ennast ei muuda; küll aga wõiwad nemad jault munawalge  aset toidu sees täita, kunas nad oma ärapõlemise  läbi munawalge lahutust ihuS wähendawad. Lihale  juure lisatud rasw wähendab munawalge lahutust koede sees ja edendab liha sündimist. Niisama kaitseb puuduliku toitmise juures toidu rasw üht jagu ihus olewa munawalgeft lahutuse eest; kui näituseks nälgas olew inimene raswa sööb, fiis hoiab tema oma jõuudu kauem ülal kui täieliku nälja juures; muidugi saab ka nüüd järjest abinõuude munawalge lahutud, aga palju wähem. Niisama kaitsew kui toidus olew rasw, on ka see rasw, mis juba ihuS on: raswane inimene ei lange nälja juures nii ruttu kokku kui kõhn, ja raswatse inimese juures saab liha söömise läbi kergem abinõuude liha sünnitud kui kõhna juures. Seepärast ei ole ka ime, et heaste toidetud inimene sagedaste ikka raswasemaks läheb, kui ta ka wähem sööb, kui töine, kes kõhn on, ja oma suure söömise juures stiski ramusaks ei lähe, sest munawalge kes raswases ihus abinõuude olluste rohkendamiseks on, saab kõhna ihu sees otsekohe lahutud. Kui meie siis tahame, et munawalge ja rasw meie ihus rohkeste sünnitud saawad, siis peame meie toidule raswa suurel hulgal juure lisama; lihasööjate loomade nuumamine on üksi siis wõimalik, kui nende söögis liha kõrwas palju raswa on. Ümberpöördud, kui raswast looma kõhnaks  tahetakse teha, ei pea temale söögis mitte enam raswa andma, ja peab teda üksi lihaga toitma. Seeläbi  kaswab otsekohe woolawa munawalge hulk sa lahutused  sünniwad rutem, ihu rasw saab nüüd ühes lahutud, ja kaub kui lumi Märtsi kuul päikese eest. Selle juures peab aga tähele panema, et aegapidi söögis wähem raswa andma hakatakse, sest muidu wõib jõuu wähenemisega ka südame tegewus wäheneda. Nimelt peab nende inimeste söögis, kelle ihu peale haiguse kokku langenud on, liha kõrwal rohkeste raswa antud saama, kuna üksi liha söömise läbi niisugused nõrgad inimesed surnuks toidetud saada wõiwad, sest et munawalge lahutus ihus ikka kaswab, mida rohkem munawalget söögis üleswoetakse. Wäga suurel mõedul saab seal raswa söödud, kus ihus rohkeste sooja sünnitud saama peab, nagu põhjamere rannade elanikude juures; meil näitab see täitsa wõimatu olewat,  kui kuuleme, et need inimesed iga päew 4—5 kilogrammi wäga raswast liha ja ülge raswa sööwad. Nagu rasw ei wõi ka mitmesugused suhkru ja tärklise jahu seltsid üksi niisama nälja surma eemale hoida, sest et ka tärklise jahu ja suhkru rohke söömise juures ihu munawalge edasi lahutötud saab ja wiimati surm elule otsa teeb. Saab aga liha toitudele tärklist  wõi suhkurt juure lisatud, siis kaitsewad nemad kaunis heaste munawalget lahutuse eest ja edendawad tema muutmist abinõuude ollusteks. Lihast ja tärklise jahust kokkuseatud söögi läbi wõib fiis munawalge hulk ihus kergemalt kaswada, kui üksi liha läbi, ja wõib ihu wähema hulga liha üleswõtmise juures sessamas  olekus ja sessamas tegewuse wõimus hoitud saada. Kui palju liha ja tärklise jahu söögis olema peab, määrawad nõuudmised ära, mida ihu käest tahetakse,  ja ihu olek. Ka raswa lahutus saab tärklise jahu ja suhkru läbi wähentatud, nii et, kui neid lihast ja raswast kokkuseatud söögile juure lisatakse, kergem munawalge ja rasw ihus sünnitud saada wõiwad, kui ilma nendeta; siin juures saab niisama söögis kui ka ihus olew rasw lahutuse eest kaitsetud. Tärklise jahu ja suhkur ei wõi raswaks ega lihaks muudetud saada, waid saawad wäga ruttu söehapnikuks ja weeks ära põletatud. Mineralide ollused, nimelt tMorkaijum ja Moruatrium,  woswori hapu ja söehapu lubi ja raud peawad  söögis olema, kui abinõuud tegewad olema ja oma olekusse jäema peawad. Need ollused ei ole kull mitte jõuu ega soojuse sünnitamiseks, aga nad sünnitawad siiski tarwilikuid ihu ollusi. Nii on igal pool abinõuudes olewa munawalge kõrwal woswori hapud soolad leida, kondid on suuremalt osalt woswori  ja söehapu lubjast kokkuseatud, were kehakestes on rauda, mis hapniku üleswõtmise juures tähtsas on. Et nüüd munawalge lahutuse juures koedes ka munawalgega  ühendud soolad jault lahutud ja ihust wälja saadetud saawad, siis peawad ka nemad söögis üleswõetud  saama. Söök, kes muidu küll ihu ülespidada wõib, kelles aga mineralide ollust ei ole, wiib ihu nalja surmale, seepärast et soolade, nimelt keedu soola wähenemise juures ihus üleüldse toitmine takistud saab, rabanduste ja peaaju töö takistuste juures tuleb wiimati  surm kätte. Õnneks ei pruugi meie enamiste mineralide olluste tarwiliku hulga saamise pärast muretseda,  sest et neid pruugitawais toitudes juba küllalt on; see on lugu ka keedu soolaga, ja kui meie teda siiski söögile juure lisame, fiis sünnib see ükst sellepärast,  et tale paremat maiku anda. West on niisama tähtjas toit kui munawalge, rasw, tärklise jiahu ja soolad, sest et teda kõige rohkem  ihu sees on. Muidugi ei tohi ihus wesi wäheneda,  ja kui see sünnib, siis tuletab meile janu tundmine  meie kohust meele. Wististe wõiwad lahutused ihus ükst rohke wee juures korralikult sündida. Saab toitude üleswõtmine üsna maha jäetud, wõi on ta puudulik ja ei wõi ihu niisuguses olekus hoida, milles kõige tähtsamad abinõuud oma kohust täita wõiwad, siis tuleb ennem ehk hiljem nälja surm kallale. Tükk aega elab ihu weel temas olewa raswast  ja munawalgest, et aga nende hulk ikka maheneb, siis kahaneb ka lahutuse sünduste kiirus ja on wiimati  nii weikene, et südame ja närwide töö edasi tüürida ei wõi. See sünnib siis, kui nälgawa ihu 40—50°/-» kergemaks läinud on. Kõige rohkem kautab selle juures raswa koe, siis muskulid, peale selle nahk, kondid, maks, weri. Pea aju kautab kõige wähem, ja seepärast jäeb nälja juures tema tegewus kaua ilmtakkistamata. Nälja tundmine, kes ühes üleüldise nõdrusega algab, kui meie kauem, kui muidu sünnib, toitu üles ei wõtta, kaub mõne aja pärast täielise toidu mahajätmise  juures ära, aga jõu puudus kaswab, kelle üle tahtmine mitte enam wõitu ei wõi saada, sest et tema põhjus ihu olluste ärakadumise seeS leida on. Aeg, kui kaua inimene näljas olla wõib kuni nälja surm kätte tuleb, on mitmesugune, ja seab ennast ihu oleku ja wanaduse järel. Üleüldse surewad inimesed ja loomad seda ruttem nälga ara, mida nooremad nad on, ja wanad ei wõi ka mitte kaua toidu puudust kannatada. Aga tugewad, heaste toitetud ja nimelt raswatsed inimesed panewad palju kauem näljale wasta. Näitusi on küllalt, et inimesed 17 päewalise nälja järel weel elusse jäewad. Edasi tuuriwa wee üleswõtmise läbi näitab näljas olejate elu weel kauem, mõne nädali peale, alalhoitud saada wõiwad. Ütelused aga, et inimesed kuude ja aastade kaupa ilma kõige toituta elanud on, ei ole mitte õiged. Inimeste sugu kartusega ja hirmuga täitaw on nälg, relle ohwriks rahwad siis langewad, kui mitme aastade jooksul sandid lõikused on olnud. Niisugused hädad oliwad endisel ajal sagedamad ja hirmsamad kui nüüd, aga ka meie nüüdne kultuura ei ole inimeste  sugu sest piinast ärapeasta wõinud. Weel nüüd surewad Hindu rahwa seast sadatuhanded ja millionid, kui riisi lõikus mõni aasta sant on, meie nälgime, kui nisu ja ruki ei kaswa, lirimaa rahwas tunneb kartohwlite sandi kaswamise juures suurt häda. Peale tõsise nälja surma on surmal nälja aegadel rohkeste lõikust külge hakkawa tõbede, nagu sooja tõbe sündimise  läbi. See tõbi ei saa küll mitte just toidu puuduse läbi sünnitud, aga puuduliku toitmise juures ei jõua rahwas haiguse kihwtile wasta panna. Et meie söök kasulik oleks, peawad üksikud toidu ollused tarwilisel hulgal ja õieti segatud olema, peawad  sooltes kergeste weresse imetud saada wõima, ja wiimati heaste maitsma ja söögi isu sünnitama. Nälja tundmine ja see tundmine, et kõht täis on, on üleüldse meid õpetanud, tarwilikut toitude hulka üteswõtma. Nälg saab aga ka niisuguste asjade üleswõtmise läbi ära aetud, kes ihu üksi puudulikult toitwad, wõi sugugi ei toida, ja üksi kõhtu täidawad, ja seepärast ei tee nimetud tundmised meid mitte taieste selle peale kindlaks, et meie ikka ennast kasulikult  toidame, ja nii tuleb sagedaste ette, et mitte üksi üksikud rahwa seltskonnad, waid ka terwed rahwad häda pärast toitudele ennast harjutawad, kes neid waimu ja ihu poolest ära rõhuwad. Tarwilik on, et söögis lämmastiku ja süsiniku just niisugusel hulgal on, kuidas ihu ülespidamiseks ja tema tegewuse wõimu alalhoidmiseks tarwis läheb, mitte wähem ega rohkem. Sest nõudmisest näeme meie, et mitte üks meie pruugitawaist toitudest päris toit ei ole, see on, et ta üksi ilma töiste toitude juure lisamiseta sündsat sööki anda ei wõi. On küll hulk toitust, nagu muna, liha, piim, kauna wiljad, leib j. n. e., kes igaüks iseenesest üksi ihu ülespidada wõib, aga niisugune toitmine ei ole terwisele kasulik, sest et kellegi nimetud toitude sees lämmastiku jä süsiniku niisugusel hulgal ei ole, kuidas õige söök nõuab: 1 e jau lämmastiku peale 15—18 jagu süsiniku,  waid igalpool on liig palju ehk liig wähe ühest ehk töisest ollusest, nii et meie kas liig palju ehk liig wähe ühest ehk töisest ollusest üteswõtma, wõi kõhtu üleliialt raskendama peame. Näituseks oleks meil 540 gr. raswast waese liha sees küllalt munawalget,  aga alles 2600 gr. läbi saame tarwilikut süsiniku  hulka; kes ennast jämedast leiwaft üksi toita tahaks, peaks temast 1430 gr. üteswõtma, kes piimast üksi, tarwitaks 4640 gr., kes kartohwlitest 4600 gr. päewas. Sellepärast on kõige parem, sööki mitmesugustest toitudest  kokku seada, sest uis wõib ihule just nii palju üksikutest toidu ollustest anda, kui tema tarwitab. Et üleüldse loomade riigist saadawad toidud rikkad munawalgeft  ja ka raswast on, taimedest saadawad toidud aga enamiste munawalgest waesed ja tärklise jahust ja suhkrust rikkad on, siis on kõige parem sööki loomade ja taimede ollustest kokku seada. Üleüldse täidab inimene  seda nõuudmist, ilma et tal tema tähtsus tuttaw on. (Järg jäeb tulema.) Mõnesugused sõnumed. Rahwa suust. Raha-augu waim. Lageda põllu peal metsa ääres seisis üksik suur kiwi. Ta oli kõigile tuttaw, iseäranis selle pärast, et seal mitmel korral tuld oli nähtud põlewat. Ilma kahtlemata tunnistas iga üks, et seal all rahaauk on, aga keegi ei olnud selle mõtte peale tulnud, et teda sealt wälja kaewama oleks hakkanud. Ühel Jaani päewa öösel nägi keegi waga tütarlaps  unes, et üks mees teda suure kiwi juure käskis tulla. Üles tõustes rääkis ta oma unenägu wanematele.  Need käskisiwad teda wiibimata minna. Aga ka tõift õde kaasa wõtta, et selle hüüdmine lähema külasse kostaks, kui seal tal paha juhtuks. Tütarlaps  läks. Kiwi ääre jõuudes kerkis korraga see paar sülda kõrgele ja üks halli habemega wanamees astus, nelja nurgeline kast käes, kiwi alt wälja. Vanameest nähes tahtis tütarlaps jooksu pista, see aga käskis teda maheda sõnadega paigale jäeda. Selle peale pani ta kasti kiwi peale, kes tagasi oli langenud ja hakkas siis rääkima: „Enam kui wiis sada aastat tagasi, sõitis sõja ajal üks waga proua, kelle mees lahingis oli langenud,  temalt päritud waranduse kastiga, siit kohast läbi. Siin aga kargasiwad rööwlid tema peale, lõiwad ta maha ja wõtsiwad kasti kõigega ära. Aga need patused inimesed ei pidanud selle pärandajaks saama. Jumal saatis taewast wälku, kes neid ära lõpetas ja pani kasti seia kiwi alla, mind wahiks juure jättes, selle tingimisega, et ma waranduse sellele annaksin, kes nimetud proua wääriline waga on. Wiissada aastat ootasin ma, sinust seda saada. See on ka täide läinud. Ometi seda pead sa lubama, et sa seda kõik üksi enesele pead!" Selle peale tegi rahaaugu waim kasti wõtmega lahti, ja wõttis sealt seest ühe sõle wälja, mis pika kuld ketti otsas rippus, ja pani tütarlapse kaela. Weel mitmed suuremad ja wähemad kuld asjad andis ta temale, aga kast nähti weel täis olema. Seal hüüdis teda töine õde, kellel aeg igawaks läks, ära. „Oota weel, küll ma annan sulle ka!" wastas tütarlaps,  kellel waimu käsk meelest ära laks. Häkitselt kärgatas maapind, nõnda et tütarlaps ehmatuse pärast pikali langes. Ülesse tõustes nägi ta, et hall wanamees kõige kastiga kadunud oli. Üksi kuld ja hõbe ehte asjad tunnistasiwad lugu ilmsiks. Nalja Mart ja Kalja Pärt. Kalja Pärt: Kas sa oled Hurti tubli wastust „Eesti Postimehes" ka lugenud. Waat', kus lops wastalistele! Selle wastuse esimene pool on täitsa meistri töö. Nalja Mart: Oige, Kalja Pärt: Aga seleta mulle, mis Hurt sellega tahab tähendata, kui ta ütleb, et Weske ja Mitt oma elu-ülesseandeid enam murtud numbritega ja nullidega, kui täisarwudega peawad rehkendama. Sellest ma ei saa aru. Nalja Mart: Pead weel pisut ootama, Pärt. Kui kord Aleksandri kooli koolimaja parandamise töökontrahid  ja rehknungid seletamise alla tulewad, töörewideerijad  oma protokolli sinna juure panewad, küllap Hurt sulle siis õpetab ja ka töistele mahti saab näidata,  kudas täisarwude asemel murdudega ja nullidega on rehkendatud ehk rehkendatakse. Kalja Pärt: Sinuga ei maksa rääkida! Sina hakkad ikka kohe pilkama. Wastutaja: J. Kõrw,