Saarlane Üleüldine politika ajaleht maa- ja linnarahvale. ..Saarlase" toimetus ja wäljaandmine, Kuresaarcs, kaubaulitsas 10. „Saarlane" maksab: Saaremaal aastas 1 rbl. õO kop., postiga saadetud 2 rbl. Saaremal pooles aastas 1 rbl. kop., postiga saadetud 1 rbl. 2? kop, b wälja iga pühapäewal. Kuulutuse rea ehk selle ruum mak- sab s kop. S. Pühapääw 14. Januaril 1885. ii. aastakäik Mis kahju saatwad meile koolid? (Ots.) Kõige suuremaks hariduse takkistajaks on paljudes  koolides mõeras keel saanud. Kuidas eespool  tähendatud sai, tulcwad meite koolidesse ivaga  puuduliku tundmisega kasivaudikud, kes suuremast  osast oma emakeele lugemise meel alamad kokutaja ja sokutaja on. Hakkatakse niisugustele wõerast keelt ja ikka jälle keelt õpetatama, siis on see küll wõimalik, et niisugused keelest hakanud aru saama ja wöiwad ka eksameni ära teha; mõeras keel on siis nende tarkus, aga haridus, mis üsna oma emakeelel lapse külge wõib juurduda, mis elukäigil taieliku kasu saadab jääb niisugustele wõcrciks asjaks; eks see ole suur kahju?! Ka arwamine (rehkendamine) mis kõige suurem mõistuse harija ja selgitaja on wõib mcite koolides maimu sumajaks ja parema tundmise rikkujaks  saada, kui temaga massina wiifil õpetades lapsi tahetakse targaks teha. Lühikese kooli ajaga arwawad lapsed murrud, kolme liikme, osawamise ja muud läbi; mis aga koolist wälja minnes et neid igapääwases elus mähe tarwitada saamad jälle ruttu ära unustakse ja siiis on niisugused koolitatud ilma kodanikud oma asjade talituses enam kimpus, kui küla taadid ja emmed kes poolcski arwamise õpetust pole saanud. Siin pean tähendama, et see imeks panna on, kuida koolimata külamehed peast arwata wõiwad; seda mõis enhisel ajal enam ära näha, kus neil koolitatud meeste pääle lootust ei olnud panna. Wanal aja! olnud mõned kuulsad reast arwajad ehk nõnda õõldud: kopu mehed;" üht nendest wõikfin weel nimepidi nimetada, kes rahwalikud arwamised, „9 leikajat ja 7 kirikut, igal kirikul 7 ust" — mis «mõistliku rehkendaja" 137. ja 138. lehe külge pääle leida, on peast wälja arwanud. „7 kirikut, igal kirikul 7 ust j. n. e. selle kasivatus  summa tuleb 23,059,204 wälja (ütle: kaks kümmend kolm miljoni wiiskümmend üheksa tuhat kakssada neli.) See on wõimatu uskuda, et seda wõib peast wülja arwata, aga ometigi tõendakse tõsi olewat. Karta on, et meite koolid sarnaste „kopu m.eistc" rautajad on, kui mõistlik rehkendaja walitsuse ohju mitte oma kätte ei saa; jällegi kahju! Katekismuse ja Piibli lugude üle on raske otsust  anda, kuidas neid meie rahwa koolides õpetatakse.  Heas kordas peakfiwad nad küll olema. sest et ristiinimlik seisus ja mcite koolide järele waatajad iseäraliku tugema rõhu nende pääle panemad.  Seda pean tunnistama, et Katekismuse ja Piibli 100 tunnid koolmeistrile kõige raskemad on, kes lapsi nõnda õpetada tahab et neile sest jäädaw kasu tuleb. Ei ole sest palju kasu, kui Katekismusest palju sõnu päähe õpitakse, aga tuum, mis üksnes hinge ja waimu harib, tundmata jääb. Ka Piibli lugudes tuleb kaks õpetamise wiisi tähele pannaa 1) aja loolik; 2) waimulik. Piibli lood on päält näha üks aja loolik sündinud asjade juhtumiste  jutustamine ja see on '.võimalik et lapsed seda selgeks õppiwad; aga selle jutustamise sees ja marjul on üks hinge ja waimu elu parandan? maim ja see peab koolmeistri hool ja mure olema, seda päält üles otsida ja pcmajal mõõdul lastele jagada ja seep see raskas Piibli lugude õpetamise juures on. Jututuba. Cla omal maal ja toida ennast rahu sees. J«tlMan«d Oskar Hõckeri järele K. ss. 8. Earg.) „Ma ma " kogeldas Hermann, „ma -olen Mr. Porteri käest ühte käsku saanud, mis ma enne täitma pean, kui ma kuntori täben." „Sv. io." mastas Pott silma pilgutades  ja laks siis ilma sõna rääkimata ära. ,Ma armun." rääkis Hermann iseenesele, „nad mõiksimad «ind siin mängis küll kinni pidada, kui nad tõsise aru kütte saaksid: pole nendel jo ühelgil puhast südame  innmsmft, aga kõigil on see häda ühine, et nad ülle cllk teise moe pääl üles wöiksid aniud laada. Aia tahan hea meelega  nende icgudc üle maid olla, kui ma aga siu rüüsiks. Äit minema see on mo kõige 'urcm soow. ..Meie noore poisil näikse «idagi eeS olema:,- rääkis Poti Boksile, keda ta oma tuas üles oli otsinud. ..Kudas nõnda?" küsis see ehmatades. Wanakcne rääkis, mis ta täädis. Boks mõtles möncd menndid Mcke M ütles »s: ..Küll me' ta saladuse ülessaame. Böid sa kedagi: talle järge saata?" Pott nikutas peaga. «Siis anna tarwilist käsku," ütles Boks, mis pääle pruuli maja peremees ruttu ära läks. OK üks külm, aga päikese paistlik Homik.  Suure rõõmuga hingas Hermann wärsket homiku õhku sisse. Oli ta meel ometi täna nõnda kerge; mida kaugemale ta jõudis, seda rutemaks läksid ta sammud, kuuni ta miimaks Amitystreeti uulitsasse ja kuulutuses tähentatud maja juure oli saanud. Ikka tormawamalt põksus ta süda, kui ta ukse kella käima pani. Ta pidi õige kaua ootama, enne kui uks lahti  tehti. Uks noor naeste rahwas ilmus ukse umbel sa küsis ta soowidc järele. Kuidas Hcrmauu lühidelt oma eri oli üles rääkinud, ütles see l «Kahju et härra Tom mitte kodus ei ole, maid juba mabriku on leinud " ~Millal möib taga aga rääkida?" ..Pereuaene näis järele mõtlewat. Mis pidi aga see imelik põlglik joon :a suu ümber ja ise äralik ilmade wälkumiue tähendama? Selle üle ci olnud meie noore sõbral aega järel mõtelda, sest juba hakkas see noor naeste rahwas edasi rääkima: ..Härra Tom läheb ikka wäga wara kõdun: ära. Kui Te' taga tõesti kokku la- hate saada, siis peate juba paar tundisi warem siin olema." „Wöin ma siin homne tulla?" „Hoome ?" kordas pereuaene ja jälle wälkusid ta silmad imelist moodi. „Ja muidugi, -—> oh wäga kena! Muidugi, muidugi, tulge hoome. Ma saan täna õhtu härra Tomile kõik Alcina ja ta:a... enuasi wäga rõõmustama, et ta oma armast  küttivat ja sõbra jälle leinud on." „Hea," hüüdis Hermann röömasti, „siis jälle nägemiseks Home homiku wara." „Oige wsra," nikutas pereuaene ja wiimasr  korda treo.vas meie sõpra üks wälgu joon selle silme/:. Ta taktis mneau ära !uiaaa, kui penenaene  talle järele hüüdis: „Vee! üks iilina pilt. Härra Tonn onu, Mr. Bleniaatenil. ei ole ük'e koputamine nii weral zunn.il naine nnn.le pännt, sest see meiks ta une ra!:u riliuda. Enk oleksite  unuda nead ja wotaknec oma reed Toarkänni uulitsast läoi. kus külge meie aid paaduo. Ma T.an selle ecit munetünn.a. e: uks iääl laen mueu' ~Tn tuaua Teid. üTTu' aun eas Hermann  ja ei möinnd omas ö:nas tundmuses mine Kllal: selle lahke naesie radwa kütt muliude Ben.nl pidi nina üks maga tähtis käik ces el.ma. nn mee! enne leunat. kui ma- Oma lugejatele anname tääda,  et kõik kohtute täädaandmised,  mis siit saadik maa-kirikutes  maha loetakse, nüüd Saarlase sees äratrükitud saamad.  GHHGGGGGOGGGGGGG