Sakala St. WilimdiS. 22. AuguStilm päew ü Wl. IV. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja Mutöö ajaleht. WaSLutaja toimendaja ja Väljaandja C. R. Jakobson. Sissekord. Poliitika leht. Mis Balti kubermangude uuest jautamisest ja sisseseadmisest räägitakse. Poliitika ringwaatus. Omalt maalt. Wiliandis: Uus asi meie maal; muudatused; õp. J. Hurt. Wiliandi  maakonnast: Suurest õnnetusest; Woldemar von Bock; Helme kihelkonnast. Pärnust: Auuhinnad kõige paremate eest; Pärnu Eesti Põllum. Selts. Pärnu maakonnast: Õnnetus; Jaanituli. Tartust: „Eesti Jutustaja." Riiast: Suur õnn. Tallinnast:  „Tallinna Sõber"; Kanapää lauljad; „Tallinna Sõbra" kamalus.  Tallinnamaalt: Kallid sõnumed. Ratwerest: Ähwarduse kirjad. Harjumaalt: Wähwa tegu hädas. Kuuramaalt: Kange maru. Soomemaalt: Hundid. Peeterburgist: Muudatused; hobuste  Võidujooks. Kuulutused. Lisaleht. Kullakene. XXIII. Looduse põlluharimine. 11. Kirja wastused. Mis Balti kubermangude uuest jautamisest ja sisseseadmisest räägitakse. T-estirahwa saadikud oliwad Peeterburgis sisse antud kirjas ka seda kahetsenud, et meie Balti kubermangud  kahe kubermangu asemel kolme kubermangu langemad. Sellest asjast räägib nüüd Lätikeele ajaleht „Balt. Wehstn." pitkemalt läbi, mis meie siin ka oma lugejatele mitme seal olewa tähtja mõtte pärast ette tahame panna. Praegu on meil kolm Balti kubermangu: Tallinnamaa,  Riiamaa ja Kuuramaa. Eestlased on aga seda soowi awaldanud, et Baltimaal paljalt kaks kubermangu  oleks, nõnda et Riiamaa kahte jakku saaks jaatatud,  millest Põhja poolsem jagu (Pärnu-, Wiliandi-, Tartu-, Wõru- ja Saaremaa), kus Eestlased elawad, Tallinna kubermangu ja Lõunapoolne jagu Lätirahwaga Kuura kubermangu külge langeks. Siis oleks ühel kubermangul Riia, töisel Tallinna päälinnaks. Need uued kubermangud wõiksiwad uusi nimesi saada, nagu näituseks: Eesti- ja Lätimaa, ehk neile wõiksiwad ka nende wanad nimed jäeda, nii et siis Tallinna ja Riia kubermangud oleksiwad. Läti ajaleht kiidab seda soowi wäga heaks ja nimetab seks järelseiswaid Põhjusi: Balti kubermangude? elawad kolm rahwast: Lätlased,  Eestlased ja Sakslased. (Töiste rahwasie liikmeid  on nii wähe, et nad selles tükis midagi ei muuda.) Need rahwad jautawad ennast nõnda laiali, et Sakslased  igal pool Balti maades elawad, Eestlased ja Lätlased  aga teadawates jagudes. Tallinna kubermangus ja Põhja-Liiwimaal elawad Eestlased, Kuura- ja Lõuna/>>>  ümaal Lätlased. Uue jautamisega oleksiwad Lätlased iibes ainsas kubermangus koos ja Eestlased töises. Siis oleks igas kubermangus kaks rahwaust: Lätimaal elaksiwad  Lätlased ja Sakslased, ja Eestimaal Eestlased ja Sakslased. Praegu on aga Liiwi kubermangus kolm rahwaust elamas: Eestlased, Lätlased ja Sakslased. Selle üle. et Liiwimaal kolm rahwaust ühendatud  on, on juda enne sagedaste kaebdust tõstetud. Näituseks kaewati juba ka wiimasel põllutöö kongressil Riias nende hulga keelte pärast, mis 11. kongressi jauskonuas räägitakse. Seeläbi, et Põhja-Liiwimaad Lõuna-Liiwimaast lahutada ja I. kongressi jauskonna külge tõmmata soowiti (kus Tallinna kubermang seisab) oleks 11. kongressi jauskonnasi Eestikeel wähemaks kadunud.  Töiselt tarwitatakse /iiwimaa rahwa-koolmeistrite konwerentsil ikka weel Saksakeelt, mis sellel põhjusel tehakse, et seal Läti ja Eesti koolmeistrid koos on, kes küll kõik Saksakeeli mõistawad, aga mitte kõik Testija  Lätikeelt. Aga kõige pealt on seda uut jautamist tarwis, kui kaks uut oodetawat seadust elusse tõusewad, need on: uued kphtud.ia seMwo. Nende mõlemate seaduste'  Mres tähendab palju. Seal on, nagu rahukohtude seadus juba tunnistab, Riigiwalitsuse tahtmise järele igal keelel ühesugune õigus. Saksakeelel  saab seesama õigus olema, mis Läti- ja Eestikeelel  on. Liiwimaal ei oleks aga seda ühesugust õigust sugugi wõimalik, kui teda mitte ei jautada. ÜheS üleüldises  jauskonna kohtus, mis Liiwimaale asutatud saaks-, peaks (peale Wenekeele, mis muidugi nõutakse) Saksa-, Läti- ja Testiteelt mõistetama. Neid keeli ei peaksiwad mitte üksi kohtu liikmed mõistma, waid ka prokurörid ja nende abilised n. n. e. Igamees saah ära tundma, et täitsa wsimata on, mehi leida, kellel kõik need keeled selged oleksiwad. Zautatakse aga Balti maad kahte kubermangu ja seatakse igasse kubermangu üks jauskonna  kohus, siis on lugu kohe töine. Eestimaal mõistab siis iga liige Eesti- ja Lätimaal Lätikeelt, ning on ta suurekooli peal olnud, ka Saksa- ja Wenekeelt.  Siis ei oleks sugugi raske, ühes kubermangus seesugust kohtumehi leida, kes Wene-, Saksa- ja Eestikeelt  mõistawad, ja töises, kellel Wene-, Saksa- ja Lätikeel selged on. Praegused kubermangu kohtud mõistawad aktide järele, mis ükst Saksakeeles kirjutatud  on, sellepärast saawad nad läbi, ilma et Eestikeelt  mõistawad. Aga uue kõhtude juures saab lugu oopis töine olema. Seal astuwad kaebaja ja kaewatud  ise awalikus kohtu-istumises ette, ning tunnismehed  annawad ise oma tunnistust. Seal on siis ka iseenesest mõista, et ilma Eesti- ja Lätikeele tundmata mitte wõimalik ei ole kohut mõista. Kohtumõistmine on aga üks nii tähtjas asi, et teda kõigest jvnust edendada tuleb. Sarnatseid raskust, nagu üleüldises jauskonna kohtus, leiaksime ka kubermangu semstwos. Semftwo koosolekutes saab wistift seesama õiglane seadus wamsema,  nagu kohtudes, nii et igal keelel ühesugune õigus on. Scmftwo koosolekutes saawad, nagu teataw, ka talupoegade saadikud ligi olema. Seal saab wist sagedaste juhtuma, et talupoegadest walitsetud saadik muud ei mõista, kui oma Eesti ehk Läti emakeelt. Seal saaks siis kubermangu semstwos sagedaste juhtuma,  et Eesti ja Lati talupoegade saadikud kokku tulewad, aga ükstõise keelest aru ei saa. Mis tahab niisugune koosolek teha? On aga Balti maad kahte kubermangu, see on ühe Eesti ja Läti kubermangusse jautatud, siis ei oleks enam mingisugust raskust olemas. Seal ei saaks ühtegi liiget olema, kes üht ehk töist rahwakeelt ei mõistaks. Läti kubermangus wõikstwad stis kõik semsiwo liikmed Läti ehk Saksa, Eesti kubermangus  Eesti ehk Saksakeeli rääkida. Sellest kõigest paistab selgeste wälja, et une kõhtude  ja semstwo seaduste elusse kutsumine meie junrcs ka Balti kubermangude uut jaatamist nöuawad. Peale selle tuleb tähele panna, et uuel seadeldusel  Riigiwalitsuse kulud wähenewad, sest et siis kolme kubermangu wakitsuse asemel paljalt kaks vlekö, mis hea jau tallitust ja kulust wähem teeks. Sell kombel on stis'see Balti kubermangude uus jautamine, mille peale Eestirahwa saadikud omas märgukirjas paljalt tähendasiwad, igapidi üks tähtjas asi. Saksa ajalehtedele ei näita see jautamine küll mitte meele järele olewat, mis nad nüüd peaaegu igas numris ilmutawad. „Rigasche Zeitung" lähäb oma arutamiStes pealegi nii kaugele, et ütleb: „Jnimestega  kokkuleppimist otsida, kes sedawiisi mõtlewad, oleks üks täitsa tühi püüdmine; nemad on teed kõndima hakanud, mille peal neile keegi järele ei saa kõndima ja ei wõt kõndida, kes meie kodumaa head taga nõuab." No jah, Sakslased waatawad meie kodumaa õnne peale ise ja Eestlased ja Lätlased jälle ise prilliga. Sakslased waatawad aga üksi selle peale, kuidaS nende wanad. eesõigused õitsema ja kostma jäeksiwad, kuna meie kõikide siin maal elawa rahwaste õnnezärge ühetasil  ckaalu peale püüame seada. Poliitika ringwaatus. EnaMste kõiges Kesk- ja Lõunapoolse Weneriigis on tänawu rohke wiljasaak põllumeeste südameid rõõmustamas  ja seega tõuseb Wenemaa, kui Eüroopa tuttaw wiljasalw, jälle oma wiljakaubaga kõrgema astme peale, kust ta möödaläinud kahe ikalduse aaStaga alamale oli astunud, nõnda et minewal aaStal koguni Ameerika laewad ka meie Läänemere-sadamatesse oma nisu-koormaid  wõisiwad kaubale tuua. Põhjapoolses Wenemaal ja meie Läänemere kubermangudes ei saa küll mitte igas kohas, iseäranis talwe wilja poolest, rohket kõrre lõikust, ja Tallinna kubermangus ei ole ka suiwilja poolest head lootust kiita, aga üleüldise Wenemaa wiljarikka  aasta tähendust ei saa see siiski palju muutma. Niigiwalitsuse poolest tahetakse aga tänawuse rikka wilja aastal muret pidada ja asjatoimetusi seada, et põllumeestel  mitte liig odawalt oma wilja ei oleks tarwiS kasuwõtjate kätte ehk ka kontoritesse oma wõeramaa rahameeste kätte hädapärast, mis minewase ikalduse aaState läbi oli sünnitatud, ära müüa. Mõned Äeye ajalehed soowiwad seda maakondadesse asutatawa wara magaskide abil korda toimetada. Aga kerge ei saa see tegemine wiStist mitte olema. Meie Läänemere kubermangudes, nagu nimelt Tallinnamaal ja Saaremaal,  kus mitte rohke wiljasaak ei ole, jäewad wilja hinnad Wenemaa õnnistawa aasta pärast, sest et suur osa wilja meie sadamate kaudu wõerale maale saab saadetama, sell aastal wistist küll madalamaks, kui minewal aastal. Peeterburgis peeti selle kuu hakatusel  Keiserliku Majesteedi enese silma all suuri sõawäe  paraadist ja sõaharjutusi, nagu seda ennegi ikka wiisiks ja korraks oli. on riigiwalitsuse ja wabameeleliöte  põllu-seaduse parandamise tingimised korrale saanud, ehk küll mõisnikud rinnuni waSta seisiwad ja senni oma maa ja mõisate rentijatega  imet tegiwad, künni seaduse parandamiseks parlamendis  waieldi ja wõideldi. Nimelt oliwad nemad oma rcntnikkusi hulga kaupa kohtadest wälja ajanud, ja nagu metsalised oma endist piirita õigust tarwitanud,  misläbi ülepea weelgi lirimaa lugude paran-