Tallinna Sõber M zz GeitsmeS aastakäik. Tallinnas ltz. LMe-kuu Mval 1885. KltSldkt kkkleht Etstirahmlk «kkl jk liunidts. Tuleb ükskord nädalis wälja. «aksab rai!»»», Lin»far«'i plriat, trkkimajad: aastas S rubla, 40 kop.— »a»l-aa«ta« 1 rnila 40 kop Koju ehk postiga saadetud: aastad J rubla pool-aa«ta« l rubla 70 kap. Kuulutused maksavad iga rea ehk selle aseme pealt t ka». Tellimise» VSetakse wasta, TaMuuas: Liudsors'! päriate trükimajas. N-teröurgts : Z. S.Seelaudk, 6«>?«pe»aa A 54. Kartus: Laskma»». Makweres: ?. Kuhs. Näides: A. Seiöelöera. Kapsalus: H. KoWerg. Lihulas: S. ZSültner'i poodis. Milj audis : K. J. Karovtt raamatupood. Warwas: W. Nõder. Mõrus: Nraua Melrose. Malka»: M. Rudolfi. Kuuresaares : Uh. Lauge.—Maali kuida iseäranis kuulutakse. WaStaja redaktor W. F. Eichhor n. Elai Baltiaki», kirjai käiwad Baltiaki (Baltifchpart Ls-MomS.lloxi».) Register! ..Põlluharimisest lõuna Wenemaal ühtlast wiinapuu kaswatusega." ühe wäljarändaja lugu. Omalt maalt. Tallinnast: Greeka-õizcusu Synod Kasanis. Greeka-õigeusu maakoolid. Kreditkassa nõuuwõl. mine. Põllusõnumid. Õnnetused. Tulekahju. Nuhtlused. Weejälestus. Hobusewargused ja teised wargused. Lo.omatõbi Ilmad. ÄlijulguS ja õnnetus. Balti raudtee sissetulemiscd. ~Saarlasele" wastuseks. Rakwerest.- Põllusõnumid. Põlenud lapsed. Kurjategu. Tartust: KõHn tõbi. Rõngu näitus. Walga maakonnast: Põllusõnumid. Wõru maakonnast r Õnnetused. Erlaast: Wäljarändajad. Ruhjust: Juustu tegemine. Saaremaalt: Põllutöö-koolidest. Peterburgist: Keisri reifust. Manöwrist. Ministrid. Suurest potttikast. Sõea-laeivadest. Soomemaalt: Keisri rei sust. Metsa- Põlemised Wenemaal. Loomatöbi Wenemaal. Odessast: Uputus. Arhhanglest: Kiwi-õli. Moskwast: Raudtee õnnetus. Kishuewist: Tüli. Uus-Jsrael. Gcodnost: Tulekahju. Tashkentist: Mässajad wangid. Wõeralt maalt: Saksamaalt. Austria-Ungrumaalt. Prantsusmaalt: Inglismaalt. Spaaniast Portugalist. Türgimaalt. Egyptusest. Jutu leht. Kiriku teatused. Teadaandmised. "Põlluharimisest lõuna Wenemaal ühtlasi wiinapuu kaswatusega." Lugejad mäletawad küll weel, kuida meie paari nädali eest ühe kirja peale tähendasime, mida herra Professor 3. Köler ülema pealkirja all, ,Walguses" rahwa sekka saatis, mis hiljemini ka , Sakalas" seifis ja milleS EeSti wäljarändajatele Krimmi poolsaares, Kuntaugana mõisas, kohta" pakutakse. Meie ei wõinud salata, et meil natuke kahtlust selle ,paradiisi" waSta oli; wiimases  numres panime ühe kirja oma lugejate ette, mida üks tuttaw käsi meile Krimmist saatnud ja milles ka kiidetud Kuntauganast jutt oli. Nüüd leiame meie Saksakeeli vPeterburgi Zeitungis" ühe kirja selle kutsumise kohta, mida siin üles wõtame, et need ka üht teist häält kuuleksiwad,  kellel ehk himu on hõlmi wöö alla panna ja rändama  hakata. Seal kirjutab üks sulg, kellel Krimmi asjad õige tuttawad näiwad olema: ,Hiljuti oli mitmes lehes jutt EeStikeeli Malguses" ilmunud kirjast, milles herra Professor 3. Köler Krimmi põllutööd ja wiinapuu kaswatamist arutab. Et sellel pitkal  kirjal ainult põhjuseks on, Eesti talupoegi Baltimaa kubermangudest omal aeal palju nimetatud Kuntauganasse Krimmi meelitada, kus nemad omale , paradiislikkusi kohtasi"  saada wõikfiwad, seda on selgest näha ja selleks ei kulu suuremat kinnitust. KaS aga ükski Eestlane räägitama  ,kauni ja hea" mõisa piiretes, nende tingimistega mis ostjatest figitatud on, iialgi üht ,paradiislikku kohta" leiab, see on koguni küfitaw. Tõsi on aga, et nimetatud Professor omast osast selle ,paradiislikku koha" peal ennemini  täna kui homme täitsa lahti saada tahaks ja mitte selleparast, et wõimalikult aegsast selle igapidi nurjaläinud  ettewõtmise pahast järeldusest peasta, eht wähemast  raskest koormast mõnda jägu teiste õlade peale laduda  wõiks. Meie ei wõi seesugust oma-abi, mis läbi teised inimesed kohtade" ettekujutamisega, sügama wiletsuse sisse wõiwad saadetud saada, mitte heaks kiita, waid peame seda raskest hukka mõistma. Ülimaga kiidetud Kuntaugana on juba mitmele perekonnale , suuremate  raskuste ja waranduSliku häwituse kohaks" saanud, miks siis weel uusi ohwrid meelitada? Oleks Pühajõe kaupmees Tõnisson, kes mitme seltsilasega ühes ,kauni" Kuntaugana maast 1300 deSfätini ostis, seal ,paradiislikku  paika," kui ka lootuses, leidnud, siis ei oleks tema ja seltfilased selle peale mõtelnud, suure kahjuga sellest kiidetud maast taganeda. Meile wõiks ehk wastatud saada,  et meie liiga kurwa silmaga selle asja peale waatame, et meie tähele panna ei taha, kuida tähendatud kirja kirjutaja  seda teed nii selgest ette juhatab, kuida seal diislikku kohta" saata wõib, kuida tema ,põllutöö.ja wiinapuu-kaswatamise"  hiilgawat mõnu Lõune-Wenemaal ja Krimmis on ära seletanud. Sellepärast tahame meie alamal  Krimmi wiinapuu-kaswatamisega ja põllutööga tegemist  teha, niipalju kui see meie räägitama arutuse külge puudub. ,Krimmi marjawiin, kui seda mõistlikult kaswatakse ja sellega mõistlikult ümber käiakse, annab istanduste peremeestele  üht õige head sissetulemist ja näib lootusrikka tulewiku poole minema, pärib aga ettewõtjate poolt tingimata  suurt põhjustamise ja töötegemise kapitali. Tahab näituseks keegi ainult 5 dessätini suurt wiinapuu- istandust  asutada, nimelt lagestiku (steppi) maal, põhjapool 3aila mägestikust, sest wähemat ei maksa koguni mitte asutada, kui wiinapuu-kaswatamine tõeste peab elutariviuste  põhjuseks pandud saama, siis peab tema selleks, peale tarwilise maa, kõige wähemast 2000 rubla kulutama ja siis wastarääkimata neli aastat ootama, enne kui tema kobarate leikust loota wõib. Selle aea seeS peab tema, kui iõtandust midagi peab saama, kõige wähemast 109 rubla aastas istanduse harimiseks kulutama. Kui tema nüüd 2500 rubla kulutanud ja neli aastat ootanud on, siis wõiks tema, keskmise saagi juures, 250 künni 300 wedro marjawiina aaStas saada, mis nüüdsete hindade järel, 1 rubla 50 kopikat künni 3 rubla wedro eest, läbistikku  umbes 600 rubla wäärt on. Sellest peakfiwad aga mitmesugused kulud marjawiina walmiStamiseks ja hoidmiseks,  umbes 120 künni 150 rubla, maha arwatud saama,  mis järel umbes 450 künni 500 rubla saadud oleks. 500 rubla saadud? Ei, see ei ole tõsi! Peremees tarwitab  istanduse asutamiseks esiteks 5 dessätini maad, mis umbes 250 rubla maksab, siis on temal üht elumaja tarwis,  mille ehitamiseks kõige wähemast 800 rubla kulub, mis kõigiti odawalt arwatud on, ja wiimakS tarwitab marjawiin ka üht keldrit ja teisi ruumifi, mille ehitamine kõige wähemast 200 rubla pärib. Seesugune ettewõtmine maksab selle järel umbeS 4000 rubla ja wõib ettewõtjale ainult 500 rubla aaStas sisse tuua, pärast seda, kui tema neli aaStat ootanud on! Arwame nüüd, üks Eestlane, Põhjamaa poolt, kuS wiinapuu harimist toguni mitte ei tunta, asutaks ennast kodumaalt paljunimetatud Kuntauganas  lui wiinapuu iStutaja ja temal oleks 4000 rubla. Siis peaks tema kõiki seda raha 5 dessätini peale ära kulutama. Millest peab tema ennast aga neli aastat oma perekonnaga toitma? Peale selle tarwitab tema weel hobuseid  ja lehmi, kuS on aga karjamaa ja kus' on loomatoit ülepea? 4000 rublaga wõiks Eesti talupoeg oma kodumaal  palju paremini elada. Selle juures peab weel kangema  rõhuga tähendatud saama, et Eestlastel wiinapuu harimisest aimu ei ole ja et nemad sellega koguni mitte tallitada ei oska. Eestlasel ei näi wiinapuu harimise kohta ülepea waimuandeid olema, mis sellest wõib arutatud saada,  et Eesti asujate keskist Krimmis, nimelt peremeestest ja asujatest kroonu maade peal, tänine kedagi ei leita, kes seda tööd oma majapidamise põhjuseks pannud oleks. Kuida meile räägitud on, ei ole herra Professor 3. Köler ka tänine oma mõisa peal mingisugust hakatust wiinapuu istandusteks teinud. KeS ennast Krimmis asutada ja oma elu wiinapuu harimise peale põhjustada tahab, sellel peab mõjuwat kapitali ja wiinapuu harimisest tarwilist teadust olema. Eesti talupoegadel ei ole aga üht ega teist. See tee ei wii siis küll wist mitte kohtadele." ,Pöörame nüüd oma tähelepanemist ka põllutöü poole. Kui Eestlased Krimmis ülepea midagi peale hakata wõiwad,  siis wõib see ainult sellel põllul olla, aga ka selleks on palju raha tarwis. Kündmiseks kulub sahka, mis 40 rubla maksab, kolm paari härgi, 100 rubla paar, teeb 300 rubla, ja kakS hobust, 60 rubla tükk, teeb 120 rubla,  ja tarwilistekõ nõuudeks, nagu hobuse-riistadeks j. ». e. kulub kõige wähemast 40 rubla, see on kokku 500 rubla. Üht wankret tarwitab talumees ka, ja see maksab 100 künni 120 rubla; ilma lehmadeta ei wõi majapidamine kosuda, kõige wähemast peab peremehel kakS lehma olema, ja need maksawad 80 künni 100 rubla. Selle järel on kõige wähemast 700 rubla wälja antud. Nüüd aga tarwitab  tema ka maad, kus tema künda wõib, ja selleks on weel rohkem raha tarwis. Et üht keskmist majapidamist lagestikkus korrale seada, kuida neid Baltimaa kubermangudes  30 künni 40 dessätini suuruses leitakse, selleks peab põllumehel kõige wähemast 100 dessätini olema, mis eest temal Kuntauganas 4800 künni 5000 rubla maksa oleks ja sellest 3800 rubla kahe aasta kaikus. Et seal elumajast  ei ole, siis oleks elumaja ehitamiseks kõige wähemast  800 rubla määrata. Üks põllumees, selle sõna tuntud  tähenduses, kuida seda Baltimaa kubermangudes mõistetakse,  peaks siis kõige wähemast 5500 künni 6000 rubla  kaasa tooma, et Kuntauganas weikepõlluperemeheks saada wõiks, kus juures weel karta on, et tema oma maa õigusi ja kohuseid teistega peab jägama, sest paljunimetatud  mõis on seltskondliku kaubaga ostetud, kuidä seda Lõune-Wenemaal leitakse, mis järel ükS kõikide ja kõik ühe eest peawad wastama, nimelt ostuhinna tasumises, ja tänine ei ole üksikute maatükkide lahutamine seltskonna maast weel mitte kindlast wõetud otsusnöuule jõudnud. Meie arwame, kellel nii palju raha on, et tema Kuntauganas  wõib weikepõllu peremeheks saada, sellel ei ole waja kodumaast lahkuda, ehk kui tema arwab et tema seda peab tegema, siis wõib tema mujal, ka Krimmis, palju parema kaubaga maad saada. Wõiks ehk arwata, et ostja kõiki ostuhinda, nagu Kuntauganas 4800 ehk 3800 rubla, mitte ei pruugi kohe wälja maksa, sest et seda ülepea mitte sagedast ei tehta, aga siis peaks tema 8 kuuni 12 protsenti wõla eest intressi maksma, mis mitte kerge ei ole. Kuntaugana nüüdsed peremehed kannatawad jo juba hirmsast intresside koorma all; peawad nemad ometigi suure wõlasumma eest 8 künni 12 ja koguni 40 protsenti maksma! Paljunimetatud maa peremeestel on aastas 4 rubla dessätini pealt maksa, mis järel weikepõllu-peremehel  100 dessätini pealt 400 rubla intressi aastas maksa oleks, kui tema oma maa-osa eest juba 1200 rubla wälja maksnud on. Kui mõteldakse, et Krimmis lageSttkku pinna eest, kuida see ka Kuntauganas on, aastas  1 rubla 50 kopikat dessätini pealt renti maksetakse, siis wõib selgeks saada, missugust , kohta" üks Eesti talupoeg  omale selle mõisa piiretes asutaks. Peale selle mis juba arutatud, on ka selle peale tähendada, et põllutöö  Lõune-Wenemaal wiimaste aastate sees kaunis kangest  tagurpidi astunud on. 3a mitte ainult wilja-ikaldused  ei ole seda teinud, mida põllumees kandma peab, waid ka nisu-hindade suur kahanemine, nagu näituseks 12 rublast  8 rubla peale, s. o. kolmas jägu, mis küll palju mõjub. ,Selle aSjaseisu peale waadates ei taha meile selgeks saada, kutda herra Professor J. Köler oma õnne selle ,Walguse"-kirjaga tahab edendanud olla. Kuida meil näidata tahab, oleks see taewa poole karjuw ülekohus, seda üheks onne-paigaks kiita, kus nii palju inimesi juba õnnetumaks on saanud." Niipalju kirjutab meil tundmata kirjasaatja Saksakeeli ,Peterburgi Zeitungile." Meie lisame omalt poolelt weel paremaks arusaamiseks: Herra Professor 3 Köler ütleb omas kirjas, et sellest ,kaunist maast" weel peale tuhat desfättni müümata olla. Kas ei ole wahest need needsamad 1300 dessätini, mida Pühajõe kaupmees Tõnisson ja tema seltfilased juba ostsiwad, aga kahjuga jälle tagasi andfiwad? Herra Professor J. Köler kardab seda Eestlastele , häbiks" olema, kui ,käeS olewat head maad enesele ei hoia." Seda arwame meie ka. Aga Kuntaugana mõis, olgu see maa nii ,hea" kui tahes, ei ole mitte Eestlaste ,käes," waid on herra Professor 3. Köleri ja tema kaaSostjate  ,käes." Pidagu nemad seda, ja kui see nii ,hea" on, miks nemad seda siis pidada ei wõi? oleks see aga igaühele, kes oma esiwanemate kohta Eesti-