arwata, miv meie raiuva noortsugu enncaeagse  armastusele ja sellega ka ööscse ümberhulkumisele  kihutab. Armastus noorde inimeste südames on ennegi juba kui pölew tuli, millest sädemed ühe teise päälc walia kargawad, saab seda meel nii elamult liigutatud ja selle paale puhutud, nagu nimetatud näitemängus see sünnib, mis siis? Noorde inimeste armastuse läbi  tuleb iga pääwaseS elus maga palju juhtumisi nähtawale, mis meie rahwa elukomede  nägu teotab, aga wanemate raha ahnitsemise läbi nii mähe, et see mitte nimetamise meel wähem sellest pilti maalida wäärt ei olegi. Meite Eesti ajalehed on kõik halba kirjandust  hukkämõistnud, sest et selle läbi ka pahad elukomed paha wili sigineda. Ka arwatakse see juba kahjuks, kui ajalehed  rööwli-töödest ja tapmisscst wäga elamas piltis rääkiwad; ning kui juba rööwli jutud mõnda nõnda rikkunud on, et noaga teist haawates ööldakse: „Mina olen Morantiini'!" kui palju enam ci riku üks näitemäng, nagu «Mihkel  ja Liisa" on, toore waimulisi, kus awalikult tapmist näidatakse? Kuulsad, haritud Grccksaled, kes näitemängu  sünnitajad oliwad, ei näitanud mitte awalikult tapmist, ega isatapmist, nad tundsiwad et see kahjulik oli. Nõnda ka: Kui Greeklaste kolmas suur ja auus näitleja (kas näitemängu waimulikust ehtest  selle ilmliku mundrisse seadis kud see praeguski on) ühes näitemängus Greeklaste  armastusejumala auu külge puutus, siis tõstis näitemajas olem rahwa hulk suurt kisa, nii et näitleja neid suure wae? maga maigistama pidi ja palus nii kaua kannatada, kuni jumala teotaja oma palkt  saab. Niisamasuguses Jumala kartuse ja auus- tamise ,vaimus on ka meie saarlased, kes selle üle padaks pannes nurisewad, kui humala püha nime ilmlikus näitemängus pruugitakse. Viinu teada on ka mõni teine Eesti ajaleht seda näitemängn „Mihkel ja Liisa" hukka mõistnud. Tõemeelesised isamaalised saamad kõik ühes meeles ja maimus ütlema: „V!ihkel ja Liisa" ei ole „mitte kõlblik mängida; see ci seisa mitte  ristiusu põhjusel; ei ole mitte pilt „meie rahwa elust; maid ta rikub meie „rahwa wtmu ja elukombeidseda on „ka mitmete soomimist mööda awaldanud: Uks Saarlane. ta mulle sellest nattuke wülja annab, mis tema minu isa käest ära awatlenud on." »Sa oled ühe korraga üsna teiseks läinud  aga nii on õige Z Mine selle saadana  suutäie kallale nii palju kui ma teda tunnen, peab ta ennast magaks, sääl maak talle kuulsa maalis Mihkel Andshelo wiisil wiimne kohtu pääw seina paale, nõnda et ta kulumist ja hammaste kiristamist  oma ümber kuuleb." mind toimetada mina tahan piinata - «agu ma sulle ütlen: mina ei lahe enne ta juurest walja, künni ma teda  nii palja wacscmaks olen teinud, kui mulle tarwis Web. Sa tean juba «Su, kuidas teda pehmeks tcha see wana salakoi kardab hirmu «Märt surma ja surma tahan ma elamut:  uma Ama ette maalida, kui ta mulle  bea meelega mitte raha ei anna!" seLW»a pilgul tõi perenacne kohwe lauale. Adolfi sooivimise pääle istuS ta kohe W« juurde maha ja ajas juttu nendega, kus juures Rudolf mõnda wana nmr.e-.tc ülewaatja ja tema tütre eluwiisidest  kuulda sai, mis teda tema cttewõi»is«.  Pimedale ta silma Nägemist jälle anda, »M enam kinnitas. Pool tundi hiljcmine EMwad mõlc.ncd ncnde järclc puges üle«el  ««ctlld pokMtecucr, omast peidu 11- Mõrtsukatöö. Kindlusega, mis hoopis teist moodi oli kui tema endine argmeel, pööris Rudolf pärast  Adolfist lahkumist omad sammud tädi maja poole, mis eemal waikses litsas seisis. Wana tädi, kes üksi omas majas elas, tahtis oma menna poega, kelle koputamise pääle ta aknast wälja waatis, lühikese sõnadega ära saata; aga tema uudis himmu äratundcs, ütles Rudolf,  et tall tädile tähtsaid uudisi kuulutada  olla ja muretses omale see läbi sisse laskmist. Toast leidis ta meel ühe noore naesterahwa, see oli tädi ristitütar. Selle  naesterahwa maja oli ühes teises uulitsas,  oli aga wanakcse juures passijaks ilma palgata armastuse poolest, kuidas ta ütles, tõe poolest aga ses lootuses, et tema maranduft pärida. Rudolf mõistis oma tädi uudis himmu ühe ja teise uudisega  waigistada, ja kui wiimaks nimetatud  noor naestcrahwas ära läks, et oma haige lapse järele waadata, rääkis otse sõnadega, oma eri üles. Aga nii õrnalt kui ta ka oma palwet tädile ette pani, kui waga liigutawalt tema teda ka palus siiski ei annnd tädi talle enam kui üks taaler, nagu kerjajale. Paha meelega tõukas ta seda tagasi, ning passija tagasi tulek keelas teda wccl enam wanat ihnustacla  palumast. Abita, nagu ta sõnna tulnud, läks ta jälle ära ja jalutas juhtumise kombel kriminaal- wangikoja poole. Siin tuli tema tädi sandi teo läbi tumeks läinud pimeda kuju kõiges omas ilus ja puhtuses  jälle tema maimu silma ette. Juba oli ta oma käe ukse lingi külge pannud ja tahtis sisse minna, et niikohe ööpimedusega  kaetud silmi järele waadata. Aga sääl tuli talle meele, kui mähe talle wõimali kolla umbusaldama mangikoja ülewaatjale selgeks teha et tall osawust küll on seda rasket tööt etiewötta. Ta laskis ukse lingi lahti ja laks selle nõuga ära, et õhtul, kui tema tädi jälle üksi on, meel kord tema kallale minna. Ta täädis küll, et tädi siis talle oma maja ust lahti ei tee, aga sääl tuli talle meelde, et tall omal tädi maja ukse mõtti oli. Selle abiga tahtis ta omale sissepääsmis muretseda ja lootis teda õise kartuse maral järel andjama leidmat kui pääwal. Õhtu oli kätte jõudnud,  ja Rudolfi tädi oli parajasti passijalt  õhtu palme ettelugeda lasknud, kui tema ütles: „Tüna õhtu pead sa, Minna, nii kes olema ja ööseks minu juurde jääma. Ala pole mee! ialgi niisugust hirmu Lunnud nagu täna õhtu. Sa oled Rudolfi ka näinud ütle ise, kas ta ci ole mitte hirnua näoliseks läinud?" Päranduse lootja armas, et ta teda peaaegu ei olla tahtnud enam ära tunda. Wastus. ,Mhtja pildi" sepitsejale K— O le. Mitme takkistuse pärast hiljaks jäänud wastus K O. kirja pääle „ Saarlase" 16. numbris s. a. „Tähtjas pilt kihelkonna  kooli tubadest" tuleb täna weel kord ajalehe „Saarlase" ruumi raiskama ja tema lugejaid tülitama, mis aga mitte minu, maid K O süü on, kes minu esimisest lühikesest seletusest hoolimata, oma ebamõttelise arwamise juure jääb, nagu peaksiwad külakoolmeistri eksamid kihelkonna  kooli toa tööd ära kaaluma. Tähele  panijad lugejad mäletawad ehk weel „tähtja pildi" ja selle „raami" sepitseja põhjus-mõtteid, sellepärast ei ole enam asja-algust arutama hakata, waid algan (K —O'le) wastusega pääle. Mina olen mitmest kihelkonnast teateid korjanud, aga need on ikka niisama sugused,  kud iga Saarlane seda isegi teab, kes teada tahab; 1) wallakoolid on alles möga  alutuma järje pääl ja sellepärast ei wõi kihelkonnakooli toas töö mitte hästi edeneda. 2) 16 —l7 aastat wanad poisid lähemad külakoolmeistri eksami tegema;  mitmed nende seas, kes mitte enam kui kaks talwet on kihelkonna koolis käinud,  sellest siis ka tuleb, kuidas üleüldlikult  tähendasin, et mäga puudulikud eksamid  tehakse. 3) Palju ou neid, kes mäetecnistuse pärast koolmeistri ametit pidnmad;  mõned ei tahta pearahagi maksust  lahti saada, et aga koolmeistriks saaksimad.  4) Palju olla ka neid, kes pääle selle, kui sääduse poolest nõuetud teenistuse aastad möödas on, endid on koolmeistri ametist lahti wötnud ja palju saamad meel wõtma. Nexd siin awaldatud teadused ei ole meite Saarlastele mitte auuks, ei olnud,  mull ka lusti neid amaldada aga ma tahtsin K O'.le uueste arusaadawaks  teha, et palju noori mehi mitte koolmeistri  ameti armastuse ega palga pärast ei lähe eksami tegema, maid nagu see igaühele tääda on- Kellel aga ühe ameti kohta mitte armastust ei ole ja kui palk teda ka mitte armastama ei suuni; see ei hoolika senna wastu walmistada za temast saab üks puudulik meister. Teie K O. wastasite ja saate ehk meel wastama sarnatste mõtete pääle: „See on ju päris wööriti arwamine, et „puudulikult walmistud poisid kihelkonna „koolist just kolme aastase õppimise järel „peawad wälja astuma ja malla koolmeistri  eksami ära tegema. See oleks ju „üsna auustud koomitee narrimine, kui „kohalik kooli walitsus ühe poisile, kes „kolm talwet kihelkonna kooli tuba sisse „ja wälja käinud ja kooli pinkis jalgu „ kõigutanud, tunnistus kirja annaks eksa „mile minna „õnne katsuma." Mikspä rast ütlete minule süüd mõistes: „Sel on ju päris wööriti arwamine" ? ehk jälle' „se oleks ju üsna auustud komitee narrimine.  jne."