,TSdi Regiina, jutusta mulle jälle midagi," palus ta sosistades. Regiina ärkas omast mõtest. MiS üle oli ta järele mõtlenud? „Millest pean ma sulle jutustama, mu laps?" „ Jutusta mulle sest tublist sõbrast, kes oma sõbra pärast sai hukka mõistetud, sest ta armastas oma sõpra ült wäga! Wana isa on meile seda jutustanud: ta oli seda Psmmerimasl kuuluud, kui ta Ml oli; see jutt on ilus." „See on ilus!" hüüdis Regiina, liigutult ja hakaS teda jutustama. „Ko!bergi linnas Pommerimaal elasiwad manal ajal kaks perekonda Willemsonid ja Aadclmannid. Nikolai Willemson ja Eduard Aadelmann, kaks noort meest, oliwad juured sõbrad ja hoidsiwad teine teise poole kui wennad. Ja see juhtus, et nad ühel õhtul kusgil pidu pääl oliwad ja Willemson wnmaks koju läks ja moodi heitis ja Aadelmann ühe tunni pärast tema järele läks ja ukse pihta koputas. Km Willemson kuulis, et tema see oli, tõusis ta palja särgil üles ja tahtis teda sisse laska. Kui Aadelmann kuuks, et ta tuli, pistis ta nalja pärast osa mõega uksest läbi et Ma seega kohutada js kui Nikolai Willemson pimes jookstes, tali ust lahti tegema, jooksis tema just moega otsa ja haawaS ennast raSkcste ja wõi« weel waewalt sõbra eest ukse lahti teha. Siin kohkus Eduard Aadelmann «äga ära, toppis haawa kinni, palus andeks, et ta ei olla seda mitte meelega, maid kogemata nalja pärast teinud ja jooksis arsti juure, ksS ta haawa kinni seoks. BUemsoni haan, oli wäga paha : ta tundis enesel surma ligi olewat, seepärast palus ta Aadelmanni ära põgeneda, sest kui tema elusse ei jää ja tema sugulased Aadelmanni kätte saamad, siis pidada ka tema surema ja seda ei soowida tema mitte. Aadelmann aga lootis selle pääle, et ta kogemata oma armsa sõbra ja seltsimehe haawanud oli, ja kaebas, kuidas see temale kurwaStust tehje. Nikolai suri marsi selle järele ära ja tema sugulased otsisiwad Aadelmanni, keS nüüd mitte enam linnast wälja ei saanud, taga, saiwad teda kätte ja heitsiwad teda wangitorni. Aadelmanni sugulased palusiwad teda küll lahti, aga ilmaasjata. Willemsoni sugulased ei annud järele, maid wedasiwad teda kohtu ette ja lasksiwad teda hukka mõista. Ja kui ta nüüd hukka mõistetud oli, siis tahtsiwad Willemsoni sugulased teda lahti laska, et nad siis ütelda wõiksiwad, nemad olla temale elu kinkinud. Seda ei tahtnud aga Aadelmann ja tema sugulased mitte wastu ivõtta, sest nad mõtlesiwad ja ütlesiwad ühel hukka mõistetud mehel ei maksta mitte enam elada. Seepärast ütles Aadelmann julgeStc neile, tema tahta palju ennem oma armsa sõbra kõrwaS surnud olla kui elada. Ja selle juure jäi ta ja tahtis surra. Aga, et ta mitte kui kurjategija ei saaks kohtu teenritest hukkamise platsile wiidud, läks ta ise ilma wiimata senna, kohus ja linna rahwaS oliwad teda puhas teel saatmas ja nutfiwad tema pärast. Adelmanni Sde, kes Kolbergi kloostris awitaja õde oli, wõtis riStikuju, astuS sellega tema ette, teda trööstima ja ütles, et ta pidada Jumala pääle lootma ja Lunastaja sisse uskus surema. Nõnda läks ta linnast wälja linna ette ja temale sai lubatud, mitte hukamise platsil, waid kiriku aidaS surra. Sell ajal, kus Regiina jutustas, oli magaja ennast jälle wähe liigutanud, aga kohe selle järele jälle rahuliseks jäänud ilma et ta oleks silmad lahti teinud. Küll arwas Regiina mõnikord, et ta mitte ei maga, maid waikseste tema jutustust päält kuulab. Tema wöis ka eksida selle mõtega ja sellepärast ei jätnud ta oma jutustust mitte seisma, mis ta lapse rõõmuks tegi. Kui ta oma jutu lõpetanud oli, lõi haige silmad lahti. Ta silmad tunnistasiwad, et ta parem ia terwem oli ja uus elu tema soondes woolas. Tänuliku ja lahke näoga waataS ta tüdruku ja lapse otsa, kes tüdruku süles istus. „Sa armastad ilusaid jutusid?" ütles ta lapsele. Regiina kohkus. „Teie olete meid luurinud?" „Zah, mu armas neiu, ma olen teie jutustamist kuulatanud. Ma olen kõik kuulnud, mis teie ise keskis kõnelesite. Aga ma olen kuulnud läbi une, nagu, inglite sosistamist, oh seda magust sosistamist. Lubage mind ka wäiksele üks teine iluS jutt jutustada. See on ka kaugelt säält tagant Lääne mere äärest, mida ma säält ise olen seltsi toonud. (Järg tuleb). annab maad lakkumisele. Häda sellele, kelle Wi pahandus tuleb. Kas ei pea sugugi enam kõrtsisid olema? Ci pea kõrtsisid olema, waid öömajasi d, kus neid tarwis on, kuS õlut ja wiina ei müüks, waid warju ja rahu, sooja ja süüa antakse inimestele ja loomadele. Meie maal on liig palju kõrtsisid. Kui neid praegus kuskil tükki töös on, siis wöiwad julgestc 7 tükki puhkama minna, ja need kolm peawad päris öömajaks saama- Kõrtsid tuleb kolmeks jäuks jägada: 1) on kõrtsisid, mis mõisa õues aset on. Neid peab kohe suutumakS ära kantama. Nad rikkuwad mõisa, mõisaperet  ja wallarahwast ära, kes ligidal elawad,  ja ei saada mõisawanemale mingisugust  kasu, waid ainu üksi kahju. Niisugusid  kõrtsisid on kihelkonnal 4 tükki, kolm on kroonu mõisal, üks on pärismõisal.  MiS wõib selle wastuteha? Mis muud, kuipaluda ! Kes palub, see saab.') Walla walitsus peab palme kirjasid Riiga saatma, ja riigiwalitsuselc tuleb hea nõu, kuidas tema mõisarentnikuga õigeks saab. Aga seep see on, kas on ka Wallawalitsuse  meele pärast, et kõrts kaub, kust nad jõudu wötwad, walla asju talitseda ja kohut mõista. Eks ütle rahwas ise: wiin mõistab kohut. 2) on kõrtsisid, mis kahe küla wahel aset on, ehk ka ühes külas- Need on päris wereimejad ja peawad niisamuti suutumakS ära kaduma, sest neid ei olegi öömajaks tarwis, nad on sula lakkumise jäukS. Neid on meil weel ka 5 tükki, üks kogum Welsandu loidul, kuues on juba kadunud. Mis nõu aitab siis senna ? Mis muud, kui wallarahioa hea meel, kindel tahtmine ja südamelik p a l w c. 3) on körtsisid, mis m a an t e c l öömajaks  tarwis on. Neid on meil .4 tükki: PiddulaS Mustjala tirgule, Paiomõisas  kiriku juures, Lahetagusel Sõrmele, ning Wiidul linna. Kui meil praegus 13 kõrtsi on, siis on neist 9 tükki kautamise jäuks, aga neli olgu öömaja jäuks, kus õlut ja miina ei anta. Siis saab meile rahu. Lihahimmul ei ole maad, sest meelitajaid körtsisid ei ole. Rahwas saab rikkaks tacwa wara ja maailma wara poolest, õigus ja rahu andwad teine teisele suud. Aitku Jumal! li.. ZI. Isamaalt. Kuresaarcst. Kuida kuulda, tahetaffc Kurcsaare  üht kasitöölaste seltsi ja kooli asutama hakata.  r—  Mihkli kiriku õpetajaks, mis osast Pärnu, osast Läänemaa piirides seisab, on 16. Oktobril Eestimaa kindralsuperintendendi Hörschclmann'i  läbi õpetaja LeziuS sisse õnnistatud. Õnnetused Okiobrikuns. Jaanis wiskas wõi lõi lehm oma jalaga wäikese kiwi ühe poisile silma pihta, haaw on nii kardetaw et poiss silmast ilma jääb. Mõne aasta eest rikkus seesama poiss püssi pistongiga mängides oma teise silma ära. Seda siin wiimast nimetatud õnnetust ei arstitud omal ajal mitte kaastundlikult,  maid loodeti sellest õnne, kui poiss ühe silmaga jääb, sest siis ei olla tal kroonu teenistuse minna ja nüüd peab ta ka teise silma kaotama! Üks Sõrulaste laew, mis 1,400 lüüpriga Riiast Peeterburisse tahtis minna, on snurewäina hukka läinud, mehed on endid kajuti lae pääl hoidnud ja '.võinud wacwalt wäikese paadiga pääseda. Oktobrikuu 5. päcwal saanud Wormsi saare juures üks Wormlaste lacw, milles neli meest olnud, tuule kecrudesi ümber löödud, mis kohe kõige meestega ära kadunud. See laew wiinud Helsinga odre; meestel olnud tuhat rubla raha ligi. Kihelkonnalt. Edasi! Meil on juba 2 aastat telcgrahw: kas meie pole edasi jõudnud? ! Aga sellest ei pea meie nii suurt lugu, kui sest, et aastal 1837 Kuus nõmme kõrts ara kadus. Tänu pärishärrale! Ja on ka teada, et uuest aastast saadik ci pea Loona kõrtsis enam wiina muudama. Waata, juba nihkub! Meil käib ka „RiStirahwa pühapäewa leht" ja poole hinnaga, see tähendab: lisalehega ühes 1 rubla eest. Sest teise rubla on jälle Küusnõmme mõisawauem oma jäuks wötnud ära seletada; siis on ka sel aastal 80 tellijad olnud ja tohib neid kas 100 olla. See leht saadab suurt kasu ja hmab palju kõrtsis käimast. Kõrtsid peawad meie seast kaduma, aga kirikule ehitame torni tähenduseks, et taewa poole läheme. Edasi! 1.. N. Karjast. Soela ja Leisi kõrts vandi Oktob - rikuu wiimaseZ otsas kinni, sest et nendes ilma patenditeta kaubeldud olla. Jaanist. Oktobrikuu 24. päewal oli Jaani kirikul koguduse eestseisjate koosolek (eoirvöiü), kus uus köster J. Buck kihelkonna koolmeistriks walitatud  ja kinnitatud sai. Jumalasõna tunnid saiwad seaduslikult tema pääle kohustatud köstri palga eest, kunas ta ilmaliku õpetust priitahtlikult annab, selle eest iseäralikult maksetud saab, ning ta wõib nende tundide andmist oma päält ära Mõndasugust. Ajakohane. Amor kaebab: Armas  ema, mis ma nüüd pean tegema. Neiud ajawad nüüdsel ajal omale sarnased kasukad puuwilladcst ja kalaluudest ümber, et mu nooled  neile enam põrmugi ei mõju! WeenuS trööstib: Ära muretse, mu poeg, tulewad Jõulud, kingin sulle sõjariistaks uue Krupi suurtüki!