Sakala St. S 2. WiliaMS, 2K. Detsembril»» Põ-wal tBBt. IV. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. WaStutaja toimendaja ja Väljaandja C. R. Jakobson. Aasta lõpetuseks. on üks aaSta ära elatud. See aasta on meie rahwa elule omais awaldusteS nn laenetaw ja tähtjas olnud, nagu enne ehk weel kunagi sarnast aaStat meie maal ei ole nähtud. EeStirahwaS ei ole mitte üksi isetundlikut teed omas poliitikas hakanud käima, waid ta on selle elu seest ka need jaud wälja käärinud, keS teda tema kindlalt ette määratud teel takistada püüdsiwad. Sell kombel on siis Eestirahwas oma poliitika elus suurte sammudega mööda läinud aastal edasi tõtanud. Paneme selle elu käiku natukene meel tähele. Kui Webruari kuul Riias ära peetud põllumeeste kongressi peal Eesti põllumeeste seltside saadikud ette panüsad, et Eesti jagu LjMmaWMAWWKmigü kongreSsi suaksiwad jautätud ja kongressi esimese jauskonna, see on Tallinnamaa külge tõmmatud, siis tundsiwad kõik terasemad poliitika mehed kohe ära, missugused soowid Eestirahwä seas liikuma oliwad hakanud, ehk küll siin paljalt põllutöö tarwitused ennast awaldawad. Mis Gestirahwa seas kui sügawam elu soow liigub, sellest andis juba EeStirahwa saadikute märaukiri  selgema sõnadega otsust, kui seal loeme: „Winnaks peame kahetsema, et manad poliitika seadeldused Sakslaste  heaks Balti kubermangudes, kus maal kaks päriSrahwast, Eestlased ja Lätlased, elawad, ei ole seda maad mitte rahwaste järele kahte kubermangu jautatud," n. n. e. Oliwad need soowid ennast seiemaale aralt awaldanud,  siis aStusiwad nad nüüd juba pea kindlal sõnal päewa ette. Seda tunnistab Sakala 34-ma numri juhikõne, selle pealkirja all: „Mis Balti kübermangude  uuest jautamisest ja sisseseadmisest räägitakse." Meie oleme nüüd selgeSte wälja ütelnud: Eesti- ja LätirahwaS ei taha enam mitte Sakslaste kasuks kolmes kubermangus lahutatud olla, waid tahawad Riigi kasuks kahte kubermangu ennast ühendada, nii et meil üks GeSti ja üks Läti kubermang on. Missugust rõõmu meie rahwaS neist tehtud ja praegu näidawd sammudest tunneb ja missugust elustawat  jõudu see meie rahwuSliku elu kohta on awaldanud, sellest ei wõi meie praegu weel nõnda rääkida, nagu seda soowiksime. Wõib olla, et tulema aaSta lõpetusel seda juba Võime ütelda, mis nüüd ütlemata jätame. Nüüd korrutame lühidelt: Meie rahwas on oma poliitika elus mööda läinud aastal wõidusammudel edasi astunud. Aga kus päikese malgust on, seal on ka marju. KuS meie rahwas kõige waimuStawamat ja auusamat maimu-elu elas, seal tuliwad tuuletuuSlarid hulgakaupa ja üksikult üleSse ja püüdsiwad meie heledat taewast pilwete alla matta. Meie ei taha mitte nendest rääkida, keS meie rahwa püüdmiste looduslikud Vastalised  on. Meie räägime neist oma rahwa seast ülestõusnud  meestest, keS, ennast oma enese wale-auu ja kasu püüdmiste orjaks tehes ja hulga noori mehi enesega kaasa wedadeS, meile meele tuletasiwad, kuida seitSme-saa aastane orjapõli ommeti ühe jau meie rahwast tema maimu-wabaduse tundmises wigastanud. Kui meie mitte ei teaks, et nad paljad teadmata ehk teatawad tööriistad töiste käeS ehk iseenese kasu teenistuses  on, siis oleks täitsa arusaamata ja sugugi wõimalik  selle üle otsust saada, mis need mehed õiguse pärast tahawad ja soowiwad, kes mööda läinud aastal meie elu-laened nii kangeSLe keema paniwad. Meie enese aeg on weel liialt nende wõitlemiste ja liikumiste  sees, et ta täieliku otsust selle liikumise kohta wõiks anda. Aga tulewik saab käredat kohut mõistma. Õnnelik see mees, kes nüüd juba ära tunneb, kuidas ta nooruse tujus ennast wiltu teede peale laskis wedada ja edespidise parema tööga oma nime tulewiku hukkamõistmise  alt peaStab. Meie Võime oma mööda läinud aastat rõõmuga lõpetada. EestirahwaS on ennast omas paljuses nõnda awaldanud, et ka tulewased põlwed weel rõõmuga selle' aasta peale tagasi waatama. Toogu tulewased ajad meile ka mis nad toomad, seda wöitmtundmist  ei saa nad meie rahwa südamest mitte kustutada  wõima, mis mööda läinud aasta sinna südamesse ülema elu seemneks paigale pani. Mitte üksi oma kõige palawamat südame elu ei ole meie oma kalli Riigi-Jsa ja Riigi-Ema ees awaldada tohtinud, maid meie oleme ka oma kalli emakeelega Trooni ette tohtinud  astuda, milleläbi see keel oma seiemaalfe madala seisuse seest töiste riigi auustatud keeltega ühe järje peale on tõusnud. Oleme seesuguse rõõmu tundmisega oma wana aastat lõpetanud, siis astume selle soowimisega uue aasta sisse, et see, enam kui mööda läinud aasta, üks kogumise aasta oleks. Nimelt neile noorte õpetatud  meestele, kes praegu ei tea mis pärast! ennast meie üleüldisest elust ise jauskondadesse jautawad,  neile meestele söowime, et nad, igast sõbruse wolist ennast lahti tehes, oma südant tõsiselt läbi katsuksiwad ja siis, mööda läinud ajast õpetust mõttes, selle üle järele mõtleksiwad, missugusel teel sinna Võimalik  jõuda, et rahwaga üks elu ja hing Võimalik olla. Üks wõeras male waim on meie wahele tunginud, kelle püüdmine see on, meid sundida, et õige palju wigasi teeme ja siis nende wigade eest Võideldes ennast ise wastastiku  surmale lõhume. Missugune see esimene wiga ja raske hoop meie koduse elule oli, seda teab iga laps meie seas: see oli üks awalik kiri, mis meie rahwast leinama ja meie wastalisi hõiskama pani. Pärast wli weel mitu sarnast hoopi meie rahwa elule. Aga meie rahwa silmas on see üks põlastaw töö ja ta on käärimist meie elus sünnitanud, milleläbi kõiki kõlwatumaid jagust temast wälja on hakatud lükkama. Seda ei wõi keegi salata, ja kes nüüd weel murdmata kangekaeluses seda lõhkumise Lööd edasi püüaks teha ja oma rahwa otsusest midagi ei tahaks hoolida, see ei wõiks siis ka muud olla, kui üks põlastaw äraandja.  Jäegu see tulemata ja astume selle lootusega uue aasta sisse, et selle aasta lennul meie rahwa õpetatud mehed ka ennast nõnda ühendaksiwad, nagu meie rahwaS üks on. mis Webruaripeeti. Aasta esimese poole ajal jutustasime mitmes juhtkirjas nimetatud Riia kongressist, aga siis tuliwad mitmed hädastlikumad juhtumised wahele, nii et need jutustamised pooleli jäiwad. Mitmepooliste soowimiste peale peame sellest kongressist nüüd weel kord jutustama,  ja nimelt sellest ettepanemisest, millega nõuety et Põhja-Liiwimaa, see on neli Eesti maakonda, Tartu, Wõru, Wiliandi ja Pärnu maakonnad üheS Saaremaaga  11. kongressi jauskonnast wälja ja I. kongressi jauskonna külge, see on Tallinnamaaga ühendatud saaks. Wliandi Eesti Põllumeeste Selts oli seda ettepanekut  enne kongressi pidamist kubernäri herrale awaldanud  ja seeläbi oli see küsimine kongressi trükitud programmi sisse üleSse saanud wõetiH. Km Wiliandi Eesti NõllumeeW Seltsi saadik C. R. Jakohson"sedä etiepaüemist ühes kõneS, mis eespool  trükime, kongressi ees oli põhjendanud, pandi mõisnikutepoolt töineettepanemine kongressile otsusetegemiseks  ette, millega ühtlasi Liiwimaa lahutamise nõuu lükati, ning seda wiimast ettepanemist wõttis siis ka kongress, ehk küll weikse healtepaljusega, wasta. Et Wiliandi Eesti Põllumeeste Seltsi otsusest, seesugust  ettepanemist kongressi ees awaldada, omal ajal ajalehed rääkisiwad, sellest aga, kuidas wiimati lugu oli, mitte Eesti ajalehtedes pitkemalt ei ole räägitud, sellepärast oleme siin seda taga järele mitmepooliste soowimiste peale teinud. Kõne aga, millega saadik C. R. Jakobson kongressi ees seda Wiliandi Eesti Põllumeeste  Seltsi ettepanemist põhjendas, oli, Saksakeelest ümbertõlgitud, milles teda peeti, järgmine: „Eesti põllumeeste seltsid on üheS meeles selle ettepanemise poolt olnud, et Põhja-Liiwimaa, see on Wõru, Tartu, Wiliandi ja Pärnu maakond ja Saaremaa  saar esimese kongressi jauskonna külge saakftwad lahutatud. Sellepärast saate minule lubama, et paari sõnaga põhjendan, mis meid selle ettepanewle sundis. Ma arwan, et mitte laialisemat arutamist selle kohta tarwis ei ole, kuidas Põhja-Liiwimaa kliima poolest nagu ka oma ökonoomia oleku ja tarwituste poolest esimese kongressi jauskonnaga enam ühte läheb, kui töise kongressi jauSkonnaga. Liiwimaa keskpaigast läheb nagu lahutaw joon läbi, milleläbi kaks suurt elutallituse  ja põllutöö walda, kes ükStõisest lahuS seisawad, lahku jautatakse ja ära piiratakse. Näituseks tahaksin ma siin paljalt niipalju nimetada, et kõik meie maa produktid, mis wäljaSmaale wiiakse, põhjapool sedL lahutawat joont Pärnu ja Tartu-Tallinna kaudV WäljaSmaale lähewad, kuna produktide tee lõunapool? seda lahutawat joont Riia kaudu käib. NõndasamutM on produktidega lugu, mis riigi töiste kubermangudesse lähewad. Suurem jagu meie otradest läheb näituseks Põhja-Liiwimaalt Balti raudtee peal Peeterburgi linna, ning on meie seltsides seda küsimist juba sagedaste arutamise alla wõetud, mill kombel seda kaubawahetust nõnda toimetada wõiks, et mitte liig palju wahemehi tarwis ei oleks tarwitada. Lahutawaft joonest lõunapoole  on aga kaubawaheldamise teed oopis töised: siin on Riia linn keskpaik. z .