Saarlane AW Ulcnliiiilt pslitikil ajuleht «««- ja li»»» rahwair. UM Esmaspäew 13. Oktobril 1886. 111. aastakäik. maksab: Tuleb igal esmaspäewal wälja. Kurcsaarcs, Jaani kihelkonda. Saaremaal. maksab J kop. Millest tuleb et kurjad teod meie rahwa seas kaswawad? „Kui meie lapse ealised olime, kcs kuulis siis niisuguseid santisi tegusid, kui praeguZ alati kuulda on ? Margused, kurjad wale-juttude tõstmised ligimese pääle on igapäewased asjad !" Saruatseid laebdusi on meie päimil sagedasti mõne wanema inimese suust kuulda. Et kurjus kaSwab on iõeSti tõsi. Ajalehti lugedes ei taha mitte ühte lehte leida, kus Margusest wõi mõnest innust kuritööst ei oleks lugeda. Iseäranis märgusid,  millest Suuremaa ajalehed igal nädalal sõnumid toomad, ajawad üsna hirmuwärina pääle. Meie Saarcmaaliscd olime ja oleme praegugi kull meel Suuremaalistest selle asja poolest taha jäänud, siisgi on näha ja kuulda, et niisugused pahad kombed kui petmine, kuri salalik kamalus,  maletamine, laimamine ka meie maal ilm enam tahawad tugewamaks minna ja ome kihwtisi juuri jõudsasti edasi ajada. Kust see küll peaks tulema? Kas koolitamine nii kui seda mõni wanadlane inimine armab siin peaks süüdlane olema, wõi ehk tuleb see nuga koolitamise puudusest? Koolitamine ei wõi sääl juures mitte süüdlane olla, sest kõik koolid teemad selle otstarbega tööd, et inimese sugu maimu parandada.  Ka koolitamise puudusist ci wõi ses mitte tulla, sest koolid on meie maal nüüd paremad, koolmeistrid targemad, lapsed käiivad hoolsamini koolis, mõistawad Pibli-lugu, katekismust, kirjutada,  rehkendada ja lugeda pareminc, kui endised lapsed mõne kümne konna aasta eest ja ühes noore sugu maimu haridusega näikse, kui kaswaksiwad mitmesugused kurjad omadused. Selgesti on näha, et koolitamine ei jõua mitte kõiki inimesi pahaks saamise eest hoida, sest ka kõrgest koolitatud inimeste  seast leiame ehk mee! peenemaid petjaid, malelikusi ja laimajaid, kui koolimata inimeste seast. Päris jämedat otsekohclist märgust on küll kõrgest koolikatud inimeste juures wähem leida ja selleks on jälle ise põhjused. Pettuse, laimduse, warguse ja kõikide muu kurjade omaduste juur on maleta m i n e. Wõiksiwad meie rahwa harijad maletamise täiesti wälja kiskuda  rahwa seast, siis oleksiwad sellega kõik kurjad teod otsa lõpnud. Kes umbrohu juured rikub, see kautab umbrohu ära, k"na paljalt lehtede kiikumine  umbrohu juurdele ning nende kaSwamisele jõudu juure saadab. Hiljuti kuulsin üht kõrgest õpetatud  meest ütlewad, et ivale juur olla ema ihust juba lapse sisse loodud ; sarnane ütelus ei näita minu meelest mitte õige olewat. Ei keegi pole kurjaks loodud/) maid kurjad nii samma ka head omadused peawad harjutamise läbi noores eas temale omaduseks  saama. Kui keegi oma last nõnda wõiks kaSwatada, et laps koguni malet ci kuuleks, siis ei teaks ta, mis sõna „waletamiue" tähendab ja kui ta seda pärast kuuleks, siis saaks see ta meelest hirmus olema. Aga lapsed sc/idad enamiste juba esimestel elu aastatel malega nii läbi aetud, et kui laps juba rääkima hakkab, siis ta sõnadest wälja paistab, kui oleks male juur temale sisse loodud. Palju laste wauemaid peawad maletamist otsegu naljaks! Kui palju walesõnu pruugitakse wäikeste laste hoidjatest laste hirmutamiseks ja meelitamiseks  ? Walet rääkida, peaks iga lapse wanem oma lapse eest hoidma, kui tuld. Pisikest ulestt saab suur tuli, ühest ainsest walesõnast õpib wäiksne  laps ka maletama. Wale on kõikide kurjade  omaduste alus. Wana-sõna ütleb: „Kes waletab, see warastab ka." See wana-sõna näitab, et juba manal ajal on wale tähendus ära tuntud, kas peaks ka meie ajal seda küllalt tähele  pandama? Ei poolesgi mitte! Seda näeme kurjade tegude nuhtlusest. Laps, kes ühe kopiku wäärilise asja warastab saab witsu ehk muud kanget nuhtlust; aga maletaja last, kes oma malega mitme kümne rubla wäärt wõib kahju teha noomitakse ainult. Kes teist lööb, saab karistatud trahwi maksmisega, kui löödud seda nõuab, aga sellele, kes wale ja laimdusega teise mehe auutnmaks teeb ja teist, kas eluks ajaks wiletsuse sisse saadab, ei tehta midagi. Kes warastanud.  ei leia auusat ametit, aga kes mäletanud,  noh, kes walet kaua mäletab. Üks kurjade omaduste sigitaja on ka see, et petjaid, laimajaid, wargaid ja joodikuid wäga pisut ehk sugugi ei saa põlatud. Petjate, joodidikute  ja muu kurjategijatega ei peaks keegi auus inimene ennast seltsima. On keegi auusa oleku wasta ennast kurjade tegudega rojastanud, siis ärgu pidagu ükski temaga midagi tegemist, põlaku teda, hoidku temast eemale ja temaga kokku juhtudes  tuletagu talle meele, missugune ta on, nii Jututuba. Ülestunnistus surma tvoodi Pääl (Järg.) Luna Ma tasa ilma kabinata pehme muru paat lihtdc puu okste marjul Tunti järele käisin, olime meie juba pargi teise otsa jõudnud, kus ta paksu metia sisse minu silmist ära kadus. Tee, mida mõõda ma teda minema! nägin, wiis, kuidas ma readsin, ühe ennemuiste kunstlikult ehitatu? mana lossi warcmete juurde, mis unll maie pargi aare pääl seisis. Ma viin en.nc saäl 'ag..das:i käinud. Tce oli ka Elleni armas koh:, kus la sagedasti tundide kaupa oma aega müüs. silla wõisin nõuks, kuna ma suurt tecd põlgaM, trrwalist teed mõõda põösasie tagant Mi üsna sell? koha ligi minna. Waeivalt olin ma mõne sammu lossi müüridest kauge!, kui ma willast wuMemift kuulsin. Ma tundsin selgesti Smi:i ja Lindmarti hääle. Eitewaatlikuli läksin ma IsM maremete ümbert läbi ühe suure puu sarjs. Kshkudes nägin ma Lmdwarti maremete «s seissÄ ja omas kaenluS ilast, MMSStsnud MM kuju püsti pidawat. Tema ees seisis Tmi:. Riiud läks see asi üheks ««suguseks mis esvsst parem mõtska, W fißadega mAjs raönde laseb." „R»Zr rääkis Siscncr lühikese sche aja järll.e kursM mõteldes chasi, «astus julguse ja Zõuza, mida ma mnidn tema koolip«sslikust slesisch ri oleks lootnudgi, Lmdwarti wastu üles, andis talle ja Ellenile ivaljn sõnadega süüd ja puistas kõige kibemate sõnadega oma kaua aega tagasi hoitud wiha wacnu mõlemate masin ivälja; uhkusega toetas ta ennast selle vaale, et tal Elleni pärimiseks ees õigus on, mida tema oma anutundmusc pärast enne aegu ei ole tahtnud  taga nõuda. „Selle mastu ei näita teie," ! hüüdis ta -.vihaga cdaii, ja Ellen niisugust anu st I midagi teadwat, sest et teie mitte ci häbene nmrg- I sel miisil, salateid kandu ära andmisi ja truusse ' murdmist korda saata. Kahju et uiul mitte -võimalik ei ole üht auuinmat inimest, nagu teie olete, vms tegusid  mööda karistada; aga ma saan nõnkidma teid I leic päris olekus maailmale ilmutada. Ja tema, see ' ilma mõtlemata tüdruk, peab oma rumalust kadetsema,  ennem kui ta seda ise aimab." Seega põõris nüüd Smit ennast tagasi tulekule ümber. Tema sõnade ajal oli Ellen Lindwarti rinnal aega mööda jälle oma mõistusele tulnud. Taei  walt tundis Linvwarl ennast Ellenist wabastatnd olewat. Ml näis ta kui kõige «ihascm tiiger Smiti järele tohtivat tormata. Ellen püüdis teda paludes tagasi pidada. Aga ta ei wöinud ' initie kcclda Lindwarti püstolit wälja tõmbamast I ja müristama sõnadega: „Wilets Poisikene Z Lurjus!" Põgenema Smitilc õõ Pimeduses kuuli ! järele ssstWast. ML hele luust läbi timgiW häda ! kisa tuli püstoli pangu pääle knnldawale. „Tac  wane .Jumal, sa oled teda surmanud," Sgas ; Ellen, „põge«e rutu säält üle pargi aja prii I Maailmasse!" Za tõesti põõris Lmdwart eimsft umber põ- I Mnemffck. Sell hirmsal films pUgsl KsM mn sees niisugune wihkaminc ja iviha Lindwarti waStu, inillc tõsist põhja mina mitte ei teadnud: ma pidasin Lindwarti nüüd üheks wiisaka nacSte rahwa eksitajaks, ilma süüta mere ära walajaks ja üle pea üheks koguni nurjatu inimeseks. Teda nuhelda, ilma süüta Smiti merd talle kätte maksta, oli see ainuke mõte, mis mind sell silma pilgul clutas. Tulisest wihast pimestud, tormasin ma omast peidu paigast wälja, tarisin püstoli, mida Lindmart  rutu ja kohkumisega kuluda lasknud, kätte, kargasin põgeneja Liudwartile järele, kes praegu üle aja tahtis astuda ja lasksin püstoli tema paale sihtides lahti. Scllsaminat silma pilgul kukus aga mu ees üks nacstcrahiva kuju eluta maa päälc maha. See oli Ellen, keda mu kuul läbi puirinud oli." «Omictu!" hüüdsin ma wäriscdeS, «missugune  hirmus lugu! Kuidas mõis see sündida?" «Kuidas see süüdis," wastas Eisencr. hädase häälega ennast riiete sisse mässides, nagu tahaks ta seda koledat pilti, mis meele tuletus ta silmade  ette tõi, arg peita; kuidas see hirmus lugu sündinud? Ms ei tea seda mitte, ma wõiu seda aga ainult arwata : Muidugi on Ellen, sest et ta mind ja Minu nõu tundis, mulle järele rutanud,  ilma ct ma seda oma erutuses tähele oleksin pannud ja sell silma pilgul, kus ma püstoli lahti lasksin, mu ette hüpanud, ct seega mind tagasi hoida ja Lindwarti kaitsta, sest wecl tean ma, nagu udu läbi et Ellen käed kaitsmiseks js hoiatamiseks  minu ees AcS tõstis, enne kui ts maha langes. Sääl sündis asi, mille meele tuletus mi-Ä nõdra vzeMissks wöiks teha: ilma arusaa-