kontrahti järel on iga üks kohustatud, et ta ei tohi oma rendi maa päält oma loaga raiuda, nagu see manast oli; sest enne hoidis iga mees miimist kui wõsa niidu aegu wikati eest kasuma, aga nüüd kuulen teist juttu; enne ütles peremees: „Sest wõsast saab mu poeg ükskord palgi, ehk ratta ige." Aga nüüd ütleb peremees: „Parcm löön ta nüüd wikatiga üle kaela, nüüd ep ole tal kandu maha jäämas, aga jääb ta kasuma, siis saab mu poeg ükskord selle eest trahwi maksta." Nõnda kaub mets igast küljest, wanemad saamad eest aeg ajalt ära raiutud, ja noori ei lasta enam pääle kasuma hakata. Selle moega, kui see nõnda edasi läheb, on Saaremaa mõne kümmekonna aasta pärast Sahaara liiwa kõrbe sarnane. soontes tuksub, nii kaua kui nooruse silm nõidlikult läigib ja armaS muusika meelitab, nii kaua kui inimesed elawad, saab ka nende keha kerkima ja jalg keerutama ja tundmuse sunnil hüüdma: „Hüppa, hüppa kehale, Künni elul ehake Kõla kenalt keelele Ka täna pärast saamad paarid muusika saatel keerutama, iseäranis kui mõni omale wõib hüüda: Maimukest mcsisõnul Ja mõnul Keeritada keset kenamaid! Kaub kord meil käest. Uuest kõigest wäest Loeme tasa, üks, kaks, kolm. Kähku, kähku, üks, kaks, kolm. Künni kord on käes, Heljume uues mäes. Kuis kõrgest taemast ülemast Kuldpäike hiilgab heledasti Nü särab kuldse kuma sees Mu maimu minu ees! Kui koidutäheke Su stnistlmake, kui roosiõickc Su rnefihuuleke. Sa lillekene. Mu mõte ja püüd, Mu maimukene: Oh ole mu hüüd! Surmani sulle Truuiks ma jäcn! Jäed fma mulle. Siis õnne näen. Isamaalt. Kihelkonnalt. Õnnetus. 22. Aprillil saatnud Kuusnõmme mõisa walitseja ühe suure koorma puid linna minema, mille sarnast küll ükski Saaremaa inimene pole weel näinud. Sellesse koormasse  olnud kolm 7. jalalist sülda puid pandud, mida neli hobust õige tublisti minnata saanud. Hobuste juhtija istunud kõrgel koorma otsas, sest koorma kõrwas käies pole hulga hobuste kutserdamine mitte korda läinud. Mõisa poolest oli üks Kulli walla meei, suure koormale abiks seltsi saadetud, et häda korral kutserile abiks oleks, ja linnas aitaks puid maha laduda. Tee käik läinud hästi, ilma wigaduseta, künni Mättasselja mäele, see on Toawi kõrtsist mõõda, sääl juhtunud kovrm maga kraami ääre päälei abiline käinud koorma kõrwas kraami pool kulges, mehe jalg libisenud ja kukkunud põigiti wankri alla. Äkkilise kisa pääle jõudnud kutser hobused kohe kinni pidada, mankri ratas ei olnud küll meel mitte üle mehe jõudnud; aga mehe külje kondid saanud ometi katki pigistatud. Hirmsa walu sees elas ta 8 pöcwa. 30. Aprillil heitis ta hinge. Igas asjas peetagu parajust, nii ka koorma suurusscs. R. Selle kewads saadi siin kihelkonna randades jää' kadumise järele rohkesti nisadega äärkalu, wõi, mujal Saaremaal nimetatakse soomkalu. (Rüsad hüütakse mujal Saaremaal mõrradeks.) N. Hundid kuulukse see kewade sagedasti siin poo! paha tegewat, juba mittu looma on nad oma kurjusele ohwriks pärinud. Missist on nad siin kihelkonna metsades see kewade pesitamas. Metsa mehed! otsige metsad ja rabad läbi ehk leiate kurja tegijad üles. Siis teeksite sellega terwc Saaremaale suurt head. L.. Kuidas kuulukse jääda Kihelkonna kiriku torn selle sui ikka meel ehitamata. Kiriku wanemad on nüüd seda märkanud, et ühe tuhande rublaga, mis neil kiriku rahast torni ehituseks luba mätta on, meel mitte nii suurt ehitust ette mätta ei wäi. Torn teeks küll meie wanat kirikut hea tükki kaunimaks ja ilusamaks; aga on ta meie wanemate manematele ilma tornita aitand, siis kõlbagu ta nii mcitele ka ilma tornita wcel edespidi. Torni ilu on paljas wäljaspidine ilu, mis kellegi armastust kiriku wastu suurendada ci suuda. Et küll Kihelkonna  kirik algusest ilma tornita on siia maale seisnud, on ta siiski igal pühapäcwal rahwast tungu täis olnud, rohkem kui ükski teine kirik Saaremaal. Soowida oleks, et kiriku wanemad ennem kiriku suurendamise pääle mõtleksiwad, kui torni ehituse pääle. Et küll kirik oma suuruse poolest oma tuhat inimest wastu mätta wõib, siiski on suurdel pühadel pea pooled inimesed wäljas pool kiriku müüri, mis ruumi puudusel sisse ei mahu. Kiriku suurendamiseks saaks ka rahmas hea meelega tööga ligi aitama. Aga torni ehitus, kui seo selle sui ette oleks wõetud, oleks suurt paha meelt rahwa sekka sünnitanud, sest paljudest oli nurisemist selle wastu kuulda. R. Pöide kihelkonnast. Tulekahju. Audla wallas põles ööse 5/6 Mail Laose puumaa elu, mis 12—13 aasta eest uue koha pääl ehitud sai, ja aida elu, ühes wäikese puhta elamise majaga, kus sees luteruse lastele kooli õpetust juba kümekond aastaid sai antud, ja saun ära; majadest ei jäänud muud kui tulest lõhutud müürid järele, ka jäid tulesse 5 weist, üks ani ja koera poeg, pääle saia palgi, 5 regge ja kõik muu elamise kraam ühes riiete kui ka toiduga; tulest ei saanud muud päästa kui lambad, sead ja ühed raud rattad. Tule hakatus oli kellu 11 —12 mahcl ja kõik rahwas olid hingamas, ainult kui juba tuli kõiki oma ohwriks wõttis, korjas rahwast, kes olekfiwad jõudnud mingi päästa, aga suure tule parast ei olnud enam wõimalik. Peremees Willcm Müir (woorimees keda palju rahwast tuimemad) oli Kõigusti rannast kalu ostmast koju tulles mcrsta kauguselt tuld näinud, ja perenaine on Keskwere Kakkuna küla rannas kalu ostmas olnud, kodus oliwad suiline (üks tütruk) ja lapsed; lapsed on üsna paljalt wülja jäänud ja manematel ci ole rohkem kui need riided mis neil ümber oliwad. Mõisa ja walla poolt saab küll uus tuba ja rihaline ehitud, aga muud majad mis elamiseks tarwis, on peremehe oma mure; nõnda kõige muu kraami muretsemine. On kuulda et mõisa härra olla temale ühe weiss lubanud, aga kartnhwli seeme ja töö riistad, maja riistad kõige suuremast kõige wähemani on puudu ja toidu kraami ei ole mitte üht suutäit neil enam omast käest; seda mis neil elu ülespidamiseks tarwis läheb peab kõik teiste helded käed andma nii hästi riide kui Mõndasugust. Kuidas kargama minijat hobust taltsaks teha. Üks wana mere--wäe päälik, kes kroonu teenistusest wäsinud, asutas ennast Saksamaal ühe ranna ääre elama, kus ta ka see tarwis omale wäikcse maja ehitas. Tema noor abikaas soowis wäga, et nad omale ka hobuse muretseksid, sest püha koda, kus nad tihti armastasiwad käija, seisis neist kaugel, nõnda sama oli ka omakseid kuulamas käimine ilma hobuseta kauge tee pärast pea wöimata. Wiimati päälik wõttis abikaasa palwet kuulda, läks lähema linna elajate laadale ja ostis säält üsna ilusa hobuse, päälegi wäikese hinna eest. Abikaasade rõõm oli suur. Päälik, kes mere pääl purjutamise juures kül esimine meister oli, näitas hobuse wälja walimise juures natuke nõrk olewad. Hobune, mis ta laadalt ostes õieti järele ei waatanud, ei kõlbanud sõitmiseks: temaga ei saanud werstagi maad muidu ära sõita, kui ta mitte kargama wõi lõhkuma ei läinud. Kohe esimisel korral, kui pääliku abikaas lusti sõidule läks, awaldas üleannetu loom oma halwa ametit. Hobune kargas kõigest jõust, wanker sai pilpaks lõhutud ja õnnetu naisterahwaS päästis waewalt oma elu. Päälik püüdis nüüd looma juurest halwa ametid heaga ära kautada, aga katsetest ei tulnud midagi walja. Siis tuli päälikul hea nõu meele. Ta wõttis ühe mehe omale abiks; nad paniwad hobust ühe kõma wankri ette ja wankri taha sidusiwad köiega laewa ankru. Kui ankru köiega wankrise olid tõstnud, iswsid ka ise wankri pääle ja sõiisiwad kodust wälja. Edasi sõites hakkas hobune pea oma harjunud tempusi tegema. Nad lasksid ankru wankrist wälja ja nipsutasid hobusele piitsaga otsa pihta; aga waene loom ei suutnud kuigi kaugele edasi sõita, sest ankur lõikas sügawalt maa sisse ja pani hobuseseismajust kui laewa,mismarutuulega oma edasi lendu ankru peatusel peablõpetama. Nüüd anti natuke puhkamise aega ja teine koolitund  hakkas pääle; selle järele sai kolmas ja neljas katse tehtud, nii kaua kui hobune wäsimusest  pitkali maha jäi. Teisel pääwal wõeti niisama sugune sõit ette, hobune oli juba taltsam. Kolmanvama päewa sõidul tuli weel kord ankrut wankrist wälja missata, ja pärast seda ci tulnud enam talgi ette, et see hobune oleks kargama läinud. Millal sai postmarkide pruukimine wiisiks. Ludwig XVI. walitsuse ajal on moodukssaanud, et suuremad riigi ametnikud oma kirjadele, mida kuningale saatsiwad, ühed iseäralikud paberi lipid pääle kliisterdasid, selle märgiks, et ilma wiibimata postijaamades nende kirju pidi edasi saadetama. 18. Augustil IKS 4. aastal oli riigi walitsuse Poolest järgmine kuulutus Parisi elanikudele teada antud: „Antakse teada neile, kes ühest Parisi alewist teise kirju saadawad ja nende pääle rutulist wastust soowiwad,et nad kirjade pääle peawad kliisterdama margid, sõnadega „porte paye," nõnda et kirja püäl mark silma paistaw oleks ja n. ed." Kirjad, millel sarnased kroonu käest ostetud margid pääl seisiwad, saiwad kirja saajale rutemine kätte toimetud, kui ilma margita kirjad. Sest näeme nüüd, et postmarkide pruukimine, mis praegusel ajal üleüldiseks wiisiks ja kroonu kassa toetuseks on saanud, pisut rohkem kui 200 aastad wana on.