Marko!" hüidis Jowan teda maenitsedes, künna Martelli pead köngutades Mustlase peale waataS. Manamees töStiS pikkamesi oma pead. Nagu pöörane jäi tema wahlima. Tema weriweerelised silmad keerlefiwad  oma koobastes, tema näu sooned oliwad kramplikult  wiltu kistud. Jowan astus jahmatades temast tagasi. „Andke mulle andeks, isand!" Marko heal oli tume, kole, raugenud. „Jätke mind üksina siia, et Teie mitte tunniötusmeheks ei oleks. Nem .d saawad tulema, mind wangi wötma. Mina ootan neid!" Tema näitas käega nua peale. „ Minul ei saa palju aega olema, Tetle jutustada. Mina palusin ennast täna pasha jutule; mina andsin põhjuseks ette, et minul temale wäga tähtsat asja üles on anda; mina pidawat selle pärast nelja silma all temaga rääkima. . . Mmd lasti õhtuni oodata, sest pasha oli kodust ära ratsutanud. Kui mind tema ette wiidi, palusin mina teendrit ära saata. Mina jäin pashaga üksi. Mina ütlesin temale, et Teie, lowani isand, salalik  äraandja olete, ja et minul selle üle kirjalikud tunnistused  kaasas olla. Tema naeris rõõmsaste. Kirjade asemel tõmbasin mina nua wöölt ja pistsin temale sügawalt rindu, nii et tema sõnalausumata maha langes. . . „Marko!" ... Jowan ja Martelli põrkasiwad jahmatades tagasi. „Jah, nõnda oli minu tegu! Pasha on minu lapse ära tapnud, tema tahab ka Teid, minu peremeest, ära hukata; tema ei tohtinud mitte elusse jääda! Mina lõin teda weel kord jalaga, kui tema minu eeS maas oli, ja põgenesin läbi akna üle tsherdaki. Aga nad tunnewad lowani wana Markot ja saawad tulema, mind kinni wõtma. . . Minge, isand, mind siia; see samane nuga seal, on ka minu jauks määratud, kui nemad tulewad, sest mina tahan oma peremehe läwe peal surra, nagu ma seda tõutanud olen, kõige selle hea eest, mis Teie minule ja minu waesele lapsele olete teinud." Marko tõusis pikkamesi üleSse, waewalikult, kuna töised mõlemad weel hirmuga tema otsa wahtisiwad. Tema kahmas nua jälle pihku, ja wõttis töise käega lowani kuue palistusest kinni; ta wajutas oma suu selle peale, astus jalgu järele wedades küirakil wälja ja istus ukse läwe ette maha, hoolimata saptieh'dest, shandarmidest,  kes Martelli saatjaiks oliwad, ja nüid, käsku oodates, kaS nad hobused talli pidiwad wiima ehk jälle sadulasse kargama, puude all lösitasiwad. Martelli waatas keeletu küsimisel, ehmatuses oma sõbra otsa ja Jowan nikutas tõenduseks pead. „Hakkame töösse, Jowan!" Martelli wõttis sõbra käe kaendlasse ja tõmbas teda enesega edasi. „See lugu wõib sinule suurte pahanduste sünnitajaks saada ja sinul on, sinu kirja järele arwata, niisugusid asju küllalt juba kaelas. Mustlast ei suuda sina peasta, jäta teda tema saatuse hooleks. Sind ei tohi keegi tema ligidal näha, keegi aimata, et sina sellest teust midagi tead." Mõlemad astusiwad trepist ülesse, mõlemad istusiwad  ilmrahuta südamega diiwani peale, ja Marinka puudus ka siin, kes külalisele, kui tema lowani majasse tuli, harilikult kohwi walmistas. Jowan kujutas nüid suurte joontega oma seisu. Martelli kuulas kortsu tõmmatud kulmudega. Mina tundsin pashat," ütles tema. „Sest et sinu pea sinu rahakottide otsas seisis, pidi tema enne sinu pea wõtma. Mina tean, mis sinul töisel pool Donau jõe kaldal tegemist on olnud; mina wastutan sinu eest, sa tuled homme minuga kaasa Shumlasse, kus pealeer on ja kuhu ka mind on kutsutud; seal paneme siis seda asja kõige kõrgemale wäeülemale ise ette. Muidu aga, waene Jowan, wõid sa waewalt weel siia jäeda, sest mudiri järgnik ei saa ilmaski sinuga sõbraks saama." (Järg jäeb tulema.) Ennemuistsed jutud. Mispärast loer lassiga ja kass hiirega wihane on? Eesti-rahwa jutt. Ennemuiste elafiwad koer ja kass töine töisega suures sõpruses, ja kass ei teinud hiirele ühtegi paha. Kord oliwad koerad aga kurja teinud, nimelt jänestd ja muid loomi, kellest jagu saiwad, maha murdnud ja nahka Selle üle töstsiwad aga töised loomad wana taadi juures kaebtust ja see kutsus ka kohe koerad kohtu ette. Kohtu ees wabandastwad koerad oma tegu sellega, et ütlestwad ennast söögi puuduse pärast seks sunnitud olema. Kahus kuulas aSja hoolega järele ja leidis koertel osalt õiguse olewat, osalt aga jäi nende tegu ikka kurjaks ja päris awalikuks koeruseks. Selle peale lubas taat koertele toiduks üksneS seda, miS maha kukuh. Koerad palustwad omale selle otsuse üle kirjalikku tunnistust, mis neile ka anti. Tunnistuse wöttis koerte kogu soowimise peale karjakrants oma kätte, sest et ta kõige suurem ja ustamam oli. See lugu sündis aga niiskel, sügisesel ajal, nõnda et krantsil waew oli kallist tunnistust marjaks saamise ja ärarikkumise eest hoida, sest et ta kusagil metsast ega tua tagalt kuiwa kohta ei wõinud leida. Seal tuli temale ühel õige wihmasel päewal tema kõige parem sõber klisu meele, kes jn alati kuiwas tuas ja ahju peal elas. Palus siis kiisut kirja oma hoida ja hoolte wõtta, mis kass ka õige lahke meelega teha lubas, kuna tema suuremaks sõpruse märgiks oma siledat selga krantsi karwaste jalgade wasta Serus. Krants andis siis tunnistuse  kiisu kätte, kes teda kohe ahju peale wiis, kus ju muidugi kõige kuiwem ja julgem koht oli. Ükskord juhtusiwad koerad ühe hobuse juure, kes ennast maha wiskas ja wäherdama tahtis hakata. Koerad aga asusiwad seda nähes tema kallale, murdsiwad ära ja paniwad nahka. Selle üle tuli wana taadi juures jälle kaebtus, nii et wana taat koerte teu üle õige pahane oli ja neid seekord waljuste karistada lubas. Koerad tallitadi töist korda kohtu ette. Seal anti neile suiks, et nad ühe hobuse olla ära murdnud ja sellega wana taadi luba kurjaste pruukinud, ja mõisteti neile surma nuhtlus. Koerad aga ajasiwad wastu ja wabandaflwad, et nad just wana taadi enese käsu järele seda olla teinud, sest et ta neile ju seda lubanud, mis maha kukub hobune aga olewat maha kukkunud ja nõnda nende osaks saanud. Sellest ei olla wana taat ühtegi rääkinud, et see, mis maha kukub, surnud piab olema. Taheti kohtu poolt wana taadi tunnistust näha. Et aga krantsil tunnistust  kaasas ei olnud, wöttiS tema saba selga ja pühkis tulise jutiga kiisu juure. Kiisu läks ruttu ahju pealt tunnistust tooma, otsis ja otsis, aga oh häda! seda ei olnud enam leida. Hiired oliwad kalli tunnistuse puruks närinud. Seal sai kass hiirte peale nõnda wihaseks, et tema neid maha murdis, kus ial kätte sai ja teeb seda tänase päewani. Koer aga sai kassiga wihaseks ja ei ole weel tänase päewani ära leppinud. Krants aga, hea mehekene, ei julgenud enam ilma tunnistuseta töiste juure tagasi minna. Km töised teda juba küllalt ootanud oliwad, läksiwad nemad oma tunnistuse  hoidjat otsima ja otsiwad tänase päewani. Sellepärast  läheb koer, kui ta töist näeb, otsekohe waatama, kas temal ehk wana taadi tunnistus kaasas on. Märts, Aprill, Mai. Wette-Wenelaste keelest. Ükskord kutsus Märts Aprilli enese juurde külaliseks.  Aprill hakkas kodust wankriga teele minema, aga Märts tegi külma ja saatis lund. Sest et Aprill wankriga  edafi ei saanud, pidi tema koju tagasi pöörma. Töisel aaStal ootas ta parast aega ja hakkas Märtsile saaniga külasse minema. Märts aga tegi sooja ja jõed läksiwad lahti. Jällegi pidi Aprill koju tagasi minema. Sai kord Aprill Maiga kokku ja hakkaS temale oma häda kaebama, et: mitu korda tahan ma juba Märtsile külaliseks  sõita, aga ei saa kudagi tema juure. Sõidan wankriga, tuleb talw, sõidan saaniga, tuleb sula, nii et reega ega rattaga edasi ei saa. Mai aga ütles temale selle peale: Ma õpetan sind, kudas waja on sõita, et sinna saad. Tee nõnda: wõta wanker, saan ja lootsik, siis saad Märtsile. Aprill ootas parast aega sõidule ja tegi nõnda, kudas Mai teda oli õpetanud, nimelt wõttis tema enesega saani, wankri ja lootsiku kaasa. Märts tegi sooja ja sulataS lume ära. Seda näheS pani Aprill saani ja lootsiku wankri peale ja sõitis edasi. Jällegi tuli külma ja lund. Aprill pani lootsiku ja wankri saani peale. Rüid aLa sulatas Märts lume ära ja jõekesed hakkafiwad jooksma, et saaniga ega wankriga sõita ei saanud. Siis pani Aprill saani ja wankri lootsikusse  ja nõnda läks ta jälle edasi. Kui ta wiimaks Märtsile külaliseks jõuudis, siis ei wõinud DZürts seda lugu mitte küllalt imeks panna ja küsis temalt: KeS sind õpetas minu juure tulema? Aprill kostis, et Mai seda teinud. Märts ütles fiiS pahaselt: Oota, sa Mai, küll ma sinu tiiwad lühemaks lõikan! Sest tulebgi, et praegu weel Mai kuu sees sagedaste Märtsi külmad kahju teewad, sest et Märtsi süda siit saadik ikka weel Mai peale täis on, et tema Aprilli oli targaks õpetanud. Mispärast hundil must suu on? Eesti-rahwa suust. Ennemuiste olnud hunt wagane loom ja käinud karja hoidmas, nagu kõige parem koer. Waewapalgaks saanud tema neist taludest, kelle karja tema kaitönud, iga leiwa teu aeg pätft. perenaene aga ei olewat ihnunud hundile karja-pätst teha, waid wiskanud halliwati  mehele, kui see tulnud oma jagu otsima, pätsi asemel tulise kerise kiwi lõugade wahele. Sellest põlenud  hundi lõuad muStaks ja ta põdenud mitu aega. Wiimaks aga südametäie ja tühja kõhu sunnil luusinud ta luhta mööda, lasknud laiada rabada, läinud wana taadile oma häda kaebama ja palunud, et temale iga aasta saaks söögiks ja palgaks antud: Wiiskümmend wibuhanda, Kuuskümmend kompajalga, Sada sarwilist, Tuhat tutipead. Wana taat ei olla aga hundile seda kontrahti kinnitanud,  waid lubanud teda karja-ammetist lahti ja käskinud  teda ennast üksnes neist loomadest elatada, mis suurest karjast eemalle lähewad ehk koguni ööseks metsa jaewad. Neid wõiwat ta omale saagiks püida. Sest saadik katsuwat hunt oma kõhtu täita, kust aga saatvat; ihnuse perenaese kõige lihawam lammas olnud aga kõige esimene, kes temale palga-pätsi asemel suhu sattunud. Suu aga jäenud temal ikka tulise kiwi põletamisest künni täna päewani mustaks, ja ka kõrwe-hais tema juure, kellest koerad teda juba kaugelt ära tunnewad. „Oma Maa." Mõndasugust. Hiiinlaste ebausk. Hiina „taewariigi lapsed" elamad  nüidsel uuel ajal ikka weel mõne aSja poolest päris maimu pimeduses, sest „päikese poja" alamatel puudub tõsine hariduse paike. Euroopa telegrahwi toimetust ei usu nad mitte looduse imeks waid üheks kuradi tööks. Nende usu järele piab igas telegrahwi kontoris üks kurat elama, kes pika traadi läbi töise ammetiwennagä ühenduses  seisab. Ja telegrahwi kiri, mis üksi kriipsudest ja punktidest toos on, peab kuradi kirjakeel olema, mida iga telegrahwi ammetnik on lugema õppinud. Peale nende kontorite, ütlewad nad, elab weel iga telegrahwi posti sees üks iseäraline kuri waim, kes telegrahwi ülespanemise  ajal sinna sisse kinni on nõiutud. Need põrgu lapsed räägiwad isekeskis oma põrgu keelt, mis üksi Euroopa posliammetnikud mõistawad, nende häält wõib siis kuulda kui wahel tuulse ilmaga telegrahwi traadid sumisewad. Ja kui traadi teel sõnumid saadetakse, siis sünnib see Hiinlaste usu järele järgmisel wiisil. Esite antakse telegrahwi  kontoris ühe kuradi kätje, see hüiab teda sealt oma ligemal olewa posti sees asuwa kurjawaimu kõrwu, kes teda jälle niisama oma järgmise katte saadab. Nõnda annawad kurjad waimud oma winguwa tooniga ühest postist töise sõnumid edasi, künni ta wiimaks sinna kohta jõuab, kuhu teda saata taheti. See on Hiinlaste armumine  traadi sõnumite saatmise kohta, ja nad piawad sellest usust kindluste kinni, ning ei usu mingisuguseid muid seletusi enam. ü. Kuda kõige tugewamat müiri teha. Wanal ajal oskasiwad Roomlased kõige paremat müiri-lupja walmistada, sest nende müiritööd oliwad wäga tugewad, mis wäga kaua aega tuule ja wihma wastu kestsiwad. See lubja segamise kunst oli ka piiskopi Alberti ajal meie maale tulewa Sakslastel selge, nagu seda nendest ehitatud sündimise losside waremed näitawad, mille müirid mitu sada aastat ilma katukseta tuule ja wihma käeS seisteõ ikka kindlad on ja püsti seiswad, kuna meie müirisepa  tööd selle wasta ärapudenewad ja kokku langemad.  Kaua aega ei tunnud meie ajal enam keegi ehitaja  meister seda müiritöö kunsti. Nüid on aga professor  Ärtus selle müirimise kunsti jälle üles leidnud ja ta saab järgmisel wiisil tehtud. Esiteks saab üks jagu kustutatud lupja ja 3 jagu peenikest kruusi weega kokkusegatud,  töiseks pannakse selle segale weel enne müirimise algamist 3 weerandid peeneks tõugatud kustutamata lupja sekka. See sega läheb warssi palawaks, ja piab sellepärast  teda ruttu tarwitama ning tööga kiirest tõttama, nõnda et ta kätte kõmaks ei jäe. Selle lubjaga tehtud müir jäeb juba neljandama päewa pärast nii kõmaks, et enam raud nael sisse ei lähe. Kes siis kõwa müiri tahab ehitada, walmistagu lupja sell wiisil. g. Kuda rööwikuid ja söödikuid rohuaiast ärahäwitada wõib. Sagedaste figinewad rohuaias peenra kaswude, marjapõõsaste ja wiljapuude kallale kõiksugused  söödikud, rööwikud ja kahjulikud putukad. Reid sealt ära kautada ei ole kerge töö ja aednik ei tea nende wasta sagedaste mingisugust abi leida. Nüid teadusta - wad aga Ameerika ajalehed üht head nõuu, kuda neist wäga hõlpsaste wõib lahti saada. Nagu teada, on Petroleum  kõige niisuguste elukate surm, aga ühtlasi kautab see õli ka kõik kaswude elu ära, sellepärast ei wõi teda aias tarwitada. Nüid on aga tema abiga Ameerikas üht wedelikku hakatud walmistama, millega neid aiasöödikuid  surmata wõib. Seda wedelikku wõib seebi-wcest teha, kui 15 künni 20 osa seebi-wee sekku 1 osa petroleumi  segatakse. See wesi saab kastmise kannu walatud sa sellega peenra kaswud, põesad ehk oksad, kus söödikud kulles on, mis nad warssi ära surmab. Pärast piab aswust weel mitu korda puhta weega üle walama, et seebl-wen nende kullest ära uhetud saab. ns 24 Sakala. 1885 Vastutaja: J. Kõrw.