Suurest Jaanist oleks wahel küll kaunis tähtjaist  asjadest kõneleda olema, aga meist ei kirjutada Sakalas ühti, mina pole oma noore jõuuga ka seda teha usaldanud. Seekord palju terwisid! Metsa wargus trahwitud. Karksis raijus hiljuti üks puu-raijuja mõisa metsast ühe kümne tolli jämeduse saare puu maha, oma kontrahtist hoolimata, kus kirjutud oli, et tema ise ka pidi metsa wahtima. Aga kui kohalik metsawaht kohtu mehega otsides saare jälgedele sai, ja ülema metsamähile  seda teatas, siis laskis see jalamaid puu-raijuja  oma juure kutsuda kus tema järele küsis mis pärast tema seda oli teinud, ja lubas kaebtust tõsta, et tema oma kontrahti oli rikunud. Seal maksis puu-raijuja 15 rubla trahwi, ja laimas seal juures meel kohaliku metsa mahti wäga ropuste, kes teda selle pärast kogukonna kohtusse kaebas, kus tema jälle tubliste trahwitud sai. Metsawaht on Eestlane, kes oma ametid wäga hoolsaste ja truuiste edasi ajab, kellega ülem metsawaht seni ajani wäga rahul on olnud. Pärnust. Kuida teada, oli Pärnu Eesti Põllumeeste  Selts üõuuks wõtnud, omale tulewal suwel seltsi maja ehitama hakata ja oli seks Pärnu linnaametiga  kaubale saanud üht krunti kreiskooli kõrwal, wastu Uula puuaeda, umbes 5500 rubla eest päriseks  osta. Suur oli see krunt umbes 1900 ruut sülda. Et küll linna amet ja nimelt linna peats  anem seda Põllumeeste Seltsi kasuliku ettewõtmist omalt poolt kõigest jõuust toetasiwad, siiski sai ette wõtmine Unna wolikogus 24. Weebruaril, wolikogu  üksikutest liikmetest selle läbi tühjaks tehtud, et kokkulepitud tingimistele kruntraha tõstmist iga 20 aasta pärast 50 protsenti, ehk pool jagu, juure lisati, nenda et Seltsi kruntraha, nüüd umbes 60 rubl., ühte wiisi edasi kaswades, juba 200 aasta pärast 360 rubla wälja teeks ja nõnda edasi kuni Seltsi krunt ja sinna peale ehitatud warandus, haamre alla langeb. Näituseks oleks aga ühel töisel, manast ostetud, nõndasama suurel krundil sel ajal paljalt 10 rbl. ehk weel wähem maksa, kus Selts juba 360 rubla maksma peaks. Meie ei soowi selle pärast mitte osa wõtta ka sellest, mida Pärnu linna isandad meile sellega lubawad,  et kruntraha tõstmist oma arwamist mööda ka maha jätta lubawad, kui Selts mitte maksa ei jõua. Muidugi mõista! Meie jätame sellepärast seks aastaks ehk kuni paremad nõuu leiame, oma seltsi maja hakamata. Pärnu Eesti Põllumeeste Seltsi nimel SB. Weebruaril 1883. Esimees: J. Toots. Tartust. „Walgus" kirjutab: Eesti Aleksandri  reaalkooli asjust. Kui meie Aleksandri  kooli tõsised armastajad ja õiglased isamaa kasu nõuudjad mitmeaastase raske wõitlemise ja pealekäimise  läbi minewal suwel 22. Juunil kui rahwa ja Aleksandri kooli abikomiteede saadikud, endise peakomitee  üksikute liigete puiklemisest hoolimata, otsuseks oliwad teinud, et Aleksandri kool mii te paljaks kreiskooliks,  waid reaalkooliks peab saama, ja et Aleksandri  kooli asjad ja toimetused, künni kool weel elus ei ole ega kuratoorium walitsetud, abi- ja peakomitee  poolest koosolekutel ühes koos ja ühel healte andmisel saawad aetud, siis oli meil ja kõigil loota, et asi nüüd Aleksandri kooli asjus enam meie eneste keSkest mõningate peakomitee liigete, nimelt aga õp. Hurt'i, köster Kapp'i j. m. poolest takistatud ei saa. Sest ehk küll komiteed, kui Aleksandri kooli asutajate suureks kaswanud kogu, enese käest iial oma woli mingis asjaajamises ja otsuse tegemises ära ei ole annud ega ei wöi anda, siiski riidles president Hurt oma seltslastega ikka selle õiguse wastu ja tegi komiteede,  see on Aleksandri kooli asutajate kogu wastu omast wäest tegusi, mis temale keegi andeks ei wõi anda, kõige wähem aga Eesti rahwas ja Aleksandri kooli asutajad. Kuna aga Hurt ja mõned peakomitee liikmed suwel järele andsiwad, ehk seda teha näitasiwad,  siis oli lootus meil ja kõigil suur, et nüüd tülitsemised ja rahwa tahtmise wastu sõdimised maha jäewad. See ei ole mitte tõeks läinud. Hurt on 25. Weebruaril jälle kõige abikomiteede saadikute kogu kokku tulemise tühjaks teinud ja koosoleku omal wolil lõpetanud ja kesk nõuupidamistest ja läbirääkimistest  ära läinud, ja ainult sellepärast, nagu näha oli, et koosolejate kogu ühe ja mitme töise asja pärast tahtis läbirääkida, aga Hurt ühte rääkimist  ei sallinud, ja tõisi kartis, sest et tema peale komiteede ees taheti kaemata, miks tema komiteede otsuse wastu kreiskoolilise põhjuskirja oli Tartu kuraatori  Baron von Stakelberg'i läbi ministeeriumisse fisse annud ja et Aleksandri koolimaja parandamised  mitte seaduslikult ei olnud toimetatud, waid ilma hinna määramata ja ilma wälja pakkumata meistrite kätte antud, kes hinda wõisiwad wõtta, nagu nemad ise tahtsiwad ja seega Aleksandri kooli raha mana maja parandamise peale enam wälja pillanud, kui uue puu maja ehitamine oleks maksnud. Ja mikspärast ehk mis näu all lõpetas siis Hurt üksi oma wäewõimusega 25. s. k. päewal abi- ja peakomitee koosoleku? Täna ei saa meie enam tätt aruannet selle koosoleku üle oma lugejatele tuua, sest et leht jo homme peab ilmuma. Seda teeme lähemas lehes. Aga et Hurt „Olewikus", nagu meie kuulsime, oma Vabanduseks kohe aruande toob ja et meie jo umbes teame, missugust Vabandusi tema ette tooma ja mill wiisil tema töiste peale süüd tõsta tahab, siis anname sellest siin ühe ees-seletuse, et iga üks wõib aru saada. Hurt pani koosolekule ette, et tema professori Köhleri mõisa peale mitte sellepärast  raha laenata ei lubawat, künni I. oblikatsion (pantkiri) kohtu poolest kinnitatud ja kooli kassasse ei ole toodud. See näitaks nüüd nendele, kes asja läbi ei tunnud, nagu oleksiwad abikomiteede saadikute healte paljus ja selle laenu soowitajad ilma 1. oblikatsionita laenu tahtnud teha, mis põhjuskirjade wastu. Seda ei oleks aga keegi teinud. Keegi ei oleks raha laenata  tahtnud, kui seda raha mitte seadusliku ja kindla paberite wastu ei oleks wõinud laenata, nõnda et raha kindlam oleks olnud, kui kuski pankas, kui kroonu paberid arwamata jätame. Laenu tahtjad nõuudsiwad aga, ja täieste suurem hulk komiteede wolinikka soowifiwad, et asi ometi läbi rüügitudgi ja seletatud saaks, ja kui see oleks sündinud, siis otsus tehtud et raha Tartu pangast wälja wöetud ja siis Krimmi mõisa peale professori Köhler'ile kui ka lühikese  aja peale, laenatud saab, kui laenu tahtja seadusliku  kindla pantkirja I. oblk. toob. Seda seletust aga ei sallinud Hurt, sest siis ei oleks temal enam asja olnud, koosolekut murda ja ära minna. Tema lõpetas wägiwallal sellest laenu asjast üleüldse rääkimise,  tegi weikese wahe aja. Aga pärast weikest Vaheaega tõi tema ise selles asjas omalt poolt ühe arutuse, mis „Olewikus" lubati awaldada, ja püüdis näidata, nagu tahaks pea- ja abikomiteede healte paljus  ja mõned üksikud professor Köhleri asja ajajad, nimelt I)r. Weske j. m. küsimata ja kaalumata aga raha wälja laenata. Et see keeruline kamalus on, seda oleme jo nimetanud. Aga seletust ei lubanud Hurt selles asjas töiste poolest enam, waid soowis, et professor Köhlerile kõrwalt raha saaks korjatud wõi kokku pantud! Selle wastu tõusis suur nurin kõige koosolejate poolest. Mitmed hüüdsiwad, et Hurt oma sõna tagasi wõtaks. Kes seda teab, missugusel wiisil ja kui palju ja kui tähtsalt professor Köhler meie Eesti rahwale head on teinud; kes seda teab, et seesama mees see oli, kes meie Eesti saadikutele esimene juhataja ja abiline oli, Keiserliku Majesteetide ette saada; kes seda teab, et Köhler C. R. Jakobsoni  ja meie kõikidega, kes tõsiselt rahwa eest sei-' same, ühes nõuus selle eest kostis, et Aleksandri koolist  mitte paljas Hurda kreiskool, waid reaalkool peab saama: kes seda kõib teab, ja ka seda on tähele pannud, kuida teda selle poolest meie rahwa waStastest wihatakse see teab ka küll, mis komiteede koosolejad  wolinikud ja Eesti rahwa tõsised peakomitee liikmed sest Hurda teust tundsiwad, kui ta enne asja läbi ei lasknud rääkida. Sest professor Köhler'il  ei tule seda raha mitte tarwiski, rahwas saab ise näitama, et nemad oma heategijat mõistawad usaldada, Eesti mehed, kellel raha laenata on, saamad oma usaldust tunnistama, selle kindla raha laenamise kohale. Aga koosolejate kogu healte paljus Lahtis asja seletada, et professor Köhleri auu ei saaks puudutud. Hurt aga, kui nägi, et kõik kogu asja edasi rääkida tahtis, hüüdis: Kas keegi weel räägib: siis lõpetan koosoleku, ja kui mitmed sõna palusiwad, lõpetas Hurt kui president koosoleku ja ruttas kiirelt wälja. Kus seaduse paragrahwis seesugune  õigus seisab, et president ühe seadusliku seltsi ehk kogu koosolekut ära lõpetada tohib, enne kui suurem  hulk koosolejaid lõpetust ei soowi, seda meie ei ole kuskilt leidnud, ega ei leia seda ka Hurt. Meie peame aga seda kurba sündmust wäga kahetsema. Siis on meil lootus kindel, et meie Eesti Aleksandri kooli asutajad ja kõik pea- ja abikomiteede liikmed seda enam ei saa kannatama, et nende tegewuse õigused  ja nende auu mõne üksiku liikme poolest jalge alla tallatud saab. Hurt ja tema seltslased on jo mitu aastat, kus nad Eesti rahwa tõsisest kasust lahkusiwad,  C. R. Jakobsoniga tülisse läksiwad, rahwa heale ja õiguste kui ka edenemiste ja tähtsamate ettewõtmiste wastu sõdinud. Sellepärast on nüüd selle Leu peale küll juba aeg, et nad ka Aleksandri kooli asjust lahkuma peawad, nagu nad Kirjameeste x Seltsist lahkusiwad. Abikomiteed ja peakomitee saamad koosolekut kokku kutsuma ja peawad oma õigust tarwitama, et oma Keiserlikust armust kingitud kooli elusse kutsuda ja takistustest wõidule wiia. . Abikomiteed kui kooli asutajad igalt poolt peawad nüüd meie arwamise järele kohe ja wiibimata kokku tulema ja oma soowimisi selle kokku tulemise üle peakomiteele, see on Aleksandri kooli asjatoimetaja komissionile, kelle peamees kandidaat Hugo Trefsner on, Tartusse teada andma. Meil on palju teha ja walmistada. Meil on Aleksandri kool elule kutsuda. Meil on põhuslirjade kinnitamise eest, kui neid ministeeriumist mõne muutmise soowitusega kätte saadetakse, Lööd. teha. Meil on oma koolile tähtjaid ja kölblikka, tublist koolmeistrist walitseda ja nende walitsemiseks nõuu pidada. Meil on Aleksandri koolimaja paranduste-ehituste hinna ja korrandamise üle nõuu ja otsust teha. Meie ei tohi mitte silma pilguks Hurti ära põgenemise pärast oma kõrget eesmärki ja neid kohusid, mis see meile peale paneb, silmist kautada ega wiibides oodata, mis tuleb. Iseenesest ei tule midagi. Meie oleme kui rahwas, kes teab, mis tema tahab, oleme oma armulise Riigi-Jsade helduse luba läbi ligi 70,000 rubla kokku kogunud. Meie oleme rasket waewa, wäsimata hoolt:c. kannatanud ja neist mitte hoolinud. KaS meie tahame oma tööd ja selle kasu ja oma kogumise ja olemise auu ja õigust roidunuks jätta? El! Nii tõeste kui päike paistab. Nii tõeste kui Riigi-Jsade heldus ja armuline silm meie töö peale waatab. Nii tõeste kui see truudus ja riigi ühenduse waim meie südant täidab, mis juhil Eesti rahwas oma wabastaja Aleksandri nimelist kooli on ehitamas nii tõeste peame iga üksiku kiusust hoolimata, oma eesmärgi usinaks korda saatmiseks kokku astuma, seaduslikul teel, milleks meil luba on, ja peame need üksikud, kes meie ühise heale ja Aleksandri kooli asutajate  abikomiteede healte wastu sõdiwad enese seast wälja heitma. Siin ei enam katset ega katsumist, waid nüüd nõuab meie komiteede ja rahwa auu tegu! Nüüd on see silmapilk käes, kus konuteed ja rahwas, kes raha annawad, näitawad, kas meil ja rahwa healel õigus on, kas rahwas meiega edasi tahab minna, wõi Aleksandri koolist üht kreiskoolikest teha. Hurt on juba oma partei meestega, meie komiteede otsustest hoolimata, ja ilma abikomiteede teadmata, taga selja, ühe niisuguse põhjuskirja Kuraatori läbi riigi ministeeriumisse sisse annud. Selle teu eest wastawad need ise, kes seda on teinud. Meie aga nimetame niisugust rahwa wastu Võitlemist oma enese wendade ära salgamiseks? Mõned töised saamad seda ka weel tõisiti nimetama. Rahwa seas Aleksandri kooli abikomiteedele aga soowime südamelikult isamaa ja meie püha asja nimel jöuudu Soowime wahwat meelt ja tegewust, et oma soowimisi  ja otsusi peakomitee komissionisse õige pea awaldaksiwad, et meie kokku wõime tulla ja oma Wabastaja auuks, Eesti isamaa ja rahwa kasuks ja Keiserliku Isade armu tänu tunnistuseks pea oma Aleksandri kooli elule hüüda. Meie poolt oleks siis weel kord soowimine, et kõik komiteed kõige hiljemalt Mai kuu hakatusel, ehk kui selle tähtja asja pärast halwa tee peale ega lühikese aja peale ei tahetaks waadata: siis oleks soowida, et komiteed kesk Märtsi kuu sees ehk Märtsi lõpul koosolemist Tartus soowiksiwad.  Miimist nõuu, umbes 19. ehk 21. Märtsil, kokku tulla, kiidaksime meie kõige enam, sest meie töö ei tohi mitte takistatud jäeda. Et aga kõik abikomiteed wiibimata oma soowi peakomitee abipresidendi  H. Treffneri kätte, asjatoimetawa komiteesse awaldaksiwad, seda on hädaSte tarwis! Meie aga ütleme täna lõpeks weel: Silmad lahti Eesti Aleksandri  kooli abikomiteed! Meie asja lugu nõuab nüüd ühemeelelist ja usinat sammu, kui ka takistamata  tööd. Seda loodame. Walga maakonnast. Ühte ja töist rahwa elust. Tänawune talwe on siin Mõru ja Walga piiril, nagu mujalgi, oma mitmest wanemast wennast palju köwem ja kindlameelelisem. Sügisest saadik pole ta kordagi oma walget kasukast seljast ära wõtnud,  ehk küll tuule-heit paar korda ka lõuna Koolt leinu on wiskanud, mis mehe silmad igakord ka natuke niiskeks tegi: aga kõwa mees külmetas pisaratest oma kasukale koorukse peale ja tegi seega tuule - heidele seda pussi, et ta wa lume memmega see talwe ühtegi pitkemat tantsu pidu pole wõinud ära pidada. Siiski on nad oma wähemateS külakäikudes teesid küllalt umbeks tuisanud ja seega meie tee parandajatele  rohkeste tööd teinud. Praegu puistab lumememm  juba kolmat päewa oma patju ja tuule heit