Tallinna Sõber .V, 4Ü WiieS aastakäik Tallinnas, W. Wiina-kuu päalval IBBZ. Ultüldne ärileht Erstirahwale ««al ja linnadrs. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinna» Lindfor«'i päriate trükimaja»: ,g,ta» 2 rubla, 40 kop. pool-aaStas 1 rubla 40 kop «aju ehk postiga saadetud: . „,ka, g rubla pool-aasia, l rubla 70 kop. Anulutuseb malsamad tga rea ehk selle aseme pealt l. Kop. Tellimised wöetakse wasta: Fastwnas: Lwdfors'i pärtate trükimajas. : Z. S. Seelandt, o»unsposas 54. Uarlns -W. Just. - Aakweres: L. Wattly. Aaides -A. Seidewerg. Kapsalus: H. Kossöerg. Lthukas: A. Nüttner'! poodis. Wttjandis : A. Z. Karow'i raamatupood. Auuresaares - W. Lange.—Maak: kuida iseäranis kuulutakse. Vastaja redaktor: W. F. Eichhorn. Elab vältis !kl«, kirjad käiwad Baltiski (Balttschport LaiMvM.lloxr^.) ««ntSter' Lilttmnft »MeSMwpMvakS. - Omalt maalt.- Tallinnast : Würst Gortshakowi elust.-- Wenekeeli ..Pe- ! KodawerestHale õnnetus. Puhja kihelkonnast: Mõnda. Olemita" toimetaja laul. Viljandist: ' terbnrai iteltuual' soowimised. ..Eesti Postimehe" maahinnad. Professor Köleri niwu. Wiru- I Ainsou. Põltsamaalt: ..Wirulase" wale. Peterbnrgist: Mitmesugust. Wõeralt maalt: Saksamaalt. maali- ilus kool Narmast: Mõnda. J. N. Hahl Lihulast: Umberwõidmifest. - ! Ausiria-Nugrumaalt. Daanimaalt. Prantsusmaalt. Ameerikast. Egyplusest. EeSti kirjanduse wallast. Tartust: Tulepauemisest. NSuuwõtinised tulekahjude masta. Märt Mitt. A. v. Seidlitz. I Kiriku teadused. Lutheruse mälestuse-pääwaks. Sel pääwal, kuS meie lehe see nummer lugejate kätte jõuab, peetakse köikiö maailmas, kus puhast Ewangeliumi kirikutes ja koolides kuulutakse ja õpetakse, selle wägewa Jumalamehe mälestust, kelle kohkumata sõua peale need lukud ja tabad katkeflwad. mille taha iuimeSte wagiwaldne wõimnse himu Jumala puhast sõna peitnud olt. Kuida Talliuua Toimetuse komitee kutsekirjaS seisab, ei taha meie mitte ,üht inimest, mitte Luthelust auustava/ waid,meie tahame Issandale oma Jumalale kiituse laulust laulda." Meie teame, et rahwas selleks kiituseks kirikutes rohkest Aratawaid sõnu kuulma saab; meie soowime ja loodame, et see äratus rohkest rahwa südamesse mõjub ja seda ühenduse  stdel usume,,dade wahel uueSte ja kiudlaSte köidab, mida salapoliiika aSjatallitajad uii suure hoolega katki liSkuda  himuStawad. Dr. Martin Luther, keS 400 aaSta eest madalas majaS, rahwa keskis sündis, oli kohkumata Jumalamees; seda on meie lugejatele koolides õpetatud ja kirikutes kuulutatud; seda saab ka sel tema mäleStuse-pääwal rohkeSte kuulutatud.  Aga tema ei olnud mitte ükst Jumalamees, tema oli ka rahwa me es, selle söua ainsas auusaS tähenduses. Sellepärast on need pidud mis kirikutes ja majades, linnades  ja kttladeS peetud saamad, need on rahwa pi. dud. kõige sügawamaS tähenduses. Kirikut oliwadPaapstid omaks erawallakS teinud, Preestrid ükst oliwad selle walla kodanikud, täie inimese õigusega. Kuningate ja WürStide õigust ja wõtmust sallistwad Paapstid Ükst nii palju, kui nemad seda sallima pidiwad. Nahwal ei olnud wähematgi  õigust ; teadusest ja kooliõpetusest ei wõinud rahwa kohta juttugi olla. Teadust ennast oliwad Paapstid ka omaks erawallaks teinud; sellest tohtis wäljaspool kloostri müüride, ükst aga nii palju ja ükst aga ueuda õpetatud saada, kui Paapsti ja tema erariigi kodanikkude. Preestrite, wõimusega kokku mahtuv. KeS rohkem ehk kuidagi teisiti õpetav, selle hääl sai tuleriitade suitsus ja wlnguS lämmatatud.  Paavst Pidi aiuuS Kuningas olema, kirik oli tema riik. Preestrid oliwad riigi kodanikud ja ametnikud, kõik teised pidiwad paljad alamad olema. Ja surmagagi ei peaSnud inimesed Paapsti ja Preestrite wägiwalla alt lahti. PuhaStuse-tules pidiwad waesed hinged põlema, kuuni Preestrite woimuS neid sealt lunaStaS, ja seda lunastust ei olnud ilma hinnata saada. Oli järeljäänud perekonnal jõudu, fliS wõiS lahkunud liike hing lunastatud saada, kui mitte, siis pidi waene hing kannatama, kannatama, kannatama! See oli PaapstlaSte SpetuS. Teal äratas Jumal oma kohkumata sulase. keS pühakirja  lukud ja tabad lõhkuv, keS näitav, et Õnnistegija oma armu wõtmeid kellegi sureliku inimese kätte annud ei ole. et Õnnistegija omast pühast kirikust mingisugust ilmal-.t  u riiki asutanud ei ole, et Tema õpetus Preestrite Võimu  ü koguni mitte ei salli, waid et waimulikud õpetajad ise ka rahwa lüked on, kelle kohuS on, rahwale Jumala sõua õpetada ia ainsa Lunastaja merest siginud Jumala armu tuulutada. Puhta Jumalasõna mõet raiuS need ahelad katki, millesse wägiwaldne Preestrile walitfuv rahwa waimu köitnud oli. Ewangeliumi õpetuses määratud waimlik ja waimulik wabaduS algaS uueSte. Aga waimlik ja watmulik  wabaduS ei mahu ihuliku orjusega ja pärtõpõlwega ühe katuse all elama. Watmliku ja waimuliku orjuse kaltsust!  oliwad nimelt alama rahwale raSked orjuse kammitsad  punutud. Neid kammitsaid pidi Ewangeliumi wabaduS katki õeruma, ilma et kammitsetud rahwaS seda ise päris. Oliwad ülemad seisused ise waimltkult wabakS saanud, fiiS pidiwad nemad ennast nende kammitsate üle häbenema, mtlleS nende usuwennad ohkafiwad. Waimliku ja waimuliku wabaduse wõimus lõhkus efiteks  kloostrite wärawad maha, mille taha eksitatud wanemate  wägiwald mõnda noort tuksuwat südant saatnud oli. Pühakirja sõna järel sai: „Tee tööd ja palu Jumalat", inimeSte juhatuseks. Nüüd hakati ka igaS ringkondaS aru saama, et kõik inimesed niisamati ihuliku wabaduse ja üleüldise hariduse osalised olla wõiwad ja olema peawad, nagu nemad Ewangeliumi wabaduse ja õpetuse osalised on. Selle waSta ei wõinud see wägiwald kana seista, mis üht seisust teise warandusekS teinud oli. Kuida aga Ewangeliumi  õpetus inimest oma enese pehme wötmuga seeftpidi waimulikult puhastab ja wabaStab, nenda pidi ka rahwa ihulik umbwabaduS sellesama õpetuse tasasel mõjuvusel, ilma kärata ja ilma wägiwallata ära sulatatud saama, nagu kewadene päike lund sulatab. Kõik wägiwald, tulgu ta Ülemalt poolt wõi alamalt poolt, ou Ewangeliumi wabaduse wasta. Sellepärast asluS Lutherus ka kõige wõimuga nende wägiwaldse maimude waSta, kes talurahwast wägiwaldsele  priiduse pärimise, tapmisele ja põletamisele ärritanud  oliwad. Tema teadis wäga heaste, et wägiwald muud ei ärata, kui wägiwalda, ja muud ei sigita kui õnnetust,  kuna rahwa umbwabaduS neis kogukondades juba hukka mõistetud on ja kaua kestada ei wõi, kus Jumala puhast sõna wasta wöetakse ja õpetakse. Selle korwas tundis LutheruS ka, et toored õpetamata hulgad wabadust ötete tarwitada ei oSka. Südame ja waimu hariduse läbi pidi rahwas laiema wabaduse peale ette Valmistatud saama. Lutherus kirjutas lühikesi ja selgeid raamatuid rahwa õpetuseks;  tema ei ole mitte üksi Ewangeliumi usutunnistuse koguduste usuisakS saanud, waid tema on ka rahwakoolide isa ja alustaja. ,Mina olen talupoja seisusest", ütleS Dr. Martin Luther, xMinu wanemad on õiged taluinimesed  olnud." Ikka ja igal õigel witsil on tema rahwa eluõnne  ja haridust kosutada püüdnud. Kuida Lutheruse läbi wangist peastetud pühakiri rahwa ihulikku orjust muredaks söötis ja kõrwale saatis, haridust ka rahwa omanduseks tegi, seda teadwad ja mõistawad kõik need, kes segamata silmaga aealou raamatuid lugeda oskawad. Selle läbi on Lutherus täieliseks rahwamehekS  saanud, ja just alam rahwaS peaks tema mälestust  kõige suurema Vaimustusega pühitsema. Ja pealegi meel meie Eesti rahwal on asja Lutheruse mälestust õnnistada.  Mitte üksi ei ole Ewangeliumi wabaduS Vallimaa  kubermangudes ihuliku päriSpõlwe põhjust mureStanud, nenda et rahwa wabaduS meie juures ligi kaks mehepõlwe waremini wöiS kuulutatud saada, kui meie suure isamaa teiSteS jägudes, waid ka EeSti rahwuse alleShoidmine. Eesti keele edenemine ja üleõöitsemine on Ewangeliumi Lutheruse usutunnistuse kiriku mõjuvus. KeS ennast stis EeSti hariduse ülesõitsemise üle rõsmustawad, kes oma emakeelt armastawad, need ärgu unustagu, et sügamamas tähenduses ja EeStikeeli laul, iga kiri ja kõne puhtas EeStikeeleS, Dr. Martin Lutheruse, selle kohkumata Jumalamehe  ja kõikumata rahwamehe mäleStuS on. Jumal andku oma õnnistust et selle pääwa rõõmus pühitsus meie armsa kodumaa sugust ja seisust, sel pühal uueSte ja kindlaste  ühendaks ja föbruStakS, kuida see usmvendade kohaline  on! Omalt maalt. Tallinnast. Wenekecli kuuleht Starina" räägib mõnda õnsa Riigikanzleri, Würst Gortshakowi elust, nenda ka tema mõtetest Eestlaste ja Lätlaste ümberristimise  kohta. Würst Gortshakow ise kirjutab sellest oma igapääwastes ülespauemistes: »Kut Vallimaa kubermangudes Eestlast ja Lätlast mitmel  kombel Õigeusuliseks pöörama hakati, fiis tuli sellest pea seda wälja, et tahtmata Õigeusulased ennast ühegi usu poole ei tunnistanud ja oma lapfi Õigeusu Preestrite ristimisele et toonud. Selle asja järelkuulamiseks sai Graf Bobrinski Vallimaa kubermangudesse saadetud ja tema aruandete üle sai Ministri kogus uöuu peetud. Nõuupidamistest  wötstwad osa: Keisrikoja pihtiisa Bashanow, Würft Urussow, Walujew, Graf Adlerberg, mina jaSuurwürstid.  Bashanowi nöuu peale oliwad koik nõuukogu liited poolt, et ksik wanemad Baltimaa kubermangudes, kes kord Õigeusu kogudusesse astunud oliwad, nuhtluse ähwardustega peakstwad sunnitud saama, oma lapfi ka selleS usutunnistuses ristida laskma. .Kui kord minu kätte tulnud oli, siis küsisin mina Pater Bashanowi käest, kas see sundmuS meie usu põhjusõpetuses  kästud oleks. .Ei," ütles Pater Bashanow, .meie usu põhjusõpetus ei päri seda mitte." .Kui see nenda on," arwasin mina, .siis peaks Riigiwalitsus  Baltimaa kubermangudes selle poolest niisamati tegema, nagu Soomemaal." .Selle peale tuli läbirääkimine ja aegamööda tunnistafiwad  ennast kõik nõuukogu liiked minu nõuu poole. .Sellest tuli, et meie Baltimaa Piiskopidele ette kirjutati,  läbi sõrmede waadata, kui Õigeusu kogudusesse astunud  wanemad oma lapsi Luthecuse usutunnistuses ristida tasemad. Pärast anti sel maal sega-abielu rahwale oma laSte poolest täit wabadust. Mina andsin nõuu, seda kõikis Wene riikiS seaduseks teha. aga see nõuu ei saanud mitte Kõigekõrgemalt kinnitatud." Wenekeeli .Peterburgi Zeitung" oli Baltimaa kubermangude  kohta hiljuti suure käredusega pärinud, et maarahwaS  Õigeusu poole pööratud ja et õige rohkest Wenelasi  kohtu ametitesse pandud saaks. Selle wasta oliwad mitmed EeSti ja Läti lehed kirjutanud, nenda ka .Eesti Postimees" ja ka .Russki KnririS" oli üks Lätlane selle wasta tõrelenud. Selle peale wastab .Rishki Westnik" seda, mis meie lehe Nr. 41 sees seisab. Kui palju õpetust  .Eesti Postimees" sellest wõtab, seda meie ei tea, aga meie lueme tema wiimaseS numres, et tema meie waStusest pea .kõneleda" tahab. KaS meil aega ja ruumi olema saab, selle uue .kõnelemise" peale wastata, seda meie ka ei tea. Tüdinenud oleme meie sellest waidlemisest juba kaelani, ja meie lugejad on seda wist ka, pealegi weel selle läbi, et meil selles waidlemiseS palju muud tegimist ei ole. kui seda õiendada, mis .Eesti Postimees" meie kirjadest käänutanud ja wõõriti tähendanud on. .Eesti Postimehe" uut .kõnelemist" tahame meie ära oodata. On selles mi» dagi meie enese waSta, siis tahame sellest sõna lausumata mööda minna; on seal aga midagi, mis rahwast meie kodumaa elu asjus eksitada, rahu rikkuda ja elurõõmu lämmatada wöib, siis peame juba wastama, sest eksituste õiendamist, segaduste selgitamist oleme meie omaks kohuseks  wötnud ja tahame seda täita, ftbrusest ja waenlusest hoolimata. Seda tööd peame meie ka nüüd ette wõtma. Oma Nr. 41 feeS kirjutab .EeSti Postimees" wälja rändanud Eestlastest ja Lätlastest ja omas WnekäiknS jälle