ja sisse loeb. Tark wõtab mee ehk wiina pudeli juures oina mütsi maha ja loeb siis pabinal, nõnda et tema sõnadest mitte keegi aru ei saa, mis parast siis meie keegi mitte ci tea, mis sõnu ta süäl loeb. Et ta aga ilma mütsita loeb, on arwata, et ta midagi Jumala sõna süäl pruugib. Keegi ütles mulle kord, ta olla ometigi niipalju aru saanud, et targad wcetegcmise juureswaStu oksa „Jsa meiepalwet lugeda." Oi, oi, kas see peaks tõsi olema, et ristiinimesed  Jumala sõna narrimisega omale abi loodawad saata? Niisugune tembutamine oleks ju puhaS patt, ja kas patt ka midagit peaks parandada wõima? Ei mitte, patt suretab, sest patu palk on surm, ütleb püha kiri. Oh, kui suur on siin rumalus, kus niisuguste inimeste käest abi otsitakse. Ja seda tehakse meite Saarel weel õige rohkesti. Lööb kellegi! roos jala pääle, jookstaksc kohe sõnade kirjutaja suure. Sõnad kirjutakse enamasti ühe paksu sinise paberi pääle ja see peab siis aitama. Tõsi on, et see paber ise küll mõni kord abi saadab, aga wale on, et sõnad, mis sinna pääle kirjutud, midagit aidata wõiwad. Aga kui mitu jalga ja kätt pole niisuguse sõnade usu läbi pärast hukka läinud ja wigaseks jäänud? Hammustab uss, siis otsitakse abi nende juurest, kell ussi sõnad olla. Ja, mis weel imelisem on: Targa sõnad on nii kanged ja wägewad, et haige ise ei pruugi targa minnagi, maid saadab kedagi muud. :'us: Tõrisel on haige, keda uss .: - "t:rud ja Pähklas ussi sõnade tark reta wahet. Käskjalg läheb Tõriselt ' .a targa juure ja räägib sellele, keda ' .muStanud. Tark loeb omad sõnad ! ' ..Z ära ning annab käskjalale tehtud ! mett juua ja M. o ro kodu selle pääle kohe terweks. K°> > ' irgune usk pole suur rumalus ja har.t i- x'i'vus? Ma olen üsna julge selle jomsi k uss tarka ennast hammustaks, et ll- ' sõnadega Ml midaglt aidata 0 »Mis peaks ta sõnad siis meel m» ja ) werSta taha mõjuma? Räägi ai'c u, . mõnel olla tule sõnad. Kui tull ta l l> tl pääseb, kas metsas wõi ma) - .v , tb tark sõnadega tule jõudu surum 'ema. Ometigi teeb tuli siin .et kahju ning kui tuli targa on.'t kinni hakkab, ei jõua ta teda r -' l uda. Sõnade targad tahtwad j. sagcsti aidata, aga kui õnnetus - " > ised nende oma kallale tulewad, - , l.' midagid tehja. Kõik need suure > . don ise niisamma  wiletsust ai oma ja haigustega ehk meel enam miks nad siis omale abi ei sa< > > nad meest kallist arsti rohtu wõi ' e kaS siis sõnad meest ka wiina e . - a? Siis poleks ju mitmel mi Meemeli sõita, maid nad saaks . ' hoopis hõlpsama waewaga. Oh, gad, kni teite sõnadel tõeSti li n sees on, siis wõtaks ma te' > l meeliga oma teenistuse ja im n > e kõrge ja hea palka, jaan:. e e l e h e a s t i süüa ja ju. . et teitel tõesti siin parem elu m,l>. . oma kodu, sest mull oleks teie - ' . ,U on kaunis suur seo ' ' ü . ui cl v' sagesti mitme' gllt' ' assi Ühte hammust ' - ' > mõni jääb lii-.. > v>°u neid kõiki sõnav-. 0 Mu karja pois stch,- ühcs metsa, loomad karjaks ja pois kaitsjaks. Õhtu ei tule kedagit kodu. Wiimati leitakse kaitsja kõrtsist ja kari kurja päält. Ma olen selle häda ja haiguse pärast mitmed nõud ära katsunud, aga abi pole siiamaale mitte tulnud. Kas teie ei wõiks mind mitte siin sõnadega aidata? Mu hein tikub wahelt metsas wihma pärast ära mädaina, kas teie ei wõikS mädenemist kinni panna? Ka nõnda oleks mull meel palju wigasid nimetada, kus hädasti abi karmis. (Ots tuleb). ..ad. Poisil, kes omale seda mõttel ' >tnud oli, et tema isa rikkas on, o. ei pruugi tema tööd teha, ei .' tahtmist ega lusti mingisuguse tööle. Kui temale wahest mõne raiugu ametitöö opimisest räägiti, siis ei kuulnud ta sedagi, ehk ta katsus mõned päcwad, ja siis taganes tema jälle sellest I ära; ühes kohas oli temal töö wäga raske I ja terwise rikkuja ja teises kohaS käidi ! temaga liig waljusti ümber; nii ei passinud temale ühegi ameti õpimine, waid kaksipidi ümberhulkumine ja laisklemine oli tema päris amet. Nii läks lugu edasi, kuni tema juba ligi kuueteistkümne aastane oli. Siis trehwas ilma ootmata üks hoop seda perekonda. Lühikese haiguse järele lahkus perekonna isa omakstest. Willemi süda oleks pidanud küll kiivist olema kui ta sell raskel ja walusal silma pilgul mittte ei oleks liigutud saanud, wõib olla et ta ka oma isa häkkise surma läbi liigutud sai, aga paraku see kõik oli pääliskaudne ja ei keelanud mitte raskel leinamise ajal neid mõtteid ära, et mis temal nüüd wiga olla, nüüd on ta ise oma peremees. Et õrn armastaja ema temale midagi ei wõinud ära keelda ega tema tahtmisele wastu panna, seda oli tema ju mööda läinud ajast selgesti tundma õpinud. Aga üsna õige ei olnud seesugune arwamine siisgi mitte. Viimastes tundides oliwad õnsa isa silmad lahti läinud ja ta oli selgesti ära tundnud, et ta oma poega mitte õieti kristlikult ei olnud kaswatanud, maid wäga oaliu tema iuures booletule sisse iätnud. s.' . - l seesama oligi, mis tema s .ma raskeks tegi, ja seepärast pida « n-- we oma surma woodi pääl oma trr "Va matõsist  nõu oma ainukse pesa k-, t. > „ArmaS Liisa," ütles ta . n häälel, „ma kardan, m 7 > a . k ci ole mitte Willemi > a? olen paraku wäga nõit ' < ma m oleks pidanud temale U.O andeka andma!" Nutja ema tõutas kõik teha, mis temal ial pidi wõimalik olema, et Willemit hukatusest päästa ja parema tee pääle juhtida, aga siiski lootis ta meel, et tema armastad abikaasa pidi terweks saama ja et nemad ühendatud jõul ja nõul wõiksiwad poega kaswatada ja juhatada. Aga surija tundis ära, et tema päcwad loetud oliwad ja ei warjanud seda oma truui Liisale ka mitte, waid palus südamest Jumalat, et ta temale kõik ta eksitused ja patud oma halastuse pärast andeks annaks, niisamuti ka seda, mis ta oma poja kaswatamises eksinud oli. Selle järele kui ta oma hinge, bu ka oma naise ja lapse Jumala armu hoslcks oli annud, siis kõneles ta jälle maa päälsift asjust, mis ta poja Willemi kohta käisiwad, edasi. Et ta mõlemad tütred juba mehel ja iga üks oma osa kätte saanud oliwad, seepärast ei olnud see asi praegus mitte raske korralda. Tema andis kõik oma waranduse oma abikaasa hooleks ja ei tahtnud Willemit seega mitte weel suurema kiusatuse sisse saata, kui ta temale praegus, kus ta weel seda õieti pruukida ei mõista, tema jäo kätte annaks. Isa tahtmise järele ei pidanud Willem mitte enne oma ola. kütta saama. «eed asjad lciK räägitud, fiie sai Willem sisse kutsutud. See oli tiks liigutan? silma pilk, kuS isa pojale sõna aawalt rääkides ütles: „Armas Willem, sina oled oma ema ainus poeg, kes nüüd pea leseks jääb. Sinu kohus on nüüd temale tema üksikut, kurba elu magusaks ja armsaks teha, ja temale tema armastust ära tasuda, mis ta sulle nii suurel möödul on lasknud osaks saada. Ole temale üks hea poeg, ja tema tugi ja rõõm tema wanaduses! Ära saada tema hallisid juuksid mitte murega hauda!" Willem sügawasti liigutud, tõutas kõik ja see oli ilma kahklemata ka sell tõsisel silmapilgul tema tõsine mõtte; aga kes wõib seesugust asju omast jõust korda saata! Tema nuttis küll isa puusärgi juures palawaid pisaraid, oli ka esimistes nädalates pärast isa surma emale sõnakuulelik ja aupaklik, nõnda et ema omas tänulikus meeles juba kindlasti uskus, et kõik nõnda minema saab, kuidas Anton surma woodi pääl soowinud oli, et Willem tema troost ja tema tugi on. Aga oh, kuidas oli see hea ema ennast omas arwamises petnud! Nii noor, kui Willem Baumann ka oli, siisgi oli ta mana küll oma kasu nõudjaid plaanisid teha. Tema esimine wiha awaldus oli siis, kui ta kuulda sai, et tema õnsa isa warandus täiesti ema walitsuse all seisab ja see oma surija mehele antud tõutufe pääle mõteldes tema pääle sundis, et ta peab omale ühe ameti wälja walima. „Mul ei ole mitte tarwis tööd teha." wastas poeg, „ja kui minust midagi saama veab, süs ma la»mabe väÄe." Seda r lu'. z kohkus waene Isamaalt. Kuresaarest, 30. Nowembril. Ilmad on linnas praegus üsna miletsad ja ei midagi kiidu wäärilised. Külm ja wali tuul puhub läbi uulitsate, nii et igaüks peab ennast nurga marju hoidma. Kuida näha, on maal üsna rohkest lund. Nii et cnamist igapäew talu inimesi regedega linnas näha on, kus paljad kiwi uulitsad rege kulutawad ja looma woewawad, sest et meil lume kibetki kusagil näha ei ole, kunas Maal mõnes kohas pääle I jala sügaw lumi maas on. Ka sünnitab niisugune aeg palju haigust rahwa sekka. Linnas leitakse enamist igas majas ühe ehk paari haiget inimest. Haiguse hakkatus on ikka ennem kange peawalu ja siis külmetamine, künas siis minnaks paariks päewaks woodisse peab wiskama, ennegu jälle terweks saab. - Töö kohtades teeb niisugune haigus wahest suurt takistust, aga mis senna ikka parata on, peab kannatama, külap ajad wiimaks ikka muudawad! Kuidas linnas 25. Nowembril kuulda oli, oli üks Sassi walla mees Tahula kõrtsi kajust mett wälja tõmmates sisse kukkunud ja ära uppunud. Kül! oli teda kshe selle xSSIe waiis tõmmatud,