saada ära peetud. KeS kõrge külaline saaks olema, ei teadnud keegi ette ütelda. Nüüd teatatakse Tartust: „ Tänase enne lõuna rongiga (15. Dets.) jõuudis Keiserlik Kõrgus suurwürst Wladimir Meksandrowitsch  kindral graaf Ch. Sievers':, adjutant graaf Stackelbergi, graaf Fr. Berg-Sangaste ning Saksamaa sõjawoliniku kindral Werderi saadetusel Tartu. Kõik meie linna ülemad ja wanemad oliwad kõrget wõerast waksalis waSta wõtmaS ja teretamas. Kõik üliõpilased, kes weel pühadeks Tartust koju polnud  sõitnud, oliwad endid oma lipudega raudtee hoowi kokku kogunud, kus nad oodates endid kahte ritta seadsiwad. Nondapea kui keiserlik wagon waksali  eeS seisatas ja meie armulise Keisri wend suurwürst  Wladimir nähtawale tuli, kõlas otsata hurra hüüdmine üliõpilaste ning kokku tulnud rahwa suust teretuseks. Oote saalis oli Kõrgele wõerale söögi laud walmiS seatud. Üliõpilased laulsiwad suurwürSti  luaga wana Ladinakeele üliõpilaste laulu Üauäoswus. Keiserlik Kõrgus tänas üliõpilasi mitu korda. Kell V-12 sõitsiwad saanid, mis suurwürsti edasi pidiwad wiima, Aga Keiserlik Kõrgus ei sõitnud mitte otse edasi, waid käskis, et linna waadata, kõik tähtjamat uulitsad. Ahi sõita. Telliste poSti jaamas joodi pärast Tarwst ära sõitu theed. Wolmarshosi mõisa metsades on rohkeste põtru, ning seal nende peale jahti peetud, millest osa wõtma Keiserlik Kõrgus oma meele lahutuseks on reisinud. Walgast kirjutatakse meile: „Praegu wiiwiwad kaks senatori Manasseini ametnikku Walgas, rewideeriwad  ümberkaudseid iohtasi ja wõtowad ka palwekirju  waStu. Juba enne oliwud paar korda kaks rewideerija ametnikku nagu möödaminnes siin natuke kinni pidanud, momd kohtud läbi reewideerinud ja ka palwekirju waöm wõtnud. Nüüd tuulukse, et nad pitkemaks ajaks suu saamad jäema, mis üle siinpool rahwaS wüga rõemus on. 10. Detsembril rewideerisiwad  nad KaagjürweS Vil. Tartu-Wõru kihelkonna  kohut. Esmalt wõtsiwad nad Bergi hotellis korteri, aga laupäewa õhtu laisimad nad sealt ära Bruckssi wõerastemajasse elama. Sinna korteri käiakse hoowi pealt sisse, misläbi ta Vistist sündsam on, kui endine, mis suure uulitsa ääres oli ja kuhu sestsamast trepist pidi üleskäidama, kust hotelli puhweti käiakse: seeläbi tuli ette, et palwekirjadega ootajad mõne porsund  näulise vuhwetist wleja käest rumalaid küsimesi ja sõnu kuulda saiwad. Rõem on näha ja kuulda, kuidas inimesed kõrgeid ametnikka nagu lapsed isa usaldawad, kõik oma südame pealt neile ette kannamsd  ja rõemsas tänus nende lahke seletuste ja teadmistega  rahul on. Kaagjärwe wabrikuS, 13. Dets. 1882. Auupaklikult U. 11.^ Riiast. Rewideerija senator, herra salclnõuunik Manassem, kuulutab Läti ajalehes „Ba!t. Wehstn.", ei 22. Detsembrist saadik RiiaS üksnes iga esmaspäew,  kesknädal ja laupäewal kell 11 -Ipalwe kirju wasta wõetakse. 22. Detsembrist kuni 7. Januarini ei wõeta palwekirju mitte wasta. Kaluga linna wolikogu on otsuseks teinud, Liiwimaa  kuberneriks nimetatud tammerherra Schewitsh'ile kui endisele Kaluga kubernerile tema tululiku Legewuse  eest ühte tänu tunnistuse kirja saata ning teda Kaluga linna auu kodanikuks nimetata. „Zeitung für Stadt und Land" ütleb ustawalt paigalt olewat teada saanud, et uus kuberner Schewitsch alleS Januari  kuu hakatusel Riiga saada tulema ja oma ameti talitusi algama. „Zeitung für Stadt und Land" on selle üle õiete pahane, mis „Rifh. Westnik" Greeka Õigeusu waimulikude kohta räägib, (waata Sakala U 37) ning teeb õiete kurja näu, nagu oleks see, mis seal juures töiste usuliste (Riia leht ütleb Ewangeeli- Lutheri usku) waimulikude kohta öldakse, mitte tõsi. Noh, iga üks omal wiisil, aga seda, mille üle Riia linna isand tuaS istudes kirjutab, tuntakse maarahwa juures paramine. Sellepärast on „Ztg. f. St. u. L/ kurjuSLuS üsna asjata; sellega ei jõuua ta asja tõsist lugu mitte karma wäärt muuta, ega rahwast seda uskuma sundida, mis ta tema tahtmise järele uskuma peaks. Awalikka headusi awalikult kiita ja awalikka halbusi ja wigadusi awalikult laita, et nad paranekfiwad,  on iga auusa aja lehe kohus. Et tõde kibe kannatada on, sinna ei wõi midagi parata. ArSti rohi on ka sagedaste mõru, aga ta parandab ja see on pea asi. . Ad. Kämpferi bank Riias on bankrottt jäenud. Uus selts wiie rublasid walsk rahasid lett; esmalt Miitawis ja ümberkaudu maal liikumas olewat. Nüüd on neid ka juba Riias nähtud. Wiie rubla- lised on pleekinud karma ja palju pehmemast ja halwemast paberist, kui õiged rahad. Kuda Riia Wenekeeli ajaleht „Rish. Westnik" teatab, on senator, salanõuunik herra Manassein 13. Detsembril Riiast ära sõitnud, et mõnda temast remideeritawat kohta rvõi paika ise ülewaadata. Sellesama lehe sõnume järele olla ka Liimimaa kubermangu  prokuröör. herra MäSsojedom, 12. Detsembril  pealinna reisinud. Peeterburgist. Tänawu sai sellest ajast 300 aastat täis, et Siberimaa Wene walitsuse all on. Seda päewa mäletati pealinnas ja iseäranis Siberimaa!  igal pool pidulikult. Kõik Siberi kubernerid ja walitsused saatsimad Keisri Majesteedile sellekohalised  õnnesoowi telegrammid, mida „ Walitsuse Teadustaja"  hiljem awaldas. Kõikide nende telegrammide peale on Keisri Herra armulikult Vastanud. Kindral Anutshinele saademd maStuse telegrammi sees ütleb Keisri Majesteet muu seaS: Kaugel seisam Siberimaa on Minu südamel lähedal; tema rikkuse ja korrapäralise walitsuse edenemine on Minu alaline mure ja hool, ning Ma loodan Siberimaa saab aegamööda sinnamaale  jõudma, et temal needsamad walitsused ja seadused  saamad olema, mis muulgi Wenemaal on. Kindral Skobelewi Viimase tahtmise järele ehitab tema õde, kuda „UuS Aeg" teatab, Spasskoje mõisas ühe roigaste soldatite Vaestemaja. Ka kirik, kuhu Skoöelew maeti, saab uuests ehitatud. Tänawu aasta nõuuti nelrutide waStawöluuse  juures waSMVöetawate meeste kohta nende pikkuse  peale waadadeö suuremat jämedust, km enne. Selleläbi tuli siis, et mnmel pool mitte-üksnes ilma õiguseta meeste liik wastaWöetawate armu täis ei ammd, waid et ka mõnel pool lõige MsualuSLe seast Larwi-- titlu oja wäeteenlötuiele kõlbutka mehi et leciao. Nõnda olla „Golos'e" sõnume järele St. PeeLerbmgiö LanüWU 20 l 2 nekruti liistu Wöünas olnud, kelle seast 406 meest pidi waSta wõetama, aga uue waStawõtmise  wiisi järele ei olla nende hulgast mitte nõndapalju  teenistusele kõlbulisi mehi leitud ning jäenud 86 meest puudu. Kiewist. Sõjakohus on batterei ülema baron RiedeN kroonuraha raiskamise ja soldatite raha «arguse  eest kõigist õigustest lahti ja ärasaatmisele Arhangeli  kubermangu mõistnud. Kalugast. 10. Detsembril andsiwad Kaluga linna kaupmehed linnawalitsuse majas lahkuja kuberneri  kammerherra v. Schewitshi auuks toreda õhtu söögi. Kui kuberner kella 7 ajal saalist ära läks, kanti teda hurraa hüüdmistega käte peal trepist alla tõlda. Kaluga rahwas püüab igapidi oma armastust herra Schewitshi waSta üleSse tunnistada, keda nad ka, nagu enne öeldud, oma linna auukodanikuks nimetasiwad.  19. Detsembril andsiwad ka Kaluga mõisnikud  herra SchewiLshiga Jumalaga jätmiseks piduõhtu. Sillaotsa kerjaja. Wilhelm Hauffi järele J. Lill. XIX. «Jah, tema ta on", hüüdis ta kõik muud ära unustates, „minu waene õnnetu Laura!" Ja nuttes hakkas ta noore mebe ümbert kinni ning tänaS teda kõige eest, mis see õnnetuma ema ja tütrele oli head teinud. Töisel hommikul läks ta Fröbeniga graafi proua Landskorn'i mõisa. Otsata liigutaw oli näha, kuda wana meeS Joosese oma rinna waSta rõhus, kuda ta tema jume waatleõ, kuda ta oma wali jume ikka pehmemaks läks, kuda lõpeks ta tema suud ja filmi suuandmisega kattis. „Jah Sina oled Laura tütar!' hüüdis ta. „Oma isalt pole Sa muud midagi pärinud,  kui tema kollased juuksed, aga Su armsad silmad, suu, need on kõik Tortost ilusa jume tunnistused! Ole miyu tütar armas lapS; minul pole kedagit sugulast ja ma olen rikaS; üksnes Sina seisad muu südame lähedal!" Zoosefe pilgud, mis ta üle wanamehe õla Fröbeni poole saatis, ei näitanud tema sõnu küll mitte tõeks tunnistawat, aga ta andis siiski tema käele südamest liigutatud suud ja nimetas teda onuks ja oma töiseks isaks. Jällenägemise rõem wältas ennegi mõne päewa. Don Pedro tõendas kindlalt, et tema oma asjatalituses Portogaaliasse tagasi pidada minema, ning ei wõinud ta sellest sugugi aru saada, mis Joosefet oleks pidanud keelma, temaga ühes tulema. Tema hoidis nõnda wankumata oma kirikuseadnsest kinni, et temal ka uneski seda mõtet pähä ei tulnud, Fröben wõiks looseset, ühe töise mehe lahutatud abikaasa, omale naeseks ihaldata.  Meie ei tea mitte, mis mõlemad armastajad selle kohta on kõnelenud, üksnes seda wõime ütelda, et Fröben mõnikord loosefele seda tähendas, tema pidada ewangeli uSku heitma, mis see aga igakord, ehk küll otsata südame waluga, wõimatumaks nimetas. Sagedaste olla noormees, läheda lahkumise üle meelt ära heites, loosefele nõuu annud ja teda palunud, et ta Don Pedro ükfi minna laseK ja Saksamaale elama jäeks, kns ta, kui ka mitte abikaasana, siiski ometi kui sõber ja kaitsja tema eest wõiks hoolt kanda. Aga ka seda nõuu ei wõtnud Joosefe wasta, waid tunnistas salgduseta, et ta ennast selleks liig nõrga tunda olewat, niisugust elu auuga alal hoida, ja oma õnnetusest uhkemaks läinud, põrkas ta wäristusega selle mõtte eest tagasi, ühe mehega auutumas ühenduses elada, keda ta nõndasama kõrgelt auuStaS, kui teda kõigest südamest armastas. Äga üksi olleS pidi ta siiski iseenesele tunnistama, et ükS weel auusam mõte tema tegu juhtis. .Kas peab tema/ ütleS loosefe iseeneses, .oma öitsewa elu ühe Snnetuma külge köites kantama, kes temale muud ei wõi olla, kui sõber? KaS peab ta perekonnaliku elu-õnne, seda rõõmu, lapsi ja lapse lapsi oma ümber näha saada, minu Snnetuma pärast kautama? Ei, ta on mind juba ühekorra kautanud, ja aeg saab ka nüüd tema waln mahendama, ta südame haawu parandama; tema saab ühe õnnetuma inimese lapse ära unustama, kes reda igaweste saad mäleS» Lama, armastama ja tema eest palwetama." Nõuda nätmsiWad loosefe endised sõnad: .Ei nai!" täide mimwat. Don Pedro jättis oma sugulasega  graafi proua mõisa maha ning reisis temaga Hollandisse, et sealt laewaga Portugaaliasse purjutada.  Kröben, keda üksnes see mote, et warst neile järele reisida, jalnl hoidis, saatis neid Saksamaalt ja Hollandist läbi reisides. Sagedaste palus teda loosefe, tagasi pöörda ja kanema koosolemisega lahkumist  weel mitte seda rängemaks teha, mille peale noormees wastaS: „ ÜksneS weel kuni «ere rannani ja fiiS ei iial!" Sellesama aaSta Augusti kuu seeS seadis ennast Ostende sadamas üks Inglise laew teele minema, et peale kauba koorma ka weel reisijaid PortngaaliaSse wiia. Hommik oli iluS, udu kadunud ning lähemad päewad wõistwad lootuse järele reisile wäga sündsad olla. Hommiku kella 9 ajal andis suuretukt pauk laewa pealt märku, et reisijad eudid rannale pidiwad kokku koguma. Hoobilt tuli laewa juurest suur paat randa, et reisijaid wasta wötta. Maalt tultwad palju inimest oma reisi koti ja kompsudega, läksiwad üle selleks wälja pantud laua paati, mis peagi täis oli ning esimese woori reisijaid laewa peale wiis. Pisut enne, kui paat tvistkorda randa tagasi jSuudiS, tuliwad neli inimesi uähtawale, keS käigu ja riiete poolest töistest wsesematest reisijatest  hoopis isewiist ja wärki oliwad. ÜkS pitk wanadlane  meeS käis uhkel sammul eeS otsaõ; temal oli laia serwaga kübar peas ja oma mantli oli ta nõnda kunstlikult ümber vlade mässinud, et üks madrus  teda nähes hüüdiS: .Ma lasen ennast elawalt ära süüa, kui see mitte üks Hispaanlane ei ole! Wanamehe järel köndis üks noorem herra, kellel iluS, noor ja sirge naeõterahwas käekõrwal oli. Noor herra oli wäga kahwatanud, ning nähti suurt walu oma südames püüdwat maha rõhuda, kuna ta elawalt rääkides oma körwal sammujat weel suuremas ahastuses  trööstida püüdis. Ka noor uaesterahwas oli koguni kahwatanud ja ta silmad nutust punased. Mõlemate taga käis kirjus riides teener, keS suurt Hispaania päewa warjn kaenla all kandis. Kui nad sinna maale oliwad jõudnud, knS liiw laenete kastmisest weel märg oli, jäiwad nad seal kohal sciSma, kuhu laud praegu wälja panti, ja iluS noor paar waataS esite otsata knrbtusega laewa poole, ning siis ükõtvise otsa, ja noor naesterahwaS laSkiS oma pea noore mehe õla peale wajuda, nõnda et ta kübara peal lehwitawad suled selle näu ümber mängisiwad  ja tema waikseid filmapisaraid ümberseisjate uudishimuliste silmade eest ära warjafiwad. Wana meeS seisis nende lähedal, mässis ennast pahaselt mere poole waadateS kõwaSte mantli sisse ning ta silmad läikifiwad, olgu kaS pisaraist ebk mere wee liikumisest. Rüüd tuli paat kohisedeS randa; laud wisati maale wälja ning laewa pealt kõlaw suurtüki pank ehmaiaS noore paari nagu unest ülesse. Wana meeS aStuS nende juure, pakkus noore mehele kätt, mis ta tugewaste raputas ning fiiS sam-