Tallinna Sõber AK 60. Kolmas aastakäik. Tallinnas, 11. Mluknu MM 1881. Uleiildilt aeklthl Etslirahivklt mkal ja linuades. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinnas LinbforS'i päriate trükimajaS: saStaS 2 rubla, 40 kop. pool-aastas 1 rubla 40 kop Koju ehk postiga saadetud: aaStas S rubla pool-aastas 1 rubla 70 kop. Kuulutused maksawad iga rea ehk selle aseme pealt l> kop. Tellimised Võetakse Vasta: Tallinnas: Lindforstt päriate trüki,«ajas. H»etcrkurgis: J. K. Seelandt, damqspouau 54. Tartus: W. Just. H>ernus: K. Kudewiita. Zlakweres: L. Wattly. Aaides: A. ScidetSerg. Kapsalus: H. 11. Kollöerg. Kuresaares: Uh. Lange. Maal: kuida iseäranis kuulutud saab. Wastaja redaktor: W. F. Eichhorn. Elab Baltiskis, kirjad käiwad Ballisli (Baltischport Register: Umberwaatus suures maailmas. Omalt maalt: Tallinnast: „Die Heimath". Uued Linnasaadikud. Uned maksud. - Walimised. Tartust: Kole kurjategn Tule panemised. Pärnust: Laewasõidu  lõp-tus. Pcterburgist: Kurjategijad SarkowSki ja Melnikow. Wiluast: Üleslulnud wargus. Suwaltist: Kole mõrtsukatega. Tambowist: Wandemeeste kohtust. Jmeteu tegi.a. Moskwast: Tretjakow. Õnnetu waras, W^rshawist: Röö wimine wagonis. Podooliast: Ebausk. - Odessast: Tülidest. Feodoflas: Käratfejad. Wologdast: Torm. Irkutskist : Kauba ajamUe tcristnsed. Woroneshist: Meeletu isetapia. Shitomicist: TaZkuwargad. Wladiwostokist: Asutajad Jaapanist. Wõeralt maalt: Saksamaalt. Austria-Ungrumaalt. Prantsusmaalt. Inglismaalt. Jtaliast. Türgimaalt. Ümberwaatus suures maailmas*) Rahu seisab kolme wägewa Keisririigi lipu peal. Üksi nende kindlusest on ka üleüldist rahu Euroopas loota. Keisririigid oma wärskema rahwasugudega, Germaani, Slaami ja Soome kännust on alleshoidwat malitsusetorda isewalitsejate juhatamise ja käsu all ülespidada  alleshoida  suutnud. Lõunepoolised riigid, enamist manast Roomakännust wõfund rahwasugudega, on rohkem ehk mähem  rahmahulkade heitliku tuju wõimuse alla langend. Nende riikide ja riigimalitsuste sõna peale ei wõi ükski kindlast usaldada, need wsiwad ennast igal pääwal pöörata  ja muuta, kuida käratsejate hulkade kujulised mõtted ennast pööramad ja muuvamad. Prantsusmaal wehklewad nüüd juba ligi sada aastat Kuningriik, Wabariik, Keisririik, ja jälle Kuningriik,  Wabariik, Keisririik, Wabariik. Ei ole seal rohkem kindlust, kui peegliklaasidest katuse kombel kokkupandud mängutorus, mida kaleidoskop nimetakse, kus sissepandud  kirjud klasitükid mastaStikudes peeglites ikka uusi kujutust figitamad, niipea kui poisikese käsi toru raputab. Ei ole seal ka wabaduse mäli kuidagi piiratud ja määratud.  Seal on mehi, kes iga malitsuse-korraga lepimad, kui see aga seadust ja õigust kaitseb. Seal on aga ka mehi ja naesi ja neiukesi, kelle arwakes ükst tule- ja tõrwameeste  meelewald õige ja ainus wabadus on. Need ei salli walitsust maa peal ega Jumalat tarwis,  mõlemad  on nende meelest mis fega" ja ,edendusega" kokku ei mahtuda. Muidugi on nende kahe, parema ja masaku erakondade mahel meel teisi, mitmekarmalifi ja mitmekujulifi erakondast, kes kõik järgimööda ja segamini üles ja alla, ette ja taha köiguwad,  kuida ühtes ehk teises erakondas üks wägewama kopsuga  mees üles astub, kes oma erakonna laenet kihinal teise üle puhuda jaksab. Kuida wöiks rahu-politika oma kodu seesuguse kõikuma pinna peale ehitada. Spaaniamaa, mis omal aeal Euroopa walguse ja hariduse eeskuju oli, tõrkus wägimaldsete Kuningate all Lutheruse Jumalakoja pühkimise ja koristamise wasta. Wägiwaldsed Kuningad tahtsimad wägimallalist Katholiigi kirikut oma politika põhjuseks ja tööristaks teha, langesiwad  aga ise selle wägiwalla alla ja see lämmatas kõiki kofuwad elu ja lükkas riiki kõrge seisupaiga pealt alla, pimeduse orgu. Kus aga puhastatud, püha kirja peale põhjustatud Ristiusule maad ei antud, seal tõstis umbnslik  inimese tarkus oma pead selle inimese-tarkuse wasta, mida Paapst ja Paapstlased rahwale Ristiusu asemel pakufiwad.  Waljud seadused rufusiwad küll maimu - ilkumist oma alla, aga tuli jäi puru all imitsema,  kuuni wiiinaks ometigi lahti peasis ja mässamise  leekis taewa poole tõusis. Ka Spaanias langes Kuningriik ja Wabariik asutati asemele. Kutsuti siis wõeras  Kuningaks, kes aga tuld lämmatada ei suutnud. Jälle asutati Wabariik, jälle kutsuti manast suguarust Kuningas walitsusele, aga tema peale kipuwad ühelt poolelt  Wabariigi nõudjad, teiselt poolelt tema sugulane Don Karlos, kes omal rohkem õigust auujärje peale olema arwab.  Nii jälgiks ennast Don Karlos ka wiimases kodusöeas  ja oma tallitsemata eluwiisidega teinud on, siiski on Meie palume auustatud lugejaid, seda pitkemat üleüldise politika  juhtkirja kannatusegaa ja tähelepanemisega lugeda. Seda üleüldist  Euroopa seisupaiga seletamist on hädast tarwis, et lugejad kõigist järgmistest suure politika sõnumitest täit aru saaksiwad. See seletus on käesolewa aealou-käigu kindel pind, kindla tõe peal kuida see ennast wiimse aaöta käitus awaldas. -ka temal ikka meel omad abikondlased. kes tema malitsuse all oma erakasu taga ajada ja oma erapüüdmist täita loovamad.  Kuningas Amadeo tahaks küll oma rahwast harida,  tahaks usuwabadust anda. ei usalda seda aga milutsejate  mässamise himuliste pärast kindla sõnaga teha. Sedawiifi on siis ka Spaania walitsus koguni kõikuma piuna peal; ükski ei tea õiete, kelle kätte wöimus juba tulema! pääwal langeda wõib. Itaalia ühendas ennast waewaga üheks riigiks, aga need riistad, mida Itaalia ühendamiseks tarmitati, need ei olnud mitte kõik puhtad ja kasinad, ja nende meeste otstarbe, keda ühendamiseks tarmitati, ei olnud mitte selge ja ühesugune. Mitte üksi armastus suguwendade wasta ei pannud kõiki sõdijaid Itaalia ühendamise eest sõeariistu  kätte wõtma, maid ka mihamaen teiste rahwaste wasta. Mitte üksi Itaalia ühendamine ei seisnud kõikide  nende silma ees, kes oma walitsuste wasla ülestõufiwad,  neid kihutas sagedast mihamaen malitsuse wasta üleüldse, ükst sellepärast, et see walitsus oli. Ja kui aeg kätke jõudis, kus suure Sakfa-Prantfuse sõea marju all Paapsti ilmalikule walitsusele otsa teha ja Kirikuriigi miimast  waremet Rooma linna, Itaalia Kuningriigi külge wõtta wõidi, siis ei olnud seal ka puhtad püüdmised üksi walitsemas. Mitte selle pärast et pannud kõik mõitlelejad  Paapsti wasta, et tema marju all ja tema käsu peale inimese-tarkusega segatud ja solgitud Jumalasõna õpetati, et tema Kristuse waimuriigist omale ilmalikku riiki ja mõimuskonda kokku seadnud oli, maid et tema üleüldse kiriku pea oli. Mitte usuõpetuse puhastamist ei nõudnud kõik need, kes Paapsti mõimuskonda piirasiwad, n aid nemad  tahtsimad Ristiusu õpetust ja kirikut üleüldse kui üht wana-aegift ja Neelatanud kammitsat katki lõhkuda. Kõik need kahewäärilised ja roojased maimud, kes sel aeal teiste kestis Itaalia ühendamise eest wõitlesiwad, kõik need pööramad ennast nüüd selle riigi malitsuse enese wasta. Need rahutumad maimud kipu ivad riigi seespidist rahu rikuma  ja rahmast käima panema, nagu pärm wärsket õlut. Palju wägiwalda on Itaalia sõdades tarmitatud, palju mehe sõna ja mände muutust on Itaalia ühenduse sekka jäänud, ja see kipup nüüd seda ühendust lõhkuma, ehk oma erapüüdmise  sõeariistaks tarwitama. Kuningas Humbert katsub sõbrustufe läbi suure Keisririikidega oma kõikumal auujärge ja Itaalia seespidist ja wäljaspidist rahu kinnitada katsub kardetawat  tüliwaimu jb roojast umbusu maimu tallitsedajalämsmakada,  aga eda maimu on seal maga palju, seda on häda aeal tarmitatud ja aegade käigud on üleüldse kardetawad. Sedamiisi  ei seisa ka Itaalia nii kindla pinna peal, et rahunõudjad  selle riigi peale usaldada wõiksimad. Inglismaa on ennast enamist ikka Euroopast lahutand,  kui seda lahutamist oma era tagaajamiseks kasulikuks  pidas. Peale selle on Inglismaal oma wäljaspidiste  asutustega ja seespidi oma lirimaa koleda mässamisega  ja koledate mässajatega nii palju tegemist, et rahunõudjatel selle riigi peale wähemadki tuetuse - lootust wsi. Ka ei wõi Inglismaa walitsust mitte täieste isewalitsuse - korra sarnaliseks armata. Kui seal ka Kuningas  on, siis kõigub walitsus rohkem Wabarigi ehk Rahmariigi poole. Nootsi-Norra riik on ennast juba kaua aega suurelt  maailma wainult körwale hoidnud ja ükst oma enese seespidiste asjadega tegemist teinud. Peale selle hakkab Norramaal ka juba kardetaw waim, Björuson-Björjenstierna  juhatamise ja kihutamise all lehwima ja leekama. See waim nimetab e-maft muidugi ka rahivuse wabaduse ja edendufe maimuks, pöörame aga natuke lambikest  selle maimu poole, siis paistawad pea mässaja maimu  nahkhiire tiiwad meie silma. TÜ rg im aalt ei ole muud oodata, kui aga tuli kodumaal  ja lülitule sulist wäljaspoole. See riik ei ole palju muud, kui ükS surnud keha, millest paha õhk wälja woolab ja kardetawat tõbe sigitada ähwardab. Balkani poolsaare weiked iseriigid ja pool-iseriigid  on wõimatumad. Neil on oma euefe, pitkal, wiletsal  põlwel tooruse sisse langend rahwaga wõitiemist ja nende rahwad waritsewad kadedusega ja wihkamisega üksteise  peale. Nende riikide walitsused tarmitawad ikka meel, küll wist meel kaua aega suurriikide juhatamist ja kaitsemist tarmitawad ülewalmamist, et üksteise peale ei karga. Rahu kinnituseks ei ole sealt poelt ühtigi loota. Rahu, rahu au aga kõigil Euroopal nii kibedast lärmis.  Tugemad ja kindlad Riigimalitsused peawad ennast ühendama, et need mitmesugused wigadused parantatnd saaksiwad, milles Euroopa põdenemas on. Seal ou kõik need kiriklikud tülid, mis kui kurjad ussid meie maade, riikide, rahwaõte ja seltskondade kehas näriwad. Need tülid ja segadused parimad soigutamist ja selgitamist ja selleks on üleüldist rahu tarwis. Üleüldise rahu ülespidamine  on kõige pealt kolme suure Keisririigi, Venemaa, Saksamaa ja Austria kohus, sest nende riikidel on oma mägemuse körwas kindel ja kaikumata walitsus, mille ohjad  rohkem ehk mähem ühte kõrge kätte kokku jookfewad. Riigi pöhjusseaduse järel seisab Weneriigi walitsus kõige kindlamast Keisri ja Jsewalilseja käeS; mõlemis teisisriikis  on Keisrite isemalitsus Parlamentide läbi piiratuid. Üeüldise  rahu ülespidamiseks on ka Weneriigi poolt kõige pealt hoolt kantud ja ohwrit antud. Kuida tagajärel ilmsiks tulnud, oli meie Kõrgestõnsa Keisri Aleksander 11. soowimise peale Berliini kongress kokkukutsutud, et seal kõige Euroopa ees nõuu peetud saaks, kuida wahwa Wene söeawäe suured wõidud Wene-Türgi sõeaS, kõige paren.ini maailma rahu kaitsemiseks ja seadusliku elukorra kinnitamiseks moikflwad tarwitud saada. Kongressi peal ilmusimad mitmesugused mõtted ja omakasu püüdmised nende riikide poolest, kes Wene raskest werekülwist osa mõtnud ei olnud, seda rohkem  aga leikusest osa mõtla tahtsimad. Ka oliwad mitmed Wene, ehk õigem Köikslaawlaste aealehed ihaldust awaldanud,  mis teisi riikifi kartlikuks legiwad. Selle läbi sigis rohkem waidlemist kui hea oli. San Stefaano lepitus  Weneriigi ja Türgiriigi wahel, sai mitmet wiifi niipalju muudetud, etsellest pärast enam seda kindlat rahupõhjust  loota ei olnud, milleks meie unustamata Keiser seda seadnud ja teha tahtnud oli. Selle läbi nihkus aga ka see Kolme-Keisri ühendus lahkumise poole, mida suured põhjapooliste riikide walitsejad  lagunema Türgiriigi asjade nmdanimetud Homikumaa  küsimise seletamiseks isekeskis teinud oliwad, ja kell nõuu täitmist meie unustamata Keiser kõige oma alamate rõõmuhöiskamisega oma peale mõtnud oli. Kui ka mitmelt poolelt pahantatud ja oinas heas soowimiseS  takistatud, siiski ei kautanud meie Körgestõnnis Keiser rahumõtteid omast südamest. Weneriik täitis selle kõrge juhatuse all kõik nõuuwötmised taieste, auusaste ja tõrkumata, mis Berliini kongressi peal tehtud oliwad, kuida ka mitmed Köikslaawlaste erakondlised lehedwiha jamaenu seemetmeie  suure Keisri puhta südame sisse külmata püüdsiwad.. Et see lõhkujate seltskond, kelle kurja käte all Keiser