Saarlane Üleüldine polMa ajaleht maa- ja linnarahwale. „Saarlase" toimetus ja wäljaandmine, Kuresaares, kaubauulitsas 10. ~Suarlane" maksab: Saaremaal aastas 1 rbl. 3O kop., postiga saadetud 2 rbl. Saaremaal pooles aastas 1 rbl. kop., postiga saadetud I rbl. 2» kop. Tuleb wälsa iga esmaspnäwal. Kuulutuse rea ehk selle ruum mak- sab 2 kop. Ho 14. Esmaspääw 8. Aprillil 1885. 11. aastakäik Sõda wöi rahu? Pectcrburist, 28. Märtsil. „Ri»gi walitsuse täädaandja" kuulutab: Kindral  Kamarow annab tääda, et Afgaanlaste  wacnuliku olemise Pärast tariv  is olnud olla 18. märtsil nende Kushki jõe kaldal seiswate laagrite kallale minna. Afgaanlastc sõjawägi 4VVV meest 8 suure - tükkiga sai löödud ja laiali pillatud, Svtt saiwad surma, kõik suured tükkid, 2 lippu ja terwe laager moonaga langes Wenelaste kätte. Wene poolt on uks Turkmene ohwitser langenud,  päälik Rikshitsh ja 2 unter-ohwitseri saiwad haawatud, Kassakate ja Turkmenide  truppidest saiwad RV surmatud ja 2»7haawatud. Lahiugi järele läks kindral Komarow üle Kushki jõe oma endise Paiga paale tagust. Kui Inglaste ohwitserid, kes lahingit päält waatanud oliwad, aga mitte osa wõtnud, nägiwad, et Asgauistaanlascd põgenema  sunnitud saiwad, siis palusiwad kaitsmist. Kahju Kindral Komarow ist wälja saadetud soldatid ci wõinud Afgaanlastc  hobuste wäge, kes Inglaste ohwitserid  põgenemises enestega seltsi wõtsiwad,  mitte enam kätte saada. Mööda läinud nädal on meile seda Kastust täis küsimist: Sõda wõi rahu? üsna malusalt ette toonud. Meil on ametlikult tääda antud esimesest  merisest kokku puutumisest Asia kõrbes ja kostust selle küsimise pääle, kuidas see esimine lahing nende mõlemate suurde maailma riikide kohta mõjunud on ja mis sest wälja tuleb, seda saamad meil tulewad pääwad andma. Waatame kord selle pääle, mis sest asjast pealinnas mõttcldakse  ja kuidas seitungid säält kuulutawad: See „Walitsuse täädaandjas" riigi walitsuse poolt awaldatud,  täädus kindral Komarow'i wõitlusest Afgaanlaste  mastu Kushki jõe ääres, ei ole meel mitte wastn-kaja pealinna lehtedes leidnud, aga selle asja tõsidust ei salga keegi. Seitung „Uus aeg" maalib praeguse seisu koha üle järgmist pilti: Ei telegrammides ega wäljamaa seitungides ei seisa ühtcgit tähtsat kuulutust  igal pool näitab waikus walitsewad. Aga nende peenikeste tundmistcga, suure tähendustega  ja täis saladust raha-mecste keskis walitseb kõik muu ennem, kui waikus, sest meie raha hind on alanenud ja Pceterburg tais mitmesugusid arwamisi. KaS meile tõeste sõda tuleb? Meie ei suuda seda meel mitte uskuda, ehk meie küll, tuleks mis tahab, täie usaldusega tulewiku waatame. Kõik rahwas on selles kindel, et selles segaduses Inglismaaga  õigus taieste Wencmaa poolt seisab, ja et mitte meie need ei ole, kes ses tülis järelandma  pcawad. Wenelane on mitme kordse järeleandmise  järel oma piiri pannud ilma sõja järele himmustamata ehk Inglismaa kasuse puutumata; Inglased aga on nõuks wõtnud, Wcnclastc kannatus  kõige kangemalt proowida. Sääl juures on paljast segadust wäljatulnud, millest ainult ähwardused  ja hirmutused tunda oliwad. Inglaste imeks panemiseks ei mõju need nõud ikka wecl mitte ja sellepärast wõikS kergeste nendest midagit iseäranist wälja mõtteldud saada,— sest Inglased on üks kamal rahwas. Meie aga oleksime kõige päält see eest hoolt kannud, et, kui sõda peaks tulema, meie oma kaitsmine mere pääl mitte nii Jututuba. Wic»netti. KMe« HaNU'i jLrel juttuvtatud. (Järg.) „Te!e arwate siis, ütles tema lühikese aja wait olnnisc järele, et Planto mitte surnud ei ole ja Mtema see on, kes teid surmata tahtis ?" „Tcma hääl ja silmad tunnistasiwad seda: see rättik, mida ma eile teile andsin, teeb seda kõige maailmalt  selgeks, icsi tema nime esimesed tähed on senna sisie õmmeldud." „Annatc muie woli, teie eest mälsa aSluda? kas ma tohin kõik mis tcie wu!e rääkisite, kelnuS üleS anda?" „Mimü volt saal midagit sõeluda. Kiki Kas pole tõsi. härra tohter, teie lähete enne Bolovi juure ja räägite temale kõik, mis ma teile rääkinud  olen? Tema saab teid uskuma, ts tundis M Sera»Nse ka." „Kas ma tohin ka laada kuidas see SaUsruzi saadik hüüti, rääkis tohter edasi, kelle mm"- :e:e marjul olite?" l Tema nimi oli poron Martcnow."  . Kuidas? hüüdis Lange rõõmu liigutuses, raron Marlenow? kas ta pole mitte .... riigi saadik?" :unnet? teis teda? ta oli selle riigi saadik Pariisis js M»st Peeterburgis." ~TH ses on siis hea, maga hea, Ales tohter ja pusirdes rõõmuga sma kasa. Ms tunnen teda js ta on Mest saadik siin; tema on mind ema juure kutsuda lasknud; ta elab wõeraste majas üks pisar hiilgas lauljanna silmas ja wagaist tundmustest näitis ta süda liigutatud olewad. „Seks pidi üks mees, ütles tema, keda ma mittu sada pennikoormat kaugel arwasin, siia tulema, et minu juttustuse tõsidust kinnitada! Minge päälc tema juure; oh, et ka Karlo päält kuulda wõiks, kui ta teile tõendab, et ma tõtt rääkinud olen!" „Tema peab seda ühes kuulma, tema peab minuga tulema, mina tahan see asja nii kaugele juba ajada. Jumalaga! armas laps, olge üsna rahul, teie käsi peab meel maa pääl hääste käima ja wõtkc sest rohust igas tundis kaks koosta täit sisse!" Nõnda rääkis tohter ja läks. Lauljanna aga tänas teda oma sõbraliku waate läbi. Tema oli rahulikum ja rõõmsam; sest ta oli ühe suure rõhuja saladuse koorma oma südame päält ära weeretanud; ta waataS nüüd usaldawalt ja täis lootust tulewiku silmi, sest üks helde juhtus näitis wacsc tüdruku pääle halastawad. Paron Martenow, kellele tohtril Laagil wõimalik  oli üks kord üht meele head teha, wõttis teda sõbralikult wastu ja audis temale lauljanna Bianetti  Ae wäga rahul oldawaid otsused. Tema ci tõendanud mitte üksipäinis sõna sõnalt tema üttelusi, maid ta kiitis üli maga neiu Bianctti elu wiisi ja kombeid, ja tõutaS siin linnas igal pool, kohu ts pidi juhtuma, Bianetti eest kosis ja awalikult  nende wölja lautatud laimdusi kõnede wastu wälja astuda. Tema pidas ka oma sõna. Iseäranis  tema auusa olemise ja ouusa wiifi põrast, miska ta lauljanna eest kostis, saiwad mõne paäwa sees rahwa armamiscd Bianctti kohta, kui noiawäcl taieste ümber muudetud. Tohter Lange astus teisel pääwal, kui ta saadiku juurest ära tuli, Portugal'! wõeraste majas mõned treppid kõrgemale; 5-1. numri korteris pidi laulujuhataja Boloni elama. Ta jähi ukse ette hingeldades seisma, sest järsu treppide ületsipidi käimine oli ta hinge kinni pannud. Imelikud hääled tungisiwad  siin läbi ukse tema kõrwu. Siin näitis üks raske haige sees olewad, sest ta kuulis rasket  soigumist, mis sügamast südame põhjast ivälja tuli. Siis kõlasiwad jälle Prantsuseja  Itaaliakeeli wandumifcd senna wahele ja üks kahisew meele ärahcitinise naer ühendas neid järel tulema soigumisega. Tohtril käis jälestus läbi ihu. Wiimati olen juba tema juures nõdramcelt tunnud, kas ta peaks nüüd täieste nõdramecleliscks, wõi selle meele äraheitmiss walu pärast haigeks jäänud olema? Tohter Lange oli juba sõrme ukse külge kopputawisckõ  kõwcra tõmbanud, kui ta silmad kord weel ukscnumri pääle juhtusiwad; see oli 33. Kuidas oli ta uõnda eksida wõinud; praegu oleks ta üsna wõcra inimese juure sisse astunud. Ise oma üle pahane, läks ta ühe ukse edasi; siin oli 54; siin kõlas hoopis teisitc seest poolt tema wastu. Üks sügaw. ilus mehe hääl laulis klawcri mängile üht ilusat laulu seltsi; tohter astus sisse ja leidis siit seda samma meest, keda ta eile lauljanna juures näinud oli. Siin toas oliwad läbi segamine hunni-- kus noodi Ichcd ja mitme sugusid mängu riistad ja sille kraama keskel seisis laulu juhataja laia. mu<:a unetuuc sceS, punane müts peas ja üks uovvirull pcus.