küllalt kirjutatud ja tehakse seda weel igapäcw;  aga ei mõju selleks ilmalikud abinõuud,  ei aita selleks inimlik jõud. Siin tähendan ma ühe ainewa abinõu kohta ja see on meie Eelkäija ja Eelkäija eelkäija armuõpetuse  kuulutuse efiminc sõna: meelt !" Kui meie rahwas meelt parandaks, siis mõistaks ta ka wiina ja õlut nõnda pruukida, et need talle hinge- ega ihu kahjuks ei oleks. Meie rahwa meeleparandamiseks ei näita sellest weel küll olcwat, mis kirikus tehakse peab weel rohkem tööd tehtama. Mina annan teda nõu, et koolyreistrid laupäewa- ja pühnpäcwa õhtuti rahwale jumalasõna kuulutawad. Seda toimetust tehke koolmeistritele pühaks kohuseks, küll püüle selle ka rahwa hulgast mehi ärkawad, keS Jumala-riigi kasuks tööd teewad- Ma julgen seda nõu sellepärast anda, et Tallinna maal koolmeistrite ja ärkanud meeste läbi rahwa waimu elule palju kasu tuleb; sest kus külades ja taludes hoolega Jumala» riigi tööd tehakse, sääl mõjub ka hingekarjaSte  töö rahwa elukorra parandamiseks. Kui Tallinna maal üks koolmeister mitte rahwale jumalasõna ei kuuluta mitte palwetundisid ei pea, siis heidetakse tema kui ta küll ka koolitöös tubli mees on ametist ära. Sarnatse hoolsa waimu põllul töö tegemise läbi on sääl rahwa waimu elu erk ja kõrtsides ja kodu wähc joodikuid. See on minu mõte perekondliku  elu parandamiseks liigjoomise Vähendamiseks ja arman, et Teie ja Teie seisus teisiti ei mõtle; sellepärast tööle! „Jumala kiwid jahwatawad aega mööda, aga peenesti." Jätame kõrtsid, wiina ja õlle puutumata ja hakkame rahwa enese kallal tööle. Issand ise teab kõige paremine, miks Ta neid „kahjulikkusid" märgasid ja neid „hukatuse haukusid" meie rahwa hulka on lasknud asuda ja miks Ta neid täna päewani on alal hoidnud ja sallinud. Wõib olla, et Issand oma sarja on üleZ seadnud, millega Ta wilja oma salwe korjab, aga aganad et need teiste tüliks õhus ümber ei hillerda „hukatuse haukudesse" ära uputab. Tõde peab ükskord ikka tõusma, wole wajuma; Niinewe rahwale anti armu  kikajoni-ja  wiigipuud kuiwasid ära, sellepärast tööle! tööle!! Üleüldlikult midagi ajalehes käskida, küsida, paluda, üles kutsuda, äratada, ühe sõnaga ütelda : midagi kõneleda, nagu siinajuni  wiisiks on olnud, ei too kasu, ei sellel ole mõju, ehk mõjub wäga aega mööda. Näitab nii olewat, nagu õikaks õhusse, kust midagi wastust ei tule, ehk nagu õikaks metsa, kust küll wastukaja kuulda on, mis aga ometegi kellegile kasu ei saada. Elawam ja mõjuwam on see, kui niinelt mees mehega ehk mees rahwaga kõneleb. Et Teie rahwa elukorra parandamise küsimusega awalikult rahwa ette astusite, sellepärast kõnelen ma nüüd ka awalikult Teiega ja Teie läbi teistega, kellesse kõneldaw asi puutub. Ma loodan sarnatsest palest palesse rääkimisest  meie kodumaale ja rahwale rohkemat õnnistust tulewat, kui ülewel tähendatud üleüldisest ajalehe kõnest, mis juba harjunud wiisiks saanud ja jäänud on. Ja mis ma nüüd weel ütlen: Kui meie ühest asjast, wöi ettewõttest kõneleme, siis ärgu olgu see mitte, kui üks metsa kõla, mis siis kohe mait jääb, kui hüüdja waigib, waid oleme kui mehed, keS käed nii tööriista ja asja enese külge paneme,  et midagi ka malmis teeme. Issand on igaühele tööpõllu määranud ja Ta nõuab, et igaüks selle pääl oma kohaliste  ja tema kätte usaldatud tööriis< tadega truuistij wäsimata ja tüdimata peab tööd tegema. Waimu wallas auuS õpetaja herra! on rahwas Teie tööpõld  ja koolmeistrite seisus on üks tähtsam  ja terawam tööriist Teie käeS, millega wõi kellega seda põldu peate harima. Kuida see tööriist teraw wõi tüntS on, seda mööda on ka töö. Leiate oma tööpõllu pääl nagu nurisete ja nagu see tõsi on —: palju umbrohtu ja uhakaid, siis on sääl tüntsade tööriistadega tööd tehtud. Peab põld paranema —: kohutatagu tööriista! Sellepärast: tööle! tööle!! tööle!!! MiS arwate Teie sest? Teie alemtKkum teender ja usuwend Issanda sees W. Rattur, Kure saares, TalwekuuS 1888. Kiri. «Saarlase" lugeja kätte tuli nr. 49 «sõbralik kõne jne." mis liigjoomise kohta käib. «Kõne" ei ole küll weel mitte otsas, siisgi pean juba nüüd näitama, mis asja poolest tema eksib ja eksitab, ehk küll jälle rõõmuga tõeks tunnistan, et tema kahju, mis wiin teeb, hästi ära tunneb ja ära kaotada püab, «Kõne" ei looda sest kasu tulewat, kui kõrtsisid wähemaks saab ehk hoopis ära kauksid, jah karhabki, et liigjoomine  siis hullemaks läheb. Temal oleks küll õigus, kui meie rahwas päris joodikud oleksid; aga seda ei tohi temast ütelda, waid suurem hulk lakub aga siis. kui «juhtub."  Ja «juhtumise" j auks ongi kõrtsid: nad on awalikud meelitajad. See'p see on, mispärast mull rahwa pärast hale meel on: ta tahaks küll kõrtsi küüsist pääseda,  aga ometi «juhtub" ikka jälle, et kõrts teda kinni püüab. „Kõne" seletab ära, et „ära keeldud puu tänapäewani on rahwa hulka jäänud Jumala  tahtmise järele karistuse witsaks", ja keelab siis ühtlase ära, sellepärast nurisemast  ja teda ärakautamaft. Mina ei usu mitte, et kõrtsid Jumala tahtmise järele ehk tema seatud on. Maailmas  on palju kurja, aga ega see sellepärast Jumalast ole loodud! Jumal lubab aga kuratile maad kohtupäewast saadik. Kõigewägewam jõuaks jo küll kõik kurja korraga suutumaks ära kautada, meelega on patuse inimese jäuks annud, seda ära wõita. Kuri on kuratist. «Kõne" eksib, kui ta keelab kurjapärast nurisemast. Ta eksib aga hirmuwäärt, kui tema ka keelab, kurja ära kautamast! „Kõne" ütleb: «Üleüldine Jumala sõnaja Jumala tahtmise  pöhjuSmõtte, inimesesugu parandada, ei ole mitte midagi häwitada ega eest ära hoida". . -! ! ! KaS on «kõne" kirjutajal teadmata, et maailma Õnnistegija on tulnud,  kurati tegusid ära rikkuma! Kas tema ei tea, et inimese kohuS on, kurja ära wõita! KaS meie ei hoia kurja oma laste eest ära! KaS ci ole kuri maailm tule roaks paigale pandud, jah kas ei ole Saadan ise igawese wangipölwe jäuks jäätud! Põllumees kisub umbrohtu juurega wälja, siis saab wiljaie maad; inimesesugu on algusest saadik maimu põllul töös, kurja ära kautama nüüd keelab „kõne" seda ära, ei luba muud, kui ennast kurja eest hoida, ütleb ka, see olla Jumala sõna ja Jumala tahtmise wastu, kurja ära häwitada.  Siis kaswab kuri otsata suureks; siis on ka kõik lootus otsas. „Kõne" eksib kastis, kui ta ütleb mind päriswallarahwale  nõuu andwat, palwekirjasid Riiga saata. Mis on Domeeni kohtul pärusmõisaga tegemist? Mina olen selle nõuu kroonu mõisa wallarahwale annud,  sest et kroonu mõisa wanem Domeeni kohus on. Minu kirjas on selge sõnaga ööldud; „mõisa rentnik". Ega omanik ole rentnik! Kelle käest pärismõisa wallarahwas  abi peab paluma, seda olen nimetamata  jätnud, sest igaüks selle mõisa talumees  teab, kes ta mõisawanem on. „Kõne" wõttab mind ka maenitseda, et mina ei pea lahutama, mis Jumal ühte on pannud, nagu kihutaksin mina wallarahwaft  mõisawanema wastu! Kamina ei taha, et kõrtsi peab ilma möisawanemata ära kautama see ongi wõimatu jah, mina nõuan ka et kroonumõisa wallarahwas  mõisarentnikuga ühes nõus peab olema. Pihtla mõisa kõrts oli küll lukkus, nüüd on ta jälle lahti, kas kasuks ehk kahjuks? «Kõne" tahtmise järele on „ärakeeldud puu" nüüd kesk külaS ja „köne" maenitseb aga: „hoidke ennast"! „Köne" ei tee mähet maksu wahele, mis kogudus kirikuwanemale maksab. Ta ütleb: see on Ei ole mitte seesama. Kõrtsimaks on riigiwalitsuse lubatud, kirikumakS on riigiwalitsuse seatud. See on mahe wahel. Wiimaks ütlen meel: mina loodan kiud» laste, et mõisawanemad ei wõtta üksipäiniS oma kasu pääle waadata, maid ka rahwa kahju pääle halastada, olgu ka, et kasu läbi, mis rahwale saab, neile enestele kahju tuleb. Kes armastab, salgab ka iseennast ära. I-. N. (Järg tuleb.) Isamaalt. Kuresaarest. Pühapäew, Detsembrikuu 11. päewal pühitseti õpetasa ameti kandidat Willberg õpetaja ameti pääle ja kinnitati selsamal päewal Kuresaare koguduse abiõpetajaks. Seda toimetust talitasiwad: Saaremaa piiskop Winkler, kohane ülemõpetaja Lemm ja Püha kihelkonna õpetaja Grohmann. Kuresaare Eesti-seltZ pidas pühapäew, 11. Detsembril oma teist aastapäewa wäga pidulikult ära. Saal oli männikute ja lippudega kaunis toredasti ehitud, nii et paremat enam soowida ei ivõinud. Pidu hakkas esite musika mänguga, selle järele laulsid lauljad ühe laulu ja siis astus esimees hr. Markus kõnetooli ja pidas kõnet seltsi siiamaatsest tcgewusest ja soowis ka edespidi jälle head käekäiku. Ka ajalehte ..Saarlast" tuletas ta meele ja soowis, et Eestisclts  ja ajaleht ..Saarlane" ikka edespidi kui kaks wenda käsikäes käiks. Lõppeks tänas ta kõiki meie Eesti neidusi, kcS seltsi iluks ja auuks igakord, nimelt pidu õhtuid on aitanud kaasa pidada. Kõne oli wäga waimuStaw, millepärast ses ka edespidi ..Saarlases" saab ilmuma. Wiimaks tuletas ta ka meie riigiisa meele, kelle auuks kõik kindlaks ja tuzcwaks oleks läinud: niikauaks jäi puu Srajuts  sellepärast, et nemad Jehoowa «astu olid nurunud.