laagris i Satslased ja Tshehhilased, Et «viimsete arw hästi suurem on, oliwad nad hiljemal ajal kõigis asjades jämedama otsa oma kätte saanud ja tõrjusiwad Sakslasi «võimalikult tagasi. Et nüüd Sakslaste saadikud maapäewal ja muudel kogudel ikka «vähemusesse jäiwad, ei teadnud nad paremat  leha, kui astustwad üsna kogudest «välja ja ajawad siis jonni, et otsused, mis nüüd tehtakse,  nendesse ci puutuda, sest et nende saadikud tegemas ei olnud. Seda «viisi tõrkuwad  nad praegugi. Küll katsutakse «valitsuse poolt neid meelitada ja lepitada, aga see ei taha hästi «ninna, sest Tshehhid ci mõtlegi enam kudagi Sakslastele järele anda, «vaid nõualvad  omale weel suuremat omawoli, nimelt  iseriigi õigust. Ei tea mis saab. Prantsuse «vabariik sai nende päewade sees 18 aastat manaks ja mitmed ajalehed teemad pika jutu sellest, mis-ta neile hääd ehk halba toonud. Enamasti tuleb otsus «välja, et see aeg mitte Prantsuse maad edasi ei ole «viinud, maid cnnein tagasi tõukanud. Pvlitikas pole Prantsuse riigil enam suurt inõju, ta on praegu üsna ilma seltsilasteta, riigi raha asjad on iili halwas korras. Kõik asjandus lonkab, töölised tõrkuwad hulgana, ivaenlus erakondade «vahel on suureks  paisunud. Mis siis ime, kui suured hulgad Boiilangcri järele jooksetvad, kellest nad loodawad, et ta praegusele olekule kuda tahes otsa teeb, saagu siis pärast niis tahes,  Tulewal aastal saab praeguste rahwasaadikute  aeg täis, siis tuleb uus tvalimine,  aga «vastikute erakond, Boulanger eesotsas, ei läbe sugugi -niikaua oodata, ! «vaid päriwad ju tänawu uut «valimist uue ! põhjusseadusega. Presidendi Carnoti püüd olewat asju weel tulema keivadeni wüwitada,  et siis praegune parlament omad asjad  kõik ära ajaks ja selle päöle seaduslikult  «võiks lahutatud saada, kuid suurem osa saadikuid ei taha sellega leppida, «vaid himustawad ikka sügiseni ametis olla, et ! oma wõimu ajal weel suurt näitust ära - pidada wõiks. Arwata on, et kui parla- ! ment tulewal kuul kokku tuleb, siis tõesti ! jälle maru lahti läheb. Jn mitukorda on! Prantsuse «valitsustel ikka nende kaheksateist- ! kümnel seisuaastal äpardus olnud, ei tea ; kas praegunegi «vabariigi «valitsus sellest kardetawast  aastast kaelamurdmata pääseb. Serbias kardeti wäga kuninganna ni- 5 mepäewal segadusi tõuswat, õnneks on need küll tulemata jäänud, aga ikka on ilmsiks saanud, et kuninganna erakond Serbias sugugi  «väike ei ole. Selle pärast näib ka kuningas Milan hääks arwawat jällegi lepitusest  juttu teha, ka oma politikat sugu muuta, Ristitshi ipinistriks saamine on peaaegu kindel,  ehk seda küll ametlikult salgatakse, Vulgaria ebawürst näib praegu jälle õige hääs lootuses oma trooni kindluse kohta olewat. Ta käib nüüd omas riigikeses  ringreisil, ühe saadiku on ta Serbiasse saatnud, kaubalepingut sobitama, teine täitanud  Austriasse, kust ta 1200 hobust pidada  kokku ostma. Ju ta neid arwab waja olewat. Tume ilmajagu Afrika on otse jälle ajalehtedes agara arutamise all. Sinna maawöö alla Sudanisse, asutas oinal ajal endine agar Egiptuse asekuningas «või Khcdiivc  Mehcmed Ali-pasha mitmed linnad ja asutused ja sundis säälsed rahwad Egiptuse wõimu alla. Tema järgmine, kawal Jsmael-pasha  oskas seda Europlastc abil «veel kinnitada ja laiendada, Sääl aga tõusis Mahdi mässamine: märatsejad harimata hulgad tcgiwad endid Egiptuse sundijatest lahti ja waewalt jõuti Inglaste abil päris Egiptuse piirisid tülikate kvrberahwaste eest kaitseda. Aga Sudani lõuuascrwas -oli Wadelai maakond Mahdi hulgad selja taga nendest puutumata jäänud, kus üks südi Sakslane  Emin-pasha nime all Egiptuse maawa litseja oli, aga kuita Egiptusest üsna ära lahutadi,  «valitses mees üsna oma käe pääl edasi ja oskas oma riigikesi oige korras hoida. Nüüd on mitmelt poolt püüdmine, jälle ühendust tema ja muu haritud ilma wahel jalale seada, kuna muidu ometi kordharimata  rahwaSte wood teda ära lämmataksiwad.  Ju mullu saadeti ühe Inglis seltsi poolt kuulus Stanley selleks «välja, kuid senini pole midagi selget teatust tulnud, kui kaugele ta oma ülesandega on jõudnud, Sääl on siis Saksa maal-nõuu pidama hakatud,  uut seltskonda wäljasaaia Emin-pashale  abi «viima. Selle juures kuulub aga neil eranõnu olewat, Emin-pasha riigikesi Saksa asumaadega Jda-Asrikas ühte siduda, et siis oma «võimu Afrika sisimaal õige laiali laotada, muidugi loodüwad nad, et ka Emin-pasha  nende nõuusse heidab. Ju on mitmelt poolt selleks ettewõtteks suured summad lu- batud, kuid see ei ulata weel, tahetakse siis riigi poolt toetust paluda. kõrge, näojooned kõik juba uur moorea -eastäiesti  reeglimõõdulised. Kõige ilusamad aga oliwad tema kullakarwalised krussis juuksed. Ta oli Greeka nägu. Kui nacs> terahwas, kes teda minu juurde tõi,suure rutuga äraoli läinud, seisis Leo akna juures ja nuttis  ka pisut. Ma kutsusin teda oma juurde,  Ta Pühkis käpuga ühte silma, teisega waatles mind natukene aega. Siis jooksis ta minu juurde, hakkas oma käekestega minu kätte kimli ja hüüdisu „Ma armastan sind, , , Sa oled küll inetu, aga hää!" Mõne minuti pärast ratsutas ta juba rõõmsasti puu hobuse selgas, mis Job temale  muretsenud ja sõi hää isuga suure wõileiwa tüki ära, Job tahtis tegialc marjasuppi anda, aga ma tuletasin temale sellekohalist kaswatusteadusc paragrahwi meelde ja ta ei pakkunud lapsele enam ialgi magusaid aszu. , Ma'ei hakka kõiki kirjeldama, kuda Leo lapse, poisikese- ja poisipõlwes elas ja kaswas,  ehk see mulle küll wäga armas mälestus  oleks, sest mähe on isasi ja lapsi, kes üksteist nii soojalt arinastawad, kui meie Leoga üksteist armastasime. Mida wanemaks Leo sai, seda ilusamaks  ta läks. Mõistusest ei olnud temal ka Puudust, ehk ta küll mitte iseäralik waimukangelane  ei olnud. Kui ta 15 aastat wana oli, siis nimetati meid Iluks ja Elajaks,  Selle üle mihastas ta hirmsasti ja peksis kord üht lihunikku, kes mind .Majaks"  sõimas, 20 aastaselt oli ta nii ilus, et Greeka jumal Apollo wist nii ilus ei olnudgi kui tema, Teda hülltigi siis Apolloks,  kuna minu liignimi Haron oli, siisgi ei hoolinud ta sest mitte sugugj. Ta ei uskurmdgi  oma ilu õieti ja pidas seda naeruks,  mis teised ütlesiwad. Ma kaswatasin teda isa svowi järele, Leo õppis ruttu Greeka keele kätte ja pärast seda Arabia keele niisama ruttu. Miniast hakkasin mina  ka õppima, et temal õppimise juures abiks olla, aga tema jõudis minust mööda, Ma armastasin kangesti jahti jq. selleks sõitsime meie koerakuudel Shoti, Norwegi ja kord koguni Wene maale. Ma olen hää kütt, aga ka ses tükis jõudis Leo minust mööda. Kui ta 18 aastat manaks sai, astus ta ülikooli ja töötas tublisti, 22, aastaselt tegi ta hää eksami. Siis ütlesin ma, et ma temale kolme aasta pärast  saladuse awan, mis tema isa toodud raud kast warjab, niis ma panka hoida andnud.  Ta oli küll uudisehimuline, aga pidi kannatama. Uks asi oli halb. Iga naestcrahwas, kes teda nägi, hakkas teda Selle läbi juhtus mõnigi pahandus. Leo kiituseks õlgu üteldud, et tema niisugustes asjades mõistlik ja auus oli. Aeg läks ja läks) ja wiimaks ilmus päew, mil Leo 25 aastat manaks sai. 111, Amenartassi waagen, Päew enne Leo 25 aastaseks saamist tõime raud kasti Londoni pangast ära. Küll oli teine nende kahekümne aasta sees õige tolmuseks saanud. Õhtu ei tahtnud mulle unigi pääle tulla, Leost ei maksa rääkidagi. Tähtsa Päewa hommikul õige wara tuli ta öökuues minu juurde ja kippus kasti kallale. Mina aga häbistasin teda ja ütlesin  - „Kui meie 20 aastat oodata wäsime wõime  ka täna kell 9-ni oodata,) Enne sööme pruukosti ja siis wõtame kasti lahti," Nõnda meie ka tgime. Isu ei wõi kiita, mis meil oli ja ma pean oma käbiks tunnistama, et ma kärsitult seatud ruudi ootasin. Job koristas wiimaks laua ära ja tahtis  toast wälja minna. Ma pidasin icda tagasi. „J«äge siia, Job," ütlesin ma. „Meil peab ka üks tunnismees olema, kelle usalduse  pääle loota wõib; kuda sina arwad Leo?" „Sul on õigus onu," kostis Leo lahkesti,  , „Pange uks lukku, Job," ütlesin mina edasi, „ja andke see sahtel, kus wõtmed sees on, minu kätte!" Job oli wäga õnnelik, et meie teda nii suure usalduse wäärt arwasime ja jooksis  rutuga minu käsku täitma, Ma wõtsin need kolm wõtit, mis Leo isa enne wõiga, „KaZ olete Malmis?" küsisin ma, nagu tahaks oma püssirohtu põlema sütitada. Mõlemad nokutasiwad pääga. Ma wõtsin kõige suurema wõtme ja kobasin tükk aega, enne kui ma ta raudkasti luku auku sain; mi olin ma meeleärituscs, Ala keerasin mõtit kaks ksrda, Leo wõttis kasti kaanest kinni ;a tõstis selle üleSse, Raud kastis oli teine kast, mille meie wälja wõtsime ja tolmust puhastasime. See kast oli niustast puust tehtud, hästi rautatud ja näitas wäga mana olewat, „Noh mis siis tema- õieti on?" ütlesin  ma teist wõtit selle kasti luku auku pistes. Leo ja Job waatasiwad hinge kinni pidades minu talitust päält. Ma tegin kasti lahti ja imestasin niisama nagu minu seltsimehedgi, sest ilus hõbe kastikene tuli nähtawale, Sce oli umbes jalg pikk, niisama  lai ja kaheksa tolli kõrge; ta näitas stcgiptuse töö olewat. Ma wõtsin selle imekastikese wälja, panin laua pääle ja hakkasin teda kõige pisema, hõbe .wõtmekesega  lahti keerama. Mitme asM'Mse järele läks see mul korda. Kast oli uniste  taime narmaid täis. Ma wõtsin neid narmaid wähehaawal wälja. Kolme tolli sügawusest tuli kokkupandud kiri nähtawale, mille pääl minu kadunud sõbra Winsei käega järgmised sõnad kirjutatud oliwad i „Minu poja Leo'le, kui ta nii manaks on saanud, et ta seda kasti lahti teha tohib," Ma andsin kirja Leo kätte. Ta waatas  ümbriku pääle, pani kirja kõrwale ja andis mulle märki, et ma edasi pidin talitama.  Kui mõned narmad köitvale  heitnud olin, tõmbasin ma pergamendi rulli wälja, mille pääl jällegi Winsei kiri seisis. Päälkiri oli- „Greeka keelse teotuse ümberpanek waagna päält." Selle pääle leidsin ma teise pergamendi, mis kangesti kulunud ja -võidunud oli. Ma rullisin selle ka lahti; tema pääl oli seesama ümberpanek  Greeka keelest, aga Ladina keeli kirjutatud; kirjawiisist wöis arwata, et seesama  ümberpanek 15. aastasaja lõpul ehk 16. aasta hakatusel tehtud oli. Selle pergamendi  all tundsin ma midagi kõwa asja olewat. Ma tõmbasin ka seda wälja. See oli raske, sawist walmistatud poti tükk, 11 tolli pitk, li) tolli lai ja umbes tolli paksune. Tema oli wäga waagna moodsa  wäljaspoolt tähtedega täis kirjutatud;  sees pool oli Ta-" hulk kirja, aga iga rida ise ajal ja ise keelel kirjutatud. „Kas weel midagi on?" küsis Leo rahutu  hääleg. Ma otsisin weel ja leidsin lõuendist kotikese, mille sees ütlemata ilusa Greka nacsterahwa pildike elewandi luu pääl ja putuka kujuline sõrmus oliwad. Pildikese  tagumise külje Pääl scisiwad ivaese Winsei käega kirjutatud sõnad.' „Minu kallis naene, kes 1656. aastal, lehe kuus ära suri." Sõrmukse silma sisse oli ratas lind ja kepp lõigatud. Need märgid oliwad,  nagu ma pärast kuulda sain, Wana- Egiptlaste hieroglisid ja tulewad wälja lugeda  „suten sen ra," mis „Ra ehk Päikese kuninglik Poeg" tähendab. Nüüd ei ole enam midagi," ütlesin ma. ',Wäga hää," wastas Leo ja pani pildi  mida ta kaua aega maadelnud oli, kõrwale,  „nüüd loen ma kirja läbi." Seda öeldes murdis ta pitseri lahti ja luges kaunis -valjusti- (IMg -uicb) Eesti maalt Suure Jaani kihelkynnast. Suwi ou lõppemas, sügis jälle käes. Põllumehele  on selle aastane käekäik juba määratud: Mis ta aasta algul lootis ja ootis ning nõudis ja püüdis, see on nüüd raes ehk silmaga näha. Põllumehe süda jääb tänawu rahule ta töö on hääd wilja kanuud. Mis siis pakkus ja pakub see aasta meie põllumeestele? Teeme rehuungi.  Kcwadene külm ja kuiw tegi esite heina ja ruki saagi kahtlaseks, aga Pärastine  wihm muutis asja. Heina saak oli mitmesugune, aga läbisegi keskmine. Ristikhein  oli wöike. Rukis oli tükati hää, suuremalt jaolt keskmine, mõni jäi ka miucma  astasc ussi läbi ilma. Suwi wili odrad, kaerad ja nisu, on siin pool ilusad ja lubawad hääd saaki. Karlohwlid  vu ka hääd, kuid nende saatus rm alles määramata. Linu tegiwad meie põllumehed  see aasta kaunis rohkesti maha ja see on hästi trehwauud. Nad ou hästi kaswanud.  Ei ole nad kõigil pool mitte wäga  p-kad, ometi aga ilusa näoga, kiukad ja kaunawad rohkesti kuppart. Lina on meie pool ülem raha hallikas ja selle Pärast wöiwad meie põllumehed omas majapidamises  omaga wälja tulla ja mõned hoolsamad  ka edasi jõuda. Mõistlikud ei raiska oma raha, nad waatawad oma laste tulewiku  Pääle, nad tasemad neid pääle walla kooli, ka kihelkonna koolis ehk mujal õpetada.  Paraku on aga neid tuimasi ka weel, kes oma lastest ei hooli ja neid ei koolita, palM ennem aga oma rahu kõrtsis ära raiskawad. Kõrgem, anna neilegi meelemärkust!  Walgustasid Sa wiljapõldu, walgusta ka waimuwäljal Pärnumaalt. Ab j a-P erakü l as Halliste kihelkonnas peet! lõikusekuu 14. p. kontserti. Kontserti andjad oliwad Peraläks  hästi korda. Sissetulek olnud 75 rbl., millest, kulud maha arwatud, ligi 50 rbl. Abja-Peraküla mänguriistade hääks jäänud. Wrl. Torist. Mitu päcwa üksijärjc et wilja koristamisele seesugusid ilmasid küll palju keegi poleks soowinud, Laupäewa 37. läks ilm ilusaks, pühapäewal oli koguni kena, aga esmapäewa hommikul oli soojamõõtja  juba enam kui üks kriips alla nulli wajunud. Kergema, kehwema ja metsa-poolse maade Pääl on wili kõik ära näpistatud ja sellega suur kahju põllumeestele sündinud, mis mitte kerge kanda ei ole, iseäranis raskelt tuimemad seda hoopi madalama maa mehed. -AÜ.— Toris mängiti Salme seltsi poolt pühap. 31. augustil näitemängu „Kchlatud".  Tori pasunakooril olla nõuu enesele  uusi mänguriistu muretseda. Sommda oleks, et see ettewöte neil korda läheks ja see mängukoor, kes üks mauematest mängukooridest  on, ikka «jaga ühes edasi wöiks sammuda. Sindi wabrikus lükkusiwad lõikusekuu kolmandal nädalal ühe mana maja laotamise juures mõned töölised ülemalt  kõrgest alla, kus ühel töölisel, H. Penjamil,  reieluu katki laks. Õnnetumal kukjkujal  paniwad tohtrid murtud reie gipsisse. Wrl. Wene maalt. Kirjad. Päälinnalaste suwe elust ja tööst. (Järg.) 1888. 101 Postimees