suuremad maakohad haritud ja koriStud peawad saama. S-llekv on mitmeid eeõtöõfi tarwiS, mis aga mõnes paikaS weel kordaS ei ole. Sellega olgu nüüd esiteks kuida on, ühepootise  pärimise läbi seda kaotada, se oleks niisamati  wägiwald, kui iga teine ja ei mahuks meie - aegiste wabameeliste seadustega ühte. Kahel kaubategijal peaks õigus olema oma asju isekeskis seletada. Et mõlemad nende piirete sisse jääwad, mis seaduS määrab, seda on iseenesest  mõista. Et aga — n — oma kirja lõpetuses  rahwast awalikult üheskoos ,teule" kutsub, se näitab rohkem olema, kui seadusliku piirete sisse mahub. Sellega wöib mõni nõdrem wend tüli ja õnnetuse sisse kihutud saada. Meie omalt poolelt manilseme rahwast rahule. Oma seadusliku õiguse peale olgu igaüks julge ja nöudku seda iga seadusliku abiga, iial aga mitte teiftwnsi. Ncchwa üleüldine edendus, rahwa tugewam side isekeskis, on rõõmustawad asjad. Eesti Kirjameeste Selts on kui Eestikirjauduse  keskpaik üks nii käsuline asutus, et seda kasu iseäranis nimetada enam koguni maja ei ole. Et aga iga Eestlane selle Seltsis liige peaks olema, se on üks mõte. mida üksi ukS kihisew pea sünnitada wöib. mille kandjal üleüldisest  rahwa-elamisest aimu " ei ole. kuida ka kõik se —u— kiri. mida »Eesti Postimees" natuke üleliia rutuga rahwa sekka saatnud, tühjast  sõnakõliuast. wihakihutsest ja halpuseft, nõretab.  km möödaläinud sügisel pihelgad puuaseist marjadest. Meie loodame, et mõistlikud lugejad sellest kõigist ise aru saamad, omalt poolelt peame aga oma mõtteid awaldama, uuridu jääme sesuguste kihutuste kaaõsüüaluseks ja kanname süüd, kui üks ehk teine nõdrem wend ennast eksitada laseb ja suurema ehk weikema õnnetuse Me saadab. Mis õigusega —nettekandeidud  kartohwlid ,teu-orjuse" sekka loeb, seda peame meie muidugi tema enese arusaamiseks  jätma. 1 rubla 50 kopikad kartohwli  tüudre eest on läbisegamini arwata kõrge hind, ruis aga üksi käesoleioal aastal kõrgemaks tõusis, ilma et teada oleks, kas se tulewal aastal  mitte jälle l rubla peale ei alane, kuida enne oli. On aga rentijale mitmeks aastaks se kõrge hind kinnitub ja koguni ligilähidal, siis uailab se temale kui müijale kõige wähemast  niisama käsuline olema kui ostjale, ja meie arwame, et müjad sellega õige heaõte rahul wõiwad olla ja ka ruhul on. Äris wiimars ostja ostetud kaubaga teeb, se on üks asi mille järel müijal pärida ei ole. Meie ei wõi ega taha sugugi selle pahanduse eest kosta, kuida mõned inimesed seda jooki tarwitawad, mida kartohwlitest tehakse. Se jook on aga üleüldises  kaubaajamises kord mi tähtsaks saanud, et üks maa selle walmistamist ilma kahjuta mahajätta ei wõi. Niurelt ou Eestimaa just wiiuapõletamise läbi maailma kaubaajamiseks  wiimiste aastate seeS oma suuremad kasu saanud ja sellest kasust on mõisnikud ja taluperemehed osawõtuud. Soowida oleks küll, et meie maa üleüldine rikkus ühest teisest hallikast  woolaks, seda teist hallikad meie aga weel ei tunne, ja kurdame, —n — ka mitte. Niipalju  arwame ennast aga teadma, et sellest pääwaft,  kui Eestimaa wiinakõögid kiuuipanuakse, ilma et nende asemel üks teine hallikas lahti - tehtud oleks, et sellest pääwast meie maa üleüldine  kosu takistuses seisab. Teab — n— selle wasta head nõuu anda, stis palume seda mõeduwas  paikas asjalikult teha. niikauaks aga kihutawaid söna-kõlmaid mahajätta, mis muud teha ei wõi, kui rahwa meelt segada. Omalt maalt. Weike- Maarja pidu-köne. (Mis poolele jäi.) Kõiki neid tööst siin üleSarwata. mida meie suur Keiser oma mitmesuguliste rahwaste heaks ja kasuks kordasaatnud on, selleks ei ole siin aega. seda kõik oleme meie, kes juba wanemad oleme, ise näinud ja oleme nendest hoolekand- miStest osa wõtnud, ja seda saawad meie järeltulijad  aealou raamatutest õppima, nendeS koo-- lideS, miS Keiser Aleksandre hoolekandmise all elule kutsutud ja mis Tema hoolekandmise ja wägewa kaitsemise all kosnwad. Ja Weneriik, meie suur isamaa kosus seestpidi  ja kosus wägewamakS wäljaspidi, meie suure Keisri helde südame ja wägewa käe juhatamise  all. Ka hiilgawad wõidupärga andis taewa ja maa Issand selle oma ustama sulasele,  kelle esimene mure rahu oma rahwa, oma usuwendade ja kõige maailma rahwa koduelu onu oli. Ja se wõiduvärg oli hiilgawam, kui kuulsamate kangelaste wõidupärjad, sest selle kandja ei otsinud ja uõuudnud iseenesele kuulust nime werisetes lahingiteS, maid sirutas oma wägewad mõeka kaitsemiseks wõ imatu mate üle ja tõmbas seda peasimiseks. jalgade alla tallatud  rahwaste üle. Püha eeshsoius on wägewa Wenekotka saadetuseks annud. uue-aead pehmed waimu nende rahwaste sekka kandma, kes kaugel Homikumaal tarretuse sisse langefiwad, ehk keda waljud ja toored rööwlirahwad oma käreda kae alla rusustwad, ja seda suure isamaa suurt saadetust on Keiser Aleksander mõistnud ja on seda wägewast läitnud ja on orjuse alla sunnitud  rahwaste peastjakS saanud, ilma iseenesele muud palka pärida, kui seda, mida omas südames  leiab. Pea pärast rasked Krimmi sõda langefiwad suured maakonnad Amuure jõe suus ja langes suur Sahhalimi saar ilma sõeata Wenemgi külge, ja sellega oli meie otsekohene takistamata tee suurde Maailma merde lahtitehtud.  W erine ja lüliline sõda Kaukaasia mägestikkus,  kus rööwlirahwad elasiwad ja pehme elu kombe edendust taklstafiwad, se sõda, mis juba 60 aastad kestnud oli, se sai suure wõiduga  23. Leikuseknu paawal 1 859 lõpetud ja sellega meie isamaa Väljaastumise wärawad Weike Aasia poole ja Perfia poole lahtitehtud. Piiramised, mida Krimmi sõea lõpetus Mus kaur  ere peal teinud, need saiwad aastal !870 rahulises lepituses lohutud. Rööwlirahwad kaugel 'Kiima maal, keS harituse edendust ja rahulist rahwaste sobrustust takistusiwad. need saiwad karistud ja saiwad sunnilnd, rööwitud ja koides peetud crjasi isamaale, oma suguwõsa juure tagasi saatma. Jumal üksi on neid kibedaid  siimapisaraid lugenud, mida meie suur ja armuline Keiser seal kaugel, nnustud maal kuiwatas ja rõõmupisarateks muutis. Wiimaks weel, ja se seisab elawalt meie kõikide mälestuses,  wiilnakõ peastis meie suure Keisri wägew käsi neid usuwendasi, keda Türgid mitu sada aastad orjuse alla sundisiwad, et pea nende mälestus möödaläinud lahkema aegade peale kadus ja nende pehmemad elukombed wcreojade all lämmatud saiwad. Neid rahwaid on meie suur Keiser oma wahwa sõawäe abil peaftnud ja on ise seda sõeawäge juhatamas olnud ja Tema liha ja weri, Tema armastud pojad ja wennad on seda sõeawäge juhatamas olnud, ja Keisri kõrge omaksete weri on seal jooksnud. Kellel ei oleks selges mälestuses, need wägewad  teod. mis selles raskes söeas. weriseis lahmgites, mägede igaweses lumedes ja marudes  tehtud saiwad! Töö oli raske, aga need rahwad on peastetud ja on lahke tee pealt seatud,  et nüüd iseoma töö läbi une-aea edendusest  osawõtta ja pehme ja lahke eluõnne poole tõttata wõiwad. Ka siin oli wiimseks meie suurel Keisril iseennast wõita, et wõeras kadedus  suuremad werewalamist, häda ja koledust ei sigitaks. Aga se suur süda oli selle wõ idule harjund. Omale ei pärinud Keiser Aleksander innud, kui Donau jõe kallast tagasi oma rahwale  jäädawaks wõidntähekõ, ja Karsi kindlust Weike-Aafias, et seal walmis olla wõiks, igal aeal abi saatma, kui ehk wägiwald uueste oma pead tõsta ja Ristirahwaft orjuse alla sundida tahaks. Sedawiisi on selle suure ja armulise wautseja  walitsuse-käik olnud, kelle auupääwa meie täna rõõmuga ja kõrge waimustusega pühitse- me. TarkuS ja wägewuS läigiwad meie suure Keisri kroonis, heldus ja selge armastus inimeste  wasta hiilgawad kui kenamad õied tema jälge peal ja kindel usk ja waga jumalakartlik meel punmvad särawad tähtepärga tema pea ümber. Ja sellel Keiõri! on siiski kurjad vaenlased!  Salalised põrguwaed roomawad kui kihvtisemad  maod Tema teede peale ja püawad Tema pühitsetud elu hukata! Jälestus ja hirm käib seda kuuldes läbi igaühe südame, kelle sees weel põrmuke Jumalawaimu elab. Isamaa  parem waim, mässib oma filmanägu leiuariide  sisse! Kust tuleb se kuri mässamise waim? Se tuleb nendest, kes kõigist sellest lahkunud on, mis meie wanemad pühaks pidasiwad, kes Jumala seadusest ja inimeste seadustest lahknfiwad,  kes omaS priiduse ahnuses määra ega piiret ei tunne, kes üht Eba-Jumalad oma roojase  altari peale tõftsiwad, mida nemad priidu  S nimetawad, mis aga muud ei ole, kui wägiwald, selle kõige tooremas kujus ja inetumas  näos. Need tahawad kõiki seda lõhkuda, mis nende tallitsemata meelt kammistab. Need tahawad kirikud lõhkuda, seadust lõhkuda, omandust  hävitada, tahawad kõiki üheks nühkida ja paljaks pühkida, kuuni ühtigi üle ei jää. Nemad ei usu ühtigi, ei auusta ühtigi ja nimetawad  ennast ka ise Nihilistid Ladina keeli sõna /rihil" järel, se tähendab /chtigi" Keiser on seaduse pea, on seaduse kaitseja, on kiriku kaitseja, omanduse kaitseja ja seltfiliku sideme pidaja, sellepärast saadavad nemad salajast  paigast oma mõrtsuka noolest selle pühitsetud  pea wasta. Aga Jumal elab weel ja Jumal kaitseb oma ustawad salmikud meest ja igaüks, kelle silma kurjuse tolmud ummistanud ei ole, se peab südame põhjast tunnistama: pSiin cm nahtaw Jumala käsi!" Kinnitame ennast selles uskus oma rõõmu pääwal! Waatame weel lahidelt selle armu peale, mida meie suur Keiser iseäranis meie maa, meie Baltimaa wasta ülesnäitanud on. Seal seisab eesotsas meie kallis Ewangelia-Lnleruse usutunnistuse kirik. Seda kirikud on Keiser selle seadusliku põhja peale tagasi seadnud, mis kord kõikuma hakkas, kui mõned eksitud liited  sellest lahkuma hakkastwad, ilmaliku õnne uduknju tagaajades. Seal seisawad meie kosnwad  koolid, meie wabameelelised seadused ja asutused maal ja linnades, meie laiendad kaubateed  ja kõik se unendud kaubateed ja kõik se uuendad elu ja waim, mis meie suure Keisri wägewast, kõrgest ja armulisest maimust kõige rahwaste sisse woolanud on! Ja nüüd auusad ja armsad osawõtjad siin rõõmupidul, meie kõik, igast sugust ja igast seisusest, mis on meil teha ? Kuida anus ta me ja täname meie oma suurt Keisrid, tema armu, tema waewa ja hoolekandmise eest? Rõõmu pidud saamad  köitis paikus, wahema ja suurema iluga ja -kõlaga peetud, kuida iga seltskonna nõu annab  ja jõud kannab. Asutused saawad seatud ja täuuohwrid antud. Aga on se küll? - Taewa ja maa Issand ütleb: .Minul ei ole meelehead ohvritest", ja ütleb: ,Anna minule, minu poeg oma südant." Kas sel salwtlud mehel, kelle auupääwa meie pühitseme, ka ei peaks õigus pärida olema: /Anna minule minu poeg oma südant!" Keisri soowimme on rahu on seaduslik elukord ja on sõbrust»s kõigi' tema alamate wahel. Elame ka mere rahu sees ja lahkel meelel üksteise wasta, oma rahwa seas, oma seisuse seaS, ja läbistiku, rahwad  ja seisused üksteise wasta. Se on mere suure Keisri soowimme, seda on Tema rohkem kui ükskord selge sõnaga wäljarääkmud ja ennast  nende wastu tunnistanud kes rahvuste za seisuste wahele tüli ja waenu sigitada püawad. Täidame meie oma armulise suure KeiSn tahtmist.  Heidame meie kõiki wiha ja waenu tormale,  mis rahwa-sugude ja seisuste wahel sigitakse,  ja miS sala-sammul ka meie sekka tikub. Sala-kangi pannakse ka stiu esiwanemate waga usu müüri-kiwide külge ja hoowa pistetakse üle-