Tallinna Sõber VK 33 KümneS aastakäik Talüiinos, jZ. Ltikustku» MWIIBBB. Alleiildne aealeht Eesti rahmale maal ja liniikdes. Tuleb ükskord nädalis wälja- Maksab Tallinna» LindforsN pärijate trükimajas: 2 rubla, 40 kop.— Pool-aa«ta« I rubla 40 kop Koju ehk postiga saadetud: aastal 3 rnbla pool-aastas l rubla 7(1 kop Au«rnt«sei> maksawad iga rea ehk selle aseme pealt 5 kop. Tellimised wöeta?se waSta: Tallinnas: Lindfors'i pärijate lrükimajas. KekerSnrgis: S. Seekandt, osuirgpo«»« H 54. - tzartus: Laakmann. Aaliweres: Z. Anys. Kaides: A. Seiöelöerg. Kapsalus: K. Kollverg. Lihulas: L. JüttnecN poodis. Miljandis: K. J. Karow'i raamatupood. Zlarwas: W. K»der. Mõrus: Kraua Fiekrose. - Matkas: M. Nndotst- Kuresaares: Kh. Lange. Maal: kuida iseäranis kuulutakse. Wastajo redaktor W. F. Eichhsr n. Elab Baltiskis, - kirjad kälwad Baltiski (Baltischport Pa-rlüeuiS-llvl»» dkegister : Üleüldised sõnumid maailmast. Omalt maalt. Tallinnast: Kõrge wõeras. - Piiskop Arsseni reisimas. Senator v. Pcöbsting f. Rahwakoolide Inspektorid. - Uued Politsei-ometuikud. «Walgusr" meeletumad  kärad. Kooki-maksudest. Kromu-mõisadest, Weue paberraha. Maapääw. Ktri Pnchtizi asjust. Weue kool. Rõuged Leitud pahategijad. Pahateud. BMiSkist: Ilmad. Walimiscd. Maalt: Rahe. Hullud koerad. NacsterohwaS hobuse-waraS. Liiwrmaalti Aleksandrikoolist -- s Põllusõnnmid. Maapääw. Pahateud maja. Polilsci-ometnikud. Peterburgist: Keisri, kojast - Manöwrid. Kõrged mõrad. Õnnetus. Kabel SchlnSselburgi prospektis. Soomemaalt Wanad laiwad. Wcnemaa see-pidiStest kubermangudest. Odessast. Iseäralised ja uuemad sõnumid. Jntu-leht. Üleüldised sõnumid maailmast. Baltiskis, Leikusekuu K. pääwal Nende arutamiste sekka, mida Europa aealehed Saksamaa  noore Keisri wõeruSkäikude üle pidasiwad, kargaS Prantsusmaalt järsku üks tülikera, mis kõiki sulgi uueste nende asjade üle liikuma pani. mis Keiser Friedrich lil. lühikesel walitsuse-aeal ühel poolel suuri lootusi, teisel poolel  suuri kartusi äratafiwad. Kuida lugejad mäletawad, arutati sel aeal suure elamusega koSja-plaani Saksamaa Keisri-tütre Prinzess Victoria ja endise Bulgaria Würsti, Prinz Aleksander voußattenber g'i, wahel. Enamist peeti seda plaani Inglismaa kawaluseks, et selle läbi umbusaldus Weuemaa ja Saksamaa wahel figitatud ja need wägewad riigid, kui iganes wõimalik, üksteisega tülisse kihutatud saaksiwad. Ühes räägiti ka, et Würsi Bismark kõigist wõimust selle plaani wasta seisnud  ja omast ametist taganeda ähwardanud olla, kui seda siiski tõeks piaks teha katsutama. Järsku tõi uüüd Prantsusmaa  leht « Nouvelle Revue " selle kohta üht awaldust, s. o. üht märgukirja, mida Würst Bismark  sel aeal Keisrile ette pannud, milles neid järgesi arutatakse, mis selle plaani täitmisest tuleksiwad ja milles Würst Bismark lõppeks Keisrit selle üle järel mõtelda palub, kas tema siis weel Saksamaa politika juhatajaks jääda wõib. kui temale seesugust takistust jalge ette wisatakse  ja sellega seda usaldust Wrnemaa ja Saksamaa wahel  häwitatakse, mida tema läbi 25 aastat suure waewaga üles on pidanud, «Rouvelle Revue" toimetaja on madame  Juliette Adam, üks politika naesterahwas, kes ikka Wenemaad Saksamaa peale on wihale kihutada püüdnud, kes ärasurnud Kindral Skobelew'iga suures sõbruses  elas, mõne aasta eest ka Weuemaa! käis, kuida üteldakse, oma «kena öladega" mõnda meelt seganud ja ka tähendatud Kindralit nende tulikõuedele waimustauud olla, mida tema kodumaal ja Prantsusmaa! pidaS ja mis sel aeal nii palju kära tegiwad ja teda rahu-armastajate ringkondade kahtluse alla saatsiwad. Mis nõuu sellel naesterahwal selle kirjaga nüüd on olnud, sellest ei ole õiete aru saada, head küll wist mitte, aga see on rohkem kära teinud, kui sellel meie arwates tähtsust on ja see ou, kuida ametlikult kuulutatakse ja logika abil arutatakse, ühest otsast teiseni walet a t u d. Madame Adam ou niisamati  nagu kõik teised kuulnud, et tähendatud kosja-plaan tõeste tehtud oli ja et Würst Bismark selle waSta pani, aga rohkem ei. teada tema sellest mitte ja ühegi st ustawast  paigast ei olla temale üht kirja näidatud, mida Saksamaa  Kanzler oma Keisrile ette pani. Peale selle ei ole wiimastel nädalitel suurest politikast palju ilmunud. Saksamaal kipuwad kiriklikud tülid Rooma-Katholiiklaste  ja Protestantlaste wahel uueste lahti minema, kui ka walitsused neist tülidest esiteks eemal seisawad. Meie aeg on kiriklikkus waldkondas ülepea üks liikumiseaeg.  Igal poolel ärkab arusaamine kirikliku elu tähtsuse kohta ja ärkab wastapanemine seesuguste «wabameelisle" püüdmiste wasta, mis rahwa südameid usust ja kõigest kõrgemast «vaimulikust mõttest ja püüdmisest tühjaks puhuda, omal wiisil «tuulutada" ja «puhastada" katsuwad ja see waStapanemine ou rõõmustaw. Mitmel, wäga mitmel  poolel tarwitatakse aga kirikut ja usku suure kawalusega  ja suure käraga paljaks politika-weduloomaks ja see on wäga kurwastaw, see kipub rahwaste südameid weel kangemini kiriku poolt ära pöörama ja usust taastama,  kui kiriku awalikud waculased seda teha suudawad. Tülide tõusmisest kirjutatakse Saksamaalt: «Ärritamisel», mida Rheini maakondade wiimastel aegadel jälle on alganud, on Ewangelinmi-usulise rahwa keskis looduslikul teel ja õigusega üht wastapauemisi ja liikumist äratanud, mis ikka weel kaswamas on. Asjad, nagu nädalite kaupa kestawad näitused ja kummardumised, terwekstegemised imetrgemiste läbi, haigete inimeste ja tuhinas hulkade suured rongid «pühaduste" juure, ei ole Preussi riikis Mlramoutanlaste poolest juba kümnete aastate sees nii awaliknlt ja ärritawalt ette tulnud.  Teiselt poolelt karjnwad Uitramontanlased kõiki tähendamist seesuguste tegude wasta omais lehtedes wolju wägiwallaga maha lialgi ei karjutud nii kaugest Kalholiigi  kiriku ja selle kombele «tentamiste" üle, ja ühel aeal, mis Katholiigi kiriku kohta kannatust pärib, on kohtute  poolt otsuseid tehtud, mis wälja näitawad, nagu saakS Ultramontanlaske ärritamistele lahkemat maad antud, kui Ewangeliumlaste wastawõitlemisele Luthernse-pidudele on takistusi ette pandud, et Katholiiklased ennast ei pahandaks ja see seisab raskest kõikide meeles. Solingenis on nende pääwade sees Politsei poolest Ewangelmmi-üheuduse koosolek  ilma õiguseta ära keelatud, kus tuutud paStor Thümmel  Ewangeliumi usutunnistuse seisupaigast seesugust «pühaduske-käikusi"  arwustas, ilma kareduseta, kui üht ssna Kölni ja Aacheni Katholiigi preestrite wasta arwamata jätame. Kohtule otsustes weuitakse tähendust «kirikliku kombe teutamiue" uil laiaks, et pea kõik arutamine kiriklikkudes  asjades wõimata on. Tänasel pääwal piab etkewaatlik  oldama, selle üle kahtlust awaldada, kas ka pühad kuued ja mähkmed seda tõeste on, sest ka reliqniad ou kohtute otsustes Katholiigi kiriku «kombeks" arwatud. Kui keegi uüüd üht laulu «Trieri pühast kuuest" teeks, nagu see poolsada aastast saadik laulude raamainkes seisab, siis oleks temal Jumala ja kiriku teatamise pärast pitka waugipõlwe oodata; kes ka ainult teaduslikult selle püha kuue üle kirjutakstwad, nagu o ml aeal Sybel ja Gildemeister,  need ei mõikS ehk ka krimiualkohtu rest julged olla. Nende aegade-tähtede juureS ei ole ime, et Ewangeliumlased  maakondades, kus Uitramontanlased kõige rohkem  ärritawad, rahutumaks jääwad." Teiselt poolelt tähendatakse,  et ka Ewangeliumlased Katholiiklasi ärritada ja ülekohut wõib mõlemil poolel olla. Kui palju kulu Rooma-Katholiigi kirik rahwale teeb, kus see ametlikult walitseb, seda näitawad ametlikud aruanded Belgias, kus Katholiigi preestrid üliwägewad on. Belgias ou umbes  kuus millioni hinge elurahwast ja seal tarwitatakse waimulikkude asutuste ja seltskondade ülespidamiseks aastas  57,016,543 franki, miS ligi 10 fraüki iga hinge peale wälja teeb. Kloostretes on 25,362 munka ja nonne; nendest saab igaüks pääwas 2 franki, mis aastas 18,514,260 franki wälja teeb. Preestrite palgaks annab walitsus aastas  4,730,000 franki, kirikute ülespidamiseks 2,175,000 franki. Riigi poolest üles peetud kirikuid ja kabelid ou 3243, uhkeid majast 3243. Vaimulikkudel seltskondadel on 26,543 hektari maad. Peale selle saab preestritele palju raha nende ameti-tallituSte eest maksetud. Muidugi on Belgias ka teisi tarwitusi ja kui see weike rahwas kõiki neid täitma piab, siis ei ole suuremalt imeks panna, et Sozialdemokratlaste kärad seal lõppeda ei taha. Ultramontan ülemtiglline nimetatakse Saksamaal  neid ringkondasi, kes politika asjus rohkem «üle mägede" PaapSti poole waatatpad, kui Saksamaa riigi korralise walilsuse peale. Reliquiad on asjalikud mälestused Khristusest, Apostlitest  ja «pühaks" mõistetud inimestest, nagu nende riided, luud j. n. e. Saksamaa sõeawäe ülemas juhatuses on midagi  uuendust, mis enam kauemini tulemata jääda ei wõiuud.  Kindral-stabi juhataja, wana Kindral-Feldmarschall Graf Moltke on ennast sellest ametist lahti palunud ja on Maakaitse kommissioui ülemaks nimetatud. Tema asemele on tema tamne abiline, Kindral-Adjutant Graf Walderfee nimetatud. Graf Hellmuth Karl Beruhard von Moltke on Wiinakuu 8. pääwal 1800 sündinud, on sedawiisi pea juba 88 aastat wana, seisab 66 aastat Preussi sõeawäe teenistuses ja on kõige nende sõdade ülem juhataja olnud, mis Preussi ja wiimaks  Saksamaa riigi poolest peetud saiwad. Räägitakse, et tema pullis ka juba kõige nende sõdade plaanid walmis olla, mis Saksamaale ehk ka weel edaspidi tulla wõiwad. Tema on ehk ainus lahingite-juhataja, kes iialgi üht la' hiugit ei ole kautauud ja kui tema kord Parlamentis kõnet pidas, siis ei ole iialgi tema wasta räägitud, ka kõige käredamate «muudatajate" ja lõhkujate poolest mitte, ja mis ehk weel kõige imelikum on, temal ei olla mitte üht waenlast. Ka Saksamaa kõige tigedamate wihkajate lehed ei ole iialgi üht paha sõna tema kohta kirjutanud. Wist tunneb tema nüüd oma suurt waimujõudu nõrkema ja lahkub  selleparast omast tähtsast ametist; Saksamaal üteldakse aga, et temast tehtud sõeawäe korraldamisel) ja see julge waim, mida tema sõeawäe sisse õhutas, ettearwamata aegade peale muutmata jääwad. Prantsusmaa peale waadatakse uimelt Saksamaa poolt wäga kahtlase silmaga. Tööliste-tülid on näitauud, kui wähe wõimust walitsusel ou. Kui kaua sedawiisi toorestatud  hulgad ennast meelitamistega ja järelandmistega solgutada lasewad, kui pea lausa mässamine lahti minna wõib, mis siis muidugi ka teistel maadel metsalisle-tujusi äratada wõib, see ou wäga küsitam. Hirmust kära ja kiskumist  «Kindral" Eudes matusel on walitsus küll kaunis kindla käega lämmatanud ja oma maa ja wõera maa rahulikud lehed kiidawad seda, aga seda knrjemini sõimawad  Prantsusmaa Anarchistlaste lehed seda «metsalise wiisi", millega walitsus «rahwa" liha sisse raiuda lasknud, nagu »juusln" sisse. Et walitsusel wõimust ehk ka julgust  ei ole seesugust cuvalikku teutamist ja toore tujude ärritamist lämmatada, see on üks täht, mis näitab, et sellel walitsusel pitka iga olla ei wõi. N,M hakata kütt töölised  oma «wägiwaldse" kõhu sündmusel osalt jälle tööle minema, kui kaua aga ka siis nende töö kestab, kui kaua kartuseta ässitajad neid rahule jätawad, seda ei suuda keegi ette ütelda. Põuewus Prantsusmaa ja Jtalia wahel läheb ikka suuremaks ja selle juures näib Prantslastel oma jägu õigust olema. Massauah sadama üle oli lepitus  tehtud, miS järel kõik riigid ja rahwad oma kaupasi ilma tollita seal sisse wedada wõistwad. Nüüd ou Jtalialased  seda sadamat omaks wõtuud ja on ka tollist sisseweetud  kaupade peale ja teisi maksusi määranud, mis kõige rohkem Prantsusmaa kauba ajamise külge takistateS puudub. Prautsuomaa poolt saab nüüd päritud, et Jtalia walitsus neid lepitust ei riku mis Punamere sadamate üle suurriikide  wahel tehtud on. Kuida kirjutati, olnud ka Weuemaa.  Inglismaa ja kõige pealt Sultan selles uõuus, kelle riigi oma see sadam tamne nime poolest oli. Nüüd on küll jnba ka sõnmn tulnud, et teised suurriigid endist lepitust  Massauah kohta maha kustutanud ja Jtaliale selle voolest õigusi innud olla, uenda et ainult weel Prantslased  ja Sultan töreleda, aga weel ei ole wõimalik seda sõnumit  täieste nstawaks kinnitada. On aga teised suurriigid sellega rahul, siis piawad ka Prantslased rahule jääma.