Haawatuid oli mitu ümberringi maas, osast Kasakad, kes Keiserliku tõlda saatsiwad, osast muud inimesed, kes kogemata seda teed käisiwad. Keiserlik Majesteet läks esite ühe haawatud Kasaka juure, ja käskis tema eest muret kanda. Siis nägi Ta ühe soldati üht meest kinni hoidwat, kellel üheS käes pistnuga  ja tõiseS käes rewolwer oli. Keiserlik Majesteet astus rahulikult tema lähedale, waatas tasaselt tema otsa ja käskis teda siis ära wiia. Selle noore mõrtsuka  nimi oli, nagu pärast awalikuks sai, Nikolai Jwanow Rüssakow, Tihwini linna kodaniku poeg ja 19 aastat wana. Waheajal oli suur hulk rahwast kokku tulnud ja nad hõiskasiwad, et Keiserlik Majesteet kurja nõuu käest wigata oli peasenud. Kui aga Keiserlik Majesteet  jala kodu poole astudes paar sammu edasi oli jõudnud, astus korraga töine noor mees Tema ligi, tõstis käe kõrgesse üles ja wiskaS ühe lumepalli suuruse asja Keisri jalgade ette maha. Nüüd sündis nii hirmus pauk, et kõik inimesed, kes ümberkaudu seisiwad, maha kukkusiwad. Terwes linnas kuuldi seda hirmsat pauku. Kui suits ära oli lahkunud, nähti, et Keiserlik Majesteet oma wereS maas oli, ning Tema ümber nähti ka meel hulk muid inimesi maas haawatud olewat. Keiserlik Majesteet oli ilma mütsata ja ilma mantlita, mis ära oliwad purustatud. Meie kalli Riigi-Jsa jalad oliwad ära purustatud, riided oliwad lõhki ja werd woolas haawadest wulinal wälja ja wärwis lund punaseks. Sellel silmapilgul sõitis ka Keiserlik Kõrgus Suurwürst Mihael ligi. Rahwast woolas ka ikka enam juure; mitmed langesiwad põlwili ja nutsiwad. Siis tõsteti haawatud Keiser, kes ära oli minestanud, owerst Dworshitzki saani ja wiidi talwe-palleisse. Kui Keiserlik Majesteet riidest lahti oli wõetud, sai awalikuks, et Tema haawad hirmsad oliwad. Mõlemad jalad ja sääred oliwad täitsa puru, keha alumine jagu oli täieste lõhki kistud ja silmnägu oli haawatud. Tohtrid nägiwad kohe ära, et elulootust enam ei olnud. Igale poole läkfiwad nüüd Keiserliku Perekonna liigetele tellegrahwi sõnumed ja Keiserlik Kõrgus Troonipärija oli esimene, kes oma Kõrge Isa surmawoodi ääre jõudis. Tema järele jõudsiwad ka kõik töised Keiserliku Perekonna liikmed sinna kokku. Waheajal oli ka rahwaS hirmsast juhtumisest teadust saanud ja lõpmata suur hulk rahwast kogus ennast talwe-pallei ette kokku. Nemad lootsiwad ikka meel, et ehk terwekssaamise lootust saaks olema, aga 20 minutit peal? kella nelja langes Keiserlik lipp talwe-pallei peal keset wardani alla, mis tähendas, et kallis Riigi-Jsa igaweSte hingama oli läinud. Ühtlasi astus kindral wälja ja kuulutas rahwale seda kurba leinasõnumet. Palja pääga kuulis rahwas seda sõna ja risti ette lüües saatis tema omad palwed õndsa Riigi-Jsa eest taewa poole, kes enne surma weel Jumala armu waSta oli jõudud wõtta, ehk küll muidu ühtegi enam ei rääkinud ja enamiste minestuses oli. Kella nelja ajal juba wandusiwad palleis wahil olewad sõawäed uue Keisri Majesteedile, Aleksandriin., truudust, mis töisel päewal kõik Weneriigi sõawäed igal pool tegiwad. Meie lõpetame täna oma jutustamist selle pakmega:  Jumal andgu meie kalli, südamest armastatud õndsa Riigi-Jsale rahulist puhkamist põrmus ja õnnist ülestõusmist wiimsel päewal, ning meie praeguse Keisri Herrale üht õige pitka ja rahulist Valitsuse aega! Poliitika ringwaatus. . Hirmust e g tu s PeM r hllMi s, millest wiimasis nümris juba jutustada wõisime, paneb ikka «eel terwet maailma wärisema. Peale selle, kui meie armuline Riigi-Jsa Jumala armu wasta oli wõtnud,  heitis ta Issandas hinge. Paari jõleda inimeste tegu on terwet maailma leinama pannud. Kaua aga ei tohtinud Wene riik mitte ilma pääta olla ja töisel päewal, 2. Märtsil, tuli Kõigekõrgem manifest wälja, et Keiser Aleksander 111. Oma Kõrge Wanemate trooni peale oli tõusnud. Sellsamal Päewal wandusiwad kõik Kroonu teenijad Weneriigis oma uue Keisri Majesteedile  truuust. Praegu, kus meie neid ridafi kirjutame,  ei ole weel uuemaid sõnumeid seie jõudnud, ning meie lugejad peawad sellepärast tulewa numrini ootama. Need suured muudatused on aga terwe maailma elule wäga tähtjad ja ei mõju mitte üksi oma riigi elusse, kuS iga truui alama palwe nüüd see on: Issand õnnista ja hoia meie kallist Keisrit Aleksandrit III.! Weneriigi sõaft Aasias ei ole mitte uusi sõnumeid tulnud. Sõnumeid käib Aasiast küll palju läbi Euroopa, aga need on enamiste kõik Inglastest wäljamõeldud sõnumed, nagu nende erapoliitika seda nõuab. Nii lautasiwad Inglismaa ajalehed hiljuti laiali, et Wenelased juba Merwi linna enese alla olla wõtnud, mis aga sugugi tõsi ei ole, sest seesugust sõnumet  olekfiwad Wene tellegrammid kõige esmalt kuulutanud.  Aga Inglased tahaksiwad ise hea meelega Kandahari  Afghanistaanis enesele pidada, mis nad käest ära lubanud anda, ja sellepärast lautawad nad Wene sõawäest  sõnumeid laiali, nagu oleks Wenelane juba Afghanistaani  piiri lähedal Merwis ja Inglastel sellepärast  kohuseks, ka Kandahari enese käes pidada. Lõuna- Sak sa Ma l on nüüd ka kewadised weed palju kahju tegemas. Tee ei tee aga Saksamaale praegu nii palju muret, kui Kreekamaa tülid. Saksa riik on neid tülist enese peale wõtnud õiendada ja waigistada, aga siin on hea nõu kallis. Nüüd räagiwad  uuemad Saksamaa olla Türklasele nõuu annud, Epiiruse asemel Kreeta saart Kreekamaale anda. Selle ettepanemise kohta peawad nüüd suuredriigid  nõu, aga mis sealt wälja tuleb, on alles teadmata. Inglismaa parlamendis on seadus maha tehtud,  mille järele lirimaa mässajate päämehi wangi wõib heita. Juba 30 meest on lirimaal selle seaduse  põhjal wangi heidetud. Wist saab nüüd mässamine  suuremaks minema. Prgntsuse parlament on lina pealt, mis wõeralt  maalt Dse tuakse, tollimaksu ära kautanud. See otsus puudub ehk ka meie külge, sest ka meie linu lähäb Prantsusemaale, mis ilma tollita suuremal mõedul  wõimalik on toimetada. on Jskia saare peal, mis Naapoli lahes on, Kaasamitsholo linnas nii kange maawärisemine  olnud, et 200 maja täitsa maha on langenud ja 70 inimest surma saanud, peale selle mis haawatud.  Marsalas tungistwad Katoliiklased Protestantlaste  kirikusse, kust nad kõik kiriku riistad turu peale wälja wiisiwad ja ära põletasiwad. Siis läksiwad nad oma katoliigi kirikusse tagasi, kus neid paater õnnistas. Tstrgi riigis on katk ilmsile tulnud, kus juba ligi katku katte ära on surnud. Eüroopa saadikute nõudmise peale M katku koht sisse piiratud ja hooned, kus haigust oli, põletatakse ära. Ameerika Ühendand Riikides on uus president  GarMd 4. Märfsil (20. Webruaril) oma ameti wannet wandunud ja uue ameti oma kätte wõtnud. Omalt maalt. Wiliandis. Meie kõhtudest kirjutas „Eesti Höstimees" omas 6. numns iiüNVmviisil wÄmUWkhwas üksi kogukonna kohtumehed; igas ülemas kohtus seisis aga tema kohtumõistja ees, keda tema mitte ise ei olnud walinud, ei ka ülem riigiwalitsus  mitte nimetanud, waid keda Saksa mõisnikud  temale seadsiwad. Edespidi aga wõtab talupoeg rahukohtuniku walimisest sellsamal mõedul osa, nagu mõisnik. See uus seadus saab rahwa südames kohtumõistjate  wasta palju usaldamist sünnitama, mis nüüd sagedaste puudub. Kus õige usaldus on, seal saab ka kohtutöö tulisem olema. Meie ei taha siin mitte awaliku kaebamist tõsta Saksa soost kohtumõistjate peale, et nemad ühipooliselt Sakste kasuks kohut mõistwad,  waid meie tahame siin seda üleüldist inimeste nõtrust tähendada, et inimene omas südames sinna poole kallab, kust temale leiba muretsetakse. Siitsaadikseid  kohtuherrade palkasi ei maksnud küll mitte mõisnikud üksipäini, waid talurahwas aitas ka seda koormat kanda, aga siiski oliwad mõisniku!) seeläbi kohtunikule leiwawanMad, et mõisnikud üksi neid walisiwad. RahukohtMkudele on aga kõik seisused ühtewiist leiwawanemaks ja walijaks. See on siis Eesti talurahwa iseäraline rõõm, et rahukohtu seadus tema õigust laiendab, temale luba annab, oma kohtuniku  walimisest osa wõtta, ja see õiguse laiendamine saab wististe tarwilist usaldust kohtumõistja ja kohtukäija  wahele sigitama." Nii pehmed ja õiged kui need sõnad ka meie kõhtude kohta on, nii wäga on nad Saksa ajalehtede wiha elule üritanud. Kõige pealt kirjutab Land" ja siis arutawad mitmed töised järele nõndawiisi: „ Mõtleb Eesti rahwas tõeste nõnda, nagu nimetatud lehe toimetus neid tahab uskuma teha? Meie ei usu seda mitte, sest meie peame teda liig õiglaseks, kui et ta neid lauseid alla wõiks kirjutada, keda iga meie kohtuasjade tundja häbematuks ja maleks tunnistuseks peab nimetama." Nõnda ja sarnatsel kombel arutab „Zeitung für Stadt und Land" edasi. Meie peame tõeste imeks panema, missuguse julgusega  nüüd mõned Saksakeele ajalehed kõik maleks tunnistawad, mis nende poliititka mõõdu sisse ei mahu. Et meie praeguste kõhtudega rahul ei olda, seda teab igamees meie maal. Et ka uusi rahukohtuid  suurema usaldusega oodatakse, kui praeguste kõhtude peale waadatakse, see on ka nii Wttaw, et sellest midagi rääkida ei maksa. Selle asja kohta ei maksa enam mingisugust tunnistust ette arutada, muud kui see lootus trööstib ja trööstigu meid, et pea rahukohtud  elusse ärkawad, kus siis seda ka omal maal loodame tunda saada, mis magu seesugusel 100 l on, kui usaldusega kõhtude peale wõimalik on waadata. „ RtzMlsch^ZKitung" on pahane selle et „Pärnu Eest: WllumeKte Seltsis" tema Üokwatumast tööst, millega meie maa seisusi wastastiku  ülesse ässitada püüab, on julgetud rääkida ja seda siis „Sakala" omas 6. numris edasi on julgenud jutustada. „Sakala" nimetatud kiri on mitmesse Wenekeele ajalehte ümber pandud, nimelt „Golos'i" sisse ja see lugu on „Revalsche Zeitungi" Väljaandja harja õige punaseks ajanud. Oma Vabandamiseks räägib ta siis oma lugejatele palju ette, mis täitsa wale on, nagu näituseks, et Sakala olla ütelnud, talupoeg  meie maal pidada metsa ja tema loomi palju kallimaks ja armastada neid palju suuremal mõedul, kui Sakslased" mis „Sakala" kusagil ütelnud ei ole. Kui nõnda „Revalsche Zeitung" oma lugejate suud ja silmad täis on Valetanud, siis hakkab ta manal moodul „Sakalale" pihta andma, mis aga niisama täis wale ütelusi on, nagu esimene pool kirja. „Sakala" eesmärk olla ainult see, rahwaste ja seisuste wahel wihawaenu sünnitada, nagu ta nimelt ka selles kirjas olla teinud, mille peale „Revalsche Zeitung" just ' seda on Vastanud, et kõik Eestirahwas metsawargad on, n. n. e. Sealt meie tunneme „Revalsche Zeitungi" Võitlemise  wiisi. Esmalt waletab ta midagi „Sakalast", mis see ilmaski ei ole ütelnud, nagu ülemal näitasime. Siis tarwitab ta sedasama walet omale tunnistuseks „Sakala" masta, kuna ommeti Sakala just „lepliku kokkuelamise" pärast (H 49. sees a. 1880) mõisnikute jahiõigust talumaade peal soowis ära kautada, kus kirjas mitte kõige Vähemat sädet ei ole, millega kudagi wihawaenu wõimalik oleks olnud sünnitada. Meie oleme kuulnud, et „Revalsche Zeitungi". Väljaandjad Saksamaa mehed pidada olema, kes mähe ehk sugugi EeStikeelt ei mõista. Muidu oleks see julgus imekspanemise  wäärt, millega nad Sakala kirju Viltu käänawad ja wales õiguse asemel hoobelda julgemad. Pärnumaalt. Rinna haigus ja rõuged. Näär ja kerged rõuged. Rinnahaigus kustutas mitme lapse eluküinla ja jättis mitme wanema silmad mesiseks. Aga rõuged, mis enamiste ka laste ihu peale nähtumale  ilmusiwad, ei teinud liig suurt maewa ega walu, ei murdnud kedagit liig raskeste woodisse ega wiinud mulla põue, sellepärast ei pantud neid palju tähelegi. Aga nüüd Küinlakuu lõpetuses on Wana-Wändra Kobra mees Tartus käies enesega wägewaid rõugeid ühes toonud. Wandra tohter käis wallawanemaga Tartust toodud külalist Vaatamas ja temale malli ümber tegemas, et kaugemale ei kõnniks. Töisel päewal  seisis Wandra kõrtsi ukse peal kuulutus, mis kõiki wõeraid inimesi keelab haige majasse ja haige talitajaid wõeraste ja hulga instneste sekka minemast. Seda kuulutust peaks rohkeste tähele pandama. Pisukesed rõuged ja rinnahaigus on juba kadunud. —õ—  Pärnu poolt kirjutatakse meile ühest WMtegyäst nõnda: „Läänemaa piiri lähedal,  Pärnumaal, Wõlla Ellama kõrtsis oli üks Padrema  walla mees minewal nädalal teekäigil öömajale jäenud. Öösel ärkas ta üles ja leidis omad riided, mis tall magades seljas olnud, katki lõigatud. Järele katsudes leidnud ta omal ühe tasku puuduwat ja sellega ühes ka 7 kopikat raha. Ta tahtis uksest wälja joosta, waatama, kas kuskil mõnd kelmi näha oleks, kes seda oli teinud. Kõrtsis polnud õhtu kedagi muud öömajalisi olnud, kui tema üksi. Aga ukse peale saades leidis tema ühe töise mehe eest, kes ka parajalt wälja oli jooksmas, ja sellega ühes kohe silmapilk  ise kära tõstis, et teda olla ärariisutud. Ta käsib Padrema walla meest kõrtsi hoowist läbi minna, ja tema ise tahta õuest läbi joosta, rõöwlit kinni püüdma. Padrema mehel ei näita aga asi mitte küpse olemat, waid lähäb töisele kohe taga järele. See aga ei näitand midagi otsiwat, waid ise lähema naabri kõrtsi poole jooksma pistwat. Rööwitud mees äratas kohe kõrtsimehe üles ja nad tõttasiwad kelmile järele. See ei näidanud suur jooksja olewat, waid kui tõisi järele saawat nägi, peitis ta ennast kullilt maas olewa suure tonni sisse Ellama karjamõisa ukse taha ära. Siin aga oli kõrtsimees marssi tema järel, tõmbas ta kraest kinni ja tahtis teda wälja «edada.