Sakala 9. Wiliandis. t. MärtKkuu Päewal 1889. iii. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Wastutaja toimendaja ja wäljaandja C. R. Jakobson. Sissekord. Poliitika leht. Põllumeeste uuemad nõudmised. Omalt maalt. Tartust: Tartu Eesti Põllumeeste Selts. BMiskist: Laewameeste koolidest. Rahapaberite hinnad. Kauba hinnad. Kuulutused. Lisaleht. Soomemaalt. 11. Aruanne Aleksandri kooli tööst. Nalja Mart ja Kalja Pärt. Põllumeeste uuemad nõudmised. (Kõne, Seltsis selle seltsi abipresident J. Toots pidanud.) pool wäljasmaa riikides ja nimelt Saksamaal,  kus rahwast nõnda paksuste elamas on, et põlluharimine  neid enam üksinda ülespidada ei jõua, waid wabrikud, käsitööd ja kaubitsemine neid toitma peab, seal on praegusel kauba-ajamise takistusel asjad paiguti  kauniste wiltu, osast koguni korratumas olekus. Tööandjad on töötegijatega alalises riius, tööhinnad ja päewa palgad on seal koguni segased ja sellega rahwa elukord pitkal sammul tagurpidi käimas. Üks wabrik töise järel paneb omad uksed kinni ja saadab omad töölised hulkuma, üks kauba kuntur töise järele teeb pankrotti ja jätab omad maksud maksmata; tuhandate  wiisi hulgub rahwast ilma tööta linnades ja wabrikutes, paremaid aegu oodates, kus nad jälle poolwedeletes  päewas rublat kaks kolm teenida wõiks, nagu see wiimaste aastate wõidu-jooksu ja õnne katsumise tuhinal oli olnud, aga nõnda pea mitte enam tagasi ei saa tulema. See aeg oli üks enne aegu sündinud laps, Saksa-Prantsuse sõakulu tuhande miljonite läbi ilmale sünnitatud, kus Saksamaa riigiwalitsus määratumaid  tööst walmistada laskis, ilma et temal selle tarwis töölisi oleks olnud. Raha aitas sell korral küll ja langes inimesi kui sipelgaid igalt poolt kokku. Toidu hinnad tõusiwad enne kuulmata hindadesse, nendega ühes päewa palgad. Põllumeeste raha-kotid kasusiwad silmnähtawalt ja oli sulastel raha raisata ja priisata küll, sest palgad oliwad korraga kolm künni kümme kord suuremaks läinud kui enne. Aga kaua ei kestnud need kallid, kaunid ajad. Need wiis milliardi  pranka, mis Prantsuse riik sõakulu oli maksnud, oliwad pea tallitatud ja tööd hakkasiwad kord korralt wähemaks jääma. Ühes nendega vleksiwad ka tööhinnad  alanema pidanud, aga ära hellitatud töölised ei tahtnud sellest midagi teada, waid pärisiwad endist tööpalka edasi ehk wedelesiwad, kui seda palka ei antud,  mis pärisiwad, mööda linnast ja külast, ning sõimad  ja jõiwad oma raha. Wabrikute peremehed ja muud suured kauba-ajajad, tööde podrätsikud ja ka põllumehed oliwad sunnitud, neid ommeti töösse wõtma ja neile päritud palka maksma, keda nad tihti omast taskust osast tasuma pidiwad, lootes, et kui ajad jälle paranewad, siis seda tagasi saada aga ajad ei paranenud ega wõinud ka sell korratumal kombel paraneda.  Raha kogus silmnähtawalt üksiku inimeste paunadesse ja suurem hulk jäi paljaks, waeseks ja täitsa nälga. Senni kaua oliwad küll töö-inimesed suurelised, kui neil weel kopikaid taskus oli, aga wiimati  sundis neid ommeti nälg töösse ja siis ei olnud enam tööd kusagilt leida, sest nende endised tööandjad oliwad ise juba paljad ja pankrottis, ning põllumees- tel polnud neid ka enam tarwis. Nüüd hakkasiwad weel mõningad pimeduse jüngrid rahwast õige tee pealt kõrwa wedama ja nende häda oma kasuks pruukima.  Sozialdemokraatlased ja kõiksugused korraliku elu ja riigiseaduste wastalised sünnitadi lühikese ajaga ilmale ja pandi see pudru-katal keema, kes praegu Saksamaal rahwa hulgas pahal kombel auramas ja juba mõnda head elukombet ära lämmatanud on, mis näitab, nagu olekski Saksamaa rahwas juba tagurpidi  käimas ja nende auuaeg kadumas. Meie maal, Jumal tänatud! on lugu alles hoopis  töine. Niisugust segadusi, nagu praegu Saksamaal,  pole meil tõeste ilmas karta. Käib küll wahest kaupmeeste käsi natuke waeseste ja lonkab kauplemine ise kahe karguga, meie sellepärast ilmas üsna hädasse ei jää, meie maa jõuab ammugi meid toita ja jääb iga aasta kcr iveel kaunis hulgake töistele üle. Seda meie rohket tulekut wõime edespidi aga weel mitu korda suurendada, kui meie elukord kõrgema järje peale on saanud. Alles on meie põlluharimine täitsa lapse kingades ja meie waimuharimine alles peiu näul. Hilja aja eest hakkasime alles oma jalgade peale toetama  ja hakkasime aru saama, et meie elu-waim pitkast  une-surmast ärkamas on, et meie ammust igatsetud õnneaeg ukse ees seisab, ja et meie Kalewipoja tõutus: „Aga ükskord algab aega, Kätte kalju kammitsasta: Kus kõik piirud kahelotsal Küll siis Kalew koju jõuab Lausa lahmad lõkendama, Oma lastel õnne tooma, Lausa tuleleeki lõikab Eesti põlwe uueks looma" mitte enam kaua oma peale oodata ei lase ja et meie Kalewipoeg juba sündinud, ning et La meie kõrgest auustatud Keiser Aleksander 11. on. Jah, Keiser Aleksander 11. on meie uuest ärkanud Kalewipoeg, tema on meid uue auusa elu järje peale seadnud, on meile kõik teed ja rajad lahti teinud ja kätte näidanud,  kelle peal meie õnnelikuks ja haritud inimesteks ja auusaks põllumeesteks saada wõiksime. Sellepärast, armas suguwend, pane ka wahel sõrm otsa ette ja tuleta asju meele, mis sinust so elu ajal mööda on käinud, ja mõtle natuke järele, mis so armuline Keiser sinu kätte on uskunud ja annud. Mis olid sa enne Keiser Aleksandri 11. walitsuse hakatust? Teomees  olid sa, üks töömasin: kuida sind lükati, nõnda sa jooksid, kui so päewad tehtud oliwad, siis oli so kõige suurem wõimalik elu-eesmärk täidetud, ja see oli sinu kõik, see oli sinu elu hakatus ja sinu elu ots.. Sull polnud õiete nimegi enam, sest keda sell ajal inimeseks kutsuti, see oli juba „saks" sa ei olnud muud kui ori ja jälle ori, ja ikka ori. Sellepärast, armas suguwend, ära pane kässa sülle ja ära waheta Mustlasega hobust, kui sull muidu aega on, waid näita, et sa selle wäärt oled, mida sulle so suur ja armuline Keiser on soowinud: näita, et sa seda suurt priiust, mis sulle nõnda lahkel käel on jagatud, õigel wiisil tarwitada mõistad. Teetööd, agawasimata tee tööd oma suguwendade kasuks ja rahwa anuks, kui sulle Loojast rohkem üdi otsa ette on loodud, kui mõne töisele. Laota oma waimu-wara suure hoolega laiale. Mida enam sa seda teed, seda rohkem saad sa teda ise enesele jälle tagasi. Ära peida teda ka mitte waka alla, sealt kaob ta sull ära, sa jääd ise tõnsiks ja wana-ajaliseks ja so järeltulejad lähemad sinust kiirel sammul mööda. Ära wii oma waimuwara  ka wõera turule, sest sealt sa täit hinda ta eest ilmas ei saa; siin oleksid sa wahest esimene oma rahwa seas, seal aga tihti wiimane wiimastest. Tee sellepärast  suure hoolega esite omal wäljal tööd, kus alles kõik urkad ja korkad orjapõlwe toorust, rumalust ja tuimust mägede kõrguselt täis on. Pane hoolega ajalugu  tähele ja õpi temast ettewaatlikult head ja paha omas tulewikus selgitama ja õpeta seda mõistlikult oma alama järje peal seisma suguwendadele siis saad sa tõeste auus oma rahwa seas auus kõige inimeste ees olema ja ei saa so waew mitte ilma asjata  jääma. Ka teie, auusad suguwennad, kes teie siin sõbralikus  kokku leppimises nende praegu nimetatud meestega ühed Põllumeeste Seltsi liikmed, ühed edasi astujad olete, ilma et teie waimuanded nõnda kaugele äratatud  oleksiwad, et teie awalikult töiste ette wälja astuda julgeksite, ka teie wõite omalt poolt mitmes ja mitmes tükis kasulikult oma rahwa üleüldise edasi saamise eest tööd teha, kui teie aga tahate ja seda waewaks wötate. Nimelt meie Seltsi elus wõite selle läbi oma osawust ülesnäidata, kui teie oma aastamaksud hoolega maksate, uusi liikmeid juure nõuate ja selle läbi Seltsi jõudu suurendate; kui teie neid siin läbi räägitud asju ise katsute, proowite ja tundma õpite ja seda, mis kasuliku  leidnud olete, ka töistele kuulutate ja õpetate ja seda mitte, nagu siiamaale tihti juhtunud, ise omale üksi ei pea, nagu suurt saladust ja nõiduse kunsti; ja kui teie auusa eluwiiside läbi oma suguwendadele eesmärgiks olete ja neid sedasamma tegema õpetate, ehk kui waja, ka kui lapsi sunnite, n. n. e. Üksinda sõbralikul ja seltslikul kokkuleppimisel ja rahwausliku nõudmiste ühendusel wõime meie seks saada, kelleks meid meie suur ja auustatud Keiser on soowinud  teha, ning milleks ta meile kõik need wabad ja korralikud seadused on annud ja edespidi saab andma. Inimeseks, mõistlikuks, haritud ja priiks rahwaks peame meie saama, kes igal ajal oma ette waadata, ise oma eest muretseda, oma elukorda ülendada ja oma isamaa kasuks ja auuks elada mõistawad, seda on meie suur Keiser meile soowinud ja seda on ammu juba meie wanemate wanemad igatsenud. Meile on nüüd see soowitud wbadus osaks saanud, meie peame ka näitama, et selle wabaduse kallis seeme mitte paha põllu peale pole külitud, waid et ta ilusaste õitseb ja kaunist wilja kannab. Kõige pealt peame oma uue elu hakatusel selle peale waatama, et meie kuskilgi õigelt teelt kõrwa ei sattu ja ennast eksituse teede peale petta ei lase, nagu seda Saksamaa riigi alamatest eespool kõnelesin. Niisugune  olek oleks meie üleüldiste rahwausliku püüdmiste  surm ja peame just sellepärast kõikides asjades ettewaatlikult teele minema. Töiselt peame ennast ülemäära elamise eest hoidma. Mõnedgi muudatused, osast üsna pahad ja kõlwatumad, on wiimastel aastatel  meie talupoegade orjuse alt lahti saamise järele ilmale sündinud, nagu halp uhkus ja toores toredus, liig joomine,  wedelemine ja muud. Otsekui mädad paised ajawad need orja-waimu toored pärandused siin ja seal rahwa põdenud, uuest toibuwast kehast wälja ja just nende paha tõbede wasta peame meie kõige pealt ja