seadus (agrar-seadus) korda saanud ja maksma tõstetud.  Endine rendiseadus ja rentimise wiis, mis lirimaa  rentnikkufi rõhus, on suurelt osalt surma poole saadetud. Muidugi jäewad liri rentnikud ka selle uue seaduse järele ikka ajalikkuikS rentnikkudeks ja ei saa mitte, nagu mõnelt poolt nõuuti, pärisrentnikkudeks, nõnda et koht isast pojale ikka edafi kätte jäeks, aga ükõki wäljarentija ei tohi omale rentnikku wähema aja peale kui 15 aaSta peale ka wõib rentnik liia rendttõstmise pärast ühes selle tarwis seatud kohtus kaebdust tõsta, ja nõndasamuti on neil ka õigus, kui nad kohta oma rendikontrahti ajal on parandanud, ära minnes tarwilist tasumist nõuuda. Kõige tähtjam punkt seaduses on, et liri rentnik ka raha oma rendikoha peale wõib üles wõtta, sell mõedul, nagu ta kohta on parandanud, ehk jälle ka oma kontrahtt ja rendikohta  töisele kontrahti kauba-aja lõpuni ära müüa, mis pärisherra mitte ei tohi keelda. See on waese lirimaale tähtjas uuendus, ehk küll mõned tulipääd lirlased ka sellegagi weel ei taha leppida ja tunnistab  üht hoolikat sammu, mis Inglise riigiwalitsus ja tema praegune wabameelne minister Gladstone paranduse  wastaliste käest on wõitnud. Afhanistanis olew kodusõda, milles Inglastel mõnedgi kasud ja arwamised kaalu peal seisawad, mässab edasi. Saame näha, mis tulewik toob. Prantslastel on koduses saadikute walitsemises palju jägelemist. Gambetta waenlaste hulk on kaswamas,  sest niiheasti wanameelelised kui komunistlased on tema saadikuks walitsemise jumes hullustust teinud ja rahwa meelt eksitada püüdnud. Aafrika sõast ei ole weel Prantsuse sõawckel täelist edasi jõuudmist kuulda. Mässajate Aafriklaste hulgad on mõnes kohas taganenud,  aga mässamine ei ole seega ammugi waigistatud. Hispaaniamaal on hilja mitmes kohas rasked tulekahM"MMd, arwatakse tulekahjust kurja käte ja nimelt sotfiaal-mässajate läbi sünnitatud olewat, aga selget otsust ei ole siiski kätte saadud, ehk küll mitmed kurjategijaks arwatud hulkujad wangi on wõetud. Ameerika prefitendi Garfield'i elu on jälle kaalu peal, lefkVhaaw wäga raskelt paraneb. Mõned arstid aga loodawad tähtjat meest ommeti weel oma endise tugewa terwise abil surma suust seekord peasewat. Saksamaal hullawad rahwas linnades weel ikka Ehk küll riigiwalitsus sarnast hullustamist,  mis kirikherra Stöcker'i pääajudest wälja on kaswanud, nüüd wiimasel ajal, kuna asjad õige hulluks tikuwad minema, kõwaste on keelnud, tuleb siiski meeletumat  hullustust siin ja seal ikka uueste ja õige jo poolel mässamise näul ette. Stettini linnast, Hommiku- Preifimaalt kirjutatakse: „Juba tõistkord nädala aja sees on meie linnas hullustamifi ette tulnud. Kella 8 ajal õhtul kogusiwad hulk töömehi, sellifi, Sppipoisfist  j. m. ühte uulitsasse, ja nõnda liikus see hulk jännates ja hõisutates edasi, nõnda et nemad sõameeste abil laiali pidiwad aetud saama. Aga uueste kogusiwad  weel suuremad hulgad hullustajaid kokku, wilistates  ja karjudes, künni wiimaks üks seitsme meheline sõameeste trupp neid palja pajonettiga koost ära ajas. Sõamehed oliwad rahutumais kohtades kõige ristuulitsatesse  ennast palja sõariistadega ülesseadnud ja keelsiwad  selle läbi, et hullustajate hulgad ennast ei saanud koguda. Mitmes kohas aeti rahwast, kes politsei seadlemisele  wasta ajas, palja mõega hoopidega koost ära, ehk küll hullustajad jälle omalt poolt kiwa wasta pildusiwad." Nõnda ja weel pahemat kuulutawad Saksamaalt ajalehed. See on nüüd see wili, mis kirikherra Stöcker ja tema sarnatsed Saksamaal hoolega wälja külwasiwad ja sealt ka muiale kunstlikult wälja kanda püüdsiwad. Türgimaalt tulewad sõnumed, mis tõendawad, et hiljw*4spetatud protsess, mis seal Midhat Pashaa ja tema seltsiliste peale tõsteti ja äratoimetadi, täitsa kurjanõuu ja kiusu tegu olla olnud. Midhat Pashaa waenlaste poolest olla kawalal wiifil ise see wale kaebdus sünnitatud, et Midhat oma seltsilistega endise sultani tapjad pidiwad olema. Tuleb see kelmistükk tõeste wälja, siis langewad tigedad wihamehed ise selle augu sisse, mis nad wabameelsele wastalisele kõige inetumal teel oliwad kaewanud. Midhat, keda ka siis, kui tema peale raske süü oli tõstetud, enamiste kõik haritud ilm ommeti tähtjaks meheks ja muist ka süütaks pidas, saab, kui tema süü täitsa tühjaks tehakse, seda enam anu sisse saama, niiheasti omal isamaal kui muial. Omalt maalt. Wiliandis. Weel natukene „BsalguA" W. nummer on wnmane, mis „Sakala" Väljaandja lugenud oli, sest see ajaleht oli wiimasel ajal nn madala sõimu ja tühja õlgede puistamise sisse langenud, et teda tõeste keegi haritud inimene enam lugeda ei Võinud. Kes ennast nõnda meie rahwusliku püüdmiste kohta awaldada wõib, see ei tee mitte rahwa kasuks tööd, olgu temal rahwa nimi ka küll ikka suus. Kes rahwa kasuks tööd teeb, see astub ikka seal ette, kus rahwas omale midagi uut õigust kätte püüab saada ja aitab siis ligi. Seda ei ole meie seiemaale weel kusagil „Walgust" näinud tegewat. Nüüd leidsime korraga „Tallinna Sõbras" 30), et see „Walgust" õige sooja sõnadega kiidab. „Tallinna Sõber" ütleb «MMM» 30. numri juhtkirjast:  „Selle juhtkirja seest leiame meie seda tasast ja selget maimu, mis üksi rahwale tõsist kasu tuua wõib," n. n. e. Et äga see „Walguse" juhtkiri meie koolidest ia kõhtudest rääaib ja meie „Tallinna Sõbra" Mkteio nenve asjade kohta tunneme, sellepärast pani meid see kiitus mõtlema ja meie küsisime: On „Walgus"  oma tõsises kujus juba tõeste Välja astunud? Praegu on see aeg, kus kõik tähtjamad Weneriigi ajalehed  neist punktidest räägiwad, mis Eestirakwa saadikud  Peeterburgis kui rahwa soowi awaldasiwM) IM? punktides räägitakse ka meie koolidest ja kõhtudest.  Kuna nüüd kõik Wene-, ja rahwuslikud Lätija  Eesti ajalehed neis punktide läbirääkimistes meie poolt on, awaldawad suurem jagu Saksa ajalehta ja üksikud tuttawad Läti ja Eesti ajalehed suurt wiha meie saadikute wasta, näidates, kuidas kõik meie koolija  kohtu-asjad heas korras on ja kuidas meie rahwas ise nimelt oma koolide heaks midagi ei mõista ja ei taha teha. Oli „WalguS" praegusel ajal tõeste ka nende meie Vastaliste kaaswõitlejaks astunud? küsisime  meie ja Võtsime pitka aja pärast jälle selle ajalehe  ja nimelt tema 30. numri kätte. Mõistku nüüd lugeja ise, kui temale sealt seest järelseiswad laused ette paneme: „ Jumaluke! kui palju on neid koolisi, mis rahwas ise asutanud ja tarwilikult nende eest hoolt kannab? Wäga wähe! Kümme aastat nokitseme ühe ainsa Aleksandri tooli kallal, ei saa walmis ega saa. Kalewipoja seltsi töö on tänini ühe mehe kukil seisnud. Suurem hulk koolisi enamiste kõik on suuremate sundimisega asutatud ja targemate tahtmisega  toimetud. Saawad osalt enam koormaks, kui kasuks peetud." „Sennikaua, kui rahwas kooli koormaks peawad ja lapsed trahwiga kooli saawad sunnitud, ei ole neist mitte suurt kasu loota. Et praegu lugu nõnda on) see tüleb sellest, et koolid, ei ole rahwa oma tarwitusest wälja kaswanud, waid ikka sunnitud wiisil ehitatud." Nõnda kirjutab see ajaleht  „Walgus", kes ennast igas lehes suure kiitusega rahwa eestkostjaks nimetab! See „Walguse" awaldus oli iseenesest juba üks tühi kaebdus, aga praegusel ajal on ta kahekordselt jõle ütelus. Selle maali järele on Eestirahwas nii madala järje peal, et temal enesel weel mitte üht kooli ei ole, waid kui La lapsi muiale koolidesse saadab, siis peab sedagi piitsa sunnil  tegema. Kes peab siis kõik meie walla ja kihelkonna  koolid ülewal? Eks seda meie wallad, see on Eestirahwas ei tee! Meie näeme sagedaste waldasi ja kihelkonde mitu tuhat rubla rõõmuga oma koolide heaks kulutawat, kuna aga rahaandjad mõnikord koolmeistriga  peawad leppima, kes mitte selle kulutatud raha ja ohwerte wääriline ei ole. Eesti Aleksandri kool on üks ülem kool, kelle asutu?"?üuÄ WliÄl tarwitab, mis mitte paari aastaga wõimalik ei ole kätte saada. Seesugused priitahtliku annete peale põhjendatud  asutused tarwitawad igal pool ja iga rahwa juures palju aega. Et „Kalewipoja Seltsi" töö tema kooli asutamises seiemaale ühe ainsa mehe töö oli, seda ei olnud meie seiemaale weel kuulnud. Kui see suur mees aga seesamasugune ei ole, nagu „Walgus",  kes ennast ikka ja igal kohal esimeseks ja üksitegijaks  kiidab, aga Agu ei ole olemas ja kiitus oli tühi tuul. Olgu need asjad, kuidas nad on, see rõõmustab  meid ommeti, et „WalguS" kord ka natukene oma tõsist kuju oli awaldanud ja oma wale katte silmade  eest ära wõtnud. Jätame teda nüüd jälle oma keerulist teed edasi kõndima, künni jälle kogemata mõne äkilise käänu peal meie silma puudub. Meie oleme omale seaduseks teinud, teda üksi weel seesugustel kordadel  tähele panna. Meie olime eesseiswa kirja just walmis kirjutanud,  kui Rakwerest sõnumeid saime, et „ Kalewipoja Selts" kõik ametid M. Lindenberg'i käest ära olla wõtnud ja teda ka oma seltsimaja seest wälja ajanud. M. Lindenberg ei tahtnud mitte head nõu kuulda Võtta, nüüd on ta lõikanud, mis ta külis. Rahwa waim ei lase ennast mitte pilgata. Nii saab ikka iga mehega lugu olema, kes rahwa tahtmisest midagi ei hooli, aga rahwa nimel seda rahwa tahtmiseks teeb, mis rahwa tahtmine mitte ei ole: rahwa põlgdus on tema palk. Meie kahetseme wäga, et M. Lindenbergi wiimane lugu seesugune on olnud. Tema oleks meie rahwale kasu wõinud saata, kui ta oma koolmeistri ameti juure oleks jäenud. Aga tema püüdis redaktori  ametit, mis üle tema jõuu ja mõistuse läks ja tahtis pealegi esimene Eesti redaktor olla, nagu ta omas koolitöös weikeSte poisikeste seas oli ennast esimese  tundnud olewat. Seesuguses püüdmises pidi ta siis häbiga lõppema. Tallinna Saksakeele ajalehed jutustawad pealegi, et M. Lindenberg «Kalewipoja Seltsi" selleks tarwitanud olla, „rahwast ülesse nyu?aUa"  ja neid selle seltsi majas raha eest ülesse kirjutama  „Kroonu alla." Meie ei tea mitte ütelda, kas siin ehk M. Lindenbergi wastalised temale liiga ei tee. Kui rahwas, nimelt mõisade moonakad ennast Seltsi majasse ütlesiwad tulnud olewat, et ennast seal ülesse kirjutada siis wõisiwad nad seks jo ka palgatud olla. Mõnda tuli kord ka Sakala toimendusesse  kümne jakahekümne kaupa mehi, kes uulitsa peal küsides seisma jäiwad ja siis palwega sisse tuliwad,,  et neid hingemaade saamiseks ülesse saaks kirjutatud.  Meie nägime aga kohe ära, et nad palgatud  oliwad, kihutasime nad toast wälja ja andsime omas ajalehes teada, et meil seesuguste üleskirjutamisega,  keda meie petiste tööks nimetasime, midagi tegemist ei ole. Seal kadusiwad kiusajad Wõib olla, et ka M. Lindenbergiga sedasama tükki On ta seesuguse pettuse tööst puhas, nagu Saksa ajalehed  tema peale tunnistawad, siis saab ta ennast selles tükis küll puhastada wõima. Ehk küll M. Lindenberg  meile suurt südame walu on teinud ja meie terwet ajalehtede kirjandust rüwetanud, siiski peame siin tema eest kostma, kus temale ehk sellepärast liiga püütakse teha, et ta palwekirju Wenekeele ümber oli tõlkinud. Kahju, et see mees oma körKW "olekuga ennast sedawiisi korralise tee pealt porikraawi on sõidutanud!  on Mmeti midagr ülesse leidnud, kust ta wälja arutab, et Eesti seltsides poliitikat taga aetakse. Tema on „ Pärnu Postimehes" lugenud, et vr. M. Weske „Endla" seltsile kirja kirjutanud, kus teada annab, kuidas Eesti saadikuid Peeterburgis lahkeste wasta wõetud, mille kirja ettelugemise peale selts, kelle saadik vr. Weske oli, waimustawalt: „ Jumal Keisrit kaitse sa" laulis. See olla poliitika olnud, ütleb „Zeitung sür Stadt und Land", ning „ Sakala" olla sellepärast waletanud, kes ütlenud, et Eesti seltsides mitte poliitikat  taga ei aeta. Jah, wana Riia „Bruder", kui Teie seda poliitika taga-ajamiseks nimetade, et meie seltsides armulise Riigi-Isa lahkusest ja armust räägitakse ja waimustawalt: „Jumal Keisrit kaitse sa" lauldakse, siis aetakse meie seltsides õige palju poliitikat  taga, sest meie ei wõi naljalt üht koosolekut omas seltsides pidada, kus meie oma waimustatud truudust ja alandust oma kalli Riigi-Jsa wasta ülesse ei tunnistaks. Seda poliitika tagaajamist ei wõi ja ei saa meie ilmaski maha jätma, sest millest süda täidetud on, seda kuulutab suu. Meie palume Teie käest: ärge hakake meid sellepärast awalikult taga kiusama, et armastus ja truudus meie Riigi-Jsa wasta nii sügawaste meie südames juurdub, et sellest ka singis seltsides peame rääkima! Meie Saksakeele ajalehed püawad oma lugejatele nagu oleksiwad Eestirahwa saadikud, kes Peeterburgis käisiwad, ennast ise seks teinud ja nagu ei oleks see sugugi rahwa soow, mis need saadikud omas MrgMxjas on üles pannud. Selles tükis eksiwad nad küll, olgu meelega ehk kogemata, õige raskeste. See paistab juba sellest wälja, et kõik Eesti ajalehed, kui „ Tallinna Sõbra" maha arwame, kes jo paljalt Eesti keeles wälja tuleb, aga muidu mitte Eestlaste ajaleht ei ole neid märgukirja 9 punkti täitsa terwe rahwa soowimiseks tunnistawad. Nii kirjutab „ Pärnu Postimees"  näituseks neist punktidest: „ Nõnda palju kui meie rahwa hulgas liikunud, nii palju kui ial meie rahwa liigetega kokku puutunud oleme, ikka oleme näinud ja ikka oleme nii kuulnud, neist soowidest südamelikus ühenduses kõnelewat. Olgu tema pärisostja  ehk rentnik, olgu sulane ehk wabadik, me ütleme tõega, kui kõik üksikult läbi küsitud saaksiwad ja kui igamees kartuseta oma südametunnistust mööda rääkida wõiks, et kõik nende soowide kohta „Jah" ütleksiwad." Aga kas Saksa ajalehed neist tunnistustest hooliwad!  Nemad näikse meelega omad silmad kinni >hsidwat. Pühapäewa õhtu 5. Juulil oli kokku tulnud, kus neile vr. Weske kiri ette loeti, kes nagu teada Endla seltsi poolt Peeterburgi saadikuks oli walitsetud ja