Sakala .1° lv. Wiliaidis, 7, MiirtAm väcwal Ml, IV. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. WaStutaja toimendaja ja Väljaandja C. R. Jakobson. hirmus sõnum Nab iälle läbi maailma. See sõnum on seda hirmsam, et kurjategijate kole nõu seekord Aweon läinud ja meie armuline Riigi-Isa põrgu kurja töö ohwriks on langenud. Esimesel Märtsil, kui Keiserlik Majesteet kella 2 ajal lõuna Mihael maneeshist koju sõitis, wisati tulepomm Keiserliku Majesteedi tõlla ette, mille läbi tõld seisma jäi. Keiserlik Majesteet astus nüüd tõllast wälja, seal wisati töine tulepomm Tema peale, kes Tema mõlemaid jalgu, keha alumist jagu ja silmnägu nii raskeste haawas, et Tema, meie armas ja kallis Isa, peale selle kui Jumala armu wasta oli wõtnud, kella 4 ajal peale lõunat juba raske haawade kätte ära suri. See hirmus sõnum jõudis juba sellsamal päewal õhtu Wiliandisse ja pani kõik auusad südamed wärisema. Seesugust koledat tegu ei ole wist weel kusagil maailmas tehtud, et üht nii armulist walitsejat, nagu Keiser Aleksander 11. oli, nii hirmsaste taüa on kiusgtud. Rahwas oli Peeterburgis ja on ka muial igal pool nii wihased, et ennast sugugi waigistada ei lase. Ta kisuks kurjategijad elusalt lõhki, kui neid kätte wöiks saada. Neid ou kolm tükki kohe kurja teu juures kinni wöetud, kus ka üks Kasakas Keiserliku Majesteedi seltsiliste seast surma ja töine haawatud sai. Jumala teed on imelikud. Tema laseb ka wahel kurjust hõisata, et inimesed seda enam Tema armu möistaksiwad kalliks pidada. Omi palweid saadame sellepärast Tema poole, et Ta oma armulise käe meie peal hoiaks ja seda meest nüüd seda enam õnnistaks, keda Ta meile ise tulewaks Riigi-Isaks ära on walitsenud, ja kes niisama kallist Aleksandri nime kannab, nagu õnnis Keiser. Jumal õnnistagu ja kaitsegu Aleksandrit 111. ja andgu meie õndsa Riigi-Jsale rahulist puhkamist mullas! Sissekord. Poliitika leht. Hirmus sõnum. Rahuleping Wene ja Hiina wahel. Poliitika ringwaatus. Omalt maalt. Wiliandis: EeSti Põllumeeste Selts. Tartu maakonnast: Otepää uus õpetaja; uus Põllumeeste Selts. Riiast: Kongressist. Tallinnast: Kiriku tüliasjad; Tallinnamaa sinoodist. Rakwerest: Wastus „Walguse" wäljaandjale. Wirumaalt: Unenägu. Peeterburgist: Aasias katk; Dostojewski stipendiumist; uute nigrutite arw; nurjaläinud kasupüüdmine; wigastatud nigrutid, studentide käratsemisest. Kiri'Hispaaniamaalt. I. Kirja wastused. Kuuluwsed. Lisaleht. Kullakene. 11. Jesidlased. I. Jzgori-gradi mäewahestik. (Pilt). Nalja Mart ja Kalja Pärt. Rahulepingust Wene ja Hiina wahel. Aaua aegse wiiwituse ja tegemiste järele on nüüd ommeti Hiinaga rahuleping äratehtud ja 12. Webruaril mõlemilt poolt alla kirjutatud. See asi ja otsus ei tule küll võtmata, wli aga siiski praegusel  silmapilgul kaunis häkitselt. Sest ehk küll jo kuude kaupa tuttaw oli, et mõlema-poolsete lepingutoimetaja  meeste wahel jo kokkuleppiw lõpetus kätte leitud olla, millel aga meel Hiina walitsuse kinnitamast  tarwis pidada olema siiski ei olnud asja mitte weel suuremalt usaldada, sest et jo enne ära oli nähtud, kuida ka kõige peenemalt kootud poliitika lõimed PeekingiS jälle lahutatud jü koost ära kistud wõisiwad saada. Nüüd aga on aSjal kindel põhi all ja see igaw kahepooline kaalumine sõa ja rahu wahel mööda, ehk küll Wenemaa waenlased seda hea meelega oleksiwad näinud pitkemale wenitatawat. Lepingu üksikud punktid ei ole küll weel awaldatud ega täieste teada antud, ja ei saa seda ka wisW enne tehtama, kui leping wastastikku ümber on wshetud, aga rahuleping  ise on nõnda ära määratud, et sellest kõrwale kallata naljalt wõimaU ei saa olema. Rahulepingu üksikute mahatehtud punktide üle rääkida, nagu jo öeldud, ei ole enne kindlalt ja selgelt wõimalik, künni lepingu tingimised täieste walitsuse poolt awaldatud  saamad. Siiski aga tahame esiteks nimetada, et miis punkti kõige tähtjamad ja raskemad seletada oliwad, mille ümber kaua kaubeldi ja kaaluti: 1) See küsimine, kui palju Kuldsha maast Hiinale tagasi pidi antama ja anda wõidama, ilma et Wene piiril ega neil inimestel, kes ennast wabatahtmisega oliwad Wene kaitsmise alla annud, midagi karta ei oleks; see on: missugused maakonnad pidiwad Wenemaale jäedawalt omanduseks jäema. 2) Kui palju Hiinamaa Wenemaale  selle eest raha pidi tasuma, et Wenemaa mitu aastat Kuldshat oli käes pidanud, kaitsenud ja maad paremasse korda seadnud, ja mis panti Hiina riik selle kindluseks, et raha tõeste ära tasub, annab. 3) Missugust kahjutasumist Hiina selle eest peab maksma, et tema enne Liwaadias tehtud rahulepingust oli taganenud  ja Wenemaa sellepärast oma maawäge Siberis ja oma merewäge oli walmistama ja selle walmistamise  kulu pidanud kandma. 4) Kas üht piiride seadlemist ja korrandamist sest Amuuri ja Ussuri jõgede wahel seisaw Weneriigi nurk näitas julgemat seisu nõuudwat tarwis saaks olema; ja sellesama neljanda küsimise sisse tuli siis ka see, kas Hiina omast käest seda kahjutasumist kõik ehk muist maa äraandmisega peab tasuma, ehk kas ta seda täieste puhta rahaga peab tegema. 5) Missuguseid uusi kauba kasusi Wenemaa selle kõigega omale saaks saama. Need oliwad tähtsamad lepituse punktid ja poliitika kaubitsused, ja nende raskete, keeruliste tingimiste kordaminemise üle saawad üksi riigi ametlikud  awaldused selget teadust tooma, kui, nagu jo enne öeldud, rahuleping wastastikku ümber on wahetatud  saanud. Nende üleüldine, suur tähtsus, aga seisab jo nüüd nähtäwal ja Wenemaa waenlaste rehnungile  on suur kriips üle tõmmatud. Küsib keegi, mis tähtsust malmis saanud rahulepingul  nimelt praegu oleks, siis wõime lühidelt wastata: Wäga suurt tähtsust. Sest kaua oli Wenemaal  Hiina asjaga tegemist. Künni sõa tulemist hommiku pool karta oli, ei wõinud Wene walitsusel õhtu poolse asjade ega naabrite seas käed mitte täitsa lahti olla. Rahu Hiinaga on Weneriigi poliitikale Euroopas korraga jälle hoopis wägewamat mõju annud. Hiina sõa pärast ei olnud Wenemaal küll mitte kartust,  ehk see küll nii kerge ei oleks olnud, nagu ehk mõnedgi mõtlesiwad. Aga tähelepanemise wäärt on see, et sellest silmapilgust, kus Wenemaa tõsisel näul jo söawalmistamist käsile wõttis ja näitas, et ta sõda sugugi ei karda, maid jo malmis oli mõeka tõmbama, kohe wastased töist nägu tegiwad ja rahu nõudsiwad. Tõsine sõale walmistamine oli ka seekord, nagu sagedaste  muidu, kõige õigem tee rahu saamisele. Aga, ehk küll sõa eest tarwis karta ei olnud, on ommeti hea ja rõõmustaw, et ta enne l õppis kui hakata sai. Sest see sõda oleks niisugune olnud, mida üks haritud  riik mitte hea meelega ei alusta, pealegi nüüdsel silmapilgul, kus Euroopa poliitika asjad nii wäga segamine on. Esiteks mõis pealegi Hiina sõda lõpmata  igawaks ja pitkaliseks saada, sest et teed ja maad sealsel küljel wäga harimata olekul seisawad ja sellepärast asi mõtelda andis, kust kohalt laia Siberimaa ja suurte kõrbede tagqst suurt Hiinariiki rutulisele rahutegemisele mõis sundida. Ja kui seda mõis, siis pidiwad kulud, töiseks, wäga luureks minema,