Helle EeSti riietes oli; niisugune muudatus sünnitati riiete läbi; üheS ülikonnas on ta pilt ja teises on ta ikka ka, aga mitte nii kena kui esimeses. MeeSterahwa riiete kohta oleks mull seda ütelda, et keS neid kannaks, see wõiks alusriieteks ja jala katteks wõtta, mis ta tahab, aga ülikuueks olgu tal ikka must EeSti kuub, punaste nööridega. Saapad  ei ole meie rahwa wanemateS luuletustes mitte tuttawad, neid on uuema aja käsitöö (Industrie) meile toonud, sellepärast on nad niisamuti meie kui maailma  jalakatted. Kingadest räägitakse aga juba wanemateS rahwalauludes; midamoodi nad oliwad, selle üle ei ole meil midagi teadust. Pastlad ei kõlba mitte piduriiete juure, need on töö ajal küll head. Meie ajal peame meie nüüd muidugi jala katteks üht marju otsima, mis mitte loomulikku jala ilu ära ei moonda. Selleks wõtame ilus king. MeeSterahwa pääkate oli enne must kaapkübar ehk rummuga kübar. Nokaga mütsid ei olnud enne mitte tuttawad. Minu mälestuses seisab weel see lugu: Kui need mütsid wälja tuliwad, siis keelas üks mõisa opmann talupoegi, seda pääkatet kandmast ära. See olla, nagu ta ütles, üksi suurte sakste pääwari. Oli kündjal niisugune müts pääs, siis pistis ta tema otsekohe tasku, kui ta kubja ehk opmanni tulema nägi. Wana Eesti isa käis niimoodi pidu riides: Tall oli must kaapkübar pääs, pitk must kuub seljas, must pussak wööl, mustad põlwini sukad, mis allpool põlwe keermet pundikuga kinni hoitud saiwad, kellel jälle tuttud otsas oliwad. Pastla paelad ei läinud kõrgemaile,  kuid paljM pealepoole jala munaluid. Walge särk oli liht ning sai kaela alt hõbe preesiga kinni pantud. EeS oli tasku, kuhu kõik asjad, mis wanal mehel ostmise, muidu tarwituse ehk piibutamise juures tarwis oliwad. Noortel meestel oliwad nüüd muidugi  kenamad ja noore ea jaulised riided, kellest aga ikka kõige tähtsam meie Eesti pitk must kuub oli Ja see pitk kuub jäegu meile ikka auu sisse, olgu tal maakondade järele ükskõik missugune mood! Hakkagem  tõe meelega peale, teda auu sees pidama, Eesti naeSte- kui meeSterahwas. Tulgem kõik: wanad, noored, vaesed, noorikud ja neiud Eesti kuues, Eesti ülikonnas, Wiljandi Eesti Põllumeeste Seltsi maja pühitsemisele! See on see esimene suur pidu, kus rahwas oma koduse töö nõuu-koda pühitseb. Tulgem siis meie esiwanemate meeles ja riideis sellele pühale ning lsaatawad Taaralased joowaStusega  taewast maha! cx x x) Poliitika ringwaatus. Wenemaal on kõrgemates poliitika seltskondades eeSseisaw riigi -laen palju järelmõtlemist, läbirääkimist ja waidlemist sünnitanud. Igaüks, kes riigi ja rahwa kasu taga nõuawad, ei arwa seda laenu praegusel silmapilgul  mitte sündsa olewat, sest et meie paberiraha wäljamaal  wäga madalas hinnas seisab, umbes 62 kop. rubla pealt. Nii madalas ei olnud ta Wene-Türgi sõa ajalgi mitte. Eesseiswa laenu üle räägiti pealinnas juba ammugi ning rahaministeerium arwab seda nüüd hädaste tarwis olewat ja mitte enam kauem wiiwitada wõiwat. Kust ja kui hea ehk paha tingimiste all seda summa (166 milj. rbl.) laenuks saadakse, ei ole weel awalik. lirimaa wiitsekuningas on 268 politseiametniku palwet, keS jälle oma ametisse, mis nad mõneks ajaks oliwad maha pannud, tahtsiwad tagasi astuda, kuulda wõtnud ja neid nende ametisse kinnitanud. 17 neist pole aga wiitsekuningas mitte enam kinnitanud. Dublinis on rahu ja seaduslik kord jälle jalale säetud. Hispaaniamaal on mööda läinud päiwil nihilistlased  ühe kurjatöö püüdnud ära teha, mis neil aga mitte pole korda läinud. Selle kurjateu ohwriks oliwab  nemad Hispaania rahaministri wälja walitsenud, kellele nemad postiga ühe kastikese saatsiwad, mis dünamiidiga  täidetud oli. Minister tahtis kasti kohe lahti teha, jäi aga seal juures natuke järele mõtlema, sest et kast iseäralisel wiisil oli kinni pandud. Ta andis kasti politsei kätte, kes seda ettewaatlikult lahti tegi, ja nüüd leiti, et kast weikeste musta terakestega oli täidetud,  mis muud ei olnud kui dünamiit. Paar nädalat  enne seda püüdsiwad nihilistlased sellsamal wiisil ministri-presidenti hukka saata, mis neil aga niisama tühjaks läks. Kurjategijaid ei ole seiemaale weel mitte kätte saadud. Prantsusmaal pidastwad tulipead Lüoni linnas wiimasel Augustiwu päewal koosolekut, W wäga käredat  waidlemist sünnitadi. Kõnepidamise juures nõudis keegi, et ajalehtede kirjasaatjad, kes nende koosolekust osa wõtfiwad, peaksiwad saama wälja aetud. Ühtlasi raputas kõnepidaja klaasitäit weit kahe ajalehe sõnumesaatja  peale, kes saalis oliwad. Seeläbi tõusis hirmuS kisa ja kära ja hüüti: „Wisake neid jõkke! Wõtke neid kinni!" Umbes 20 tulipead tahtsiwad seda ähwardust ka tõeks teha ja torwasiwad kallale. Üks politseiametnik tahtis wahele minna, seal kargas esimene kõneleja möllajate sekka ja Vaigistas nende ärritatud meelest ning rahu oli warst jälle käes. Saksamaa riigikantsler, wütst BiSmark, on häkitselt haigeks jätnud. Mõned kodu- kui ka Väljamaa  ajalehed arwawad sell haigusel ise põhja olewat. Ingliõ-Türgi sõawägede ühendus pole, ehk küll seda minewases numbris teatasime, weel mitte korraS ega Türgi Valitsuse poolt alla kirjutatud. Mis põhi sell wiiwitusel iseenesest on, ei tea keegi õieti ütelda. Ligidalt silmitsedes, näitawad asjad wäga Veidrad olema. Inglased rõõmustawad endid, nii sagedaste kui ühenduse  lepingule takistusi jälle ette tulewad, ja Egiptuse raha- ja Väärtpaberid tõusewad hinnas iga päewaga, nii sagedaste kui kuulda on, et leping koguni korda ei lähegi. Türklased omalt poolt rõõmustawad endid see üle wäga, kui kuulewad, et kindral Wolfelei' käsi Egiptlaste  Vastu kuidagi Viisi on pahaste käinud; nad räägiwad  wiha ja põlastusega Inglastest. Sellest Võib ära näha, kui suur Vaimustus mõlemil pool sõawägede  ühenduse kordasaatmise juures on. Igaüks Võib aru saada, et nad ükstõisega sõgesikku mängiwad. Egiptuses on Viimasel ajal Inglaste ja Arabi pasha wahel mitu sulkremat lahingit olnud. Kui Inglaste  sõnumid uskuda Võib, siis on Egiptlased seal juures enam kahju saanud kui Inglased. Sõnumed Tel-el-Keberi lahingi üle näitawad siiski wäga ükfipoolsed  olewat ja JnglaSte omakiitusest helisewat. Nende telegrammide järele ou Inglasi ainult 200 meest langenud,  kuna Egiptlast 2000 hukka ja Veel mitu tuhat Vangi saanud. Inglased ise ütlewad, et Egiptlased üliwahwaste sõdinud wäga osawaste taganenud. Kuida see siis wõimauk on, et ühelt poolt niipalju ja töiselt poolt niiwähe on langenud? Üks telegramm  JSmailast kindral Wolselei käest teatab, et Tel-el-Keberi kindlus Jnglasie kätte langenud ja Egiptlased  täieste löödud ja laiali pillatud saanud. Egiptlasi  olnud 20,000 meest (nende hulgas 2500 ratsameest),  6000 Beduiinlast ja 70 suurtükki. Inglasi olnud 11,000 jalameest, 2000 ratsawäe soldatit ja 60 suurtükki. Arabi pasha on ratsa hobuse seljas ära põgenenud. Ühe töise telegrammi järele Aleksandriast  2. SeptemMf on Arabi pasha Benghi juures  wqngi Võetud. KaS see sõnum tõsi on, saame edeSpjdi nägema. Omalt maalt. Wiljandist. Kord-ütlesime, et „Kündja" Liiwimaal  sedasama saab olema, mis „Tallinna Sõber" Eestimaal on. Et see ütlus õige on, tunnistab „ Kündja " 7. Et omale Eesti rahwa seast lugejaid saada, püüdis „Kündja" esialgu suure hoolega erapooletu olla. Aga nüüd on ta juba kaunis selgeste oma wärwi tunnistanud.  Oma 7. wõtab ta ühest „Eesti Postimehe"  kirjast tükikese „ülesse", milles keegi seda soowi awaldab, et piibel ja lauluraamat uues kirjawiisis saaksiwad  wälja antud. EL see soow loomulik ja õige on, seda pole maja seletama hakata. Iseäranis meie koolidele  oleks see suureks kergituseks, sest siis oleks koolmeistritel  uut kirjawiisi palju hõlbsam õpetada. Sellepärast  pole sugugi ime, et üks koolmeister seda soowi awaldab. Aga mis arwab sellest „Kündja"? Tema katsub esiteks näidata, et meie rahwas uue kirjawiisiga raamatuid ei armastawat. Umbes 20. aasta eest tagasi olewat „Kündja" toimetaja (wist Neboeat) 2000 katekismust  ja hiljem töist seda wõrt eksemplari „Piibli- Atlast" uues kirjawiisis trükkida lasknud, mis ta suuremalt  osalt ära olla kinkinud, sest et „uue kirjawiisi pärast keegi neid ei tahtnud osta." See olla selge tunnistus,  et rahwas uut kirjawiisi ei salliwat ja uues kirjawiisis wäljaantud piibelt ja lauluraamatut waStu ei saaks wõtma. Pealegi olla tähendatud raamatute keel ja kirjawiis hea küllalt; ta olla igale Eestlasele wäga heasti arusaadaw. Uues kirjawiisis saaks piibel „suglaw watsemip'i walgusel karupidi ümberkistud ja ärasolgitud", ja lauluraamat „olewikus pruugitama pudikeele wemblasalmikute järel ümberwemmeldatud". „Ei siis oleks piiblit enam igast perest leida, lauluraamatut  laua pealt! Weel on JSraeliS oma 7000 meest, kes oma põlwi ei ole nikutanud Baali ette." Nõnda „Kündja" mõte ja meie küsime: Kes see „Baal" on? Wist uus kirjawiis. Aga miks siis 7, Kündja" isegi selle „Baali" ees omi põlwi nikutab, ehk need küll naljalt painuda ei taha? Wõi tarwitab „Kündja" uut kirjawiisi oma rebasekarwa katteks? Wististe. 20. aasta eest oli uus kirjäwiis alles rahwale tund- mata ning koolis polnud luba teda tarwitada. Seal wõis siis küll juhtuda, et koolide tarwis kirjutatud uue kirjawiisiga raamatud ostmata jäiwad, aga kui„Kündja" sellest tahab wälja arutada, et meie rahwaS uut kirjawiisi  ei salliwat, siis on ta naeruwäärt halbil wiisil liiwa oma lugejatele katsunud silmi puistata. Praegu ilmub Eesti kirjapõllul mitu ja mitu korda rohkem raamatuid kui 20. aasta eest tagasi ja peale mõne pisukese waimuliku raamatu on nad kõik uueS kirjawiisis,  sest et rahwaS seda soowib. Uuemal ajal on EeSti keelt hoolega haritud, nõnda et ta märka kõrgemale  järjele jõudnud, aga „Kündja" nimetab seda „Baali" kummardamiseks, „karupidi ümberkiskumiseks ja solkimiseks". Just uuS kjrjawiis näitab õige selgeüte,  et EeSti keel ja kirjandus tähtsalt edeneb ja just sellepärast „Kündja" uut kirjawiisi ei salli. Ja selleks on temal asja küllalt. Oli ju tänini ikka hea ütelda, „Eesti keel ei kõlba kohtukeeleks, ametlikult ei wõi temas midagi teha, sest et ta liig puudulik on" j. n. e. Saaks nüüd meie keel ja kirjandus ikka rohkem haritud  ja täiendatud, siis poleks wanameelelistel rahwa nõudmistele enam sedagi wabandust waStu panna, kui EeSti keelele rohkem õigust päritakse. Et lugu nõnda kaugele ei läheks, selle eest on ju „Kündja" kohus muret kanda ja sellepärast tahab ta wana kirjawiisi alalhoida. „EeSti Postimehe" kirjasaatja tähendab weel, et kui piibel ja lauluraamat uue kirjawiisi järele oleks kirjutatud, siis „mitte mõni jumalasõna tundja, kes kantsli pealt kogudusele jutlust ütleb, aga waest wiisi EeSti keelt tõnkab, enam „täna" asemel „tänna" ega „sina" asemel „sinna" ei lueks." Selle peale kostab  „Kündja" päris tõsise näuga: „See on põlastamise  wäärt, kuidas üks koolmeister juba wale ette waletada, et kantslite peal weel jutluse ütlejaid  on, keS „sina" ja „sinna" wahel ei oska wahet teha. Ja niisugusid „waest wiisi EeSti keele tõnkajaid on kogudus proowijutlust tähelepanemata kantsli peale walinud, kindralsuperintendent ilma EeSti keele eksamita  kiriku peale laulatanud ;e.!" Meie ei tahaksime mitte selle eest seista, et „ Kündjal" selle üteluse pärast sarnane lugu kätte ei tule, kui „ Tallinna Sõbral" Jaanipäewal juhtus. KaS „Kündja" toimetaja on alles eila Baltimaale elama asunud, et ta ei tea, et meil Viletsa EeStikeelega  jutluse Mlejuid.... kaütsli peal on, keS mitte üksnes „sina" ja „sinna" wahel wahet ei mõiSta teha, waid keS weel suuremaid keelewigasid kogudusele pähä puiStawad Mitte kogudus pole niisugusid , „ tõnkajaid" ametisse walitanud, waid patronadi õiguse  omanikud, .... sest et kogudustel õpetaja walitamisel  mingit õigust ei ole. KaS see „Kündjal" teadmata on? Ei ole, aga kõik meie maa wigadused ja puudused peab ilusaste ülewärwitud maailma ette kantama ja rahwas iga asja juures süüdlaseks tehtama.  See on „Kündja" eesmärk ja püüd, mis tarwis ta ilmale tulnud. Seda tunnistab „Kündja" ka seega, et ta „Golos'e" seest ühe kirja äratrükib, kuS meie rahwakoolid õitsemas olekus kiidetakse olewat.  „Baltimaa rahwakoolid olla täieSte koguduste eneste asi ja koolide asutajad ka koolide eeSseisjad," keS nende eest „kui oma waranduse eest hoolt kannawad,"  milles neid ükski ei „tülita," sest „Riigiwalitsuse  ülewaatamine jäeb õige piirete sisse. Seda ei ole rohkem, kui tarwis lähäb." Wenemaa sisemiste kubermangude rahwakoolid wõida alles siis kõrgemale järjele tõusta, „kui üleliigne ülewaatamine lõpeb, see on, kui kogudustele rohkem õigust koolide üle antakse." Ime, „Kündja" toimetaja on ise Vallimaal kooli põllul tööd teinud ja ei tea mitte sedagi, et meil küll rahwakoolide asutamine ja ülespidamine koguduse asi ja koorem, aga nende ülewaatamise kohta kogudusel midagi ütlemist pole. Tahab „Kündja" oma üteluse järele EeStirahwa ajaleht olla, siis oleks ta „GoloS'e" kirjasaatjale seda pidanud äraseletama Aga „Kündja" pole ju mitte EeStirahwa leht, sellepärast püüab ta „Golos'e" kirjaga meile õpetada: Ärge ihaldage oma rahwakooli ja selle Valitsuse kohta midagi muudatust; teie kool on õttsewaS olekus ja ta walitsuS kõlbab Wenemaalegi eeskujuks; ärge soowige oma rahwakooli Riigiwalitsuse ükwaatamise alla, sest see tülitakS teid kooli eest hoolekandmises! Sarnase õpewse eest wvib „Kündja" küll linna Sõbra poolt kiitust loota, aga meie rahwaS lükab ta põlastusega tagasi. Arst, kes seega püüab haiget parandada, et ta haigust ei ütle olewatki pole muud kui salalik surmaja. ' sellest. Meie oleme oma lugejatele ainult mõne tük! „Kündjast" näituseks ette pannud, millest v?? "õib tunda, mäherduse maimu lavS „Kündja" on.