Saarlane UM Kltiildine vilitiil» ijaleht ma- ja liimrahmle. UU U° ZS. Teisipäetval, 11. Juulil 1889 V!. aastakäik. maksab i Ilmub igal ketsipäo»V«»r. K«resaarest. 24. Mail, peeti Kuresaarcs, iinnapääl mesilaste pidajate koosolekut. Saaremaa puude maade harimise seltsi laiendatud koosolekus. Koosolekust wõtsiwad see kord wäga mahe linnu pidajaid osa. Arwata wõib, et mesilaste perete heitmine, mis tklnawpse warase kewade läbi just sell ajal juhtus, mitmeid mesilaste pidajaid  keelas koosolekule tulemast. Jaanipäew läks meil selle aasta ilusate ilmade poolest üsna lustilikust ja rõõmsaSte mööda. Linnalased käisiwad rohkel armul surnu aedas ja nii ka Loodes endid jalutamas. Kaarmalt. 18. Juunil oli meil õpetaja Kallas jutlust tegemas. Rahwast oli õige rohkesti  seekord kiriku». 14. Juunil oli meil kihelkonna kohtu herra walla kohtuid rewideerimas. Kuida kuulda, saamad meie surnu aida prügitud teed tehtud, mida siia ajani meel ei olnud. Peaks see kuultud sutt ka tõeste tõeks minema, siis saaks see püha paik taieste ilusaks; see on kõige koguduse soowimine! Sõrwest. Jämaja kihelkonna», Tõrju ran< daS uppunud 15. Juunil üks 10aa»tane wigane poeglaps ära. Õnnetus olla temale seeläbi sündinud,  et tema paadiga mere pSSIe teiste lastega sõudma läinud. Sääl tõusnud kõigil ujumise himu ja läinud ka kõik meresse. Terwed lapsed jõudnud endid aga õnnetuse eest hoida, kuid wigane laps olla ühte sügawaSse augu sisse läinud, kus ta ka weel krampid sai ja see läbi nii õnnetumad surma sai. Jälle üks järele waatamise süü laste wanematest; sellepärast armsad laste wanemad!  Mõtelge oma waewa nägemise pääle, mis teie laste kaswatamise ajal näete, külap siis jäeb laps teile armsaks ja walwate igas sammus nende järele! See kewadine räime saak on kehwa päraline  olnud, mida manad inimesed mähe mäletawad. Kewade algusel rõõmustas räime püük mõnedes randades ja püüdjad wõisiwad suuri räimid ka linna müügile wiia, kellede eest mõned püüdjad künni kolmkümmend rubla saiwad ja wiistwad sellepärast wiimase kui kala linna turule. Nüüd aga tahaksiwad püüdjad isegi mujalt randadest oma elu ülespidamiseks kala osta, et heina tööd suudaksiwad ära teha. Tänine wilja kaswamine on sõrme pool tükiline. Mõnedes kõrgemas liiwa maade põldude pääl on Imgi wili juba enne õitsemist küpseks saanud, kunas nõgu- ja Vilumaa põldude pääl kena halja» wili on. Odrad on kidurad ja mõnede kohtade pääl ära kõrmenud. Kartuhmli kasu ei anna ka kiiduwäärt uudist. Wäga maja oleks Sõrme pool wihma olewad. Karjamaad on enamist  eneste päält haljast rohtu kautanud ja lume korralise korra pääle wõtnud. Heinamaadest ei tea ka suuremat kiita. Ühe sõnaga ütelda: Headust ei ole küll mitte see aasta Svrwemaa talitustest loota! S. L. 6. Tallinnast. Tallinnas on 14. Juunil Eestimaa  õpetajate sinodi pidamine alganud. Sellesammal  päewal oli kroonu gimnasiumis lõpueksam ülikooli astumiseks, kus nagu ikka, see tähelepanemise wäärt oli, et 25 wäljast tulnud eksami tegijast ainult üks oma eksami ära tegi. Riiast. Riia-Tartu raudtee pääl sõidawad nüüd igapäcw rongid. Sõit kestab ligi 12 tundt ja maksab kolmandamai klassis Tartust Riiga 3 rub. 34 kop. Wahejaamad ei ole meel malmis, seepärast peab reisija ise toitu kaasa wõtma. Parisi näitusele läheb suurtest kuludest hoolimata mõnigi mees meie maalt. Lätimaalt  on talumees Siering hiljuti sinna reisinud. „Balt. Westnik" kirjutab, et tänawusel kewadel Riiast juba pääle 200 maguni täit kanamune wõeramaale wälja wiidud; igas wagunit on ligi 150,000 muna. Mõnes Wencmaa  kubermangus maksawad ostjad 30—40 kop. saja eest, aga Saksamaal saamad nemad S kop. ja Inglismaalt koguni 10 kop. tüki eest. Riia ligidal on ka mincwal laupäewal suur tük metsa ja rabamaad ärapõlend. Walju tuulega läks tuli wäga laiaks, ähwardas ligi olemaid peresid ka põlema süüta. Õnneks läks korda, kraamide abil tuld elumajadest eemal hoida, aga arwata 6 ruutsülda maad põlesiwad tuhaks. Ülepea on Liiwimaal nii palju metsamaad ärapõlenud, et sääl päike läbi suitsu mitte selgeste ei paista; homiku ja õhtu on ta tume punane. —JhukariStuse keeldus talupoegade  päält, kudaS „Rishk. Westn." teatab. Jumal aitab. 7 „Ei wõi, ei wõi," waötas kohtunik, „meie peame oma kohut täitma." Ja kõigest kisast hoolimata sai Jaen ära wii« dud. Sell ajal oli hulk küla rahwast selle majakese ümber kogunud; kes, kuidas niisugustel juhtustel enamiste ikka sünnib, uudishimust senna kihutud saiwad, palju aga ka kaastundmisest. Siisgi, kui Jaen ümber waatis, nägi ta ka kahju rõõmulist nägusid ja mõningad aStusiwad kohkudes tagasi, nagu ei tahaks nad midagi ühe rööwli ehk mõrtsukaga tegemist teha. Noor Treier ei jõudnud oma rõõmust nägu ka mitte marjata. See oli ilmasüüta wangile trööstiw ja rõõmustaw et mõningad tublid mehed tema seltsimeestest ennast mitte ära hirmuta ei lasknud ega temast midagi paha ei mötlenud, maid astusiwad tema juure ja muljusiwad temale südamelikult kätt. „Wana, kallis sõber, kes peaks seesugust laimdusi sinu pääle tõstnud olema" rääkisiwad  nemad. „SiiSgi looda Jumala pääle ja ole julge; tema, see õiguse Jumal, saab sinu ilmsüütust pea walge ette tooma; ja kurjad kihwtised keeled häbi sisse saatma!" Selle üle hakkas noor Treier waljuSte naerma. V. peatükk. Jaani majas läks nüüd häda ja wiletsus  üsna suureks. Sääl oli wäike poeg weel raskes palawikuS haige oma aseme pääl; ahju körwas kõssutas wanaema, kelle põlwe pääle mõlemad wanemad lapsed omad pead oliwad pannud. „Mis peab meist saama," õhkas wanake, laste pääle waadatcs, kes weel selle õnnetuse ja häda suurusest aru ei saanud. „Toitja ja kaswataja on meie käest ära wõetud. Kust peame meie, kui see kaua kestab, igapäewast leiba wõtma? Pääle selle on meie nimi, mis siitsaadik puhas ja määrimata,  laimu ja põlgtuse all. See on liig, liig palju! Ma soowiksin, et mu wanad silmad oleksiwad enne seda hirmust aega kinni surutud! Kui ma Jaanile oleksin nõu annud, seks ööks merele minna, tema ei oleks siis wift ialgi enam tagasi tulnud; aga siis ei oleks see häbemata arwamine selle ilmasüüta mehe pääle langenud;  ja tema oleks auga surnud!" See häda ja koorm oli liig raske elatanud  emakesele; ta ei tunnud ennast mitte tugema küllalt olewat oma wärisewate jalgade pääl; ta heitis ennast pitkale ja tõmbas haige lapse woodi oma aseme ette, et ta wahete wahel tema suud külma weega, mida lapsed tema kätte tviwad, jahutada wõis. Kas siis keegi külas nende õnnetumate pääle ei halastanud? saab ehk mõni küsima; kas siis kellegi süda nende häda läbi haledaks ei läinud? See näis küll nii olewat, nagu olekfiwad kõik head sõbrad neid ära unustanud ja nagu peaksiwad nemad seda maja üheks mõrtsuka koopaks. KaS siis inimesed arwasiwad Jaani tõesti süüaluse olewat? Noh, suurem jagu wõis küll selle tõsiduse üle kahkleda; aga fiiSgi i puudunud ka neist, kes üks teise wastu könelesiwad: „See on ikka hea, et seesugused asjad üles tulewad, kes teab, kes seda asja on üles annud?" Nii räägiti siin ja sääl ja kui ka mõned teisiti mõtlefiwad, siisgi ei liigutanud keegi oma jalga, et manale kinnitust ehk abi pakuda. Aga ometi elas õnne korral ka üks hing, kes inimeste pahadest arwamistest  hoolimata truuiste, ise ennast ära» unustades, püüdis waesid, maha jäätud hädalisi aidata, kus ta iial wõis. Lugeja saab juba teadma, keda ma arwan. Juuli oli küll raskesti Jaani ema läbi kannatanud, kui kergesti ei oleks wõinud rahwa arwamine, et Jaen tõesti süüdlane on, tema juures ka maad leida. Aga nii» sugune mõte ei leidnud tema puhtas hinges mitte ruumi. Kui tema majarahwaS jutus» tasiwad, et just praegus Jaen, tema peig» mees, hirmsa mõrtsuka töö pärast wangi wõetud, wajus ta näputöö, mille kallal ta