Tallinna Sõber K? j. KlimneS aastakäik. Tallinnas, MSrikun l. Mlval 1888. Ultiildne aealeht Eesti rahivale «««I ja linnades. Tuleb ükskord nadalis wälja. Maksad Tallinnas Lindfor«'i pärijate trilkimajad: austas S rnbla, 40 kop.— pool-aaStaS 1 rudla 40 kop Koju ehk postiga saadetud: aaStaS S rubla pool-aa»ta« l rubla 70 kop Kuulutused maüsuwad Iga rea eyil sell, aseme peali 5. «op. Tellimised woetakse wasta: Tallinnas: Lindsors'l pärijat- krükimajas. Aeteröurgis: S. Seelandt, Osuuöpcsas H 54. Tartus: Laatimaun. - Uakweres: Z. Auljs. Aaloes: A. Scioetöerg. Lapsalus: H. Kollverg. Lihulas: A. IZältuerU noodis. Viljandis: H. Z. Aarow'i raamatupood. Yarwas: M. Aöver. Wörns, Arana Melrose. ZSalltas: M. Audoksi Kuresaares: Hh- Lange. Maal: kuida iseäranis kuulutakse. WaStaja redaktor W. F. Elchhor n. Alab Bllltiskls, kirjad klliwad Väitiski (Baltischport NemMvM-llopir..) Tlegister: Uueks aastaks. üleüldised sõnumid maailmast. Omalt maalt! Tallinnast: Maapäilw.  Kõrgendatud  malsud. Kiriku asjust. WmclaStc kirjad meie kodumaa üle. „Olcruk" Eesti lehtedest. - Äkiline surm. Pahateud. - ValtiStist. Ilmud. Laulukoorid. Tartust: Rõuged. EeSti Postimees".  Kaesist: Tulekahju Wolmatifl: Alustatud kool. - Riiast: Hull koer. Ku.ramaalt: Asutatud kool, Peterburgist: Kõrgest ringkonnast. Sõne Dr. Wicdemanni haual. Moskwast: Lord Churchill. Nostowist: Uputus. P-doliast: Maru. Odessast: Maru. Weker eksitus. Hullust mehest hammustatud. Kijewist: Hale ja kole lugu. Soomemaalt: Kang- kulm. Tiflisist: Suur töö. Löune Wenemaalt: Ilmad. - Eestimaa kohmtubadest. Mõnda. Iseäralised ja uuemad sõnumid. Uueks aastaks õnnistust, rahu ja rõõmu! I. Näärikuu pääwal 1888. Sellega astume oma kümuema aasta-käigu stsse ja tulelame kõige pealt lugejatele seda juhtkirja meele, millega oma tööd selle lehe toimetuses algasime. Meie lehe proowi uumreS, mis 18. Lehekuu paamal 1879 ilmus, seists: Mis meie tahame. Ühest wana-aea targast mehest käib jutt, et tema, kui surma ligi tuudis olema, omad pojad kutsus, neile noole-kimbu kätte andis ja seda katki murda käskis. Küll katsusiwad pojad, wauemast nooremast saadik ja kangemast nõdremast saadik, ja katsusiwad  kõik ühest jõunst, aga «oole-kimbu sitkus oli kaugem, kui nende jõud. Nüüd käskis isa uoole.kimpu lahutada ja noolt ükshaawal katki murda, see oli la kõige jõuutumal  weudade keskist kerge asi. , Vaadake", ütleS isa, ou inimesed ka üheskooS kugewad, üksikult saab aga ka weike wöim neist kergest wõltu, Jääge ikka ühtemeele  ja ühte nõuusse, siis olete wagewad. Lahkute teie aga omas meeles ja omas nõuus igaüks omale teele, fiis wõib juhtuda, et wastane teid üksikult wõidab ja hukkab." Kuida nüüd asjad kord siin ilmas on. ei wõi meie loota, et ka kõige puhtam ja kõige parem püüdmine ja nõudmine ilma wastaseta jääb, ja kus inimeste keskist wastane ei tule, seal tuleb see loodusest enesest, tuleb neist rammudest, mille wasta ka inimeste kätle-töö järges wõit lemaõ on, kui neid omaks kasuks tarwitada, oma meelewalla  alla sundida tahab. Ka siin ei ulata üksik käsi kaugele ega mõju üksik wöim palju. Püüdjad ja edasitungijad  auusas töös ja auusal teel piawad üheS nõuus ja ühes riitas ja riudas tööd tegema ja edast tõttama eesmärgi voole, piawad ühel wõimul takistusi kõrwale saatma. Et aga ühel meelel ja ühes riitas ja riudas edasi astuda wõtkS, selleks on kõige pealt tarwis, et üks teise uouu ja teed teab, mõistab ja tunneb, et nõudjad osa anuawad ja osa wötwad sellest, mis igaüks uäiuud ja teinud ja läbi katsunud ou, et kui takistust tee peal ette juhtub, üks teisele teatust annab ja jõudu mööda abikõ on risu riisumas ja, kui ehk r.aja, uut teed seadmas  ja tasutamaS. Meie tahame selle uue lehega, mis täna esimest kord rahwa ette ja rahwa sekka astub, üht kogumise-paika asutada,  kuS igaüks meie Eestimaa rahwa keskist, kellel rahwa ja maa rahuline kosumine ja igapooliue tõsine kasu südame peal seisab, oma tundmist, osawust ja teadust teiste ette tuua ja teiste, s. o. igaühe, heaks kokku kanda wõib. Meie teeme oma lehe lahti igaühele, kellel head uõuu anda ja head uõuu waja ou, tahame üht teada anda, nii kaugele kui meie heal nl tab, teise peale waõtust anda, nii palju kui meie ja meie söbrade jõud kannab. Meie leht ou esmalt igapääwase auusa töötegijatele Eesti maal ja Eesti keele ringkoudas kirjutatud. OmaikZ lugejateks arwame esiteks põllumehi, töömehi ülepea, laewaja  meremehi kauplemise ja kalapüüdmise teenistuses, ja kõiki neid, keda iseäranis paremas tähenduses „ rahmaks" nimetatakse. Meie kutsume neid lugejateks ja jõudu mööda igaüht oma töö, tallituse ja osawuse ringkondaS  - ka abikS, teadeS, et rahwa keskis teraseid silmi tähelepanemiseks ja mõistlikku meelt mõistmiseks on. Kellel midagi teada, mis laiemas ringkoudas kasu saata wõiks, kellel midagi soowimift ou, see andku seda meile teada, et meie seda, kui sündsaks arwame, omalt poolelt kuulutada  ja omalt kohalt täitmisele aidata wöiksime. -- Aga, ei ela mitte leiwast üksi." See sõna maksab waimulikkus paikas ja maksab ilmalikkus paikas. Meie tahame igal aeal ka seda wälja lautada, külwata ja kosutada,  mis tarwilist üleüldist teadust ja haridust laiendab, südant kergitab ja soojendab, maimu äratab, toorust ja roojust lämmatab; mis kenadust ja puhtust kosutab. Meie tahame püüda, kuulsa kirjamehe ja kenaduse-õpelaja juhatamist  mööda oma lehte nenda toimetada, et see rahwal arusaadaw ja õpetatud meestel mitte liiga wäheline ei ole. Meie soowime sellepärast, et ka õpetatud mehed Eesti ja Eestimaa rahwa keSkist meie lehe läbi oma teadusega  igale auusale tööle ja talitlusele tugiks ja juhiks, meie püüdmistee aga abiks oleksiwad. Meie leht piab ükS ilmalik lrht NiStiusu põhja peal olema. Kosumine ja kosutamiue igas teaduses, osawuses ja kenaduses rahu sees, seadust mööda ja seaduse kaitsuse all, piab meie alaline tahtmine  ja püüdmine olema. Mis meie kitsamal kodumaal ja laiemal isamaal, mis suureS maailmas tähtsamat sünnib.  sellest tahame oma lugejatele teatust anda, nii pea kui sõnumid täieste ustatawad on, kuida ülepea tõde meile liikumata põhjuseks kõige meie töö juures jääb ja nuie ka uudistest ainult seda oma lugejate kätte toimetada soowime, mis waidlemata tõeks ära on tuutud; põllutööst ja majapidamisest, kõigeist töödest ja tallituStest ainult seda, mis täieste läbtkatsutud ja tulusaks leitud on. Rahu kosutab, waeukautab, jääb ikka meie nõudmiste ja püüdmiste juhiks ja mõedukS. Rahu tahame pidada ja rahu tahame jõudu mööda toimetada ja kosutada,  meie kodumaa sugude ja seisuste keskis ja wahel; rahu soowime pidada kõige teiste aealehtedega. Meil on maad küll üksteise kõrwaS elada ja selle põllu peal on lööd küll weel mitmel töötegijal peale meid ja peale neid, keS enne meid kündmas ja külwamaS vliwad. Mida rohkem  külwi, seda rohkem leitust. Ainult rahu kaitsemiseks tahame, kus seda tarwis lähab, mõeka tõmmata, aga meie loodame, et ka seda ei saa tarwis olema. Meil ou teada küll, et ühte paika mitmel teel saada wõib; meie teame, et see hea ou, kui tõe ja tarkuse otsijad mitmel teel ja laiemates piiretes otsima lähemad, niisamati, nagu kõik teised otsijad. Tunneme meie, et teised meiega ühele poole tõttawad, s. o. igapidise eluõnne, õnnistuse ja elukenaduse  poole, siis wõib meil nendega ehk otsema tee üle waidlemist tulla; waidlemiue selgitab aSja, mitte aga waen. Waen et selgita, waid sütitab wiha ja wiha teeb silmad segaseks, et tõtt ja õigust ei näe, ja teeb körwad tuimaks, et tõtt ja õigust ei kuule. Wihane mees, pealegi aga wihameeS, unustab kergest, et ka 'võitlemisel omad piired ja et tõde ja õigus pühitsetud piire-sammad ou, mida keegi nihutada ei tohi ja auuS mees nihutada ei taha. Tühja tüliga ja sõnakõlinaga et taha meie oma, esiteks kitsa mõeduga rajatud lehte täita ega oma lugejate aega wiita, ehk neid koguni wainute peale wedada, niis meie arwateS teiste seltskondade tallatawaks piawad jääma. Meie tahame omalt poolelt kõiki teha mis jõuame, et Eesti rahwaS ilma kärata senna juhitud saab, kuhu suurem jägu maailma rahwaStest suure käraga saada püüab aga sagedamini kui nemad ise aimawad tujuse peaga eesmärgist mööda kargawad. Meie ei taha seesuguse rahwa sekka asuda, kes kannude taga seaduste, rahwuste, riikide elamise ja olemise üle kohut mõistawad, kes kõrges õhu sees sääski püüdmas käiwad, selle juures aga tähele ei pane, kuida nende härjad jalge ees hundi suhu langewad. Küsite ehk auustatud lugejad, missuguse erakonna poole meie hoiame, siis piame wastama, et meil mingisugust  erakonna-karwa ei ole. Lahutusi ja lohutusi oleme Eesti ja Eestimaa rahwa keskis ja wahel wiimaste aegade sees kurwastusega sigitama ja sigima näinud. Lahutused ja löhutused maailma rahwaste ja rahwuSte wahel on need pesad, kus söead ja waenud wälja hautud saamad; ühe riigi alamate ja ühe maa kodanikkude wahel toowad aga lahutused ja löhutused ainult takistusi eoenduse teede peal. Meie tahame õigust õiguseks ja tõtt tõeks nimetada ja tunnistada, tulgu need kust poolelt tahes. Meie tahame kõiki püüdmisi ja nõudmisi auustada, kui nendest armastus inimeste wasta wälja paistab. Ehk saab meie leht see piud olema, kus peal wõerduuud ja wõeruslatud sugud ja seisused ennast wastastikku paremini tundma õpiwad, et edaspidi sõbralikult igaüks omaS kohas, töös ja talises  ühel meelel kõikide kasuks tööd teha wõiwad. Tähendatud tee peal ja tähendatud piire sees tahame Jumala nimel ja Jumala abiga oma lugejate sekka astuda ja rahu nõudes, aga ka kartuseta, oma tööd toimetada. Meie soowime oma lehte edaspidi waraga täita, mis hinda jääb, kui ühepääwased, möödaminewad nõudmised oma hinda kautawad, ja meie suurem rõõm ja rohkem tööpaik oleks, kui kuuleksime, et meie lugejad seda lehte mitte pärast Läbilugemist" pühkeunuiku peale ei wiska, waid aasta-käigust aasta käiguni punutud alles hoidwad, et ka lapse-lapsed leiakstwad, mis meie aeal kiire tungimise  ja wõitlemise aeal —> läbi meie waimu ja läbi meie südamete woolanud on. Astu fiis rahwa sekka, noor leht; kogu omale sõbru ja abilisi iga rahwasugu, iga seisuse ja seltskonna keskis, kuS waga meel, puhtuS ja kenadus õitsewad ja kosutust ja puhast rõõmu igal poolel sigitawad!" Mitmed tuuled on seimi üle Eestimaa pinna puhunud;  palju wett ou senni EeStimaa jõgedest alla woolanud.  Tuuled on palju tolmu üles keerutanud, on mõnda mana puud murdnud ja tolmuga ja murdega ühes on wee-laened ka palju haljeudawaid lootuse-idufi mälestuse ja unustuse mereSse uhtunud. KõikeiS marudes ja meeledemässus,  mis üle meie kodumaa möllasiwad, oleme meie oma alguses wöctud põhjus-mõttes seisnud, oleme Eesti rahwast jõudu mööda esiwanemate pühal hariduse-pinnal tuetada ja selle pinna pealt usuwendadega ja kodumaaosalistega  igast sugust ja seisusest lepitada ja sõbrustada püüdnud. Selle juures ei wõinud tuhinate marus paraku teisiti olla, kui et sagedamini, kui alguseS arwasime, kaitsemiseks mõeka tõmmama" ja tarwitama pidime, kuida igaühel arusaadaw on, keS meiega ühes wiimafeid aegu tähelepanemisega läbi elasiwad. Kui palju meie nõu ja töö mõjunud on, seda meie ei tea ja selle järel pärida meie ei taha. Kuida põllumees muud omast wöimust teha ei wõi, kui maad harida ja seemet wälja puistata, õnnistust aga Jumala hooleks jätta, uenda piame ka meie leppima, kui tagasi waadateS leiame, et mitmed meie lootustest  tuuledest murtud saiwad. KahjetseteS piame ka selle peale tähendama, et wõitlemised üles kihutatud körklewate  tujude wasta rahu-rikkujate wasta — palju meie aeast ja meie lehe ruumist ära tarwitanud on, et mõlemist rahu-