on asjad selgeks saanud. Gambetta ja kõik tema Mimstred  on oma ameti maha pannud ja Präfident Grevy on seda wasta wötnud. Ülema Ministri ameti peale on Freycinnet kutsutud, kas tema seda aga wasta wõtab, see on teadmata. Soowida oleks seda küll, sest Freycinnet on rahu armastaja, kuna Gambetta sõea armastaja oli. Wiimane temp mida Gambetta tegi, oli see, et ühe suure raha kaupluse läbi kõik Itaalia aealehed ära oSta laskis ja sedawiifi seal tulipunaseid kuningriigi waSta wihale kihutada  tahtis. See Suur kauplus on nüüd järSku langend  ja temaga ühes palju teist majast, kelle käes nimelt palju waesema rahwa raha oli. Kahju arwatakse umbes 5000 millioni franki suur olema ja kõik seda peetakse Gambetta süüks. Rahwa wiha tema peale olla siis ka wäga suur. Inglismaalt. Egyptuse asjad jhakkawad Inglismaale  jälle muret sigitama. Seal tõusis juba suwel Oberst Arabi Bey üles ja päris, et Khediiwe ise Valitseks,  oma ametnikust oma rahwa keskist wõtaks ja ennast Inglastest ja Prantlastest walitseda ei laseks. See nõndanimetatud  mässamine, mis küll Khediiwe teades ja tahtes  tehtud oli, sai lämmatatud ja Arabi Bey sai oma rügementiga  Kairost ära saadetud. Bärast kutsuti teda tagasi  ja nüüd on tema oma endist pärimist uuendand. Inglismaa ja Prantsusmaa ou üheskouS Egyptuse walitsusele  ühe kirja saatnud, milles Khediiwele oma abi mässajate  waSta töutawad, ehk õigem, teda ähwardawad, kui Arabi Bey tahtmist teeks, kes rahwa nimel pärib, et wõerad  ametnikud maa ja rahwa üle ei walitseks. See kiri oli nii käre, et Khediiwe seda kuulutada ei julgend. Afi tuli aga siiski wälja ja kära oli suurem, kui enne. Pärast  on kirjale lämmataw ,seletuS" saadetud, mis aga küll palju ei mõedu. Inglastel on küll himu Egyptust omale wõtta, aga Prantslased tahawod ka olla, tähendab: osa saada, ja teised fuuriigid ei waata wist ka rahuliselt pealt, ja Sultan ütleb: Egyptus on minu! Inglismaa tahab kõige wahemaft oma walilsust Suessi kanali, kui Jda-Jndia ligitee üle kinnitada. Wana Faraonide  maa wõib kord Euroopa piikide wahel suurt tüli teha. Glasgow'is põles selle kuu 6 pääwal laewa ehituse paik ära. Kahju on 20,000 naela stärlingi suur, Sõealacwa , Triumf" peal, mis Thhiili ranna ligidal söiliS, on Talwekuu 22 pääwal dynamiiti läbi kärgatus olnud. Kolm meest on surmatud, seitse haawatud JiralaSte  tagakihutaja O Donowan Rossa kuulutab, et see tema erakonna tegu olnud, kuida ka ,Doretel'i" lõhkumine  nende tegu olnud. lirimaal on hulk naeSterahwast  k.ant pandud. Kära on seekord natuke soikund ja mõned rentijad julgemad jälle renti maksa Ameerikast. Jälk mängimine Präfident Garfieldi mõrtsukaga on nüüd ometigi möödas. Kuida ka inetumad  kõnemehed tema eest koststwad, auusad wandemehed ei ole ennast petta lasknud. Ühel häälel on Guiteau süüaluseks  tunnistatud. Nüüd on aga korraline kohtuaeg witdetud ja algab wast Jürikuul uueste. Enne ei wõi siiS ka nuhtlus mõistetud saada ja pärast mõistmist on kurjategijal weel 30 pääwa elada. Sedawiifi wõiwad weel wiiõ kuud mööda minna, enne kui Guiteau wõllasse  poodud saab. Üks tema eestkostjatest tahta wahe aeal weel uut protsessi peale hakata. Loota wöime aga ikka et see asjata olema saab. Jutuleht. Issand Jumala*) möldri pärijad. Saksakeelest. J. W. Kommer. Sellest see tulla wõiS, te ta kõige oma rikkuse körwas kurb ja raSkemeeleline oli, et sagedast ükfine mõttes sammus,  nagu rõhuks miski ränk koorm tema südame peal. Noorem poeg, Prits, olla tubli mees, aga raha ei osata tema hoida. Waadake isand, wana mölder oli temale wiisaka lukusepa paja ehitand, sest seda ametit on tema õppind ja osata seda põhjani, aga mõne aastaga oli kõik joomaga ja kaardi mänguga pillatud. Weskimajas olnud suur tüli ja Prits lõi ennast isast täitsa lahku, künni  pehme õeke uut waewalist ühendust köita suutis. Palju , pisaraid ei saa küll üks ega teine poeg isa järrl walama s ja waewalt saamad nemad ühe katuse alla jääma, kuuni i pärandus jägatud on. Manamees on aga testamenti teii  nud ja kohtuse hoida annud, ja see on hea, sest muidu s kisukfimad wennad kõik omale ja waene õeke jääks ilma. -j j Äattzoliigi maadel- pannakse sagedast ristid Õnnistegija kujuga teede ääre. Neid nimetab rahwaS Isfand-Jumala kujud ehk kiihidelt  Jssand-Jumalad. ,Noh, maga rahuga Mattias", ütles surnumatja, haua poole pöörates. olime kooliwennad, ja kui tema rikkaks sai, fiis ei unustanud tema mind mitte." Wana wõttis oma riistad õlale, jättis Jumalaga ja pööras koju poole. Ka noor rändaja astus teele. Palawalt  paistis päike selle aasta-aea kohta; rahulisel sammul  astus noormees läbi aasude ja körrepõkdude edast. Pea paistis suur rist Õnnistegija kujuga nelja puu wahelt  tema silmi ja tuletas meele, mis rahwas tee peal Issand-Jumala möldrist jutustanud oli. Rändajal tuli himu ligemale astuda ja waadata, kas ristil midagi pealkirja  oleks. See oli rammus põllumaa, mille üle wõeras sammus ja temale tuli meele, et wana mölder risti just keSket rammust põldu üles panna ja puid kõrwa istutada lasknud,  mis läbi hea tük paremat põldu raisku läinud. Rist oli rauast walatud, seisis kena aluSkiwi peal ja Õnnistegija  kuju, hiljuti uueste ülekullatud, läikis pääwapaistes. Järsku põrkas noormees nagu kohkudes tagasi, astus aga siis kindlal sammul risti, ligemale. Mõistataw afi oli tema filma langend: Aluskiwi peal ei seisnud muud kirja, kui kolm suurt tähte: F. O. R. ja need tähed oliwad rändaja enese nime algustähed: Johann Oswald Raustein, ja ka tema õnsal isal oliwad needsamad nimed olnud. Kuida tuliwad just need tähed kiwi peale? Raustein waatas ümber, kas ühtegi inimest ei näeks, kes temale seletust ausa roõiks. Jalgteed mööda tuli üks wana naene, haukubu selgas kandes. Selle poole pööras tema ennast küsides: ,Eideke, kuida oli ärasurnud Zssand-Jumala mörild nimi? " pJoft", kostis eideke lühidelt ja tahtis mööda minna. ,Aga kuida oli tema ristinimi? " rMattiaS", kostis eideke jälle lühidelt /"üüd weel üks küsimine" hüüdis Raustein ja pistis wanakesele weike rahatüki peusse. ,Mis tähendawad  need kolm tähte selle risti aluskiwi peal? " pSeda ei tea keegi", wastas wanake nüüd lahkemast, ja kadund mölder ei ole ka iialgi seletust anuud, kui küsiti.  Rahwas ütleb, see tähendada : ?Joft ootab rikkust." Tema tahtnud sellega tähendata: Omast waesusest toone sinule, armaS Jumal seda ohwrit ja loodan sellest omal õnnistust. Rauftein naeratas kentsaka seletuse üle ja wanake astus  edafi. Paremat seletust seal loota ei olnud; kogemata läkfiwad küll need tähed tema nimega kokku ja puutunud, temasse. Tema astus edasi, maa piire poole, kus tema isamaa oli ja kus tööd leida ootas, sest kõrgem kui käsitõõ-meeS  ei olnud tema mitte. Esiteks lukusepa ametit õppind, oli Raustein pärast tööjuhatajate koolis käinud ja otsis nüüd ühegis wabrikus ametit, kus oma osawust kosutada  wõiks. Kõige paremad tunnistused oliwad temal kaasas ja Bornstetti linnakeses, kus tema ameti kohalised tööd öilsestwad, lootis tema kohta ja teenistust leida. Õhtul jõudis tema oma teekonna otsale. Kui ärasurnud möldri testamenti Aahti tehti, fiis wõis pealtkuulajate kestis kaht ime-pitka, imestawat nägu näha. Need oliwad pärandusejätja poegade näud, keda ükst wiimane  häbiraasuke keelas, oma isa mälestust Kohtumajas teutamast. WõeruStaw testament oli nenda: ,Mina Mattias Joo st määran järgmises kirjas oma wiimast tahtmist, mida oma lapsi pärast minu surma kindlast  ja käänamata pidada käsfin. Minu omandus on weski kõige kõrwaliste hoonetega ja kruntraamatuS ülespandud põldudega ja heinamaatega, ilma ühegi wõlata. Seda kõiki annan mina oma wanema pojale." Pärija nägu oli seda kuuldes rõõmsaks läinud ja tema  ajas omad körwad kikki, kui edasi lueti: ,Minu liikuw wara on 10,000 thalrit, mis ena mi st kõik kinnitatud hindpaberites seisab. Sellest rahast annan mina 8000 thalrit Bornstetti linna walitsusele selle kaubaga,  et selle raha kasudest igal aastal minu surma pääwal  sealise kaheksa waese kodanikn perekonnale ühesuurused  osad antud saamad. Teised 2000 thalrit annan mina oma noorema pojale, kes oma suuremat päranduse osa juba enne kätte saanud on. Mina maenitsen teda, selle rahaga õigel wiifil ümber käia ja tubliks töömeheks saada." Mõlemate pärijate näud wenifiwad pilkaks, ükst Lisbet  kuulas rahulikult pealt ja õnnistas oma isa, kes üle surma ja haua nii rohkest waeste peale mõtelnud oli, kui ka tema sellest aru saada ei wõinud, miks see raha just Bornstetti linna waestele antud Aga seda pidi õnnis isa paremini teadnud olema. Wahe aeal sai edasi luetud: ' pOma wanemale pojale teen mina selle läbi weel kohuseks,  et tema omast päranduse-osast minu tütrele 5000 thalrid puhtas rahas wälja maksab ja teda nii kaua omas majas peab kui tema neitsi põlwe jääb, temale eluaset, riiet ja toitu annab ja temaga üleüldse nenda ümber käib, kui isa lapsega." Wanema poeja nägu wenis nii pilkaks, kui see weel iganes wõimalik oli, ja tema sätendamas silmad pöõrastwad  ennast wihaleekis õe poole, kes Veripunaseks läks, kui temast jutt oli. Oma südame tahtmist mööda oleks Lisbet ennemini omast osast ilma jäänud, kui wenna wihast  silma kannatanud, aga tema ei wõinud seal parata, seal oli tema eeSseiSjal auusal külawanemal ka õigus, oma sõna sekka anda. lUülas räägiti palju Jssand-Jamala möldri teStamentist;  rahwas raputas pead kui kuulis, et 8000 thalred Bornstetti linnale kingitud oliwad. Wanal möldril oli sea! ümberkaudu küll kaugelt sugulasi, aga nendele ei olnud  see suur kingitus mitte antud ja nenda wäutati päid ilmaasjata arutamistega. Bornstetti linna Vanemad oliwad  aga ootamata kingituse üle wäga rõõmsad, täuastwad awalikult aealehtedes ja läkitati ivad trükitud tänu iseäranis  iga kolme pärija kätte. Prants kiskus selle lehe kohe lõhki, Prits tegi ehk seda oma lehega pärast ka; ükst Lisbet  wõttis seda tänuga wasta ja hoidis hoolega, kus tema  isa nimi auustusega nimetatud oli. Prants oli õega kaupa teinud, et raha wiie protsentiga  weski peale seisma jääks ja käis temaga omal wiisil  lahkest ümber. Pealegi oli temal õde omas majatallituses  hadaste tarwis. Asi käänaS aga teiseks, kui teisel kewadel noor perenaene majasse toodud sai üks walju südamega naesterahwas, kes weel ihnsam oli kui mees, ja kes oma tahtmist täita tohtida armas, sest et ka tema jõukast perekonnast oli. Pulmad saiwad waiksel wiisil peetud ja wahe wõeraid kutsutud; ka Prits ei olnud nende keskis. Tema ei olnud ka enam seal külas. Sel pääwal,  kui temale tema pärandus wälja makseti, oli tema omad joomawennad kõrtsi kokku kutsund ja nendega kõige öö hullu pidu pidanud. sMis ma selle raha näruga teen, mida see wana ihnuspuug  mulle jättis", oli tema ütelnud. ei wõi midagi peale hakata. Kõige parem on pidu pidada, künni raha kestab, siis oleme sellest ometigi midagi saanud."  Et see kõue suurt auustust ja armastust kadund isa wasta ei tunnistanud, seda ei ole küll waja pitkemalt seletada.  Kõrtsis oliwad Wennad üksteist wiimast korda näinud. ,Wõid ka minu wõeras olla," oli noorem wend ütelnud,  ,kui mina ka waene narakas olen ja sina nüüd jälle papa kallis poeg ja pärija. Omast rahast fina küll õiget peatäit wötta ei raatsi, joo fiis nüüd minu omast! Tooge aga peremees, mina maksan kõik!" Prants tõufiS wihaselt üles ja katsus pöörast karjumist  sõidelda. ,Sul on kerge õpetada, sina tigu!" hüüdis noorem wend. „Sina wõid soojas weskis wedeleda! Kui sa aga siin mitte juua ei taha, siis on sinu näljane nägu siin risuks kast wälja!" Sellega wajutas Prits wenuale kübara üle körwade ja wiskas teda oma seltsimeeste abil uksest wälja. Sest aeast saadik oliwad wennad kui wihamehed  saanud.  Selsamal õhtul wiskas Prits weel oma raha kamaluga  rahwa sekka, kes pidust kuulda saanud ja kõrtsi tulnud oliwad. Teisel homikul oli tema külast kadund, ükski ei teadnud kuhu poole tema ennast pöörand, ja wend oli küll wist wiimane, kellele omast sõnumit annud oleks ja kes tema järel päris. Noore möldriemanda sissetulemine oli Lisbeti rahulist elu omas isamajas lõpetanud. Wennanaene oli isemeeleline  ja wägiwaldue, kes mehe õde pea teenijaks tüdrukuks pidama hakkas. Lisbet kannatas mõne aea, tegi nurisemata  ja kaebamata wemianaese tahtmist ja kandis tema tujust. Neiu lahkus ei muutnud aga toreda perenaese walju meelt, kes ikka käredamaks läks, mida rohkem teine järelandmisi näitas. Et teenijad rohkem Lisbeti, kui tigeda  perenaese poole hoidsiwad, see tegi asja weel hullemaks  ja teatamise sõnad ,ilmaaegsest naeSterahwast, keS oma jalgu tema laua alla pistaks", sadastwad lõpmata ilmasüüta neiu peale. Keegi ei näinud neid palawaid pisaraid, mida waene neiuke õhtatel omas kamris ehk aidas, waikses põesastikkus  nuttis, kui aga Taewaisa ja tema hiilgawad tähed. Oma raha kasust ei olnud Lisbet iialgi pärinud, semis  temal riieteks kulus, selle eest oli õnnis isa juba ette muretsenud. Aga kingi oli temal tarwis ja ühe! pääwa! palus tema wenda lõuna laual, omale kingi osta. Õhtul  tõi wennanaene temale oma wanad kingad, tähendades,  et need temale head küll olekflwad ja uute eest raha raisata tarwis ei läheks.