Ta rnttaS akna juurde, tegi luugi lahti ja jahutas häkitselt nii palawakS läinud otsaesise wiimaSteS, alleS kmlgeSte liikuwateö õhu laeueteS, mis maru oli maha jätnud. Jlmrahuta olekuS, nagu oleks ta palavikust waewatud, läks ta tuppa tagasi, jooksis edasi ja tagasi, ei leidnud hingerahu ja langeS viimaks diivani peale, kuS ta oma palet siidi padjaöse peitis. .MiS see kõik ommeti piakS tähendama!" kordaö tema segasel meelel, mis nii järöku tema peale oli tulnud.  .Selva surnud, minu vaene, vaene Selva, ja tema, see vveraS... Mina olen tema eest kõrvale hoid nud, nagu Petrovitsh käökiS; mina nägin teda, mina rääkisin temaga täna Shtu alleS esimest korda, ja ta oli nii hea, nii südamelik! See oli heal minu unenägude vastast ja sellepärast vaugiStaS tema nõnda minu südant ja meelt! Tema tõi minule tervisi töiselt poolt, kuhu kõik minu igatsnS käib; see oli üks nägu, kõigest julgusest  hoolimata, nii mahe ja meelitav! Minul oli, nagu saaks minu süda avatud, kui ta minuga kõneles; kui õnnetumat Selvat toodi ja tema sinna juurde aStus, siis oli, nagu saaks minu süda nende mõlemate vahel jagatud, ja nagu langeks suurem jagu tema osaks, keda ma täna alleS esimest korda olen näinud. . . Ja mis siis pärast sündis, see oli ju isa süid! Tema hoole alla tahab isa mind ju uSkuda, isa, keS muidu kellegi waSta usaldust ei näita... Minu süda peksab, kui vasar, kui ma selle peale mõtlen, et mina tema kõrval... Aina päina temaga, koguni tema meelevalla all. . . Ja siiski, minu! ei ole umbusaldust tema vaSta! Piaaegu arvan ma, et mitte ähvardava õnnetuse kartus ainuS põhjus ei ole, mis mind igatsusega seda tundi ootama sunnib, et ma siit ära lähen!... Ja mis siiS isa nüid temast tabab?" Tema aStuS ukse juurde ja jäi kuulatama. .Tema viib teda võlvitud keldrisse!... Kui ta seda kurjaSte tarvitaks, kui ta äraandjaks saakS! .. . Mina olen siin nõnda üksi!... Ma tahan alla minna Marko juurde, tahan veel ükskord Selva armsat nägu filmit seda, ehk see küll juba nii hirmsaSte kahvatanud 01i... Ob. kui jäle ommeti surm on!" Jahedus käis temal üle ihu. Kartlikult vaatas tema ümber ringi ja aStuS siiS kikki warbil tuast välja. (Järg jäcd tulema.) Jesuiiti-ordust. j. Nime .lesuiitlane" on viimasel ajal ajalehtedes sagedaste pruugitud ja sellepärast ka lehelugejatele tuttav sõna. Mlsiuguie vaimu last selle nime all tuleb mõista, ei ole aga «ist mitmelgi selge kullalt. Meie ei taha seekord mitte selle ordu ajalüüsi ega välimisest tegevusest rääkida j sellest vaata: Sakala Lisaleht 1880 .Paapstidest  ja Jesuiitidest"), vaid ude ordust lahkunud lesuiitlaie  kirjelduse järele tema st'em:st elu lähemalt tundma õppida. Nimetatud leiuiitlane. kelle kirjast meie ükst mõned tähtjamad tükid oleme vä!;a veiuud. kirjutab järgmiselt: Mina olen mitu aastat lemiin kasvamie õnnistust täiel möedul maitienud ja võisin ükst pika võitlemise järele suure vaevaga ennast ordu köidikutest peaSta. Mitte lesuiiti vaStaliSte kirjade lugemine sest niisugust ei saa lesuiitlane mitte lugeda mitte iuuiõnaltsed ega kirjalikud sõprade maenitsused sest rääkida tcdnS wöeraStega  üksi ülema labaga ja ude orduvenna seltsis, ning niisuguSte maenitsuSiega kirjast ei oleks ülem. kelle käe läbi kõik lähevad, saaja kätte sugugi anuud vaid need seadused, kloostri kaSvatus iie tõivad mind sellest tagasi. Sest et minu möiSmS üksneS magama uinutatud.  mitte surmatud ei olnud, julgesin mina selle üle järele mõtelda, mis tarvis see seaduSte ja reeglite koorm, see vaimu ja südant halvav vooruSte öpetuS, see asjata ja möiStuse vaStalme tõuwse järele elamine on. ja vii jõuudstn ma viimaks selle mõtte peale, et mina pimedaks sõnakuuljakS mitte ei kõlba ja übttafi selle arvamise juure, et see ordu mitte nii jumalik ei ole. kui miua seiemaale olin uSkuuud. vaid et temal kui mimeSte seadmisel ka omad padad küljed võivad olla. )a nüid lubatagu mind selle ordu mnoakS tegemiseks omalt poolt mõnda teatust omast äraelamisest juure lisada. lesuiiti-ordu kahekordne otStarbe on. Jumala armu abiga oma hinge õuuiStuse ja täiuse eest muretseda ja iseäranis suure hoolega ligimise SvuiSmse ja täiuse eest töötada. Vaatame estte. mill kombel esimest otstarbel täidetakse. Niipia kui mina, lesuiinorbu kaSmaudikkude sekka «aötuvöemd, üle klooni läve astusin, ei oluud miua mitte euam iseeuese päralt. Otsekui s? ja m edel ssjawäe» oma tadttnist ega otstarbel ei tobi olla, maid ülema tahtmise  järele üleüldised otstarbed piab töötama, nii piab ka Jesuiitlasel oma tahtmine ja otstarbe täieste kaduma. Selle ordu sees läheb aga ülema juhatuse alla heitmine palju kaugemale, kui sõjamäe ehk muude ilmliku seadluste  juures. Sest mitte üksi wälimises asjus ei pia Jesuiitlane allaheitlik olema, waid ka südame, waimuelu, õppimise zc. poolest. Et ülem oma alamate iseloomu ja osawust, isegi nende salajamaid mõttid, soowist, headust ja wigadust karma peal tundma wõikS õppida, on igaühe kohus, ülemaste  nõndanimetatud südametunnistuse rehnuugi (raüv eo!iBeieuti!le) priitahtlikult (!) ettepanna. Uus õppija piab seda mahemalt ükskord nädalas tegema. Seal juures piamad järgmised punktid karma peal ülesantud saama: kaS mitte mõni ülemast antud reegel ehk eeskiri waStameelt  ei ole, kas nende täitmise juures raskust ei tunne ja missuguste waSta kõige rohkem eksib, missugust woorust  kõige rohkem armastab; kuidas iseäranis ülemate allaheitmisega ja oma tahtmise surmamisega lugu on; missugust wilja palme pruukimisest tunneb, kas seal juures mitte leigust e: tunne ehk mõtted laiali ei ole? zc. Et sellest häbenemisest, mis oma salajamaid tahtmist  ja migast amalikult ülestunnistades igaüks tunneb, möitu saada, piab mõtlema, et niisugune alandus Juma lalle iseäranis meelepäralme on, kes rumalaid äramalib ja tarku äratöukab. ning et ülema, kui Jumala asemiku juhatuS üksi hinge kasuks mõib tulla, kuna iseenese hooleks jäetud hiug kergeste õigelt teelt kõrmale mõib juhtuda. Niisuguste ettemaalimiste läbi sünnib muidugi rohkema jau, iseäranis nooremate liikmete südames niisugune kartus ja hirm, et nad iga kõige wähema asja pärast kohe rektori  juure jooksemad, et temalt nõuu küsida. Wäga sagedaste laseb see küsijat ilma wastuseta minna, sest et sellel sest tundmusest küllalt piab saama, et ta oma eksimise  ülesandmise läbi oma kohut täitnud on. Aga mitte paljalt igaüks ise ei pia enesest ülemalle teatama, waid kõik piawad sea! juures abiks olema, et see neid selgeSte tunneks. Sellepärast piab lesuiitlane.kange eeskirjade  järele sellega rahul olema, et kõik tema eksitused, wiad ja miö muud temast tähele pantakse, ülema ette kantakse; ka piab tema sellsamal wiisil, see on sarnase ülesandmise läbi, töistele nende hingeõnnistuse kättesaamiseks  abiks olema. Ülemal on kõwaste keeltud, ülesandjat  kunagi äraanda. Mina olen seda reeglit nimetanud,  nii kuidaS ta on; mis jauts ta on, wõib igaüks isegi arwata. Wöib mõtelda, missugune seaduse läbi pühendatud keelepeksmine kloostris walitseb. Igaüks räägib töise peale, kaS õigust ehk ülekohut, üks puhaS. Kui mina ehk minu seltsimehed rektori juure tulime, oli sellel, enne kui oma asja saime rääkida, enamiSte hulk kaebtusi ette tuua. Wahcst oli äraneetud emakeelt tarwitatud hellest pärast weel), wahcft waitolemise seadust mitte pidanud, wabest sõnakuulmises liig wäbe röemu üleSnäidanud ja nii edasi. Ja häda sellele, kes sellega rahu! ei olnud. Temale tuletad» kobe meele, mis koduse ta oma peale oli wõtnud. Siösc astuja uue õppijaile, keS enamisle clvrõömuS gimnasiast on, ja juba koolis palju tähtsa m .:es asjades kaebamist ei sallinud, on see seaduS muidugi  mõista raSke. Aegamööda õpib ra aga äranägema, ,et maailmas üksi sund ja kasu põhjuseks on, ordus sellewaSm  aga Jumala auu ja hinge õnnistus." Et ennast üksnes ema seltsi liige tunneks olewat, piab seaduse järele kõik sidemed katki kiskuma, mis inimest  tema perekonna, isamaa ja söbrade külge köidawad. Lihalikku, loomulikku, „ sellepärast mäga puudulikku" armaStust wanemale ja mendade õdede wasta. piab sõnasõnalt äralämmatama ja üdckS puhtaks. mamm liiekS, ümbermuutma. nii et nende eest palud ja nende bmgeõnniSmse eest muretsed. Raakida lobid nendega nksneS iseäraliku luhaga, perekonna naeS:eradwaS:ega ilmaski ilma töise ordumenna ligioleimseta! Kirjutada tohib neile ükSnes iseäralise ülemalt saadud luhaga, kellele ka kirjad äraamakse. ja kes neid ärasaata ei tohi, kui ta neid mitte dead ei leia elewatl Ümberpöördud teeb läbcVad kõik mlejad kirjad. Ülem saab nad enese kätte, lueb neid läbi za annab neid enese beakSarwamise särele ära ebk mine? Lubata klria ärasaatmise peale. ükSpubaS kelle kätte, on weikscm Vanne pandud! lesuiitlane on stts nii oma perekonnale, nõnda km see temale, kadunud. Ülem en rema jsa. selts tema ema mina olen teda HkSnes knl kasuema tundma õppi nud), töised lesutttlaied tema armsad Vennad, keda tema sellepä? st .armsamateks* plad Nimeta.a Seda kiidetakse ka iseäraliseks tasumiseks lua.ala pee k et ta perekonna za kodu mahajätmise eest nn pal « Vendi ja kodnfi annab. Sest tõeste leiab rända,a lesuiitlane iga ammetiwenva juurest sõbralist VastUVõtMtst. Selle juures pidada Kristuse sõna tõeks iaama: Kes iia za ema minu pärast madajälab. saad <eda sajakordselt jälle kätte.» - «Patuste wanemate armastuse" teutuseks oli meie lugemise raamatutes imelugu ülespandud: ÜkS oli teel oma ema juureS, milleks ta kauase palwe järele luba oli saanud. Tee peal paluti teda oma preesterllku meelewalla abil ühte kurjast waimust waewatud terweks teha. Kui ta selle juure läks ja ettekirjutatud palwessnu  luges, pilkas teda kurat kurjast waimust waewatud inimese suu läbi, kuna ta kokkutulnud rahwa hulga ees karjus: «Mama! mama!" wis peale paater habiga pidi äraminema. . Peale selle piab isamaad äraunustama. Iga uksiku rahwuse tundmine piab taieste kaduma, et kõik endid kui ühe rahwa liikmed tunnekfiwad olewat, kes tõiSte rahwaste  seas laiule lautatud on. Minu emakeelest ütles kord rektor, temale näidata, kui oleks see keel selle jauks olewat, et selle läbi Jumalat wibaStada.  Ka poliitikast ei tohtinud meie õppijad midagi teada. Daani-Saksa sõjast a. 1864 sain mina alleS kahe aasta pärast teadust, Preisi-Austria sõja ajal 1866 oli meile ettekirjutatud, kumma poole meie pidime hoidma. Nimelt pidime meie katuliku uSku Austria poolt ja protestandi  usku Preisi wasta olema. Ka sõbrust piab äralämmatatama. Väljaspool kloostrit olewatest sõpradest on seda iseenesest mõista. Aga ka kloostris ei tohi lesuiitlasel ühtegi sõpra olla. Kõiki omi kaaswendi piab ta ühetasa armastama ja übegi poole ei tohi ta omaS südames robkem hoida. Iseäraline  sõbrus (awieilia pgNieu!ariB) on wäga wibatud an ja peetakse teda mitme patu hallikaks. Tema ei olla iseenesest juba lumalalle mitte meelepärast, lest et peale teda kedagit armastada ei tohtida. Pealegi wõiksiwad sõbrad kergeste omi raskusi töine tõilele rääkida ja ennast orduwastalises waimus tuetada, misläbi neile sõbrus hukatuseks  saaks. Et seda paha ära hoida, ei tobi ilmaski kaks üksipäini kaua aega koes olla. waid wabemalt kolm. ning jalutust käiguks tähendatakse ära, kes koos kätwad. Saagu sellest ordu esimese otstarbe kohta kullalt. Paneme nüid töist otstarbet tähele, mis ligimne hingeõnnistuse  kohta kaib. zacd Mõndasugust. Maailma raudteede pikkus on übe Preisi riigi ebi tuse meistri aruande järele 1879 aasta lõpetusest, künni 1883 aasta lõpetuseni 92.168 kilumcetert ebk 26 vret senti kaswanud ja cli ta 1883 aaSral juba 412,199 km. Sellest mli Euroopa kobta 182 913 km.. Ameerika  kobra 221.454 km.. Aasia kõdra 18.682 km.. Aafrika kobta 5,668 km. ja Austral a kõdra 16 534 km. Euroopa riikide bulzas on Saksamaal kõige suurem raudteede wõrk nimelt 35,816 km. Inglismaal on 29,896 km.. Prantiwemaal 29,688, Venemaal 25.121. Austria UngriaS 26.558, Iraalias 9456. Spamas 8251. Roolsimaa! 6466. Pelgias 1269 km. j. n. e. stõrdrra armu poolest on Roommaa! kõrge rugemam wörk, piaaegu kaks korda nü iuur ku: Sakia ia susemaal. Kõik maailma raudrced üdrckokku armatud. tulemad umbeS 95' - mürardr maksma. Ü?c kindrali luure ruled ü's rugeva ktbaga soldat. . Cga sa ommen ü's -oat.k. vede.c-a edk mängiza ei ole. pois?' künd irana val.u vaestes. A. kindral» -dl» vasrus. .Aga ae ommen nn tubli mees. tl oma rops vo:kar ka ära kanta vkit — .Kas teda ka wei pang: täis vasras nikrv: '.ulgesre. Kodtu ees. Kodnmik: .Aga kurlaS irdrre Teie isand ilma e: oma dademet a anud kodm ette - Kobn»kä»ia: .Armu kod» derr! Alles täna dommiku kü:r.nn oma suu ne:n karva kov: sudest pudraks. aga kolme ruvnu.'c oo:am:'>aa n n iavna kuumaS eesmas on nad pärdikud -älle sudu kasvanud. Igatseja süda. Ilmud loodut ?cd»^: la»!.k «2422:2. 2 e:< 2 lcd! 22d 5»»^r.2. saö t ?:r?k 62, kuu. cdi ö?A2t U?^d kuu 5« :e«s i! denzZ r:^d 56 20. Sakala. 1885 Lt;v.