wälja saada. Tema tahtnud aga rahwa tähelepanemist seepeale pöörda, et meie aegadelle lähenewat, keda kõige raskemate hulka pidada lugema. Nimetatud lehel vn paraku õigus ja et wõi ütelda, et ta meie maa oletust liig musta pilu oleks kujutanud. Kust see kõik tuleb? Rohkel mõõdul meie põllumeeste halwast seisukorrast, keda nimelt wiimased halwapäralised aastad rohkeste on raskendanud. Praegu ei kaeba mitte ainult Eesti põllumees oma elu üle, maid sarnastd kaebtust on piaaegu kõigist õhtu Euroopa  riikidest kuulda. Näituseks on Inglismaa põllumeeste  sissetulekud wiimastel aastatel rohkel mõõdul wähenenud,  mis osalt maa ltig kõrgest hinnast, osalt Pöhja- Ameerika nisude konkureerimisest tuleb, misläbi Inglismaa  nisu hinnad palju on alanenud. Maa on seal nii kallis, et ainult kaks protsenti sisse toob, s. o. maatükk, mis 5000 rbl. maksab, toob aastas ainult 100 rbl. sisse. Muidugi on maa ostmine seal enamiste ainult rikkamate asi, kes selle peale just ei waata, kas maa mõni protsent enam ehk wähem sisse koob, ja püiab igaüks, kellel wöimalik, seal mõnda muud amettt pidada, mis tema waewa kasulikumalt tasub, kui põllutöö. Maa rentnikkudel farmeritel on seal küllalt raske elu; rent on kõrge ja wilja hinnad, nagu nimetatud, Ameerika wilja konkurentsi labt wiimasel ajal järjest madalal seisnud. Kuldas selle wastu abi saada ja põllumehe pöllwe kergitada,  seeüle oli juba mõnda aastat läbirääkimisi ja nõuupidamisi,  küll põllumeeste seltsides, küll ajalehtedes. Kõige tähtsamad nõuud on hiljuti ajakiri „The Nineteenth Century" annud. Tema ütleb, et paranemine siis wöimalik olewat, kui Inglis põllumehed nisu ja muu wilja kaswatamise  maha jätawad, sest et selles asjas Ameerikaga ometegi konkureerida ei jõuudwat. Olewat tarwis muid produktisid kaswatada, mis rohkem kasu saadawad, kui nisud ja mis siiamaale enamiste wäljamaalt sisse toodawat.  Niisugused produktid olla nimelt: wõi, juust, kanamunad,  sink, mõnesugused aia- ja puuwiljad. Siiamaale  toodud nimetatud produktisid aastas 400 milj. rbl. eest Inglismaale ja aastal 1882 ainult wõid 110 milj. rubla eest. Kõiki nimetatud produktisid wõida Inglismaal  suurema kasuga kaswatada, ja walmistada, kui msu. Niisuguse majapidamise muutmiseks olla ainult kahte asja tarwls: Esiteks, nimetatud produktide kaöwatamise ja «valmistamise korralist kätte õppimist ja töiseks olla tarwis praegusid suuri maatükke wähemateks jagada. Wähemaid tükklsi wõida paremine harida ja neist rohkem kasu saada. Nimetatud produktid olla nimelt weiksemais majapidamistes kasulikumad walmistada, kuna suured farmerid kõiki weikseid  töösid ja waewasid, nagu nende produktide walmistamine  nõuuda, näha ei tahtwat. Maa wähemate tükkideks jagamise läbi paraneda ka tööliste seisukord. Weikfeid maatükkisi wõida päriseks müia ehk ka wäljarentida, aga selle tingimisega, et rentnikud ka maad päriseks wõiwad osta, sest muidu ei kanda nad maa eest hästi hoolt. Olgu nüid küll, et meie maa elu ja olu Inglismaaga ühte ei lähe ja ka Pöhja-Ameerika wiljade konkureerimine  õige wähe meie Eesti põllumeestesse puutub, rohkem aga küll riigi sisemiste kubermangudesse, sest et meil palju nisu müigi tarwis ei kaswatada, siiski wõiks ka nimetatud Inglise ajalehe nõuu meile oma jagu tähtis olla. Nagu Inglis põllumees oma sissetulekule uusi teest piab rajama, nõnda ei ole ka meil wöimalik wanat wiisi enam naljalt edasi saada. Meie siiamaalne rahahallikas linad, ei taha enam oma endise headusega hinnale tõusta. Peale selle ei oleks nende rohke pidamine ja mõistmata maa Väljakurnamine  meie põllumeestele mitte jäedawalt kindlaks sissetulemise hallikaks wõinud olla. Olgu nüid sellega lugu kuidas on, aga meie põllumeeste sissetulekud on witmasel ajal rohkeste wähenenud, nõnda et keskmistelgi aastatel waewalt läbi saab, Väljaminekud on enamiste kaswanud ja linade asemel ei ole siiamaale ühtegi asja, mis ta sissetulekut suurendaks. „Ei saa kuidagi enam läbi," kaebawad põllumehed. Mis piame siis siin tegema? Selle peale asjalikku ja mõjuwat wastust anda, ei ole mitte kerge. Kõiki asju siin nimetada, kus muutmist ja parandamist tarwis, ei ole mul Võimalik; see tarwitaks sügawat järelemõtlemist ja laialist seletust ja arutamist. Siiski arwan, et järgmised asjad meie maa olekuid parandada  wõiks: !. Meie weiksepõllumehed piaks rohkemal mõõdul põllutöö masinaid tarwitama hakkama, misläbi töö odawam tehtud saab, kui kätega. Praegusel järjel tarwitab meie põllutöö rohkem tööjõuudu, kui ta õigel Viisil ülespidada jõuab 11. Oleks meie karjakaswatamise eest tarmis rohkem hoolt kanda ja teda parema korra peale seada, nagu seda ka meie mõistuse najal toimetatud  põllutöö põhjendaja, õnnis C. R. Jakobson omal ajal Väga asjalikult soowitab ja seks tulusat nõuu andis. Karjakaswatamise edenemisega käib põldude hea kord käsi käes. 111. Piaks meie maata töölistel Võimalikuks tehtama, mõnesugusid Vabriku ja käsitöösid Valmistada, mis siiamaale  enamiste Väljamaalt saime. Nagu „The Nineteenth Century" Inglismaal nõuu annab, wäljamaalt toodawaid produktifid edespidi oma maal walmistada, nõnda piaks ka meie tulewikus mõndagi wabriku ja käsitööd, midas siiamaale wäljamaalt saime, kuhu sagedaste oma materjaligi saatsime ja kallist tolli ja weoraha  maksime, oma maal walmistama hakkama. Kui põllutöös  rohkem masinaid hakatakse pruukima, siis jäeb hea jagu tööjõuudu mõeldud otstarbeks üle, kes ta waewa wist mitte halweminc ei tasuks, kui põllutöö. Ühendus wõiks siin paljugi teha. Kui palju aga looduse wäed masina abil wäljamaades inimest orjawad, seda näitawad järgmised arwud: Aastal 1880 oli auur käsi- ja põllutöös  ja kaupade wedamiseö tegew: Põhja-Ameerika ühendatud  riikides 7,493,000, Inglismaal— 6,986,000, Saksamaal 4,359, Prantsusemaal 3,024,000 ja Austrias 1,275,000 hobuse jõuuga. Kui nüid näituseks arwame, et ühe hobuse auuru jõuud niisama palju tööd teeb, kui 10 inimest, siis orjawad ainult Inglismaal umbes 70 milj. pärisorja ainult kõhutäie eest, kelle raudne kõht aga weel palju wähem tarwitab, kui inimese oma. Kui palju aga teewad selle määratuma summa körwas masinad, kui palju looduse wäed, meie, nimelt weiksepõllumeeste juures tööd? Wäga wähe ehk piaaegu mitte sugugi. Et aga kõik tööd, nii ka põllutöö,  masinatega odawam tehtud saawad, kui kätega, see on wist kõigil selge, ilma et siia weel isiäralist seletust ehk näitust tarwiS oleks, mis kõne asjata pikaks teeks. (Järg jäcb tulema.) Etteaimamine ja ettekuulutus. Wene ajalehest Meie elutee peal tuleb juhtumisi ja imestamise wäart aSju ette, millest meie aru ei saa. Meie muidu erk ja terane mõistus, ei tea meile selleüle enam otsust anda, mis ta näeb, aga meie süda ja tundmine kinnitawad, et kõik mis sünnib, ei ole muud midagi, kui kindla elusaatuse  saaduste peale põhjendatud juhtumised. Ettekuulutamised ja ettetähendamised asuwad juba ennemuistsest ajast meie ajani ilmas, ja istutasiwad inimese  südamesse ühe aimamise, kes nagu prohwetlik fide olemas on, nähtawa ja nägemata ilmade wahel. Aimamine,  kes nägemata ilma meie sees ülendab ja usku, et nägemata ilm palju meie nähtawa elu-saatuse peale mõjub. See aimamine toob inimese waimu ette kõiki sugusid kujutust, ühe rahwa juures, kes alles lapse järje peal oma hariduse poolest on: kodukäijast, metsa waimusi jne., aga ühe haritud rahwa juures: usku kõigewägewama  waimu, see on Jumala stsse. Mitmed maapealsed juhtumised põhzendawad neid etteaimamist. Mitu korda tuli Sntsa Keisri Aleksandri 11. elu sees juhtumist ette, kes tema hirmsat surrma ette tähendastwad. Räägitakse, kui Keiser Moskwas sündis 1818, laskis Ketserina Aleksandra Feodorowna selleaegse kuulsa ettekuulutaja  Feodori käest küsida, missugune tulewik noorel Keisril saab olema. Feodor wastas: „Saab wägew, kuulus ja tugew olema. Saab üks neist kuulsamatest Keisritest olema üle maailma, aga siiski lõpetas Feodor põlastawa hirmuga, sureb punastes saabastes." Siis naersiwad kõik selle lause üle „sureb punastes saabastes" ja keegi ei wõinud ette ära teada, et need õntsa Monarchi jalgu pidid tähendama. Praegu elawad weel Peeterburis mõned neist inimestest, kes siis Moskwas krahw Ssakrehwski  juures teenistuses oliwad, ja kes teawad tõentada,  et see just nii on olnud. Keisri kroonimise ajal kukkus Jwan Weliki tornist päratu suur kell, suure müra ja käraga maha ning tungis mitmest wõlwist läbi. Kõik nägiwad selles nagu üht ettetähendust. Moskroas elas sell ajal kuulus ettekuulutaja  Jwan lakowlewitsh Koreishi. Mitmed käisiwad  tema käest küsimas, mis see juhtumine piaks tähendama.  Tema wastas: „MLtte nii pia aga suur hädaoht ootab Keisert hirmus õhu elementide lõhkemine  saab olema!" See oli selge ettetähendus 1. Märtsi peale, kus dinamiidi pommi läbi, kurjategija käest wisatud,  meie unustamata Monarch oma elu pidi lõpetama. Ühes seltskonnas Peeterburis, kaks aastat enne Monarchi  hirmsat surrma, tvötastwad spiritismusega kindrali proua 8., ür. B —r. ja ühe ülema kooli kantslerist P. Waewalt olimad nad laua ümber asunud, hakkaS laud äramõistmata jõuuga liikuma. Laud tõi selgeste ette, et Keisert ootab üks hirmus õnnetus, tema saab dinamiidi pommi läbi surrma. Kindrali proua B. sai selle üle koguni wihaseks ja nimetas seda tühjaks loriks ja waleks. Aga kahe aasta pärast näeme ometi, et see taide läks. Niisamasugune juhtumine sündis ka Tsarskoe Selos, kolm paewa enne Keisri tapmist. Isand S., endine hobusewäe ohwitser, vr. N., Kornet, S. ja mõned töised, oliwad ka spiritiömusega ametis. Laud hakkaS liikuma ja tähtede wälja koputamise juures nimetas waim ennast üheks surnuks würstiks, ja nõuudiS rewolwert, et üht inimest ära tappa, kes muidu kolme päewa pärast Keisri tapjaks saab. Kõik juures olejad jätsiwad omad tallitused  poolele. See jutt on kõige Tsarskoe Selo kodanikkudelle  tuttaw. Mitte wähenl tähelepanemise wäärt juhtumine sündis St. Sergei kloostres. Selle kloostri kõrgest auustatud abti sülem) Ignati elu tuas oli üliwäga ilus Keisri Aleksandri 11. pilt. Seda pilti oli prohwessor Lawrow maalinud loodusest sKeisrist enesest), aga et riidest puuduS tuli, siis sai uut riiet juure pantud ja jalad alt poolt põlwi stnna maalitud. Muidugi jälle üks aruldane juhtumine. 14 aastat enne Monarchi hirmsat surrma, elas seal kloostres üks teener, kes meelest nõdraks läks. Teda saadeti hullude majasse, mis 12 werSta kloostrist eemal oli Petrowski teed mööda. Ta sai warsti terweks ja hakkas jälle oma endise ametisse. Mõne aja pärast jäi ta uuesti haigeks, ta saadeti uueSti haigemajasse. Ta sai ka nüid jälle terweks. Aga abt Ignati ei tahtnud teda enam kloostri wastu wõtta, wiimaks andis ta ometegi  järele ja teener asus tõistkorda oma ametisse. Kõik läks wana wiist heasti edast. Teener täitis oma kohustd kõige suurema hoolega, siiski märkasiwad kõik, et ta ennast töistest inimestest eemalle hoidis. Ükskord hommiku wara, kui kõik hommiku palwel oliwad, jooksis teener salaja töiste seast ära, otse kohe leiwa küpsetamise tuppa, wõttiS fiit suure raud roobi, ajaS tuli punaseks ja jooksis fiiS, nii rutw kui wöiS, abti elu tubadesse ja otse kohe Keisri pildi juure, ning põletas pildi jalad alt ära. Sealt jooksis ta õue peale ja karjus: „Nüid wõite minuga teha, mis tahate!" Kõik, kes teda sell ajal nägid, tunnistasiwad, et ta kurjast waimust waewatud sai. Peale selle ei saanud ta enam mitte terweks. Hull põletas pildi jalad just niisama ära, nagu 14 aastat pärast seda, kurjast käest wisatud dinamiidi  pomm meie unustamata Monarchi jalad ära puruStas. Mõndasugust. Warjusurm. Päälinnas tundis üks tüdruk, kes Maria-gümnasiumis koolis käis, hommiku enda veikselt haige oleroat ja jäi sellepärast oma kamrisse. Kui mõne tunni pärast teda lõnnelle mindi kutSma, leiti ta kamrest eluta põrandal maas. Juure kutsutud arst tunnistas pia mõne katse järele tema täieste surnuks. Matuse ettevalmistamised  võeti kohe surnu pandi surnu linade fiSse ja viidi säetud päeval suure leina rongi saatusel Smolenski  surnuaiale. .Kõik surnu koolisõbrad ja kooliõpetajad käisiwad leina rongis puusärgi järel. Kui kabeli kirikus peale püha tallituste toimetamist puusärgi juurde mindi, et surnuga jumalaga jätta, leiti ehmatades surnut alles sooja olevat ja elu kõwais liigetes liikuvat. Ehmatanud oli muidugi igaüks; tüdruk mässtti sooja kasukate sisse ja viidi kodu. Õnnetuseks oli aga vaene tüdruk kergeis surnulinades väga ära külmcnud. ja jäi kopsu põletikku haigeks. Weel ei või mitte kindlaste ütelda, kas ehk mitte varjusurmale päris surm järele ei tule. KorraSpidamine valitseb maailma üle. Seda vana sõna oli Meklcnburi maakonnas ka üks waraS töömees meeles pidanud ja märkis sellepärast kõik kurjad tööd ja mis ta ajajooksul teinud oli, hoolsaste oma raamatusse ülesse. Tema korraspidamine oli aga tema hukatus. Nimetatud varas juhtus kord ühe varguse pärast politsei küisi. Kui aga mingit tõe tunnistust tema kurjast tööst ei saadud, pidi ta jälle lahti lastama; seal juhtus aga tema varanduse läbi otsimisel tema „korraraamat"  ametniku peosse. Sellest tuli avalikuks, et meie korra armastaja 1883. aastast saadik 60 tublit kurja tööd ja vargust korda oli saatnud. Kui see avalikuks sai, ei maksnud salgamine midagi enam. Arvatakse, et tal weel palju tõisi abilisi on olnud, keda nüid politsei taga otsib. Peial poiss. New-Jorkist teatatakse, et seal aasta lõpul oli ühel proual Karles Trukil weikene poisikene,  kes tuttawa „weikse peialpoisi" wääriliseks wistiöte saab. See weikene ilmakodanik kaaluwat karwa peal 22 loodi ja olewat 6 tolli pitk; aga tubli eluga. B. Sakala. 1885 Wastutaja: J. Korw.