Tallinna Sõber M 43 KümneS aastakäik Tallinnas, A. Wiinaknn pääwal 1888. Kltiildnt acaleht Eesti rahlvalk maal ja li«n«des. Tuleb ükskord nädalis wälja- Maksab Tallinnas Lindfor«'i pärijate trllkjmajas: »aSta?j 2 rubla, 4V kop.— pool-oaStaS I rubla 40 kop Koju ehk poStigo saadetud: aaStaS 3 rabla pool-aaStas ...... I rubla 7<l kop Kuutuiused maksawad iga rea ehk selle aseme pealt 5 Kop. Tellimised wõetallse maSta t Ualltnnas: Llndfsrs'! pärijale trükt-najas. DeterSnrgts: S. Seelaudk, <l»uusp<zaa» 54. Hartas: Taak,nänn. -Htakweres: U. Kuys. haides: A. SeldekSerg. Kapsasus -H. Kollberg. Tuulas eA. Jüttuerw paadis. Msjandis : H. z. Karow'i raamatupood. Uarwas: Dl. DSder. Mõrus: Draua liekrose. WakKas: M. Itudotsi- Kuresaares: Uh. Lange. Maake kuida iseäranis kuulutakse. WaStajo redaktor W. F. Eichhar n. Elab Baltislis, kirjad käiwad Väitiski (Baltischport Register: Üleüldised sõnumid maai l m a st. Omalt maalt. Tallinnast: Põllusõnumid, Raudtee maksud. Riigi-mojavidannue. Parist näitus. Senati kohtu otsused. Eestimaa Kubrrnõr. Kirikuõpetaja' Wieting. Mercõnmtused. Rõuged. Äkiline surm. Pohattud. Bauiskist: Ilmad, Kalmerist: Tigedad koerad. Vargus. Ambiost: Võõriti sõnumid. Weike-Maarjast: Nõuu hobnsk-wargate masti. Virumaalt: Tulekahjud. Margus. Tartust' Eesti Põllumeeste Seltsist. Riiast: Maapõäw. Kindral - Superiilleudknl. Kohin otsus. Läti laulupidust. kauplemine.  Liiwimaalt:  Kriminal-stotistlkast - Vallakoolide asjust Petcrbnrgist: Keisri Majcstiitide ja Keiserlikkude Kõrguste reisust. Jubiläum. Vene lehtede - Moskvast: Õnnetused Zsräralis-d ja uuemad sõnumid. Üleüldised sõnumid maailmast. Baltislis, Viinakuu 14. päiiwql Saksamaa Kei ser on selle kuu 9. pääwa homikul  pmalt suurelt riugreisult oige lihtsal ja waiksel wiistl Potsdami tagasi tulnud, kus sel korral tema kodupaik on. Sõidurong ei olegi Potsdamis pidanud, waid weike Drewitzi  jaama ees, kuhu rutuga üks maa-lauluselts ja üks sõeameeste-selts kokku oli kutsutud, Keisrit koju tulleS teretama.  Keisn-praua oma wiie pojaga oli wasta tulnud, ainult oma ligemate teenijatega, muidu ei olnud ühtigi wastawõtmiseks ette walmistatud, mis pidulik wälja uaitanud  oleks Keiser ou natuke aega senna jäänud, maarahmaga  rääkinud ja siis oma abikaasaga ja lastega Potsdami  marmor-poleesse sõitnud, nagu lihtlane eraiuimene, kes pitkalt reisult koju tagasi tuleb. .Norddeutsche Allgemeine  Zeitiing" tunnistab Saksamaa tänu Austriale ja Ztaliale, Keisri lahke waslawõtmise eest, Saksamaa iseäralist  tänu aga Keisrile enesele, kes naabrite sõbrust põhjapool  ja lõunepool köitmas ja kinnitamas käinud olla, et riigid ja rahwad üleüldise rahu kailsusel kosuda wõiksiwad. Kauaks Keiser Wilhelm sel korral weel koju jääda ei wõi, sest selle kuu 17. pääwal saab Hamburgis suur pidu peetud,  selle uuenduse auuks, et see wabalinu ennast tolliasjus  kõige Saksamaaga ühendanud ou. Senna on Keiser  minna lubanud ja ka Würst Bismark on kutsumise wasta wõtnud, kui tema terwis seda lubab, Graf Herbert  Biõmark läheb KeiSri kaasa. Kui Würst Bismark mitte Ha,mhurgi pidust osa wõtta ei wõi, siis tahta Keiser Wilhelm tema juure Friedrichsruhesse sõita. Selle kiur 19. saab Leipzigis uue Riigikohtumaja pöhjuSkiwi pandud ja Keiser Wilhelm on Sakseui Kuninga soowimist mööda sealistest pidudest osa wõtta lubanud, kust tema siis selsamal  pääwal Berliin tagasi tulla ja liuna poolt pidulikult  wasta wõetud saada. Nimelt on lmuawalitsus nõunks wõtnud, Keisri reisude ja tagasitulemise mälestuseks üht awalikku kaewu suure iluga ja uhkusega ehitada, kuida Keiser seda soowinud. Nii kaugelt, s, o. sõnumite järel ametlikkudest ringkondadest, näitab siis asi Kesk-EuropaS kõik kordas ja kena, ja ühenduse-fide kolme-riigi wahel kindlamast köidetud olema, kui iialgi enne seda. Aga nurisejate,  tõrkujate, tõrelejate ja kaeisejate ringkondadest kostab  mõnda, mis Keiser Wilhelm'! reisu rohkem üheks lahutuseks,  kui üheks ühenduseks riikide ja rahwaste wahel kujustada püüab. Juba Miinist tehti jutlust, et Keiser Wilhelm seal mitte nii igapoolis? rõõmuga wasta ei olla wõetud, kui tema seda soowinud ja arwanud, nimelt just Saksa ringkondade poolest mitte, kes Saksamaa poolt asjata abi SlawlaSte ja Ungarlaste rusumise wasta ootanud olla, miS fiis ka kõrge wõera meelt nukraks teinud. Ja kui Keiser Wilhelm wiimaks Uugcumaa Minister-Präfideuti waSta nii lahke oli ja temale oma kõrgema auutähe ülemad  ehted andis, kuna Austria Minister-Präsident kõrwale jäätud olla ja ühtigi auutähte ei saanud, siis leetunud Sakslaste ja Slawlaste kadedus Ungarlaste üle wälja ja ka AuStria Keisri enese meel saanud nukraks selle üle, et tema wõeraS oma nähtawa wahetegemisega ühe ja teise xiigi-jäu juhataja wahel, ennast otse kui Austria-Ungrumaa seespidise politika fisse olla segada tahtnud. Ka läbirääkimised  Palkan! poolsaare asjade üle ei olla sõbrust Keisrite ega ühendust nende riikide wahel mitte just soojendanud ja kinnitanud, waid ennemini jahutanud ja lahutanud. Pärast osta Keiser Wilhelm RoomaS palju nähtawama rõõmuga waSta wõetud, kui Wiinis, olnud ise seal ka palju lahkem ja rõõmsam, ja see olla omalt poolelt lõdw  enda te 3 Saksa-Auslria kuulsa ühenduse kohta mõjunud, nenda et Austria! nüüd asja ja himu olla, rohkem Inglismaa  sõbrust otsida, kui see eh? Saksamaa politikaga kokku mahub. Roomas olla aga ka mõnda ette tulnud, mis Paapsti ja ARooma-Katholiiklasle pahandust Saksamaa wasta äratada ja kiriklikku tüii uueSte üles kihutada, üheS aga ka Paapsti Saksamaa wäliste wamlaSte laagrisse saata wöiks. Kolm korda olla Paapst Saksamaa Keisriga omast ilmalikust riigist rääkima hakkauud, ilma et Keiser temale selle peale wastust annud, ja wiimaks olla Graf Herbert BiSmark, kes eestuas ootamas oli, koguni Paapsti kojaametnikknde tahtmist wasta pärinud ja korda saatnud, et Prinz Heinrich Paapsti juure sisse laskud sai, euue kui tema oma juttu Keisriga lõpetanud oli. Pärast on Graf Herbert Bismark kaua aega Paapsti Riigisekretäriga. Kardinal  Rampollaga, jutul olnud ja temale otsekohe ütelnud, et Saksamaa sellega ühtigi tegemist teha ei taha, mida Paapst ja Ultramoutanlafed köikis maailmas „Noomaküstmiseks"  nimekamad ja miS muud ühtigi ei ole, kui Paapsti ilmalik walitsuS. Saksamaa kohta olla kõik Italia  üks ühine Kuningriik, Room olla selle Kuningriigi pealinn ja jääda ka selleks. Saksamaa Keiser olla pärast Jtalia Kuningale sellest mõnda rääkinud, kuida tema Paapsti ilmaliku walitsuse pärimist tagasi tõukanud, mis muidugi paapstlikkudes ringkondades lahket meelt kosutada ei wõi. Jtalia MiniSter-Präsideut on Saksamaa Keisri käest PreuSst kõige kõrgema auutähe saanud, Paapsti Riigisekretär Kardinal  Rampolla pidanud ühe tähtsuseta rinuaristiga leppima  ja see on jälle raskest pahandanud. Paapsti ja Saksamaa Keisri wahel olla küll ka kallid kingitusi wahetatud,  aga fee ei tähendada palju ja kergest wõida ilmuda, et Rooma-Katholiigi kiriku wägi ja wõimus, mis rohwa keskiS ja ka suures politikas palju maksab ja tähendab, ennast Wenemaa ja Prantsusmaa poole pöörab ja Saksamaa  oma Ultramoutanlastega ja teiSte tõrelejatega ühes, suurele riigipolitikale palju raskust ja küli teeb. Kuida juba tähendatud, need healed kostamad Saksamaa wäliste wastaste ja seespidiste tõrelejate ringkondadest ja wõimad ehk rohkem nende ringkondade eneste soowimiste ja lootuste  kohatised olla, kui tõe poolest Keiser Wilhelmi reisu järgede kohalised, aga just rõõmustaw üleüldise rahu asjus ei ole see mitte, et ülepea kusagilt seesugust healesi kostab. Senni kääriwad need kaks inetumat asja Saksamaal ikka edasi, mis wiimasel aeal ilmunud on : Keiser Frje - dri<w ' i pääwara a m a t u t e ilmutamine ja Dr. Mackenzie kaitsekiri, ehk õigem selle mehe sõimukiri Saksamaa arstide waSta. Selles kirjas on Dr. Mackenzie suuremat süüd Dr. v. Bergmanni ja Dr. Gerhardii peale kaduda püüdnud ja nimelt otsekohe ütelnud, et tema (Dr. Mackenzie), kui tema Dr. v. Bergmanni kanüle wahetamise  juure KeiSri kurkuS kutsus, ise ilma teadmata Keiser Friedrichi surma-kirja allakirjutanud olla Osawuseta wägiwallaga  olla Dr. von Bergmann kanület Keisri kark» toppinud,  seal haawanud ja haigust sedawiisi wast surmahaiguseks  muutnud. Saksamaa walitsuse poolest on seda kurja laimdusi Dr. von Bergmannile ja Dr. Gerhardtiie ametlikult teada antud ja küsitud, kas nemad selle üle mitte kaebata ei taha. Mõlemad on wastanud, et neil seesuguste sõimamiste kohta muud olla ei wõi, kui põhjatumat  põlastust, et Dr. Mackenzie selle oma kirjaga iseennast  kõige haritud maailma eeS, iseäranis aga kõige arstide  ees, nii raSkest keutauud ja oma umbteadust nii selgest  üleS näilanud on, et nemad temale suuremat nuhtlust ei soowigi ja sellepärast mitte kaebata ei taha. Ka kuulsad  arstid Dr. Virchow ja Dr. Waldeyer, kelle juhatusel Keiser Friedrich'! surnukeha lahti leigatud ja selle üle protokoll  üles wõetud sai, mida ka Dr. Mackenzie alla on kirjutanud, kuululawad awalikult, et need kaebtused täitsa põhjuseta on ja Dr. Mackenzie nendega selle protokolli wasta räägib, mida tema ise teistega ühes alla on kirjutanud.  Surnu kurkus ei ole ühtigi leitud, mis selle peale näitas, et need kohad, kust kanüle läbi käis, iialgi olekstwad  haawatud olnud. Surm on just sellel teel tulnud, kuida see kurgu sõlme krebsi juures ikka tuleb. Kui kurgusõlm  juba nii kaugele söödud oli, et kellegi abi enam aidata  ei wõinud, flis on sealt mädanenud tükikesed kopsu sisse sattunud, kopstt-pöletust sigitanud ja surma toonud. Sedawiisi langeda siis ka süü ainult Dr. Mackenzie enese peale, kes haigust selleks ära ei tunnud ehk tunnistada ei tahtnud, mis see tõeste oli, haiget Saksamaa arstide eest kõrwale wiis ja kaswjat kiskumistega, näpistamistega ja kõrwetamistega ärritas ja kaSwataS, kuuni kõik abi wõimata  oli. Dr. Mackenzie on ennast ka sellega wabandada püDnud, et Dr. Virchow Krouprinzi kurgust leigatud kaswja tükikeste seeS mitte krebsi omadusi leidnnd ?i ole, aga juba enne oliwad Saksamaa arstid oma kahtlust selle kohta tunnistanud, kas need tükikesed ka tõeste haigest kohast leigatud wõi kistud oliwad, ehk kas mitte wahest terwefl kohast, kuida seda pärast ka tõeste leitud, mis läbi kahtlus Dr. Mackenzie osawuse wõi wahest ehk koguni tema hea tahtmise kohta, kangest kaswauud on. Juba hakkawad  ka Inglismaa tähtsamad lehed oma põlastust Dr. Mackenzie ja tema inetuma tembutamise waSta awalikult tunnistama, sedasama tehakse teistel maadel, nimelt ka Wenemaal. ,Peterburgi Medizini Nädalileht" tunnistab ennast täie rõhuga tema ja tema kaitse- wõi söimukirja wasta ja tähendab lõppeks: õigeksmõistmiseks tema kaitsekiri kuidagi ei kõlba ja igaüks arwaku ise, kas õnnetuma Keisri haiguse kurwa otsa ühe arsti umbteaduse, ülemeelise ülbuse, isemeele wõi weel pahemate asjade süükS anda tuleb." Kõige suuremat põlastust teenib see kiitlik arst, kes oma kahemäärilise teenistuse eest sadatuhandate kaupa Saksamaa markast kiskunud on ja keda Berlmlaste wihane nali sellepärast nüüd Markenzieher" — nimetab, sellega, et tema surnut Keisrit  haudaS rahule ei jäta, waid tema nime ilma ühegi kasuta kõige maailma ees wintsutab. Keiser Friedrich'!  pääwara a m a t u t e ilmutamisest wõtawad .wabameellfed" lehed, mis enamist Juutide juhatusel ilmuwad,  asja kaebata, et Saksamaal lootust olnud, Keiser Friedrich'! walitsuse all suurte „haritud riikide" sekka juhitud  saada, et aga üks raske öökülm" selle rõõmsa lootuse  idu häwitanud olla. Hoidlaste lehed annawad kaebajatele  nõnn Pakästmasfe wälja rännata ja seal ,wabadust*  ja ,haridust" otsida, nn palju kui neil himu on. Saksamaale ei tulla nende lahkumisest mingisugust kahju. Seesuguste kurtmistega saada walitseja Keiser häbemata! witffl teutatud. Dr. Geffkeiii eestkostja on teda kautfioni veale waugist lahti lasta palunud, Riigikohus ei ole aga seda kuulda wõtnud ja waugimajaS olla tema haigeks jäänud.  Tema asi olla wäga kardetaw. Londonis arwatakse, Würst Bismark tahta kange karmusega Dr. Geffckeni aSjas ette astuda, uimelt neude hirmutuseks. kes ehk Inglismaa meeleheaks ehk ka Inglismaa palgal weel rohkem seesugust ,ilmutust" maailma ette rebida tahakstwad, mis Saksamaa .wabalaste" harja kergitada, palju asjata tüli lõõtsutava ja pahandust teha wõikflwad. Ühe teise jutu järel olla