uue õigusele aidata wõiwat? Ehk arwaS ta selle kirjaga oma uue Baltia rahwausele lähemale saawat? Meie ei tea, missugune auus eesmärk temal seal juures silma paistis, aga seda wõime ütelda: kes seesugusel kombel rahwa puudusi ülesotsib ja neid üleliia suureks teeb, ilma et ta põhjuste järel uuriks ja abi nimetaks, see kõnnib üleliia wiltu teede peal, langeb rahwa tõsisest elust üleliia palju kõrwale, olgu tema eesmärk ka ei tea kui auus, ning ta ei teeni omas töös mingisugust usaldust päewaliku elu ja toimetuste kohta. Poliitika ringwaatus. X .Oaksa vtt Mimasel ajal weike Gambetta oli, nagu juba jutustasime, omaS Shäärburi kõnes sellest paari sõnaga rääkinud, et kord ElsaS-Lootringeni maa jälle Prantsuse  kätte tagasi peab saama, ja neid sõnu on Saksamaa  ajalehed pahaks pannud. Selles sõnawaidluses Saksa- ja Prantsusemaa ajalehtede wahel on siis ka mõned Prantsusemaa ajalehed selgeste ette näitanud, et Prantslasel sugugi tarwis ei ole Sakslasega sõda pidada, waid just Elsas-Lootringeni maade oma käes hoidmise läbi saadab ennast Saksamaa hukatuse sisse. Kartuses, et Prantsusemaa oma maid pärima wõiks tulla, peab Saksamaa ühtepuhku nii raskes sõamundris seisma, et see raske koorem teda aegamööda ise maha rusub ja waeseks teeb. Saksamaal on juba nii palju maksusi iga riigialama seljas, et neile uusi enam sugugi Võimalik ei oleks selga panna; siiski peab seda Bismark tegema ja uusi maksuseadust parlamendile ette panema, muidu ei tule ta oma tarwitustega järjele. Peale selle teeb see pingul-olemine Prantsusemaaga Saksa wälist poliitikat õige kirjuks. Saksamaa peab ikka selle eest hoolt kandma, et Prantsusemaa mitte seesugusi lepitust  töiste riikidega ei tee, kus temal wõimalik oleks, oma kättemaksmise sõda pidada ja Elsas-Lootringeni maid tagasi wõita. See on aga üks raske tükk tööd, nimelt weel seeläbi, et Saksamaa sunnitud oli, Austriaga  lepingut tegema ja Austria kasusi silmas hoidma. Saksamaa ajalehed kirjutawad küll, et Prantsusemaa oma sõawäe eest weel suuremaid kulust tarwitada. NeMad tröõStiwad ennast ndnde mõtetega: et seesugune sõariiStade all olew rahu ka Prantsusemaad pea ära saada tüdindama. Aga kui meie mööda läinud kümne aasta peale tagasi waatame, siis ei taha see nende lootus täide minna. Prantsusemaa maksis peale wiimase Saksa-Pantsust sõa Saksamaale nii palju sõakulu tagasi, nagu seda enne weel ei ole nähtud. Siiski on Prantsusemaa nüüd jälle rikas maa. Ka on Prantsusemaa  kergeste neid lõpmata kulust jõudnud kanda, mis tema sõawäe uuendamine tarwitas. Selle wasta on aga Saksamaa, et ta küll Prantslase käest milliardisi  sai, kõige suuremas raha kitsikuses. Sell kombel ei ole siis kaalud praeguses sõariistade all seismas rahu-Võitlemises Saksamaa ja Prantsusemaa wahel mitte ühesugused. Prantslasel ei ole ruttu, sest iga tunni ootamisega kaswab tema jõud ja Saksamaa jõua' kahaneb. Kui meie aga Elsas-Lootringeni maad ennast tähele paneme, siis leiame, et seal Saksariigi Valitsusele wäga palju pääwalu tehakse. Suurem jagu nende maade rahwast ei taha muud, kui jälle Prantsusemaaga  ühendatud saada, kelle küllest teda ilma rahwa tahtmisest küsimata Saksamaa külge heideti. See on seal maal weel Sakslaste suurem wõit, et weike AutonomistlaSte partei seal kokku heitnud, kes ennast poliitikast eemale tahab hoida ja üksi selle peale Vaadata, et Elsas-Lootringeni nii palju kui wähegi Wõimalik isewalitsejakS riigiks saaks. Kui meie aga selle peale waatame, kui wäga kurb ja waene Saksamaa  praegune seestpidine riigi -elu on ja kui rõõmsalt ta Prantsusemaal õitsema läheb, siis on küll wähe lootust, et Elsas-Lootringen omas elus ennast kunagi Saksamaaga saab ligistama. Sellepärast on Saksamaa  tulewik, kui Prantsusemaa piiri peale waatame, õige kurb, kuna Prantsusemaa rõõmsa lootusega ajaratast  tulewiku poole näeb weerewät. Saksamaal sotsialistide õpetus uuemal ajal all uut elujõudu koguma. Riigiwalitsuse poolt on kaks äraaetud sotsialistlast, Kärner ja Finn, Berliini tagasi lubatud, kus nad sotsialistlaSte seas üht uut sotsialistlaste parteid on hakanud asutama, keS riigiwalitsuse koduse tallitust poolt tahab olla. Nimelt lubab see partei Bismarki tolli ja kauba-poliitika poolt olla. Eesnimetatud mehed tahawad ka üht uut sotsialistlaste ajaleht wälja anda, mille tarwis BiSmark wist raha keelama ei saa, sest et temal teda selleks otstarbeks küllalt käes on. Suurem jagu Saksamaa ajalehta saamad Bismarki  poolt abi. Ka Lutheruse kirikherra Stöcker, see kristliku- sotsiali partei päämces, liigutab ennast jälle õige tubliste.  See mees mõistab sotsialismuscst niisama wähe, kui theologiast, aga temal on hea painuw keel, kelle abiga ta ka kõige pärdikusemad õpetused linna untsakatele  läikiwaks teaduse õpetuseks moondab. Arwatakse  aga, et ta wiimasel ajal nii wäga hullustuse - tujude sisse olla langenud, et teda ka tema osaw ja libe keel enam maailma naeru käest ei saa peastma. Austria keiser Franz Joosep käis Augusti lõpetusel Krakaui linna waatamas. See linn on praegu Poolakate tähtjam päälinn. Keisrit wõeti seal suure Vaimustamisega wasta. Kubermangu ülem teretas  pitkema Poolakeele kõnega, kus ta näitas, kuidas Krakaui linn praegu Poolakate waimu-elu päälinn olla, mille õitsemist Austria praegune keiser elusse olla kutsunud, keda sellepärast kõik tänuga auustada. Keiser Joosep tänas liigutatud südamega ja awaldas oma rõõmu selle üle, et ilma politsei ja soldatiteta kodanikute enese militsa wägi nii mõnusalt head korda ülemal jõudis pidada. Keiser soowis ka, et hea olek tema ja alamate wahel ikka edasi kestma jääks. Et Krakaui linn nii lähedal Wene piiri ääres on, oli ka Warsaawa kindral-kubernär kindral-adjutant Albedinski  teda Krakauis teretamas, kus ta ühe Keiserliku Majesteedi Wenemaa Keisri käekirja Austria keisri kätte andis. on asjad praegu ikka meel mana moodü. Albaamalased on ühe tellegrammi Konstantinoopoli  saatnud, kus nad sultanile tõutawad, et nad mitte järele ci saa andma, maid oma maa eest nii heaste Montenegro kui Kreekamaa wasta wiimase weretilgani  wõidelda tahawad. See wastuS saab wistist sultani meele järele olema, sest Euroopa ühendatud sõalaewade mäe peale, kui see tõeste Türgi meredesse peaks purjutama, waatab ta niisama, nagu wankri peale, kellele kuus hobust ümber on rakendatud, kellest igaüks ise külge weab. Üleüldse on wiimaste nädalate  sees Kroonu pääraha lammaste pealt sisse maksetud,  nii et riigi kassad mitte tühjad ei ole ja sõa wasta Valmistamine edasi wõib minna.  Konstantinoopoli  linnas on mässamise kirju sultani wasta rohkeste laiali lautatud, kus öeldakse, et prohweti õpetuste järele rahwal õigus olla, sultanit walitseda, n. n. e. Rumääyia würstiriiki pidada pea kuningriigiks  tostetMa. Nimelt selle Nue auu-nime pärast olla ka Rumäänia würst oma abikaasaga Augustikuu lõpetusel Berliinis wõerusel käinud. Serbia ja Bulgaaria olla enese wahel lepingut  temüd, mille järele nad ükstõist wastastiku kaitseda  tahawad. Paapst ärritab Belgia piiskoppisi nimelt wahwa wastapaNemisele üles. Belgia piiskopid pidada selle eest muretsema, et paapsti wiimane ring-epistel, kus ta Belgia ministrit teutab, õige rohkeste laiali saaks lautatud. Peale selle pidada nad selle eest hoolt kandma, et kiriku-koõlide arw kaswaks ja riigiwalitsuse koolidega Võidujooksmist alustaks. Sellepärast arwatakse,  et Belgia kiriklasid uue jõuuga riigiwalitsuse wasta mässama saamad hakkama. Prantsusemaale on komunardlased tagasi lastud,  äga. need punased mässajad ei ole midagi ära unustanud ega juure õppinud. Oma hullustustega katsuwad nad jälle Prantsuse riigi olekut kõikuma panna, millest wälja paistab, et neil mitte isamaa õnn pääasi ei ole, waid oma partei üksikpoolik kasu. Prantsuse praegune tark riigiwalitsus teeb aga nende püüdmised seeläbi aegsaste tühjaks, et ta ise neid wabadusi parlamendile kinnitamiseks ette paneb, mille pärimistega komunardlased rahwast kihisema püüawad panna. '.lnglismaa parlamendis räägitakse nüüd waewalt  ÜNM"Äsjadest, kui lirimaa kardetawast olekust. Mässamise himu ja nõu näikse lirimaal ikka enam maad wõtwat. lirimaal on mitu aastat wilja äpardus  olnud, ja et rendi talupojad (kõik talupojad on seal paljad rentnikud) oma renti ära ei jõua maksa, wiskawad mõisnikud neid kohtadest wälja ja rendiwad kohad sagedaste töistele ära. Sellepärast on seal wiha ja waen walitsemas, mis hirmsaid ja kõige kõlwatumaid  kurjategusi sünnitab. Nii tungisiwad hilja aja eest tagasi wiis meest sõariistadega ühe mõisniku majasse ja ähwardasiwad teda ära tappa, kui ta ühe rentniku lahti saaks laskma, nagu oli lubanud. Nad lasksiwad mitu püssi pauku mõisniku majas ja läksiwad  siis minema, ilma et kellegile kahju oleksiwad teinud. Töisel kohal pandi rentniku maja põlema, kuhu uus rentnik sisse oli tulnud, kust wana wälja oli aetud. Töises kohas tapeti seesugune uus kohawõtja  pealegi ära, peale selle kui ta ähwardusi tähele ei olnud pannud. Rahwas peab suuri koosolekuid, kus nad otsuseks wõtawad, igaüht käredaste trahwida, kes töise rendikoha peale tungib ehk seesugust kohta wasta julgeb wõtta, kust endine rentnik ära aeti. Ka wõetakse otsuseks, selle eest wõidelda, et talud päriskohtadeks  saamad. Inglased on suure jau omast sõawäest Afghanistaani  maale saatnud, aga nüüd ei saa nad kusagilt  nigrutisi asemele, keS koduseid sõawäe pataljonist täiendaksiwad. Inglased kauplewad sellepärast wõeraid oma sõateenistuSse, nimelt Sakslasi, sest et neid Londonis  ütlemata palju ilma teenistuseta on. AfghaniStaaniS näikse pea suurem lahing tulewat. Ajub Khan on Kandahari alt ära läinud ja näikse KabuliSse tahta tungiwat. Tema sõawägi pidada juba 100,000 meest suur olema. Kui see plaan temale korda läheb, siis on Inglaste sõakäik Kabulist Kandahari poole tühjaks tehtud, ning kindral Roberis peab uueSte tagasi tungima, et waenlast leida wõiks. Sellepärast saab ta ruttu katsuma lahingule jõuda. Omalt maalt. Tartust. Kõigewäetim „E esti PoHjsiMes." Selle Pärnu Postimees" nõnda: „Tähele panejatel ajalehtede lugejatel pole mitte enam tundmata, et „E. P." päew päewalt ikka wäetimaks ja magedamaks läheb. Esiteks sellest, et see ajaleht nõnda suures kujus wälja tuleb, et tema toimendajad teda tuumaka tükkidega enam täita ei jõua ja selle häda pärast kõiksugu sogakirju wasta wõtawad, mida neile kätte saadetakse, et aga musta walge peale panna oleks. Niisuguste sogakirjade ärakirjutamiste ja awaldamiste läbi näikse nad ka wiimaks ise nõnda tuimaks minewat, et asjaliku seletuse ja narriliku naiste jutluse wahel enam wahet ei oska teha. Seda näeme „E. Post." 27. numris, kirjawastuses, kus „Sakala" laimaja A. P. kirja peale, mis sellesamas numris äratrükitud on, wastuft antakse, öeldes: „Mis Teie kiri ütleb, sellest oleme isegi omal ajal tahtnud kõneleda, aga ei olnud seks aega. Teie mõtted on koguni õiged ja meie täname Teid awalduse eest." Seega on siis „E. Post." selle pitka laimamise jutluse niisama palju kui omaks tunnistanud ja on selleläbi awaldanud, et temal enesel niisama wähe teadust ja asjatundmist pääaju sees pesitab, kui tema weidral kirjasaatjal. Ruumi puuduse pärast ei wõi ma selles pitkas laimamise kirjas awaldatud ütelusi mitte kõik üles wõtta, sest siis weniks nende seletus liig pitkale, millest lugejad ära tüdineksiwad. Sellepärast pean üleüldse ja lühidelt seletama. Wäga kahju, et „ Eesti Postimees" omale paberi wabrikust nii suured poognad  on tellinud, kui see mitte ei oleks sündinud, oleks ehk mitu pahandust tulemata jäänud. Sest mis kasu on sellest, kui mõni kaupmees suurema mõeduga wälja müüb kui töised, kui tema wilja sees aga kolm neljandiku  puru ja mulda on? Töiseks tuleb „E. Post." magedamaks ja wäetimaks minemine sellest, et meie rahwas ära tunneb, kelle lipu all „E. P." wõitleb ja et sellest seisukohast wälja woolawad sõnad Eestlastele tõeste kahjulikud on. Sellepärast on ka kõik targemad Eesti kirjanikud temast ära taganenud ja tema praegused kaastöölised näikse õieti kehwad olewat,  kellel soola terakest ega raswa raasukest 'pole supi sisse panna. Sellestki see tuleb, et „E. P." töistest ajalehtedest saab tihti ära wõidetud. Oma 27. numris wõtab ta enese kaastöölise A. P —ga miimist jõudu weel kokku ja tormab pahas tujus ajalehe  „Sakala" kallale ja püüab teda sõnade walekspöörmise  läbi riigiwalitsuse ja kõige auusamate kirjanikkude  teutajaks maalida. Põlastaw on seda teutust lugeda, millega seal „Sakalat" püütakse määrida. Wõib olla, et „E. P." ise sellest pitkast jutlusest suurt rõõmu on tunnud, aga kahju, et wälja lastud kuulid tema enese pihta tagasi põrkawad. Kes „Sakalat" järele mõtlemisega läbi loeb, see näeb jo selgeste, et see ajaleht armastusega Wene rahwa ja riigiwalitsuse poole hoiab ja teda rahwale kui heldet isa ette säeb, kelle peale usaldusega loota wõib. Kuidas wõib siis niisugune leht riigiwalitsuse teutaja olla? (Ennemalt wõime seda „E. Postimehest" arwata, sest ta räägib Wene rahwa üle liig pahaste, säeb nende usku töistest uskudest halwemaks ja nimetab neid käokumardajateks.)  Wist arwas „Eesti P.": Kui ma „Sakala" ütelust kawalal kombel wiltu pööran ja omast suurest luule rikkusest juure loon, mis laimamist mõnusamaks teeb, siis hakkab ehk rahwas kartma, et „Sakala" jälle kinni pannakse ja heidaksiwad kõik minu lehe lugejateks. Aga olge julge! suur, auuwäärt ja kuulus Postipapa! Teie olete oma kaastöölisega mõlemad eksinud.  Et küll rahwale koti täie liiwa olete katsunud silma külmata ja olete omale wagaduse riided selga