ette tulnud, ja nimelt: Esmalt ei ole selle Saksa ajalehe tsise kirja järele enam mitte F— selts süüdlane, vaid asi olla GändraS (Kennern) juhtunud. WändraS ei käi aga Wilianda seltS koos, vaid Pärnu Eestt SeltS peab seal igal aastal ühe koosoleku ära. Töiselt ei olewat see juhtumine mitte kahe aaSta eest olnud, waid kõige uuemal ajal. Wiimane Pärnu põllumeeste seltst koosolek WändraS oli 15. Märtsil 1881. Selle kooSoleku päewakord ja kõned oliwad järgmised: President C. R. Jakobson rääkis sellest, kuidas meie põllumeeste seltsid kõige enam kasu meie põllutööle võivad saata, kuS nimelt selle peale tähendas, et Wändra kuulsat elajate tõugu seeläbe weel enam wsiks tähtjaks teha, kui põllumeeste selts sugupullid  oma ülevaatamise alla wõtaks ja need peremehed oma loomade korralise sugutamise üle tunniskirjad saaksiwad, keS elajaid nõnda seltsi ülewaatamise alla annud. Töise kõne pidaS president Riia põllutöö kongressist. Kolmandama kõne pidas J. Kõrv viljapuude  kasvatamisest ja harimisest, ja neljandama kõne kooliõpetaja LüdimoiS selle küsimise üle: Kes peab meie koolides looduse tundmist õpetama. Kõik need kõned oliwad selged teaduslikud põllutöö kõned. Reero nime ega sarnast aSja ei ole seal mitte ette tulnud. Kolmandalt: „Zeitung für Stadt und Land" ütleb omaS esimeses kirjas, et üks wõeruselt tulnud reisija (sedaviisi käivad sotfial-demokraatlased õpetamas) suure julgusega ehk priiusega Neero wäewalitsusest olla kõnet pidanud, mille ütluse ja kaebduse põhjusmõttest igamees kohe aru saab. OmaS töises kirjas, kuS selle Saksa ajalehel  aga juba häda käeS on, olla kõneleja paljalt Rooma wäewalla kahjust kristliku kiriku ja Saksa kultuura kohta rääkinud. Kui „Zeitung für Stadt und Land" mitte ei oleks ütelnud, et seesugust kõnet kõige uuemal ajal on peetud, siis võiksime ehk arvata, et see ajaleht aaStal 1888 2-sel Märtsil Wändras peetud koosolekust midagi on kuulnud, kuS ühes kõnes Neero nimi küll ette tuli. Just meie vastaliste poolt saadetakse sagedaste  inimesi meie seltsidesse, et seal asjadest juttu teeksiwad, mis mitte seltsidesse ei kõlba. Meie seltside juhatajad tunnevad aga juba seesuguseid „põesataguseid" ja teevad siis ikka vastaliste plaanid tühjaks. Nimetatud  koosolekul 2-sel Märtsil 1889 oli tummade koolmeister  J. Eglon Wändrast, kes ise ka sellel korral seltsi liige okt wõeruselt sinna reisinud kõnepidajast ei või sellepärast juttu olla eestseisusele üleSse annud, et vana ja uue aja põllutööde teadustest kõnet tahta pidada. (Neero wäewalla valitsus ei võinud sellepärast ka mitte päevakorra peal seista). Et J. Eglon ükS „Baltlane" (töistega üheS aStuS ta ka Eestt Kirjameeste Seltsist välja) ja meie maa SakSlaSte  pai laps on, seda teab igamees meie maal. J. Eglon ei pidanud aga mitte seda kõnet, mis ta lubas, waid põllumeeste protokolli raamatus seisab tema kõne kohta: „Selle järele pidas tummade koolmeister J. Eglon kõnet Roomarahwa vaimuharimisest enne Kristust,  kuS ta selle rahva vaimuharimist täitsa hukku mõistis ja teda nimelt ka mitme aSja pärast laitis, mis praegu iga haritud rahva juures weel kallid asjad on, nagu näituseks teater ja naiste osavõtmine meeste koosolekutest. Kõnes tuli üleüldse nii palju roppe sõnu ette, et mitmed naisterahvad saalist välja lätsivad.  SiiS lõpetas J. Eglon oma kõnet selle tähendusega,  et kõik see ropp vaimuharimine Kristusse sündimisega olla lõppenud ja peale Kristust kirik uut elu sünnitanud." Iga lugeja näeb ära, et see kõne mitte üks sotsial-demokraatlaste kõne ei olnud. Aga seltsi eestseisus pidi selle eest valvama, et mitte kõnest seltsis ei peeta, mis seltsisse ei puudu ja sellepärast  leiame eestseisuse koosoleku protokollis 25-ma Mai kuu päevast 1888 järelseiswa otsuse ülesse kirjutatud  olewat: „Presitendi ettepanemise peale, et J. Eglon Wändras 2. Märtsil ühe kõne pidanud, mis mitte sugugi põllumeeste seltsi ei sünni ja kõiki seltfiliikmeid  väga pahandanud on, võttis eestseisus ühest suust otsuseks, et Eglon'i käest Sigu Sära on võetud, edeSpidi ilma zenfiirimata kõnet pidada." See otsus anti Eglon'ile kohe peale selle kirjalikult teada. MS ütleb nüüd „Zeitung für Stadt und Land"? Tema tahtis meile auku kaevata, on aga ise sisse langenud. Meie noomitame seda ajaleht tõsise sõnaga, et ta omi vale laimdusi ükskord juba maha jätaks, millega meie rahvusi ja seisusi vastastiku kokku püüab ässitada, mis juba väga palju paha on sünnitanud. Rahva avaldused. Läti ajalehtede väljaandjatele Dihrik'ile ja Weber'ile, nagu ka adwokadi  KalmngAe tuleb mitmelt poolt Lätimaalt ja ka muist kohtadest, kus Lätlasi elamas on, tervituse ja kaastundmise avalduse kirju sellepärast, et neid Läti Kirjameeste Seltsist wälja visati. Nende kirjade sisu seletuseks olgu siin paar tükki näituseks. 1) Peeterburgist kirjutatakse: „Läti Kirjameeste Seltsi endistele liigetele herra Dihrik'ile, Weber'ile ja KalningAe. Nähes, et see nõnda nimetatud „Lätirahwa Sõprade SeltS" teie wäljawiSkamisega seltsist selgesti awalikukS tegi, et ta Lätirahwa waStalisekS seltsiks on saanud, ja südameliku tänuga tunnistades, et teie püüdmised ja töö on Lätirahwa  uuestsündimisele ja õitsemisele igapidi suurt kasu toonud, sellepärast palume teid: käige ka edespidi sedasama  teed ja kandge hoolt Lätirahwa tõsiste sõprade ühendamise eest!" Alla on kirjutanud: 14 kooliõpetajat,  2 apteekrit, 1 loomade arst, 1 raudtee ametnik  ja 1 kapitalist. 2) Waltenburgist kirjutatakse: „Meite „„ loomulikud juhatajad"", kelle wasta Teie auustatud Dihrik, mitu aastat pitkameelt, kannatust  ja ka weel auustamist kuulutasite, awaldasiwad Teile nüüd wiimaks suurt tänu! Kui jo jad"" oma pimedust ja lonkamist ise ilmutawad, siis on küll juba see aeg tulnud? neist ennast ärapöörda. Mis nad 9. Detsembril nii agaraste tegiwad, on wäärt, et seda kõige ilma ees peaks awalikult hukkamõistma, ja rahwas ei saa oma otsusega mitte ka wiibima. Meite tänulik Lätirahwas, kes wäga heasti mõistab musta walgest lahutada ja teu järele palka määrata, saab wäga õigesti otsust tegema, kus pool õigus on. Kui seni ajani meite rahwa südames auustamine oma „ „loomuliku juhatajate"" wasta weel mitte koguni kustunud ei olnud, siis nüüd saab ta palju wähenema. Ja see on wäga hea, et asi nõnda läks, ja nad wale katte ometi wiimaks enese pealt ära wiskafiwad: nüüd meie, Lätlased, hakkame ometi aru saama, kus meie wihkajad ja wastalised warjul on. See on kõigil juba tuttaw asi, et Teie kui ka töiste auuwäärt Lätipoegade  juures see päris iseenese ärasalgamine oli, ennast selle seltsiga ühendada, kes omal pitkal eluajal nõnda wähe kuulsust enesele ära teenis, ja mida rahwas ka mitte nime pidigi ei tunne. Ei tea mitte, tuleb wihastada wõt naerda selle üle, et tema liikmed omast pimedusest ennast Lätirahwa sõpradeks nimetawad! Puhtast südamest tunnistan, et seda „„Lätirahwa sõprade""  tempu, millega neil 9. Detsembril nõuu oli Teite kui ka Weber'i ja Kalning'i auu rahwa ees wähendada, Weikse-Saalisse rahwas otsani hukka mõistab.  Suure rõemuga annan Teile selle üle teadust: sest oma kaastundmise awaldusega wähendame meie natukenegi seda koormat, mis Teie armastusest oma rahwa waSta olete enese wõtnud. Süure auupakkumisega K. D." Neist kirjadest wõime näha, et ka Lätirahwa juureS rahwuslik tundmine enam seda mitte ei salli, et rahwa tõsiseid töötegijaid ja rahwa eestkostjaid nurjatumal  kombel rahwa eeS teutada püütakse. Läti Kirjameeste  Seltsi peremehed püüdfiwad Lätirahwa esimehi lüüa, wemmal langes aga nende eneste kaela tagasi. Rakverest. „ Ööpi k" u laulu ja muusika seltsist RakwereS kirjutab meile üks sõber, kes wnmase Jõulupüha  koosolekust selles seltsis osa wõtnud, suure kiitusega. Nii ilusaste kui seltsi mäng ja laul kenaste kokku kõlanud, nii waimustawalt olnud ka liikmed Eesti keeles ja meeles koos. Seda on rõõmus kuulda, aga soowida oleks, et Rakwere kaks laulu seltsi ennast kudagi wiisi ühendaksiwad, sest seesuguse weikse linnale on kaks seesugust seltsi natukene palju. Lääne maakonnast. Kah kena lugu. Läänemaalt  kirjutab meile üks Sakala lugeja: >,Meie pool on küll raske Sakalat lugeda, sest nende lugejate tagakiusamine  on wäga suur. Seda olen mina ise ka äramaitsnud. Möödaläinud suwel, kui kõige parem heina-aeg oli, see on 1. Juulil, tuli mõisavalitsuse poolest käsk, et minu isa mõisa pidi minema. Isa täitis seda käsku silmapilk ja läks mõisa. Seal ütles mõisaherra: Homme pead sina oma pojaga hakenrihtri kohtus olema. Isa küsis: Mis asja pärast? Mõisaherra  wastaS: „Küll sa näed, mispärast!" Ei aita muud ühtegi, muud kui winna wikat ja reha põesasse ja mine kohtu, sest kohtu käsu wasta ei tohi panna. Kohtus anti minule süüks, mina olewat Sakalat inimestele  ette lugenud ja weel ise ka sõnu juure seletanud.  Et ma aga kusagil rahwale Sakalat ette ei olnud lugenud, palusin ma kohut, tunnismehi ette kutsuda, kes seda süüd tõeks wõiwad teha. Seal jättis mind siis kohus kohtu kuulamise alla. Aga tunnismehi ei ole seiemaäle wist mitte leitud, sest mind ei ole enam uueste ette kutsutud. Ma küll ei tea, kaS seadus seda keelab, et üht riigiwalitsuse poolest lubatud ajalehte rahwale ette loetakse, aga mina ei ole seda ka mitte teinud. Sellepärast ei tea ma mitte, kuidas minu peale seesugust süüd on kaevatud ja missuguse  seaduse punkti järel ma wist praegu weel kohtu kuulamise all seisan. Ehk annate Teie selle üle selgemat  otsust." Wirumaatt. „Põllusaakidest, nõnda kirjutatakse meile Wirumaatt, on juba ennegi meie lehes juttu olnud, aga ega seda keegi pahaks ei pane, kui seda weel kord teeme, sest põllumees põllusaagiga on jo meie kõikide ülespidaja.  Kus põllutöö õitseb ja põllumehed tugewad on, seal on riik ja rahwas kindla aluse alla saanud; on põllumehe  aidad ja salwed kuhjaga täidetud, fiis on igal ametnikul  ja käsitöölisel igapäewane ülespidamine hõlpsamalt saada. On aga põllumehel puudus käes, siis tunneb seda muulane ammugi. Talwe wilja (rukki) saak oli küll kasin mullu aasta. Kare talw oli orakse põllud paljaks rüüstanud, iseäranis wana seemnega ning oras, mis weel talwe alt wälja tuli, kadus wilu wihma ja kuiwa koleda põhjatuulte lõõtsumise eest koguni ära. Küll ootasiwad põllumehed sooja kosutawat wihma ja päevapaistet,  mis ikka rukkile poegi juure toob ja jätsiwad arwa oraksega kaetud põllud ülesse kündmata ja suwewilja seemnega  külwamata, lootes, ehk ikka paraneb, aga tegiwad selle lootusega enesele kahju. Wäga käsuline oleks olnud, kui põllumehed oma sõredad rukki oraksed oleksiwad ülesse künnud  ja otradega täis külmanud; sest odra kaswis kauniste rikutud rukki maade peal, andis head põhku ja wäljaand oli 8 seemet. Läbikaudu oli odra wilja wälja-and 7—B seemet. Suwi rukkiste, nisude ja kaera wälja-and läks ka kauniste korda, iseäranis nisu oli paiguti wäga rohkeliku wäljaanniga. Keedu wiljad oliwad ka kõik head, nimelt andsiwad kartohwlid 6 seemet wälja. Kapsad aga, see kaunis  perenaiste keedu warandus, on kauniste oma hoolitsejaid  ja harijaid tüssanud; jo taimed oliwad istutamise ajal kasinad ja põdurad. Tähelepanemise wäärt on meie maakonnas  linad, mis mullu kasunud. Linad on wäga head, iseäranis madalama sawisegase põllumaade peal nii head, nagu neid aasta 10 —15 eest näha oli. Lina kiud on laitmata  head, ning pitkus, sitkus ja pehmus nagu seda hea lina juures alati peab olema. Lina headuse kohta on aga wäga odawaid hindast kuulda, mis osalt mööva läinud aastate  halwaist linadest on tulnud. Jõgedes leutamine on meie juures nüüd kõwaste keelatud ja üle keelu astuja kange trahwi alla pandud. Sellepärast leutawad linapidajad omad linad wee aukudes, mis aga weel wäga puuduliselt ära on seatud, nii et leutamisest linale wäga palju kahju sünnib. Siiski oli mullu aasta märga lina kaswamise ja wihma läbi wett leutamiseks küllalt olemas, nii et leutamine parem wõis olla, kui paaril endisel aastal. Linapidaja põllumeestele  tahan nelja silma all linaharimise kohta weel nii palju ütelda, et oma linapuhastamise ja kokkupanemise juures  mõistlikult pearoad ümber käima, et hea lina harimise ja mõtlemata köitmise läbi ei saaks mitte haisemaks  kaubaks tehtud ja meie tänawune hea lina seeläbi oma wäärtust ei kautaks, waid et ta endine tähtjus tagasi tuleks ja hinnad tõusekstwad, mida meie linapidajad põllumehed  kõik söönuksime." N. kr. Pihkvast. Mõned sõnumed väeteenistusest. Pihkwa linna ajalehes kirjutatakse, et seal „TsaritsuuSkij" polgus ligi sada Liiwimaa nekruti Wõnnu ja Walga kreisidest olla. Nad teha oma üksluise keha, kangekaeluse ja õpetuse puudusega ohwitseridele ja wäe arstidele wäga palju meelepahandust.  Nad olla ka suured laatsareti sõbrad, peaaegu igaüks ütelda enesel mõne haiguse olewat, kas luu, rinna ja kõhu walu, kes sündinud kurt, kell üleüldine ihunörkus ja p. sarn. Aga ometi olla nad terwed, tugewad ja tubli kehaga. Mõnelgi „ kurdil" on arstid pori, leiba ja prussakaid kõrwast leidnud, mis sinna just nimelt oli topitud. Haigeks tegemine Liivlaste seas seal polgus tulla iga aasta ette, mida nende loodud tagaigatsemine kodu järele, Wenekeele tundmise puudus ja püüdmine, kuidagi viisi väeteenistusest lahti saada, sünnitada.  Äga siiski peavad neist Lätlastest ja Eestlastest, keS 6—B kuud juba polgus ära on teeninud, kõige tublimad soldatid  saama, keS oma kohust hoolega ja väga ilusti täidavad, ning kiiduväärt eluviiside poolest olla nad iseäranis tähelepanemise  väärt. Soomemaalt. 14. Detsembril on Keiserlik Majesteet krahw Teodor Heydenile, Soomemaa kindral-kubernärile, armulikult käsku annud, Soome maapäewa 7. Jauuaril  1332 Helsingis Keiserliku Majesteedi nimel alustada. Selle Kõigekõrgema käsu järele on siis ka nimetatud päewal  Soomemaa maapäew kokku tulnud ja alustatud. Käesolewal aastal on Soomemaal mitmed tähtjad mälestus e-päewad ehk juubelid pühitseda, millest mitmed wyga tähtsalt Soome maa ja rahwa endise ajaloosse  ja asutustesse isamaa poegade silmi tänuga tagasi kutsuwad waqjama. 250 aasta eest seifiwad Soomlased  Rootsi lippude all ja wõitlesiwad suure wahwusega kuninga Kustaw Adolfi juhatusel 4. Aprillil Lehi-jõe ülemineku lahingus usu wabaduse eest Saksa maal. Nõndasama auusa wahwusega wõitlesiwad Soome mehed Lützem lahingiS ühes töiste Rootsi ja Saksa sõasalkadega 1. Nowembril, kus Rootsi kuningas surma sai *) Lützeni *) Et sell ajal Eestimaa Rootsi all oli, on iseenesest mõista, et nimetatud sõal ja lahingitel ka Eesti poegi küllalt Kustaw Adolfi Soome mägedes oli, lest ja Soome isameeste wahel ei tehtud sõas mitte mähet, maid nimetate kõik ühes Soome iSasalkadeks töiste mägede hulgas.