Teke-Turkmeenlased. Viimised aead on Teke-Tnrtmeenlasi ehk Tekinzlasi, kuida Wenelased seda rahwast uimelawad, tähtsaks teinud ja wiimisle wõikude järel wõib arwata, et nemad ka 3 täielt ehk kaupamööda meie Suure Keisri alamaks ja meie kaaskodanikuks saawad. Meie täidame siis ka wisi lugejate tahtmist, kui neid selle pooltundmatu rahwaga natuke tuttawaks teeme. Teke-Turkmeenlased elawad nendes kõrbedes ehk paljast!  kkud es, mis idapool Kaspia merd, Hhiiwa, Buchhaara, Afghanistani ja Persia wahel seisawad. Kõrb ise ei suuda küll looma ega inimest üleSpidada ja nenda elawad nemad siis Murgab't jõe ääreS ja nende weikemate jõgede kallastel,  miS mägestikudest Persia piirel, Põhja poole jobkfewad  ja kõrbes kauwad. Ahhal ja Merw, mis weemkka ja wiljaka maa peal seisawad, on nende peapaigad, kui neid ka meie aru järel linnaks nimetada ei wöi, sest majade asemel seisawad ka nendev enamist wildist telgid. Turkmeeulasi arwatakse 30,000 perekonda ehk 150.000 hinge olema. Turkmeenlafed tunnislawad ennast Mohammedi usuliseks  ; Preestreid on nendel aga wähe ja ka nende wõimus rahwa üle ei ulata kaugele, sest seal elab igamees tallitsemata  oma tahtmist mööda. Rööwikäikude juureS saab üks juhataja walitud. keda Serdar nimetakse ja kes saagist üht era osa saab, fiis on aga ka tema wõimus otsas. TurkmeenlaStel ei ole walitfejad ja nemad ei tunne seisust. Üksi perekond on nende seltsilik ühendus ja abielu saab Preestrite läbi kinnitub. Kindlad, viiratud makohta ei ole ühegil Turkmeeniase!; üksi nendeS paikades, kuS wiljapuid  istutama ja aiawilja kas wa ta ma hakatakse, hakkab maa, kui omandus tähendusele jõudma. Turkmeenlafed tundwad aga ühtainust himu ja se on röõwimine. Kõik aeg, miS wähesest loomakaswatamisest ja weel wähesemast põllutööst üle jääb, kõik se aeg saab rööwimiseks tarwitud. Jahti Turkmeenlafed ei tunne, kuida muidu teised harimata ja ta liitsemata rahwad. Kiwikõwad ehk litwatuiSkawad paljastikud ei kauna loomast ja jaht ei anna saaki. Mis jäi siis Turkmeenlafele üle? Tema hakkas rööwleks ja riisujaks. Tema film ja kõik tema ihulikud meeled on teritub; kuida tema teeta kõrbes teed leiab, seda on imeks pauna. Alaline elu paljas kõrbes on teda söömises kasinaks teinud ja on teda tema hobusega kokkukaSwatanud. sest ilma hobuseta ei wsi tema kõrbes elada. Üksi hobune wõib teda selle usinusega ühe hallika juurest teise juure kanda, kuida seda elu ülespidamiseks  tarwiS läheb. Kui Turkmeenlane kiirest edasi saada tahab, siis wõtab tema kaks hobust; üht laseb tema kõrwas jookSta ja istub selle jelga, kui teine wäsind on. Oma naabrite, Persialaste, HhiwaaiilaSte ja BuhhaarlaSte waSta on TurkmeenlaStel kerge asi, sest need ei ole kauged wõitlejad. Nende wasta wöideldeS jääb wõit ikka nendele aga kuida wõidawad nemad? Turkmenlased ise ütlewad: ,On mees hobuse selgas, siis ei tunne tema isa ega ema." Inimese elust ei pea Turkmeeulane ühtigi; ilma sttdamepakituseta  tapab tema inimest, kuida teised oinast tapawad. Palju sõeawaugisi on nemad tapnud, kui need nende käigule takistuseks oliwad. Üleültse ei maksa inimese elu Kesk-AafiaS palju. Kuida aga Turkmeenlafed naabrite waSta on, nenda ka naabrid, nimelt Pecsialased nende wasta, kui nemad, se on Persialased ka rööwimises ja tapmises Turkmeenlaste ligi ei jõua. Juba lapse põlwest saadik harjutakse Turkmeenlast rööwimiscle ja tapmisele, kui igapääwasele tööle, kuida meie oma lapsi ühte tööd ehk ametid õppida laseme, ja se maksab isa silmas kõige rohkem, kes kõige rohkem tallitsemata tapmise ja werejänu himu näitab; sellest saab midagi, isa mõtte järel. Ashurada  saare peal Kaspia meres elas üks Turkmeeulane oma kahe, 10 ja 6 aastase pojaga. Wanem poeg oli tasane ja waikne ja ei maksnud isa silma ees midagi; noorem poeg Sardar seisis aga kõrgest wana südames. Tema tappis iga looma mis tema kätte langes ja oli kord kui sõge, kui üht kana kätte ei saanud. Isa laSkis kana kinni püüda ja pojukese kätte tuua, kes kohe waefe looma pea otsast kiskus. ,Sina oled wirk pois!" ütles isa. Sesugused weiked asjad näitawad, missugust waimu selle rööwirahwa sisse kaswatati. j Wenelased oliwad juba enne Kaspia mere poolt eemale tungind ja Turkmeenlafed oliwad ikka kitsamale kokku piigistud. Jomuudlaste ja Goklaanlaste sugukonnad seistwad  juba Wene walilsuse all. Uksi Tekinzlased, kes kõrbedes ja teinepool kõrbede elawad, pidasiwad wasta. Nende wasta oli Kindral Skobelew wõitlemas. Moona senna wedada on wäga raske ja seal maal moona saada on weel raskem. Sellepärast ei olnud woimalik senna palju wäge saata ja Kindral Skobelew pidi umbeS Ühe mehega kümne mehe wasta wõitlema. Need kümme waStaft ei olnud aga koguni mitte arad ega olnud nõdrad, waid oliwad wahwad ja tugewad sõeamehed ja sõda ja wöitlemiue oli nende ainus töö, millega maast madalast harjund oliwad. Peale selle oliwad meie wastased omal maal, neil oliwad kõik teed ja radad tuttawad ja kõik kindlused oliwad nende käes. Uksi siis wõiwad aga need röõwlid tallitsetud saada, kui kõik lagendikud Merw'ist ehk Afghanistani piirest saadik Wene Võimuse all seisawad. Nende naabred, Buhhaarlased ja Persialased ei ole nende üle wõitu saanud jo Wenemaa ei wõi oma kaupa Kaspia mere poolt Amu-Darja jõe peale ja sedawiisi Afghanistani ja Jda-Jndia poole turule wiia, niikaua kui Tekinzlased siin walitsewad. On need aga kord Wene wöimufe alla sunnitud, siis on se nende oma kasuks, sits saamad rööwled maameesteks ja karjakasvatajateks muudetud, kuida nende suguwennad, Jomuudlased ja Goklaanlafed juba muudetud  on. Et mitmed Euroopa rahwad ja riigid kadeda silmaga Weneriigi kanged edendust Kesk-Aafias näewad, seda on teada küll. Siiski tuimemad ja tunnislawad rahulisemad wõeramaa kirjad meie sume'isamaa õigust ja; kohust, tallitsust  ja haridust sennapoole kanda. ,Daheim". üks Saksamaa  aeakiri ütleb meie Ahhal Teke sõea kohta: hirmu-kujukus Wene edenema wöimufe eest Kesk-Aafias nii suur, kui tahes üht suurt hariduse-tööd tallitab se riik seal ikka." Meie aga tahame kõige oma kaaSkodanikudega  ühes Jumalad tänada, et se suur töö nüüd jälle nii suure sammu edasi jõudnud on, ja tahame neid wahwaid ja osawaid isamaa poegi auustava, kes oma waewaga ja oma merega seda suurt tööd korda saatsiwad. Et se juba walmis oleks, seda ei wöi küll weel tunnistada, aga suurem raSkuS ou kantud. Jutu leht. James Abram Garfield. Põhja - Ameerika Ühendad- riikide Prä - s i d e n t. Ka onu Boynton kandis ikka Biiblid oma juures ja luges ka sagedast põllul, kui künnilojukseid puhata laskis. Üleültse ei räägitud nendeS perekondades palju muud, kui aga tööst, pölluaSjust ja Biiblist; politika-aSjad ei olnud senna körwalise paika weel teed leidnud. Nenda kaSwasiwad  lapsed usu-öhkuS üles ja on ka selle sisse jäänud. Koolis, kus kõrgemast teaduste-õpetusest juttu ei olnud, oli weike Jimmy ikka hoolas aga ka wahma wõitleja. Wanem wend ThomaS oli justa kui päiwiline oma leiba teenimas. Poisikesel ei olnud isa ega wanemad wenna poolt kaitsemist loota ja teised, kangemad poisid tülitasiwad teda pilkamisega ja teiste waewamiSlega, kuida seda ikka nähakse. Jimmy ei ole iialgi tüli otsind, ei ole aga ennast ka iialgi kangematest wõitlemata pilgata ja waewata lasknud, maid ikka oma poistkeseauu eest wäljaaStud ja, seda sagedasi kaitseda suutnud, kui waStased ka poole wanemad ja kangemad oliwad. Kui Jimmy neliteistkümmend aastad manaks saanud, oli Garfield'! esimene elumaja juba nii wajunud, et ukse alt igal aaStal tük pidi ärasaetud saama, et ki-mi läheks. Wemiad hakkasiwad emale oma jõuga uut maja ehitama, mis ka pea walmiS sai. Uusmaja ei olnud küll suurem kui wana, oli aga all ja ülemal kahte kamri jägatud ja punaseks wärwitud. Ehituseks oliwad wennad ühe õppind puusepa palkama pidanud; selle tööst õppis Jameõ Garfield niipalju, et pärast alati kui puusep leiba teenida wõis. Peale Piidled ei olnud Garfield'! majas raamatuid ega aealehti. Wast hiljemini wõttis ema ühe weike aealehe,  mis suuremalt jäult usu-asjadest kirjutas. Ka naabrite majades oli wähe raamatuid ; James luges aga kõiki, mida iganes saada mõis. Ühe sugulase läbi langes pßobinson Krusoe" tema kätte. Wiimesed kakskümmend lehte puudusiwad sel raamatul, aga James luges seda siiski mi kaua, kuuni taieste lagunes. Edaspidi langefiwad  mõned teised, ka rehmmgi- ja geografia-õpetused tema kätte ja saiwad nii suure hoolega ja mõnuga läbiuuritud, kui ilma korralise juhatajata wõimali? oli ja aeg andis, sest juba poisikese-ial pidi tema kui päiwiline leiba teenima.  Kui tema 16 aastad wana oli, siis läks ühe teise omaealisega kaugele, teenistust sisima. Nemad pakkufiwad  ennast ühe maamehele, kelle! heina niita oli. ,Mis pääwapalka Teie pärite? - küsis maamees. ,ÜkS dollar pääwas, kuida kõik mehed saamad", kostfiwad  nemad. Maamees arwaS, et nemad täie mehe tööd teha ei suudaks. ,Hea küll", ütles noor Garfield, „siis niidame akre kaupa. Sellega oli maamees rahul, akre pealt makseti pool dollari. Kell 4 pärast lõunat oli iga noormees kaks akred mahaniitnud ja oma dollari (1 rub. 33. kop.) teeniud. Maamees andis neile mitmeks nädaltks tööd. Esimest zäädawad tööd sai James Garfield ühe kaupmehe  juureS, kellel sõnniku- ja tuha-wabrik oli ja kes seda kaupa kanalid mööda laewadega Uue-Jorkt linna saatis. Garfield sai siin peale söömise S dollari kuus ja jäi kaks kuud. SiiS läks tema Newburgh'i, kus onu üht tammemetsa laastas. James wõttis sada kordi (umbes sülda) puid raiuda, sai pool dollari kordi pealt, elas oma õe juureS, kes ligidal mehel oli ja raius kaks kordi pääwaS.  Tema oli üht Sakslasi abiks paltand ja nägi, et se ikka aga ühe hoobi, kuna tema ise kaks hoopi lõi. Juba tahtis tema pitkalist Sakslast teenistusest lasta, nägi aga õhtul, et sellel ka kaks kordi walmis oliwad. Se pani teda mõtlema ja tema leidis, et Sakslane wahepidamata raiuS, kuna tema ise sagedast hülgama Erie-järwe peale wahtis ehk mõtetes seifis. Sellest õppiS James ühetasast, läbelikku töötegemist. Hii!gaw Erie-järw ja Robinson Krusoe lugu oli James Garsieldi südames igatsust äratand, laewameheks saada. Tema pakkus oma teenistust ühe Kaptenile, aga se saatis teda lühikese sõnaga minema. Pea leidis aga Garfield üht sugulast, kellel laew oli, mida hobustega kanalid  mööda weeti. Selle juureS sai tema kui hobuSteajaja  teenistust, sai peale söömise 10 dollari kuuS ja oli selles teenistuses, kuuni 17 aastad wanaks sai. Kui hobuse-ajaja käis sedawiisi James Garfield kanalid mööda läbi selle samu Ohio riigi, mis teda pärast omaks Saadikuks  Ühendud-riikide kongressis walis. Sügisel 1848 jäi noor laewamees, kes waheaeal j tüürmaunikS tõusnud, raskest haigeks. Haigus pidaS teda läbi talwe ema juures, enamist haigewoodis. Kõik raha, j mida teenistusest kotkuhoiduud, kuluS arsti palgaks ja j rohtude maksmiseks. Kui James paranemisel oli, jättis tema ema nöuu ja palme peale laewamehe himu maha ja Z hakkas selle asemel põlema hoolega õppima. Emal oli selles uus koolmeister Maakonna-kooliõ abiks ja se mees on suurt käänakust Garfield'i elus figitand. Noor meeS sai aru, et temal palju õppimist kuluks, kui temast midagi K rohkemad, kui paljast päiwilist saama peaks. Ema oli ? temale omast kokkuhoitud weikest tagawarast 17 dollari annud; sellega läks noor Garfield Chester i (TshesSter'i), üht weikama linna, kus kõrgem kool ou ja algas õppimist, mis teda pärast ühest au ust teise tõstis. James Abram Garfield oli 18 aastad wana, kui suurema kooli astus. Omas 21 eluaastas oli tema kooliõpetaja ühes awalikkus koolis ja SppiS ise edafi. Omas 23 eluaastas oli tema Student ja aStuS kolme aasta pärast, kui kõige parem õppija sealt wälja, sai Professoriks ja omal 28 eluaastal Uniwersitäti Präfidentiks.  Juba üks aasta pärast seda sai Garfield Ohio Senati liikeks walitud. Kui sõda põhjapooliste ja lõunepooliste  Ühendudriikide wahel tõusis, mida põhjapoolised riigid Neegreorjade wabastamiseks ja kõigi Pöhja-Ameerika  üheõpidamifekS läbisödima pidiwad, siis astus Garfield kui wabaline põhjapoolile sõeawäe sekka ja sai OberstikS walitud. Mitmest merisest lahingist wõttis tema wahwusega  osa ja sai pärast tähtsad Chicamanga (Tshikamanga) lahingid, omas 32 eluaastas Kindraliks tõstetud. Pärast rahutegemist sai Kindral Garfield, 33 aaStad wana, Ühendud-riikide kongresfi-liikeks walitud ja omaS 48 eluaastas Senatoriks tõstetud. James Abram Garfield  on igaS omas ametis sõnakad koue-osawuft ja kõikumata  õiguse-armaStuft näitand ja juba mõnest aeast saadik waatfiwad tema kaaskodanikude silmad tema peale, kui ,coming man" (tul.wamehe) peale, ilma et tema seda ühegil kombel otfinud oleks. Suure häälte-rohknsega sa! Kindral Jamel. Abram Garfield möödaläinud sügisel Põhja-Ameerika Ühendudriikide  Präfidenliks walitud. auupidud saiwad läbi selle suure maa peetud ja auutuled põlema pandud. PaStukuu 4 pääwal (Küünlakuu 20 pääwal) asub endine päiwiline oma kõrge ja tähtsa ameti peale ja kõik maailm loodab, ja foowib, et tema selleS omas ametis niisama õiglane ja õnnelik olema saab, kui amaS tänises elus. Maja, maa- ja põllupidajatele. Noori wilja puid jäneste närimise eest kaitseda. Sügisel, enne lumesadu wõetakse tük peki-kamarad ja öerutakse selle pekipoolega noori wiljapuid nii kõrgelt, kui lund sadama teatakse. Sedawiisi õerutnd puukoort ei näri jäneksed mitte; kui aga rohkem lund langeb, nenda et õerutnd kännujägu kaetud on, siis uäriwad jänesed ülemalt poolelt. Kiriku teadused: Jaam kirikus: 25. Näärikuu pääwat teeb pastor Grohmann  enne lõunat jutlust ja wõtab lauarahwast. Pärast lõunat õpetaja Assmuth. Karle-kirikn õpetaja wõtab 25. Nääril, pääwal lauarahwast wastu; neid kirjutakse laupääw enne lõunat kellus—l2 ja wõetakse pihtile laupääw kellu 1. Wüha-Zõaimu-kirikus: 25. Näärikuu P. teeb pastor Bergwitz jutlust.