maa kasuks külmata ja korda saata, sest ühendus teeb targaks ja tarkus teeb tugemaks, ja põllumehe tarkust ja tugewust on Põlluseltsides suurel mõedul wõimalik edendada,  kuS iga mees tõinetõisest õpib ja teada annab, mis teha tuleks ehk tegemata jätta, mis põldu ja elukorda  tõstaks, ehk mis teda kurnab ja alandab. Andgu Jumal, et see sagedaste räägitud sõna: „Meie teame isegi, mis põllul tarwis teha", mitte kõige edenduse ja paranduse ja juure õppimise wasta külmust ei sünnitaks.  Keegi ei salga, et ka iga üksik põllumees ilma seltsist osawõtmata oma põldu heaste küll wöib korras pidada. Aga kui põllumehed Seltsides kokku hoiawad, tõuseb põllutöö ja edeneb rahya üleüldine elukord silmnähtawalt. Seda peab ka igamees, kes silmi kinni ei taha panna, tunnistama, kui ta järele mõtleb, mis ka meie Eesti Põllumeeste Seltsid 10 aasta sees jõudu mööda on toimetanud ja edendanud. Pärnu maakonnast. Konwent. „Wändras peeti 7. Züükil kus Kroonu teSsätini maksu ära walitsedi. Wiimaks wõttis kihelkonna wöörmünder, wabriku kirjutaja Fr. Koch, mõned Sakala numrid põuest wälja, ning nüüd hakkas selle üle waidlemine, kas tee, mis wabrikust läbi wiib ja mis Uue-Wändra wald ära pidi kiwistama, wabriku hoow ehk maantee on. Wiimaks nõueti wallawanemate käest, et nad üht protokolli, mis Saksakeeles kirjutatud oli, alla kirjutaksiwad. Et wallawanematest keegi Saksakeelt ei mõistnud, sellepärast seisiwad nad kõwaste wasta. Et nad aga õppinud meeste wasta ei jõudnud waielda, waid wiimaks ära tüdisiwad ja koju tahtsiwad minna, siis kirjutasiwad omad nimed lõppeks ommeti alla, ehk küll Saksa protokolli ei mõistnud." x-j-^. . Nõnda kirjutatakse meile Wändrast. L') Tartust. ko Has- se. " „ Eesti Postimees" kirjutab õige palju J. W. Jannseni juubeli  päewast. Aga ehk küll, nagu sealt näeme, igal sõbral oma studeeritud roll" oli, siiski ei ole sellest ..Eesti Nostimebel" weel küllalt. Tema kirjutab: ,/Taumna OeStt ajalehtede toimetajatest aga ei olnud keegi waewaks wõtnud, ei ise tulla ega sõnumid läkitada,  mis täheks on, et Postimehe töö rahwa kasuks wist „„Sõbra"" ja „„Pühapäewa lehe"" meelest mitte suuremat ei tähenda. Olgu siis nende töö tähtsam  ja kasulikum. Nii suur wahe on rahwa ja partei meeste wahel." Meie näeme neist Postimehe sõnadest,  kui suur walu temal seeüle, on, et need kaks kaaswõitlejat tulemata oliwad jäenud. Siis oleksiwad ommeti kõik sõbrad koos olnud, aga wastab selle „Postimehe" „KaS Eesti Postimehel seda kirjutates mitte natukene puna palgesse tõusnud olema ei peaks? Auustawd  Eesti Postimees! Meie ei topi ennast pidutubadeSse  ega paikade peale, kus odawaid sõnu suure kõlinaga wälja puistatakse." Kellele ei tuleks siin wanafõna meele: Pada sõimab katalt. Ail ön vöörnud. Meie rääkisime kord Tgrtu Eesti nLuuks Võetud kokku tulemiWZõgewal" J õgeweMs), mis kohus ära oli keelanud. SeILS oli selle takistuse kohta Kroonu maade ministeeriumis kaebdust tõstnud, ja seal sai siis ka Seltsi eestseisus päewal enne koosolekut teada, et SeltS keelmata kokku wõib tulla. Et nüüd rahwas mitte ilmaaegu kokku ei tuleks, peeti siis ka Seltsi koosolek korrasel Viisil ära. Tartu Eesti Põllumeeste SeltS on Ministeeriumile pärast tänukirja saatnud, et nõnda Seltsi lahkeste oma kaitsmise alla oli wõtnud. Tulekahju. Tartus on jälle Schrammi õllewabriku maja ära põlenud, aga mitte täielt, nagu mõne aaSta eest tagasi, maid pool maja jäi priitahtliku  tulekustutamife seltsi osawa abiga seisma. Kahju on küll suur, aga maja ja kraam on tulekassaS ülemal. Tallinnast. Halb tegu. Tallinnast kirjutab meile üks auuS kaastööline, kuidas ta raudtee peal järelseiswat lugu tähele pannud: Tema oli 10. Juunil raudtee Vaksali trepi peal seismas, kuhu üks naisterahwaS  kahehobuse tõllaga ka ette sõitnud. Trepi ees olnud ka üks ühehobuse Voorimees (U 400), aga kui see mitte nii ruttu linnu tiiwul eest ära ei ole saanud sõidetud, karganud kardawoi U 38 tema kallale ja annud temale rusikaga nii tugema hoobi wasta rindu südame kohta, et Voorimees ennast walu kiljatamisel nagu rõngas kokku tõmbanud. Seal tulnud Vaksalist üks herra wälja ja tahtnud sellesama Voorimehega  sõitma minna, aga Voorimees, kes suures südame waluS omad käed südame kohta waSta rinda surus ja waemalt puki peal jõudis istuda, wastas, et La mitte sõita ei Või, ning herra Võttis töise Voorimehe.  Seda löömist ja mehe Vingerdamist nägiwad mitu inimest pealt ja nemad kõik awaldasiwad oma paha meelt seesuguse teu üle. Aga kirjasaatja imeks- panemine seesuguse jäleda teu üle läks weel suuremaks, kui ta nägi, kuidas seesama kardawoi 38 ühe ülema politsei ametnikuga waksalist wälja astus ja wiimane kardawoile käsku andis, woorimees, kes alles omas mälus wingerdas, politseisse wedada, ilma et kusagilt järele oleks kuulanud, kuidas -lugu oli olnud. Nii kargas siis seesama kardawoi, kes Voorimeest oli löönud, mehe troska, wõttis piitsa oma kätte ja laskis ennast nõnda politseisse sõita. Ülem politsei ametnik oli herra Jna. Kirjasaatja lõpetab oma kirja nende sõnadega: Soowida oleks, et käskude andmiste juures, nagu see politseisse wedamise käsk, ikka enne mitmelt poolt asja ülekuulatakfe ja mitte kohe iga wihaseks läinud kardawoi sõna peale, kes siis pealegi oma enese kurja tegu seeläbi warju alla tahtis matta, ilmsüüta inimesi politseisse ei lasta wedada! Auupakkumine. Kadrintaalis on tänawu riigisalanõuunik Di'. Karell terwise wett pruulimas. Ehk küll- õntsa Keiserliku Majesteedi juures ihuarsti kõrges seisuses olles, on Dr. Kaxell ikka oma kodumaad  ja rahwast soojas südames kannud. Tema eestkostmise  läbi on palju hädalisi abi saanud. Et nüüd seda auustatud meest ja isamaa poega auustada, oliwad  hilja aja eest tagasi peale kümme õpetatud Eestlast  teda lauluga teretamas. Kui kolm laulu waimustusega  ära oliwad lauldud, tuli auustatud hallipääga  wanakene wälja ja tänas lauljaid lahkeste. Kui lauljate poolt ka lühikene teretuse kõne oli peetud,  laulsiwad nad weel Vaimustatud Wgewa healega: „Ta elagu!" WLrumaalt. õnnetus. Ühel meie Eesti saadikutest, kes wiimati Peeterburgis käisiwad, on suur õnnetus olnud. Tema elumaja ja muud hooned on 17. Juulil tule-roaks saanud, nii et temal enam omal päriskohal pääwarju ei ole. See õnnetuse sisse sattunud suguwend on G. Hagedahl, kelle kahju umbes 3000 rubla suur on, üksi rehetuba oli 250 rubla eest tulekassaS ülemal.. Kust tuli wälja peasis, on teadmata. Läänemaalt. Rõõmu-amaldus. Meie õrnem awaldame, mis üks noor suguwend meile trükkimiseks kätte saatis. Kiri on nõnda: „Auustatud Cesti õitsew õrnem sugu! Teie elaw ja waimustaw osawõtmine meie armsa Eesti isamaa töödes on wiimasel ajal ajalehtedes rõõmsal healel helisema hakanud ja mitu õrna õie-nuppu päikese kuldse kiirte ette saatnud. See rõõmustab meid, Teie wirku wendi, üliwäga, sest Teie olete omad kaunid käekesed meiega ühes ella isamaa Heaks selle pühama pesa kallal tööle pannud, kus meie pojad tulewikus tubliks isamaa poegadeks suureks ja tugemaks peawad sirguma. Jälle olete nagu manast, kulda lõnga keerutelles, kahe eideid wenitelles, meie armsa MMWdri kooli edendamisega meie isamaale kuld pärgasiiamle männikuid Valmistanud.  Sellest Teie tööst rõõmu tundes, soowime Teile ka edeSpidi meie kallist Aleksandri kooli weimewakaks,  kuhu Teie usinal kätel Väsimata tulewiku elu tarbeks kaasawara wõiksite koguda. Kuhu Teie selles töös omad fini- ehk sõstra-silmad pöörate, seal äratade ka kõik need wennad uue elule üleSse, kes meel unistamise järjel uinuwad, olgu nad Wiru meerel ehk Peipsi piiril, Lääne lohul ehk Harju aasal nii et kõik ühe« nõuuS Taaramäge männikute ja lilledega ehitama halkamad. Siis saab meie armas Eestimaa pea jälle pruudi ehtes hiilgama/ kõik ta wäljad ja orud saamad uue iluga haljendama, ning Wanemuine mana kuldsekeele kannel saab jälle tammikute milust wälja kõlama ja meie aasade nupud ilusemalt õilmitsema  hakkama. Et see nõnda wõiks sündida, seks peawad ennast kõik õrnad õed ja waprad wennad Eesti pinnal ühendama ja ühendatud jõuus ka oma kõige kallimat wara Isamaa heaks ja Eestimaa auuks ohwerdama.  Seda Teie Võimu, auusad ilulillikesed, tundes, ei ole Teid meie waprad wennad Keiserliku Majesteetide ees olles ka mitte ära unustanud, maid on Teie õigust ja osawust lastekaswatamisest meie armastatud Riigi- Ema ees rääkinud, nii et meie armulisel Riigi-Emale rõõmupisarad silmi tungisiwad, kui Teie südame soojust ja truudust kuulis. Näidake nüüd oma osawust ikka enam isamaa pinnal üles. Teie ülem kasmatamise eesmärk on Keiser ja Isamaa; selles püüdmises anname Teile, noored neiud, terased tütred, ellad õed ja kallid kaasad, kätt. See armas nimi Eestlane, kellega meid nimetatakse, tähendagu meie kalli Riigi-Jsa ja Riigi- Ema ees ikka: wahwust, waprust, ühtmeelt, usinust, tõtt, õigust, auusust, iludust, meele kindlust, Isamaa armastust ja Keisri truudust. Siis oleme tõe poolest oma isa-isade tugema taaratamme tublid ja auusad wõsad. Ja kui kord tulewikus Eestivoegade praegustest  wõitlemistest jutustatakse, siis saate ka Teie, auusad Eesti õekesed, meie rahwa poegade suus tulewikus  kiitust leidma. Eesti tütred, edasi Rõõmu roosi radasi Astkem, Isamaale auuks, Eesti poegadele nõuuks! Lipumees, rongi ees, Lehwitagu lippu käes! Andgem kätt nüüd lauluga: Kaswa, õitse, kodumaa!" .1. 8. Peeterburgist. Kõige Kõrgema Ukaasi läbi on 14. Juulil Keiserlik Kõrgus Suurwürst Mihael Nikolaiewitsh riiginõuukogu presitendiks nimetatud,  mis juures temale ka muud endised auud ja ametid jäewad. Uued ,5a hTk õ htud MW alles tulema aasta alustusel Baltia kubermangudes elusse tõusma, nagu „Golos" jutustab. Kiri Sewastoopolist „Liwaadia" laewalt. (Reis Hispaaniast Mustameresse.) 111. 22. Mail jõudsime Sitsiilia saare juure, ja kella 7-me ajal läksime Messina linnast mööda. Mõlematel pool on siin jätte rääkimata ilusad kaldad, suured mäed, tihedaste linnasi, ja seda tihedamaste aga weel jõgesi, mis ütlemata ilusa mäeorgude,  kuristikude, haljastikude ja mägede wahelt meresse jooksewad. Üsna mere äärtmööda käib raudtee, nõnda et mere pealt wõib lugeda, mittu wagoni aurumasinal taga on. Kella il-ne ajal astusime Jooma meresse. Itaalia maa ja Sitsiilia saar kadus kord korralt silmast, ja meie ees ei olnud jälle muud näha, kui silmamata lai, suur meri, rääkimata ilusa sinise kartva ja weega. Lõpmata kena oli siin ilusa päewaga kalade tantsimist näha, keda siin wäga rohkeste näitas olema, iseäranis hüppasiwad kargawad kalad, mis Weuekeeles „kasatki'ks" nimetatakse, suurele kõrgele tveest wälja. 23. Mail hakkasiwad hommiku kella 7-me ajal Kreekamaa mäed paistma. Kella 6 ajal õhtu saime Arhipelaagi meresse. Lõpmata ilus on siin saarestik, aga laewamees peab siin hoolega teed teadma. 24. kuu p. jõudsime Dardanellide merekitsusesse ja kella ajal õhtu jäime ankrusse Tshenak-kale kindluse juures, kus patereitelt  laewad läbiwaadatakse ja siis edasiminemise luba antakse. Läbiminemise koht on kitsas, kaldad on mõlemil pool kaunis ilusad, aga enamiste paljad; sellepärast on nende peal wäga palju tuuleweskisi, pea ütelda kõik ühes hunnikus koos. Meie laewa peal on mitmet seltsi majaloomasi, lehmi, lambaid, kanu, kukkesi, anisi, partisi, tuisi ja muid. Ja kui maa ligidal, teewad kuked omad pasunad lahti, siis wõid korraga  mõtelda, et mõni küla ligi on. 25. hommiku wara, kella 4 ajal, wõtsime ankru wälja ja läksime Bosporust mööda edasi. Kell sja 30 min. õhtu jõudsime Konstantinoopoli linna. Linn on, nagu teada, ütlemata  ilus, nii hästi oma ehituste kui weel enam selle rääkimata  ilusa koha poolest oma merekitsuses ja tema kallastel. Seda kitsustiku ühes Dardanellidega ei nimetata mitte asjata Eüroopa merede wõtmeks. Et meie kauem seie ei wiibinud, ei taha mina linnast tänise olu järele pitkemalt seletama hakata. Igas kohas oliwad inimesed suurte salkade kaupa koos, meie „imelaewa" waatamas. Ühest ilusast suurest majast, mis ilusa mäeotsas, lehwitadi kõikidest aknatest meile walge linadega ja Miti hurraa. Kell */? 7 õhtu jäime Bujuk-Deeres ankru peale, kus lootsikaid kui sipelgaid meie laewa ümber ilmus. Kella ajal õhtu tuli Türgi ohwitseride saadetusel Konstantinoopoli Wene saadik Nowikow oma perega laewa peale, waatasiwad kõik kohad läbi ja nimetasiwad teda ..ojuwaks — Hommiku kella 6 ajal, 26. Mail, läksime Konstantinoopoli  Bujuk-Deerest ära Mustameresse ja 27. kuu p. hommiku kella 8 ajal jõudsime juba Sewastoopoli linna ja tõusime lahes ankru peale. Siin oli juba enne meie tulemist süsi walmis pandud, mis ka kohe peale hakati wõtma. Wäga hea ja waikne on laewadel siin ilusas, tähtjas lahes ehk selles kuulsas sadamas. Kõik ümberringi laiali seisab linn, kui üks kõige tähtjam sõa- ja asukoht Weneriigi wägewusel Mustas meres. Linnas on weel wäga palju Krimmi sõaajal purustatud  majasi, mis oma kindla rusude ja seinte poolest tunnistust  annawad, et nad kindlad ja uhked ehitused oliwad. Mere poolt tulles paistab pahemat kät tähtjalt surnu-aed oma pisukese kirikuga, mis sõaajal langenud sõameeste mälestuseks ehitadi. Linnas on näha, et siin kange rutt on ehitusega: igal pool on töö. Sewastoopolis on suweajal selle poolest paha, et uulitsatest  walget tolmu üles tõuseb ja käijal suhu ja silmi tungib.  Nende päewade sees läheme meie siit jälle teele Jalta linna, ja sealt Kaukaasiasse Suurwürst Mhael Nikolajewitshi  järele. Wõera tee lõpetusel pean weel nimetama, et palju kergem oma inimeste- ja keeleliste kui kuski wõeraste seas asja toimetada ja läbi ajada. Wõeras kohas ilmub uusi nähtusi, tõisi eluwiisisi, mis iga meest mõttele ja tähelepanemisele  kutsuwad, nähtustest tunned rõõmu ehk õpetust, aga igas wõeras kohas on sulle ka ikka kõik esite wõeras ja tundmata, ja mis keelest ütelda: otsid tihti nagu taskust sõna järele, aga ei leia ka sealt sõna, ei healt ega wastust. Aga oma inimeste  seas ei ole sedasarnast, kõik lahtine Nüüd olen Teid kirjaga jo kaua tülitanud, teen lõpetust ja loodan, kui lubate, ka Kaukaasia Baatumi reisist mõnd sõna teatada. Südamest kõik head Teile ja kõigile suguwendadele soowides jäen . a» - Teie alandlik wend 5. k. Sewastoopolis, Mustameres, „Liwaadia" laewal, S. Juulil 1681.