sftme. > — Meie ei mäleta knsagil kirjutanud olema, et Mich. Lindenberg Kalewipoja Seltsi poolt kohtu alla antud ehk et tema .Wene kakku" söönud oleks, mida temale peale selle ükski pahaks panna ei wõi. Meie ei usu ka mitte et ükski seaduS ehk selle lisa meid sundida wõtb, üht wastust kolmandemast käest waSta wõtma. Tahab kaebaja, et meie tema kaebtust üleS Võtaksime, siis pangu tema esiteks meie lehest seda sõna sõnalt üles, mille waSta tema waidleb, pangu oma waidlemise torwa ja saatku mõlemaid otsekohe meie enese kätte. Siis tahame meie seda pärimist täita, aga ühest lehest, mis nii wahe meie usalduse all seisab nagu .Wirulane", ei wõta meie seda wasta. Sa maarast on meile järgmine kiri saadetud : Samaara Kaukaasia rändajate lõust on jo mi palju teadusi tagasi tulnud, et Kilgist kiidetud maakoht ei ole Vlwanud mitte wasta wõtta. Rüüd olla neil nõuu teistes kohtades asumise paika otsida. Nenda on fiis .Eesti Postimehe" wõi Dr. Hermanni õnnesoowimine esiteks luhta läinud. Ühtlasi tunnistab see ka, et Kilk ikka üks petja ja walellk on. seiSku ka Dr. Hermann tema eest nii palju kui tahab. KaS ei lähe ka Rezold sellega mitte walelikkude sekka? Ehk on Rezold Kaukaasia neiu esimesed  õied enne Eestlaste senna jõudmist ise jo ära murdnud? (waata .Eest. Post." Nr. 30, 1881.) Kuidas tahab nüüd .EeSti Postimees" ikka weel näidata, et .rahwamehed"  tõtt räägiwad, mis Jumala ja inimeste ees õige on?! Pangu seda ka siinsed Kilgi .wöörmündrid" tähele! .Rahwamehed" wõtstwad Suhhum-Kalee maa Samaara Eestlastele Linda nimel sisse (w. .Eest. Post." Nr. 30, 1881); oleksiwad nemad seda aga Jehoowa nimel wõinud teha. ehk oleks siis wahest kõik see rändamise lugu hoopis teist nägu olnud. Kuidas mõned tagasi tulijad teadustawad, ei olla .Eesti Postimehe" õnnistus selle .pai parteile" (w. .Eest. PoSt." Nr. 9) ka ühtigi suurt tulu saatnud, sest juba senna jõudeS olla ühe meele juured ÜSna kõikuma hakkanud, mis peale .rändajad" kahte seltsi löönud, s. o. iga seltS isi nurka unt asumise paika'märkinud,  mis minu arwates wõera rahwa keskele aSludeS küll mitte kiita ei ole, iseäranis Kaukaasias ÜSna mitmesuguste põhjuSte pärast. Ehk oli seal wahest mõni Kadaka-Taks ehk Kadaka-Wenelane —segawereline, kes ühemeele juuri kõigutas? Noh. fiis jätame asja .Eesti Postimehe" hooleks seletada, kes KadakalaSte nimest sealt poolt siis ka wist jälle saab awaldama ja filologia teaduse abil wäljaarwatud  uutmoodi sõimusõnadega .rahwamehi" saab.kaitsema".  (w. .Eest. PoSt." Nr. I?, Kilgi kiri ja Nr. 13. kirjawastuS 170) Kõrge riigiwalitsuS on tormiliseks arwanud mõnda asja kahetsusega rändamiSte juures tähele panna (Ministri kõne Semstwo asjatundjate ees Sept. 1881), aga .rahwamehed" ei näita muu peale mõtlemagi, kui et aga rahwa käest raha saakfiwad. Samaara? on praegu kibe ru ki leikuS. Leikajad on tatarlased. DeSsälini leikuse eest saamad nemad 7 tunni 10 rubla. Kuuni Peetripääwani oliwad wihmasegased wilukad ilmad, mis läbi hein ja wili küll heaste on kaswanud.  Peetri pääwast täniue on kuiwad palawad ilmad. Nenda oli 3 ja 10. Heinakuu pääwal 40 künni 41 graadi sooja pääwapaiStel, marjus 30 kuuni 34 graadi. Heina tegemisele ja rukki leiknsele oli seda kuiwa aega küll tarwis, aga kui see põud sedawiifi edasi kestab, fiis wõikS tõuwiljale kahju tulla, mis juba lapiti kollaseks püüab minema. L. Wiimaste ametliku sõnumite järel, selle kuu esimestest  pääwadest, oli ruki leitus lõpetatud ja suwiwilja leikuõ oli käsil. Koormate järel oli rukis head saaki annud.  Väljaandmise üle ei olnud weel igalt poolelt sõnumid  tulnud, aga kust tulnud ei ole, seal oldi ruki wäljaandmisega rahul; üksi Löune-Harjumaal kaebati wähese wäljaandmise üle. Suwiwili oli põua läbi palju kahju saanud ja koormate järel oli lstbistikku waewalt keskmist Leitust loota. Kartuhwle waned oliwad wiimaSte wihmade järel kauniste kosunud; kartuhwled ise oliwad »Ml weiked. Härjapea Hädaline oli põuast kaswus mi kangest takistatud, et teist niitu loota ei olnud.  Kõrwast  kuuleme meie, et noortest kartuhwletest mitmes paikas pojad wälja kaswanud, mis peakartuhwleid kaswus kinni pannud, silma et poegadest midagi loota oleks. Ruki külwi aeg on tänawu küll läbi Eestimaa nii kena olnud, et lootuS tulema aaSta peale küll õige rõõmus on, kut järgmine aeg wähegi korraline olema saab. Wäljamaa teadused on eeSseiswas numres Wälja jäänud, sest et jälle üks osa käekirju kusgile seisatama on jäänud. Palume endid wabandada ning loodame tnlewas numres seda kõik heaks teha. Jutu leht. Willi ja Wolli. Suvine pääw oli pala. Noor adwokat Karl Bergmann  seisis Berlini linnas oma akna taga ja waataS alla tolmuse, palama uulitsa peale, kuS inimesed ja hobused ühte järge liikumas oliwad, igaühel näitas rut olevad, ja ragin ja kisa ei jäänud mitte minuti peale setSma. Bergmannil oli igaw linnas, kõik sugulased ja tuimad  elafiwad suvel maal, tema aga pidi ammeti pärast linnas olema. Korraga koputati waStu ust ja Kaarli õde astus tuppa ja teretas teda südameliku armastusega. Ta oli kaa juba kevade oma perega maale läinud ja sest saadik ei olnud wenda näinud. Karl koriStaS ruttu riided  ja raamatud sohwa pealt ära ja paluS õde, maha iStuda, aga see waStas: .Et mull pole koguniSte aega, armaS wend. mu meeS ootab mind wist juba wakfali peal, sest meie tahame  warsti masinaga koju sõita. Ma tulin aga pakwega  sinu juure. Meid paluti pühapääwakS mu mehe onu tütre pulma ja meie tahame juba laupääwal kodunt ära sõita. Mull aga on kartlik, kut maja nõnda tüdrukute  hooleks jääb, sest ma ei wõi sugugi neid uskuda, selle pärast ma palun nüüd wäga, wõta waewakS, tule laupääw meile ja jää üle pühapääwa senna." ,Ei ma tea, kas saan tulla." .Ära keela mu palwet: See olekS su enesele hea jahutamiseks,  sa oled muidugi palamas linnas palgejume kautanud. Mõtle ometi, kui kena see on, pääwa otsa õitsema puu all Muda, sigar suus, tluS raamat käeS." .5a sinu lapsed?" küsis Bergmann kahtlase meelega. .Oh, ega need ei tee sulle tüli, küll sa nääd, miS kallid sõnakuulelikud lapsed nemad on. Aga ma pean minema.  Sa tuled ometi?" .Hea küll, ma tulen." .Ole terwe, armaS wend. Za kaS tead, keS meie kõrwaõ teises majaS elab?" .Kust ma seda wõtn teada?' .Seda ma ei ütle sulle kaa mitte, küll sa nääd isegi. Jäägem Jumalaga." NaerateS läks tema uksest wälja. - AskS pääwa pärast seda sõitis Bergmann weikese K. linna ja otsis maja üles, kus tema õemees oli suwekorteri  üürinud. Kui Vaikne oli iluS maja kuu walgeS, mätaS maja ees oli kui hõbetatud puude ja põõsaste  all oli kõik pimedas warjus. ÜkS lahke toatüdruk tegi temale ukse lahti, juhatas teda magamise kambri, panni küündlad põlema ja soowiS temale head ööd. Bergmann tegi weel akna lahti ja laStiS wcksket shku ja kena roosi haisu lille ajast tuppa tulla. sits ta läks lapsekambrt, lapsi waatama. Seal magakwad Willi ja Wolli, wiie ja kolme aastased  poisikesed oma walgetõ woodileS ja oliwad nii ilusad  oma punase paledega ja walge juustega, et Bergmann mõtleS: .Õel on õigus, need on tõeSte wäga armsad lapsed." Ta heitis magama. .Homme wõtn ma kaua magada", mvtleS ta. .Aga keS peakS ometigi siin körrvaS elama?" See oli ta witmne mõte, enne kui magama uinus. Teisel homikul üSua wara ärkaS ta sest, et midagi ta palesse puutus. Ehmatand kargas la üleSse. Ta woodt kõrwaõ seifis üks weike walge kogu palja jalu. .Onu Kaarel I see on hea, et sa oled seia tulnud. Wolli, tule ruttu, onu Kaarel on siin!" Ukse wahel seisis teine weel wähem walge kogu, miS suurte silmadega ta peale wahtiS: .Onu Taalu, kaS sa meile oled pompongifi loonud?" .Ja, poisikesed, külap teie saate pompongifi, aga olge nüüd wait ja laSke mind weel magada!" Villi ja Wolli jäiwad paigale. .EtS teie kuule, mis ma ütlen ! Minge tagasi woodiSse ja olge üsna wait." .Onu Kaarel? hakkaS uueste Villi tasakeste." .Eks teie kuule, ma tahan weel magada", ütles onu. ja pööras ennast wastu seina. sOnu Taalu" hüüdis jälle Wolli. .MiS teie fiis weel tahate?" .KaS sul on palju pompongifi?" .Suur kot täiS, aga teie ei saa mitte üht ainust, kui teie mind rahule ei jätta." Ta tõmbas woodilina üle pea, ja ootaS, et poisikesed pidiwad ära minema. Aga natukese aja pärast kuulis ta uueste: . ,Onu Kaarel! " Ta ei waStanud. .Onu Taalu!" ,Mis teie sõgedad siis weel tahate?" .Anna meile parem warsti pompongifi." Bergmann kargas woodist wälja, wõttis oma reisikotist  paberi kotikese ja wiskas lastele ette: .Wõtke, weikesed röõwlid, aga süüd laske mind magada." Lapsed wtiflVsd rssmuga oma saagi oma kambri ja Bergmann läks jälle moodi. Aga kust nüüd weel und wõtta! Aga sega mööda hakaS ta ometi tukkuma. Korraga  krobifeb midagi ta jälgede kallal. Ta lööb silmad lahti ja nääb, et Willi ronib ta woodi peale. .MiS sa teed?" .Ma tahan sinu woodiSse tulla. Tule ruttu. Wolli, onu wõtab meid ennefe juure wodisse." Äa enne weel. kui onu teadis ennast hoida, oliwad mõlemad poisid tema woodis, üks istus tema põlwede peale maha, teine tema rinna peale, ja suure rõõmukisaga hakafld nemad tema peal ratsa sõitma. Aga kui nemad teda wäga tugewaSte tallasid, fiis wiSkas ta neid korraga maha ühe parema, teise pahema voole. Oh! seda kisa miS nüüd poisid tsWwad! Meie häbemata poisid, tapleS onn, kui mina oleksin teie isa, küll ma mölaksin teilt püksi möetu. Kui se abielu  room on, fiis ma tänan wäga selle eest. Noh, kaS saab kord küll karjumisest?" Aga poisid karjusid weel rohkem. Bergmann katsus järele, kas nende liikmed alles terwed  olid. ja püüdis neid waigiStada. .Wolli, eks ole küll, ole ometi wait! Wolli, kaS ikka weel tahad karjuda?" Aga tema maenitsnS et aitand midagi. .Oh teie jömpsakad! Za mo õde nimetab neid armsaikS  lapflkS! Kut teie nüüd wait ollete, siis ma leen teile pärast wilefid." Willi jäi kuulma. .KaS sa siis oskad wilefid teha? .Küll sa näed." .KaS niisugust, miS heaSli wilistawad?" .Kui tule masin! Minge nüüd, laSke ennast riide panna, ja kui oleme kohwi joonud, fiis meie lähme jõe ääre ja otsime paiuwitsu." Willi oli kermekte jalalt. .KaS sa kuuled, Wolli, onu Saarel lubab meile wilefid  teha! Leena, Ama, pane meid ruttu riidesse!" ÕhladeS tuli kaa Bergmann woodist wälja, sest ega nüüd ei olnud enam wöimalik magada. Pühapääw ei olnud mitte nõnda rahuliselt algauud, kui ta oleks soowinud,  aga pääw oli jo weel pitk ja rahu wõiS weel tulla. Ta pani ennast riidesse ja läks alla rohuaeda. MiS hele pääw! Linnukesed laulsiivad oma rõõmsaid kiituse laulusid, labadest tõusis lillede kena hais, iga lehe, iga õie peal hiilgasid kaSte sees pääwa terad. Ta kaiS mööda aeda, murdis mõne kena roosi ja tõmbas sügawaSte kallist wärSket õhku enese sisse. Ta oli jo waene ulüürt lagune.  keS ikka llunaS elanud, ja ei tunundgt noort keskhomilnt.  Ta pidi jcilc suure loomise hoiutku peale mõtleiua,  kus mM«> ijjmesi korda looja käest tuli. Natukese aja pärast tuli temale meele, et ta õde oli naabri rahvast rääkinud, ja ta himuõtas teada, kuidas naabri aed oli, ja keS seal seeS elaS. Rohu aja müür oli kauntS kõrge, aga ta leidis paiga, kus mõned kiwid oliwad  maha tukkunud ja kust ta wõiS üle aja waadata. 3a waata. tetseS ajaS nägi tema noore neiu. kes seal lillesid noppis. Ta oli esile weel nii kaugel, et ta laia kübara alt teda ei wStnud äratunda, aga ta tuli ligemale ja korraga tõStiS ta pead ja Bergmann hüüdis tasakeste: .Oho, waata imel, fee on jo preili Anna Mors!" Anna MorS oli kõige ilusam Vikist neiudest, kellega ta talwe ajal sagedaste linnas oli kooS olnud, ja tema meelest ka kõige armsam naeSterahwaS, keda ta iialgi oli tunnud. Ta hüüdis: .Tere, Anna preiln! mull on wäga hea meel, et ma teile wõtn head homikut soovida. " Reiu «hmataS, kui ta korraga wöerast healt kuulis, ja waalaS aja poole, aga kui ta Bergmanni aja laga äraiuudis. fiiS la znmelad valged saiwad were punaseks. Berginauu ütlrS weel.llsia  xcaksin küll küsima, kuida teie terwis on, aga ma näen juba, ct ükski roos. uus teie käeS peate, ei ole nii prtSkc kui teie paled." .Ma arivau, pilkas neiu teda, et see oleks parem kui teie houiliiik vii magusaw sõnn senni, kui meie jälle linna saamr. Änn maal meie pole õppinud neid wasta wõtma. KuidaS lcic õc käsi käib? * ,Ta on oma mehega ärmssitnud ja tuleb alles õhtu koju. Senni olen «iva selle riigi walitseja." .Ma foeww teikc fekS valju onne. Aga ma pean nüüd minema, mcie, iahinmc enne kirikut weel kena homikuse  ilmaga ennast natuke lahutaba." ,Ma loodan, cl ma leid weel täna naha saan." ,Kni teie alamad teile nii palju aega annawad." Ta nikutas pead ja laks ära. ,Küll la on ükS ime kena loomukene". rääkis Bergmann  suud mööda, .ja kui ma kord peaksin abielusse heitma Ta mõte jäi poolele, sest korraga tuli tall meele, kus omeii poisikesed peaksid olema. Ehk nemad oltwad tema