Tallinna Sõber « s. Kah-IsaS aaSlakäll. Tallinnas, lk. Wri-knn piäwal IM. NleSldkt kealeht Cksti rihvale «aal ja liaaades. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Totliuuas Li»bfar«'i piiriote trükimajaS: aasta» S rubla, 40 kop.— p»»l-aa»tas 1 rubla 40 kop. Koju ehk postiga saadetud: aastas 5 rubla pool»aa»tai I rubla 70 kop. Kuulutused maksamad iga rea ehk selle aseme pealt ü kop. Tellimised wSetakfe wasta: UaMuuas - Llndssrs'k päriate trükimajas. - Neterkurgis - Z. S. Seelandk, o»«ue?°t-aa w 54. Kartus i Laakmanu. - Naliweres i J. Kuys. haides: A. SeidelSera Kapsaks: O. Kollöerg. Lihulas: A. Mttn«r'i poodis. Wiliaudis - E. z Karow i raamatupood. Narmas: W. Nõder. WSrus - Nraua Mekrole Nakkas: M. Rudolfi. Kuuresaares : Hh. Lauge.— Maal: kuida iseäranis kuulutakse. Ä)astuja redaktor 2õ« u. Tlab Raltiskis, ' kirjad käitvad Baltiski (Baltischport RkmriÜLuill-IlvprN,) Register: Head nõud. Üleüldised politika sõnumid. - Omalt maalt: Tallinnast: Auummed ja auutähed. Kirikuõpetajate wahetus Liiwimäa raudtee Kubermangu walitsuse käsud., Die Heimath" seismas.  „Eesti Postimees« Postimees" ja «Sakala" uu l juhatusel. Õnnetused ja pahateud. Rakwer-st- WigaStatud laps, - P-terburgist: Keisrikojast. - Walitsufe ringkonnast, - Ediuburgi Herzogi—  Kiriku teatused ' õnnetus Kharkonnst - Mõrtsukatega. Uputus. P-rfia piirelt. Uuemad sõnumid. Head nõud. Iga aealeht on wiimasteS juhtkirjades plaanist ja eeskujuStufi  toonud, kuida peaks elama ja olema, et Eesti rahwa elukorda parandada ja waesust hämitada. Kirjeldatud  õpetused ja nõuu-andmised on ikka head ja tarwilised,  aga igapääwaseS eluS tuleb asi sagedast teisiti wälja, sest theoretika ja praktika, Eestikeeli: õpetus ja tegewus, on kaks wõimu, keS küll üheS ikkes peakfiwad wedama, kes aga sagedast lausa tüliõ elawad. Inimene on lihalik ja wana patujuur on igaühe sees. Kahekümne aastasel inimesel ei ole enamist ka mitte seda tarkust, miS neljakümne  aastasel inimesel on. Oleks fee nenda, fiis näeksime rohkem rikkust üli Waesust. MiS tuleb aga nüüd teha, et neid häid nõust ja õpetust tegemas elus wähegi tarwitada  wõiks? Noort inmiest on küll kerge õpetada, manitseda ja noomida,  aga üks wõtab seda kõiki omaks, üheksa lükkawad tagasi ja miks lükkawad nemad seda tagasi?  Sellepärast.  et õpetaja, manitseja ja noomija ise mitte nenda ei ela, et tema ise oma sõnade waSta eksib. Ainult eeSelamisega, eeskujuga, wöime oma õpetusele, manitsusele ja noomimisele wõimu ja wäge anda, et nooremad  seda tähele panemad ja wasta wõtawad. Peab asi paranema, siis peab elutarkus, s. o. wanem rahwas, kõikumata kindlusega ette aktuma, peab eeS elama. MiS see aitab, kui peremees sulasele ütleb: .Sina ei pea mitte körtfi-leti eeS wedelema, aega ja raha raiskama," kui tema ise seda teeb? Mis mõnu wõib seesugusel manitsusel  olla, kas ei pea noomitaw noomijale otse wasta nägu naerma? Nenda lähemad ka mitmed teised käsud ja keelud luhta ja saamad paljaks keelekõlksutamiseks. Kuida teist õpetad, nenda pead ka ise elama, kui õpetusele mõnu tahad anda. .Wirulase" juhtkirjas lueme, et madala palgaga  teenijal wõimalik ei olla rikkaks saada et igaüks pidada katsuma ikka oma käe peal midagi asutada ja oma enese peremehed saada. See hea nõu tahab küll ka theoretika olla, ei ole aga sedagi, ja tegemast elust ei ole see koguni mitte wõetud. Otse selge palga peal te.nijal on nüüdsel aeal kõige kergem jõudusele ja järeltulewa rikkusele põhjust panna, kellele Taewa-isa selleks mõistust annud. See maksab nimelt just meie päiwil, kuS teenijate palgad kolme ja nelja wõcra kõrgemad on, kui paar kümmekond aaStat tagasi. Töö-aeg ei ole pitkendatud, teenijal ei ole suurema palga eest rohkem  tööjõudu wälja anda, aga kuida ülemal ütlesime mõistust läheb tarwis. Selle suurema palga raiskajad  ei ole mitte ainult miin ja õlut, waid halplik elukõrkluS  ülepea. Kui enne saapa-fäär põimeni ulataS, siiõ käidi sellega niisama kindlast kui nüüd säärega, miS uiust saadik ulatab. Nenda on ka riietega ja teiste asjadega, kuS kergest  lihtsamalt ja odawamalt läbi saaks. Nenda on lugu ka teenijate tüdrukutega, iseäranis linnades.  Kui palju jääks neile edaspidiseks tarvituseks üle, kui kodu-kujutud ilusas rahwariides käia tahakfiwad! Aga ka siin on uhkus rikkuse neelaja: .Praual on nii ja niisugune  kleit, kuida mina pean wähemaga läbi saama?" Saba peab küüra-künal niisamati järel lohisema, nagu praual saali-põrandal. Need aõjad on rikkuse kõige kangemad  takistajad, ja ometigi oleks nii kerge neid kõrwale heita, kui mõistus valitseks. Kui nägus ja korraline näib ükõ neiu omaS kodu-kujutud rahwariides wälja, kui näutu ja päõsakaS poe-kraami krookudeS, aga siiski muljudakfe kõiki nende wõera lipakate alla. Kirjutaja on omaS elu- aegas kaks kord selleS kimbatuses olnud, et tema tublid teenijad rahwariides, kelmidest maa-peiudest ära nälbatud saiwad, kuna krooksabade külge keegi et puutunud. Paar ilusaid willaseid kindaid maksab 20—30 kopikat, aga selle asemel ostetakse karwane .muhw", miS —5 rubla maksab ja käed wangi paneb; toredaist .palitoodest" ja .sonnestrmidest"  jätame rääkimata. Sedawiist läheb rikkus tuulde; seal et aita kellegi õpetus .rikkaks saamisest" ja ,wara korjamisest", kui inimene ise ei taha mõistust walitseda lasta. Just kindla palga peal teenija wõib kõige kergemast warandusele põhjust panna, wõib korjata, kui temal mõistust ja kindlat tahtmist on. Siis aga küll mitte, kui tema paremat otsides alati kohta wahetab. Weikese jõuga ehk koguni wõlgadega .oma käe peale" minna ja .peremeheks" hakata, on kõige kardetavam ettevõtmine, kuS õnn ja õnnetus  inimesega ratast mängiwad, teda edasi ehk tagasi weeretawad,  tema tahtmisest, sagedast ka tema mõistusest hoolimata.  Wõib tööd teha ja wõib hoolas olla, aga ikka wõiwad majapidamine ja teenijate palgad rohkem ära neelata,  kui fisse tuleb. Sellega et pea mitte üteldud olema, et see ikka nenda on, aga enamist on see nenda. Mõtelgu selle üle igaüks kuida tahab, aga julgest wõib kinnitatud saada, et käesolewal aeal teenijate seisus kõige rohkem mureta ja nenda ka kõige õnnelikum seisus on, kes oma peremeestega ja palgamaksjatega vahetada ei taha. Ülem mure olgu aga see, et körkluS kõrwale jäätud ja mõistus walitsema pandud saab. Kui fiis ka teenijad just mitte rikkaks ei saa, siis ei wõi vaesusest kaugeltki juttu olla. Mõni wõib küll waStata, et uuema aea tarwitused  suuremad on. See on õige küll, aga fee maksab rohkem  peremeeste kui teenijate kohta. Sulase töö on endine ehk on ka weel vähem, aga peremees peab endise aea kohta mitmekordse palga makõma, ja ka söömalaud tarwitab  rohkem. Peremees on sunnitud rohkem kulutama ja wälja andma; palgasaaja wõib oma waba tahtmist mööda kokku hoida ehk oma palka uhkusega pillata. Wilja-ikaldust  sulasel ei ale; peremees wõib laenata, aga teenijale peab tema makõma. Kindel sulane on parem kui kidur peremees. Õtfe rikkaks saada ei ole ühegi inimese enese woli, olgu tema nii töökas ja hoolas, kui iganeS taheS. Sellega on niisamati, kuida ütS kõhna toidu juures priske ja punane,  teine raSwasel laual kõhn ja kõdur on. Aga lihtsamalt  elada, mitte tühja uhkuse pärast raha wälja loopida, seda wõib iga kindla tahtmisega inimene. Sellega peab aga elu-tarkus jä küpsus, s. o. wanem rahwas, kõikumata  kindlusega hakatust tegema ja eeS elama; siis wast mõjub ja makjab ka nende sõna. EeSelamine on tuumakam  jutluS, kui pitkad kõned ja manisused, mis kergest saamad unustatud. Lõppeks lisan ühe rahwa-jutukse märguks: Sulane nuriseS alati toidu üle ja kinnitas: .Kui mina peremeheks saan, siis peab sia-fink ikka ukse kohal pardeS rippuma, nuga sceS, et igaüks wõib wõtta, kui himuStab." Aeg jõudis ka, kus tema selle auu sisse tõusis ja tema endine peremees teda waatama tuli. Wana astuS kummardateS ja küürakile uksest sisse ja waStaS noorepecemehe küsimise peale, miks tema seda teha: .Mina kardan, et pead waSta sia-finki tõukan." Seda et olnud aga olemas, ja häbiga pidi noor peremees tunnistama, et tema sulase-pölweS rumalast  rääkinud ja aSju teisiti olema leidnud, kui oma kae peale asus. Kirjutagu ja õpetagu siiõ iga aealeht oma tundmist ja jõudu mööda, aga katsugu ka kõik nenda elada, et uuel aastal elu-tarkus kaswab, tühi kõrklus kahaneb ja lõbuS elu mõistlikul ja puhtal pinnal algab. See mees on rikas, kes oma lõuga läbi saab ja sellega rahul on, mida Jumal temale kingib, ja keS ka weikese jõuu eest tänab. —ks. -i- -»! Sedawiisi meie auuStatud kaastöölise kiri nende nõude kohta ülepea, mida Eesti aealehed wiimase aasta lõpul Eesti rahwale nii rohkest annud on. Meil ei ole selle juure midagi tähendada, sest see on ka meie südamest wälja kirjutatud. See kiri on aga iseäranis kaht nõuu uueste meie meele tuletanud, mida .Olewik" wana a ,sta lõpul andis ja mille kohta juba enne midagi tähendada tahtsime. Omas pitkaS iuhtkirjaS .Plaan, mille järele Eesti elu tuleks mõnusale korrale seadida", räägib see leht oma A°sl sees .EeSti seltsielust" ülepea ja ka .Linda"-Seltsist iseäranis ja lueb seda seltsi .Eesti seltsielu" sekka. KeS meie lehte iänine tähelepanemisega lugenud on, see peab juba iseenesest aru saama, et meie mõtted sellega kokku ei lähe, kui meie kodumaal majapidamise asjus sedawiist .EeSti elust" iseäranis räägitakse, sest selle iseäralise arutamise  sees on EeSti rahwa lahutamine meie kodumaa  üleüldisest majapidamise-elust, miS EeSti rahwale ainult nõrgendamist tuua wõib. Iseäranis majapidamifeelus  peab Eesti rahwaS kõige teise meie kodumaa rahwaga käsi-käeS käima, kui kosuda tahab. Eesti rahwa ja kõige meie kodumaa elu langemad iseäranis selles tükkis nii täitsa kokku, et köit era-püüdmised rahwuse ja suguwere nimel, ainult hukatusele ja häwitusele wiia wõiwad. Kõige meie kodumaa majapidamise-eluga seisab ja kosub, kõigub  ja langeb ka Eesti rahwa majapidamine. .Linda"- Selts on aga üks majapidamise-ühendus, mitte mõni rahwuSlik  ja waimlik ühendus. Meie oleme sellest juba küll rääkinud,  oleme ettewaatamisele manitsenud. Seda on .lõhede" ja .wahede" tegijad pahaste tähendanud. Aeg on õpetanud et meil paraku rohkem õigus oli, kui meie soowisime'. Katame seda nüüd paksu waebaga kinni, aga wõtku ka iga üks õpetust aea käest, sest aeg on kõige tulusam, on aga ka kõige karmim õpetaja. Saagu uuel aastal lausa lahkuS walitsema kõige meie kodumaa sugude ja seisuste wahel siis saamad ka Eesti rahwas ja Eesti rahwuS edasi ko-' suma, aga ainult ka siis! .Olewik" annab nüüd selle oma numre sees nõuu .Linda" Seltsile üht kõrges te haritud meest juhatajaks  wõtta ja on selleks ka juba oma kandidati ette pannud ja see on herra J. M. Eise n , kes hiljuti oma lumala-fõna üliõppimist lõpetas ja ennast senni Eesti luuletuse-waldas wäga tähtsaks teinud on. „ Olewik" seletab esiteks, et see amet ühe „studerinud" mehe" kohta mitte .alatu" ei olla ja annab nõuu, et herra Eisen hakatuseks .Wene laewanduse juhataja" Waldemari, juure läheks .plaani" tegema, komadeni .laewameeste koolisid" tundma õpiks, siis kewadeks merereisule  läheks, tagasi tuleks .tarwilised eksamid" teeks ja .Linda" juhatamist oma peale wõtaks. Selle plaani kohta on meil mõnda tähendada .Linda" Seltsi poolt ja herra Eiseni poolt. Et see amet ühe sinderinnd  mehe kohta .alatu" oleks, seda ei mõtle wift keegi kelle silmaring wähegi laiendatud on, seda ei ole vaja pltkemalt  seletada. IgaS ametis on juhataja seda tulusam, mida kõrgemast tema haritud on, aga tema peab ikka ka juWelle ameti peale õpetatud olema. Hebrea, Greeka ja