miste kitsused, teda mitte mara pärast rõhuda ei ivõi. siis on tema oma elule kitsuse mure asemele, jäädawat lahkust wõitnud, sa ei ole temal selle mure pärast enam maja lõbu seltsis lahkust mure unustuse teel otsida." Kes seda ci tunne ja tõeks ei pea, mis see au»s mees siin lõbu seltside kohta tähendab, see ci ole elukoolis, ega eluküsimustcs mitte wce! õppinud. Kas peab koolitrahw taieste ära kaduma wõi peab teda weel elul hoitama? Selle küsimuse üle on juba mõni kord Eesti ajalehtedes kõnet olnud; mõned on tema poolt, teised jälle wastn seisnud. temast õppima. Koolitrahw on wõga mana. Igal maal, kui tema seisis, tõi tema suurt kasu; knS teda ära wissati, sõäl sai tulist kahju. Sparta seifis nii kaua kui temal kooli trahw oli. Rooma riikis õitses kooli trahw kõige enam. Prantsuscmaa kubermangudes ja nemad on omaS kooli elus kõigist teistest kubermangudest ees. Siis on selgcstc teada, et koolitrahw mitte õnnetust, iva id õnne toob. mitmel pool suured haawad löönud. Raiuva seas mältas jutt, et koolitrahw nüüd otsas olla, mõned kooliwalitsused ei nõudnud teda enam wanal musil, neid sõnu kirjutama, waid mu rahwa armastus ja ma hüüan kõma häälega: Eesti rahwas, tahad sa edasi saada, siis hoia oma kooli kõrges auuS ja ka oma koolitrahw!. J. Pärn. (Olewik.) oms elu kõige suurema häda sisse andes. Mirte soldatid ei ajanud neid taga, mitte sõjakohut wöi mangi wmmist ei olnud neil karta, waid rahwaS kihutanud neid taga. Mehed, wanad raugad, naised, lapsed oliwad kõigesuguse tapu riistadega nende, waeste haawatud, haigete, ära nälginud põgenejate pääle hirmust koledat jahti pidanud. Kui mitmed tema seltsilastest oliwad pidanud nende kätte all haledal sniU oma elu lõpetama! Kaks osawõtliku scWlast oliwad temale truuiks jäänud; nemad oliwad õnnelikult läbi üksikute soode kõrwatccsid Mõõda, üle mägede wõideldcS B peidus MeS läbi tunginud. Nn oliwad semad Ma Mdnud. Ühe werSta parwe majast eemal vainud naised neid, ruttanud külasse ja kutsunud mehed abiks. Siin oli äge tagaajamine algnuud, üle aidade, «lägeds M läbi metsa. Wiimaks õhtune pimedus oli neid päästnud. Tagaajajad 01-.wtõ v.vte jäljed ara kautanud, ja õnnetumad  põgenejad kuulsiwad, kuda neid igalt peol: ümber rmgi otsiti. Nõnda jõudsiwad U-emad 'õe aere parwe maja ligidale. Jõgi ole lm, 'ügaw. kangeste woolaw, ja öõ kott sime. ''ee eelleeeZ nende edasi saamist. Parwe I--'.-.': leitnEad nemad All paatist, ega need oliwad kalda külge kinni kukutanud.  need lahti murda oli ilmivõimata, 'cv -aaeeate kolin, millega nemad kalda tüdes ltnni oliwad, oleks lähedal olewaid inimesi waatama kutsunud. Põgenejad olewad me cli ära heitmas, nende olek lükS kord korralt hädaohtlikumaks ; ainult üks tee oli Neil päästmiseks ; nemad pidiwad jõest SN minema wöi ujuma. Kaks scltftlast «SWsad seda teha, nemad ei olnud haawa«d  ja sellepärast ka tugcwamad, aga temale oma purustatud käewarrega oli see ilm« wõimata. Wiimane taga kihutamine oli tema jõu taieste lõpetanud; tema jäijõotumalt  jõe kaldale pajude sisse, tema meeled läksiwad segaseks ja palawik raputas teda. Nõutult seisiwad tema selsilased tema juures; nemad oleksiwad teda omalt poolt küll seltsis läbi jõe wedanud, aga oleksiwad ilmakahklemata  tema surnukehaga teise ääre saanud. Truuid sõjakaaslasid ei tahtnud teda ka praegugi weel maha jätta, nemad tahtfiwad temaga kas nälga surra ehk maha löödud saada. Tema palus ja wannutaS neid, et nemad teda maha jättaksiwad ja oma elu päästaksiwad. Nemad oliwad niisamma kui temagi sõja teenistusele sunnitud. Aga nemad kõik oliwad, sell imelikul ajal Vaimustatud, oma elu ja kõiki, mis neil oli, oma isamaa ja oma körgeste auustatud, praegu aga ütlemata õnnetumaks saanud keisri eest ohwerdama. Nemad unustafiwad oma armsatest lahkumise, kodumaa, naised, lapsed, pruudid, söjawäljal kannatanusid, puudused, hädad ja iseennast oma suure keisri ja tema õnnetuse üle ära. Niisugune rahwa waimustus on üks suur ja iseäralik asi. Kõige kõrgem asi, mis maa pääl olla wõib, on ühe rahwa waimustus oma suuruse ja priiuse kohta. Haawatud põgeneja kõneles edasi, kuidas tema oma seltsilasi wiimaks nende suure keisri nimel wannutanud oli, ennast maha jätta. Sääl wiimaks oliwad nemad tema tahtmist täitnud ja teda südamelikult Jumalaga  ja üksi jätnud. Anda ei olnud neil teinalc ei lciwa koorukesi ega raha kopikat, ainult nende palawad pisarad jäiwad tema kahwatauud surmaga wõitleja näo päälc. „Jumal andku sulle kerget surmatunnikest ja lühendagu sinu waewa, wend!" Nemad kukutasiwad endid jõkke. Tema langes minestusse; kui ta ärkas, kohkus tema, tema oli üles ärkamisel weel ilmateadmatalt waljuSte äganud; muidugi ka palawiku unes wist sedasama teinud. Aga tema ei wõinud selle üle mitte kauem järele mõtelda; palawik riisus jälle tema mõistuse ära, tema ärkas jälle walju häda hüüdmisega; nälg, jänu ja walu piinasiwad teda. Tema kuulis jala astumifi, ja nägi walguse kuma. Jala astumised ja walgus tuliwad talle ligemale, ta arwas seda enese pärast sündiwat ja pidas ennast kadunuks. Sääl saiwad paju oksad, kus sees ta peidus oli, ühest ära lükatud ja tema nägi üht ingli nägu, kes ennast tema üle kummardas. „Jah, Regiina, üht inglinägu, mu ingell" Ta tõmbas õrnalt selle ingli oma rinnale. Tüdruk wõis ainult nutta. Ta musntas pisarad tema silmist ära. „Ja nüüd, Regiina, jutusta mulle ka enesest. Inglitel on wäga ilusad jutud." Mis pidi ta temale jutustama? Inglite jutud on wäga ilusad, sest need on armastuse ja ilmsüütuse jutud; aga need on ka üSna lihtsad. Tema oli üksikus parwe majas sündinud ja suureks kaSwanud, õpetatud omast isast, kes enne alamohwitser ja omast emast, kes mitte harimata ei olnud, waid ühe koolitaja tüttar. Ta oli paraku oma ema «varakult kautanud. Isa oli sellepääle kidewaks ja haigeks jäänud ja uute sildade ehituse läbi jõe pääle, oli nende teenistus wäikeseks saanud. Nii oli ta pidanud ikka oma isa majasse Mma ja oma wana isale abiks olema. Seda kõik, kuida see oli sündinud jutustas ta temale lihtsal wiifil. (Järg tuleb) Isamaalt. Kuresaarest. Wäina auurulaew jõudis Okiobri-kuu  kesk päewadcS, pitka ja waewalise tee käigu järele. Saksamaalt Knresaare sadamasse. Kuresaarest  olla sellel weel Tallinnasse tarwis minna, tolli asju õiedama, siis weel wõida see vme käikisid —' Kuida meile teatakse, peetud kõikides Saaremaa  Luicrustusu-kirikudcs tüuu - palwed meie keisri herra ja tema perekonna õnneliku päästmise üle Oktobriknu 17 päewal Borki raudtee jaama Laupäewal 29. mkp. õnnistati Tallinna sadamas aurulaew „Sirius" pidulikult sisse, mis Saaremaa ja Suuremaa wahel käima hakkab. Laew ..Sirina" on Hamburgis ehitatud, ja maksab 25,000 marka. Ta saab igapäew, nii kaua kui meri lahti on, Wirtsust Kuiwaste ja Orisaare ehk jäält Wirtsu sõitma. Et kcwade ja sügise, kus jää ei kanna ega murra, läbikäimine sääl tihti mitu nädalat peab seisma, siis oli ju ammu tungiwalt aurulaewa tarwis tuntud. Saaremaa rüütlikogu lubas selle ettewõtte paale aastas 600 rubla. Eestimaa rüütlikogu 360 rubla. Nii sai wõimalikuks aurulaewa muretseda, mille teenistusest  küll kes teab kui suurt kasu loota ei ole, aga selle läbi on wõimalik, igal ajal tarvilisi käikusid Saaremaale ja säält tagasi ette wõtta, ilma et selleks hädaohtliku teed paatidega peaks walitama, ehk sõidu eest liig kõrget hinda maksctama, nagu praegu lugu on. „Siriuse" pääl saab sõiduhind Wirtsust Orisaare esimeses platsis 2 rbl. olema, Wirtsust Kuiwaste aga 60 kop. Teise platsi maks on hästi odawam ja kolmanda platsi sõitjad, kes lodjades laewa taga imetakse, maksawad aga üks weerand esimese platsi hinnast. „Siriuse" sõidukiirus on tundis umbcS 15 wersta. Poidelt. Käsuline õiendus. Saarlase 40. numbris nuriseb keegi M. M. kerjajate üle milleks temal üsna õigus on. Sääl saab ka üht kerjajat Pridu Wibu nime pidi tähendatud, keS kihelkonna  kohtu herra juures oma häda halisemaS käinud. Et selle kerjaja läbi Uue walla walitsus puututatud saab, on minu kohus tema (selle kerjaja) kohta järgmist õiendust anda: Priidu Wibu on loodud ühe silmaga, millepärast ta ometegi PeeterburiS ja Lätimaal on wõinud töös käia. Ja nii mitu korda kui temal terwem silm haige on olnud, mis tema tööd ja teenistust takistanud, on temale ikka walla poolest abi antud. Wiimasel ajal on ta aga laisklema hakkanud, ja kuida kuulda ja näha tahab ta ennast kerjamisega toita. Minewal aastal olnud tema MuhuS näha, kus pisukene poiss teda kepiga järel wedanud, sell aastal on ta sarnast tempu ka Saaremaal teinud. Et P. W. weel terme mees on, kes tööga end toita wõiks, ci ole talle kellegi! midagi tarwis armust anda, niisamuti teistele Uue walla waestele ja santidele ka mitte, kui need oma walla piirist wälja kerjama lähemad. Uue walla walitsuS jägab igal aattal oma waestele wiisknmmend wakka wilja ära, ja annab ka muul miisil abi, kellel seda tarwi» on. Ka on walla walitsus oma waestele üksnes oma wallas luba annud, nii ütelda „Jõulu armu andisid" korjata,, aga kaugemale ei ole neile mitte luba antud minna. Nõnda kuida teistest waldadest kerjajaid Uues wallas käiwad, kuS nad ome walla ametnikust teotawad, et need neile midagi abi ei muretse, niisama sugust laulu laulawad ka Uue walla waesed teistes walde». Et iga kogukond oma waeste eest seaduse järele hoolt kannab, sellepärast  olgu see rahwale teada, et ümber hulkujatele mitte armu andisid anda tarwis ei ole. Armu andide jagamine wõeraSte poolt rikub mitmegi töö himmu ära, kes oma terwise poolest tööd teha wõiks; sest kerjamisega teenitakse sügisel ajal ühe kuu aja sees rohkem, kui terme töö tegija