Saarlane RL Üleüldine paiitilin ajaleht ninn- ja linnarahinale. UM w 1. Neljaspäew, 5. Januaril 1889. VI. aastariiik. maksab: Ilmub igal Uut aastat meie algame! dHs asta akganud meid aitku Kõrgem-wägi! Et me «vooruslikult selles elame. F Kui ka tuleb ette: risti-org ehk -mägi: Julgest nende läbi- üle astume. Meie ei pea üksnes head siin wastu wõtma; Ega kahjude eest põgenema tõtma. Miljonid toob aasta inimest siia; Miljonitel' jagab päiwi rõõmsamaid. Miljonid ka wõtab aasta ära miia; Miljonitel' saadab filma-pisaraid. Aasta tuleb aasta läheb jälle ära: Tema jäljed jääwad teemad meile kära. Tulgu mis meil' tuleb, meie ikka teame: Midagi ei sünni Selle tahtmata, KcS kõik ilma loonud; Tema pääle seame Oma e!u-alust ilma kartmata; Tema käe kõrwaS, Tema armu najal. Kõnnime siin määramata elu-rajal. Mööda läinud aasta s-llest n,S?k» annab, Kuida ilma juhib tacwa Isa sõrm; Kuida Tema mägi kõiki kaitseb, kannab. Nii ka karistab; Oh mõtle elaw põrm: Meie riigi isa, -ema, nende pere Käisid surma kurkuS läbi surma kere. Imeline ime! mis wõib Jumal teha. Oma lastega siin ilma elu-teel: Joonast hoidis meres «valaskala keha; Ei saand metsaliste saagiks Danicl; Tule wõiinu kolme mehe juures keelas: Wene riigi troonkond elab surm neid neelas. Aga Saksa trooni mtestel' käsu andis: Minge teine teise järsi' kodusse! Saksa riik kaks korda loina-riiet kandis; Aruldane saatus ühe riigile. Ei sääl wõinud wastu panna riigi seadus; Ei ka Bismart'igi politika teadus. Paljude usk, kartus, ootus, lootus aga. Mille põhjaks aasta-immmer imelik: Oma ühega ja kolme kaheksaga; Ka maailma keeruline politik; Ei läinud täide —: mimnepäew ei tulnud neile. Ka ei tulnud rahu rikmist, sõda meile. Aga kust ei aimatudgi häda-ohtu, Sääit see tuli äkkist mitme riigile. Mille wastu ei olnd adi, ega rohtu: Kõrgem andis woli wete-woodele. Mis küll palju kohti iAkuS. rab.«-d v-irms. Miljonid said kahju; osast surma Hiinas h Z?). Nõnda tuletakse meele rahwa palud! Õnnis see kes karistust saab kaunata! Aja-kirjandus sai Eestis kitsendatud! Tõde peab ju tõusma, wale wajuma! Kaarli mõisa liuna koo! sai pandud tööle! Nüüd wõib otsa oota rumaluse ööle! Kes ei tahaks Uuel aastal kindlast loota. Selle pääi', kes kõigiga nii toimetab? KeS ei tahaks Sellest abi, armu oota. Kess laSte mänguga nii kannatab? Kes kui ema lapsi, kätte pääl meid kannab. Ja kui tarwis, isalikult witsu annab. Kellel puudub õpetuseks maimu, sõnu; Kellel pole mõistust tarkust, kindlat meelt; Kellel ametites wähe mõju, mõnu; Kes on ära eksitatud õigelt teelt; Kellel etiewöttcd lüh'wad korda wisalt: Palugu need nõu ja abi taewa Isalt. Närtsib koguduses auusa elu-ide; Ässitawad rahwast pettus, walekeel; Katkeb paari rahwal armastuse side; —- Lahkub perekonnas ühendatud meel; See kõik nimetatud halbdust wõim jõuab: Kese üiewelt seks palwes abi nõuab. Kes peab ilma süüta wangis olema; KeS on walus, waesuseS ja häda-ohus; Kes on kurwastnses, mures, rahuta; Need —: kui koormad Isa pääle weeretaivad Uueks aastaks. Armsad ja auusad kodumaalased! Soowime teile õnne, rahu, armastust, ühendatud uut jõudu, wäsimata waimu ja tüdimata tahtmist, kõige teie tööde ja toimetuste  tarwis. Meie algaine uut aastat uute ootuste ja uute lootustega; soowime mõttes iseenestele ja harilikul kombel ka teistele, mis meie ajaliku elule heaks ja kasuks on. Meie algame uut aastat ja palju wõiwad ka harilikul kombel oota, mis meie ka oma lugejatele tõotame ja lubame. . . . Meie ei taha eralubamiste läbi oma sõprade tundmusi mitte kõdistada, ega neid oma juure ahwatleda; mis meil wöimalik, seda teeme ilma lubamata. Meile on wiisiks saanud, uue aasta algusel oma töö plaanidest ja püüetest kõneleda, mida ka tänagi teeme. Kes meie sõbrad on olnud, need teadwad, ja kes weel ei ole, neile anname uueste seda teada: et meil meie isamaa töös mitte kakukannikaS aluseks ega eesmärgiks ei ole. Siin kitsal laidmaa pääl ajalehte asutada, ja ses mõttes wälja anda, et wäljaandjale sellest kasu tuleb oleks eksi arwamine olnud, aga ajalehe läbi oma kalli kodumaale ja rahwale kasuks olla, on meie eesmärk, siht ja põhjusmõte olnud, ja selles mõttes ci ole meie mitte eksinud. Saarlase wäljaandmises  oleme iga aasta kahju saanud, mida meie kitsa ringkonna kohta mitte imeks panna ei wõi. Siin ei taha meie oma kahju üle mitte nutulugu laulda, aga ei wõi sellepärast ka mitte rõõmustada: üksnes see teadus annab meile julgust rõõmuga oma tööd uuel aastal algada, unustab meie mööda läinud aja kahju ja jahutab meie wäsimust: et Saarlase lugejate arm iga aastaga rohkemaks on läinud. See on selge ja rõõmustan? tunnistus, et nieie töö isamaale käsuline ja selle läbi ka rahwale meele järelinc on. Küll on ka mõned, kelledel Saarlase sisu sihtide kohta, kui ka tema suuruse kohta midagi soowida on; aga isamaa tõsine kasu ei luba tema sihtisid muuta, ega meie praegune jõud ka mitte tema suurust. Saarlase püüdmised  ja põhjusmõtted jääwad oma praeguse aluse pääle kindlaks, kunas aga tema suurus lugejate armu rohkendamise läbi laiendatud wõiks saada. Meie tunneme oma rahwa waralist ja waimu jõudu, ning selle kohta wõime küll julged olla, et Saar- lase lugejate arw hea osa wcel rohkemaks suab. Et lugejate arw rutem wõiks sigineda,  nagu isamaa kasu seda nõuab, sellepärast  soowime et ärksamad mehed ja seisused  meie õiged seisukohta rahwale tuttawaks tceksiwad; sest igal pool, kus just Saarlase wastu ci ole tööd tehtud, on tal juba soowitaw osa lugejaid. Ehk küll Saarlase töö-plaanid tema lugejatele juba tuttawad on, siisgi arwame siin heaks nimetada, et meie tulewal aastal juhtkirjasid awaldame mis 1) üleüldise  isamaa kasu pääle sihiwad ja 2) ka niisuguseid, mis inimese secftpidise oleku pilti näitawad. 3) Lisa lehes ilmuwad tuttawa r — algupäralised jutud EeSti rahwa elust, mis tõsiseid sündinud juhtumisi awaldawad, ja lugejatele mitte üksnes armast ajawiidet ei paku, waid ka sellest õpetust annawad: kuida mitmed wead ja halbdused meie rahwa elu kombedesse on juurdunud, ja kuida neid parandada. Meie wõime neid juttusid õigusega ja julgesti algupäralisteks Eesti juttudeks nimetada, sest et juttude kirjutaja iseloomus: ei oma ega wõerakcelelisi juttusid, romaanisid ja nowellasid lugeda ei armasta ning sellepärast,  mis ta awaldab, on lahutatud