Tallinna Sõber .N 35. Kuues aastakäik. Tallinnas, ZI. Ltiknse-knn päälval 1884. Aköldae aeakht Eestirad«>ak «aal ja kanades. Tuleb ükskord nädaliS wälja. Maksab Takliuua» Lindf«r»'i pSriate trükimajaS: ,a«ta» 2 rubla, 40 kop. p»»l.»a«ta« 1 rubla 40 kop. Koju ehk postiga saadetud: aasta» S rubla p»-l>aa«ta« 1 rubla 70 kop. Kuulutused «««samad iga rea ehk sesse aseme pealt 5 «ep. Tellimised wöetaks« wa«ta: Hassiuuas: Ltnds«rs't päriate trüktmajas. KelerSurgls: z. S. Seelaudt, 0»»u«xoa»a X 54. Kartus: W. Just. - Aakwercs: L. Wattly. Kaide»: K. Heidelberg. Kapsal»»: H. Kdssberg. -- Lihula»: M. Mttner't poodi». MUjandis: E. J. Karow'i raamatupood. Kuuresaares: HH. Lauge.—Maal: kuida iseSrani» kuulutakse. Wastaja redaktor! W. F- Eichhorn. Elab Baltiski», kirjad kaiwad Baltilki (Baltischport La-iiSoiM-IIopi».) RcatSter: ÜmberwaatuS laias politika waldas. Omalt maalt. Tallinnast: Wene kirikute ja kooliie maaostmisest Bal'  timaa kubermangudes Lälikeeli aealeht ..Tehwija". ..Wirulase" kardetawad „Tara" kiivid ja ohwnd. Wenekceli lehtede kaebduscd Greeka-õigeusu ..tagakiusamise" iile Baltimaa kubermangudes. Põllusõimmid. Inspektor v. Hippius f. Mida ..Eesti Postimees" ..naljakaks" peab ja millega tema ähwardab. Rahaminister Tallinnas, ja Baltiski sadam. Karganud wang. Kahenarseline Juut. Tartu st : Wliljanäitus. Wiljandist: Wäljauäitus. Pärnust: WäljanäituS. Nõolt: Uus õpetaja. Kiri Põltsamalt. Peterburgist: Keisri kojast. Wõeralt maalt: Saksamaalt. AuStria-Ungrumaalt. Prantsusmaalt. Uuemad sõnumid. Kiriku teadused. Ümberwaatus laias politika waldas. 11. Raskeist sõea-löökidest, raskest söea-kulu tasumisest ja koledast seespidisest mässamisest oli Prantsusmaa jõud wäga maha rõhutud; üks aga ei olnud mitte rõhutud, see oli Prantslaste põlew isamaa meel, mis ennast nende juureS agarahwalikuks ülbuseks ümber muutis ja seda rohkem kiitleks ja ärritaks Saksamaa wasta pööris, mida walufamad Sakslaste hoobid mõjunud oliwad.  Kiitleks ja ärritaks käratsestwad kõik need, keS Prantslaste meele pärast olla ja wõimusele saada igatsesiwad,  et fee sõda mitte wiimane ei olla, et pea „ kättetasumise"  aeg tulla, kus Prantslased Elsass-Lothringi maid tagasi wõita, ehk ka oma piiret Rheini jõeni nihutada. Paljast sõnakõlinat olekfiwad Saksamaa juhatajad ehk naeraks wälja kannatada wõinud ja tahtnud, aga ärritawate  sõnade kõrwas hakati ähwardatud , kättetasumise" sõda ka ärritaks tegewalt ette «valmistama. Prantsusmaa  idapoolise! piirel ehitati kange tuhinaga kindlusi, miS edaspidi Paanist teed waeulastele wsimatumaks tegema pidiwad. Selleks oli Prantslastel muidugi oiguS, seda ei wõinud neile keegi pahaks panna ehk koguni keelata. Et aga käratsemisel), ähwardamised ja ärritamisel) ei lõppenud,  et koguni Saksamaa alamatele Prantsusmaal elu kibedaks tehti, siis näib see ometigi wiimaks pahaks pandud  ja Saksamaa walitsuse juhatajale ehk ka rohkem muret teinud olema, kui just tarwis läks. Paar aastat pärast sõea lõpetust kostis järsku uueste sõea kära. Mis asja selleks oli ja miS nõuu Wttrst Bismarkil Prantsusmaa wasta oli, see on weel selgitamata ja jääb wist järeltulijate  uurida ja arutada. Niipalju wõib aga arwata, et Würst Biõmark, kelle käes ohjad Saksamaal seisiwad, nüüd tagajärel Prantslasi täitsa maha rõhuda himustas, kuna nemad esimestest löökidest weel uimased oliwad. Hirmuga  pööras wana Thiers, Prantsusmaa uue wabariigi esimene Präfident, oma silmad Wene Keisri poole ja paluS  teda wahemehekS. Keiser Aleksander 11. ritterlik meel ei kannatanud juba iseenesest ühe wõimatuma maharõhumist  ja peale selle oliwad siin ka wist targad politika arwamised  tegewad: üks wägew naaber on kaunis ja soowitaw  asi, kui tema jäädawa sõbruse peale julge olla wõib, aga üks üliwägew naaber on kardetaw loom, ja inimeSK meeled on kõikuwad ja inimesed ise on surelikud; pea wöiwad nemad hauda langeda ja nendega nende sõbras, ja tulcwakl pölwedel wõiwad teised mõtted ja teised sõbrused  olla. UuS sõda Saksamaa ja Prantsusmaa wahel wõis kergest häwitamise söeaks saada, wõis Saksamaad üliwägewaks teha ja Prantsusmaad jäädawalt põrmu fiSse wajutada, kuna neil mõlemitel ruumi on elada ja strna neid mõlemaid Euroopa rahwaste perekondaS tarwiS lcHeb. Keiser Aleksander reisis ise Berliini ja rääkis oma wägewa onuga. MiS nemad seal arutanud ja mis nõuu seal peetud  on, sellest ei ole tänine ühtigi awalikuks saanud, aga sõea kära waikis niisama usinast, kui ta tõusnud oli. Pilwed lahkusiwad Wene Keisri wägewa ja mõjuma sõna peale, rahupäike paistis uueste selgest üle Euroopa nurmede.  Kuida juba ülemal tähendatud, ei ole sellest wahe-juhtumisest palju awalikuks saanud, aga Saksamaa käredamates, ülirahwuSlikkudeS ringkondades näib see pahandust  Wenemaa wasta sigitanud olema; wõib ka olla, et Würst Bismark oma südame sügawamas põhjas õieti sallida ei suutnud, et ükS sõna Saksamaa KeiSri juureS wägewamast mõjus kui tema sõna. Sellest aeast saadik hakkas soojem sõbrus Saksamaa ja Wenemaa wahel jah- tuma. Sõbrus KeiSrikodade wahel jäi kindlaks ja ametlikult  kestis side naabri-riikide wahel ka muutmata edasi, aga aealehkdeS hakkafiwad ühelt poolelt ja teiselt poolelt ärritawad hääled kostma. Pariisi lepituses, mis aastal 1856 Krimmi sõda lõpetas,  oli Türgi riik Euroopa suurriikide sekka tõstetud, aga sellega ei olnud riigitarklafed lagunema keha sisse uut wiimu puhuda suutnud. Tülid Kristlaste ja Mohammedanlaste  wahel hakkafiwad uueste peale, mitmesugused wanad tülid weike Monteneegro riigi ja Türgi riigi wahel tõufiwad uueste, niisamati ehk weel rohkem ühelt poolelt Türgi riigi, teiselt poolelt Serbia ja pärast Krimmi sõda asutatud Rumeenia riikide wahel, mis mõlemad nime poolest  Sultani ülewalttsuse all seisiwad. Wiimsed riigid soowisiwad täitsa oma enese jalge peal seista, Monteneegro soowis lahkemat liikumist omast mägestitust, Bulgaarlased igatsefiwad peastmist Türklaste nõdra ja ülekohtuse walitsuse  alt. Kõigeist lubamiskst ja tehtud kaupadest hoolimata,  ei tahtnud aga Türgi walitsuS Kristlastele omas riikiS mitte Mohammedanlaskga ühesugust kodaniku-õigust anda, waid pidas neid ikka ja ikka ainult pool-inimeskks, kes ainult MohammedanlaSK ,usklikkude" teenistuseks elada tohikfiwad. Mitmed segadused figitafiwad wiimaks lausa sõda Serbia ja Türgiriigi wahel ja Monteneegro ja Türgiriigi  wahel, millest mitmed Wene pealikud, nimelt ka kuulus  Kindral Tshernajew osa wõtfiwad, kui enne ennast omast teenistusest lahti wõtnud oliwad. Weikeil riikidel puudus ühist juhatust, puuduS wäge ja puudus raha, Türklased tungitafiwad neid kangest ja oliwad neid juba täitsa maha rõhumas, kui Wene Keisri wägew sõna neid teel seisma jääma sundis. Bulgaarlased oliwad osawõtmisega  oma usuwendade wõitlemist pealt waatanud, oliwad neid sõnaga, wõib olla salamahti ka kuga kinnitanud ja see oli Türklaste wiha hirmsast põlema sütitanud. Hirmsa werejänuga oliwad Wana-Türklased weel kord BulgaarlaSte  peale langenud, krwed külad ja maakonnad saiwad maha põletatud ja laastatud, tuhandete kaupa saiwad inimesed  tapetud, ilma et nõrk ja kahewääriline Türgi walitsus  mõrtsukaid keelata suutis ehk ka otsekohesest südamest keelata tahtis. Türklaste ärritatud ülemeel läks nii kaugele,  et Austria ja Prantsusmaa Konsulid SolonikiS, sealise  Kuberuöri teades ja tahtes, toore rahwa hulkadest ära tapetud saiwad. Rohkemalt jäult Wene Keisri pärimise peale, plaanis ja kuulutas Türgi walitsuS üht seadust teise järel, mis segadust seletama, laastamist ja werewalamist lõpetama pidiwad; palju sai kirjutatud, weel rohkem köneletud, aga asi jäi nii pahaks ja pööraseks kui enne. WiimakS kutsuti Euroopa suurriikide kongress kokku, miS segadust selgitamg ja lepidust sigitama pidi, aga sellesama  saatuse sisse langes, mis ka teistel kongressidel õnnetuseks  juhtunud, s. 0., seal tehti segadust suuremaks ja figitati sõda. Inglismaa ahnitsewad käed on juba mõnest aeast saadik Euroopa riikide wahel tüli teha ja segases weeS kala püüda katsunud; sedasama tehti filmanähtawalt  ka nüüd. Kui üks asi selgitusele jõudma ktppuS,  fiiS weeretati Inglismaa poolt teine tüli-õun wahele. Sultan Abdul Azlz, kes ehk omalt poolelt rahu nõudis, ,sun" järSku ära, s. o. teda tapeti ära, ja keegi ei wõi tõega kinnitada, et Inglismaa kõlawad kullatükid selle teu juures tegewad ei olnud. Sultan Mürad, kes tema järeltulija oli, hautas oma mõistuse", Zmis ehk ka niipalju  tähendab, et tema Inglaste usalduse kautaS. Kongressi  peal peeti palju kõnest, miS kõik inimesk-armaStusest lõhuasiwad, aga Bulgaarias, Makedoonias ja teistes Türgi maakondades seisiwad Kristlased raske rõhumise ja tagakiusamise,  rööwimise ja tapmise all, nagu ennegi. Wiimaks lõppeS Keiser Aleksander 11. kannatus. ,Kui keegi ei aita, siis aitame meie üksi!" ütles tema, ja andis oma sõeawäele käSku, üle Türgi riigi piire tungida. ÜkS rõõmu hääl waStas kõige Weneriigt, igast sugust ja seisusest  kodanikkude poolt, oma Keisri kutsumise peale. Sõda oli kuulutatud, Wene sõeawägi nihkuS läbi Rumeenia, Donau jõe poole, Rumeenia, Serbia ja Monteneegro wõtfiwad  wõitlemisest osa. Teised Euroopa riigid seifiwad pool-winnas püssiga, raua ja were kardetawad mängu pealt waadateS. Saksamaa pealtwaatamine oli täieline mitte-osawõtmine, oli ennemine sõbralik Weneriigi wasta. Inglismaa urises salgamata Weneriigi peale, AuStria oleks filmanähtawalt ennemini Weneriigi wasta kui Weneriigi abiks wõidelnud. Prantsusmaal oli oma enesega ja oma erakondadega tegemist, Itaalia ei lausunud sõna. Kuida selle teise Homikumaa-sõea käik läks, seda mäletawad  weel kõik. Wene wäge oli esiteks liiga wähe wälja saadetud. Riigiwalitsuse ja sõsawäe juhatuse lootus sõeawäe  tuntud wahwuse ja osawuse peale oli suurem, kui sõeawäe kehalik jõud; Türgiriigi wõimu oli nõdremaks peetud kui leiti, ja salamahti woolas Inglismaa kulla jõgi kinnitate?, tuetateS ja karastaks läbi haige ja wanunewa Türgi riigi soonte. RaSke oli Euroopa sõeaplatfil üle Donau jõe saada, weel raskem Plewna linnast mööda ja üle peaSta. kuS kuuluS Osman Pasha lühikese aeaga fiSsewõtmata kindlust üles ehitanud oli. ASjata jooksis ülijulge Kindral Skobelcw  tormi, asjata woolas tuhandete ja tuhandete weri. WiimakS kutsuti Kindral Todleben Plewna alla, kes tänine kõrwale jäätud oli. See osaw sõeamees tallitses kiidetumat  aga lootuseta wahwuse tuhinat ja tegi seda mõjuwat  plaani, mis siin üksi aidata wõis ja ka tõeste aitas. Euroopa sõeaplatfll oli Suurwürst Nikolai Ntkolajewitsh  ülem käsuandja, tema ligem nõuumees ehk stabi ülem oli Kindral Nepokoitsheski. Keiser ise ja Auujärjepärija, nüüdne Keiser, oliwad ligi.  Niisama  suurte raskustega oli Wenesõeawäel hakatuses Aasia sõeaplatfil wõidelda, kuS Suurwürst Mihhail N i kola  j e w i t s h ülem käsuandja ja Kindral. Lori S-M e l ikow  tema ligem nõuumees ehk stabi ülem oli. Wene wahwus ja juhatajate osawuS wõitis aga wiimaks waenlaste  hulkade üle, raske ja koreda pinna peal. Türgi wägi sai pea häwitatud, kuuluS ja ülikindel KarS'i linn sai fiSse wõetud; seal sai nüüd lahkemast hingata ja Wene wägi wõis Euroopa sõeaplatfil oma rasket tööd mõjuwama rõhuga tallitada. Plewna kindlus langes, OSman Pasha andis oma wahwa aga liigwerise mõega Kindral Ganezki kätte. Sellest aeast saadik oli Wene sõeawäe edasi minemine üks ainuS wõidukäik. Ütlemata wahwusega, kõigest raskest waewast hoolimata, tungis Wene sõeawägi Kindral Radetzi  all, Shipka juureS üle Balkani mägede ja lõi waenlase  tagasi. Wõidust wõitu tormaks, seisis Wene wägi pea San Stefano juureS, Konstantinopeli müüride all. Miks Türgi pealinn ära wõetud ei saanud, selle üle on sõnumid tänine weel kõik segased. Hiljuti jooksis jutt läbi Euroopa aealehkde, et see telegramm, millega Pekrburgist käsku anti Konstantinopeli linna ära wötta, teel ära kadunud  olla. KaS see tõeste nenda olnud ja, kui olnud, keS seda teinud ja kelle nõuu peale seda tehtud, see on segane ja seda saamad wahesi ehk ka wast tulewad põlwed teada.