Sakala 39. Wiliandis. 3. Oktobrituy päewal 1881. IV. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Wastutaja toimendaja ja Väljaandja C. R. Jakobson. Sissekord. Poliitika leht. Baltlased ja Eesti Kirjameeste SeltS. 11. Poliitika ringwaatus. Omalt maalt. Wiliandist: Kohtu otsus; rahwa ülelugemine; tähtjas uuS raamat; õiendused; E. Aleks, koolist. Wiliaudi maakonnast: Konwendi eesistumine. Pärnu maakon» nast: Hale nali. Tartust: Kontsertid. Tallinnast: Waagen hakkab üle jooksma; purustan» rohi. Peeter kurgist: Nigrutite hulk. laewu . ülewaatamine; krahw Loris-Melikom; koolide minister paron Nikolai; Kõigekõrgem käsk; nihilistlased. Moskwäst: Tulekahju. Kuulutused. Lisaleht. Kullakene. XXVIII. Meel „Eesti luuletused". Nalja Mart ja Kalja Part. Kirja Vastused. Baltlased ja Eesti Kirjameeste Selts. , kirjasväitasime, kuidas ikka Baltlaste püüdmine sn olnud, meie Kirjameeste Seltsi nende partei ja erakasu teenistusse heita; täna tahame edasi näidata, kuidas need Baltlased, kui see püüdmine korda ei läinud, wale laialilautamise teel meie Seltsi ära püüdsiwad lõhkuda, et selle Seltsi waremete peal oma nõuukS Võetud uut Seltsi ülesse wõikfiwad ehitada. Meie Baltlased oliwad kõik seda, mis nad Kirjameeste  Seltsi Viimasel koosolekul ära toimetasiwad, juba mitme kuu eest tagasi ära määranud ja ette Valmistanud. Sellepärast oliwad ka kõik „rollid" näitemängus ette ära jautatud ja pähä õpitud, nii et neil mõnigi asi korda läks, mis muidu mitte korda ei oleks läinud. Kõige tähtjamad selle töös oliwad suur hulk laimajaid, kellest igaüks kohe peale koosolekut  oma ohwri, ühe ehk Lõise liikme, kallale langes, millel mitte enesel Võimalik ei olnud koosolekust osa Võtta ja kellel sellepärast selle koosoleku juhtumised tundmatad oliwad. Kui A. Grenzstein'i kirja sellest koosolekust «Eesti Postimehes" tähele paneme, siis wõime sellestmärku missugust hirmsaid asju alles suusõnal laiali lautadi. Eesti Postimehe kiri tehti tuhinal ja ühel nõuul läbi ööd walmis, et see kiri oma maledega ruttu trükki saaks ja sealt Saksa ajalehtedesse kohe edasi tungiks, mis ka sündis. Neid walesi õiendadi pärast , küll Saksakeele ajalehtedes, aga esimene kole pilt, mis Kirjameeste Seltsi koosolekust anti, pani mõnegi mehe, kes seda asja ise ei olnud näinud, mõtlema ja sundis teda Seltsist wälja astuma. Nii oli siis Võimalik ära toimetada, et vr. Kreutzwald  meile pea peale koosolekut teada andis, et ta millega ta aga untte weel Seltsist wälja ei ole astunud,  ja et ka akadeemikus I)r. Wiedemann, nagu Postimees kuulutab. Seltse wälja olewat  astunud. Nimelt Vr. Kreutzwaldile ei wõi meie seda auuprefitendi ameti mahapanemist mitte pahaks panna, kes paraku Tartus omas wanas põlwes wäga Viletsat ja rasket elu elab, nii et ta juba mullu aasta Wõru linna tagasi Lahtis minna. Meie käes on selle auuStatud mehest kirjutatud kirju, kust tema elu olek selgeSte wälja paistab, mis meie aga mitte ei taha awäldada, olgu siis, et meie wastalised, kes nüüd tema nime oma kasuks tarwitawad ja teda rahwa silmas halwaks püawad teha, meid seda tegema sunniwad. Missugust kõlwatumat tööd need Seltsi lõhkujad teewad, paistab sellest wälja, et õp. Hurti mmika selle toore kirja all seisab, mis wäMMud eestseisuse  liikmed Seltsis ette püüdsiwad lugeda. Kui Hurt tõeste oma nime selle kirja alla oleks kirjutanud, kuna ta tõiseS kirjas ühtlasi wnnistas: «Kaswagu, õitsegu ja kandgu wilja meie Eesti Kirjameeste Selts", kes „ muidugi uue presitendi saab walima, nõnda kui kõige lasulisem ja sündsam on" siis oleks ta jo täitsa kahekeelne olnud. Ühes kirjas ütleb ta peale selle, et ta presitendi ameti sellepärast maha paneb, et ameti pärast Peeterburgis mitte „ Seltsi ja tema eestseisuse koosolekuid juhtida ei wõi", tõiseS kirjas aga sellsamal  ajal, ta astuda eestseisusest wälja, et „kangekaelus  ja inetu partei tuM" SeltsiFMM- .,nii pÄjü MW kirjanduse töö takistajaid  ja wastalisi tunginud, et wagane töötegemine ja Seltsi eestkostmine otse wmmatumaks on tehtud." ! Meie ei wõi sugugi uskuda, Hurt wöiks nn süga-vx wasse langenud olla, et tema juures seesugune kahe-)) keelne olek Võimalik oleks. Lugu" ön mH tema nimi wist ilma tema teadmata töise kirja alla kirjutad:.  Need Baltlased on ka mitme muu mehe nime wäljaastunute sekka ülesse pannud, kes ise sugugi Välja ei ole astunud, nagu Seltsi eestseisusele nimede kandjad  teada on annud. „Eesti Postimees" ütleb küll omas 35. numris: Mõetku rahwas neid mõlemaid seltskondasi nende töö järele, aga ka nende leplise meele järele ükstõise wahel. Meie soowime tungiwalt, ja see oleks lahkumise kõige suurematest kasudest, et nüüd kius kauks." Nende ütelustega, mis meie omalt poolt jo ka täitsa alla kirjutame, tahtis Baltlaste partei rahwast esiotsa oma poole awatelleda ja oma tõsist kuju warjata, aga juba Postimehe 37. numris paistab nende tõsine loomus Välja, kus nad kirjutawad: „ Kõige selle järele, mis meie Sakalastest näinud" (seal nimetakse kõiki Eestlasi,  kes Baltlaste parteist ei ole, Sakalasteks) slei 5 Või mõistlisest leppimisest nendega sõnakestki juttu ! ajada.... Edespidi ei taha meie selle püüdmisega ka I mitte enam ruuim . raisata." Sellesamas kirjas ' wisaMkse siis 7ä ~'SaWsMe" kui kõige raskemat süüd ette, et nad „ülihüppa juttusi" laiali lautada, mille järele „ Sakslased Eestlaste kassist maha paugutawad ja ühe wersta Leesillutamine 400 rubla maksab." Terwe protokoll, mis „Eesti Postimees" Viimase koosoleku üle awaldas, on wale ja selles wales olekus läks ta kohe järgmistel päewadel Saksa ajalehtedesse. Peale selle, kui Vr. M. Weske „ Neue tungis" mõned liig suured maled ära oT õiendanud, „Eesti Postimees" ise pidanud tegema. Niisama seisis ka „Revaler Beobachteris" pitk kiri meie Kirjameeste Seltsi Viimasest koosolekust, kus juhtumisi asjalikult nõnda seletadi, nagu nad tõeste oliwad, nii et ka Sakslased meie maal wäga heaste ära teadwad, kus pool auusus seisab. Et Saksakeele ajalehed siiski täitsa Baltlaste poolt on, seda ei ole imeks panna: tööriistadeks saawad nad neid ikka rõõmuga pidama, aga auustama ei saa nad neid mitte. Imeks peame aga panema, kindas „Eesti Postimees" seesugusel 100 l weel julgeb kirjutada: „Ka ei ole Võimata, et Sakalased  Eestlastele weel mõndagi aun ja jõuu kahju teewad.  On nad jo neil päiwil meie kodused asjad Sakste ajalehtedesse kannud, nagu näituseks vi. Weske Neue Dörptsche Zeitungi ja töised Sakalased Revaler Beobachterisse,  ning seega just neid Eesti asjade kohtu- nikkudeks kutsunud, kellest nad muidu mitte palju head ei tea rääkida." See on üks täitsa rahwale liiwafilmaloopimine.  Just selle püüdmisega laimas „ Eesti Postimees" Kirjameeste Seltsi, et sealt teutaw kõla Saksa ajalehtedesse ja muiale laiali lühäks ja Selts ära saaks lõhutud, ja kui seda walet õiendatakse, siis ütleb seesama Postimees, meie olla Sakslasi kohtunikkudeks  kutsunud. Meie püüdmine on tõsine ühendus kõikide seisuste ja rahwaste wahel, seesugune ühendus, mis ennast wastastikuse auustamise ja ühesuguste õiguste  peale põhjendab; sellepärast ei wõi meie mitte sallida, et need, kes paljad tööriistad tSiste käeS on, meid oma maa kaaskodanikude ees laimawad. KuS .Saksa ajalehed kohtumehe ametit peamad, seal on nad ikka Baltlaste pdolt olnud, sest meie BMlased on praegu nende poliitika püüdmistele kõige suuremaks kasuks; aga seda ei wõi meie sallida, et need Baltlased  Saksa ajalehtedes meie laimamise teel omale kodumaa ees ülemat auujärge kätte püüawad saada, kui nad tõeste wäärt on. Siin kirjas ei ole meil mitte wõimalik kõiki walesi awalikuks teha, mis „Eesti Postimees" Kirjameeste Seltsi wiimasest koosolekust on jutustanud. Ametliku protokolli awaldamisega saame seda kõige mõnusamalt tegema. Paar asja tahame siin paljalt weel nimetada. „Eesti Postimees" kirjutab omas 36. numris: „ Praegusel Kirjameeste Seltsil on kirjanikkudest nii suur puudus, et ta oma eestseisuse sisse neli meest walis, kes ei Eesti keele tundjad ega kirjanikud pole." Sellest arutab siis „Eesti Postimees" edasi, et „Selts oma endise elawa tegewuse järele silmad nüüd kinni on wautanud." Selle peale tahame waStata, et endi- ses eestseisuses ka kolm meest oliwad, keS mitte kirja- mehed ei ole. Esimeses, aastal 1872 walitsetud eest- ) seisuses oliwad 5 liiget, kes mitte kirjamehed ei ole l ja töistest kolmest on alles pärast kirjamehed saanud. ' Töises, aastal 1875 walitsetud eestseisuses oli pealegi 6 ' liiget, kes ilmaski kirjamehed ei ole olnud. Sellest paistad  waidlemata kõige selgemine wälja, kuidas „E. Postimees"  jälle oma lugejatele liiwa on silmi puistanud. Omas 36. numris jutustab „ Eesti PoeHmeeS", nagu ei oleks wiimane eestseisuse walimine Kirjameeste Seltsis mitte «kõigiti seaduslik" olnud, sest enne wal:-> mist olla Weel 49 uut liiget wasta wõetpd, mida «kunagi ega kuskil eMe Ma Me See on jälle wale. Rääkimata sellest, et nende 49 liikme seas mitu Baltlast oliwad, ommeti Baltlased meie Seltsi aastaraamatuni 87 5) aastast käsile, sealt saamad nad leidma, et selle"aMa Januari koosoleku protokolli järele, mida koosolekut J. Hurt juhatas, punkt lil all seisab, et Selts 33 uu 4 liiget waSta wõttis ja siis uut eestseisust walnnises langes C. R. JakMon eestseisusest wälja ja sellepärast oli walimine seaduslik, kuna nüüd, kuS C. R. Jakobson presitendiks waliti, sarnane walimine Baltlaste silmas «kõigiti mitte seadusline polnud." Mis «Eesti Postimees' oma arutusel weel «tähendusrikka  kõnede ilmumistest" räägib, see on nii läila, et teda ei julge nimetada. Siin upub «Eesti Postimees" oma wäljaandjatega täitsa oma enese sopa sisse ära. Omas 37. numns kaebab «Eesti Postimees", s et uute ajalehtedele ja uute seltsidele mitte enam luba