Saarlane UM KleSliiiie pilitika lljaleht «aa- ja liimtrihmle. UM lk s«. Teisipäewal, 6. Septembril 1888. V. aastakäik. maksab: Ilmub igal Kuresaares Nr. Zl«. —K.- Saaremaa mõisate põllu-töölised. Põllu töö on kõikide teiste tööde ja toimetuste aluS ja nurgakiwi põllumehe seisus on ka üle kõikide tähtjas ja auuStamise  wäärt, sest tema higiwili woolab kaugele maailma kohtadesse ja leiab kõige rikkamatest auumajadest, kui ka waesematest urtsikätest auuStajaid; sest tuhanded ja miljonid inimesed igal maal ja linnas ootawad ja saamad põllumehe käest igapäewast  toitu. Et põllu töö nii üli tähtjas on, siis peaksiwad ka põllutöölised, tähtsama  ja suurema auu sees olema, kui need meie Saaremaal on. Põllutöö jäätakse  meie maal mõnes kohaS manade raukade, naiste ja tütarlaste hooleks, kunas tugewamad põllutöölised mehed, ülemete rändawad, «paremat teenistust otsima." Meie mõisates on enamiste sarnatsed töölised,  kelle nõu ja jõud ei luba kaugemale minna. Ja kui mõni tubli töötegija ka mõisa tööliseks läheb, siis langeb ta põlgtuse  alla. Päimiti ja tükkide pääl tehakse ometegi meel mõisates tööd, aga suiliseks ja moonakaks ei taha keegi hea meelega minna. Mis põhjus sääl on? Põhjuseks arwetakse seda, et mõisa tööliste palgad odawad olla. See on küll tõsi, et meie tööliste palgad meel suuremad asjad ei ole, oga neid kõrgendada ei näita ka wõimalik  olewat, nimelt neil põhjustel, et praeguS põllu saadused odawad on, ning et tööline oma tööga hoopkaupa töö juures rohkemat palka ei teeni kui ta nüüd saab. Küll ütleS keegi (Saarlase 32 numbris), et Saarlased rohkem tööd teemad, kui Suuremas  põllu töölised; aga meie mehed, kes Suuremaal töös käiwad ei tunnista seda kõigiti mitte tõeks. Saaremaa põllu töölised  wöida küll tükkide pääl rohkem niita ja õsuda, sest et neil selleks sündsamad töö riistad olla, aga hoopkaupa töös, olla jälle Suuremas põllutöölised tublimad. Tõsi wõib see küll olla; sest Saaremaa hoopkaupa töö kohta peab õigusega nurisema  : see läheb palju aega-mööda. Kui wäga tarwis ja käsuline see oleks, kui põllu töö kõige suurema hoolega ja rutuga saaks tehtud. Eks see tule sagedasti ette, et mis täna hea teha, see Home enam nii ei ole; mis täna wõimalik, see Home ilma muutmise läbi enam wõimalik ei ole; mida täna kasulikult wõiks kokku panna, wõib Home rikutud saada jne. Põllu töö edenemiseks ja kasuks oleks küll hädasti tarwis üks tähtjas küsimus ära koSta, ning see on: KuidaS wõiks meie mõisate  põllu-tööliste töö jõudu rohkendada? See küsimus wõiks selle läbi täidetud, ehk osaltgi korrale seatud saada, kui meie põllu-tööliste elukorra parandamise eest rohkem hoolt kannetakse, km siia ajani. Põllu töölistel ei ole mõisate juures mitte sündsat elamise kohta, kus ta lõuna ajal ehk õhtul töölt tulles rahuliste saaks sööki walmistada, süüa ja puhata. Ka ei maadeta selle pääle, mis ehk kuida keegi tööline sööb ; mitmed jääwad nõrga ja puuduliku toidu otsas nii jõu« tümaks, et neil rohkem jõudu ei olegi tööd teha, kui nad teemad. On küll tõsi, et mitmed, kelledel meel peenike perekond järel on, kohtlaselt süüa ei mvi, aga et korratu ihu ülespidamisest ka töö peremehele  kahju tuleb, on ka tõsi, ning seepärast  oleks wõimalikult selle eest hoolt kanda, et meie mõisa töölistel hea keha puhkamise paik ja korraline söök oleks. Saaks ühe, kui teise ihu tarwituse eest enam hoolt kantud, siis tõuseks tööliste auu tähtsamale järjele ja täidaksiwad töö juures auusamine ja kasulikumalt ome kohuseid, kui nüüd. Siin ei taha meie mõtelda ega ütelda, et neis räägitawate puuduste juures kellegi! süüd on. Aga meel on meie põllu-töölised selle seisu koha pääle ja sellesse olekusse nihutatud, kus nad praegus on, ning nii palju kui nende juures wigu ja puuduseid on, peaks nii hästi tööliste eneste, kui nende peremeeste poolt parandatud saama. Tulema kord tahame ühe pildikese Suuremas mõisate põllu tööliste elust ja olust tuua. 6 Palu ja tee tööd. „See on see esimine," ütles Sumanni abikaas, ilma et üksgi pisar tema filmi oleks niisutanud; ta silma wesi oli kadunud, sest ta oli wäga palju nutnud. „See on see esimine," kordas ta, wäikest kooljat põhkude pääle pannes, „nii saamad nad kõik üks teise järele minema, ja see ongi kõige parem." Mine, mii õpetajale aru, et Kusto surnud on," ütles Sumanni naine oma mehele, kes waikse koolja kõrwaS istus ja homiku kohta sõnagi ei rääkinud. „Kes tale kirstu muretseb ja haua kaewada laseb, ei tea ma mitte." Maha löödud silmadega sammus Sumann kohtu majasse ja säält edasi õpetaja juure. „Sumann," ütles õpetaja, «teiega on lugu halwemine läinud kui mina kartsin." Sääl oli, kui oleks uuS elu tema soondesse  tunginud, hirmsaste mandudes needis ta inimesed ära, kes teda õnnetumaks teinud, kui ka Jumalat, keS seda sündida lasknud. Siin pani õpetaja oma küe nii raskesti tema õla paale, et ta arwaS ennast kokku wajuwad, ja ta silmad maatasiwad nii läbi tungimast ja tõsiselt tema otsa, et ta nende eest maa alla pugenud oleks. «Pidage kinni Sumann." ütles tema. „Ärge nurisege  mitte Jumala ja teiste inimeste üle oma wiletsuse pärast, seda ei ole teised inimesed, ega ka Jumal teile saatnud, waid teie olete seda ise kahel käel oma kaela tõmbanud, see ei ole mitte kogemata õnnetus, waid ära teenitud nuhtlus. «Kuidas  lükad, nõnda läheb," ütleb rahwa mana sõna, ja mina lisan juure: «Kuidas külmad, nõnda leikad, ja tuletan teile kirja sõna, kes tuult külmab, leikab tormi, meele. Kas olete teie lootnud, et õnnistus ja hea käekäik teie patusest elust wälja kaswab? Teie olite üks auuS mees, Sumann, teie ameti töö ja majapidamine õitsesiwad, teil oli üks hakaja naine ja teie olite õnnelikud oma lastega, ja ktik, kõik mis teil oli, meister Sumann, teie auu, teie amet, teie õnn, kõik olete teie mängi läbi kaotanud. Mina ütlen seda meel korra, ehk see küll hirmus kuulda on, teie olete kõik ära mänginud. Ja nüüd tahate teie weel Jumala ja inimeste waStu nuriseda, Sumann!  Ja teie ei ole mitte heade inimeste nõu andmisi kuulda wõtnud, teie olete ära unustanud, et ainult töö ja palme pääl õnnistus on, aga ei mitte kaardi mängu pääl. Teie ei ole ennast nende hirmsate märguandmiSte ja sõrmenäituSte läbi mitte lasknud tagasi kohutada. Teie olete mänginud  ja mänginud, kuni. kõik lõppes. Mis tahate selle üle üks kord Jumalale ütelda, kui tema teie käest aru nõuab?!" Sumann ei saanud selle pääle sõna suust, kui õpetaja wait jüi. Õpetaja maemtsus kõlas kui kõue mürin tema körwu. Õpetaja sõnade tõsidus tungis tema südamesse,  temal oli, kui oleks ta raskest unest ärkanud; praegus sai ta õieti aru, mis sündinud oli ja jälestus oma teo üle tuli tema pääle. Mängutuju, mis teda aastate kaupa oma wörgus pidanud, ei lasknud teda mitte meele mõistusele tulla. „ Sumann," ütles õpetaja jälle, aga see kord pehmemalt, „weel ei ole kõik kadunud, hakage uuesti elama, alandage ennast Jumala ette, paluge ja tehke tööd, ja Jumal, kes kõik wõib, saab teid kui üht patu kahetsejat awitama. Minge nüüd Sumann, mina tahan teie pojale kirstu muretseda ja teda maha matta." Sumann läks, ja kui üks hirmuS pääle kaebaja kõlaS see sõna ta kõrwuS: „Ära mängitud, kõik ära mängitud! „Ta oleks hea meelega „ei" selle hirmsa päälekaebajale  waStu hüüdnud, aga ta ei wõinud mitte. „ Mänginud kõik ära mänginud!" õpetajal oli õigus. Ja temal oli kui oleks igast uksest talle järele hüütud ; „äramängitud  ! kõik äramängitud!" ja kui jääks iga wastutulija nendesamma sõnadega tema ette seisma : „äramängitud! Mk äramängitud!" Kiircmine, ikka kiiremine sammus tema oma korteri poole, kus tema wiimaks pool hingetult  jõudis. Kui magusalt Kusto sääl puhkas! Selle