ära seatud, aga ta ei puutu sugugi meie asjasse. Meie ei rääkinud mitte üksiku maantee jagude tublimast  parandamisest, maid ühest täitsa uuest orjusest, see on Wändra wabriku hoowi kiwistamisest. Seiemaale on lugu nõnda meie maal olnud, et igal wallal omad maantee tükid kruusitada ja parandada on, ning need teed on üksiku talude peale ära jautatud, nii et iga pere selle eest peab muretsema, et tema tükk heas korras seisab. Uue-Wändra wallal on ka mitu seesugust maanteed parandada ehk sillutada, kellest üks tee Kärosse, töine Wihtra, kolmas Wiliandi poole zc. lähäwad. Iga tee peal on omad talud parandajad. Need teed on igal pool heas korras, aga Wändra wabriku wahe, kus Teie kirjutaja olete, oli sellepärast märjal ajal liig mudane, et wabriku pärast liig palju inimesi ja woorisi sinna kokku käis. Töised wabrikud kiwistawad seesugusel 100 l ise omad hoowid ära, nagu seda mitmed mõisad ka oma kõrtsi esiste teedega on teinud, aga Teie arwasite odawamalt läbi saawat, kui seda kiwistamise tööd Wihtra tee parandaja peremeestele  sell kombel pakkusite, et Wihtra tee, keS wäga heaS olekus on, ühel aastal parandamata jääks. Wihtra mehed ei wõtnud aga seda pakkumist wasta, sest et wabrik neilt liig kaugel ära on ja nemad töisel aastal oma päris tee tükka ommeti kahe aasta eest rohkem oleksiwad pidanud parandama. Seal läks Teie püha wiha põlema ja Teie andsite käsku, et terwe Uue-Wändra wald Teie wabriku wahet pidi kiwistama tulema. See oli üks täitsa uus orjus Uue-Wändra «allale ja kui Teie seesugust orjust temale peale soowisite panna, siis oleksite kõige wähemalt esmalt kihelkonna konwendi kokku pidanud kutsuma ja teda selle asja üle otsust teha laskma. Teie olete juba kaks aastat kihelkonna wöörmünder, aga selle aja sees ei ole Teie weel ühtki korda kihelkonna konwenti kokku kutsunud. Arwate Teie, et Teil nii palju enesel asjade tundmist on, et terwe kihelkonna mõisade ja waldade arwamisi tarwis ei ole küsida? Ehk arwate Teie, et Teil nii terawad ja osawad kõrwad on, et nende soowisi ka siis juba ärakuulete, kui nad koos ei käigi? Ma usun, seadus ei anna mitte seda luba, et kihelkonna wöörmünder ilma konwendi otsuse pärimata uusi asju ära tohib määrata, pealegi talupoegadele uusi orjusi peale panna. 2) Teie küsite töiselt, millas Uue-Wändra wallawanem käsku saanud, nimetatud wabriku wahet knvistada. See on jälle targaSte küsitud, sest kui meie ütleme, et Teie seda käsku mullu Märtsi kuus andsite, siis wõiksite hüüda: waata, kaS see kellegi kibe töö-aeg on, nagu Sakala 17 sees seisab! Märtsi kuul ei wõi aga keegi inimene, ka mitte Uue-Wändra talupoeg,  paasa jõest wälja wedada ja wabriku teed kiwistada. Sellepärast pidiwad siis Uue-Wändra pooltõist sada peremeest Mai kuus kõige paremal «iljategemise ajal omad hobused ja mehed põllult ' ära Wändra klaasi-wabrikule saatma, kus nad mitu päewa paasa wedasiwad, kiwistamise tööd õppisiwad ja siis seda tööd nii heaSLe tegiwad, kui Võimalik oli. Need ninatargad peremehed, kes enne otttad Viljaterad põllule wiskasiwad ja siis alles nädal hiljemalt Teie wabriku orjusele läkfiwad, pidiwad selle ninatarkuse eest trahwi maksma. 3) Küsite Teie, missugune wallawanem selle eest mitmeks päewaks kinni mõistetud, et ta Teid tee peal ei ootanud. Waadake aga oma pitk register läbi, sest neid wallawanemaid  on juba suur hulk, keda Teie teede pärast olete kinni istuda lasknud. Külap Teie sellest registrist ka nimtatud mehe ülesse leiate. Nii palju wõin ma weel tähenduseks juure lisada, et see wallawanem mitte oma trahwi ära ei istunud, waid peale selle, kui Riias oli kaebdust tõstnud, aga aega ei saanud, edasi protsessida, teda rahaga ära wõis maksa. Siin oleme nüüd tõe pärast waStust annud, nagu Teie soowisite ja loodame, et seega awalikuks saanud, mis „kõik muud" Teie poolt tähelepanemata" on jäänud. Sakala ToimenduS. Näljahäda. Värnu maakonnast Reio mallast ja Wttaw mis meile külmawärina üle ihu on ajanud. Seal wallaS on täitsa näljahäda walitsemas, nii et küll inimeste lahket abi sinna tarwis lähäks. Terwed perekonnad on seal nädalate kaupa ilma leiwata ja töörahwaS ei saa muud sööki põllule kaasa ehk kui kuhugi wälja lähäwad, kui keedetud kuiwi kartohwlid. Nii waene kui see toit iseenesest on, siiski ei ole teda nii rohkeste, et temast terwe perekonnale küllalt saab, waid õhtuti peawad lapsed, kes mitte tööd ei tee, ilma söömata magama minema. Kirjasaatja räägib sellest laSte nutust ja Vanemate silmameest nii härdaste,  et südamest läbi käib. Mõned pered on näljal  hädast juba täitsa pitkali haiged maas ja töised inimesed  käiwad nagu näljakujud ümber. Kõige imeli- kum asi on see, et Reio wallawanem seda näljahäda linnas ja kihelkonna kohtus olla rääkimas käinud ja abi palunud, aga teda kusagil kuulda ei olla wõetud. Meil on praegu igal pool abikomiteed töös, kes Wolga näljahädaliste Sakslastele armuandeid korjawad, kas ei peaks meil ka inimesi olema, keS oma enese maa näljahädalistele appi tahawad tulla ja abi. anda? Wist saawad need read Mõnegi mehe südame lahti tegema. Kirjasaatja sõnad, millega oma kirja lõpetab, on nii härdad, et neid seie sõna sõnalt ülesse peame paneme. Tema ütleb: „Uinu sulg ei jõua seda häda ülesse rääkida, mis siin silmaga peame nägema. Näljatsed on oma meelt ära kautamas, nemad laulawad  ja teemad palwet ning mõned kaebawad, et neid Jumal ja inimesed maha jätnud ja armu mam kusagil ei ole. Halastage Teiegi nende peale ja rääkige nende"häda, see waigiStaks neid, nii et oma meelt ära ei heida ja meel lootus riigiwalitsuse poole neid trööstiks,  kelle ette ommeti ajalehtede sõnad ka ulatawad." Tgrtust. Seal olla wäga palju walsk kolmerublalElMMMgU  Sellepärast on wäga tormiline, kui inimeW tzmnAiku tegijaid, keS wale-rahasi mitmele korrale kellegi teades juhtumad wälja andma, kohe politseisse üles annaksiwad. Ka Riias, nagu „Ztg. f. St. u. L." kuulutab, olla palju kolmerublalisi wale-rahasi liikumas ja kõik need Valerahad  kandwat oma arwunumbri aru hakatuses 58. MHMMHt. Nagu „Zeitung für Stadt und Mustab, olewat A. Grenzstein, kes praegu „Eesti Postimeest" ajalikult kirjutab, ülema zensuri Valitsusele palwekirja sisse saatnud, millega luba palub, tulewal aastal uut Eestikeele ajaleht wälja anda. Selle uue ajalehe nimi pidada „Olewik" olema ja ta pidada igas nädalas ükskord wälja tulema. Nagu meie Viimasel ajal näinud oleme, on A. Grenzstein'il wäga painuw loomus, ja sellepärast loodame,  et ta ennast omas uues ajalehes enam Eesti maimus saab awaldama, kui seda praegu Baltlaste ajakirjas teha jaksab. Jannse julli leu.m." Selle pealkirja " Prelseiswat  sõnumiku: „Et nntmed suguwennad meie käest lähemaid sõnumeid nõudnud, siis annan mina kõigile nejle, kellesse see puuwb, siin awalikul kohal Jannsen'i  perekonna nimel teada, et meie isa, „ Pärnu Postimehe" ja „EeSti Postimehe" asutaja ning endise toimetaja J. W. Jannsen'i 25-aastane ajalehe toimetuse  jubileum 5. Jaanikuu päewa peale langeb, aga tema terwise oleku pärast 16. Jaani k. p. pühitsetud saab. Jumala abiga on tema hädine termis wiimasel ajal paranenud, nõnda et meie teda seks tähtsaks päewaks nii kaugele loodame jõudnud olewat, et wist oma endiste ja praeguste sõpradega mõni sõna lahkeste  kõneldud saab. Kes siis seda päewa (16. Jaani k. p.) temaga ühes pühitseda söönumad, olgu terme tulemast! Tema elukorter on Tallinnas, Kuningauulitsas  Bratinkini majas, tema wäimehe H. Rojenthal'i  juures. Harry Jannsen." Tallinnast. Tulekahju. Õõse 16. Mail on Tallinnas J. C. Koch'i ait, kus 1300 kaalu linu ja 6000 tshetwerti kaeru sees oliwad, kõige täiega ära põlenud. Kust tuli wälja peasis, on teadmata. Ait kõige täiega oliwad tulekassas ülemal. Kuidas «Tallinna Sõbra" Väljaandja W. F. Eichhorn (ke^MWW^Mlguse" jälgede sees hakkab käima) ennast kiidab, sellest annab tema 20. nummer jälle õige naljakalt märku. Seal loeme: „See (Tallinna Sõbra wastutaja redaktor Eichhorn) on aga seesama, kes Eestirahwa tõsist tarwitust puremine  tunneb ja soojemas südames kannab, kui kõik uutmoodi suurustajad „ „ rahwamehed "" ühtekokku; kes Eestirahwa tõsisest edendusest rohkem tegewat osa wõwud on, kui kõik need uutmoodi kangelased ühtekokku,  kes wahwat mõegakõlinat tõStawad, nüüd, kus wainu waStastest täitsalt tühi on." Suuremat kiitust ei wõi küll keegi enese kohta enam awaldada. Meie soowiksime hea meelega teada, missugused „ tõsised  tarwitused" need on, keda herra Eichhorn ennast enam ja puremine ütleb tundwat, kui kõik rahwamehed  kokku. On need ehk need „tarwitused", mis „pitkakatuse all" wahel „sõlme peale Valatakse", siis peame küll ütlema, et herra Eichhorn neid „tarwitusi" puremine wõib tunda, kui keegi „kangelane", sest selle tüki poolest wõime herra Eichhornile seda tunnistust anda, et ta seal kangem on ja kangemat armastab, kui keegi muu „kangelane". Läänemaalt. ProhweL Hellmann. Mullu awaldasime mza, Ms üks Tallinna  „prohwet" Hellmann meile oli saawud. Nüüd kirjutatakse meile Läänemaalt, et see hea mees praegu oma kõrget ametit K. kihelkonnas, kus tema sündimise  koht on, peab pidama. Tema räägib nimelt palju rahwa koolmeistritega ja kutsub neid enese järele käima, ilma-asju parandama, keelt ja kirja puhastama, leiwa, loomade ja heinade wana hinda tagasi saatma, tohtrite, tähetundjate ja würstliku ilmatarkade raamatuid  kirjutama n. n. e. Puuseppasi kutsub ta seesugust  majast ehitama, mis sadatuhat aastat seifawad, ja pottseppafi ahjust tegema, mis ühe kütuga 25 aastat  tuba soojendawad. Põllumehi awatelleb ta seesuguse  tarkusele, et ühest seemnest sajakordse lõikuse saab, ning waba inimestele lubab ta hingemaad anda. Et aga inimesed teda suuremalt jault nõdrameeleliseks peawad ja keegi weel tema järele ei käi, sellepärast ähwardab ta nüüd otsekohe Saksamaale minna, sealt suure sõawäega kõikide Eestlaste peale tulla ja neid weel kangema orjuse alla panna, nagu seda maailma algusest weel ükski rahwas pole näinud ega tunnud. Ehk küll see mees nõdrameeleline on, siiski panda ta mõnes kohas rahwast oma kõiksugu imeliku juttutega  liikuma, ning sellepärast oleks soowida, et teda mitte sedawiist ümber ei lasta lonkida, waid et ta mõne hullumajasse parandamise alla saaks antud. 1. U. Heeterburgist. Ahhal-Teeke- Turkomannide rahwa saadikud Peeterburgisse. .Golos' kirjutab neist järgmisel wiisil: Tekintside saadikute eestwedaja  ja nende endine sõa ülemjuhataja Geok-Tepes, nimega Tükma-Sardar, on arwata 55 aastane mees, keskmise kaswuga, rüsaja kehaga, läbitungiwa silmadega  ja halli habemega. Temal on kaks pitka kuube pealiStiku seljas, lambanahkne müts pääs ja Persia mõek puusa peal. Tema on oma kümne aastase poja, lahke Näuga poisikese, Peeterburgisse ühes toonud, et teda seie ühte sõameeste kooli panna. Kuulda on, et poisikene Keiserliku teenijate-korpusesse saada wõetama.  Peale neid on tulnud saadikute seas: üks Tekintside ülem, nimega Awis, siis weel üks noor mees ja üks Merwi Turkomannide pealik Kalli Sardar,  kaheksakümne aastane wana mees, kõrge kaswu ja lumiwalge habemega. Kalli Sardar ei ole õiete mitte päris saadik, waid tuli aga nendega seltsis, et „ Walge Keisri" päälinna, maad ja sõawäge tundma õppida ja sellest oma suguwendadele Merwis teadust wiia. Sõaminister kindral-adjutant krahw MiljuL iU 'MMnast sellest ametist lahti palunud ja lastud, ning Kõigekõrgemalt kindral-adjutant Wannowski uueks sõaministriks tõstetud. Peeter kurgi Õeateaewas Seltsis mängiti  „Mamsel Luna wahi peal kroonu teenistuses" mis mängijad nii osawaste ette tõiwad, et kuuljate poolt rohkeste tänu saiwad. Mamsel Liina etendaja oli üks nii ilus ja mängus osaw naisterahwas, et iga kuulja juures waimustamist  sünnitas. Temale anti kuuljate poolt ilus kimp walgeid roosist tänutunnistuseks. Üks tenori-soolo laul, „Sind surmani," mis meie osaw laulumeister A. Kappel komponeerinud on, leidis koosolejate poolest paljü kaastundmist ja tänu. Sotsis MuStamere ääres ilmus töise lihawõtte  püha öösel korraga weetõusmine nähtawale. Puhas waikse ilmaga tõusis häkitselt määratu laene ja oowaS kaugele maale, puid maha wiies ja majast lõhkudes. Madruste kasermu häwitas weehoog puhas ära, üks kroonulaew langes põhja, palju Vähemaid laewukesi wiskaS laene kallastesse puruks ja mitmed inimesed saiwad surma. Wistist oli, nagu arwatakse, see lugu ühest maawärisemise hoost tulnud, mis merepõhja  oli liikuma pannud. Witepskist. „Golos" teatab: seal olla üks mõisnik,  Kologriwow, 24. Aprillil omas linnaligidases mõisas 13 sülda puid ja 15 kubu hõlgi kokku kanda ja kiwiõliga ära kasta lasknud. Keegi ei teadnud, mis asi pidi tähendama. Öösel istus ta hunniku otsa, süütas seda põlema ja põletas iseennast ära. Wist oli ta ka ennast pealegi hunniku otsas iswdes surmale haawanud, sest et tuha seest üks rewolwer ja üks nuga leiti. Mikspärast mees, keda kõik ümberkaudsed  rahwas wäga oliwad auustanud ja kes elu poolest igapidi senni ajani laitmata oli olnud, ennast nii koledal wiisil surma andis, seda ei ole teada. wa Veeterburai et Wene-Preisi pim peal piiriwahtide wahel weike tüli olnud. Üks Preisi piiriwaht asws üle Wene piiri, laskis Wene piiriwahti, kes tema käest sõariistu ära nõudis, püssiga ja haawas raSkeste tema pääd. Töised Wene piiriwahid  ruttasiwad haawatule appi ja wõtfiwad Preislase,  tema waStapanemisest hoolimata, mangi. Preisi ja Wene walitsuste poolt on ühiselt kõma järele kuulamine käsile wõetud, ja ka süü karistus ei saa mitte pehme olema.