud ja valitsejad. Meil on omas keeles, kui ka küll weel väga puuduline, siiski ommeti nimetamise wäärt kirjakogu, mis rahwa meelt ja mõistust valgustab; ja iga aasta on kirja asjad paranemas; meil käivad omad ajalehed, sünniwad  omad seltsid, mis kõik rahwa keele ja meele peale rajatud. Kudawiisi peab see kõik töiseks ja muulaseks minema? Kes jõuab loomulise edasi woolamist tagasi voolamiseks muuta? ÜkSki inimene mitte! Millal saab korraga kirikus kantsli pealt tuulutatama, tulewal pühapäeval  jätke oma EeSti lauluraamat koju ja tooge lauluraamat kaasa, meir tahame siit saadik Saksakeeli Jumalat teenida? lialgi! See on üsna pööram ja vasta oksa lootuS! Ei, meie rahwaline elu on liig kogutud, liig jõuuS, liig elav, liig sitke, liig enese sugune ja enese kohaline, päris Soome raudkivi,  et teda ükski inimene ja pöörane talitamine töiseks teeks. Paremaks ja haritumaks ta küll võib ja peab saama, aga mitte töiseks. See pn minu kindel südame tunnisws ja kes tõisiti arvab, eksib. Küll elame ja tahame ja saame elama oma naabritega armastuses ja sõbruseS kui ühed riigi liikmed, läbikäimises, asja ajamises ja muidu igal ettetulemisel, aga püüdmine, meie rahvast saksastada ehk venestada, on suur eksitus ja kahjuline, kahjuline nimelt kahe aSja poolest. Esiteks ei tee mehed, kes seda püüavad, mitte, et rahvas loomulikult edasi saaks. Sest tuleb ka, et meie kirja ja kirjakeele asjad weel tänini nii segatised ja puudulised  on, mitmed seatud rahwa juhatajad ja õpetajad tahavad- saksastada, kus võib seal tahtmist, lusti ja aega olla Eestlastele Eesti keele raamatuid kirjutada, Eesti keelt harida, Eesti koolist põhjendada, Eesti seltsist asutada ja Stendadada. Eesti tarvitusi ei täida keegi ja rahwaS sipleb weel mitmes kammitses. Kas see kahjuline ei ole? Töiseks rikub kõik meelega ette võetud rahva keele ja sugusolkimine inimest. Inimene, keda ümberrahwastada ja meie maal saksastada tahetakse, kangutatakse loomulisest ja emalikust maapinnast, kus tall kindlust ja jõudu, rõõmu ja rahu oli, välja ja fiblitakse pealtkaudu wõera mulla sisse, kus tuul ja tormid teda sinna ja tänna kõigutavad ja viimati maha murdvad ja peab ta siis mõnele istutajale kas ahju kütjaks ehk muu tarvituseks hea olema, ehk teda jäetakse oma paika, aga laasitakse nii kõrgest puhtaks, mis tal kena ja kaunis ja oma kohaline oli, et viimaks  nagu hirmutus väljanäitav. Sellest siis ka tuleb, et niisugused saksikud ja sugu-salgajad sagedaste kõigest tuumakast, mehisest, omakohalisest meelest ja kindla südame tunnistusest ilma ja paljad on. Nad on rikutud loomad ja muud tallitawad  nendega, kuda tahavad. Et lugu pidamine sest, mis Looja temale kodunt kaasa kinkinud, kadunud, siis kasvab üks iseäraline rahutu meel ja kaksipidi mõtleja vaim sisse. Midagi omal isamaal ei tee temale rõõmu; mis muile kallis, kosutav, rõõmustav ja tulisele elule äratav, on tall tühi; ta otsib oma sugustest rõõmu ja see on sagedaste Saadana rõõm. Omas kaksiti mõtlemises on ta tõsise elu varanduste hinna meelest ära lasknud minna ja et inimene ommetigi midagi otsib ja püüab, otsib ja püüab ta üksi mammo- nat, seda võib ta kätega katsuda, et see üks wara on. Kõik waimulisem ja ülem püüdmine ja ihkamine on temal tundmata. Mõned, kes aga pealt laasitud saanud, seisawad jälle näutumad ja antsikad ilmas, oma näu ja kombe poolest naeruks ja pilkamise sihiks terava hammastele. Saksaks nemad tahtsid, aga huntsakaks  nad said. Lõpetame lühidelt: Kõik äraplaanitud  ja kokki kääritud saksastamine ja wenestamine on eksitus, kahjuline ja" Eestirahwa rikkumine. Kuulutagem  ka seda kõigile vendadele, ja ma usun, et ka wiimsed meist lahkunud Eestlased tagasi saawad põörma isa majasse ja vendade juure, armsaste ja auusaste ühes elama ja tööd tegema, isamaa ja inimeste sugu iluks, Jumalale auuks. x. Poliitika ringwaatus. Saksamaal on uue parlamendi walitsemine ukse ees fa nüüd teeb iga partei mis ta wsib tööd, et wõit tema poole langeks. Nimelt teevad wabameelelised  parteid mis nad võivad, et healte paljus jälle nende peale langeks. Wäga tähtjas on selle töös ükS kiri, mis professor Mommsen on awaldanud, kus ta selge sõnaga näitab, et Saksariigi walitsus juba nii langenud on, et ta kõigest omast parlamendist hoolimata  priiuse poolest Türgiriigi all seista. Ka Saksamaa  wanameelelised hakkawad juba omi sõpru, Anti- Semiitlasi ehk Juudi vastalist, keda nad omaS hõlmas suureks on kasvatanud, häbenema. Need Anti-Semiit- ... lased, kelle päämees kirikherra Siöcker on, otsivad iga mehe soonte seest Juudi werd, kui see mees muidu nende meele pärast ei ole, olgu meeS iseenesest küll tähtjas ja vaimustatud Sakslane. Nii nimetavad nad Saksariigi parlamendi presidenti von Gohler'i üheks Ida-Preisi „hobuse-kaupleja Juudi" väimeheks ja viimasel ajal on nad ka kindral-Marshalli von Moltke kallale kippunud, keda ka esiotsa Juudiks tahtsiwad  teha, aga viimaks ommeti muud ei saanud öeldud,  kui et ta „üks õige logisev vanamees olla, keda ilma kaksipidi mõtlemata nagu kõik Juuta meie ajal, liig kõrge hinna sisse olla tõstetud." Nõnda nuufivad  need mehed puhast Saksa werd ja laimavad Saksariigi  kõige suuremaid heategijaid. Meie Balti kubermangude  Sakslased on nende täiswerd Sakslaste vist ka kõik „Juudid." Endine Preisi minister krahv Eulenberg on ära surnud. See mees oli peale 15 aastat Preisi minister ja SaksarahvaS ei räägi temast mitte palju head, sest oma ameti alustusel  tuliwad kõige vanameelsemad käsud tema nimega välja, mis palju paksu werd sünnitasiwad. Sell korral peeti teda kõige wanameelsemaks liikmeks ministeeriumis ja kõige kurjemaks tagurpidi vedajaks. Siiski aga oli ta viimati vürsti Bismark'ile veel liig vabameelne ja pidi sellepärast a. 1877 ametist lahkuma. . Znalismaal on asjad praegu õige kirjud ja ka weel ikka kirjumaks. Lausa mässamine on lirimaal juba nii heaste kui wältamas, sest rahwa ja soldatite wahel on seal juba sõdimist olnud, kus teede pealt kiwid ärakisti ja telegrahwi traadid ära lõhuti. Igal pool, kus rentnikkufi mõisnikule  nõudmiste peale pantima ehk wälja wiskama