Sakala . U »«. Wiljaudis, 8> Septembrikuu päewal 1884. VII. aastakäik. Ilmub igal laupäewal. porpuÄrida maksab 5 kop. Eesti seltsidele poole hinnaga. Koimendnse adress: „Sakala" toimendwele Wene keeli: Li> pkMl.liiia Ü Q.I tt" !!!. 'l'L.ti!l!il>. „Sakala" aastahind pooltöist poognat: Postiga 3 rbl., postita 2 rbl. 60 kop. Poole aasta hind: Postiga 1 rbl. 75 kop., postita I rubla 50 kop. Weerand aasta pca e tellimisi wastu ei moeta. Iga tellija, kes kümme lehte tellib, saab ühe ilma hinnata. Adressid palutakse selgesti kirjutada. Poliitika, kirjandust ja põllutöö ajaleht. Väljaandjad C. R. Jakobson': pärijad. Tartus: J. Tülk Kirjameeste Seltsi majas ja Linda kontor, W. Just'i ja Sachker'i raamatupoed; Tallinnas: Thomas Jakobson'i, Busch'i ja Kluge ck Ströhm'i raamatupoed; Haapsalus: G. F. Hallberg; Lihulas: kaupmees T. Büttner; Pärnus: „Endla" Seltsis herra Kuudewiita ja E. Treufeldt'i raamatupood; Narwas: M. Põder; Rakweres: J. Kuus'i raamatupood ja kaupmees G. Männik; Põltsamaal: kaupmees T. Puchk; Wõrus: Viclrose; Walgas: Rudolf; Paides: Seidelberg; Peeterburgis: K. Leopas, Leueuiü npocn. 80 ja N. Mattis sen, LeLeuitt nxocii., RaJÄiieu. uoora, Mõ M 28/21. Wiljandis: F. Feldt. Sissekord. Eesti mereasjandus ja „Linda" Selts. 111. Kohused isamaa wastu. Poliitika ringwaatus. Omalt maalt. Wiljandist: Näitus II.; aruanne; sillakohtu ammetnikud; „Tallinna Sõber". Pärnu maak.: Uus tuletiku wabrik Tartust: Kuberner. Mõrust: Jubileum. Malgast: Tulekustutajad ja basaar. Kuuramaalt: Öökülm. Miitawist: Tüdrukute  kapital. Tallinnast: Minister. Rakwerest: Lindenberg hull. Peeterburgist:  Teated. Soomest: Kiri. Uralist: Baschmakow. Samarkandist:  Roienbach Wöeralt maalt. Pariisist ja Kongkongist. Mõtteterakesed. Nalja Mart ja Kalja Pärt. Kirja wastused.  Kuulutused.  Kaugel! Õieke! Neli pühapäewa. IV. Inimese elu pilkendamise kunstist. IV. Eesti tütarte wanematcle. Mõnesugused sõn. Eesti mereasjandus ja „Linda" Selts. lii. Roh, külap Austra ka, kui ta 5 —15,000 rubla kooliraha maksnud, oma laewaehituse täie mõistusega käsile wõtab. Linda on, arwan mina, 40,000 rubla wõi weel enamgi kooliraha maksnud, aga weel mitte midagi õppinud, ja see on kõige suurem kahju, sest selle wahe sees ära raisatud raha wõiks jälle tagasi saada, kui Linda juhatajad oleksiwad nende wiie aasta sees laewanduse asjus tarkust õppida tahtnud! Linda oli oma wigadega Austra heategija, ilma enese teadmata. Linda andis Australe oma kauplemisega jne. ehmatawat eesmärki ja Austra juhatajad wõiwad sellepärast mõne üksiku liikme soowisid kõrwale tõrjuda. Nüid wõib Linda Australt jälle seda õppida, et ta laewasid ainult niisugusel  kohal ehitab, kus puu ja töö odaw. Et Linda kapitaal küinides, majades ja kaubas kinni on, kust seda ainult aegamööda tagasi saab, siis on neil Linda liikmetel,  kell Eesti rahwa auu ja Linda liikmete raha südames seisab, aastat 2 3 aega laewaehitust loomulikult  korda seadida, mis ühel Eesti seltsil wäga kerge piab olema, sest et tenwl ommeti kõige paremad ja ühtlasi odawamad laewa ehitajad Saaremaal jne. käe pärast ja kewadelt igalt poolt wäga odawaid töölisi saada on. Ka metsast ei ole Eesti rannas puudus, iseäranis Heinastes,  Pärnu ligikonnas, Hiiumaal, Saaremaal, Läänemaal  jne. kui aga otsida tahetakse. Eesti rahwas on tõeste üliheas geograafialises seisukohas, mis temale üle ilma kõige rikkama ja kindlama teenistuse, laewasõidu, nii kergeks teeb. Kuida wõiksiwad siin Eesti laewanduse  wastased selle sõpru, kes paraku mitte head asjatundjad  ei ole, eksiteele saata? Oh, üsna kergeste. Nemad seletawad, et see, kes Linda laewa ehituse heaks (wahest weel sell suwel, et aega ja raha hoida) Eesti randa piaks läbi reisima, kõik reisikulud oma taskust maksta, kuna maja ostmiseks, kuini ehitamiseks jne. tuhanded ja kümne tuhanded rublad kergel südamel wõiwad wälja wisatud saada; külap peakoosolek selleks oma luba annab. Siin wõib ütelda, et üht rumalamat seletust terwes ilmas ei ole ette tulnud. Wististe on see nii. Paraku on see teada, et selle õpetuse pruukimine „Lindal" oma 21—30,000 rubla maksab ja weel seegi aasta mõne hea tuhande maksma tuleb, kui mitte mõni isamaapoeg „Linda" peale ei halasta ja seda üliwiletsat õpetust parem täna kui homme mitte ainult sõnade, waid elawa teu läbi siit ilmast ära ei kasi. Linda wõiks laewaehituse ja laewasõidu juures oma kapitaali kinnitada ja aastas wähemalt 15"/" kasu saada, aga tema kapitaal ei ole, nagu arwan, praegu mitte heaste kindel ja kasu saab ta wahest ühe protsendi. See näitab, kui kallist hinda üks wiidetud aasta maksab: wähemalt 100 rubla päew. Sellepärast ei tohiks „Linda" seda sume mitte ilma tegewuseta mööda saata. Linda endised 3 —4 eestseisust on minu palumist ja seletust ikka kurdi kõrwaga pealt kuulanud. Wõib olla, et nad muud ei tahtnudgi, kui aga tublisid Eesti laewaehitajaid ja laewaomanikka  „Lindast" eemal hoida, kelle peale mina ikka ja ühtewiisi tähendasin. Nende abil wõiks Linda weel tänawu sügise otsuseks teha, et La 3—4 õige suurt laewa tahab ehitama hakata, mille peale esiotsa ainult 2—3000 rubla ära läheks. Laewade ehitus wõiks muidugi alles 2 3 aasta pärast lõpetatud saada. Siis wõiks „ Linda " jälle kindla mine oma tulewikku wa adata. " Sellele tähtsale kirjale ei mõista meie ka omalt poolt muud jakku otsa panna, kui seda, et „Linda" piaks tõeste, kõigest jõuust jälle jalule astuma ja oma esialgust plaani kinni hoidma, s. o. laewandusega üksi tööd tegema. Kui see töö aga piab heaste korda minema, siis on kõige pealt Larwis, et Linda omale ühe õpetatud ja asjatundja juhataja walib, kelle kätte ta oma kontori ja wara walitsuse annab. Praegu on niisugust meest „Lindale" just hädalt tarwis. Meie ei ütle mitte, et praegused Linda direktorid rumalad ja peata oleksiwad, aga meie ei wõi sinna midagi parata, nemad ei ole mitte selle ammeti peale koolitatud. Ühel niisugusel direktoril  piawad head geograafia ja laewaasjanduse tundmised olema; tema piab rahasisteemidega ja keeltega ka tuttaw olema ze. Nõuu küsimine on kül hea, aga nõuuandjal ei ole midagi iseäralisi asja, Linda direktoritele sügawat ja kõige paremat nõuu wälja arwama hakata. Sellepärast on see ikka kõige parem, kui Lindal enesel niisugune direktor oleks, kes ise nõuu teab. Ja niisugune direktor on praegu enam wäärt, kui terme laew. Makstagu talle 3000, wõi ka meie pärast 4000 rubla palka, aga sinna ei wõi midagi parata. Nüid jagelewad mehed ise eestseisuses (hra Eltzi lugu), künna õpetatud direktorid seda millalgi lubama ei saaks. Linda Selts wõiks hra Weitzenbergi paluda, et see oma jõuudu jälle mõneks ajaks Lindale ohwerdaks, siis saaksiwad asjad tõeste jälle paremine minema ning Linda tõuusema. Meie ei ole siin neid sõnu mitte Linda kahjuks, waid tema kasuks ütelnud, sest meil on „Linda" käe-käik ikka südame peal olnud. Kohused isamaa wastu. Igal inimesel, olgu ta Wenelane, Sakslane, Eestlane,  Lätlane ehk muulane, on oma isamaa, keda ta armastama, auustama, teenima ja kalliks pidama ja tema eest wõitluse platsile wälja astuma piab, kui isa- maa seda temalt nõuab. Meil Eestlastel on asja küllalt oma kalli isamaa eest wõidelda, teda teenida ja armastada.  Esiteks on meil Aleksandri-kool, kelle eest iga hing, kellel EeSti weri soontes jookseb, hoolt piab kandma; see on: igaüks piab tema kasuks nii palju töötama, kui ta wähegi jõuab, piab tema elule tõusmise tarwis hoolega andid korjama, piab teda ja tema auu peale tungijate wastaliste eest kaitsma; ühe sõnaga ta piab kõige suurema hoole ja usinusega tema kasuks töötama, et ta pia oma waimu-elu uksed Eestlastele lahti wõiks awada ja et Eesti noorem sugu õige pia tema sülle, kui armastaja ema rüppe wõiks rutata, kes neile hella ema armastusega waimu wara wäljajagama  saab. Kurbtusega aga piame nägema, et mitmed, kes enne Aleksandri-kooli eest hoolitsesiwad, nüid tegewuseta  kõrwal seisawad; mitmed tahawad weel koguni tegewust hingusele saata, see on, korjandust Aleksandrikooli  heaks ärakautada. Kallid suguwennad, kes nõnda mõtlete, käänake eksiteelt tagasi ja tuletage oma kohusi isamaa wastu meele. Teatke, et iga inimese kohus oma isamaa poole hoida, tema tulewiku eest wõidelda ja tema paremaid püidmisi etendada on. Ja nüid, kui asi, mis teie tööle ehk takistust tegi, jälle selge on, ei tohi teie enam asjata aega wiita, waid astuge agaraste ja aja wutmata tööle. Korjake andeid, ohwerdage isi, äratage nõrgemaid suguwendi ja õdesi tegewusele, see on iga isamaa armastaja kohus, mida ta tingimata täitma piab. Töiseks on meie kohus ka meie kadunud wägimehe C. R. Jakobsoni põrmu ja tema waesid lapsi meele tuletada. Igal ühel Eestlasel  on ju teada, kui palju ta meie eest töötanud on; kõik oma wara ja elu on ta Eesti elu edenemiseks ohwerdanud; kuidas wõiksime siis temast ilma tähelepanemiseta  mööda astuda? Praegusel ajal on tema waesed lapsed kitsikuses; õntsa elukoht ja ühes sellega ka tema haua kalmu küngas kipuwad wõera omaks saama; see oleks ju täitsa Eestirahwa tänamata meele märk, kui see nõnda piaks sündima. Sellepärast on meie kohuS pisutki tänu kadunud wägimehe wastu seega näidata, et meie tema wiimast rahupaika wõeraste eest kaitseksime; selle tarwis piame ohwcrdama, piame töist äratama, et õntsa wägimehe koht piagi wölgadest wälja lunastatud saaks. See on meil ka tõeste kerge täita; kui igast kihelkonnast kümmegi meest kokku heidaksiwad ja eneste wahel kindlaks teeksiwad, et nad iga aasta igaüks õntsa C. R. Jakobson'i koha lunastuseks ühe rubla ohwerdaksiwad,  senni kui wõlg tasutud saaks, siis oleks tõeste paari aasta pärast hädaoht möödas, sest kihelkondasi  on ju meil hulk, ja sellwiisil tuleks aastas ikka kõige wähemalt paar tuhat rubla õntsa C. R. Jakobsoni koha lunastuseks sisse. Kolmandaks on meil põllumeeste seltsid, kellest meie jälle tegewuseta mööda ei tohi astuda. Iseäranis aga piaksiwad põllupidajad suurema hoolega wiimastest osawõtma, piaksiwad mehisel meelel ja rikkal tegewusel neid tuetama, kõigist koosolekutest osa wõtma ja nende püidmisi korda saata püidma. Sest senni kui meil weel põllutöö koolisi ei ole, jäewad põllumeeste