tema seda ostis. Waku-raamaiuieS oliwad awalikud  koormad talukoha teu-pääwadest mahaarwaiud,  teu-pääwade järel seati esiteks raharenti  ja raharendi järel arwati kohahinda, eks siis sellest peaks igaühele selgeks saama, et talukohta  niipalju wähema hinnaga müüdi ja osteti,  kui selle peal feiswad awalikud koormad seda hinda wähendanud oliwad. Ka Eestimaal  oliwad Rootst walitsufe wiimiste aastate sees talumaad möedetud ja taalri-hinna peale arwatud, aga 20. Leikusekuu pääwal aastal  1696 läks Tallinna lahe peal üks laew hukka la sellega langesiwad maamõetjad ja nende tööd mere põhja. Pea pärast seda tõu st s suur Põhjamaa sõda, mis 20 aastad kestis ja nälga ja katku meie maale kandis. Maamõedu tööd ei saanud siin enam ettewõetud; mõisad jäiwad wana adraarwu peale, ehk saiwad ka silmamõedul  ümberarwatnd, enamift ükfi nende töötegija  meesterahwa hingede järel keda waldas leiti. Talukohad jäiwad küll ka wist selle teupääwa  arwu sisse, kuida se endisest aeast rahwa mälestuses seifis, ehk saiwad filmamõedu järel teu-pääwade peale seatud, ikka aga seda teades, et peale teu-pääwade ja möisamaksude awalikud koormad kanda oliwad, mida koha peal seisma teu-pääwade järel arwati. Awalikude koormate põhjus oli Riiamaa! ja Eestimaal üks ja sesama,  se on need teu-pääwad, mida talukoha pealt nädalis mõisale tehti. Riiamaal põhjustati  aga neid teu-päiwi wälja-arwatud taalrihinna  peale, Eestimaal, ehk Tallinnamaal esiteks  wana wiisi peale, kuida se igast üksikust talukohast rahwa mälestuses oli; pärast seda maamõedu aru peale, wana Rootsi seadust mööda,  kus ühepääwa-talukohal, mis läbi aasta igas nädalis ühe pääwa hobusega ja ühe jala tegi, üks tündremaa põldu igas kolmes wäljas ja l 5 saadu heina olema pidi, enamift ikka aga rohkem oli. Uus seadus, mis aastal 1857 ilmus, tegi ühest seaduslikust kuuepääwa kohast wiiepääwa koha ja kirjutas uut maa taksi maamõõtjatele  ette, miS aga kaua ei kestand. Zuba aastal 1859 saiwad talukohtade tarwis pöhjaraamatud  seatud, kus maa ja tegu rukki naelade  möedul üksteise wasta ärakaalutud oli. Aga teu-aeg oli üleültse möödas. Raharendid pidafiwad oma takistamata käiku läbi maa, kui ka talurahwas rohkemalt selle uuenduse wasta pani, kui need wabameelelised „rahwasõbrad" teadwad ehk tunnistada tahawad, kes pärast kibedad  lahingid puhta wälja peale astusiwad ja sealt lahke paiga pealt nüüd neid ,wanameeleliseks"  ja ,tagasiwedajaks" söimawad, kes palju hingeõhku ja palju kannatust tarwitafiwad, enne kui nemad rahwast raha-rendiga lepitada suutfiwad.  Aga armastus ei otsi iseoma kasu, ja need teotatud ,wanameelelised" astuwad sellesama  julgusega nüüd rahwa määramata ülepiire-kargamise  wasta, kuida nemad enne sellesama  rahwa tagasi-hoidmise wasta astusiwad. kui ka jälle kakskümmend aastad kuluma peakfiwad,  enne kui rahwas oma tõsise rahuliste sõbrade ja tuulepäise kärategijate wahel selged ja õiged wahet tegema õpib. Raharendid saiwad küll esiteks jäolt ka Eestimaal teu-pääwade  järel seatud; kui aga kohtade krunti-panemine  jõudsamast edafiastuma hakkas, siis saiwad rendid ühe isewiifi taksi järel otsekohe maade suuruse ja maade headuse järel wäljaarwatud. Selle isewiifi taksi seestpidine seadus pärib, et awalikud maksud kohtade maahinnast mahaarwatud  saawad. Seda sai siis siin ka tehtud ja uueste seatud kohtade rent sai selle maahinna  järel möedetud, mis kohtadel peale nende awaliku koormate ülejäi. Ka siin oliwad siis need koormad ükfi maa-omaniku kahjuks jäänud. Ostuhind sai aga rendihinna järel arwatud ja ostjal ei wõinud awalikude koormate pärast midagi  rääkimist olla; tema oli ostetud koha eest niipalju wähem maksnud, kui need koormad kandfiwad, mida tema kaubategemise juures teadis ja tundis, mida tema aga peale seda ikka weel kõige maa kasuks, sedawiifi  siis ka iseoma kasuks kandis. (Zääb pooleli.) Koguni wasta tahtmist peame meie weel paar sõna .Sakala" kohia kaotama. Selle kirja peale, kus meie Eestirahwast,  nimelt aga talurahwaft palusime, statistika  aruandmist ikka tõe järel teha. niipalju kui se wõimalik on. se on, niipalju kui peremehed  ise teadwad. kui palju nemad külwand ja kui palju leikanud on, selle peale toob nüüd .Sakala" oma Nr. 15. sees üht teotuse-kirja, mille üle kirjutud on: .Kuidas Tallinna Sõber oma .Eestirahwa" eest kostab."  Meie wõime ja meie tahame ja tohime aga üksi nende eest kosta, kelle õigust .Sakala" ükski wähenda püüab. Statistika aruandmistega. mida Riigiwalitfus kõikis riikis kogub ja seal juures auusa riigi alamate tõe armastuse peale loodab, nende aruandmistega ei püüa aga meie kõrge ja tark Riigiwalitsus kellegi õigust wähendada  ega kedagi rusuda. waid püüab nende aruandmiste abil ükfl rahwa majapidamist hea ja kindla korra peale seada ja selle korra peal pidada. Et need aruandmised üksi fiis kasu saata wõiwad, kui need õiged ja täielised on, seda wõib igaüks mõista. Kuida näeme, on aga .Sakala!" himu, ka neid aruandmist oma .partei" sõeariistaks tarwitada ja neid tõe kalu peale nenda seada kuida selleks sõeariistaks kõlmulised on. Meie soowime Eestirahwast nende rahwaste sekka seada ja nende seas ja nende eesotsas pidada, kes üksi tõtt, õigust ja auu omaks seisupinnaks panemad,  kes igast malest, suurest ja weikest põigates lahkumad, kui se male neile ka köwerad teed mööda kasu tooma näitaks. Aga male ei wöi iialgi jäädawad kasu tuua. Kibuwitsade ja ohakate külges ei kaswa wiinamarju, kui need kibumitsad ja ohakad ka külwatud olekfiwad. Et statistika aruandmiste juures palju seda ülesantud saab, mis tõega kokku ei mahu, seda teawad kõik, kellel sellega iganes tegemist on olnud; seda teadwad iseäranis Wallawanemad ja seda teab küll ka .Sakala" Redaktor, niisama  heaste kui se herra seda teab, et .teuorjus"  ja se seaduslik abitegu, mida talukoha rentijad siin ja seal seatud maksu eest tegewad, koguni eri-asjad on. „Sakalal" näitab se aga tasulisem olema, meie sõbralist nöuu-andmist rahwa ees käänata ja teotada. .Sakala" segab mõeduwad kihutuse-sõna „teuorjus" senna sekka, kuS ükst statistikast jutt on, ja kihutab rahwast malel, et selle mõnul „partei" toetud saaks, tuleks sellest pärast rahwale kasu ehk kahju, auu ehk häbi. Häbi aga, igawane häbi ühe awaliku kirjale, mis ennast malega rahwa südamesse meelitada püüab, mis ühte auusad rahwast awaliku teotuse alla saadab, ja seda kõik üksi oma „partei" ja lugejate hulga kasuks. Kui meie tõega ja auuga rahwa ees armsaks saada ei suuda, malega meie seda ei nõua. Kes iseennast auustab, se hoiab tõe poole, ja ükst nende peale soowime meie ennast toetada, olgu neid pisut ehk palju. Wõib olla, et walewäed  meid lämmatawad, kuida maa-ilmas ka enne juba nähtud on, tõtt tahame wiimise tunnini rääkida ja tunnistada. Kui kord rahwa eeS selgeks sai, kuhu teda walewäel weeti, kui rahwa silmad lahti ja üle lähemad, fiis langemad libekeele mehed awaliku põlgatuse alla. Jumal andku, et rahwa filmad lahti lähemad, enne kui jäädawad kahju saanud on, mis tulemata ei jää kui male seemet idaneda lastakse. .Pöörake walest ja rääkige tõtt, se toob teile auu", ütleme meie. „Waletage, ehk toob se teile kasu", ütleb .Sakala". Se on meie wahe. Kui meie mõne aea eest .Aleksandri-kooli" üle rahwale täielikku seletust soowistme, fiis lootsime meie seda seletust ühelt teiselt poolelt tulema; .Sakala" poolelt ei soowinud meie seda mitte. Kui meie nüüd ometigi nägema peame, et .Sakala" ennast ka siin EeStirahwa nimel ette topib, siis wõib se aga kurwastust äratada. Kui aga .Sakala" koguni tunnistab, et se kool .Ristiusu põhja peal" seisma saaks, siis ei wõi se suuremad usaldust sünnitada. Meie ei wsi teada, mida , Sakala« sel silmapilgul »Ristiusuks ja keda õige usu Apostliks peab, ka seda kes ütleb: -Tahad sa uskuda, siis ära tea midagi, -Tahad sa teada, siis ära usu midagi!" wöi seda, kes ütleb: -Õige usk on se, mis telefooni wäljaarwas", ja „aurumashinad. telefoonid, mikrosoonid ja sesugused on õige usu wili. Neid mõlemaid  on „Sakala juba omaks walguse-kandjaks ja juhatajaks „w alguse- r i i g i " poole tunnistanud; täna ehk homme wõib üks kolmas altari peale tõstetud saada. Tõsine, rahuline ja auus rahwas soowib seletusi sealt poolt, kus seletajad kindla seisu paiga peal seisma teab, ja selle rahwa palwe kandjaks teeme meie ennast, lugupidamatu, kas „Sakala" ja Sakalased seda meile lubada tahawad wöi mitte. Meie rääkstme ja räägime ka edaspidi Eestirahwa nimel, mitte Sakalaste nimel. Meie loodame ka. et se teotus, mida „Sakala" tõstab: Eestirahwas ei tahta oma südant enam „ juhtida" lasta, auusa rahwa juures seda põlgatust leiab, mida se teenib, ja et se põlgatus omalt poolt awitab, seda orja-ahelad lõhkuda, mida ..Sakala"  oma kannuspoistega rahwa waimu ümber needa püüab. Meil on küll kahju, et nii palju ruumi omas lehtes Vastuseks „Sakala" teotamiste peale raiskama peame. Meil on aga jälle rõõm selle üle, et „Sakalas" peale nende teotuste, mida meie wasta tõstab, ka palju aset üle ei jää, mida muidu ehk usu eksituseks ja teotuse solkimiseks tarwitaks. Omalt maalt. Tallinnast, 15 Jürikuu pääwal. Heitist Linnasaadikute koosolekud alustas Linnapea Baron Üksküll mõne ametliku kuulutusega. Linna ülesmõetmiseks sai selle peale ilma wastawaidlemata 4000 rubla lubatud. Teine nöuupidamise asi oli Kubermangu Gümnaasiumi eeSkool, mille asutamise eest Kubermangu Koolide-Direktor Wirtl. Staatsrath Dr. von Paucker pitkemas kirjas kostis. Selle kirja järel oleks ühest koolist, kus koolilapsed Gümnaasiumi wasta osawalt walmistud saamad, suurt kasu loota. Kooliraha saaks 25 rubla aastas wõetud ja oleks lootus, et kool sellega edaspidi ennast ise ülespidada Võiks. Linna poolest saaks aga palutud, koolimaja eest muret kanda ja esimest asutuse-kulu oma peale wötta; kui kool pärast ennast ise üleSpidada ei jõuaks, siis tunnistaks se selle tarwituse puudust ja siis wöikS se ka jälle kaduda. Esiteks oleks nöuukS Võetud, selles koolis kakS klassi seada, kölwalised kooliõpetajad olelfiwad leitud ja ülem juhatus wüiks proowitud Gümnaafiumi-kooliõpetaja H. Bork' i hooleks antnd saada. Linnakohtu poolest sai nöuu antud, seda soowimist täita ja multse aastasest ülejäänud rahast selle kooli esimeseks asutuseks 1630 rubla anda, edaspidi aga iga aasta 280 rubla kütuseks ja mõneks muuks weikekS tarwitusekS. Kui Linnasaadik Tshumikow selle nõuu wasta, Linnapea ja Linna-sekretär selle ette rääkinud oli, sai se nõuu kõigi hääledega, kahe hääle waSta kinnitud. Linnakohtu nõuu, Raaduse alumist korda kirjakogu paigaks ümberehitada, milleks juba enne 1733 rubla lubatud oliwad, sai pitkema nöuupidamise järel tulemaks aastaks jäätud, et sell aastal üürijatele 487 rubla tasumist maksa oleks, tulewal aastal aga, kus nende kontraktid lõpewad, se kulu maha jääb. Selle kommisfioni  poolest, mis Voorimeeste seadmiste seletajaks ja uuenduseks seatud on, oli ettepandud,  kui ka kahe Voorimehe poolest palutud, et sõidu Voorimeestele ka edaspidi lubatud saaks, oma sõidunõude peal heinamärssisi pidada.  Et se kommisfion kõiki oma tööd weel lõpetanud ei ole, siis sai nõuukswõtmine selle