Saarlane F?Z Ultiiibinc poiMka kjkleht «ka- ja !i»« rahwaic. Ms 16 Esmaspäew Zl. Aprillil 1886. iil. aastakäik. maksab: Tuleb igal esmaspäewal mülja. ~Saarlase" toimetus ja wäljaandmine i-uresaare<i, iaubannlits. Nr. N>. Kirjad kttiwav: Jaani kihelkonda. Saaremaal., K uulutvse rida ehk selle rmim maksab Ä kop. Kaladest. i. Meie kone „kaladest" läheb mi mitme haruliseks, et sellega muidu joonele ei saa, kud peame nelja punkti alla ära jaotama järgmisel musil: l) Kalade elu ja olu. 2 j Kuidas kalu püütakse? 3) Kas kalad püüdmise läbi ka kahanewad?  4) Kui kalad püüdmise läbi kahancwad, kaS on nende kaitsmiseks ja sigimiseks möjumat  nöu leida? 1) Kalade elu ja olu Oma teadust kalade elu ja olu üle ci too meie mitte suurte looduse uurijate kirjadest, maid selle järele, kuidas meie talapüüdjad oma tähelepanemisega seda on ära uurinud, ehk omade csiwanemate käest kuulnud. Kalad elawad looduse seaduse juhil ühes eahclepanemise wäärt olekus. Oma imeliku seisuse ja liigutamise pärast peame neid metsa loomadest ülemaks arwama; meie peame neid mõne asja poolest inimestega >vörd!eina. Kaladel on omad elamise paigad, aga neid on ka rSudaMv, kes ajuti oma seisu kohta wahetawad. suurem hulk kalu armaAawad feltsliku elu, kunas mõned jälle üksikult teiste wöeraste seltskonnas elawad. Kaladel on omad pemvanemad, kellede järele hulk wahcmaid ja nõrgemaid ründawad. Kuhu üks eestwedaja läheb, senna tungiwad, ka tema järele tulijad, nii et ühe läbi sagedasti wäga palju wörku ehk mõrda minnes oma elu kaotawad. Katsume mõne näitusega siin öeldud kalade elu tõendada. Siin olgu tähendatud, et meie üksnes neist kaladest kõneleme, mis Saaremaa stirwedes ja Saaremaa ümber olewates mere lahedes kõige enam tuutawad on. Meie talapüüdjad jägawad omas kõnes meie künkamaid kalu kolme pea jäosse ncnda kui: 1, räimed 2, soomkalad, need on haawid, ahmenad, siiad jm. ja 3, sega kalad nagu tursad, lestad, cmgcrad ja järwedes lutsud, tötked, kogrid, mähid jm. Wäikse wäina äärdsed kalamehed teadwad  saja aastasest mnmvikust seda tunnistada,  et räimed ja soomkalad mitte üksteisega  kokku ei lepi, nii ct kus ühed on sääl teisi ci ole. Arwata saja aasta ees on Hiomaa- ja wäikscS wäinas õige rohkest heeringe sarnatseid suuri räimeid saadud, aga mitte soomkalu. Mõni kümmekond aastat on räimed suutumaks ära kadunud ja womkalü saak on jälle rohke olnud; 1845 k>..n> aaotani ('1 aastat) on jälle räimeid  jaotut, aga laoutalu wähe; 1856 — 187 V v.: stc>.. kalade saak oige rohte aga rrnnei? iisie sugugi. Rüüd 15. aaSka »er oa sevmiamd 'mKanud wähenema,  aga räimeid jälle rohkemal «löödul saama : nüüd kolin wiimast aastat on räime saak oige suur olnud, aga soomkalu mitte sugugi. Nüüd teadakse aga tunnistada, et need aastad, kus wäikscs wüinas räime saak hea on olnud, Poidel, Kübasaare meres jälle üksnes soomkalad on olnud. Räimed on rändajate hulgast ja armastawad seltsliku  elu, need jäotakse wäga mitmesse liiki, nagu järgmisedsega-,ristapäewa-,rukki õitsemise-,  sügis-räimed ja wcel mitmed muud seltsi. Räimed oma headuse poolest on wäga mitme sugused, 1884 aastal olnud meie põhja mere randades wäga lahjad räimed, kunas nad 1885 aastal jälle wäga rammusad olnud. Kust kewade esimine liik räimeid läbi läheb ja oma kude laseb, sedasamma teed mööda tulewad ka järgmised liigid. Ka soom kalade hulgast siiad käiwad  räimeste rada mööda, sest et räimeste kude neile suupäraline toit on; wiimsel ajal ei ole mitte siigu enam räimeste kannul .t"nud, sellest arwatakse et siia sugu meite lu-e meredest otsas on, ehk on nad kuhukile uue kodu koha walinud; sest latikad on ka 20 aastat suutumaks meie randadest kadunud olnud, kunas neid nüüd wiimsel aial jälle küllalt on. Mitmed kala seltsid on omale kindla elu asema walitsenud ja ei rända mitte majale kohta, nõnda kui: Ta-Ünna rand on kiludele. Kuresaare lõpp järgedele, ja säinastele, Kihelkonna meelestadele,  Mustjala panga meri turssadele, ja Hiomaa mahe wäin haugide ja musta kirjude ahmenate elu ase. Lutsud, tötked, kogrid ja mähid armastamad järwedes elada. Kalapüüdjad töendawad, et kalade karw ja Jututuba. - (Zarg.) Ta seisis ikka weel ilma nõuta pmmwas ahastuses; aga wiimaks ütles ta: Noa. olgu siis Jumal mulle armuline l Teil su õigus, mis on üte langenud iunnese südame tunnistuse pim üte armastamd mehe rahu wastu! Ma tasa keda volcwd märki oma otsa pääl tundma. M ka mu mees seda küll õrnalt musiuab sa minu süü saab mind tema armaÄwe kõrguses põrmuni alandama. Mina olen ütlemata wilets ja ma ei leia ei unustuir, ei rabu ega bauda:  Jumal  andku reisi andeks, Kielski Z" Tema säekülmaft südamest käis kord osawõlmme läbi. kui la Luna vaale waatas, need märssi  ma? liuuled, need silmad täis pisaraid, mis korv rcmale täis lootjat ja usaldawat armasr..si  olimad säranud. Ta oli liigutud ja rabM talle kätr pakkuda, aga Marie mäsps  e»Nsst wissemine kerge mantli sisse, mis ts omale ümber wötnud oli, ja põõris  ennast Ms uhkuse kibedust ara. ..Jäägu see/ ütles ta, „ma olen pimedat  mabajätmise, kahetsemise ja eksituse Aed ikka uksi käinud. Ja kui ms oma Noore pülive hullustust nüüd oma Ae Mnud auuga maksan, kui ma teie pärast margaks saan, siisandkemulle omalt poolt see tõutus, et teie selle suminaga kaugele lähete,  kaugele, kaugele ja ilmasgi tagasi ci tule. „Jah, Marie," ütles ta, „ma annan sulle oma sõna selle paale." Marie naeris walusasti. ~Ra tean," ütles :: nn:...: .tsii ~scc ci maksa sinu juure, usim., si' ma oma sõna annan, aga ela' we.-esi -eeicp:- tab see sind, kui ma Asi.-.. . ... ee sinu pärast, maid oma . -.'a pärast teise maailma jao: st .uu. .. -p sille abiga, mida sa mulle m.e ' e. li tõesti säält leidma saan." Marie nötkutes tasakest! pead. „Mina wöin," ütles ta, „seda summa ainult lossi kassast wõtta. See oleks kassameistrile imelik, kui ma ir.nr.io nsiegi reie. ? ära st oma katte «õuaksin, aga ma zrvw sirua saadavma mehe ta... si c t lossi kMcrü kuni ..uni::', in .... . .z raha kassa seisu siu: or.- si e -.ee ee. si. tohi ma mitte senna rclie. i mmsi ?.>inna, see Wssisi ''ere ssi ruun ee e -rwnmist  süuuida, kui rar.sii si. st:m:u.a kZLIt puudu ...stütst. st..rare '. .u .unuma,"  Al. s ta. tasa, kus stuu.s i-eicNMe wiirg ta idust lad; käis, kuuni õõ:ustb ja MS oma mehe tubadest NN minema. Oodake mind poole öö järele st» parkis, aga tulge enne kellu 10 sisse ja hoidke ennast ühes marjulises kohas peitus; sest kell 10 saamad koigi ustele, mis põllu poole wiiwad, riimid taha lükatud margale pärast," ütles ta kibedasti ja mattis oma pale kinni. Kielski jäi mait; teona, see libe kõne mees, see ilma südame tunnistuseta eksitaja, tema jäi mait selle rääkimata ahastuse ees, mida tema ise sünnatinud oli. Aga Marie kinnitas ennast,  tõusis üles ja hakas minema. „Elage hästi!" ütles Kielski pilkamise ja seekord ilma talle kätt pakkumata. Marie kummardas mähe peaga. „Ju.  aukkn teile seda andeks !" ütles ta männ.-.s ja pilkamist kadus ta pargis puude marju ära VI. ses lossi jäos, kus Paula oma mehe ja lapsega elas, malitses lustisine ja rõõmus  elu, nagu seda sissemine, segamata u lara wöib. Need oliwad kõrged, ,e..k . v.rst. kus nad elafiwad ja säält ..-:d st:-..-.ed klaasuksed lilledega ehitatud reesi .uta. Aga praegu oliwad need uksi  s kiuni st-, ibirmid, mis palawaid jaani kuu päikesi' kiresid hoidsiwad, maha lastud. Paule lusikas rahulikult jahedas ümarikus ja resiunsm: ennast oma Näikse armsa laele siuuemmise ja naeru Ae. Raamat, mida ta tugenud, oli juba ammu tema kaest maha kukunud ja ta mängis lapsega,