uue võidutee? Iga asja algamine on küll raskem, aga seda kergemine ja kangemine saame pärast edafi ja seda mööda saame asjast kasu, mida suuremine teda ajame. »KubaS lükkad nõnda läheb ja külvi järele loodab igamees  lõikust." Eesti põllumehed teavad juba kaunis kaugelt, kui käsulist lõikust ja wõitusi nad omaist linadest on saanud. Nemad piawad seepärast ka nüid kõik katsed ära tegema, et oma lina-hallikut mitte kinni sulguda ei lase, et lma tegemine mitte tagafipidi ei läheks) sest raha on weel Eesti-maa päriseks-saamijeks ja Eesti põlwe parandamiseks  paljugi waja ja jällegi kordan oma sõnu: raha saame hindadest. Seepärast on ka minu arwates waja nimelt nende asjadele ja produktidele Eesti näitustel auuhindastd  määrata, millega rahakopikast wõeralt maalt fisse toome, nimelt Eesti linadele ja linaharijatele. Ka riigivalitsuselt  Võiksime ju neile auupalka paluda. See oli, mis ma umb s meie näituste täiendamiseks ja lina pärast teile ütelda tahtsin. Et aga keegi mulle siiski ettewisata ei Võiks, mul suud kinni ei paneks, et ma seda lina tühja, mis meie põllumehi ära hirmutanud, põllud ära kurnanud ja pealegi mille hinnad imeliselt alanenud, weel terme suurema Eesti Põllumeeste Seltsi ees kiita julgen ja temale teed näitussegi awada soovin, seepärast lubage tema eest weel paar lühikest sõnakest lausuda. Nagu juba ennegi nimetasin, ei kurna paras ' lina tegemine tõeste mitte ülearu maad ega enam, kui mõni muu vili, vaid kõige kahjulisem külg temast oleks ainult see, et ta palju wäepoolist oma Põhuga tagasi ei anna. Seda häda saab aga põllumees kümnet töist külge pidi põhu poolest tagasi võita, kui ta aga linadega uueste oma hinge pärast ostmist võiks tagasi tõmmata ja jõuu poolest enam saada. On põllumehel ühes kui tõiseS asjas waja parajust ja mõõtu pidada, siis on temal seda ka just linategemises vaja. Ainult parajal hulgal võime meie neid palju tööd ja vaeva tarvitajaid maa-loomi heaste ära teha ja siluda, ja ainult hea kauba eest maksab võõras maa meile head hinda. Seepärast ausad seltfiliikmed  ja põllumehed, täidkem minu soovi ja toogem mõned sajad proovid linu näitustele, õpetame ise-endid nende paremat harimist ja siis näitame uueste võõramaade  vabrikutele, kuida nende rahasid oma linaga meie kallile kodumaale fisse kutsuda laseme. Kui meie linategemisega  parema ühise viisile saame, siis edendame temaga ka kõige hõlpsamine oma elu ja majapidamist ja parandame oma rahakotti. Kassi truudus. Et kass ka tõeste nii laiduwäärt loom oleks, nagu mõned tahawad tähendada, ei ole sugugi õige põhja peal, sest siis näeksime meie seda looma wähem, kuna ta aga nüid igas elumajas olemas on. Palju nalja teeb ka kassi weikene perekond, iseäranis lastele, keS neile tihti kausiga leent ette kannaks, kui ema aga luba annaks. Ü!eüldse nähisse kass hoopis paremine „õrnasuoga" leppiwat;  wist sellepärast, et „kõroem sugu," ijeärams Saksamaal,  temale ülekohut on teinud. Kui nad töisel päcwal kurjuste purjutanud on, siis ütlewad nad hommiku ülestõustes,  neil olla „kassitõbi," kuna aga meie hoopis mõistlikumalt  niisugust äpardusi „kilgihaiguseks" nimetame. Wanad rahwad mõistsiwad kassi palju enam auustada,  kui meie aegsed inimesed. Egiptuslased auustasiwad  kassi jumaliku auuga, ja jumala Bubastis'e kuju tähendati kassi paaga. Prohwetil Muhamedi! oli wäga armas kass. Kui see kord prohweti kuue hõlma oli magama heitnud, lõigaS Muhamed hõlma kullest tüki ära, et mitte kallist looma une pealt ei hirmutaks. Ka kuulsal Lessing'il oli kass armas, kes küll kord tema „Naatani" käsikirjad õige ära määris, aga siiski karistamata jäi. Et ka kassil truudust ju oma peremehe poole hoidmist  on, jäeb mitmete wastu punnimisel ometigi tõeks. Sellest wõime ühe luo, mis küll juba ennemalt sündinud  on, oma lugejatele jutustada: Suure Prantsuse riigi mässamise ajal elas Herbilloni  külakeses ümberkaudustest elanikkudest windipesaks  nimetatud, sest et ta metsa kääru seeS oli üks wana mõisnik, kes maal oma elu lõbusamaks lootis teha. Ta ei rõhunud oma alamaid mitte, ei annud aga ka neile mitte midagi. Wärsalje rõõmudest ja lustidest ei pannud ta tähelegi; ta oli enese kohta juba weike kuningas. Tema lossi kaunim ehe oli üks noor, lahkenäoga  tüdruk, Madeleine. Tema elualgus oli talurahwal tundmata. Arwati, et wana härra teda kasulapseks oma majasse on wõtnud. Külarahwas nimetas teda ainult „noor mamsel," mõni kord ka „Piirsonette" sweike wiudikene),  sest et ta enamiSte terme päewa otsa tubades laulis. Noore mamseli käes ja hoole all oli terwe maja talitus, ja ta oli kokku hoidlik ja karsk. Peale selle oli weel üks wana härra sugulane, härra de Piquette, tema surnud õe poeg, lossis elamas. See oli niisugune inimene, kes päewa otsa paljalt laiskles ja mõisa kättesaamist oodaS; üheS mõisaga arwas ka ilusa Madeleine omale saawat. Mässamine kestis aga täies jõuus edasi ja tema sundusel põgenes üks noor kloostri ülema kanditaat, kes kloostri warandusega oli üleskaSwatatud, Herbilloni külasse. See noor härra, Johann oli ta nimi, oli wana härra sõbra poeg ja wõeti siis ka selleparast armu poolest waStu, sest et tal mujal asumise paika ei olnud. Herbitlonis oli aga piagi ka elu kahklane. Ühel päewal lagunes korraga jutt laiali: Wma härra on riigi araandja. Kohe weeti ta wa mees wangikotta, kuS ta ka piagi surri. Nüid oli Piquettel lootus täide läinud. Ühel päewal oli aga jälle jutt külas, noor mamsel olla ära tapetud. Sui arwamine langes kolme mehe peale, nimelt noore Johanni peale, kes teda palawalt näitas armastawat, härra Piquette peale, kes teda oma päranduseks pidas, ja ühe noore küti peale, keda jälle tema armastas. Johann ja Piqutte tõendasiwad endid süitumaks, kuna aga noor kütt tunnistuste läbi tõeks tegi, et ta sel korral seal ja seal on olnud; ta lasti tahti. Nüid p.eti neid kahte weel kinni, ja süidi arwati ennemalt Johanni peale. Tööinimesed rääkisiwad ka wäga laialiselt, kord üeldi ühte, kord töist mõrtsuka töö paiga juures nähtud. Kohtunik wiis nad mõlemad soldatite kaitse all Herbilloni külasse tagasi. Tal oliwad koguni salajad mõtted selle uue mõisa härra üle, kelle kaela peal ta kolm wärsket, küinistatud jutti nägi, mis aga mitte inimese käe töö ei näidanud olewat. Mõlemad wiidi nüid aheldes surnuraami  juurde, kus surnukeha alles peal oli. Piqutte sammus õige wagal näol ja hoidis silmad maas, kuna Johann aga wäga liigutatud ja nagu täis ehmatust oli. „Tõftke oma silmad ülesse!" ütles kohtunik Piquttele,  kes surnu-raami ääres seistes wärisedeS silmad maas hoidis. Sel silmapilgul kargas walge kass, surmatud tüdruku armas loomakene, surnu-raami alt wälja ja wihast turtsudes  kohe Piqutte näkku kinni, enne kui keegi seda keelda oleks suutnud. See langes hirmsalt wärisedeS põlmili maha ja tegi meele äraheitlikku healt. „Teie olete süidlane!" ütles kohtunik magusi; ja ta oli ka. Kurjatöö ülestunnistus oli siiski wisa tema huultelt tulema. Juba mõrtsuka töö ajal oli kass oma perenaist püidnud kaitsta ja oli mõrtsukal kaela kiibsa küinistanud. Ka kassil on oma jagu aru pääs. Mõtteterakesed. Kokkukorjanud J. Õnne leid. Hing ilma mõteteta piab nagu maja ilma elanikkudeta  pia kokku langema. Young. Sügama tundmuse ja mõtetega inimestel on just sellepärast elus palju kannatamist ja walusid nii ihu kui hinge poolt, ja näitab, nagu saaksiwad ilma mõteteta elanikud  kõige kergemine läbi. Aga ommeti mis on elu ilma mõtlemiseta? Üks suur, lai liiwa kõrbe, kelles ka palaw troopika päikegi ühtegi lillikest elule ei ärata. Kelle selges südames walgus on, selle! paistab hiilgaw päike, kui ta ka maakera keskpaigas istuks; kes aga pimedat hinge ja muste mõtteid warjab, see rändab öö pimeduses  ka lõuna päikese paistel tema on isienda wangi hoone. Mttwn. Katkenud riiete läbi nähakse wähemaid eksimisi; pitkad kuued ja kallid kasukad katawad kõik kinni. Ehitage  pattu kullaga, siis saab tubli õiguse oda murduma, ilma et teda haawata oleks wõinud; pange tal aga wõrud ümber, siis on õlekõrs tubli küll tema läbi uuristamisekS. Shakspere. Kui keegi mõistlikuks jäeb, mitte kiituse, waid laituse juures, fiiS on ta seda. J. Paul. Kes kõige tõsiduse waSta ilmaski pimedaste uskunud,  kes ilmaski kahklenud ei ole: see ei ole elus ilmaski armastanud. Mälestus on ainus paradiis, kellest meid keegi wälja ei wõi ajada. Jean Paul. Oh õnnis see, Kell kultse aja waiksest mälestusest Weel troosti õitseb elus olewikule. F. W. Gubitz. Ühtegi inimest ei pia usaldama, kes oma tõendamiste juures käe enda südame peale paneb. Lichtenberg. Armukest leida on kerge ja sõpra endal hoida ei ole ka raske; raskem on aga armukest hoida ja sõpra leida. Joh. Erennta. Lootus walab Tormilise öösse koidupuna. Goethe. Ei lase end keegi kergemine laita, kui see kes kõige rohkem kiitust ärateeninud on. Pamus. Tõsidusel ei ole muud kaitsejat tarwis, kui isiennast, ja tal ei ole ka ühtegi töist. A. Rugc. Hea kombete põhjus on ümberkäimine naesterahwastega.  Goethe. Kõige weikjem isamaa ei ole kõige suurem armastusele  mitte liiga weike; mida kitsamalt ta sind ümber piirab, seda lahedamal on ta su südamel. W. Müller. Mõndasugust. Weike ettewõte. Ameerika ühendatud riiklaStel on praegu nõuu kasil Atlanti mere aurulaewade teede peale „tulelaewast" seadida, et mitte enam kokku tõukamist  ja muid õnnetusi nii kergeste ette ei tuleks ja alati abi käe pärast oleks. Tähelepanemise wäärt loomuse nähtus. Madridist teatatakse, et seal mõnes kohas Granada maakonnas  tähele on pandud, et päike mägede tagant nüid pool tundi hiljemine üleSse tõuseb ja nähtawale tuleb, kui enne. See sündmus sunnib arwama, et Sierra- Ncwaada mäe ahelik mõni sada meetert tõuusnud on. Suur wõit. Õnnelik wiimse 200,000 rubla wõitja olla Moskwas proua O. J. Trapesnikow, sünd. Baklanow. Kelmi osa mus. Üks Ameeriklane, kellel taSkuwaraste üle meel õige paha oli, tahtis neid kord weikselt nokkida. Enne väljaminekut pistis ta tühja rahakoti taskusse, kus sees üks täheke nende sõnadega oli: „ Seekord oled sa ometi petetud, kelm!" Waulrist wälja aStudes ja kodu minnes katsuS ta taskusse. aga kott alles. Lahti mõttes leidis ta sellesama tähekese seest, kus aga weel järgmised sõnad endiste all oliwad: „See on mõnuta nali ja Teie olete päris rumal poiss." Kuidas kuulsamad laulikud ja tuulikud  oma lugusi lõiwad. Kui Hayden oma paremaid lugusi kokk» seadis, pidi ta pehme leentooli peal istuma ja ülespoole wahtima. Gluck seadts oma luod wäljas heleda päikese paiste käes. Shampauja miin oli tal töö juures ikka käepärast. Händel kõndis surnuaiale ja istus leina pajo alla maha, kui ta midagi vaimustatult tahtis toimetada. Tuttavat Shillert vaimustas mädanema läinud õunade lõhn; pealeselle otsis ta omale niisuguse koha, kus tema ümbrus tema kirjutusega kokku passis. Nõnda laskis ta oma teenijad kõik mustad riided selga panna ja oma juures olla, kui ta kurblikku näitemängu „Maria Stuarti" viiaM lõppu kirjutas. Göthe istus ikka ühe kuju ette, k»H ta luuletas. Nõnda teatatakse, et ta oma „Iphigeniat" luuletades wahetpidamata ühe vana aegse naesrerahva kuju peale vaatas, et näha, kas see, mis ta oma kangelasest ütelda tahtis, ka selle kohta kõlbaks. Kotzebue oli oma näitemängust luuletades ühtlasi ka nättemängija. Iga üksiku tüki mängis ta iseeneselle ette. Räägitakse, kui Sand tema ara tappis, olla tema veike poeg, kes teda põrandal nägi vintslevat, emale jooksnud ütlema: „Nae, mamma, isa mängib jälle näitemängu!" Suur puu. Ehk kül meike oma maapinna poolest, on Australial siiski tema taime riigis midagi näidata, mis Eurooplast imestama paneb. Kõige esite paistawad suured Akaatsta metsad silma ja siis pitkad Enkalyptused, mis Eurooplased „Gummi puudeks" nimetasiwad.  Wiimsete seas on kuulus ..Eukalyptus glodu losa." See puu kaswab ruttu määratumaks pilkaks, haljendab alati ja lõhnab magususte. Temal en õige mahlased, lingid, nahasarnased, sinakad rvhili'ed ehk pruunikad,  wanaduse järele muutjad, noorelt punakad lapeti, pärast aga lontis seiswad lehed, mis niikaugel, kui nid lontis seisawad. just mõlemilt poolt ühetaolised on. Selle puu koor langeb iga aasta maha, ja siis näeb puu õige tähniline wälja. Ta õitseb ilusaSte ja kannab tuppedes wilja. Puu immitseb enesest head Gummi wälja ja lehtedest saab õli, noortest oksadest hiilgawaid gasi ollust. Kõige rohkem tähelepanemise wäärt on küll tema suurus. Ta kaSwab peale 50 ne sülla pitkaks ja kuni 5 sülda läbi mõõta jämedaks. KaSw on wäga lobsakaS, 6 aastaga  juba ligi 8 sülda pitk. Seeme on aga nõnda pisike, et ühe naela peale rohkem kui 120.000 seemne iwakest läheb. Eks ole sinepi iwakene! See puu wõida halwa õhu soodest ja rabadest warsi ära kaotada, kui tal kaswamise  koht sinna ligidalle antakse. Õnnetuseks on ta aga wäga külma pelgHa ja ei wõi sellepärast Kesk- ja Põhja- Eüroopas mitte enam sigineda. Tema lehtedest saadakse ka weel kallist likööri, mis keha kosutab, joogi jänu kustutab  ja söögi isu suurendab. Käsuline puu. 56 7. Sakala. Vastutaja: J. Kõrw.