on amalik, ct Saaremaal pärast aasta 1819 midagi maid ei ole antud kihelkonna koolide tarwis. Mihukesed maad aga köstrimaad on, seda juhatab ka seesama seaduse raamat tundma, sest A. 318-on (lehekülg 137 ülal) kästud, et pidanud kiriku kohtu läbi selgeks tehtama, mis kirikuõpetajate ja köstrite kohtuwilja ja muu kiriku maksu kohta õigused on. Selle kõige kõrgemast kinnitatud aastal 1819 Liiwimaa - talurahwa seaduse täitmiseks ou siis kõigekõrgemalt kinnitatud  ministri komitee otsust mööda näärikuust 1836 kuni 26 Meiukuul 1843 Riia kindral kuberneeri Kolonnini poolt (seda koinmisioui läbi -tõendatud) Ew. Luteruse usu kiriku õpetajate ja kiriku teenrite seaduslik sissetulek kinnitatud. Sellesama kirja sees mis iga Ew. Luteruse usu kiriku kappis on on ka köstri (ehk eeslaulja: Vorsänger) sisse tulekuks arwatud see poole adramaa, mis Saaremaal igal köstril on. Koolimaid Mld:-oga meile meite seadustes ku kst kinnitatud. Kuida need asjad Ülemaal on seda meie siin selgesti ei tea. Mi palju aga on teada, et mõnes kohas kihelkonna kool oma koob meistriga üsna lahutatud köstri kohast, majast ja ametist on, mis seaduse põhjal niisugused kihelkonna koolid seisawad, ei tea meie siin mitte. Seda on aga teada : et niisugust asja Saaremaal ci ole. Aga teisest poolt nüüdki meel (nagu Keinas Hiiumaal) kihelkonna kooli kohta ei olegi, maid vina köstri koht: nõnda kud ka Saaremaal  Jaani kirikul meel 12. aasta eest köstrile kohuseks pandi ka k Mi pidada; aga selle koolipidamise eest na t nale ka raha palka lubatud, mida mõisnikku kojast antakse. Sellepärast Saaremaa kohta on see asi üsna selge. Meite maa waesuse poolest pole, kus kihelkonna koolisid asutati  mitte koolimaid, ega kindlat palka ega ka iseäraliku koolimaja muretsetud, maid see on köstri kaela kukkunud, ning ! ikka ka selle õigusega: et esialgu need kihelkonna koolid muud ei ole kud kiriklikud , jumalasõna koolid, kus siis et aega oli ' lugemist ja pisut arwamist saal kõrwas õpetati. Nüüd on taga ka meel. geografia, ilmalugu ning saksa- ja wenekeele õpetus j juurde tulnud. Ja selle abiks on siis ka mõisnikku kojast raha abi antud, mis aga mitte kindlaks abiks pole kinnitatud, maid ikka kolmeks aastaks: ühest aasta kolmest teise; pääle selle on ka pangi aida poolest rahalist abi antud. Mõnes kohas on ka kihelkonna poolest kihelkonna koolile abi antud, aga ikka priitahtlikult ühest aaStast teise. i , u See on selle asja seisus Saaremaal. wan, hcira Bmndau on see ainuke isane j mZeras, kes onu mõisas käinud on." I Friedrich sai mait. Ta ei wõinud oma ! mStei, mis nmjori kõdra tema sees jälle üles ärkas, sa mida ta ise narri mõteks pidaS, onm emale mitte amaldada. kesköö oli juba WeS, km nad teine j renei: head ööd soowides lahkusiwad. Lärgmisel päeival söitfiwad nad kõik I kolnie keSta onu juurde. Senna jõudes Z saiwad nav onust ja tema tütrest rõõmu- ge rererarud ja wsStu Wvetud, Frida j Brandast aga ei olnud mitte näha. Ta ! olla meel omas kambris, seletas Hedwig, Z saada oga rärast poole ka alla tulema, j Fm.da ära ett mine e.ndiõ Friedrichile mai- ! gistust. 'est m armas sellest otsustada j mkiuar. et neiu temast mitte lugu ei pea. s Tema bilsuri ette maetud nõu näis see j tädi kerge olerrat täita. ! Ta pani Hedwigi tähele ja orwas teda mähe r-chutume olewat, kui ikka. Kuns Zricdrick onuga jutustas, nägi ta et Hednma  päälc waatss, aga nii pea kui ts emad Mmad ka tema poole psõris, rõõns neiu tohe omad silmad wshe kohtuduÄ  ütu leisc koha poole. KÄllemine ei talunud mine üsna ladumZei  mmna ja vcdWZg ougz see, kes wii' sakZ sMe pressitud olemisele otsa pääle tegi. Kui »ad ühes koos kannatist wõtnud oliuad, seletas Ida et tema tahta preili Hrakd-sN juvde üles minna. O»« oli oma õega maja MUMM üle elamas könele- WsisM z« km Hedwig oli Sd»kv«k mö. asnud, fiis astus ta Friedrichi  juurde ja M»S Ada ennast aeda Onu pilgutas oma õele silma, mida see naeratamisega, mis tähendas, et ta wenna silma pilgutamist küll mõistmat, wastas. Mõlemad noored inimesed läksiwad tüki aega mait olles teine teise kõrwas edasi. Friedrichil oli kindel nõu nüüd otsust ja seletust nõuda, aga üks iseäranis kartus oli ta üle wöimust wõtnud. Ta püüdis enesele küll mõttes ära seletada, et ta armastus Frida Brandau wastu muidu tühi pettus oli ja püüdis seda mõttet enesele selgeks teha, et ta ühenduses Helini  iga rahulist õnne leidma saada, mida ta soowis aga siisgi, mis saaks ta neiule lvsstama, kui ta omad rahulised, klaarid silmad tema poole üles tõstaks ja küsiks: Armastad sa mind tõesti, Prits? Ons see sinu südame puhas ja tõsine armastus, mis sind minu poole tõmbab? Mis pidi ja mis wõiks ta temale seesuguste küsimuste  pääle kosta! . Nii oliwad nad kuni aja teise otsa jõudnud,  ilma et nad sääl palju oleksiivad jutustanud ja weel ei olnud Friedrich oma nõuga mitte üsna kindel. Sääl jäi Hedwig korraga seisma. Friedrich waatas ta otsa ja leidis et ta iseäranis kahwatu wälja nõgi. Ta nägu oli oma endist rahu kaotanud. Ta waatas kahkledes noore mehe otsa. .Ma pean sulle midagi tunnistama, Prits, algas ta. „Ma tahtsin seda käiki seks tarwitadada, et sinuga midagi tähtsat asja Mi rääkida. . Mul aga tuleb ette, nagu oleks sul ka selle sarnast südame pääl, wöi eksin ma?" „Sa ei eksi mitte, armas Hedwig. Mul oli ka svow midagi sinu Kest küsida." - .Ära räägi mitte edasi, ma palun sind" tuli Hedwig wahele, oma kätt tema õla pääle pannes. „Tule istume siia ühe pingi pääle ja siis kuula esiteks minu juttu. Pärast tahan ma ka sinu soowisid kuulda, kui sa ikka omast ette mõetud mõttest kinni pead. Ma tahan kõige esikeks midagi su käest küsida, aga tõuta mulle, et sa mulle selle mustuseks tõtt räägid. Ta oli elawalt rääkinud. Tema olemine  tuli ikka enam Friedrichile arusaamata  ette. Imeks pannes waatas ta tema otsa. „Küst!" wastas Friedrich, „ma tõutan sulle täiesti tõtt rääkida " „Hea küll," rääkis neiu, sügawasti hinge tõmmates ja üksi silmi tema pääle waadates,  „siis ütle mulle seda: Armastad sa Frida Brandaut?" See ehmatus, mis selle täiesti ostmata küsimuse juures Friedrichi näo pääl nähtumale tuli, oli selge maStuS. See küsimus tegi talle ta oma südant selgeks ja andis talle märku, mis tal tulewikus teha ehk jätta oli. Ahastusega  pani neiu tema wiiivitust tähele. „Wasta mulle tõtt!" maenitses ta meel kord. „Sinu õnn ja wöib olla ka minu õnn ripuwad sääl küljes." „Noh siis, minugi poolest," ütles ta kindlasti. „Ma olen sull etött tõutanud rääkida. Jah ma armastan teda! Ma tean, see on must rumalus, sest ma ei saa tema poolt mitte wastu armastust leidma, aga ma ei wõi mitte teisiti." (Järg jääb tulema.) Isamaalt. Saaremaalt. Halbdused j a õnne tus e d. Sagedasti peame üsna raske ja rõhutud meelega isamaalisi sõnumid  kokku seadma, sest et need meie lugejatele  mitte meele jahutust ei paku. Halbdufi  ja õnnetusi on meie kitsal isamaa pinnal ikka rohkem (wöi awaldatakse neid rohkem) kni auusaid ja eeskujulist tegusid. Sellepärast nimetame siin oma auustatud kirja saatjatele, et nemad juuremaa «samusega  ja tähelepanemisega rahwa elus ette tulewaid auusaid ja eeskujulist tegusid ja sündmusi tähelepanewad, ja neid teistele äratuseks awaldawad, kui need ka aruldased uudised ei ole. Meie oleme omal ajal „Saarlasest" lugenud, et kihelkonna kiriku walla mees K. Reiht olla tubli wiljapuhastamise  massina teinud, et Kaarma kõrtsis wähem wiinn juuakse, kui endisel ajal, et Jaanis Pisku- Pahila küla mehed olla saha künniga aluStust teinud jne. Kõik need ja palju muid ei ole mitte üli tähtsad uudised, aga need on eeskujulikud, ja üratawud teistejuures,  kes seda kuulewud jüreltegu. Ja kui ka nutte neis, asjades ja toimetustel jüreltegu, ometegi mõni tuleb jälle mõne muu algupäralise mõtte päülc, sest elaw läbirääkimine auusaist töödest ja tegudest elustab ja waimuStab meie isamaalisi ka farnatscid, tegusid tegema. Selle maenitsuscga  ei mõtle meie mitte ütelda, nagu. ei oleks tarwiS halbdusi ja õnnetusi enam tarwis meile saata; ei mitte! Saadetagu neid ikka nagu siia ajani, meie peame nende awaldamisega kohaliku piiri,.aga ärgu sääl kõrwal tähelepanemata jäägu, mis meie rahwa juures ka kiituseks jä auukS on; sest auusaid mehi on meie rahwa hulgas ka oma osa, aga see pole mitte pruugiks saanud neid ja nende tegusid awaldada. R»»resaare,st. Pühapäew 18. Oktobril oli Eesti seltsi peakoosolek, kuS mitmed tarwilikud asjad saiwcch tonnetatud ja lõpeks nõuu peetud, et seltsi aasta-püha tulema kuu 29. päewal peetud saab. Kõhn seks sai tehtud, et pääle presitendi ka koegi seltsi liige mööda läinud aasta seltsi elust peab kõnelema. Meie kinukülas pruugitakse wa topsi enam kui seda inimliku seisusekohtatarrvis