Sakala «. Wiljandis. S. Weebwarik»» PSewal 1885. VIU. aastakäik. Ilmuv igal laupäewal. Kuulutuste korpusrida maksab 5 kop. Eesti seltsidele poole hinnaga. Aoimeuduse adress: „ Sa kala" toimendu ele Wene keeli: Lb LkMvi. „Sakala" aastahind pooltöist poognat: Postiga 3 rbl., postita 2 rbl. kl) kop. Poole aasta hind: Postiga 1 rbl. 75 kop., postita 1 rubla 50 kop. We erand aasta pcale tellimisi waetu ei wõeta. Iga tellija, kes kümme lehte tellib, saab ühe ilma hinnata. Abressid palutakse selgesti kirjutada. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Wäljaandjad C. R. Jakobson': pärijad. AelTrmist zcr TartuS: J. Tii l k Kirjameeste Seltsi majas, Sachker'i raamatupood ja Räpina paberiwabriku kontor bürjermusse majas; TalliuuaS: Thomas Jakobson'i, Busch'i ja Kluge & Ströhm'i raamatupoed, kaupmees Naftal; Haapsalus: G. F. Hallberg; Lihulas: kaupmees T. Büttner Pärnus: „Endlal Seltsis ökonom Must ja E. Treufeldt'i raamatupood; Narwas: M. Põder; NakwereS: J. Kuus'i raamatupood ja A. Heraklides pikauulitial 51. Põltsamaal: kaupmees T. Puchk ja Leihberg; WõruS: Vielrose; WalgaS: Rud o lf; Paides : S eid elder g ja C. Aerfeldt; Peeterburgis: K. Leopas, HevMiö nxoen. Mub KBoja N. Matti ssen Kksemö npoen., x Kazauen. uooi-a, Xs 28/21. Wiljandis: F. Feldt. Sakala lugejatele! Et Jaan Lipp „Sakala" kirjutaja ametist on lahkunud, on meie kohus oma lugejatele teada anda, et nüid Jüri Peet Wiljandist ja Maksimilian Põdder Tartust „Sakala" kirjutajateks on heitnud. Sel põhjusel julgeme ja tohime „Sakala" lugejaile awaldada, et meie oma kohust lugejate wastu „ Sakala" sisu poolest enam täita jõuame, et tsensor Tartus käepärast on. Sakala FotmMdus. Äratuseks! korral rääkisime mõnest wiast, mis emad laSLe kaSwatamiseS teemad; täna tahame aga mõnda nnga emade eneste juures tähele panna ja tundma õppida, millest ja kuida wiisi nad (wiad) sündinud, ning kuidas ja kaS neid üle pea meel emade juurest wähendada  ja ära kaotada wõib? Meie teeme küll emadele kohuseks, kindla tahtmisega laste kaswatamise nugasid parandada püida; aga unustame ära, et emad isi ka wigased, ja et meie enestelle sugugi meel nii kõwaste kohuseks ei ole teinud, nagu seda hädaste tarwis oleks, ka emade kaswatamise wigasid kindlama tahtmisega parandada  püida! Nii kaua, kui meie mehed mitte emade kaswatamise wiisi wigasid ei paranda, niikaua jõuawad emad laste kaswatamise wiisi parandamises ainult hiire-sammul ehk mitte sugugi edasi, on ema wigane, lapS ka wigaue. Iga pühapäew saawad mõnigi tosin neiust naesteks ning igaüks soowib, et neist edespidi head emad ja mõistlikud lastekaswatajad saaksiwad; kuna seda palju keegi meele ei tuleta, et nende (noorikute) kaswatamise eest enam hoolt oleks pidanud kantama, et nende waim enam haritud ja silmad selgitud piaksiwad olema, kui neist ka tõeste head emad ja mõistlikud laStekaSwatajad wõiksiwad ja piaksiwad  saama. Nüid oleme arutades omast eesmärgist natuke kõrwale läinud, katsume jälle õigelle järjele saada. Nagu sõdade järele katk ja nälg rahwaid kurnawad, nii käiwad orjapõlwe jälgedes ebausk ja tuimus. Ka meie rahwaS on kaua, kaua orjaiket pidanud kandma ja kannab ehk see küll kangeste Kroonu poolt ära on keeldud paiguti praegugi weel; küll mitte enam endise inetu „ orjapõlwe" wõi „teoorjuse" nime all, waid nüid on tal hoopis Vagam nägu ja nimi: „abitegu". EL ole siis ka sugugi ime, kui meie rahwa seast praegu weel kaunis kogu tuimust ja ebausku leitakse; ja nimelt niisugustest kohtadest kõige enam, kuS „teo - orjuS" ehk uue nimega abitegu alles asub ehk hiljuti asuS: sarnastes kohtades on haridus alles õige madala järje peal ning waimu walgust wäga wäha leida! Ja kuS haridus weike, seal on tuimus ja ebausk suur. Aga ka tõiSteS kohtades, kus haridus juba kaunis kenaste edenemas, on ebausku ja iseäranis naeSte suo juurest leida. Üleüldse arwan ma ütelda wõiwat, et naeste sugu praegusel ajal palju ebausklikuni on kui meeste sugu. Ja kui meie asja terasemalt tähele paneme, siis leiame, et see üsna loomulik on. Sest kuna meie meestesuo koolitamise ja kõrgema waimuhariduse eest hoolt oleme püidnud kanda, oleme hõrna suo piaaegu hoopis ära unustanud; kuna meestel seltsid ja kokkukäimise kohad on, kuS nad nõuu pidada ja töine töisele oma mõttid awaldada ning arutada wõiwad, ei ole naeSte wõi hõrna Hiol. Mvu weel ühtegi paika wõi seltsi. Ka Põllumeeste Seltsidest on nad senini wäga wäha osawõtnud, ehk Põllumeeste Seltsides küll sagedaste kõnesid peetakse, mis h õrnale suole wäga tululikud oleksiwad!  Tahame nüid, et tuimus ja ebausk meie seast kaotstwad ning wirkus ja waimuwalgus õitsema hakkaksiwad,  siis armsad Eestlased, siis piame kõige jõuu ja nõuuga katsuma oma hõrnä suole waimu harimise kohtasi  muretseda, waimuhariduse kohtasi, mis meie tütardele  kohased on; kus neid mitte Eesti edenduse takistajateks  waid edendajateks koolitatakse, kuS neid mitte hilpharakateks  ja töö wihkajateks, waid töö ja hariduse armastajateks  neiudeks õpetatakse! Niikaua, ma ütlen niikaua, kui meie hõrna suole sarnased hariduse hallikad puuduwad,  ei saa meie rahwas iialgi õnne õitswaile radadele; niikaua saab ikka weel palju ebausku ja tuimust meie seast leitama, mis meile tuhanded tõkked edasi jõuudmises ette teewad! Jah, kõlblikude koolide läbi wöime küll oma noort hõrna sugu harida ja tulewalle põlwele tublisid emasid kaSwatada, aga mis piame nendega  tegema, keS juba naesed ja emad on, ehk kes mitte enam kooliarulised ei ole? Kas wöime nende waimu ka kuidagi wiist weel harida ja nende wigasid parandada? Ei, nende waimu wist küll enam wõimalik harida ei ole; nii mõtleb ja ütleb ehk mõnigi suguwend. Jah, kulla suguwend, ka wanemat hõrnemat sugu, kes mitte enam kooliarulised ei ole, wõime hariduse poole awitada; ka nende wigasid wõime weel parandada, kui meil selleks mitte tahtmist ei puudu! Nimelt wõime seda ajalehtede, tulusate raamatute ja seltside läbi. Igal peremehel piaks seepärast wähemalt üks tubli ajaleht käima ja mõni tosin tulusaid raamatuid käepärast olema. Laupäewa  õhtudel ja pühapäiwil piaks ta kõik „usse-rahwa" ehk „õue-elanikud" kokku kutsuma ja neile kaS isi mõnda tulusat raamatut wõi tublit ajalehte ette lugema, wõi ka mõnda töist kes heaste selgeSte lugeda oskab ette lugeda laskma. Tähtsamate ja raskemate lausete juures piaks ettelugeja natukene piatama, pealtkuulajatele seda kohta wõi lauset weel ühe korra ütlema ja siis küsima, kas ka kõik sellest aru on saanud. Peale selle wõiks ka mõnda pealtkuulajat äraseletada lasta, kuidas tema selle ehk töise asja kohta arwab. Niiwiisi saaksiwad pealtkuulajad,  olgu nad mehed ehk naesed, poisid ehk piigad, wõi peiud ja neiud järelmõtlema sunnitud ja harjutatud.  Kui üks kuugi aega niiwiisi iga laupäewa õhtu ja pühapäiwil ette luetakse, siis wõib juba näha, kui palju kasu sellest tuleb. Rõõm on näha, kuidas inimesed sellesama lühikese ajaga kui ümberloodud on. JgaS aSjaS on nad hoolakamad; kõik teemad nad nurisemata ära; õpetusest saamad nad palju hõlbsamalt aru; alati on nad rõõmsad ja lahked' ja ei pane tähelegi, et töötades  higi mööda turja alla weereb. Ei, kellegil ei ole aega selle peale mõtelda, nad arutawad etteluetud raamatute wõi ajalehtede sisu, naljatawad ja awaldawad töine töisele oma arvamisi selle wõi töise asja kohta ning ei pane tähelegi, kui päike neid jumalaga jättes metsa taha ära kaob! Mina, nende ridade kirjutaja, olen niisuguse ettelugemisega enesele palju rõõmu walmistanud. Kui ma alleS koolis käisin, ja söoli waheaegus, s. o. Jõulu ja Jaanipäeva ajal kodus oma isa sauna urtsikuS elasin, siis palusin ma laupäewa õhtudel ja pühapäiwil „usse noorerahwa" enese juure aega wiitma tulla ja lubasin neile mõne kena jutu westa. Esiti ei olnud minul küll mitte palju kuulajaid aga edespidi kaSwiS nende arm peale wiietõistkümne (suurem hulk oliwad neiud ja noorikud). Seal wõtsin ma siis Sakala, Musta kuue, Oma tua oma lua, Head sõbrad, Paljasjalgse tütarlapse,  EeSti ema, Kodukooli, Aleksandri Töise elu ja olu, Isamaa tütre, Ärawarastatud pulma kuue, Tähtsad mehed, Liina, Marie ja Eewa, Üleüldise ajaluo, Kolm Isamaa kõnet, Kalewipoja, Artur ja Anna, Kirjameeste seltsi aastaraamatud ehk mõne muu mõnusa Lüki kätte ja hakkasin ette pajatama; kuna ma tähtsamaid ja raskemaid kohti oma jõuudu mööda äraseletada ja arusaadawaks püidsin teha. Silmasin ma, et mõned pealtkuulajad natuke uniseks jäiwad mis ju ka mitte ime ei olnud, sest et nad nädalisest tööst wäsinud noh, siis wõtsin ma mõne naljaka raamatu: „Laulurahe Baltlaste lilleaias"  ehk mõne muu kätte ja pajatasin sealt seest ehk jutustasin peast mõne kentsaka tüki, mille üle kõik naerma hakkasiwad. Olime niiviisi natuke naernud ja naljatanud, siis oliwad kõik jälle ergud ning tõsisema tükkide ettelugemine võis jälle algada. Lahkudes ütles igaüks minule kätt vajutades mõne sooja tänu sõna, mida ma vabandades waStu wõtsin. Kui kooli vaheaeg otsa lõppiS ja minu tutwad neiud ja peiud jumalaga jätsin, palus mõnigi neiu minult raamatuid lugeda, mida ma hea meelega andsin: mul oli sellest rõõm, et nad maailmaga laiemalt tutwaks igatsesiwad saada! Peeti kusagil näitemüiki Aleksandri kooli ehk mõne muu hea asja kasuks ja ma jutustasin oma tutwaile neiudele sellest kuna ma asja laiemalt ära seletasin ja küsisin, kaS nemad ka nii head oleksiwad ja mõne weikese näputöö selle heaks ohwerdaksiwad, siis tegiwad nad seda hea meelega ja pilkasiwad poissa pealegi, kui need midagi anda ei tahtnud. Ja' poisid pidiwad neiudega kiuste ikka ka midagi andma, kui nad mitte nende naeruks ei tahtnud jääda. Waadake, auustatud suguvennad, kuidas õrn sugu meie hariduse edendamiseks töötab, kui meie vähegi vaevaks võtame neile asju arusaadavalt ettekujutada.  Ja meie, kes me juba ammu aru oleme saanud  ja ära Lunnud, et õrna suole hädaste hariduse hallikaid  tarvis muretseda on, kus nad wähagi vaimu valgust saaksiwad; ja meie, kuna me ometi loomu ja vaimu