Tallinna Sõber M 12. KuueS aaStakäik. Tallinaas, 2Z. WM-ku» Mwl IKI. Uleüldkt ktaleht Etstirkhmlt «kkl ja lik«ades. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinnas Lindf»r«'t pSriate trükimaja,: s rubla, 40 kop. pool-aaStas l rubla 40 kop Koju ehk postiga saadetud: rabla pool-aaStas I rubla 70 kop. Kunkntnstd maksa,vad iga rea ehk selle aseme pealt s kop. Tellimised võetakse wasta: Tallinnas: Lindsors'! päriate trüktmajas. Seterõnrgis: J. S. Seelandk, vsuuopoimÄ H 54. Harkus: W. Ins!. - Uakweres: . Wattty. Näides: A. Heidelberg. Kapsaku-: H. Kollöerg. Mulas - A. Mttner'! poodis. Wiljandis : G. J. Ka ro«'r raamatupood. Knnrefaares: Hh. änge.-Maal: kuida iseäranis kuulutakse. WaStaja redaktor: W. F. Eichhorn. Elab Baltiskis, —> kirjad käsivad Baltiski (Baltischport La-M<mik-110xi5.) W-alSter ! Omalt maalt. Tallinnast : ..Grashdanln" ja Wenekeel meie rahwakooltdes. - Uks kutseUri. -Km „L,n. i da" asjust. Linu «saadikute kogust. Rahukohtule tarwis kokku tulnud raha. Õnnetus ja õnn. Tav-tud Alelsauder-Gumnasiumi õppisa asjast. Kaksiwõulcmise asjast. Auutähed Politsei soldatitele. Waese wanakese õnnetus ja õnn. Vormsist: Hale õnnetus. Hapsalust: Kingitus Korgist käest. Linnalaste ehituse nõuu. Tartust: Emajõgi lahti. Trükitud Testiteelt kirjad. Riiast : Maapääw. - > Baron Wolffi asjust. Kuuramaalt: Kroonu waldade taluperemeeste asjust. Peterburgist: Keisri sündimise pääw. Kõrge wõeramaa auutäbt. Saksamaa Saadiku asemik. ~Pada soldatite' protsess. Kranstadtist- Jä-murcnemaS.  Soomemaalt: Dr. Lönnrmh. —Moskwost: Sushkini surmast. Kasimist. Lõunepoolt W-nemaalt. WSeralt maalt: Saksamaalt. AnStria-Ungrumaalt. Prantsusmaalt. Inglismaalt. Türgimaalt. Egyptusest. Aafrikast. Jutu leht.: Pärijad. Kirja wastused. Kiriku teadused. Omalt maalt. Tallinnast. Kuida selle lehe Nr. 10 seeS teatuStatud, oli Würst Meshsherski Wenekeeli leht .Grashdanin", Wene kiriku wõtmusest Vallimaa kubermangudes ja Wene keele walitsusesi Vallimaa rahwakoolides rääkinud ja nimelt soowinud, et Niigiwalitsus oma tähelepanemist meie kodumaal  .Wene kiriku wõim u se ja kooltkeele  küsimise" peale heidaks. Selle peale on nüüd Liiwimaalt Saksakeeli .Peterburgi Zeitungi" läbi kakõ waStust antud, uimelt selle kohta, mis rahwakoolide  külge puudub, mida meie küll oma ruumi kitsuse pärast täitjalt oma lugejate ette panna ei wõi, millest aga nii palju mölame, kui kooliwalitsuste, koolmeistrite ja laStewanemate juhatuseks tarwiS olrma arwame. Esimene kiri arutab esiteks, kuida rahvakoolides juba wõimalikult Wenekeelt õpetakse, walla koolides aga Saksakeelt  koguni mitte. Nimelt olla Liiwimaal 122 kihelkonnakooli  ja nendest õpetada 114 Wenekeelt, ja 555 wallakoolt,  kus 002 koolis Wenekeelt õpetakse, kuna seda kooliaastal  1875/74 wast 383. wallakoolis õpetati. Sellest olla ometigi näha, et BaMmaa kooliwalitsused Wenekeele õpetamist tähtsaks küll peawad.*) Lõppeks ütleb see efiiilnakS  et wõi meie üht täheudust mitte audmata jätta. Vallimaa rahwakoolid on kirriklikud as ut,u  f ed, uemad seisawad kirikliku ül ema te juhatuse all. Ülemas koolikohtus, kelle kätte rahwakoolide ülem juhatus usaldatud on, istuwad Liiwimaal neli Landrathi, keõ ka ülema kiriku wöörmundrite ametit tallitawad, ülem Lutheruse usutunnistuse kirikuõpetaja,  Kindral-Superintendent  ja ÜkS Ritterkonna poolt walitnd kooli-nõuumeeS  (Schulrath) keS ka waimulikust seisusest on, ja nenda on asi ka teisteS Vallimaa kubermangudes. See on kõige kindlam hoolekandmine, mida meie eluwiiside puhtuse kohta anda wõime! Rtigiwalitsuse ülem ülewaatamine on meil aastast 1838 saadik ka, sest sellest aastast saadik saab Ritlerkondade poolest igal aastal Ministeriumile, ühe Koolide-Ministeriumi  poolest antud eeskirja järel, rahwakoolide  üle aru antud". Teine kiri tunnistab esiteks, et meie talurahwa poolt Wenekeele õppimise tähtsust toguni mitte ei salata, waid sagedast juba nii üleliiga suureks peetakse, et rahwakoolide ülem töö selle läbi takistatud ehk koguni lämmatatud saab, sest ühe wõera keele õppimist ei ole weel iialgi ega kusagil peaasjaks rahwakooliS peetud. Sõeawäe kohuse olla selles asjas mitmetwiisi rahwa meelt seganud. Õigusega  pärida see seadus neude poolt, kes selle kohuse täitmises kergitust saada tahawad. et nemad midagi Venekeelest  möistatfiwad. Kreiskooli kommiSfioni poolest saada aga päritud, et noored mehed kohe oma Wenekeele eksami ära tegema peakstwad, nii pea kui nemad koolist wälja aStuwad, kuna palju kasulikum oleks seda wast siis pärida, kui nemad sõeawäe kohuse taliseks saamas on, kus nendel stiS aega MS. ennast peale kooli selle eksami wasta walmiStada. Sedawiist kaSwada meie rahvakoolidele aega mööda kohuS, emakeele kõrwaö ka üht teist keelt õpetuse keeleks wõtta ja seda ei suuda ükski rahvakool täita, kui mitte kõik teised tarwilised õpetused kängu jääma et Pea. Need aga, keS seda sünnitud korralist kooliskäimist oma laSte kohta pelguwad, mida Lutheruse usutunnistuse rahwakoolid  päriwad, need wõtta omad lapsed juba sagedast neist «) Mida meie lehe Nr. 8 sees tähendatud, on asi selle Poolest Eestimaal weel parem, sest siin on aga weel 20 vallakooli, kus Mine Wenekeelt ei ole õpetada võidud. koolidest wälja ja panna kas liuna koolidesse ehk teise kiriku koolidesse, kus seda sündmust mitte ei ole, ette andes,  et nendes koolides paremini Wenekeelt õpetatud saada, miS järel neil nii suur igatsus olla. SiiS seisab sõnasõnalt  selleS kirjaS: .Aga arwamine, et wast sõeawäe kohuse seaduse läbi figttatud  ja suuremaks tõStetuo Wenekeele üleliialine pärimine selle keele õpetamist Liiwimaa rahwakoolides korrale seadnud, oleks eksitus. Kohalised koolide ülemad on selle õpetusejäu  tähtsust juba ammu ära tunnud ja ei ole wiiwinud, kuida iganeS wõimalik oli hoolt kanda, et kõige wähemast ühes jäus rahwakoolidest, Wenekeele põhjuSöpetust saada wõiks. Kaua aega enne sõeawäe kohuse seaduse ilmumist, kaua enne seda kui talurahwas selle peale mötleõ, et tema Wenekeelt õppida tahaks, on suurema? jäuS kihelkonnakoolidest,  mis tubli taluperemeeste ja walla-ametnikkude kaswatamiseks asutatud saiwad, Wenekeelt õpetatud; aga need kihelkonna-koolid on enne walla koolmeistrete seminaride  asutamist ?a ainsad paigad olnud, kuS wallakoolmeistrt  ametisse astuflwad, on ka Wenekeele õppimist wallakoolideS asutatud. ÜkS samm edasi sai selles asjas aastal 1874 wälja antud .JuhatuS Liiwimaa Ewangeliumi Lutheruse usutunnistuse maakoolidele" läbi astutud, mis, niisamati nagu igaS teiseS asjaS nenda ka keelede õpetamise aSjaS midagi uut ei loonud, waid ennast selle külge köitis mis juba oli ja seda kindlama korra peale seadis, ja mis Wenekeelt iihelkonna-koolides sunnitud õpetuse.jäuks tõstis, walla koolide kohta aga selle järel soowis. kuida selleks koolmeistreid  saada ou." .Kui siiski weel kolmaS jagu Vallakoolidest ilma Wenekeele õpetamiseta on, siis ei tule se mitte sellest, et kooliwalitsus seda õpetamist tähtsaks ei pea, waid sellest, et selleks weel koolmeistritest puudust on. Nende kaSwatamise  eest kannawad jo seminarid hoolt, aga igal aastal kooliteenistuseks wälja astunud kaõwandikkude hulk ei täida weel kaugelt seda tarwitust. Suurem jagu meie praegustest  wallakoolmeistritest ei ole mitte seminarides kaSwatatud,  ja seminaaride wähese jõuu pärast peab kameel edaspidi üks jagu noortest koolmeistritest ennast selle ameti peale era-õppimise teel ette walmjstama. Siiski päriwad eksami-kommisstonid juba nüüd koolmeistri ameti õiguse tahtjate käest uii põhjuslift Wenekeele tundmist, et selle rünka wasta suurem jägu nendest põrkas, keS eksamist läbi ei saanud. See Wenekeele pärimine tunnistab kõige paremini seda tähtsusi, miS selle asjale kooliwalitsuse poolest  antakse, ja annab teiselt poolelt kindlust, et aega mööda  see õpetuse jagu igas wallakoolis asutatud saab. Aga muidugi wast aega mööda! Sest weel on hulk koolmeistreid  ametis, keS selle ameti fiSse aõtufiwad, kui Wenekeelt weel kusagil ei õpetatud ega kusagil ei päritud, ja mitmed teised ou seda omal aeal küll õppinud aga tagajärel harjutamise  puuduse pärast jälle ära unustanud. Meie uutmoodi wallawalitsuõtel on need wanad koolmeistrid okas silmas, ja wäga suure himuga tahakfiwad nemad neid kõrwale saata; aga selleS leiawad nemad õiguSlist waStapanemist kihelkonna kooliwalitsuste poolest, keS lubada ei wõi ega tohi, et ära proowitud ja hoolsad kooli õpetajad, keS igas teiseS tstkkis kõiki neid pärimist täita püüawad, miS uuemal aeal nii kõrgele tõusnud on, üksi selle pärast peakstwad kraamkammrisse wisatud saama, et nemad ühtainust pärimist  täita et wõi, miõ Vallakoolide kohta koguni mitte sunuitudki ei ole. Et aga koolmeistrite kaitsemise kõrwaS põhjuseta tagakiusamiSte waSta, ka rahwa õiged soowimised  täidetud saaksiwad, selleks on mitmes paikas kohaliste  kooliwalitsuste liiked, nende keSkiS küll kõige pealt kohaline kirikuõpetaja, waewaks wötnud, külakoolmeistreid korralistel kokkutulemist?! kõlwuliste raamatuke järel aastate  kaupa Wene keeles õpetada, kuni nemad uii kaugele jõudnud oliwad, et selle esimest õpetamist nende kätte usaldada  wõis." ,Sellega wõikfiwad küll need aealehtede maled küllalt tagasi tõrjutud olla, mis ikka ja ikka kooliwalitsuste ja kõige pealt kirikuõpetajate süüks annawad et nemad Wenekeele  õpetamisele takistust teeksimad. Za muidugi: kus seda kõige pärimiste summaks kiidetakse, et külakool Wenekeelt õpetakS; kas rahwas nii rumal on ja usub, et üks Eesti lapS külakoolis Wenekeelt põhjani õppida wõiks ja õppima peaks, kus wanemad seda meeletumat pärimist ette panemad et lastega, kellel meel emakeeline A B-D tundmata on, kohe Wenekeele õpetamist peaks peale hakatud saama, seal peawad kooliwalitsused ja iseäranis kirikuõpetajad, oma enese südametunnistuse ja mõistmata hulkade kasu pärast soigutates, kuS tarwis ka lämmatates selle wasta astuma. Aga korralistel teedel, ilma tühja körwalekargamisteta, ülespidi liikumas rahmakooli asja edenemises on nemad felleS asjas, nagu igas teises, nii mähe takistust teele pannud, et nüüdne röõmustaw rahwakoolide seisus, ka Wenekeele õpetamise poolest, Liiwimaa Ritterkonna ohvriannete  kõrwas, just kihelkonna-kooliwalitsuste ja seal jälle nimelt kiriku õpetajate töö wili on." Keiserliku Liiwimaa Kasusaatja ja Põllutöö Seltsi poolest on meile järgmine kuulutus sisse saadetud: .Katse-tõug-sarw loomade üle sõnumid anda: Liiwimaa Põllutöö parandamise j. n. e. Seltsi pea-koosolekul, Näärikuu 44. pääwal 1884 paniwad herrad G. Roseupflauzer ja Ch. Brown herra Geheimerath A. v. Middendorffi, Liiwimaa Põllutöö Seltsi amalikkus koosolekus  wälja rääkitud möttet mööda ette, Liiwimaa Põllutöö  Seltsi ja Liiwimaa Ühenduse liigetest, üht komiteed kokku seada, sõnumite kogumiseks Weneriigi Vallimaa kubermangude tõug sarw loomade üle. Kui seda nöuu Seltsi poolest igalt poolelt wasta wõetud oli, siis seadis ennast paigal komitee järgmistest liigetest kokku: Landrath E. v. Oettin g en Kuremalt, kui Põllutöö Seltsi Präsident,  A. v. Sivers Wana-KuuSteft, kui selle Seltsi liige, G. Rosenpflanzer Loosilt ja Ch, Brown Raadimöisast,  kui Liiwimaa Ühenduse liited, Asj ttallitust wõttis Liiwimaa Põllutöö Seltsi alaline Sekretär Stryk oma peale. Näärikuu 27. pääwal 1884 pidaS see .Komitee sõnmmite kogumiseks, Weneriigi Baltimas  kubermangude tõug-sarw loomade ü l e" Liiwimaa Põllutöö Seltsi korteris oma esimest koosolekut  ja wöttiS nõuuks, esiteks Vallimaa kubermangude tõug-sarw loomade omanikkudega ühendust otsida. EsttekS on siis nüüd tarwiS, wöimattkult täielisi sõnumid  saada, kõige kaswatamiseks tarwitatud loomade üle igast tõust, selle üle kust neid toodud,  kuS nemad nüüd seisawad ja kas neid ühest kohast teise wiidud: siiS on wõimalikult täielist teatust selle üle tarwiS, kuida tõug-sarw loomad selle maakonna sarw loomade  kaSwatamise kohta üleüldse mõjunud on, nii palju kui selle üle uStatawaid sõnumid saada wõib. Et seda esimest  otstarbel wõimalikult täieste kätte saaks, sellepärast saamad esiteks kõik ligemad ülesanded kõrwale jäätud, sest et suured tülid nende kokkuseadmise kallal üht ehk teist peletada wõikfiwad esimeõte küsimiste peale waMst anda