Saarlane M Ä4 Neljaspäewal, 16. Juunil 1888. V. aastakäik. maksab: Ilmub igal koifihsäe<V«rt. Knresaares, Rr. Iv. Jaani kihelkonda, Saaremaal. Kuulutuse riki ehk selle ruum Uleüliiiiit p»litik>l i>i»>tl>t maa- ja li«aara'hwale. UM Töö ja teenistus. Meie Saaremaa rahwa elukord on ena» misti nõnda, et talu peremees, kui oma jõuuga läbi saama peab ja oma peret auusasti üles pidada tahab, on tema sunnitud  wäljapoolt ka teenistust otsima; sest et puumaa sissetulek küll ehk perele leiwa annab, aga rendiks ja muu asja ajamise tarbeks ei jää säält palju üle. Suurele maale «väljarändamine tööd otsima,  on siis ka juba manast harjunud asi ja abinõuu olnud, mis aga wiimastel aastatel ka paljude lootust waewalt ehk koguni ei ole täitnudgi; sest ka Ml on töö palgad wiimasel ajal palju alanenud, see läbi et suure Wenemaa rahwaS Balti maale tungib tööd ja teenistust omale otsima, raudteede ja teiste suuremate ehituste  juures; sest säälsed waesed hingemaalased  ei saa koguni mitte leiba oma hingemaa lapikeSte päült, ära ostmisest; rendist intressist ei wöi juttugi olla. Ja teiseks on nende wiina rent, mis wabatahtlikult  kõrtsi papadele maksetakse, ka mitme mõrra kõrgem, kui Eesti ja Saaremaal, kus küll ka selle waba maksu üle kaebatakse. Üks tähtjas asutus, mis wiimastel aastatel Saaremaa rahwals mitmel wiisil palju teenistust annab, ehk otsekohe rahwale suurel möödul teenistuse ja raha hallikaks on saanud, on nimelt Wildenbergi naha wabrik KuresaareS. Mis see asutus Saaremaa ja rahwale tähendab, ei ole suurele hulgale weel mitte küllalt selge, palju ehk mõtlewad : see peab nõnda olema, et suured kauplused ja wabrikud linnas olema peawad ja et see rahwa elusse ühtegi ei puudu, aga asi on tükkis teisiti. Küsime kui palju nimetatud wabrik töö eest aastas Saaremaa rahwale raha wülja laotab? Kõige püält toidab see wabrik töö ja kaupluse toimetuses, mitu perekonda; kes truuiste tahab teenida ja tööd teha, see ei jää Ml iial hädasse Iga mceS saab takistamata oma teenitud raha, üksnes wiinawennad ja päewawargad tegewad ise omale kahju see läbi, et iseäranis  jooma päiwi nädalise teenistuse «vähendamiseks pidawad. Mis nimetatud wabrik Saaremaa rahwa majapidamisele tähendab, on küllalt silma paiStaw. Laialt maa rahwaS teeniwad mitmel wiisil kauba wooride, puu raiumise, saagimise ja kõige suguse ehitus materjaali «vedamise ja ehitus tööde läbi ning mitmel muul wiisil üle talwe puhast raha, mis tänu wäärt ja nähtaw rahwa kasu on. Seega laotab see wabrik mitu tuhat rubla aastas rahwa sekka laiale. Kui selle wabriku asutajad täna ütleksiwad: meil ei ole seda tüli ja rahwaga ümberkäimist mitte tarwis, meie saame ilma selleta läbi, mis meil tarwis on rahwale tööd ja teenistust muretseda ja päälegi ei mõista nemad seda mitte tänuga wastu wõtta ja kokkuhoidu. MiS sina arwad lugeja, tas see ei oleks waluS löök sadandele perekondadele meie kitsal kodumaal? Ilma eluS on see aga kord nõnda seatud, et peab olema tööandjaid ja töötegijaid. See on looduse seadus ja Jumala tahtmine'  Arwab aga keegi, et kes rikas on sellel enam tarwis ei ole ennast töö ja talitusega waewata, waid ennast mureta kokkupandud warandusest üleSpidada tahab. Kes seda wiisi mõtleb, sellel ei ole üleüldisest  rahwa elust mingisugust tundmist. Palju suuri asutusi ei ole mitte ainult asutajate oma elu tarwituseks, waid suurel möödu! ka rahwa ja ligemise kasuks ja ülespidamiseks.  Kui kõik rikkad, olgu nemad ke« tahtes, maakaupluse wõi wabriku omanikud,  igaüks oma raha laeka pääl iStuksiwad  ja ainult ise oma ülespidamise tarbeks sääll seest wõtaksiwad, siis wõiksiwad küll tuhanded töölised näppu imeda. Aga Jumal tänatud nii kitsameelelifi mehi ei ole mitte palju. Rumalus ehk laisku» wöiwad ainult terwe inimest tööst jategewusest  tagasi tõmbada, olgu tema rikas ehk waene. Töö ja teenistus on üks hea ja tänu wäärt Äumala anne, aga inimese oma asi on teenistust auusaSti kinni pidada ja tänuliku meelega oma teenitud wara pruu- Kaasiku Peeter ja Kadariku Toomas, ehk Kuida kohtumehed ja talitajad peawad olema ja kuida mitte olema. (O!S), Peeter! armas hea külamees! Mis sa ilma asjata wastu punnid? Kui kõik wald sind otse kui ühest suust pcakohtumeheks mäletseb, siis pead meie arwates selle sees ka natuke Jumala tahtmist nägema ja tema pääle lootes tema tahtmise alla heitma. Sa oled noor; eks kõige ülem peakohtumees tacwas mana küllalt ei ole? Sina oled rumal; noh, tee, mis Salomon tegi, kui noorelt kuningaks sai. Sa kardat oma maja tööd sassi jääwad; küll Issanda õnnistus künnab ja äästab senni kodu, kui sina tema käsu paal wäljas oled ja tema nimel ja menna wahel õigusi mõistad. Wiimaks: Sa kardad Kadariku Tooma wiha; see ivabandab sind weel kõige wähem. Mis wõib tema wiha sulle teha? Eks saadan sinu ja meie kõikide pääle, kui õigust armastame, weel palju enam wihane ei ole, kui Kadariku Toomas olla wõib? Jumala wiha karta, see on õige kartus, kõik muu kartus on tühi ebakartus. Meie kõik oleme enne Jssa meie palunud, kui sind walitsesime: Tahad sina nüüd 60 Jssa meiet tühjaks teha? Peeter, Peeter! ei tea, kas see korda läheb!" Mis pidi waene Peeter nüüd tegema? Ta oli otse kui wangis: amet oli raske wastu wõtta, aga meel raskem oli Jumaliku saatuse wastu panna. Tük aega seifis ta küünarnukal laua ääres, käed silmade ees, ja keegi ei näinud, mis ta südames liikus, teised lasksid teda ka wagusi mõtelda. WiimakS pani ta käed risti ja ütles: „Noh, armsad külamehed! Tuleb see koorm mulle Jumalast, siis ei taha mina ka wastu tõrkuda. Andku tema mulle armust mõistust ja jõuudu, --- sest mõlemist tunnen ennast kehwa olewad, jah wäga kehwa ! Aga wennad. kuulge nüüd ivarsi mu kohtumehe usutunnistust: Mina olen teie külamees, päälegi mitmega wader, sugulane  ja sõber, aga, ma palun, hoidke nüüd ise selle eest, et teie minu wihameheks ei saa; sest, kui ma kohtu laua ääres istun, ei tunne mina sõbra ega sugulast, waid ainult seda, mis seadus ja õigus on. Rikas ja waene, peremees ja wabanik, ülem ja alam, kes iial meie wallakohtu laua ees seisab, neid triigin mina ühesuguse triigipuuga. Ehk küll suures alanduses ja oma nõdruSte tundmises,  ütlen ma ometi mehe sõnaga: Mina olen õnsa Kaasiku Jürna poeg, istun ma tema asemel, siis ci taha ma teise meelega sääl istuda, kui tema õnnis, et ta mitte oma poja pärast ennast haua põhjas ei pea ümber pöõrma. Seks olgu mulle Jumal ise abiks!" „Aamen!" ütlesiwad kõik külamehed ja andsiwad  Peetrile kätt. „See oli mehe jutt ja sest tunneme juba ette, et sa õnsa Kaasiku Jürna poeg oled. Muud pitka juttu ei pole enam tarwis. Tühjad sõnad jääwad alati tühjaks. Mis tahetakse majapidaja käest muud, kui et ta peab truu olema. Aitab Jumal sind seda olla, siis on asi õige korra pqäl, ja sest pole lugu, kui ka mõnel kord mokad wiltu weniwad, kui seda ei saanud, mis oleks tahtnud; kii aga õigus õiguseks jääb, siis on kõik hästi." Nüüd läksiwad weel mõned nädalad mõõda, enne kui kihelkonna kohus uued kohtumehed ameti wandele kutsus. Seda waheaega tarwitas Peeter, kui ristiinimene omale walmistamiseks. Sagedasti luges ta piibliraamatut ja talurahva seadust; sest mõlemad on kohtumehele iseäranis tarwis. Peeter teadis seda, kui wilets lugu meie kohtumeestega selle poolest on. Ei ole naljalt wiletsamat asja, kui ühte rumalat kohtumeest ehk talitajat; ja siiski on nende hulk weel wäga suur. Mitmel ripub raha rindas ja tema on seaduse mees, aga pea ja süda on Jumala ja riigi seaduste tundmistest tühi, nagu sandi wiljasalw  ja mõistus ja truus oma suusa ameti kohuste kohta nii kerge, mis kass saba pääl jõuab ära kanda. On kohtumõistjal piibel ja seaduse raamat tundmata, no mis kohut niisugune siis mõista wõib? Paraku! Paljas nimekandja ja muud midagi. Pühapäew enne seda, kui kohtumehed «andele läksiwad, käis Peeter kõige oma perega Jumala laual ja palus õpetajat kõige nende eest kirikus kogudusega palwet teha, keda see kord säält kogudusest  ameti-wandele kutsuti, et nemad mitte oma hingede koormaks malet ei wannuks.