Tallinna Sõber MII. aastakäik. Tallinnas, 5?- Neärikuu pääwal 1880. Ktealdne aealeht Geslirahmalt maal ja lianades. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinnas LindforS'i päriate trükimajas: gkStaS k rubla, pool-aastas M kop. Koju ehk postiga saadetud: aastas 1 rubla 40 kop., pool-aastas 80 kop Kuulutused maksawad iga rea eyk selle aseme pealt '» kop. Tellimised wöetakse wasta: Hallinnas: LindforsU päriatc trükimajas. : J. G. Seelaudt, 54. Hartus : W. Just. peruus : K. Kudewiita. Wakweres: L. Wattly. haides: A. Seidelöerg. Kapsalus : H. A. KollSerg. Kuresaares: W. Lauge. -- Amölas: A. Kr. AaudKepp. Maak: kuida iseäranis kuulutud saab. Wastaja redaktor: W. F. Eichhorn. Elab Nõmme mõisas, - kirjad käiwad Kilsi jaama kaudu. (Ass - Lõ.) - Omalt maalt: Tallinnast: Wangihoolekandmise komitee. Baltimaa kuuleht. Register: Uueks aastaks. Kaks kewaded za nende monsg ! ' . . __ - Wilja pnudus mõnes Wenemaa paitus. Weike - Marja kihelkonnast: Awa.ik kiitus. - Nuhkluse-seaduse »a «M-feM - Keisri Prana terwisest. - Kindral Sk-b-lew I- Õ - „G°l°s" 'i Õnnetu surm hullu koera lab>, ;a koe.adest uleul s . l - tahtmine. Moikmast: Mässamise selts leitud. Nowomingorodist: Nõia nuhtlus. Karkowist: ..Punase Uueks aastaks soowime lugejatele, Eestirahwale ligidal ja kaugel Rahu ja Terwist! Rahu ja termist soowistwad Eestlased üksteisele  kokkutulles ja lahkudes, juba manast aeaft saadik. Wõib olla. et endised rahutumad ja kibedad sõdade- ja tõbede aead, seda soowimist sünnitasiwad. Jääme ka meie selle kena kombe juure. Wäljaspidi on meil küll rahu, aga seeftpidi kargawad maimud maimude wasta. Püüdku tüli kihutada, kes seda oma enese südame  ees wastata wõib; uõuudku kõlamad edeudust  käraga kosutada, kelle mõistus ennast sellega  ühendada laseb! Mitu mana asja, mitu wanat kombet ei kõlba enam uue aea sisse, selles aga jääme meie wana rahwa sarnatseks  ja soowime edendnse ja kosutuse põhjuseks Rahu ja Termist! Wöitlema peame meie inimesed siin ilma peal. wöitlema peame ka rahu eest; ka rahu ei lauge iseenesest meie sülle. Pealegi ja eesotsas peawad  need wöitlema, keda Jumala tahtmine awaliku  paiga peale seadis. Nemad peawad wöitlema  , et teistel rahu oleks ehk rahu tuleks, peawad wöitlema niikaua, kui wõidamad ehk auusal wainul laugemad. Sedawiisi astume ka meie uuel aastal kartuseta wainule ja tahame  rahu eest wõidelda. Et se inelle rohkem waewa kui rõõmu teed, seda wõib iga rahuarmastaja  iseenesest mõista. Igaüks peab aga oma kohust täitma ja meie ei taha kohkuda, kui ka meie waenlased ja rahu waenlased ennast  lagedikus awalikuks waZtapanemiseks koguwad,  ehk kui põesatikus waritsewad ja sealt oma nooli lendama panemad. Hakkame peale, kus seisma jäime. Kaks kewaded ja nende mõnesugused laululinnud. (Lõpetus.) Kui meie lugejatel weel meeles seisab, mida meie lelle lehe Nr. 16 sees ,siht jutu desl ja lihtkirjadest" seletada püüdsime, ehk kui nendel fe nummer weel järelwatamiseks käepärast  juhtub olema, siis wõime julgest nende oma hooleks jätta, seda sthti otsida ja leida, mida „ Isamaa Kalender" oma juttudega kõnnib ja mille peale lugejaid kanepise köiega wedada nõuab. Sellest sihist wõime siis ka koguni rääkimata  jätta, ehk puudutame selle külge aga niipalju, kui iseenesest sõrme wasta juhtub. Waatame esiteks üksi selle peale, mida iga haritud  sa auusa jutustaja käest õigusega pärida wõib, se on ühelt poolt jutu kenadus, teiselt poolt jutu tõsidus. Meie ei wõi ega taha pärida, et ükski jutt ükfi kenadusest punutakse, kuida meie pärida ei wõi, et ükski pilt ükfi heleda ivärwidega peaks maalitud saama. Walgu3 ja warjutus. heledus  ja tumedus peawad ikka üksteise kõrwas seisma, muidu ei saa meie ühest ega teisest aru. Jutud aga, mis paljast roojasest punutud mk, need on koguni kõlwatumad, neid ei tohiks ühe rahwa ette toodud saada, keda haritud rahwa sekka loetakse, keda kui sesugust auustakse. Mida kõrgema järje peal üks rahwas seisab, seda kenamaks ja pehmemaks lähemad selle jutud ja kujutused. Waua Greeklaste kujutused Jumalatest ja kangelastest on kenaduse eeskujud. Toorede rahwaste kujutused Jumalatest lähemad seda inetumaks, täitamaks ja kurjemaks, mida madalama järje peal need mbwad seisamad. Meie ei wõi pärida ega taha pärida, et jutud üksi tõßte sündinud asja põhja peal ülesehitud  saamad. Jutud peawad aga üleüldise tõsiduse peole põhjustud olema. Jutu kujutused peawad nenda tõsisest elust wõeiud, otse elust omast wäljaleigatud olema, et lugeja ehk kuulja äkitselt ära ei mõista et temal siin üksi luuletuse  kujutustega tegemist ou, mitte elama inimestega.  Kuida seisawad aga nüüd Isamaa Ka leudre"  jutud nende põhjus-pärimiste ees. Wõtame  esiteks ,Ema ja tütar" ette. On siin ka wähegi kenadust, on siin ka wähigi loodusliku olemist? Ei. Siin ei leia meie muud kui roojust, siin ei leia meie muud kui kujutust, mis igal poolel looduslikust olemisest wäljakargawad.  Ainus auusam kujutus ou kaupmees Mõistlik. Aga ka tema auusam meel mvaldab ennast ükfi pahanduses, tema suguroosa põlgamise  üle. Muud auusat ja „mv ist liku" meelt ei leia meie tema juurest sugugi. Ka tema ou tänine kui kergemeeline liblekas õie ümber ttblitsend,  küsimata, kus tema juurdub ja kes tema on. Auusad mehed ja /nõistlikud" mehed ei otsi omale küll mitte abikaasad uulitsate peal ja /alutawa" neidude fees, waid ükfi nende kodumail,  nende koduses elus. Waatame aga natuke jutu tõsiduse peate. Pattu ja roojust on küll maailmas palju, meie loodame aga, et üht täiskaswand tütarlast kusagil leida ei ole. kes oma emale, kes ennast ja teda tööga toidab, selge sõnaga ütleb: .Miks sa siis uut raha asemelle ei muretsc!" kui ükskord kohwilaual saia ei leia. Meie ei usu ka, et ükski wana naeue, oleks tema ta nii kõlwatu, kui iial wõib, awalikult, pealegi weel oma, kui ka kujustud surmawoodi peal ütelda julgeb: .Mu mees on orjuse aeal maal ametmees olnud ja seal talupoegade  rumaluse läbi, kes kõik lollid on, hea hulga raha kokku pannud." - Kelle meel ka õiguse ja anu üle koguni segatud on, se märkab ikka weel nii palju, et seda wähe wabandada tarwis läheb; ehk tema püüab natuke omast ptarkusest" kiidelda, kui se tarkus ka muud ei oleks, kui kölwatu kamalus. Lollifi petta ei ole aga ka suuremat kawalust maja. Kes inimesest  kirjutada tahab, se peab tema hingeelust natuke tundma. selle jutu kirjutaja ei tunne sellest aga ühtigi. Tema ainus püüdmine on, lugejate wiha oma kölwatuma roojusega kihutada.  Auustab se mees, se —g. wähegi Eestlasi,  kui tema neid sesugusega solgiga toita tahab?? Eestlased, pange tähele, kes teie teotajad on! (Kui edaspidi aset leiame, siis kirjutame, edasi; nüüd peame meie teisele raskele tööle hakkama.) /Tartu Eesti Seitung" oli oma Nr. 17. sees kodumaa asjadest kõnelenud, aga nii widakihutawaS  maimus, et meie kartma pidime, mõned meie nõdrema weudade seast laseks ennast  sellest jõnakõlmast eksitada ja haklaksiwad asju taganõudma, mis seaduse ja õiguse waSta käiwad. Nimelt päris „T. E. S." Eestirahwale  õigust alamateS kohtutes oma asju kirja läbi ehk wolinikude läbi ajada, ja päris ostetud talukohtadele õigust, edaspidi neid puid mõisa metsast raiuda, mis kirikule maksa tuleb. Peale selle oli selles kirjas Eestikeel nii koledast  segatud, et se, kas kirjutaja tahtmisega, ehk ilma tema tahtmata, nõdrema, wähem õpetud weudade peas segadust sigitada wõib. Meie oleme oma ülemaks eesmärgiks wõtnud, tühja kihutuste wasta wõidelda, mis muud ei wõi, kui aga rahu ja rõõmu rikkuda ja meie rahwaft üleültse omas rõõmsas wagases edeuduses takistada,  üksikuid nõdremaid wendasi aga koguni õnuetuse sisse saata, kuida seda ka juba enne nähtud on. Meie kohuS oti siis ka. oma lugejatele  neid asju seletada, ja meie palume neid, seda meie numbret, se on Nr. 25 uueste ette wõtta ja meie kirja , Kuida uue aea lastele wana aea lugusi õpetakse", rahulise tähelepanemisega  läbilugeda ja ennast sagedast küll rahwa /volinikuks,, tõstawad ja oma hovlatuste mõtteid  juhtida tahawad. Meie oleme otsekohe kirjutanud, mis meie sellest asjast arwame, ja meie ei ele ühegi muu asja peale mõtelnud, kui üksi selle asja peale, mis meie ees seifis, kuida tõde ja otsekohene julge sõna igatahes  meie kõikumata põhjus on ja selleks jääma  peab. Waalame, mis „T. E. S." sellest asjast mõtleb ja selle üle kirjutab. Selle lehe Nr. 29, mis täna, kallil Uue-aasta pühal, kui weider õnnesoowimine meie kätte jõudis, kirjutab: Keele läbi olewat inimene elajast ülem ja lähenewat oma Jumala ja looja poole. Keele läbi awaldawat inimene, et ta üks mõistlik loom on. Keele läbi wõiwat inimesed endid ja oma mõttid üheteisega ühendada j. n. e. See wõis