Tallinna Sõber M 38. KolmaS aaSiaW. Tallinnas, 18. Mihklikuu pääwa! 1881. Ulenldne aealeht Gestirahwalc «aal ja linnades. Tuleb ükskord nadalis wälja. Maksab Tallinnas LindforS'i päriate trükimajas: »astas 2 rubla, 40 kop. pool-aastas 1 rubla 40 kop. Koju ehk postiga saadetud: aastas J rubla pool-aastaS 1 rubla 70 kop. Kuulutused maksawad iga rea ehk selle aseme pealt l, kop. Tellimised wvetakse wasta! Hallinnas: Lindfors'i päriate trükimajas. Keteröurgts: J. G. Seekandl, vsLysponus 54. Hartns: W. Just. Kernus: K. Kndewiita. Aaliweres: L. Wattly. Kaides: A. Seidelõerg. Kapsalus: H. A. Kollverg. Anresaares: M. Lange. -- Maal: kuida iseäranis kuulutud saab. Wastaja redaktor: W. F. Eichhsrn. Elab Baltiskis, kirjad käiwad Ballist! (Baltischport lZaorlüei-ib-Iloprr..) Register l Kadugu wale. - Omalt maalt Sissesaadelud kiri. - Raha kingitus selts - Koerad. Wangid ärajooksnud. Õnnetu surm. «Sakala. Rakwerest. Rõuged. Tartust, Näituse auupalgad. - Wiljaudist: Toores tegu - Peterburgrst - Kõrgest pargast. - Lng zoomme, - I Wecnekecle lehrd ja Soomlased. Eraseadus. Lumi. Riiast. Tähtjas nõuu. Soomemaalt: Tulekahju hundid. Odessast: Haigused. Stashowist: Kole ebausk. Bjelostokist: Raudteeõnnetus. Wõeralt maalt: Saksas  maalt. Austria-Ungrumaalt. Schweizist. Prantsusmaalt. Inglismaalt. Ameerikast. Kirja wastused. Kadugu wale. , Jääge tõe juure, siis saab tõde teid wabaks tegema/ ütleb pühakiri. Kes suures maailmas omad silmad igal aea! lahti teeb, see näeb selgest, kui õige see sõna on. Kuida aga õige wabadus üksi tõe põhja peal sigida ja kosuda wõib, nenda on töe-armastuS ka iga waba waimu selgem elutäht ja wale on orjawaimu täht. Mida madalama  järje peal inimene seisab, mida wähem temal wabadusi  on, seda rohkem walitseb wale tema südames. Mõnest Neegrirahwast Aafrikas räägitakse, et nemad koguni  mitte wahet tõe ja wale wahel ei tunne. Kui Euroopa  reisijad ja Missionärid seal midagi küsiwad, kas sealise maa ja looduse, ehk ühegi teise asja üle, siis ei ole neil poolmetsaltStel koguni mitte mõttet tõtt rääkida, waid nemad peawad omaS kitsas asjus esiteks selle üle aru, mis ehk wõera tahtmine oleks ja kuida teda petta wviks. Et tõtt rääkida inimese kohus oleks, seda ei tule nendel meelegi. Nende rahwaste wabadus on aga ka nii kitsas, kui iialgi arwata wõib. Uksi nende peamees ehk Kuningas on waba ja wõib ise midagi tahta, kõik teised on tema sündind orjad. On Kuningas ühe uue mõega saanud ja tahab tema selle tera ja oma jõudu katsuda, siis laseb tema üht oma alamatest teise järel maha heita ja raiub nende pead otsast maha. Sureb Kuningas, siis surmatakse hulk alamaid ja maetakse Kuningaga ühes maha, et temal teises ilmas sulastest puudu ei oleks. Ühegil ei tule meele selle hirmsa orjapolwe wasia nuriseda, ühegil ei tule aga ka meele tõtt rääkida. Tahame meie aga näha, kuida wale orjawaimu täht on, siis ei ole meil koguni mitte waja kaugele Aafrika maale, musta rahwa juure reisida; meie wõime seda ka ligemal, omal maal näha. Igaüks, keS omas suuremas ehk weikemas wõimuskondaS üksi wägiwallaga walitseda tahab, see kaswatab orjameelt ja kaswatab sellega ühes walet. Tõtt rääkida on kõneleja kohus ja tõtt kuulda on kuulja õigus. Üksi see, kes oma kohust ja teise õigust auustab. üksi se on waba ja üksi se põlgab walet, kui oma enese roojastust ja kui ülekohust, mida teisele teha auusa mehe ja waba mehe auu waSta käib. Tõsidus ja wabadus on kaks asja mis üksteist tuetawad ja kosutawad;  üks ei wõt ilma teiseta elada; weel wähem wõib aga wabadus wale läbi kinnitatud ehk kosutatud saada, sest wale on orjawaimu laps, tõsidus on wakuduse laps ja on wabaduse hiilgaw elutäht. Koguni weider näitab see siis ka wälja, kui omad ja wõerad wabadufemehed nii suure häälega meie rahwa wabadusest kõnelewad ja htilgawais kujutustes kirjutawad, ja selle juures nii palju waletawad, et lugejale wiha ja häbi wägise peale tikuwad. Kurwastusega oleme meie juba mitmel korral kirjutama pidanud, kuida mõned Eesti aealehed ennast ja Eesti keelt walega roojastawad ja anujaid  lugejaid pahandawad. Et rahwa õige ja tõsine wabadus  nende lehtede silmamärk olla ei wõi, et need lehed ka ise wabad ei ole, waid et need ühegi salasundmufe all kirjutawad, sellest saab iga mõistlik lugeja ilma suurema seletuseta aru. Wiimasteist wäljanäitustest hakkab ka juba wäljapaistma, et rahwa parem waim ärkand ja kohus nende lehtede üle algand on. Selleks waimuärkamiseks soowime meie Eesli rahwale õnne, jättame täna need Eesti kuubede sisse mässitud wõerad sulased nimetamata ja palume aga weel rahwast, et rahwas ennast omast wihast mitte tallitsemata tuhinuse-teele eksitada ei laseks. Täna ei tahtnud meie nendest kodumaa lehtedest kirjutada, mis maledega wiha meie kodumaa kodanikkude wahel figitawad  ja leegile löõtfutawad, waid nendest lehtedest, millel meie kodumaa asjad koguni teadmata ja tundmata on, mis aga siiski ennast ikka ja ikka meie kodumaa asjade  sekka topiwad ja mäsfiwad. Mõned Wenekeeli aealehed  ei näita sellega koguni mitte leppida tahtma, et meie kodumaa asjad ilma nende kahewäärilise abita korralisel  kombel edasi nihkuwad. Mitmes paikas meie laiemal  isamaal on kardetawad liikumised rahwa keskis tõusnud  ja on meie kõrget Riigiwalitsust sundind, terweib maakondasi ja linnast eraseaduse alla panema. Mõned iilemeelelised Wenekeeli lehed ei pea meid Baltimaa lapsi koguni mitte täielisteks riigilasteks, waid wöeraiks lasteks, kes sellega rahul olema ja selle eest tänulikud olema peaksiwad,  mida nemad meile anda ja kuida nemad meile seda anda tahaksiwad. Et wöerad lapsed rahulisemad on, et nemad waimnhariduseS ja maatöö osawuses riigilaste ette jõudfiwad, seda ei taha need iilemeelelised lehed meile andeks anda; tõeks tunnistada et taha need seda koguni mitte. Et meie oma kõrgema waimnharimisega, oma osawama maatööga ja oma rahulisema olemisega midagi muud ei himusta, kui iseenese ja laiema isamaa edendust ja kasu, et meie muud olla ega midagi muud tähendada ei taha, kui oma suurt isamaad, kui kõiki Weneriiki ja meie Wene wendasi jõudumööda teenida, Weneriigi ustawad  kodanikud ja meie Suure Keisri ustawad alamad, olla, sellest ei pea need lehed lugu. Meie isewiifi elu ja haridus meie armsa maakiriku põhjusel ei ole nende lehtede meele järel, need tahaksiwad meid omale wiisile kallata, tahaksiwad meile oma käe järel kohtumõistjaid ja kooliõpetajaid  saata, ühe sõnaga, nemad tahaksiwad üleültse meie üle walitseda, meie koduelu ümberwalada. Meie Suured Keisrid on meile aga nüüd kord meie iseolemist armulikult kinnitanud, on meile sedasama õigust annud, mis igal teisel täiel riigikodanikul on. Meie elame rahulisel, anusal kombel ja ümberwalajad ei leia asja meie peale kaeblusi tõsta, mille waral nemad meie Iseolemist  lõhkuda wõiksiwad. Sellepärast on nemad oma sulaseid ja palgalisi meie sekka saatnud, kes Baltimaa suguarude ja seisuste wahel wiha ja tülikihutawad, alama rahwale kõiksuguseid õigusi ja ja Jumal teab mis kõiki tõutawad ja kõiksugust walefi meie maa kohtute, koolide ja kiriku üle, suure isamaa ette kannawad. Kord näitas, kui saakfiwad need tagakihutajad rahwast rahwuse nime ja lipu all eksitada, aga nende sulased on oma wõidu-hõiskamisega natuke läbemata ja edewad olnud ja rahwas on nende salanõudest enneaegu aru saanud. Rahwas ise on oma eksitajate wasta ülestõusnud ja on mõnda wõeraft palgalist juba kohtu alla annud ja on teiste wasta oma umbusaldust ülesnäitand. Nüüd on need Wenekeeli lehed koguni wiha täis ja sõimawad ja waletawad uueste. Neid uusi walesi tahtsime meie siin lugejatele ette panna, et ise näha Wõiksiwad, kui suure armastusega need lehed Eestlaste eest hoolt kannawad ja Eestlaste tõsist kasu nõuawad. Et Rakwere leht ,WalguS"  rahwa kasu ei nõudnud, waid igapidi segadust tegi, seda tundfiwad wiimaks ka nödremadki lugejad ära. Niisamati  oli rahwas sellest ise aru saanud, et ,Walguse" Redaktor rahwast peale selle pettis, meeletumaid palwekirjasi  allakirjutava laskis ja mis seesugust tempusi weel rohkem olla wöib. Petetud mehed oliwad wiimaks kaebtust  tõstnud ja rahwa-ekfitaja langes korralise kohtu alla. Selle üle tõstawad nüüd mõned Wenekeeli aealehed ütle- mata kära, ja waletawad weel juure, et suud wahutawad. pPorjadok" laseb omale Tallinnast kirjutada: pMõne pääwa eest on Nakweres wäljaantud zeitungi „Walguse" Redaktor, herra Lindenberg kõwa wahi all Tallinna toodud ja wangi pandud. Tema peale aetakse süüd kui oleks tema talupoegi mässamisele kihutand, sellega, et tema abikaasa, sündind Mentshikow, Eesti talurahwale mõnda palwekirja Wenekeeli, kõigekõrgematele ülematele kirjutanud on. Se asi on weel koguni segane, nenda et minna sellest rohkem rääkida ei taha. - Palju kära on siin see teinud, et üks teine Eesti rahwusline leht, ,Sakala"  ärakeelatud ja kõik kaastöölised kohtu alla antud on." Kirjasaatja lisab juure, et tema wiimase sõnumi eest täitsa wastata ei wõiks. Esimese! sõnumil on küll oma jägu tõtt sees, aga sõnumisaatja unustab Lähendada, et Lindenbergi üle ükski muuv kaebtust tõstnud ei ole, kui need sulased ise, keda tema oma palwekirjadega pettis. Teine sõnum on täieste tuulest wõetud. ,Sa kala" elab edasi ja selle lehe Redaktori ega kaastöölisi ei ole weel ükski kohtu alla annud. Meie loodame ka, et seda koguni mitte ei ole; rahwas on juba ise märkand, missugust  x wabadust" seesugused lehed oma määramata maledega  ja häbemata kirjasolkimistega rahwale soowiwad. Teist kirja Lindenbergi kaitsemiseks toob Wenekeeli ,Moskwa  Sõnumitooja." Kui seal enne kõiksugust juttust Baltimaa kohtute üle tehtud on, mis lugejate ihukarwu püsti ajawad, kirjutab se leht edasi, kuida Liudenberg püks kõige kasulikum töötegija Eesti-Läti maadel" olnud. Tema asutanud ühe Wenekeele kooli ja pKalewipoja Seltsi", et sEestlasi walgustada ja Wenemaaga ligendada/ Omas ,Walguses" oleks tema endist sõbrust Eestlaste ja Wenelaste wahel kosntand, sellest oleks küll olnud, teda kui pSaksastamise" wastast raudus Tallinna wedada ja kui rahwa eksitajad kohtu alla anda. Lindenberg oleks haigl ale mees ja wõiks nende waewade all surra, mida pßaronite-kohtud" tema peale paneksiwad, kui Rigiwalitsus mitte tema eest wälja ei astuks. Nüüd saakfiwad waesed „talupojad" ähwardamistega ja meelitamistega sunnitud Lindenbergi wasta tunnistama, et tema neid palwekirjade, kirjutamisele ässitanud oleks." Meie arwame, sellest oleks selgest küll näha, kelle palgaline, Mälgus" oli, kelle kasuks se leht asutatud sai ja missugust ja wabastajaid" sesugused Wenekeeli lehed Eestlastele soowiwad. Pange tähele, armsad lugejad, meie ütleme „Wenekeeli" lehed, mitte „Wene" lehed. Need lehed on küll Wenekeeli kirjutud, nöuawad aga just niisama wähe Wene rahwa õiget kasu, kui need Eestikeeli kirjutud lehed Eestirahwa õiget kasu nõuawad, kes oma salatarbet maledega taga nõuawad. Wale ei wõi ühegi rahwale kasu saata ja iga anus rahwas lükkab walelikud eestkostjad enesest kaugele ära, sest need ei tee muud, kui saadawad rahwast awalikku põlgtuse alla, otse kui oleks rahwas nende walede kaaSsüüline.  Nemad häwttawad awalikku usaldust rahwa peale ja sellest tuleb wiimaks ikka ütlemata kahju, ka fiis, kui ehk malest esiteks natuke kasu tulema näitaks. Pange weel tähele, armsad lugejad, kuida need Wenekeeli  lehed Eestlasi teutawad ja Riigiwalitsuse usaldust meie rahwa peale wähendawad. „Walgus" olla Eestlast „walgustada", „Weuemaaga ligendada" ja „Eestlaste sõbrust Wenelaste wasta kosutada" püüdnud! Enne tunnistasiwad Wenekeeli aealehed isegi, et Lindenberg ilma kooliõpetuseta ja ilma sügawama mõistuseta olekS; nüüd