ivöimalikult asjakohalised ja aasta aegade ja tööde kohatised. 3) Uudised olgu ilma pilkama eeS ja järclkõneta. Selle siin ette pandud plaani pärast, ärgu jätku keegi Saarlasele kirjutamist järele, mõteldes et ta seda õieti ehk õigel ajal ei mõista. Igaüks' kirjutagu ikka seda, milleks tal tahtmist ja waimustuft on ja sel ajal kui tal aega juhtub olema. SiiSgi olgu igaühele ka teada, et meie tööd plaanilikult soowime ja püüame teha. must kogu palkongi püül Nühtawale. üheks minutiks jäi ta wagusi ja kuulatas; siis astus ta kerge sammudega kambri. See oli üks keskmise kasuga, sale noor mees muSta kahara juukstc ja pruuni pslega, millest paar pölewat silma julgcste wälja waatasiwad. Riided oliwad ta! lihtsad: üks mammus kroonu mundri moodi tehtud oli tal seigas, kaks pitka, ritri saabast vilkuma kannustega salgas ja kuld tuttiga mõek möö külges. Kui noor mees kambri astunud oli, saataS ta wcel kord ettewaarlikult enese umber. ..Mitte üht inimest!" ütles ta tasa ise enesele, „ja siisgi peaks sest põlemast  küünlast ja lahtisest aknast arivama, ct keegi siin olnud on . . . ehk oodetud saab." . . . Wiimaste sõnade juures tuli naeratamine sõera palel nühtawale, mis rõõmu ja naljakat olemist tunnistas. „Kui ma mitte ci eksi," rääkis ta ise enesele, „siis on siit just praeguS keegi wälja läinud ... ja loguni üks naiStcrabwaS, seda tunnistab see joobnuks lcgcw hea lõhn, mis ' siin õhku täidab ... et ta siin kellegi püüle ooianud on, seeparast saab ta wist pea jälle tagasi tulema . . . kuuni senna kohta pean oma kamurdrst pitkcndama." . . . Nende sõnadega pam ta oma kuld tuttiga kübara ühe tooli püüle ja istus ise teise püüle, kus preili Rafeele enne teda istlMvd oli. Süül juhtusiwad tema silmad korraga lahtise kir>a püüle, mida Rasaele laua püüle laiale jätnud ; ta sirutas oma käe selle järele wälja ja pidas teda wasts walget. Kirja lugedes muutus tema nägu wähe muiale ja tema muStad silmad wajufiwad poolteed Mai, nagu nüeksiwad nad und. „See on ju tõeste üsna naljakas,"  pomises ta, waemalt kuuldawalt ise enesele ~ma ei saa täna sarnastest imelistcst  juhtustest enam lahtigi . . . esiteks see tubli jaht, mis mu homikuse paha tuju ära peletas . . . siis üksi pimedas metsas ümber eksimine, kuni nälg ja wäsimus  mind ära wötta tahtsiwad ja ma wiimaks  siin ühe lossi leidsin, mis palju selle sarnast meel tõutab." . . . Ta pidas seda kirja jälle waStu walget ja laskis omad silmad weel kord üle nende ridade käia. ~Ja mikspärast siis mitte?" rääkis ta ise enesele jälle tasakesti edasi, „kui ma seda nalja mitte ivaga kaugele ci aja, siis ei wöi ju ta midagi kahju teha. Ma tulen siia ilma kutsumata ja leian tuikese omas soojas pesas. Mul on tõesti lust ennast õnnelikuks krahw Albateraks teha. Ilus lossipreili ei ole oma austajat, nagu see kiri tunnistab, mitmel aastal mitte näinud ja saav mind tõesti temaks pidama. - Kõige pühade juures, ma olen üsna uudishimmuline! Ma jään ... ma tahan jääda ja kuna mu wäsind ruun ennast palkongi all wälja puhkab, teen ma siin ülewel wäikse armastuse  kauba malmis. Aga, kui nüüd see teine ka weel tuleb?" lisas ta mähe wiiwilades juure. „Noh, küllap siis ka nõu ja teed leiab, wäikse ilusa tibukese  wiha waigistada." Siis laskis ta oma waadet otsides kambris ümber käia. „Kui mu kõht mitte nii hirmsaste tühi ei oleks," ütles ta sügawasti hinge tõmmates, „tühja kõhuga ei tee üksgi asi suuremat nalja . . . ses on üks wilets lugu, et kohe lust ja hea tahtmine iga asja pääle puudub, kui seda poisikest mitte enne meeli- tatud ei ole." Nende sõnadega tõusis ta üles, pani kirja jälle laua pääle ja wahtis poolpimedaid seinu mööda ümber. Korraga kohkus ta tagasi ja ta maade jäi ühe koha pääle seisma. „Kõu ja malk," mõtles ta iseeneses, „sääl istub ju see ilus lossipreili." Kui ta nüüd minu ise enesega tasast jutustamist kuulnud on, siis on minu armastuse mäng möödas. Nurjatu  wiis on see üksi rääkimine! Kõige päält peab kord proowi tegema." Nende sõnadega  kumardas ta mait olles sügawasti istuja neiu poole, et teda seega rääkimisele  sundida. Aga see ei lausunud mitte sõnagi, maid jäi liikumata oma koha pääle istuma, üksisilmi oma süle waadates.  „Ahah!" mõtles ta, „fee ei taha mul mitte korda minna, sest ilus neiu on kõhklemata minu plaanisid päält kuulanud  ja wõitleb nüüd mu wastu mu oma sõja riistadega. Kui kaks waenuliku parteid ennast kaitsma hakawad ja keegi neid abi ei tule, siis wõib see kaua kesta. Terwet ööd ei wöi ometi mitte meie mi wiisi wastakute teine teise otsa wahtida. Ta on omad silmad koguni maha löönud, et neist tema mõtteid mitte lugeda ei wõiks; see on üks wastane, kellega peab ettewaatlikult  ümber käima; ma tähan kord weel tema poole kummarda." Ja seda ta tegi ka, ülemist kiha poolt sügawasti wajutades ja saapa korkisid teine teise wastu tõmmates, et kuld kannuksed kõlisesiwad. Tooli pääl olsw naisterahwa nägu ei liigutanud ennast mitte. (Järg jääb tulema.) Maa- ja majapidajatele. Maapidamine ja majapidamine on meie rahwa elust ja kõnest wSlja juurdunud sõnad. Nende sõnade all tähendarse kõik seda tööd ja talitust, mis maaharimises, karjakaswatamiscS ja kõiges maja ja perekonna  elamises ette tuleb. Kõik need lühikesed teadused ja õpetused mis maaja majapidamise külge puutuwad, tahame meie ülemel nimetatud väälkirja all amaldada. Saarlase lugejad on ju suuremast  osast maa- ja majapidajad, seepärast on see kohane, et nad ka oma töö ja toimetuse kohalist õpetust ja juhatust leiawad.  See juhtub ka sagedasti, et mõni teadus üksnes maapidamise teine jälle üksnes majapidamise, külge puutub, siisgi awaldamc neid ühise päälkirja all. Maa- ja majapidajatele. Lüpsmisest. Lüpsmine on mcie perenaistel üks tähtjas ja tarwiline igapäine  majapidamise talitus, aga kahjuga pean tunnistama, et palju mcite perenaistest  ja tüdrukudcst weel õieti lüpsa ei mõista. Kõikidele lüpsjatele olgu see teada, et nad piima wiimasc tilgani peawad nisadest wälja tõmbama. Ei tehta mitte nii, siis piima sooned kuiwawad ära ja lehm hakkab aeg ajalt ikka wähemine piima andma. See on mõne lüpsjal üsna cksimõttc ja laiskuse kate, kui ta arwab, et see piim, mis ta lüpsmata jätab tagawaraks jääb. Ei mitte! waid piim, mis lüpsmata jääb, läheb tagasi ihusse ja seda ei saa enam kätte. Et lüpsmine üks nii tähtjas tegu on, sellepärast peetakse seda suurtes piimatalituStcs meeste tööks, kelledel suurem jõud on kui naiste rahwastel. Selle poolest leiame pere-emade ajalehest (Haussrauen  Zeitung Nr 44. 1887.) kcnat õpetust järgmiste sõnadega: Suur maks maad wahet on saama poolest õige ja hooletuma lüpsi wahel. Kui mitte iga kord miimist tilka piima wälja ei küpseta,  siis kord korralt aega mööda lehm umbes nii palju piima wähem annab kud igakord sisse on jäänud. Seda on täieste ära proowitud  ning tõe leitud olewat. Ei Jumal pole midagi asjata loonud. Lehm ei anna mitte enam piima, kud umbes seda, mis päewaks on ära tarwitatud ja wälja tõmmatud,  olgu nüüd wassikast ehk lüpsijast. Mis lüpsmata nisadesse jäänud, läheb jälle ihusse ja wereSse tagasi ning Home on saam möödas umbes nii palju wähem kud sa täna sisse jätnud. Ja weel ühe teise asja pärast peab wiimse tilga wälja lüpsma; see on see täetaw asi, et wiimfel piimal nisas umbes kaks korda nii palju koort on, kvd esimisel kui siis seda miimist piima mitte ka wälja 'p lüpseta siis on kahju kahewörra. Täna sa jääd koorest ilma ning hoome piimast, U. lil. Isamaalt. Kurcsaareft. Jõulu pühad läksiwad meil üsna rõõmsasti mööda. Jõulu laupäcwa  õhtul enne jumalateenistust mängis linna mängukoor laulu: „Need inglid taewast tulcwad" kiriku tornist. Kirikus laulis laulukoor kolm jõulu õhtu kohalist laulu. Niihästi mäng tornis, kui laul kirikus oliwad wäga südame liigutawad. Keskmise püha õhtul oli Eesti seltsis maskerade pidu wõi „pall", kuida rahwas ütleb, aga sääl oli wäga wähe osawõtjaid, mis wist sellest tuli, et see pidu mitte üsna õigel õhtul ei olnud; sest nimetatud õhtu oli ju ka laupäewa õhtu, kus tõsisemad  kristlased endid palwe tundidele kogusiwad.  X. Mustjalast, -s „Surm leikab armuta." Nõnda kuuldakse A. külaS tänawu aasta sagedasti kõneldatawat ja asi on ka tõesti nii, sest paari kuu sees on siin juba üksteistkümmend inimest surnud. Üks paar rahwast oli rikkalikult lastega õnnistatud, aga sääl tuli surm, ja wõttis esiti neil seitse last ära ja nüüd läinud sügisel weel ka neli. Arwata wõib igaüks kui suur selle paari rahwa kurwaStus on. j. u. Sorwest. Imelik nähtus, (wanunud uudis.) Sõrwe poolt on Saarlases  üsna wähe teaduseid näha. Olen