Tallinna Sõber M so. Üheksas aastakäik. Tallinnas/ Heinaknn ZI. vääwal 1887. Ultöldkr kkkleht Eesti rahualt «kai ja liuaades. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinna» Lindfor«'t pärijate trükimajas: oaStaS 2 rubla, 40 kop.-» pool-aaSta» i rubla 40 kop. Koju ehk postiga saadetud: aaStaS 6 rubla pool-aastas 1 rubla 70 kop. Kuulutused maüsamad iga rea ehk selle aseme pealt s kop. Tellimised Voetakse wasta: Galltuuas: Lindsors'i pärijate trükimajas.— AeterSurgts: S. Seetaudt, Oouuspoaaa H 54. Aartus: Laakmauu. Aakweres: Z. Kuhs. Aaloes: A. Seidelöerg. Kapsasus: H. Kollverg. Lihulas: K. Miltner'i voodis. Miljauõis : H. J. Karow'i raamatupood. Aarwas: W. Aööer. Mõrus: Araua Aietrose. Matkas: W. Nudotst- Kuresaares: HH. Lauge. —Maak: kuida iseäranis kuulutakse. Wastaja redaktor W. F. Eichhorn. Elab Baltiskis, kirjad kSiwad Baltiski (Baltischport La-riScmü-llopib.) ReaiSter. üls heal Wene õpetatud põllutdö-riugkondadest. M. N Katk ow f. Üleüldised sõnumid maailmast. Omalt maalt: Tallinnast: Keisri-Praua aimevääw. Kubernör ära reisinud. Wene kiriknte.ehitamine. „Rus»laja Möissl". Seimis ja wabandanüne Wäiwarast. WoorimeeSte maksud. Õnnetumad suremiscd. Pahateud Valtiskist: Ilmad. - Rakwerest: Rõuged. Khristnsc kuju. Tartust: Propst Toepffer i Tulekahju. Wõidu-Pidu. Kuresaarest: Näitus. Petcrburgist: Kõigekõrgem telegramm. Wene lehtedest. Pärimine. Iseäralised ja uuemad sõnumid. Jutu leht: Kaks kosilast. Üks heal Wenemaa põllutöö-ringkondadest. ,Keiserliku Wene Waba Okonomia Seltsi" wiimases raamatus seisab teiste kestis järgmine kiri Vallimaa kubermangude  elukorra ja põllutöö kohta: .Wenemaa Idamere maakonnad (Vallimaa  kubermangud) seisawad kuida teatakse, oma geografliliku  seisupaiga mõnul, sadamate ligidal, niisamati ka oma elurahwa ethnografliku*) kokkuseadmise ja aealuguliku  käigu mõnul rahwa-elu, põllutöö ja kaubaajamise poolest aruldusel wiifil kõige teise Wenemaa eeõ. Põllutöö,  mida meie sel korral iseäralise tähelepanemise alla wõtame, seisab selleS ringkondas waidlemata kõrgemal, kui meie isamaa teistes kubermangudes. Mõistuse küllus, mida selles ringkondas maapinna kasuks tarwitati, põllutööseltside  hulk, elurahwa haridus ja alalised elawad osawõtmised  Lääne-Europaga, kergitawad suurel mõedul kõige selle wäljalautamist maarahwa sekka, mida meie läänepoolised  naabrid põllutöö heaks wälja arwanud ja ära proowinud  on. Enamist ikka leiame meie, et tähtsamad parandused  põllutöö asjuS, miS läänepool ära proowitud on, kõigest Wenemaa pinnast seal kõige esiteks tarwitatud saamad.  Mõtleme selle peale, et Baltimaa ringkond oma maapinna ja kliima, osalt ka oma majapidamise seisukorra poolest, ikka rohkem Wenemaa, kõige wähemast Wenemaa keskmise joone läänepoolise serwa, kui Lääne-Europa kohaline  on, siis ei wõi salata, et Idamere maakonnad üks wäga tarwiline jaam on, kust läänepoolised põllutöö-teadused  ida poole teed leiawad." Teatud on see küll tõlkeis Wenemaa rohkem haritud  ringkondades, et Baltimaa kubermangud põllutöös, majapidamises ja mitmes teiseS soowitawas aSjaS meie isamaa teiste kubermangude ees seisawad, awalikult tunnistatud  on seda aga wtimaste aastate sees wäga wähe, palju wähem, kui seda kõige Wene riigi heaks oleks tarwiS läinud. Weel wähem ou tunnistada usaldatud,  et se kõrgem seisupaik, mille pea! Baltimaa kubermangud  seisawad, meie kodumaa ethnografltku korra ja aealuguliku käigu järg on. Iseäralised õhud  rahwuSltkud  ja seisuslikud ülbused, tujud, tuhinad ja kiustlemised  —, miS wiimaStel aegadel läbi maailma lõötsutanud  ja õige rohkest ka meie isamaale ulatanud on, on sagedast tõe ja õiguse healt lämmatanud, tühja kära, kiustlemist ja otsekohe tigedat walet suureks kaswatanud ja wägewakS teinud. Kõnemehed ja sulemehed, keS ainult nenda kõnelewad ja kirjutawad, kuida see kiustlikkude ja kõrklikkude hulkade meele järel on, on leegile lõõtsutatud tuhinate mõnul wägewakS ja üliwägewaks saanud ja teised,  kellel eneStel neid andeid olnud, kes aga siiski wõimalikult  rohkest wõimust ahnitsefiwad, on wiletsal orjawaimul  ennast nende wägimeeste hõlma alla peitnud, et sealt kõige wähemast kaasa kilgata wötkstwad. Kõik need wälised ja omased wõimuse-ahnitsejad on üheskoos meie kodumaa elukorra peale tormanud ja on just seda ethnograslikku  korda häwitada ja seda aealugulitku käiku paksu katte taha peita püüdnud, mille mõnul meie kodumaa rahwad omas põllutöös, majapidamises ja hariduse? meie suure isamaa teiste maakondade ette jõudsiwad. Kõiki ühesuguseks teha, olgu mis hinna eest tahes, see oli ja see on meelgi nende tuisulaSte püüdmine ja nemad ja nende palgalised letawad selleks sagedast õige siledaid ja Etlmograftaon teadue sellest, kuida itkstkup rahwuskonnad ülemaailma,  Üle üksikute riikide, maade ja maakondade wülja lautatud on. libedaid sõnu ja lauseid Keelekandjad, omalt maalt, kes metsa asjades ja põllutöö asjades, nii teadmata on, et üht inimest pääwas arwawad umbes 5 sülda puid üleS raiuda wõima ja kelle aru järel wilja koristamine 2»/, dessätini põllu pealt ja heinategemine 7 dessätini heinamaa  pealt 212 tööpääwa tarwitada, kes ei tea, et Mõisapolitseil  talukohtade rentimisega ja müümisega ühtigi tegemist ei ole, täidawad oma meeletuma käraga Eesti lehtest, mille ? toimetajad" just niisama targad kõige tegema  elu asjades ja küsimistes on, ja kes tõest ja õigusest  just niisama wähe lugu piawad, kui nende kirjasaatjad,  päriwad meie kodumaa walitsuses ja „põllu asjanduses" ja Wene lehed kanuawad seda kära ja neid pärimist kaugemale ja kõrgemale, et aga need meie kodumaa elupõhjused lõhutud saaksiwad, mille peal targemate  teadust ja tunnistust mööda põllutöö, majapidamine ja haridus kosunud ja meie suure isamaa teiste maakondade  ette jõudnud on. Kelle kasuks ja mis eest need kodumaa kõlwatumad linnud oma enese pesa roojaStawad, kelle kasuks ja mis eest Wene linnud seda meeletumat laulu edasi laulawad, seda meie ei tea, seda aga teame meie, et kõik need kärad meie suurele isamaale niisama kahjulikud on, kui meie ligemale kodumaale, kuida jjo tigedad  ja meeletumad keelekandmised weel iialgi kelleaile ,kasu" saatnud ei ole. Seal kirjutab nüüd Venekeel! /Peterburgi Zeitung" jälle, Baltimaa mõisaherradel olla suur himu oma mõisast wöeramaa alamatele ja kauplejatele  ära müüa, ja nemad laastaba ilma armuta oma metsast  maha, mis nimelt Waiwaras sündida, kust puud wõerale maale weetud saada. Wiimane sõnum tuleb ehk sellesama omaniku" H. Luha sulest, keS „Walguse"  K 29 sees Waiwara wallawanemate ja lugejate poolt oma „eksitust" andeks paluma pidi ja kelle sarnatseid seal wist weel rohkem on. Seda wiisi kanuawad  meie kodumaast ja omast rahwaft wöerdunud rahwapojad  mele põllutöö ja majapidamise kosumise kaetsejatele  kiwa kätte, et need meie maa ja rahwa kosumise alust lõhkuda wõiksiwad. Rahwa hariduse põhjus on igal poolel rahwa kirik. MiS tähendawad nüüd need keelekandmised ja ärritavused meie kiriku wasta, nagu neid lugemata hulgal Eesti lehtede läbi Wene lehtede sisse ja edafi puhutud on, nagu weel hiljuti oma 27 sees salaliku osawötmisega ja krokodili-pisaratega  kirjutab: ,Wäga suur on see maks nüidsel waesel ajal, mil niisugused leeriminejad tüdrukukesed paljalt 10 rubla raha palka saawadgi! On keegi omast 10 rublakesest kakskolmandikku  riete muretsemiseks ära tarwitanud, siis on tema oma maksuga kimpuS; sest kui ta omad maksud maksmata jätab, jäetakse tema kinni, ehk tema küll muud oma kohused  täitnud on, ja tulewa aasta ptab tema jälle leeri tulema ja ikka omad maksud maksma. Küll on Lutheruse  usuliste elu maksude poolest raske!" k. Kellele on ,Walgus" ja tema ii. seda kirjutanud? Et ,tüdrukukesed" meie kodumaal oma kulu peale leeritatud ei saa, et keegi weel „maksmata maksu" pärast .kinni jäetud" ei ole, seda teab jo meie kodumaal igaüks. Meie kodumaa rahwate ei ole seda tigedat laulu siis wist mitte luuletatud. Kes ei piaks siin fiis mitte mõtlema, et see walelik keelekandmine telli m i s e peale tehtud on, üheks kiwikS, mida meie kodumaa elukorra kaetsejad ja wihkajad meie kodumaa elu-põhjuste lõhkumiseks tarwitada  wõiksiwad. Keegi ei koorma aga küll wist oma südant ilma hinnata waleliku keelekandmifega. Kuida wõib fiis ,WalguS" weel imeks panna, kuida wõib ,Wal- gus" kaebata, kui teda ,äraaud ja te" sekka laetakse?'  Mida rohkem nüüd meie kodumaa wõerutatud pojad meie kodumaa ja rahwa elukorra põhjuste wasta käratsewad  za meie kodumaa kosumise kaetsejatele kiwa kätte annawad,  seda rohkem rõõmustame meie ennast nende healede  üle, mis Wene õpetatud ringkondadest meie kodumaa elukorra kaitsemiseks kostma hakkawad. Ehk häbenewad ennast sits ka aega mööda need linnud meie kodumaal, kes omale oma enese pesa roojastamisest kiitust otsiwad. Ehk woolawad siis ka edaspidi läänepoolised põllutöö teadused  ja osawused meie maad kaudu takistamata ida poole, kõige meie suure isamaa õnnistuseks. Michael Nikisorowitsch Katkow Kuida juba selle kuu esimestest pääwadest saadik oodata oli ja kuida wiimases numres lühidelt tähendasime, on Moskowskija Wedomosti" toimetaja, Geheimerath Michael  Nikiforowitsch Katkow, selle kuu 20. pääwal kell 4 pärast lõunat ära surnud. Temaga on üks mees hauda langenud, kes Wene aealehtede wõimust nii kõrge harja peale tõstis, kuida seda enne teda keegi ette arwata ei wõinud ja kuida see pärast teda wist kellegil enam wõimalik ei saa olema. See wõimus on Wenemaa seespidise ja wäljaspidise politika peale mõjunud ja ka wõerad riigid on seda kui üht wäge tähele panema pidanud. M. N. Katkow oli Wene mõisnikkude sugust ja oli aastal 1818 Moskwas sündinud, kus tema ka pea läbi oma elu-aea aset pidanud ja selles waimus kaswanud ja seisnud on, mis selles Wene rahwuse pesapaikas elab. Tema ema, sündinud Tulajew, mnretfeS iseäralise hoolega selle eest, et noore Katkowi kõrged waimu-anded täieste wälja kaswatatud saiwad. Moskwa suurkoolis studeris Katkow aastast 1834 künni 1838 aealugu ja keelede-teadust,  sai suure auuga Kandidatiks, järgmisel aastal Magistriks  ja täieldas siis künni 1843 oma teadust Berlinis, Königsbergis, Belgias ja Prantsusmaal. Kodumaale tagasi  tulnud, sai Katkow Moskwa suurkoolis philosophia (ilmatarkuse) Professoriks, oli aga omas õpetuses wabameelisem,  kui seda Keiser Nikolai aeal salliti ja pidi aastal 1849 omast ametist taganema. Aastal 1856, pärast Keiser Nikolai surma, asutas Katkow aealehe „Russki Mesinik", mis weel alles on, ja oli sellega ühe tee peale astunud, mis tema andete kohaline oli. Wene tähtsamad kirjamehed, Gras Leo Tolstoi, Tnrgenjew ja teised asusiwad  tema kaastöölisteks ja see leht hakkas suure agarusega Wene maarahwa wabastamist ette walmistama, wõitles aga ühes ka üliwabalaste, nagu Sozialistlaste ja teiste seesuguste  wasta. Aastal 1861 wõttis tema ,Moskowskija Wedomosti" oma toimetuse alla ja tõStis seda kõige wägewamaks  leheks Wene riikis. Koolide asjus seisis Katkow  mehiselt nende wasta, kes wanu keelest Gymnasiumidest  wälja heita himuStafiwad, on neid kaitsenud ja sellega Wenelaske sttgawamale haridusele suurt kasu saatnud. Omas politikas seifis tema esiteks tasasemate wabameeliste seltsis ja kostis nimelt maakondade ja kogukondade oma-tallituse eest, nende seespidistes asjades. Kui aga tema arwates walitsus selles liiga kaugele läks ja kui Poolamaal mässamine  tõusis, siis muutis Katkow järsku oma politika-joont. Sellest aeast saadik hakkas tema üleüldist wenestamist nõuudma, esiteks Poolamaal, kus alalised mässamised selleks asja andsiwad, pärast aga ka Baltimaa kubermangudes. kuS ikka rahu ja kõikumata truuwuS Keisri ja riigi wasta