korda läinud neid tagasi tõrjuda. Päälinnast  on sinna rohkem wäge saadetud. Vulgarta walitsuscl on pahad päewad; Saksa keisri reis Wcne maale on nendele õige paha tuju teinud, nad märkawad, et oma tõrkumises enam Saksa maa poolt mingit toetust ei wõi loota, ka Austria käed saamad enam seotud. Ju hakawad mitmed mõtlema, et nendele wiimati ikka muud nöuu iile ei jää kui Wcne niaaga kokkulepimist otsida. Hiljuti wcdas üks trobikond rõõwlid Bulgarias kuus reisijat metsa oma koobastesse ja päriwad lunastuse raha. Kaks oliwad Austria ja kaks Grceka alamat. Nende maade saadikud päriwad nüüd järele andmata Bulgaria walitsuselt oma alamate wabastamist. Jah, kerge nõuda, aga rõõwlid paganad ei kuule ju sõna I Serbia kuninga kojas on kurb.nähtawus  ilmunud, mis jälle selgesti awaldab,  et õnnelik ja rahulik elu sugugi guitte ikka kõrgetes kohtades ei asu. Kuninga paar peab lahutatud saama I Ju mõnda aega elnslstiod kaasad teine teisest lahus. taheti küll sügawat lõhet, mis nende wahel  nii hästi politika arwamistes, kui ka koduses elus igapidi ilmsilc tuli, wõimalikult  ilma eest warjule hoida ja aegamööda tasandada, aga et kuninganna oma poega auujärjepärijat  ikka oma juures Pidas, kartis kuningas, et nii poeg temast ära wõõrdub ja nõudis teda oma juurde. Kuninganna, kes wiimati Saksa maal Wicsbadenis wiibis,  ei tahtnud seda mingibtingimisel teha, ei hoolinud ka, et keiser Wilhelm isi teda palus, lepitust otsida. Wiimati wõeti poeg wäewõimul tema käest ära ja saadeti Serbiasse,  kus ka kohe lahutuse protses ette on wõetud ja arwatakse pea ka lõppetada. les ta lähemalt kõrgema seisuste wiisisid tundma õppis ja seltsliku elule enam ligines. Tema sõber baron Lindow oli läbi ja läbi tulise loomusega noormees, wõi nõnda  ütelda „elumees." Koolitcadusi õppis ta hoolega ja ruttu, söbrade seltsis oli ta esimene naljamees, joomise juures ei lasknud  ta ennast „sundida", õrnema soo Mastil  oli ta wäga wiisakas ja seltskondades tubli ja kombeline jutumees kõik laks tal ime libedasti. „Sec tuba siin on alati minu tarwis, nii tihti kui ma juba Koitlal olen olnud" ütles parun Winterilc . „Ta on mulle meelcjärele ja tädi teab seda. Waata aga kord aknast wälja siis näed ise, mis maaelu  õieti tähendab, ühtlasi ka, kui ilus Koitla mõisa ümbrus on." Winter seisis  juba akna all, sääl oli aid, täis lehkawaid lillesid, wilja- ja ilupuid; mitmed lehthooned  ja lehestikud puutusiwad talle silma.  Aia taga pool otsas oli ilus puiestik  wõi „park", mis ennast kaugemal sinaka  halja kuuse metsaga ühendas. Hommiku  pool metsa äärest alustas wäli, tasane ! nagu meri, täis rammusat wilja. „See on imeilus I" hüüdis Winter waimustatult. „Ja waata weel siit aknast" ütles parun.  Winter pööris ennast lõuna poolise akna poole uus imestuse hüüe ja waimustaw  kiitus. Nagu läikiw, loogeline hõbe wöö woolas kiirelt edasi ruttaw jõgi kaunis kõrgete, wõsa ja metsa salkadega kaswanud kallaste wahel mõisa ligi korrast läbi. Teisel pool jõge tõusis maa järk järgult kvgemaks; weikesed metsa salgad, wiljakad põllud, talupoegade majad kõik paistsiwad läbisegamini siit silma. Natukese eemal paistis kirik ja õpetaja elumaja,  ja seda ilusat silmaringi piiras selge, tume sinikas taewas nagu läbi paistaw wölw ümber. „Siia ei ole muud kui maaldrit tarwis, kes seda looduse iludust pildiks teeks I See on wõib olla, Jtalia iludusi" lausus Winter „Selle pärast ma ka siia Püüdsin rutata. j Mis minu isa mõisa Walliste selle ! kenaduse körwal" wastas baron. „Kas meie kauaks siia jääme?" „Saab näha, wähemalt paariks nädalaks  ikka. Ennemalt ei ole tädi mind pal- i ju ära lasknud. Ja siin on ka palju lõ- ! busam kui Walistal; tädi armastab mind nagu oma poega, onutütar Anna on kui õrnus ise ja kui Hulda natukese wallatud naljad maha arwan, on ta kõige lõbusam Eewa tütar." „Sa ei ole mulle aga ialgi temast nendest tahtsin ütelda pikemalt rääkinud" lausus Winter mõtetes. „Noh sellega on ka aega olnud, ja kui Sa soowid, wõin seda ju nüüd teha." — „Ma ei soowi mitte üksnes, waid Palun just." „Kohe, kohe räägin!" ütles parun, ulatas Winterile paberossi, pani ise ka ühe suitsema ja rääkis siis seletades - „Minu tädi, baroni Proua von Waldner on minu mamma õde. Tema mees, kes mõne aasta eest suri pea, nüüd on sellcsl, jah see oli septembri kuul warsti kuus aastat mööda. Ta oli rikas, mitme mõisa omanik, ma ei taha tema mälestust halwast küljest puudutada, aga pillaja ta oli, nõnda et muud järele ei jäänud kui palM Koitla mõisa, mis kaunis suur ja nagu i isegi näed iseäranis ilus on. Ka sellegi pääle oli ta juba mõni tuhat wõlgasi teinud,  tädi on aga need juba ära maksnud ja mõisa on praegu kõige paremas korras nii palju kui mina tean. Hulda on > ainus oon Waldneri laps ja pärandaja. Ta on tulise loomusega ja saab meile mõndagi „Pussi" mängima, iseäranis ta pilkamise pääle meister. Sellest kõigest hoolimata on ta siisgi eeskujulik, ja mina saan tõesti selle üle kade olema, keda tema j armastama hakkab." Baron pidas natukese wahet, „Hulda himustab pilgata I" ütles Winier kohmetult. „Just mitte ci himusta, aga see on nagu renia loomuses nii. Edasi. Anna von Lindow on minu pappa ivenna tütar ma olen Sinu masin awalik sa ütlen tõtt, mille üle ma Parem waikiks selles „Tee seda parem, mul ei ole mitte himu Sinu perekonna saladustesse tungida" ütles Winter. „See ci ole kellegi saladus"  wastas  baron ja rääkis edasi. „Anna wanemad - oliwad waesed ja on mõlemad surnud. Minu isa, kui wanem poeg pärandas Wallisie mõisa ja pidi oma wennale teatud  summa , raha maksma, sellest ei ole aga midagi maksetud, sest mu isa oli oma mennaga sellepärast wihane, et see madalast soost naise wõttis. Anna jäi ilma maranduicta  waeseks lapseks, minu isa oleks teda küll häbi pärast enese juurde mõtnud, aga rädi Waldner jõudis temale ette ja Anna elab nüüd juba neljat aastat siin. Tema isa oli õrna tundmusega ja ei tahtnud mitte oma wemiagn kohut hakata käima, waid kannatas ennemine ülekohut ja mina tahan aga muretseda et Annale tema isa ; osa saab wälja maksetud;" baroni hääl paisus nnimaste sõnade juures. „Tänan nende teatuste eest, nüüd " hele naer kostis korraga alt aiast, Winter hoidis. „See on Hulda" ütles baron >a ta nägu tõmbas ennast naerule „nüüd tuleb min midagi." Sja oma kübara akna pääle pannud, üks õnnetu käe liigutus ja lai kübar lendas mitmes keerus alla aeda. „Õhulaew, õhulaew!" hüüdis neiu Hulda naeruse healega. Winter waatis alla, tema kiibar langesHWHe roosi pääte, paenutas selle maha ja jäi. siis rippuma. Hele südamelik naer kõlas >kahest õrnast häälest kohmetanud Wiuteri körwu, ta astus akna juurest ära; parun waatis naerdes oma seltsilise otsa, kelle huuled ennast ka uacru järele säädisiwad, aga naeru ei tulnud siisgi kuuldawale, sest Wintccile tuli korraga  meelde, et ta kübara sisemine riie lahti oli ja „pilkamise himulik" Hulda wõis seda nüüd teada saada. Pääle lõuna söögi läksiwad Hulda ja Anna ruttu söögi toast ära kuna baron Winteri za tüdi seltsis weel sinna jäi. Hele naer, preilide alaline „tundemärt" kõlas eemalt tubadest, kuhu nad läinud oliwad. Winter kohmetus. Hulda'tuli warsti tagasi, ulatas Winterile tema kübara  kätte ja lausus kelmlikult: „Teie kübar jäi minu kõige armsama roosi otsa ankrusse!"  „Tänan kõige südamelikumalt, mu Preili, et teda kinni püüdsite!" wastas Winter weidikese kibedalt. Hulda läks jälle -Äa ja warsti kõlas eemalt toast kahe õrna hääle hele naer. Winteril läks „kops üle maksa." „ Tingimata naerawad need ,/pupekesed" nüüd mind ja minu kübarat" mõtles ta tusaselt ja läks üles oma tuppa. Siin Pani ta mõtetes olles enesele kübara Päha, tõmbas aga ruttu, nagu ehmatades  tagasi, sest kübar ei sündinud enam talle oli midagi sisse lopttrö. Ta waata<kübarasse, lahtine sisemine riie oli kinni õmmeldud ja sinna midagi wahele Pandud; warsti wälkus nuga, sisemine riie oli jälle lahti ja nähtawale tuliwad walged roosi õied! Winter waatis neid kaua ja pani nad siis ettevaatlikult oma re.si pauna sisse w.eb;. Eesti maalt wette lukkunud ja sääl surma leidnud. Ehk küll teda mitu Päewa ju otsitud, ei ole surnu keha siisgi wcel üles .Wil i tewade üle sõita ei saanud, lllekäijad wiidi lootsikute  ja paatidega üle, kus sagedasti kõiksugu õnnetusi jja pahandusi juhtus. Nüüd on ometi nii kaugele saadud, et sild kõwa ja sõitmine Võimalik  on. Loodame, et sarnast lugu enam teisel aastal ette ei tuleks I Vääring. Helmest teatatakse, et säsises Tõrwa alewikus 29. juunil kange müristamise ajal äkisti Sachssi poodi katusel tuleleeki nähtud  ja selle paäle müristamist kuuldud. Siis kerkinud kohe poest suitsusammas ülesse ja olnud ka leegid taga lahti. Pood põles  täitsa maha ja ka uaabrimajad saiwad wigastatud. Kahju on suur, sest palju kaupa jäänud sisse. Wiljandis ärapeetud E. K.S. koosolekust teatab niku J. W. Jannscni juures õppida wõis, kes ka l tema edaspidise elule sihti rajas. Hingaqu ta i rahus I I. ! kaunist kasu, Tema abi Pääle wõis Kullalonlvci"  wunis "eeskujulik, ° Matuse t g Ps Rahu tema pojule I Kaarli mõisa linuakoali awamine saab loptuse järele 8. augustil, mitte 19, olema. Pidulikult omamisele loodetakse kõrgeid külalisi auuwoorasteks tulema, Liimi  ja Eesti kuberneri herrad ja kuratori herra, Kooliõpetajad saamad olemas hra inspektor lihe abilisega ja Greeka Õigeusu õpetajaks preester W. Jnk Põltsamaalt. Luteri usu õpetajaks saab üks kooliõpetaja seatama, Narma ligidal, linna ja Hungerburi  wahel seisma Suuresaarc Pääl, peeti Peetri päewal Narma priitahtlitu tulekaitse-seltsi 16, aastast asutuse päewa, suure rahwahulga osamõtimsel pidulikul  iviisil. Läti maalt. Miiast. Liiwimaa kubermangu ajaleht kuulutab, et 15. juulil ka Riia paäkirikus Wene maa ristiusku heitmise jubileumil, pidu jumalateenistus piduliku rongikäigu ja weepühitsusega saava ära peetama, niis! sadamas seisivad laewad sellel päewal lippudega  kaunistatud saaksimad. Ühtlasi soowitakse,  et sellel Päwal kõik asjandus seisma  jäetaks, nii et keegi takistatud ei saaks, pidust soowitawal iviisil osa wõtta. Liiwimaa rüütelkonna erakorraline konment tuleb kesknädalal, 6, juulil kokku^ Riia linna wolikogu oli otsustanud,  et nende turu kauplejate käest, kes linnaametist autud seadusliku ceskirjasid ei täida, edaspidi kauplemise õigus ara pidada wvetama. Nüüd aga kuulutab „Pol, Zeit," kuberneri käsku, mille järele see linnamalitsuse  käsk tühiseks tunnistatakse ja wõinictuks  aimatakse, sest et linnawalitsusel õigust ei olemat, ühe süü pärast, mille eest üleastujad  rahukohtude seaduse art, L 8 järele trahmi alla langemad, kauplemise õigust ära wõtta, Kuura maatt, ,Auu palk, Kuura kubermangu ajaleht kirjutaba „Keisri Majesteet  on ordu wakitsuse otsust mööda Kõige kõrgemalt hääks arwanudi tasumiseks Wene õigeusu preestritele Postuikovüc, Landõischewile  ja Sokolowile Anna-ordu Z, klassi lubada, sest et need igaüks on 190 hinge teiseusulisi walitsewa usu poole pööranud, Ära niida wõõralt heina, maalt! Kuura kubermangu ajaleht teatab 5S 76 Postimees. 1888.