tuleks. Meie ei lukusta palju ilmaski oma uksi öösel; suwel on alati öösetel aknad wärske õhu sissewoolamiseks  lahti ja ise magame wähema mureta wargate pärast. Linna reisid saamad üksikult ja seltsis käidud, nõnda kudas juhtub; ei saa ka aja peale waadatud, millal minema peab hakkama. Sagedaste  saab õhtul wasta ööd üksi paini wälja. sõidetud,  wiljakoorem peal, kus muud seltsi pole, kui hobused wankri ees, ja muud kaitse riista kui piits peus. Kus on siin „Olewiku" kirjasaatja sõjariistad?  Et see ütlus, Krimmis ei wõida kange palamuse pärast tööd teha, täitsa male on, ei maksa pitkemalt seletada, kui selle peale waatame, et Krimmis kõik Eestlased, kes suuremalt osalt puuduses ja wiletsuses  siia rändasiwad, nüüd üleüldse kõik priskeste elawad, päriskohtade omanikudeks on saanud, suured lojuste ja lammaste karjad endale on soetanud, kenad majad, mis mõned peale 1000 rubla maksma tulnud, on ehitanud j. n. e. Kõik see ei wõi kellegile magades rüppe olla juhtunud, maid on üksnes töötades,  tubliste palehigis töötades osaks saanud. J. J. on wist tööst täitsa ära wõerdunud, aga sarnastel ei ole mitte üksnes Krimmis, maid ka Baltimaal liig palaw, kui käsa peawad liigutama. Auustatud, Lõearmastajale kodumaa wendadele ütlen mina oma südame pealt selle tungima soowi ära: jätke toores „Olewik" aia taha haukuma, kuni ta miimaks sinna wäsib. Meie Eesti rahwa maimu ja poliitika küpsus näidaku ennast selles üles, et rahwas niisugusele lehele jäedawalt selga pöörab, kes mitte ei häbene meie rahwa auusaid poegi inetuma  sõnadega laimata ja teutada. Ka õnist C. R. Jakobsoni ei jäta „Olewik" mulla põrmu rahule, maid kisub teda sagedaste ette. Asjalikud seletused, nagu Sakala 28 sees üks x awaldas, tallab „Olewik" suures uhkuses nagu mõni maailma tark jalge alla, ja ütleb, et see muuks otstarbeks ei olla kirjutatud, kui „Olewik kadugu". Jah, armas Grenzstein, „Olewik", nagu ta praegu on, „kadugu" minugi pärast; meie Krimmi Eestlased temale leinapisaraid  järele ei saaksime nutma. Krimmis, 31. Aug. 1883. Ch. Lamanowsky." 9. Septembril põlesiwad Wilusti küla Viljandi  walla peremehel peale ühe ainsa mana lauda sootumaks maha; tule hakatus on teadmata. Viljandimaalt. Eesti Aleksandri kooli asjust. Meile kirjutatakse: „ Palun järgmist Aleksandri  kooli asja seletust Teie auusa lehe numris üles wõtta ja minu poolest ka seda awaldada, et „Olewiku" toimetus wõeriti teatust minu ja töiste kohta on trükkinud, aga õiendust mitte, nagu lugu wiimse minu seletusega „Olewiku lugejatele" oli. Sest on weel üks kord enam selgeks saanud, et Olewiku toimetus Aleksandri kooli asjus ainult segada tahab, aga mitte selgustada; sellepärast mina ka mingisugust sõnumeid selle toimetusele enam ei saada, ja kui minu kannatus lõpnud, siis saame üksi kohtu läbi „Olewikuga" rääkima. Aleksandri kooli asjus teatan auustatud komiteedele. Ministeeriumis ei ole mina mingisugust takistust  Aleksandri kooli asjus leidnud. Sinna Juuni hakatuses sisse antud õp. Hurti palwekiri on sealt juba 7. Juulil 13557 numri all, kui mitte sinna puutuw, tagasi lükatud ja Riiga kuberneri kätte saadetud. Ministeeriumis ööldi, mis iga seltsi liige teab, et presidendi walimine iga seltsi enese asi on, ja ministeeriumis pole sellega tegemist. Ministeerium  kinnitab Seltsist, aga mitte nende Eestseisust. Toimetuskond on minewa suure koosoleku otsust täitnud ja uut koosolekut 30. Augustil kokku kutsunud. Et nüüd kuberneri Valitsuse poolest see koosolek  keeldud sai, Võib üksi õp. Hurti kaebtuste läbi tulnud olla. Meie peame neist kõikidest Hurtki sisse antud kaebtustest kas ministeeriumis wõi pärast kuberneri Valitsuselt era kirjast paluma, et teada saaksime, mis meile süüdi pantud ja et selle wastu ennast siis wabandada Võiksime. Suur kahju, et tühja jonni pärast kõrge riigi Valitsus tülitatud on ja Aleksandri kooli asjad ikka weel Eestlaste eneste poolt kõige suuremat takistust leiawad. Õiged Aleksandri kooli sõbrad, kes ülemat õpetust ka Eesti keeles soowiwad, korjaku seda tulisemalt  raha, sest meil on suur lootus, real-kooli kõige tema eesõigustega saada. J. Köler." Õnnetu surm. Tarwastu mõisast saadeti ourumasin (lokomobile) Wiljandisse katalsepa juure parandata. Masin lamas rataste peal, mille ette hobused oliwad rakendatud. Töine pool Pirmastu kõrtsi, mäest alla tulles läks üks ratas otsast ära, ning masin langes kõrwale kraami. Meestest, kes masina otsas istusiwad, jäi üks ränga masina alla. Küll hüüdis õnnetu surma walus appi, aga töiste jõuud ei jäksanud rasket koormat tema pealt nihutadagi.  Kui hiljem rohkem rahwast õnnetuse paikale jõuudis, oli waene mees mõisa sepp juba hinge heitnud. Wäga hale lugu. Wiljandimaalt on meile järgmine sõnum kätte saadetud. Ehk ta küll hiljaks on jäenud, siiski trükime ta ära: Kes Mai kuu lõpetusest kuni siiamaale  ajalehe kätte wõtab, see leiab igas numbris kuidas siin ehk seal meie Auustatud Riigi-Jsa ja Ema kroonimise pidu on pühitsetud, üksnes Wiljandi kihelkonnast pole siia ajani sest midagi kõneldud, nõnda et eemalt inimesed juba ütlewad, et Wiljandi mehed, kes muidu ikka igas asjas esimesed on, sell ajal kas koguni Lukkuma on jäenud, wõi seda tähtsad aega hoopis ära unustanud. Lugu pole aga mitte nii, ja et Viljandlastel jälle mõnda süüdi peale ei koormaks ja neid jälle asjata patusikaks ei peaks arwatama, nagu see tihti sündinud ja sünnib, siis palun alamal seisma ridadele Teie auustatud lehes ruumi lubada. Kui 16. Mail kroonimise pidu Jumala teenistus kirikus lõpenud oli, seadsiwad endid kõik Wiljandi kihelkonna mõisnikud, wallawanemad ja konwendi saadikud kohaliku kiriku wõõrmündri herra Wiljandi mõisa omaniku kreiskohtuniku baron Ungern-SLernberg'i  juhatusel rongi ja sammusiwad Wiljandi lossi peale, kus baroni herra suures saalis wiinamarja wedelikuga klaasid täitis, mõisnikud ja talupojad Majesteetile terwiseks klaasid kokku lõiwad, kus juures kolm korda huraa hüüti ja Keisri laulu lauleti ning lõpeks meel kroonitud Majesteetidele õnne soowituse ning truuduse awalduse telegramm saadeti. Lõbusa jutu ajamise järele lahkufiwad wiimaks kõik koosolejad rõõmsa meele ja südamega. Sellest on siis näha, et Sakala maa mõisnikud ja talupojad küllalt ka käsi käes omi asju mõistawad ajada ja ka ajamadgi, ja mitte isekeskis alati ei riidle, nagu seda ühte kaebatakse. Iseäranis on meie kiriku wõõrmündri herra lahkust ja sõbraliku olekud kiita. Järgmistel päewadel pidas iga wald oma keskis rahwa pidu, nõnda et ligi paar nädalat Viljandi  kihelkonnas pidud edasi wältafiwad. Nõnda elawad ja liiguwad Wiljaudi rahwas ikka ka ühes töistega ja wahest ka meel rohkem, kui nad ka sest igakord kana kombel, kes iga muna juures kaagutab, suurt kisa ei tee. Põltsamaalt. Põltsamaa Eesti Põllumeeste Seltsi koosolek 28. Augustil 1883. Tartu wäljanäituse  pärast ei olnud president, herra Rose, Seltsi koosolekust mitte osa wõtma tulla wõinud ja palus seepärast abipresidenti Thomson'i, juhatust oma peale wõtta. 1. Abipresident herra Thomson algas koosolekut  ühe teretuse kõnega, kus ta Seltsi rohke osawõtmise  eest tänas, ja soowis, et meie põllumehed ikka weel rohkem Põllumeeste Seltside liikmeteks heidaksiwad ja sega ka Seltside kassawara suurendaksiwad.  Kui Seltsidel juba oma tarwiline tagawara olla, siis alles wõida nad täioUt tulu tuua. Seltsid wõida siis Vabrikutest hulga kaupa paremaid põllutööriistasi,  kunst sõnikut j. n. e. tellida, mis nimetatud  teel palju odawamad olla. 2. Minewakordse koosoleku protokollid lueti ette ja kinnitati. 3. Abipresident  herra Thomson lõpetas oma kõnet „Jlmade ette kuulutamistest". Kõnepidaja rääkis oma kõne lõpetuses meel ilmajaamade tähtsusest, mis iseäranis Põhja-Ameerika ühendatud riikides ja ka Austria maal lahket wastuwõtmist ja tarwitamist olla leidnud. 4. Põllumeeste Kalendri Väljaandmise nõuupidamiseks walitud saadikud wabandasiwad endid, et nemad hilise teadaandmise läbi, wiimsest nõuupidamisest Wiljandis  mitte osa ei ole wõinud wõtta. 5. Presidendi  herra Rose ettepanekut, tulewal aastal Põltsamaale,  Põltsamaa Eesti Põllumeeste Seltsi poolt põllu- ja käsitöö wäljanäitust toimetada, tundis Selts wäga tähtsa olewat, ja paluti herra Roset ja auuliiget,  herra kui asjatundjaid tulewal koosolekul  ühe niisuguse wäljanäituse üle lähemat seletust anda. 6. Tulewane koosolek määrati 25. Septembri peale. 7. Juhataja lõpetas mõne elustama sõnaga koosolekut, mille peale weel lauldi: Jumal Keisrit kaitse sa! Kirjutaja: Lil lak. Pärnumaalt. 3l luisatakse Tori abikomitee kohta malet. Seal lueme: „Tori abikomiteel  wõttis healteenamus healeõiguse ära. Mispärast?  Ainult sellepärast, et see komitee ju enne oli awalikult kuulutanud, et ta hra Hurtki lahti- tegemise wastu seisab." Siin pean küsima, millal on Tori abikomitee seda kuulutanud? Ei ilmaski! Ta ei ole Hurtki asjus, kui meie 22. Maikuu päewa koosolekut maha arwame, mis pärast ülemal tähentud  kuulutust sündis, millalgi koos olnud. Sellepärast  on see kuulutus „Olemikus" 14 ilma abikomitee teadmiseta sündinud ja koguni tühine. Seda on paar eestseisuse liiget, kes endid abikomiteeks pidawad, oma wolil teinud. Wist nägiwad nad ette ära, et abikomitee koosolekul Hurtki lahtitegemise poolt oleks seisnud. Et seda oma wolilist tegu parandata, sellepärast sai üksikutele komitee liikmetele üksi külakubja läbi käsk antud 22. Maiks kihelkonna koolimajasse kokku tulla, kuna suur hulk liikmetest, kes Hurtki tüliasjas ajalehtede läbi selgust saanud oli, ja tõeste Hurt'i wastu oleks olnud, sellest koosolekust  midagi ei aimanud. Kokkukutsutud liikmed oliwad Hurti meelelised ja sest see siis tuli, et abikomiteed  Hurtki poolt oliwad. Edasi: „ Selle tembutamise  (healteenaMusel healeõiguse käest ärawõtmise), õiguse täheks wõeti J. Jürgenstein'i eestwidamisel põhjused, mis ennegi mitte-asjatundjatele üksi maksawad."  Siin laimab kirjasaatja selge sõnaga healteenamust  ja nimetab seda „tembutamiseks," mikspärast? Et see mitte tema kraami sisse ei passi; aga siin unustab ta ise täitsa ära, et J. Kuus nurjatumaks sõimatud healteenamusel saadikuks sai. Siin oli healteenamus vox papu li ja vox dvi. Oi loogikat! Wäga lapsik on kirjasaatja ähwardus kirja lõpul, kus ta rahast räägib, mida need nimetatud herrad, mitte komitee, tuisuluste walitseda ei anna. Uks abikomitee liige. Pühapäewal 11. Septembril saiwad Schultz'i wabriku saalis jälle kaks näitemängu: „Leppimine surmas" ja „Jõulukingitused" Salme seltsi heaks mängitud. Piletid tõiwad umbes 29 rubla sisse. Seekord oliwad jällegi uued mängijad, ka enamast jaust esimest korda näitepõrandal. Siiski läks mäng esimese tüki juures, mõni weikene takistus maha arwatud,  üsna heaste. Oli näha, et neil etendajatel head näitlemise annet on. Osawõtmine oli kaunis elaw. On näha, et näitemäng ka meite pool rahwale juba armsamaks läheb ja ta selle tulu ning lõbu tundma hakkab. Siin peab aga mõne pealtwaatajale meele tuletama, et iga koha juures näitemängu sees mitte naerda ei sünni, nimelt koguni tõsise ning kurwa kohtade  peal, nagu see siin esimese tüki juures ette tuli. Mängude wahe ajal mängis meie muusiku koor, kes ka peale mängude noort rahwast põrandale jalgu keerutama  sundis. Seekord aga ei jäenud mitte enam „waene Wiljandi walts wagusi nurgast waatama" nagu enne ükskord siin kuulda oli. Nii läks aeg ööseni, kus rõõmsa rahwusliku lauludega, nõnda kui: „Kas tunned maad," „Minge üles mägedelle" j. n. e. koosolejad ühest lahkusiwad. Soowida oleks, et näitemäng ikka enam ja enam maad leiaks ja et neiud ja peiud mitte weikest näitlemise waewa tähele ei paneks. Nüüd, kus Salme selts jäedawa näite-põranda on muretsenud ja milleks auustatud wabriku herra Schultz oma saali lahkeste on lubanud, on näitlejatel palju waewa wähem. Et meil Toris mitte enam Aleksandri kooli abikomiteed ei ole, siis oleks wäga sünnis, sagedaste selle meie suurema isamaaliku ettewõte  heaks mängida. Lõpeks hüüame weel: tänu näitlejatele, kes meie alles tärkawa taimekese Salme heaks weikest waewa paljuks-ei pane. Töötagem hea meelega Salme heaks, külap siis Salmel edespidi seda -jõudsam on, rahwa heaks töötada. I. Tartumaalt. Sangastest. Pühapäewal, 4. Septembril oli siin mõisa õue peal ühe lahke ruumiga  puuhoones näitemüük. Lahked andjad oliwad asju õige rohkeste kokku toonud. Asjad saiwad kõik wiimane kui üks ära müütud. Näitemüügile oli ka üks kõrw täkk toodud, keda proua von Löwenstern kinkinud. See hobune müüti 76 rubla eest ära. Wiimasel lõpul õhtu hilja müüti weel enampakkumise all palju weiksemaid asju ära, mis peale rahwas õige nobedaste raha ohwerdas ja asjad palju rohkem oma wäärtust maksma läksiwad. Näitemüüki ilustasiwad Sangaste mängukoor ja Puhja laulu kwartett. Iseäranis  lahke andide eest tänan siin Puhja kirikumõisa preilisid, kes palju ja wäga ilusaid asju selle tarwiS oliwad kinkinud. Suur rõõm oli näha kuidas herra krahw Berg talurahwa wasta wäga lahke oli ja õhw pärast basaari neid oma lossi lubas waatamas käia. See basaar sai Sangaste kiriku orela hääks peetud. Raha tuli peale 400 rubla sisse. Pärast basaari lubas weel mõisaherra omas lossis neiudel ja peiudel jalgu tõsta, kus nad lõbusaste oma aega künni kella 12-neni wiitsiwad.