Saarlane UM Ulrkldint pilititi ajaltlit mai- >» li»i« r»li«»>t. UU X° 15. Teisipäewal, 12. Aprillil 1888 V. aastakäik. maksab i ! aastas .... 1 rbl. KO kp. ltas 1 .. SS „ Ilmub tsiftpäsrvt»!. Knresaares, Nr. tv. Kirjad kSiwad: Jaani kihelkonda. Saaremaal. Pidalitõbi Balti kubermangudes. On katkusid olemas, mis isegi hästi edenenud hariduse maades meie päiwil otse arusaamata kombel nähtawale ilmuwad ja millede ilmumine tingimata sääl ära kaotatud  peab saama, kus hariduse edenemist mitte waikselt päält ei waadata. Üks niisugune  katk on ka pidalitõbi (Lepra), keskaja  kurnaw pärandus üksikutes Baltimaakondade  jagudes aga meel olemas on. Aeg on käes, mil talle ka siinmaal ots peab tehtama. Tartu ülikooli prohwessor Dr. E. v. Wahl on mõjuwal kombel wõitlust pidalitõbe waStu alganud ja selleks õiget teed näitanud. Pääle selle on selles asjas tubliks eestwõitlejaks  Dr. P. Hellat saanud, keS nuie maa olu ja rahwa elutarwitusi selgesti tunneb, ja kes nii wäsimata hoolega pidalitõbe  on uurinud, et ta nii rohkel mõõdul igapoolist tähelepanemist enese pääle on tõmmanud, kni waewalt keegi teine. Selle kohaliste uurimiste aruanded on tema praegu ilmunud doktori kirjas leida. *) Mis selle katku laiali laotamise kohta puudub, siis on Dr Hellat kolmes BaltikubermanguS  mitte wähem kui 378 pidalitõbe  haiget wälja uurinud, milledest 26 Eesti, 76 Kuura ja 276 Liiwimaa kohta langemad. Liimi maal on pidalitõbisid I järgmistes kreisides : Riia kreisis 75, Pärnu kreisis 57, Wolmari kreisis 53, Wiljandi kreisis 40, Tartu kreisis 22, Saaremaal 25 ja Wöru kreisis 4. Pidalitõbe kohtadeks on Liiwimaal: Kihelkonnad Holmhof Riia ligidal, Saarde Pärnumaal; Ruhja, Alaküla,  TarwaStus; Tammiste Tartu kihelkonnas  ja minnaks Anseküla Saaremaal. Nendes kihelkondades, iseäranis Tammiste wallaS tuleb iga 100 hinge kohta üks pidalitõbine, nõnda siis ägab tuhandik osa meie maa elanikkudest pidalitõbe käes. Häda ja wiletsust, mis õnnetumad pidalitõbised kannatama peawad, on siin kohal juba kirjeldatud, nii et sellest pitkemat  kirjeldust tarwis ei ole; niisama ei ole ka siin mitte koht, kus selle tõbe üle arstlisi ja teaduSlisi juhatusi wõiks anda. Siin saagu ainult tähendatud, et pidalitõbi  külgehakkaw haigus on, ehk küll tema külgehakkamise kraad rõõmustama! wiisil mitte liig suur ei ole. Just see wiimne nähtus aga, et pidalitõbi  mitte suurelt külge hakkaw ei ole, kergitab tema wastu '.võitlemist wäga palju, ! selle katku kitsendamine ja ühesse kohta surumine on palju kergem kui ühegi teise katku juures, ja saab tingimata Võimalikuks  tegema, pidalitõbe meie maakondadest koguni ära kaotada, kui määrustikult ja järelduserikkalt talle wastu astutakse. Mis nüüd selle katku kitsendamise plaani kohta käib, siis saab Dr. Hellat muidugi selle poolt olema, et mitmete wähemate pidalitõbe haigemajade ehitamine tähendatud kihelkondadesse ehk kreisidesse nii kasulik ei ole kui üksikute suuremate haigemajade ehitamine, milledest üks suurem Tartusse peab asutama, sest et esimised palju kulu nõuaksiwad ja pääle selle oleks nii mitmetes  haigemajades korrapidamine ja haiguseuurimine  ka raskem kui üksikutes suuremates,  kus terme haiguse oleku üle üleüldist pilku wõib heita. Mõningate suuremate haigemajade ehi- tamme ei tuleks ka mitte nii kallis, sest et haigete tööjõudu mitmete asjade pääle wõiks tarwitada. Täielist tähelepanemist nõuad ka see mõte, et haigemajade juurde ka maad muretsetakse, mille harimine haigete j hooleks jäeks, ja mille läbi haigemaja üles!  pidamise kulusid tähtsalt wähendada wõiks ! pidas ju hiljuti üks meie ülikooli õpetaja selle üle kõne, et nõdrameelsete ! tarwis juba asundusi olla sisse seatud mille ! kulusid ja ülespidamist nõdrameelsed oma ! tööga ära teeniwad. Sellega on siis katku kaotamiseks oige tee kätte näidatud ja esiotsa ei ole muud kui abinõuusid tarwis, mille läbi wõimalik oleks, mõningaid haigemajasid sisse seada ja sell teel meie maad ja olekut lagastawat katku igapidi kitsendada ja kaotada. Kas Ülestõusmise püha kellad. Auurnädala waiksel laupäewal oli see. Kellel see tarwis õige tundmine oli, see märkas küll, et üle kõige maa nagu leina-loor laotatud oli ja nagu peakfiwad  kõik röömu hääled maa pääl waikima. See oli just nii, nagu rõhuks keegi oma käega teise rinna pääl ja ei laseks teda hingata. Rohelise kewadise aasa püült paiftsiwad  külmaõlaied wälja, aga nad oliwad omad õrnad peakesed norgu lasknud, nagu teaksiwad nemad, miS suurenädala waikne laupäew tähendab ja kus üks lõuke üles lendas, sääl oli ÜSna waikist lõõritamist kuulda, nagu teaksiwad nemad, et suur reede ja ülestõusmise püha wahel mitte hõiskawad röömu laulud heliseda ei tohi. Ja kõik toimetused linnades ja külades nähti nii waiksesti minewat et sääl kuskil pool lärmi ega kisa kuulda ei olnud ja kuS lapsed ühes koos mängisiwad, kõlas korraga ühe ehk teise lapse suust: .Käratsege mirte nii watju, sest täna on ju waikne laupäew !" Oht» ees oli see. Üsna suure maantee ääres kiwi otsaS istus keegi. Riided oliwad  tal närused, juuksed sassis ja hooletu ja korratu olek paistis tema noorepäralisest näost wälja. Ta oli oma pale linna poole põöruud, kust ta praeguS wälja tulnud, ja näitas talle ruusikat. Siis tõmbas ta tüki leiba taskust wälja ja hakaS seda sööma, sest nälg piinas teda. WandudeS wiskas ta korraga leiwa tüki wastu maad. Jälle pistis ta käe tasku ja tõmbas säält ühe pudeli wälja, pidas seda kõrges aga mitte tilkagi ei olnud enam sääl sees Wandudcs wirutaS ta ka sedagi wastu maad ja jälle tõstis ta ähwardades ruusika linna poole üles. Arwata ühe tunni aja eest oli ta teisest küljest linna sisse tulnud. Ja mis igale ausale reisijale waigituseks on, oli temale pahanduseks. Kohe efimise maja ukse päält paistis talle suurde tähtedega kirjutatud waStu: ..Reisijate üles pidamine." Sellest hoolimata oli ta mõnedes majades katsunud kerjada, oli tüki leiba saanud ja talle oli ööldud, et ta pidada politseisse minema, säält saada talle üles pidamist toimetatud. Et tall aga passi ei olnud ette näidata, sai teda kohe kui hulgust sunnitud linnast wälja minema. See tegi teda wäga wihascks ja mõnigi kole wande sõna oli teel linnast kuni selle kiwini maantee ääres üle tema huulte libisenud. Jä kurjad mõted oliwadgi need, mis praegu? tema südamest üles tõusiwad ja millede kallal ta töös oli. Ja just tema kurja mõtete aegus kõlas korraga linnast kella helin, nii täiesti ja tugewaSti, nii selgesti ja wägewaSti, et ta kõige kihaga kõikus. Kuidas see sündis, ei teadnud ta mitte, aga tal oli, nagu ei oleks ta kaual ajal mitte kella helinat kuulnud. Ja nüüd õhtul niisugune helin! „Mis kellade parin see on?" küsis ta praegus oma juurest mööda minema poisi käest. See jäi suurte silmadega ta otsa wahtima, nagu mõtleks ta, et küsija mõistusega pole wist mitte õiget asja. ..Ülestõusmise püha kellad on need," ütlcS ta järsku ja ruttas edasi, sest seda kiwi otsas istujat meest ei usaldanud ta mitte palju. Istuja kargas kiwi päält üles: „PoiS, mis sa siin mõirad mu wastu!" hüüdis ta poisile järele. Kellade helin kõlas ikka selgemine ja wägewamine waiksel õhtul linnast wälja: ..Ülestõusmise püha kellad on need! Ülestõusmise püha kellad," nii kõlasiwad  sõnad ühte puhku mehe kõrwade eeS, nõnda et ta wiimaks üsna rahutumaks läks, üles kargas ja maanteed mööda edasi jooksis, nagu tahaks ta kella helina eest ära jooksta. Kuidas oli see siis ometi? Kui Home ülestõusmise püha on, siis pidi eile suur reede olnud olema, waikne reede. Ta naeris inetult, ja, ja, waikne reede oli see küll. Homiku wara oli ta omale üheS wiletsas kõrtsis oma wiimase kerjatud raha eest napsi ostnud ja oli siis joomasest peast pea tmuve päewa metsas maganud