Sakala .U »«. Wiljaudis, A. MSitfilu» päewal 1885. vm. aastakäik. Ilmub igal laupäewal. Kuulutuste korpuSrida maksab 5 kop. EeSti seltsidele poole hinnaga. Koime»d«fe adrefs: toimenduiele Wiliandis. Aene keeli: xvMMiw LiAoA. „Sakala" aastahind pooltõift poognat: Postiga 3 rbl., postita S rbl. 60 kop. Poole aasta hind: Postiga I rbl. 75 kop., postita 1 rubla 50 kop. Weerand aasta peale tellimisi wastu ei wõeta. Iga tellija, kes kümme lehte tellib, saab ühe ilma hinnata. Adr ess id palutakse selgeste kirjutada. Poliitika, kirjandust ja põllutöö ajaleht. Wäljaandjad C. R. Jakobson': pärijad. zcr sVcr6»tir: Tartus: J. Tülk Kirjameeste Seltsi majas, Sachker' i raamatupood ja Räpina paberiwabriku kontor bürjermusse majas; Tallinnas : Thomas Jakobson'i, ja Kluge Ströhm'i raamatupoed, kaupmees Naftal; Haapsalus: G. F. Hallberg; LihulaS: kaupmees T. Büttner PärnuS: „Sndla" Seltsis ökonom Must ja E. Treufeldt'i raamatupood; NarwaS: M. Põder; RakwereS: J. Kuus'i raamatupood ja A. Heraklides pilauulitial M 51. Põltsamaal: kaupmees T. Puchk ja Leihberg; Wõrus: Vielrose; WalgaS: Rudolf; Paides: Seidelderg ja C. Aerfeldt; PeeterburgiS: K. Leopas, Reseiciö uxoen. MBoja N. Mattisjen Lkvoniö pxoen., x Kazaneic. ilvera, Mõ K 28/21. WiljandiS: F. Feldt. Saksamaa tollimaks ja meie põllumees. 11. numbris püidsime näidata, mis põhjusel Saksamaa oma wilja tollimaksu kõrgendas, ja mil Viisil see enam eht wähem meisse mõjub. Leidsime ka et kuidagi  wiifi piab abi põllumehele tulema ja piab püidma igat moodi põllumehe seisukorda parandada ja tõsta. Täna katsume aga seda arutada, mil wiisil see siis Võimalik  oleks olewat. Üleüldise paranemise tarwis piab põllumehel raha olema. Ml wiisil on tal seda aga Võimalik saada? Kui ta oma põllu- ja karjaproduktid, mis ta iial oma tarwitamisest üle suudab jätta, kõrgema hinna eest ära saab müia. Wäga kerge kostus. Kuhu piab aga põllumees  nad kõrgema hinna eest ära müima, sest nagu eespool  nimetasime, on jo karta, et nad alanewad; sest piiri peale on osalt tõkked ette tehtud? Meie Võiksime jälle niisama kergeste kosta: Asutatagu suuri Vabrikuid, mis Wäljamaalt sissetoodawaid kaupasi ise Wenemaal ValmiStawad, ja kus siis ka hulk inimesi tööd leiawad ja oma ülespidamiseks põllumehe käest tema ülejäedawad produktid ära ostawad ja nende eest kõrgemat hinda maksawad, nagu nüid wäljamaaltki saadi, ehk weel rohkemgi.  Kui ükskord niisugune järg juba käes on, küllap ta siis läheks, aga kes suudab seda alustada. Praegusel ajal ei julge keegi enne wabriku alustamist ette wõtta, kui rahwa poolt mitte suurt nõuudmist selle järele ei ole, nimelt temas Valmistatud kauba järele. Mis Võib aga nüid ilma rahata rahwaS tahta? Mis ta ostab palja käega? Ja, soola, rauuda jne. piab ta muretsema, sest muidu ei wõi ta mitte elada, ega oma tööd wähegi nõuetawal wiisil toimetada. Sellest näeme, et kuskilt muialt piab esimest abi algust otsima. Riigiwalitsus, kaupmees ja põllumees, kui kõik kolm täielise tahtmisega oma käed ühises armastuses tegewusele panemad, siis wõime piagi rutulist abi loota. Nii kaua, kui aga keegi neist kolmest oma käe tagasi wõtab ehk külmalt selle kallal tegew on, nii kaua ei ole asjast mitte asja loota. Mil wiisil oleks aga ühel eht töisel selle asja juures toimetada,  ehk missugusel kombel wõiks üks ehk töine selle asjale kasu saata ja tueks olla, et tast tõeste paranemist loota oleks. Meie nimetasime juba eespool, et Saksamaa  wäga palju Wene wilja ära ostis. Saksamaa ei tarwitanud aga seda wilja mitte ise kõik ära, waid saatis ta suuremalt jälle edasi õhtu poolseisse riikidesse, nagu Hollandisse, Belgiasse ja Inglismaale; ka Rootsi maalegi on meie wilja Saksamaalt wiitud; Saksamaa oli seega aga nõnda ütelda wahelt kaupleja. Mis tarwis on meil aga wahelt kauplejat waja? Kas ei wõi Wenemaa otsekohe  ise oma wilja nimetatud riikidesse saata? See on see wiga, mis praeguse kauplemise juures on. Kauplemine  piaks muutnema! Mispärast on meie wilja hinnad odawad? Kui meie nende hulga wahelt kauplejate peale mõtleme, mis.meie kodust peale hakates kuni wilja mineku kohani öma ülespidamist kõik kauplemisest, see on wilja kasudest, Mwad saama, wöigi meie oma wilja eest enam kõrgemat hinda nõuda, sest muidu piaks wili ostu kohas liig kõrge hinna all seisma. Wahelt kauplejaid  ei ole waja, ehk selgemine ütelda, ei wõigi olla, kui meie oma põlluproduktidest kõrgemat hinda tahame saada. Sest kui see wahelt kauplejate kasu siis ka kahele poole, see on wilja sünnituse ja wilja pruukimise kohta, langeks, siis piaks meie wili ikka kõrgemat hinda maksma. Mil wiisil oleks aga siis wõimalik wahelt kauplejaid kahandada ja meie wilja hinda laia wälja minemise eest keelda? Meil on Põllumeeste Seltsid, meil on ka oma laewanduse Selts „Linda." Meie piame oma lootust suuremalt nende peale panema, meie piame aga ühtlast ka nende jõuudu kaswatama. Tugew seeme, Lugew wili; jõukas Põllumeeste Selts, siis ka jõukad põllumehed. Sellepärast heitku esite igaüks Põllumeeste Seltsi liikmeks,  siis saab ka Põllumeeste Selts, kui ta omale liikmete läbi jõuudu on kogunud, oma töö põldu laiendama  ja igaühele tema weiksed kulud, mis esite tema tarwis on vhwerdatud, auuga wõi kasuga tagasi maksma. Aeg on juba ammugi käes, kus keegi enam ütelda ei tohiks: Mis sest seltsist kasu on saadud, mis nad seal ära on teinud? Mis asjamees sina siis oled, et töised sulle toidu malmis piawad tegema, siis sina muidu sööd. Igaüks heitku seltsi liikmeks! On meil selts tubli, siis on tal ka wõimalik oma tööd suuremate järeldustega teha. Siis wõiksiwad ennem täna kui homme meie Põllumeeste Seltsid oma liigete käest see saaks palju liikmeid juurde meelitama nende põllu produktid kokku wõtta ja ilma omale kasu wõtmata edasi toimetada. Selleks kohaks aga, kuhu meie Põllumeeste Seltsib oma kokku wõetud wilja toimetumad, julgeme wist kõhklemata  Linda Seltsi nimetada, kellel, kui ta tublima jõuu sisse saab, oma laewad saamad olema ja siis ka tee sinna maale, kus meie wilja tarwitatakse, mitte wõõraks ei jäe. Siis oleks korraga wahelt kauplejad kadunud, ja nende kasud ja ülespidamine piaks wistiSLe wilja hinna kõrgenduseks langema. Sarnasel wiisil wõiks ka terme Wenemaa oma wiljaga teha ja ilma wahelt kauplejateta  suuremaist kokku mõtte kohtadest kohe sinna ära saata, kus ta wiimne mineku koht on. Sel wiisil wõiks kauplemine muutneda, muidugi Kõrge riigiwalitsuse tuel ja abil. Mis piab aga põllumees ise tegema? Kas sest on küll, et ta Põllumeeste Seltsi liikmeks heidab? Ei. Ta piab õppima oma põllust rohkem wilja wõtma. Seda wõib ta aga lühidelt ütelda sel wiisil saada, kui ta oma põldu kas paremine harib, rohkem tale sõnikut paneb, ehk omale kõige parema wilja seemne muretseb. Kui siis põllumees oma põllust selle järele mõne jao rohkem wilja saab, siis katab see suurel mõõdul wilja madalt hinda ja tasub põllumehe waewa. Kui meie tõeste Kõrge riigiwalitsuse warju all ja abil nii kaugele jõuame ja seda piame meie püidma —, siis oleme korraga selle mõeldud surmawa hoobi, mis Saksamaa wilja tolli kõrgendamisega ehk Wenemaale tahtis anda, põlgvusega tagasi lükanud wõi saatnud. Sellepärast pangu igaüks käsi külge „ laisk liige on, keS maha jäeb" harime oma põldu paremine ja käime seda parema harimise õpetust hoolega kui liikmed Põllumeeste Seltsides otsmas. Rabeleme wälja oma halastamatult peale pandud oStu hinna alt ja tõttame wälja sellest „ mudalombist" sinna õitsewalle mäekingule, kus lõbu ja parem põli meile wastu naaratab. Edasi! Poliitika ringwaatus. Wenemaa päewalehed ei saa praegu piaaegu ühtegi nummert wälja saata, kus mitte enam ehk wähem Herati asjust juttu ei ole. Esite oli see jutt nagu tühjast tuulest tõusnud kõmm, siis arwati teda mõne Juudi rahamehe sünnituse olewat, kes selle läbi oma taskulle lootis tulu tulewat. Nüid näitab see kõne aga ikka enam tõe nägu omale wõtwat. Et küll Afganistani piir juba enamiste kindel on, on siiski aga weel üks tükk maad, mille üle ühendus ja lepitus alles tulemata on. Et Wenemaa ja Afganistani riik seda isekeskis rahulikult toimetama saaksiwad, on küll loota; aga et Inglismaa igal pool, kus wähegi mõni sõna piiride asjus juttu on, oma ninaga jällegi wahele tükib, siis wõib ka asjast weel tõsisem lugu tulla. Seda ei saa ja ei wõi Wenemaa iialgi järele anda ja rahulikult pealt waadata, et Inglismaa  ka Afganistani omandada saaks. Praegu aga, nagu Inglismaa päewalehed ja ka juba nõuukogu koosolekul  kisati, ei ole Wenemaa weel mitte Herati alla minemas ja teda oma woli alla wõtmaS, waid on alles, nagu seda Inglased isegi juba tõendawad, umbeS 80 penikoormat sealt kaugel. Et Wenemaal wäge seal on, on õige; aga kas sel wäel praegu waenu mõtteid wõi käsku on, on koguni töine küsimus. Ka see ähwardamine,  mis Inglismaa suuremate suust on tulnud, et tema (Inglismaa) wõida kohe 25,000 sõameest Indiast sinna saata, on muidu lapselik hooplemine, nagu seisaks Wenemaal wäe saatmiseks tee eest kinni. Et aga rahulikult  see asi lõpeks, oleks küll soowida olewat. Nagu kuulda, olla Pärsia 5,000 meest lubanud tülitawa koha poole saata, et siis ennemalt asjad rahulikult õiendatakse.  Kummalt see nõuu aga Pärsiale on antud, on kahtlane; arwatakse aga Wenemaa sõna sinna maksnud olewat. Ega Pärsiagi armust lõkendama silmaga Inglise  peale ei maata, sest et tal ka juba riad tema litsu- Kakata on uutele tellijatele weel kõikide wälja tulnud  numritega ning seina-kalendriga saada. DoinrenHnS.