wal Jaanipäewal oma teenijatele ja pooletera meestele Jaanitule walmistada, kus osalised õlut juua saiwad ja kus mõned poe asjakesed hüppamiste ning ronimise oskajatele osaks langesiwad. See kõik oleks ilus ja tänuwäärt tegu olnud, kui mitte pärastpoole inetu etendus teda ära ei oleks roojaStanud. Seal aeti pooletera meeste noored, ilusad tütred kaelani musta kottide sisse, seuti kottisuu ümber kaela kinni ja lasti siis nõnda poole wakamaa kauguseni kottide sees karelda wõi hüpata. Oli määratud maa ülepää langedes ja kukardi kakardi käies ära hüpatud, siis lasti hüppajatel mõnda 5 —6 jala kõrgusel rippuwat nõela ehk helme reakest üles poole hüpates peaga maha lüia j. m. Nii hästi edasi hüpates kui kõrgele kareldes kukkusiwad oga mitmed koti kammistusel mitu ja mitu korda üle pää kaela maha, kuS juures mustadest kottidest paks tolm üleS keerles. Soowida oleks wäga, et seesugust  tütarlaste teutamist ega kotitamist tulewatel aastatel enam ette ei tuleks." 5. «Eesti jutustajakeda esmalt Tallinna?' wälja tahen anoa, pNada nüüd Oktobri kuus Tartus wälja tulema. Raamatutrükkija W. Just olewat selle lehe Väljaandmise luba enesele ära ostnud. Niin linnal on see suur õnn 21. Juulil osaks olnud, et Keiserlik Kõrgus Suurwürst Aleksander  Mihailowitsh Kroonu aurulaewa „Sorkaja" peal seda linna waatama tuli. / Tallinnast. „Ta <-7 Hkj»r" on peaaegu weel Hmremalt EeSti saadikute ja nende märgukirja üle Vihane, kui seda läbikaudu Saksa ajalehtede juures näeme. See koduloom wehkleb käte ja jalgadega nii hirmsaSte, nagu tuleks juba keegi tema nahka nülgima. Kamalust awaldawad need wehklewad kõnekäänud  küll õige rohkeSte, aga siiski on nad nii naljakad, et meie neist mitte tähelepanemata mööda ei wõi minna. Nii pea kui „Tallinna Sõber" kõik oma hinge pealt wälja on puistanud, mis seal kipitab, saame seda tema hingewara rikkust ka oma lugejatele lühidelt ette näitama. Kanapää lauljad on 22-mal Juulil liünas ühe kontserdi annud, millest meile suure kiitusega kirjutatakse. Rahwast oli wäga palju kokku tulnud, ning lauljad (8 meest) pidiwad peaaegu iga laulu nõudmise peale weel uueste laulma. Kui lauljad, kes Eesti ülikonnas oliwad, kuni kella 11-ni õhtu oliwad laulnud, n»u" kuulutatud ott, nõudis koosolejate hulk suure Vaimustusega  edasilaulmist. Seal tõusis laulujuhataja Erlemann  laua peale ja hüüdis Eesti keeles, et lauljad edasi saaksiwad laulma, kui koosolejad Eesti Aleksandri kooli heaks midagi tahaksiwad ohwerdada. Mitu sada healt hüüdsiwad wasta, et seda hea meelega tahaksiwad  teha. Kui nüüd üks rõõmus laul jälle ära 011 lauldud, läksiwad wiiS meest oma mütsidega koosolejate  sekka raha korjama, kuS andeid nagu wihma mütsidesse sadas. Raha summa, mis Aleksandri kooli heaks kokku oli tulnud, oli 25 rubla köp.jä üks wana kuldtukat. Erlemann astus nüüd jälle weikse tänukõnega ette, mida ta nende sõnadega lõpetas: „ Palume mitte pahaks panna, kui kogemata mõnest mööda oleme läinud!" mille peale koosolejate poolt hurraa-hüüdmisega wastati. Nüüd laulsiwad lauljad weel peale pooltosinat ilusaid laule, ja alles kella 12 ajal lahkus rahwas koost ära. Kirjasaatja jutustab weel, et lauljate kõrwal üks Kadakasaks olla istunud, kes palunud, et lauljad ommeti ühe Saksakeele  laulu laulaksiwad, kui mitte muud, siis ommeti: „Kommt hein Wogel gewlogen!" Aga lauljad ei heitnud paluja peale armu. Ka Saksakeele ajalehed Tallinnas räägiwad kiitusega Kanapää lauljate laulust. - Kui ,uur k-walus on, kui ta meie maa asjadest raaklma hakkab, nanab jälle üks kiri, miS ta oma lehe 29. numris awaldanud  ja kus ta meie maa kohtudfü räägib. Tema püüab äraseletada, et riikidel, nagu Weneriik, küll ülematest seisustest kohtumõistjad alamate seisuste üle wõiwad olla, aga mitte alamatest seisustest kohtumõistjad ülemate seisuste üle, mis küll sugugi ei ole. Siis aga ütleb ta edasi: „Sedawiisi ei wõiks siis ka iialgi Eestimaal talupoegade seast kohtumõistjad Valitud saada, kes mõisnikute üle kohut, pealegi politseilist kohut mõistawat.  Sellest saawad küll kõik need ilma pitkema arutamiseta  aru, kelle pääajufi meelitawad näkihevled weel mitte täitsa segaseks teinud ei ole. Peakstwad meie maa- Politsei tallitused tviste kätte, kui mõisnikute keskist Valitud amewikude kätte antud saama, fiis ei jäeks muud nõuu, kui selleks tallituseks kedagi saata, kes mõisnik ega talupoeg ei ole; fiis peakstwad selleks ametiks Kroonu poolest ametnikud saadetud saama. Need ametnikud päriwad aga esiteks palka, mida Viimaks  ikka jälle maa, see on maa omanikud ja rentijad maksma peaksiwad, kuna mõismkute keskest walitud ametnikud neid ametid ilma palgata tallitawad." Nõnda kirjutab „Tallinna Sõber" ja lisab siis ka weel juure, et need ametnikud, mis Kroonu walitseb, Eestikeelt ei saada oskama, maid üksi Wenekeelt, mille pärast fiiö Eesti-Saksa tõlkide asemel jälle EeSti-Wene tõlkisi tarwis minna, kui inimesed kohut käiwad. See on tõeste üks kena „näkiheal", mis siin „Tallinna Sõber" omal kombel awaldab k Et politsei kohtuherrafi koolitamata talupoegade seast peab walitsetama, seda ei ole küll keegi soowinud ega ütelnud. Ja kui neid ükfiainult mõismkute seast ja mõisnikutest walitseda ei taheta lasta, siis ei ole ommeti sellega mitte öeldud, et neid seesugusel korral talupoegade seast walitseda tahetakse. Wist soowitakse siis, et ka politsei kohtuherrad seabzzjxtundjad  mehed on, olgu nad millest seisusest tahes. Ms suurekooli peal seadusetundjaks wälja on - on üks õpetatud meeS, see vn, tema on ühe ülema s seisuse liige, keS mõisniku seisusega peaaegu ühewääri- line olgu küll, et ta talupoja wattematest sündinud  Ka ei ole sellega, kui Kroonu neid politsei kohtuheMsi walitseb, mitte öeldud, et ta siis nendeks kohe seesugust mehi saab Walitsema, kes Eestikeelt ei oska. Siin teeb «Tallinna Sõber" Riigiwalitsuse walitsemist tõeste ilma põhjuseta kardetawaks. Aga seda saab Riigiwalitsuse walitsemisel küll wist olema, et ta wahet Saksa ja Eesti soost seaduse-tundjate wahel ei tee, ja see asi teeb «Tallinna Sõbrale" suurt hirmu. See tema ja tema seltsiliste hirm ei peaks teda aga mitte nii kaugele ajama, et ta Riigiwalitsuse kohtumecste-walitsemist  kardetavaks teeb ja lõppeks weel edasi arutab, nagu peaks selle walitsemise teel rahwaS wiimaks ka wenestamise alla langema. „ Tallinna Sõber" sõimab meid ikka, kui meie mõnd tegu awaldame,  kust rahwa saksastamine wälja paistab, mida keegi ära ei wsi salata. Nüüd aga teeb ta ise Riigiwalitsust  rahwa wenestajaks, et paljalt sellest räägiti, Politsei kohtumeeste walitsemist Riigiwalitsuse kätte anda. Igast tükist, kus ta meie maa asjadest räägib, paistab wälja, missugust kardetawat teed see «Tallinna Sõber" kõnnib! Tallinnamaalt. Kallid sõnumed. Jälle on meil suure mis selleks Tallinnast saime. Kiri on nõnda: „ Heina-kuu päewal pidasin Toila koolimajas, Alutaguse kreisis, spolss Väliamn'"nnise meie kalli Eesti Aleksanw kooli heaks ära. Asju, nimelt naisteraywa  napuiöösi, oli heaste neiukesed ja perenaised andsiwad jälle hea tükikese tänuwäärt  tunnistust, et ohwriandmine armsa isamaa kasuks üliwäga armas on. Ka ostjad awaldasiwad rohket osawõtmift asja edendamiseks, nii et wihmast Vaatamata,  mis kui oawarrest maha woolas, peale lõunat rahwast rohkeste kokku kogus. Weikest pidu ilustas auustatud Toila muusikukoor osawa mänguga ja üks auuwäärt Eestipoeg mitme üliwäga naljaka lauluga, mille eest neid südamelikult tänan. Kui müümine lõppemas oli, kinkisiwad mitu isamaa armastajad omad asjad tagasi, mis oksjoni wiisil ära müüdi ja mõne hea rubla sisse tõi. Üleüldise sissetuleku summa oli 144 rubla 88'/- kop. suur, mille Väljaminekust 125 rubla 33'/» kop. meie armsa kooli heaks järele jäi. Kõiki lahkeid ja auustatud osawõtjaid, iseäralikult Jõhwi kihelkonna koolmeiStert, hra. Koit'u, Väsimata töötuse eest südamelikult Emilie Lilienthal, lEessi Aleksandrlmoli /Tallinna naiSterahwa  abikomitee liige." —"Sellestsamast asjast jutustab  meile weel üks töine kiri, kus suure kiitusega sellest räägitakse, kuidas suurem jagu asju neiu E. Lilienthal': näputöö olnud, mis eeSnimetatud müügil wälja anti. Kiri ütleb: „Seda ütlemata waewa ja hoolt, mis siin üks neiu üksi näinud, waadates ja meeletuletates, peaks küll mitmelgi Eesti pojale häbipuna  palgesse tõusma, keS meie Eesti Aleksandri kooli heaks weel oma kätt ega jalga ei ole liigutanud, ehk küll need palju tugewamad on, kui kellegi neiu käed ja jalad. Sellepärast südamelik tänu selle neiule, kes meie rahwa kallimat rinnalast nii suure hoolega oma kaitsmise alla on Võtnud, ja ka auu neile töistele heategijatele, kes ennast seesugusest auusast neiu tööst kaastegewa tööle lasknud Vaimustada. Käigu kõik meie Eesti neiud ja peiud nende jälgede sees!" 8. Rakverest. Ähw a r dus e k.i rj ad. Rakwere et' seal mitmele ..Kalewiposa Seltü" liikmele ähwarduse kirju olla saadetud, ms sõnnates üteldakse, et kui kirjasaaja ennast mitte sellest seltsist eemal ei hoia, siis teda wemmeldamise alla saaks heidetud. Kõik kirjad olla ühe käekirja töö, ehk küll kätt meelega wõeraks on püütud teha. Ka ..Sakala» Väljaandja on Rakwerest paar seesugust ähwarduse kirja saanud, kus kõige ropema sõnadega nõutakse, et „Sakala" „Walgust" rahule pidada jätma, muidu n. n. e. Meie oleme aga selle wiltu käänetud käekirja kohe ära Lunnud, ta on, nagu ka Rakwere „Anzeiger" õigeste ütleb, ühe põlend pääajudega mehe töö. Harjumaalt. Wahwa tegu hädas. Sealt kirjutatakse meile Wiimse wallast: Mai-kuu päewal 1879 oli Lõune-lääne tuul wäga wali ja wihma sadas kange tormiga. Siis läksiwad kolm Wiimse rannameest (Tallinna ligidal), Tõnu Jürjew, Madis Wiik ja Jakob Loots, oma kala püüksid merest wälja tooma, aga torm lõi nende paadi ümber ja wesi oli seal kohas 10 jalga sügaw, ning koht rannast üks werst maad eemal. Kui hirmsa laenete wahel paadist kinni püüdfiwad hakata, siis läks see ülewõlla ringi, nagu muna koor mee peal ja uputas neid igakord  uueSte. Seal sai Jakob Loots korraga ühest rüsa maiast kinni hakata, mille ots mee seest wälja paistis ja õnneks oli paat nii ligi, 4t sai oma jala paadi keulasse üle serwa lüüa. Madis Wiik nägi seda ja hakkas paadi pära otsast kahe käega kõmast kinni; Tõnu Jürjewi wõim oli juba otsas ja mere laened wiisiwad teda sügawuse poole. Laene tõi teda aga nii Jakob Lootsi ligi, et see tema juukStest käega kinni hakkas ja pidas nüüd ühe käega maiast, töise käega Tõnu Jürjewi karmust ja jalaga paadist kinni, kelle külles Madis Wiik rippus. Nõnda seisiwad nemad üks tund aega, künni kaks Ruhnusaare meest, Juhan UllaS ja Hans Uules appi jõudsiwad, kes sell korral oma kauba laewaga Äigna saare all tormi paguS ankru peal seisiwad. Sellessamaks ajaks jõudsiwad ka Wiimse rannast Juhan ja Kristjan Jürjenson neile appi. Kui wiimaks suure waewaga maale saiwad, siis leiti, et Tõnu Jürjew oli ärasurnud, aga töised kaks jäiwad elama. Nüüd tänawu Juuni-kuu 22. päewal anti Keisri Herra poolest Jakob Lootsile tema wapruse eest hõbe auuraha, pealkirjaga: „3S euoeemv iwrMuillux?.", mida mere hädast peastmise komitee läbi kätte läkitadi, Wladimiri paela külleS, et wõib rinnas kanda. Nende nelja mehele, keS hädalisi merest wälja tõiwad, saadeti igaühele kolm rubla raha waewapalgaks." X. I. Kuuramaalt. Kange maru. Kuuramaal on 8. Juulil nii kange maru olnud, et üheS kohas 60 wakamaad metsa maha murdnud, töistes kohtades majad ära lõhkunud, puud kõige juurtega maa seest ja maja katuse peale Visanud, tõiseS kohas karjapoisid tuulde tõstnud. Soomemaalt. Hundid. Abo kubermangus, Karjala kihelkonnas oliwad kolm last 10. Juulil metsa marjule läinud. Umbes pool wersta kodust kaugele jõudes jooksis üks suur hunt metsast neile kallale, tõmbas kõige suurema, ühe üheksa aastase poisikese kinni ja wedaS metsa. Otsijad leidsiwad õnnetu poisikese «arsti metsast kätte. Ta oli küll täieSte surnud, aga metsaline ei olnud muud temast söönud kui üksnes töise jala. Sellest oli arwata, et murdja mitte nälja pärast ei olnud murdnud, waid wistist sellepärast, et ta laste murdmisega juba näikse harjunud olewat, sest see poisike olewat juba seitsmes laps, keda hundid sell suil seal nurgas ära murdnud. Muial pool Soomemaal ei olla seda õnnetust mitte ette tulnud. Soome senat aga pakub igaühele, keS tähendatud kohaS ühe nii kiskuma hundi ära hukkab, 500 marka, see on umbes 100 rubla. Peeterburgist. Nagu päälinna ajalehed teawad jutustada, saawat Keiserlikus maja -ministeeriumis muudatused ette Võetud, nõnda et see ministeerium riigi maade-miniSteeriumi ja raha-ministeeriumi «ahel ära jautatakse ja maja-ministeerium ainult üheks Keiserliku  pallasti-walitsuseks muudetud saada. Keiserliku maja ülematel ametipidajateloliwad enamiSte Saksakeelelised ametinimed, nagu: JägermeiSter,  StabmeiSter :c., Staatsdame n., mis Wenerahwale  puhas arusaamata oliwad. Nüüd olla, nagu „Peeterb. Wed." kuulutab, ülemal pool nõuu, neid ameti nimesi puhta Wenekeele järele muuta, ja nimelt nõnda, kuidas nad siis oliwad, kui Weneriigi Jsewalitsejad  Moskwas elasiwad. 2. Augustil peeti Keiserliku Majesteedi Enese silma all KraSnoje-SselooS hobuste wõidujooksu, millest kõik, nii hästi ülemad kui alamad, iga aasta enam ja enam osa wõtawad. Keiserlik Majesteet jagas Oma käega Võitjatele wõidu auuhindasi.