Sakala 7. Wiliandis, 16. Webruarikuu päewal 1880. UI. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Wastutaja toimendaja ja wäljaandja C. R. Jakobson. Sissekord. Poliitika leht. Sakala ja tema lugejad. Poliitika ringwaatus.  Omalt maalt. Wiliandis: Politsei maal; Wiliandi Eesti Põllumeeste Selts; Wiliandi maakonna wallawanemad. Wiliandi  maakonnast: Koolid; Reinuwaderi õnnetus. Wõrumaalt: Wallawanemate koosolek. Pärnust: Pärnu Eesti Põllumeeste Selts. Wirumaalt: Jõulupuu koolis. Riiast: Riia Läti Selts. Peeterburgist:  Keiseriina Majesteedi termis; Bulgaaria würst; Skobelew; Todleben; piimatallituse näitus; preestrite iilespidamine. Wöeralt maalt. Konstantinoopolist: Õnnetus. Pariisist: Wale raha. Itaaliast: Kuningana haige. Kirja wastused. Kuulutused. Lisaleht. Kodu. Tükikene kriitikat. I. - Aruanne Aleksandri  kooli tööst. Nalja Mart ja Kalja Pärt. Sakala ja tema lugejad. Suur Jumal on nii targaste ära seadnud, et igal rahwal tema kodumaa kõikidest maailma maadest kõige armsam on ja omad suguwennad ja õed needsinatsed,  kes kõige lähedamal tema südame kulles seisawad. Minu rõõmu ja kurbdust tunnewad minu suguwennad minuga ühes, minu kõrged elu eesmärgid ja lootused on ka nende eesmärgid ja lootused, ning sellepärast olen ma nendega nagu üks suur perekond, kus ma ka omalt poolt kurbadega nutan ja rõõmsatega naeran. Mida weiksem rahwas, seda elawam on see rahwauslik tundmine, seda suurem on kodumaa ja rahwa armastus. See armastus teeb meid õnneliktks ja see õnn on seda suurem, mida enam ohwrit meie oma kodumaa ja rahwa heaks tuua wõime. See on nõnda Jumalast targaste ära seatud ja sellepärast on iga rahwa kohus, olgu see rahwas nii weike kui tahes, oma rahwause eest nii kaua wõidelda, künni ta elab. EestirahwaS on üks weikene rahwas ja tema on omal kallil kodumaal ehk enam nutjatega nutnud, kui rõõmsatega rõõmus olnud. Aga seda elawamalt on temale need rõõmutunnid mälestusesse jäänud, seda elusam  on tema kodu armastus. Tänases lisalehes oleme „Kodu" pealkirja all oma laulikute awaldusi selle kohta kokku wõtnud, kust meile kodumaa ja rahwa armastuse tuli wälja pgistab, kellega ka kõige külmemaid südameid  põlema wõib süüdata. Aga meie tahtsime täna „ Sakalast" ja tema lugejatest  rääkida! Mullu aastase Sakala 17-ne sees seisis kiri, mis meile auustatud suguwend Riiast oli saatnud ja niis meie muutmata trükki olime pannud. .Selle kirja sees leiame ka järgmisi sõnu: „ Sakala on Eestlaste waimu-elu ühe aastaga töiseks muutnud." Selle ütelusele, kelle sarnatseid meie mitte üksi sealt ei ole kuulda saanud, läheb natukene seletust tarwis. Kui meie neid sõnu otsekoheses tahenduses wastu tahaksime  wõtta, siis oleks see nii suur auu „Sakalale," mis see ilmaski wasta ei wõi wõtta. Meie arwame pealegi, et kellegil ajalehel wõimalik ei ole, rahwa waimu-elu ühe ehk kahe aastaga ümber muuta, nimelt weel, kui kõik rahwa tähtjamad mehed selle kaastöölised on. Ajalehed ei ole jo siis ühtegi muud, kui rahwa waimu awaldus. Rahwa waim sünnitas teda, aga tema ei sünnitanud mitte uut rahwa waimu. Aga seda wõime küll ütelda, üks ajaleht wõib rahwa waimu-elu, mis ehk ajalehe puuduse  pärast warjul seisis, laiendada ja suure rahwahulga  kohta tegewamaks teha. Seda oli meie kirjasaatja  wist ka Sakalast ütelda tahtnud. Ja seda kiitust wõime rahulise südamega waSta wõtta, sest ta ei tunnista mitte muud Sakalast, , kui seda, mis selle ajalehe põhjused  nõuawad. Sakala seisab täitsa Eesti rahwause põhja peal, ning „Eesti" on tema lipu nimi. Nagu meie omal esimesel aastakäigul juba nimetasime: Kui mitte meile see ajaleht wälja ei oleks tulnud, siis oleks meie rahwauslik tundmine enesele töisel kombel awauft otsinud. Seiemaale oli Sakala ainus.Eesti ajaleht, see on seesugune ajaleht, kes kõige pealt Eesti rahwause  õiguste eest kostab ja selle teel lepitust ja kokku leppimist töiste rahwaustega otsib. Uuemal ajal on ka kaks weiksemat ajaleht sedasama teed katsunud käia, keda Sakala kõnnib. Kõik meie muud Eestikeeles wälja antud ajalehed on aga kas Valtia rahwause ehk kiriku Parteide ajalehed, kes tükati Eesti rahwause wasta niisama seisawad, nagu wesi tule wasta. Seeläbi,  et nad meie kõige kallimaid tundmist jalgadega tallawad ja neid asju, mis meie armsaks peame, sopaga pillawad, äritawad nemad ka wihawaenu meie maal ja kisuwad selle wahe ikka suuremaks, mis meie maa üksiku rahwauste wahel muidugi jo on. Kes sellepärast nende wasta ülesse astub, see edendab ühendust ja kokkuleppimist, ning meie rahwauslik partei on sell kombel see päris rahusünnitaja partei meie maal. Selle rahwausliku jauskonna ajaleht on aga praegu Sakala Sakala on Eestirahwa ajaleht. Sellepärast wõib ta ka küll Eestirahwa waimu elustaja ja selle rahwa waimu-awalduste koguja ja laiendaja  olla, aga mitte tema waimu-elu muutja. Meie usk on nii kindel Eesti rahwause waimu ja tema kindmause  sisse, et meile selle waimu elustamine küll wõimalik  näitab, mitte aga tema ümber muutmine. Et lugu nii on, sellepärast on siis ka Sakala üks suur jagu meie rahwa elust. Küsige kus teie tahate järele, see küsimine: „Saab Sakala jälle wälja tulema?"  on enam kui pool aastat meie rahwast liikuma pannud, ning waewalt on kolm mõistlikumat Eesti meest wiimasel ajal koos juttu wõinud ajada, kus mitte Sakala  nende suus ei oleks olnud. See oleks üks päris ime-asi, kui mitte Sakala üks tähtjam jagu Eestirahwa  elust ei oleks. Ja mikspärast on ta seda? Sellepärast,  et ta mõistnud on, rahwa sügawamaid tundmist  oma kodumaa ja parema rahwa-meeste, meie suure Weneriigi ja meist kõikidest armastatud Riigi-isa kohta sõnas elawalt nähtawaks teha. Meie rahwal on sellepoolest peenikene tundmine, kas see, mis öeldakse, tema südame sügawama tundmistega kokku kõlab ehk mitte. Et Sakala seda on mõistnud, sellepärast on ka kõik paremad Eesti mehed ennast tema ümber kokku kogunud ja ta on täielikult meie rahwa sügawama elu awaldajaks saanud. See kurwastus, mis Sakalal on olnud, oli terwe Eesti rahwa kurwastus. Meie rahwas näitas seda wiimasel' laulu-peul elawalt üles, ning kus aga Sakalat  teutada katsuti, seal awaldas ennast rahwas, nagu oleks teda teutatud. Meie rahwas on, nagu öeldud, üks weikene perekond ja seda elawamalt nutame nutjate ja rõõmustame ennast rõõmsatega. Meie rahwas on Sakala wäljaandjat kui tema tundmiste kandjat seiemaale  nii igapidi katsunud rõõmustada, ise sellest rõõmust rõõmu tundes, et meie seda sugugi kõik ülesse ei julge rääkida) see paistaks ehk mõne mehe silmas jälle nii wälja, nagu otsiks Sakala wäljaandja iseenese kiitust. Aga kõikidest asjadest ka meie wait ei wõi olla, sest et neist juba meie tänutundmine meid sunnib rääkima. Kui mullu aasta meie ajaleht seisma pidi jääma, siis oleks küll meie lugejatel õigust olnud, omast rahast ühe jau tagasi pärida. Seda ei ole aga keegi teinud. Ja mikspärast mitte? See oleks Sakala edespidise wäljatulemisele surmahoobiks olnud. Rääkimata sellest, et esimesel aastal Sakala sissetulek mitte tema kulusi ülesse ei jõudnud kaaluda, siis oli meil ka terwe töise aasta eest postiraha ette ära maksetud, meil oliwad kõik kulud sellsamal kombel kanda, nagu oleks ajaleht wälja tulnud (maha arwatud olgu üksi trüki ja paberi kulud), ja kolmas jagu raha oli üleüldse tellijate poolest weel sisse maksmata. Oleks mõnel ässitajal korda läinud rahwast raha tagasipärimiseks ülesse kihutada  (mis „Tallinna Sõber" ka nüüd weel kõige sopa semal kombel püüab teha), siis ei oleks Sakala edespidine  wäljatulemine mitte üksi wõimata olnud, waid tema wäljaandja oleks ka weel oma maakoha pidanud ära müüma ja ärakautama. Et meie lugejad oma armastust meie wasta sell kombel saaksiwad awaldama, seda ei tulnud meile ilmaski meele mõtelda. Mitte üht meest ei ole meie lugejate seas olnud, kes mullu aasta oma raha tagasi oleks pärinud ja tänawu uue tettmise ajal on üksi neli meest wanaft rahast 1 rbl. 10 kop. uue tellimise kõrwa soowinud arwata, mis ka tehti ja seda ennema teha wõidi, et mitmed uued tellijad  wägise enam oma ajalehtede eest sisse on maksa tahtnud ja maksnud, kui ajalehe hind on. Sellkombel on siis Sakala uuel aastal jälle täie jõuuga wälja wõinud tulla. Aga sellest ei ole weel mitte küll; ühest asjast peame siin weel rääkima. Sakala lugejad on oma keskel enne Zõulu ühe summa raha kokku pannud ja seda Sakala wäljaandjale saadikute läbi Jõulukingituseks  lasknud anda! See summa oli 600 rubla. Sakala wäljaandja tänab siin awaliüllt selle armastuse  awalduse eest. Kui meie selle peale mõtleme, et meie lugejate seas wähe rikkaid mehi on, siis on see üks wäga suur kingitus. See raha on nüüd Sakala wäljaandjale kingitud ja tema wõib temaga sellepärast teha, mis ta tahab. Ta on oma südame tundmisega selle raha kohta waielnud, aga wiimaks otsusele jõudnud, et ta seda raha oma kasuks mitte ära ei wõi tarwitada  ja wasta wõtta. Sellepärast saab ta selle kapitali  intressist üksi tulusa kirjade Väljaandmiseks ära tarwitama, aga kapitali ennast sell kombel rahwale tagasi maksma, et 1881 aastast saadik iga aasta oma Valitsemise järele ühe noore Eesti mehele, kes ülemates koolides käib, sada rubla stipendiumiks annab, ja nõnda kuus aastat järestiku, kumu see „Sakala kapital" otsa on lõppenud. Meie loodame, et meid Jumal kõiki, nagu seiemaale, nii ka edespidi edasi saab aitama. See on tõsine seisukord Sakala ja tema lugejate wahel. Sakalat ja tema lugejaid ei wõi mitte nii kaua ükstõisest lautada, künni Sakala selleks jääb, mis ta praegu on: Eestirahwa waimu-elu awaldajaks. Ehk küll selle ajalehe pidamist igapidi raskendatakse ja mõnes kohas tema lugemist täitsa ära keelatakse, siiski on tänawu tema lugejate arw ligi 4500 peale tõusnud. Rahwa waimu-elu ei lase ennast mitte wägiwaldsel