nüüd 'ügiseja jõgedesse nii palju mett, ct juba jõgi täis ja ka kollastest üle woolab, siis loputab ta see vaba rooste korra kõik jõe kallaste ümbert ara ja kannab seda oinaga ühes karja ja heinamaade  paale laiali, kuhu ta, kuuni teise keivadeui seisma jüeb, sest ct sügisene külm mett jõeks muudab,  enne kui see aega oleks saanud tagasi moolata. Uni kc,vabised ilmad jõed jälle on sulatanud, hakkab päike ka marsi oma jäun läbi mett neist kohtutest kuiivatama, kuhu ta sügisel paigale oli jäenud. Mõne kuu pärast on ta igast kohast, kuhu enam juure ci moolannd, kõik selge mee lõpetanud, aga kõik selle lina kihmti mahajätnnd. Seda mõib ju sagedaste ja alati madaiikude pääl näha, kus kemadel mesi oli seisnud ja nüüd ärakniwanud, kui paks hall rooste kord senna järele jäuud on. Sööb nüüd loom seda kihwtist rohtu, ci tee see tema terwiscle mitte head, maid palju haigust ja näimaks  ka surma: See on see kõige kamalam loomade  tcrmise riknja ja elu lõpetaja. Wesi on kõik haiiu tema juurest ära uhtunnd, mille pärast loom ka teda põlgada ci mõista, aga kõik kihmti olust temasse järele jätnud. Oleks selle rohul ka seesugune kange hais ja maik juures, kui sell meel, kus linad just ligus on, siis ci mõtaks ta teda mitte suu sissegi. Hobustel on peenem haistmine ja nemad ei söö seda rohtu mitte, ega ole ka hobuste seas seepärast nii valju haigusi ja surma näha ega kuulda, kui sarm loomade seas ja ülcültsc, kes mäletscwad. Isamaalt. Karjast. Minema sügise olin siin ühel mehel niimgune aruldane suur õnn, mis ühel teisel mitte naljalt ette ei tule. Temal ja tema loomade! käinud sagedaste painaja püül. Aega mõõda märkanud ta mehike, et tõik tema riidet laiad jaamaks ja tema ise kokku kuiwab,  niisammuti  ka elajad, anna süüa mis sa annad, aga ikka külmemaks nad jääwad! Sääl tulnud mehikesel kena õnn, et painaja jälgile saanud, ja teda kinni tabanud. Praegu on asi protsessi all, saab näha, mis sest wAjs tuleb. Kinni wõtmise lugu oli nõnda: sügise on neil linalõugutamise talgud olnud, kus hulk noori tüdrukuid koos oli. Sääl juhtus, et naabri peremees oma sulase wäljale saatis elajaid waatama, poiss kelm ei läinud aga kohe wäljale. maid talgu pere toa taha neidusi luurima. Häkkitsrlt käinud vks ja üks neiu tulnud õue; aga aeg olnud alles nii pimme, et poiss ei tunnud, kes tulija oli ja pugenud ajahirde alla, mis eemal torni wiisil püsti seisnud. Tüdruk, kes äe.a ameti silmanud oli, läinud' tagasi js rääkinud, et tema ühe inetuma kogu eemal näinud. Peremees Mssd ka kohe waatama. aga ei «Wnvd kedagi, maid kuulnud naabri peremeest emas õues kc rimad. Säöl olnud nüüd asi selge, et naal".". perremees painajaks käib. Kohe läinud see painajast tallatud mees oma naabri kallale ja haikam-ed eüimcma, millest miimaks protsess wäljg wli. Ka? japemi>c maart, et rabwa seas neid meel leida ?n. kes nii sugust asju. nagu painajad, kodukäiad. võiab ja n. e. uskumad. kuna suurem sim.m ajalebn Icewad. palju kõrgemal järje! oma meeterega seismad. Kogukast kirjutakse meile talu kohtade olt-et  sääl maldas tänamu s188õ) aasta näärikuus jälle 6 peremeest oma talukohtade päriseks  rsimFega bakkatrft olla teinud ja nimelt: kire Bsn Jääger u'oo rublaga ja Säugu Kustu Pärn, Jaagu Jacn Leedu, Laasu Juhan Namat, Aadu Juhan Wahter, Hansu Kustu Mõistlik iga üks 100 rublaga. Nüüd olla saal ivaldas kolmesi  kümnest talu kohast juba 14 päriseks ostetud. Kirja saatja lubab edcspidi ühe üleüldise aru ande kõigist päriseks ostetud talu kohtadest üle terme kihelkonna kokku mõtta, et seda Jaani kihelkonna  omadega wõrrelda ivõikö. Liiwimaalt. Lõnnekalnimõusast, Nonncnburgi  kihelkonnast, kus 10. märtsil sügama lumega  meel 10 graadi külma oli, saab Lätti seitungile  „Mahjas Weesis'lc" ühest mõrtsuka tööst tääda antud, mille õnnetumaks ohmrils ühe säälse Juudi kuue teist kümne aastane poeg langenud on. See poiss oli 27. weebruaril omast isast saaniga naabri peremehe käest heina tooma saadetud. Ilma asjata ootas isa õhtul ja järel tulewal päämal poja tagasi tulekut; paani läks pääwa järele ilma asjata otsimises ja järele küsimises, künni miimaks üheksandamal päämal pärast poisi kadumist kohaliku mallawanemal korda läks, mõned meremärgid kõrwa tcepäält leida, mis ühe pöösa sisse wiisimad, kust Juudi põisi surnu kiha sügamast  lume all leiti. Tema sääl sammas kinni seutnd hobu oli pitka ajaga omad ohjad kai' närinud  ja näljast pool surnud koju tulnud. Kuidas näitab, on mõrtsukas paljalt poisi kaasas olewad raha ära riisunud, ja hobust kõige riistadega senna jätnud. Wõnnu Sülla kohtu? otsib hoolega mõrtsukat taga. Wenemaalt. Peeterburgi maakonnas kirjutakse meile: 20. Wcbruaril s. a. oli Borsowas, Donkinis, Kroonu Karujaht.  Karu-jahile oliwad tulnud Pceterburist su urwürst  Wladimir Alcksandrowits ja Taani maalt meie Keisri Praua weud, (nime ei saanud nende ridade  kirjutaja mitte tääda). ja meel 2 suurt -härrat, kelle nimesi nende ridade kirjutaja ei kuulnud. Pääle kümne jäägri oli neil ühes, mõned alumad ja mõned ülemad. Seda jahi-scltskonda oliwad 25 woorimccst söidutamas, woorimchcd oliwad kõik Eesti ja Wene talu mehed. 3 karu lasti maha ja neli poega wõeti elusalt kinni ja wiidi Peterburis?.  Suurwürst Wladiimir Alcksandrowits oli wäga osaw laskma, ta laskis 30 sammu kaugusele wana emase karu ühe pauguga maha. Karujahti oli õige palju rahwast waatama tulnud. Pätsudel wõi mcsiköpadel on nüüdsel aja! meie maal wäga karvetaw elu, kui juhtub ta kuskil natuke jalutama, siis on Wcnelasi kümne kaupa teda jälge mõõda taga ajamas, kui siis kuhugi metsa salusse puhkama jäeb, siis tehakse ring arwatud kohale ümber. Kui pats neist sala-luurijatest aru ci saa ja ennast arwab peidu kohas küllalt rahu! wõiwad olla, siis andwat pätiu-luurajad  mõne suure härrale tääda, kus päts ased on, siis pole pätsul muud midagi' oodata, kui üksinda wiimne surma tunnike. Patsu luurja saab oma kawaluse eest pätsu päält 30 —35 rubla ja maaomanik, kelle maa pääl päts ased on, 10 rubla. Kutsutud inimesed, kes jahi ajal wäljas ringi pääl kisa tegcwad, saamad iga üks 30 künni 50 kopikad lisamise eest. Wäljamaalt. Pqriisis, rccde 2S. märtsil. Üks praegu Peking'! linnast tulnud telegramm annab laada, et Hiina '.valitsus olla 23. mansil allakirjutatud raha-tingimisi wastu wõumd. London 27. märtsil on India abi-kunuingas Tusserin, kes üheks kange nõimusega meheks peetakse,  Rawal-Pindi linnas Afganistaanlaste würftiga  Abdcr-Hamai'ga kokku tulnud. Afgaamstani würSti wõttis üks hiilgan? Inglis India soldatidest sõja mägi ja Judianvürsnd jöja-riistus rongiga wastu.  Rawul-Piudi on üks linn ligi 20,000 elanikuga tähtjas kui wnmanc suur raudtoestiku koht Pcnshasimaal  India lähedal. Rawnl-Pindi on paras suure wäe-seisu kohaks. Sellepärast walis lord Dnffcrin,  kes Aasia meeste südamed heaste tuilncb, seda kohta koosolekuks mürstiga, ammu enne juba kui Afgaani küsimine üht kardetawal paistust sai, et hiilgama sõjamäe ilu läbi würsi Inglismaa sõbraks teha. Muidugi ou Judia sõjawügi näituseks  parem, kui tõsise waeuluse wastu sõdimiseks.  25. märtsil oli üks suur õhtu söömaaeg, kus lord Dufferin mürsti terwiseks jõi. Würst mastas  selle terwise joomise pääl lühikese kõnega,  milles ta Inglis- ja Afganistaani walitsusele  kosuinift ja kõigile, kes Inglis kuninganat tccniwad, anu soowis. Würst lõpetas nende sõnadega: Jah, saagu Inglis sõja mägi igal ajal wõitja olema!" Selle pääle kutsus abiknningas kõiki üles mürsti anuks kolm korda hurrah! hüüda. Une nägu. LslsAõttes kõrge küngu pääle Jäin üks kord istuma; Saare wcma „lmna määle" Endseid aegu arwaina. Sääl ma olin uue õlina Waitsclt uiuund magama. Unes mana-aja ilma Wiidi mind siis waatama.— Sääl ina nägin Saare pinda Ilusasti õitsewad; Nägin Saare mere randa Lacma meestest kihawad. Suured laeivad purjetasid Mere pinnal luigena. Kaugel maadel kaupa a'asid Nikka mõera rohivaga. Wanad hallid taadid saatsid Poegi mere reisile. Onne soowides naad waatsid Iteile kaua järele. Kui nüüd olin mere rannal Näinud rikkust küllati. Siis mull' kindla maa pinnal Paremad meel näidati: Suured karjad maimul sõimad Rammust rohtu isuga: Karja hoidjad lustil lõimad Lõbust lugu sarmcga. Neiud õhtul koku tulid Kiige alla lauluga. Aga oh kui kenad otid Nemad oma mundriga! Oleksin meel küllalt tahtnud Nende ilu waadata. Aga mulle sai sääl ööldud: „Ei sull' enam näidata!" Ja mind mudi selle pääle Jälle senna tagasi. Saare manna ~linna määle" Kus ma enne magasi Ja kui tõusis tuule kohin. Siis ma unest ärkasin. Et kõik unes näinud olin Seda siis ka märkasin. Mõllin: „KuS on end'sed ajad Ja kõik cnd'scd asjad jäänd?" Eks neid ole aasta 'ajad Aja merde uputand! Aga kas siis Saare sugu Ei wõi aega paranda. Et saaks tulem aja lugu Kiites meiust kõnelda? Jah! kui endid ühendame Nii kui rahwas manal a'al. Küll siis seda näha saame. Ei siin meie Saare maal Kosmab mili mulla pinnal Saja kordse seemnega; Laeme. hulgad mere rannal Kauua aawad tasuga. —" J. ZF.