Tallinna Sõber « 33. aastakäik. Tallinnas, ll>— Lcikufckuu päwal IM. KleSldue aealtht Eestirahaiatt maal ja liaaades. Tuleb ükskord nckdalis wcklja. Maksad TaNunaS Li»dfors'i pSriate trükimajaS: ,MtaS d rubla, pool-aaStas 60 kop. Koju ehk postiga saadetud: aastas 1 rubla 40 kop., pool-aaStas SS kop. Kuulutused maksamad iga rea ehk selle aseme pealt ö Kop. TeMmised wöeta?se waSts r HaW,mss: Lwdfsrs'i Päriate trökimajas. SeterS«rgis: J. H. S«ek«mdk, » 54. Aartus: W. A«st. - K. KsdewUta. Wakweres - <L. Wattly. haides: A. SeidekSerg. Kapsatss- H. K. Ksllöerg. Mresaares: W. <M«ge. Kmõlas: A. Kr. Naudkepp. Maal: kmda iseärams kuulstsd saab. Wastaja redaktor: W. F. Eichhorn. Elab Nõmme mõisas, kirjad käiwad Silsi jaama kaudu. (Ass Register: Saksastamine ja-„talu-haridns". Omalt maalt. Tallinnast: Maa-maksud. Lootuse mnustka-koor. Narmast: Õnnetus ja õnn Krähnholmis. Toorus. Helme kihelkonnast: Õnnetused seal ja eemal. Riiast: Liimimaa raudtee. Permist: Laulupidu oma keskis. —> Peterburgist: Suured uuendused. Tulekahju. Kurjateust Wass. OStrowis. Turkestani sõda. Samaarast: Metsa põlemises. Astrahhauist: Tulekahju. Wolga jõe äärest: Suur sild. Nowotsherkaskist: Rööwled ja margad. Rohutirtsud.  Dnjeperi  jõe äärest: Wee kahanemine. Wõeralt maalt: Saksamaalt. Auötria-Ungrnmaalt. Prantsusmaalt. Inglismaalt. Itaaliast. Valtani poolsaarest. Kirja wastused.  -- Kiriku teadused. Saksastamine ja "talu-haridus". I. Wasta meelt ja raske südamega alustame täna oma juhtkirja. Kui se leht asutud sai, sijS ei olnud meil koguni mitte nõuu, palju poliitika-kirjasi kirjutada. Weel wahem oli meil himu watelda ja tülitseda. Koguni teised silmamärgid  seifiwad meie ees. Tasast koduelu tahtsime  meie jõudumööda kosutada ja koduelu kenadust  toetada. Aga kes kindlat hoonet, kindlat  kodut ehitada tahab, se peab muret kandma,  et põhjus selge ja kindla pinna peale rajatud  saab. Kus ehituse-paik risuga ja puruga, tuhaga ja tolmuga kaetud on, seal tuleb seda enne ehitust puhastada. EeStirahwa tasase koduelu  paiga peale kantakse ja puistatakse aga Mõnelt poolelt ja mõnel kombel nii palju risu, puru, tuhka ja tolmu, et meie selle paiga puhastamiseks  sunnitud oleme. Meie ei tahtnud koguni mitte palju waielda; kõige wähem tahtsime  meie aga Eesti Postimehe" wasta waielda. Se leht on Eestirahwa wanem aealeht ja meie mälestuses seisab weel selgest, missuguse rõõmuga  selle lehe esimesed aastakäigud wastawõetud  ja loetud saiwad; rõõmuga —> mustus" oli sel lihtlabasel aeal weel tundmata sõna, kui se ka ilma nimeta Eestirahwa südames  elas ja uue lehe wasta hõiskas. Ja ,Postimees" käis oma otsekohest tuntud teed, kosus ja kosutas ja tungis ilma kõlata ja ilma kärata rahwa südamesse ja meie tunnistame rõõmuga, et tema töö mitte asjata ei olnud ja et tema suurt jägu sellest põhjusest pani, mille peale nüüd kõrged rahwnse ehitused alustakse ja kõrgemale ja kõrgemale weni takse, nii kõrgele, et ennast sagedast juba kõrkluseks ümbermuuta ähwardawad. Selleks aga pakub nüüd ka juba , Eesti Postimees" oma kätt ja se sunnib meid, selle auuõtud lehe wiimiseid juhtkirjast Baltlased  ja Eestlased" ja , Eestlased ja Sakslased" oma seisupaiga pealt ligema läbirääkimise alla wõtma. Meie tahame seda nii asjalikult ja nii tasase waimuga ja sileda kõnega teha, kui wõimalik on ja meie loodame ja meie ootame, et, kui pEeSti Postimehel" selle peale midagi wastata oleks, et se sits sealtpoolt sellesama asjaliku tasandusega tehtud saaks. Meie loodame  ja ootame, et „Eesti Postimees" ennast nendest keerulistest ja weerulistest madu-teedest ja wale-seletustest eemal hoiab, mida „ Sakala" tema ja meie wasta tarwitab. Neid wöib üksi se tarwiliseks pidada, kes sala-seisupaiga peal seisab ja seda lugejate eest peita soowib, künni sala-wörk kalukesi ümberpitrand on, et enam ei pease ja kawal kalamees hirwitateS omast peidu paigast wäljakarata ja saaki kotti koguda wöib. Meie maal, se on Eestimaal ja Eesti-Liiwimaal elawad kaks rahwasngu, kuida igaühel teada on. Kuida need mõlemad seia asusiwad, se on üks asi, millega üksi weel aealou uurijal tegemist on, koguni mitte seaduse andjal ja seaduse kaitsejal.  Meie omal põlwel peame seda kui üht eeSleitud olekud waatama ja tähendama. Meie peame aga ka püüdma, neid pragufi ja neid lohutust täita ja toppida, mida endised aead nende kahe rahvasugude wahele kiskusiwad ja löhkusiwad, kui isamaa asjad rõõmsast ja lahkest edenema peawad, kuida need wiimiste aegade sees ka tõeste edenenud on. Ühendust ja sõbruStuft meie kitsama isamaa mitmesuguliste kodanikude wahel on tarwis ja selle ühenduse ja sõbrustuse püüdmist lootsime meie leida, kui ,EeSti Postimees" oma juhtkirja  pßaltlased ja Eestlased" maailma saatis. Meie lootsime ja ootasime, et selles juhtkirjas iga isamaa-kodaniku rahwas auuStud ja armastus  nende meie maa rahwuste wahel öpetnd saaks, rääkigu nemad üht ehk teist keelt ja kandku nemad üht ehk teist kuube. Pärime meie ühes riikis, kus palju rahwasugust elawad. oma rahwusele eluõigust, siis peame meie seda ka teisele täiel mõedul lubama, sest kahesugune mõet on hirmus Issanda ees, ja tänu olgu Jumalale,  ka meie Suure Keisri ees. Selles juhtkirjas oleme meie küll ka siin ja seal, mõnes paikas koguni wägewa sõnaga manitsust leidnud,  mis sedasama nõuuawad, mida meie oma kitsama isamaa tulusamaks tarwituseks nimetame, se on: lahkumist rahwnse era-pärimisteft  j a suurustustest; aga selged juhtnööri,  mis ühel ja sirgel joonel läbi selle juhtkirja  käiks, seda ei leidnud meie seal mitte. Kuida wõiks küll Baltlase oleku eestvõitleja, selle oma Baltlase seisupaiga pealt kirjutada: , Nõnda ei olnud meil ühendust palja nimegi järel, kes siis pidi tõsise ühenduse peale mõtlema? Ehk küll loomus ise meid kui ühe maa lapsi ühe tee tallajaid, ühe ajaloo ja sarnaste sääduste alnfid, sarnaste ülesannete kandjaid kõige wägewamate sidemetega teine teise külge on köitnud, ometi ei hooli meie loomulikumast  pärimisest, lihtlabasemaist tarwitustest midagi, seisime ja seisame teine teise kõrwas kui wõõrad, ja ka meie paremad isamaa eest töötegijad, keda haridus tuima rahwnse eratundmustest  wabaks on teinud, ei näita politika küsimistes siiski mitte kõrgemat mõtet aimawat, kui jälle oma rahwnse mõtet. Langeb se koledam,  se põlastawam "söea-olek, siis on langenud kõik müürid, mis kõikide kodumaad lahutasiwad üksiku jagudesse, siis teame, mis terwe kodu- maa on. Siis ei wõi wahet teha ega tunda rahwaSte ja kodumaa liikmete wahel, fiiõ ei kosta kellegi üleüldisema küsimiste pääle enam Eestlased, ehk Lätlased. Näituseks: arwame meie praegust Eesti Aleksandri-kooli niisuguseks asutuseks,  mis üleüldiste inimliku tarwituste põhja paäl rajatud on, mis ühe osa kodumaa liikmetele  nendele tutwas keeles kõrgemat haridust kätte püüab muretseda, mis sell teel otsekohe terwe kodumaale kasuks ja edenduseks on, ma ütlen: kui meie nõnda arwame ja kes arwab teisiti? siis oleks Aleksandri-kool, kui Baltia järje peale oleme jõudnud, kõigi pidi Baltia asi, BalLia ehk üleüldine kodumaa  ülesanne. Sest Baltia järje peal ütleme ju kõik: ,Mis ühele kasuks, on kõigile kasuks, mis ühe kohus, kõikide kohus, mis ühe õigus, kõikide õigus. Haritud inimeseks saada niipalju  kui wõimalik, on aga üleüldine inimlik tarwitus, on seeparast ka iga ühe kodumaa liikme  kasu, kohus ja õigus. Selle hariduse lõbusamaks  edenduseks on Aleksandri-kool asutud; saagu seepärast Aleksandri-kool awitut igast ühest, iga pidi!" Nõnda peakfiwad need mehed, keS kõigist seisustest ja rahwustest Volitatud, kõikide nimel otsust mõttes ja andes kõikide tarwituste eest muretsewad, ka seda kooli oma walitsuste kohuste kirja sisse ülespanema. Teine näitus: Saksa maa-gymnafium Wiljandis on praegu päris Saksa asutus. Arwawad aga Baltlased seda kooli niisama kodumaa kasu kandjaks, arwawad  nemad, et sääl mitte iseäranis Saklast ei taheta kaswatada. maid kodumaa lapsi haritud  inimesteks, ning et seega muud ei täideta, kui üht kõrgemat inimlikku kohut, siis on se gymnasium tõeste maa-gymnafium, täna aga ei ole ta seda mitte, waid tema nimi on täieste wale: siis aga langeb ta nii hästi nime kui olemise poolest Baltia ehk kõikide kohuste ringpiiretesse  ja wahet tema ja Aleksandri-kooli wahel ei oleks wõimalik teha; siis teemad tööd mõlemate koolide eest õiguse ja jõuu ehk uõuu äramäaratawa saaduse järele ühesugusel wiifil kõik Baltlased, see on: kõik Eestlased, Sakslased,  muulased, kõik kodumaa liikmed ühes koos." Se jägu ,Eesti Postimehe" nimetud juhtkirjast,  mida meie fiin üleswõtnud oleme, räägib rohkem üleüldistes tähendustes, kui selges sõnades.  Aleksandri-kool saaks selle järel täieline Baltimaa asutus olema, kuna Wiljandi Maa- Gymnasium seda mitte ei oleks. Kus aga nende koolide mahe seisaks, sellest ei räägi , Eesti Postimees" midagi. Et Aleksandri-koolis Eestikeel  Wiljandi Maa - Gymnafiumis Saksakeel õpetuse keel on, se ei wöikS ühe Baltlase filma eeS ometigi seda wahet teha, sest mõlemad kee-