Tallinna Sõber V- 16. Kaheksas aastakäik. Tallinnas, 18. Mi-klw pääwal Wk UltSldlit kkllleht Eesti rahloalt «aal ja linnades. Tuleb ükskord nädalis wälja Maksab Talliunas Lindf,r«'i päriate trükimajal: ,„t>« 5 rubla, 40 kop.— Pool-aaStas 1 rubla 40 k,p. Koju ehk poltiga saadetud: ,aStaS S rubla pöol-aa«tas 1 rubla 70 kop. Kuulutused maösawad iga rea ehk selle aseme pealt s kop. Tellimised wöetakse wasta t HaMuuas: Lindsors'i päriate trukimajas. Wetervurgis: J. S. Seekaudt, 54. Harkus: Laakmauu. DlaÜweres! J. Auys. Hkaides: K. SeidelSerg. Kapsasus: H. KollSerg. Lihulas: A. AütlnerU voodis. Mljandis - H. Z. Karow'i raamatupood. Uarwas: W. Aöder. Wörus- ?raua Mielrose. Walkas: W. Rudolfi. Kuuresaares: Hy. Lauge.—Maali kuida iseäranis kuulutakse. Wastaja redaktor W. sf. Eichh orn. Elab Baltiskis, kirjad kätwad Baltiski (Baltischport Lstzmncnisi-lloji?^.) ReaiStert Lõbuks ja' kasukN kuckaga. Üleüldine, kirja» s üleüldised polllika sõnumid, Oinalt maalt: Tallinnast  Suurwürst Wladimiri reisust. JlmaUlkude ia waimnlikkude ülemate asjusi. Tartu suurkoolist. Põllutijö-seltsidest. Liha wäljäwcdnst. TulekahM asjust. „Linda ' seisukord. Pahiteud. Ilmad. KalakaSwatainisc-seltsi tegewusest. Wirumaalt: Väljarändajad. Uas kohtnherra.  Liiwimaalt:  Raudtee. Wõnnu Wäljarändajad. Worn maakonnast- Kellalööja jnbilenm. Peterbnrgist: Sõnumid laliast. Meretee laht-. Süda-Wsnemaalt: Mitmesnznse» sõnumid. Zseäcalised ja sõnumid. Lõbuks ja kasuks korraga. .Juba lõõrtb lõukenex juba kukub käukene; Õitsema lööb õiekene, lehkama lööbMeken?; Puu pungad puhkewad, wee laened weereWad j. n. e." Nenda pajatab laulik, aga miks tema pajatab? Noh, eks kewade, kallis jn kaunis kewade; pannud ise laulikule neid sõnu keele peale. Astume meie tuafl maha, kohe naeratab loodvS meile lahkel näul masta. Astume meie metsa salgukese sisse: kui ilus ja armas, kui kallis ja kaunis, kui lõbus ja lahke on meil seal wiiwida! Haljas mets pea kohal, roheline maa jalge all. Linnud lasemad oma rõömurikast laulu kuulda; mägise tikub stin igale loodusearmastajale laul keelele. Mina ei tahaks ka uskuda,  et mõnele meele tuleks Niisugusel rõõmsal tunnil laulu helinat rindu tagasi tõrjuda ja mitte oma rõõmu laulu teel kõigele ilmale kuulutada. Meie elutarwitus nõuab aga, et omad majad metsa- ÄkUale ehitame ja sedawiist M meil armast küll wõimalik  kewade kaunist rõõmu haljas metsas maitseda. Meie weikesed põllud ei luba mitte, et meie ainult kewaderõõmukS  metsa-salkufi elupaiga ligidale -wõiksime knswatada. Meie peame aga kasuta puude asemel kasulikkusid puid majade ümber istutama ja kaSwatama, s. o. meie piame wiljapuu-aidast asutama. Meie maal, knS Eestlased elawad, on praegu meel wiljapuude poolest kaunis kehw lugu. Sagdedaste wõime pääw otsa teed käia, aga mitte üht ainust wiljapuu aida ei puudu silma. Kui tühi ja kole on aga see elupaik, kuS ainustki puud ega põesast ligi ei ole! Ei midagi läbi kenal kewadel ja soojal sumel leia see peremees oma kodumaja  ümbert, kelle maja täitsa lagedal seisab. ,AH, miuul ei ole seesuguste asjadega sugugi aega möllata*, ütleb mõni peremees, ,ja minul ei ole selleks ka osawust*. Ei. sõber, seesugune wabandamiue on täitsa  ilma põhjuseta. Kui mittu kord tuled niidult ehk nurmelt  koju ja seal ei ole midagi tarwilist asja ette wõtta. On aga wiljapuu-aid, siis on senna ikka asja minna. Oled ühegi tunni igal pääwal seal tööd teinud, oled ehk weel nädaliS tunni kolm kõige pere abiks wõtnud, fiis oled nädaliS oma wiljapuu ata asutamisega juba kaunis kaugele jõudnud. On töö juba kord joonel, siis kaSwab tegemise hium Viljapuudega ühtlast edasi. Aastat wiiS kuus lähemad küll mööda, enne kui suuremat tasumist sellest tööst loota on, aga keS hoolega tööd teeb, sellel ei ei jää Jumala õnniStuS ka wiljapuwaidas tulemata. Teine wabanduS: .Minul ei ole selleks osawust*, wõib küll wahest kehalisem olla, aga inimine saab jo mõnda, mida tema hoolega nõuab, miks fiis ka mitte juhatust  ja harjutust wiljapuude kaswa!amises ja tallikamises. Esimene samm on, ühe õppinud aidniku juure minna, mõned  noored wiljapund osta, mis juure tema hea meelega tarwilist juhatust istutamiseks ja tallitamiseks kauba peale annab. Selleks on temal ka oma enese pärast asja, sest see toob temale anu ja kasu, kui tema istikud heaste kosuwad.  Weike kulu mida wiljapuu aia asutamine teeb, saab peagi tasutud. Nende ridade kirjutaja on ise mitu aaStat järgeS 3 kuuni neli wakka <Riia) ilusaid suuri õunu ühe ainsa puu pealt saanud Arwame ainult 3 rubla waka eest, stiS kannab üks hea wiljapuu, mis oma alla nii wähe maad tarwitab, aastas 6 kuuni 12 rubla Wõeral maal, nagu Saksamaal, Ungrumaal j. n. e., on igal talukohal oma wiljapuu-aid, ja ka kõik põllu-peenrad  ja aia-ääred on täis wiijapuid. Neil Maadel elab rahwaS kaunis paksust, põllu-harimine üksi et jõua kõiki toita ja sellepärast on kõik proowitud, mis weel elu-ülespidamisele,  wõib tulu anda. Praegu on meie kodumaa! mitu aastat järges kastu wiliasaak olnud ja mitmelt poolt kaevatakse löö-puuduse üle. Mitmed aealehed nöuawad kaunis käredast wabrikute  asutamist, et rahwale tööd saata. See wõib jo omast kohast ka hea nõu olla, aga kes neid wabrikuid asutama piab, seda jätawad need auuwäärt herrad nimetamata. Wõi kaS tahawad nõuandjad wahest ise mubrikuid asutama  hakata? Wõib olla. Aga waadake, auuStatud wabriklased,  kui suured summad igal aastal puuwilja eest wõerale maale lähemad. Turud ja poed linnades on wõeramaa puuwiljaga Läidetud. Miks peab fee just nenda  olema? Kas ei wõikS see mitte koguni teisiti olla, kas ei wõiks wõeramaa raha puuwilja eest meile tulla? Meie kodumaa kliima laseb suuremalt jäult mitmesugust puuwilja taSwada ja küpseda. Meie talwed ei ole nii waljud, et wiljapuid häwitakstwad, kui need wähe.;! warjatud  on. See kartus, et siis kui igaüks omale wiljapuu-aia  asutaks, puuwilja hinnad koguni alla langeksiwad, see ärgu peletagu kedagi. Täidame esiteks oma maa turud ja poed oma maa puuwiljaga; kui meil siis weel midagi üle jääb, küll kaupmehed sellele stiS kaugemal kaupa otstwad. Aur weab jo meie päiwil kõik kaubad lühikese aeaga tuhandete werstade peale ja laulab läbi maailm laiali. Et wiljapuu-aiad elu-ülespidamiseks kasulikud on, see on waidlemata tõsi. Aga inimene ei ela mitte ükspäinis leiwast ja leib ei ole kaugelt mitte ainus asi, mis elu ja termist üles piab, mis südant rõõmustab. Rõõmuta ja kurb on aga see elupaik, kuS puud ega põesast Muks ja marjuks ei ole. Seal sigib nii kergest nukker meel, see paha maim, keS meie päiwil läbi maailma koipab, rõõmu ja sellega ka töö-jõudu häwitab, kadedust, wõera oma ihkamist, kurja tüli, lõhkumist, röõwimist ja otsata wiletsust sünnitab. Kui wäga lõbus oleks see, kui meie omal armsal kodumaal iga talukoha ja iga teise elukoha juures wiljapuu-aia leiaksime. Kui armas oleks see, kui pidupänvil ja teistel päiwil, knS sumel töö seisab, omaksetega  sugulastega ja sõbradega puude all istuda ja jahedas  õhkuõ ilma higita juttu ajada wõlksime. Meie arwates oleks wiljapuu-kaSwatamisele suureks tuekS ja tuluks, kui iga Kihelkonna-koolmeiSter oma kaSwandikkudele  selleS eeS-juhatust annaks. Muidugi piab temal selleks omal wiljapuu-aid olema. Kui näituseks koolmeister igal õhtul üks tund oma õppijatega aidas tööd teeks ja neile juhatust annaks, kas see ei oleks temale ja tema õppijatele suureks kasuks? Niisamati wõiks seda osalt ka Wallakoolides teha. Mis nooruses õpitud saab, see jääb meie saatjaks läbi meie elu-aea. Sellepärast armas Eesti-meud, kellel wähegi maad on, mõta nõuuks omale puuwilja-aida asutada. Ara lase mitte tundi mööda minna, mida selleks kasulikuks tööks tarwitada wõib. »Aeg on raha* ütlewad Amerikanlased, kes selle juhtsõna mõnul omas majapidamises kaugele on jõudnud. Argu lasku keegi seda raha oma käest libiseda. KeS sagedast kõrtsis oma aega wiidab, see tarwitagu edaspidi  seda raha mis seal kulutas, wiljapuude ja nende raamatute ostmiseks, mis selles tallituses juhatust annawad,  ja wiidetud aega wiljapuude istutamiseks ja harimiseks.  Kaunist õpetust aia-tallitamiseks annab J. Körw i ,Maja aiapidamise raamat*, mis palju ei maksa, Wilpuu-aidade  asutamise eest saamad lapsed ja lapse-lapsed asutajat tänama ja õnnistama. AuuStatud Kihelkonna-koolide ja Walla-koolide eest seisjad ja wilitsejad muretsegu oma koolidele jäädawad wiljapuu-aiad ja koolmeistrid, keS lastele selleS tähtsas asjas õpetust ja juhatust oskawad anda. Meie arwame, et palju kasulikum on, kui mõned wabrikud meie maal, mis ihu ja hinge terwise kohta nii kardetumad oa, kuS kõik paleuslikud idud lämmatatud, toorus ja pahad elllwiistd  kaswatud saamad, kus warast surma ette walmiStatakse.  Kas ei ole aia-töö ka ükS suur wabrik, kuS tuhanded  tööd ja leiba leiawad, ja seda puhaStawaS, karaStawas  Jumala õhkuS? Jõuaks pea see aeg, kus iga EeSti talumaja kõrwaS ka wiljapuu-aid asutatud on, kuõ iga perekonna-liige oma kurwa südant wõib jahutada ja oma hinge ta ihu termist kosutada. Et see pea sünniks, seda soowib oma Eesti sugttwendadele wiljapuu-aia pidaja ä.. U—a. Üleüldiselt pruugitaw kirjawiis. EeeSti Kirjameeste Seltsi koosolekul 25. Märtsil 1386 siginenud heaksarvamised. Üles kirjutanud J. Kurrik. § 1. Kakstk-lausahealed (diftongid) pannakse ikka üksneS kahe tähega kirja. Näituseks: ei söö saia, hakkab käima, et ole wõiinn jne. Kuid sõnad jõud nõu au kirjutatakse mitmuse nimekamas muutes (pl. nom.) jöuud nõuud auud, sest et need sõnad selles muuteS kahesilbilised on. § 2. KakS umbhealt lausahealte mahe peal pannakse ikka üksnes ühe tähega kirja- Näituseks: läks wälja, walged lambad, minu kindad, ostis palju karda jne. (Ainult seesugusel korral, kui mõte tõeSte kahel wiisil wõiks saada mõistetud, wõib kirjutaja lihtsast kirjawiifist taganeda, näituseks:  ära osta karrda, ära osSta karda.) 8 3 Üleüldse peeti seda seadust kõige lihtsamaks, et umbhealte  b d g s ärakadumisel niisama esimese kui ka teise silbi lausahealiue täht muutmata jääks. Näituseks: tuad siad luen süed näud liud fiun luud jne; ehk ainult kahe n kokkujuhtumisel töise silbi u asemele o: suod luod. Aga otse kindlaks ei saanud arwamine selleS punktis mitte. § 4. a) GdaSpidi kirjutatakse ää asemele ea, nimelt järgmistes  sõnades: hea heal seal teal peal pea seadus teadus. d) Lahtiseks aga jäi küsimus, kas üü wõi üi kirjutada,  kas nüüd hüüdma püüdma müüa lüüa süüa, wõi nüid hüidma püidma müia lüia süia jne? 8 5. t) Heaks arwati ühe ainsa umbhealelisega kirjutada: a) AdeSsiwi lõpp : mul sul tal sel mil; b) lufinitiwi lõpp: kat wet met tõt süt; e) Nominatiwi lõpp: kot kep pap tam kan kul püS. Sedamööda jääb sõna lõppudelt kahekordse umhealelise: kirjutamine üleüldse maha. 2) Tähe h kohta wseti nõuuks, teda maha jätta niisuguste  sõnade alguselt, kus ta wankuw on. Nõnda tuleb  näituseks kirjutada: erned Siskama äkitselt eile aruldane  auk. urtfik jue. 3) NöuukS wöeti kirjutadaseui kuni ometi amealitus;  (aga: tunnistus). 4) Pruukida tuleb ainult -gi, näituseks: kumbgi siingi siiSgi kaõsidgi lukgi kapgi jne. 5) Määrasõnade lõppudeks arwati -ti ja -te mõlemaid pruukida, kahtlasel korral aga -ti; (i-healelised on ka teised  määrasõnade lõpud: -di -li -ui -fi; waheldi selili pärani  kahekesi).