kuf ga ühendasiud ei olnud, juba kostfiwad sealt jutud ühest mehest, keS ennast MahdikS, see on uueks ja wilmasekS Prohwekiks nimetada, keda palju rahwast usaldada ja kellel wähemat nõuu ei olla, kui kõiki maailma poolkuu lipu all Mohammedanlaste walitsuse alla sundida. See mees, Mohamet Ahmet, ühe puusepa poeg, oli kaua aega üksi ja awalikkus palwetes elanud, omale sellega püha mehe nime toimetanud ja palju rahwast oli ennast tema poole heitnud. Juba enne oli ka Egyptuse walitsuse tähelepanemist  selle liikumise peale juhitud, miS Sudanist karta oli, nimelt oli seda kuulus reisija Dr. Schweinfurt teinud, aga sellest et olnud suuremalt hoolitud. Kui aga sõnumid  Sudanisse ulalasiwad, et Araabi Pasha löödud oli ja Inglased kõiki walitsust oma kätte kiskunud, fiiS leekas immitsew tuli seal Üles. Mohamet Ahmet ehk Mahdi kutsuS omad usklikud kokku ja langeS Egyptuse linnade ja asutuste peale, miS Niiluse jõe kaldatel seisawad. Tuhanded  ja tuhanded jookfiwad tema lippude alla ja tema wõimuS  kaSwas iga päämaga suuremaks. Nüüd saadeti Inglismaa  Kindral Hicks Pasha 11,000 mehega seda kardetawat  liikumist lämmatama. Mässajad Mahdi käsu all oliwad kõik teed kinni pannud ja telegrafid katki leikanud, kaua aega tuliwad wäga mitmesugused sõnumid Hiecks Pasha üle, wiimaks aga see kole sõnum, et tema kõige oma wäega walejuhtidest mägede wahele eksitatud ja wiimase  meheni maha raiutud oli. Esiteks ei tahetud seda sõnumit õiete uskuda, aga teised tuliwad järele mis kõiki kahtlust löpetafiwad. Mida rohkem see õnnetus EgyptlaSte muidugi wähist julgust maha rõhus, seda kindlamalt uskufiwad  Mohammedanlased, et Mohamet Ahmet tõeste tõutatud Mahdi oleks. Ikka rohkem Araablaste sugukondasi  Sudanis heitis tema poole ja Egyptuse sõeawägi, keda Snakini linna tema wasta saadeti, jooksis suurel hulgal ära ja läks Mahdi juure. Sel kardetawal aeal, kus räägiti, et Mahdi sõeawägi peale 100,000 meest suur olla, kus oodati et tema werejänulised salgud tormis kõik linnad Sudanis ära wötaksiwad ja mööda Niiluse kallast Kairo poole tormakfiwad, wõttis üks julge mees, Kindral Gordon, nõuuks üksi wõi mõne saatjaga aga ilma sseawäeta  Khartumi linna reisida ja Araablasi suusõnaga lepitada.  Õnnelikult peafis tema läbi waenlaste Khartumi ja sai seal suure rõõmuga wasta wõetud. Esiteks tunnistastwad  ümberkaudsed Araablased ennast ka tõeste Kindral Gordoni poole, tema kuulutas neile uut seadust, nimelt endiste maksude wähendamist, orjapidamise õigust ja mõnda teist mis järel Araablased jgatsesiwad, ja pakkus Mahdile kordusani Sultani nime ja wöimust. Mohamet Ahmet näib aga arwanud olema, et temal tarwis ei läheks sellest üht jägu InglaSte käest wasta wõtta, mis ilma nendeta terwelt tema kätte langeks; tema ei wõtnud lahket pakkumist  wasta, waid andis Kindral Gordonile omalt poolelt nõuu, Mohammedi usku heita ja Khartumi linna tema kätte anda. Ka suurem jägu Araablastest langes jälle Mahdi poole tagasi ja Khartumi linn sai fisse piiratud. Seal nüüd Kindral Gordon istub oma wähise sõeawäega, keda seal ees leidis ja keda õiete usaldada ei ole. Sõnumid  miS tema üle tulewad on segased. Kord räägitakse, et tema kord- korralt linnast wälja langeda ja waenlastele palju kahju teha, teiste sõnumite järel olla linn juba Mahdi käes. Wiimaste uStawate sõnumite järel oli temal sügiseni moona, fiiS ava oli abi tarwis, kui tema liuna mitte waenlaste kätte andma ei peaks. Abisaatmisest on palju juttu olnud, aga Niiluse jões on mitmed joad ja kosed, kust laewad kergest üle ei pease, ja Suakinist läbi kõrwe minna ou wäga raSke, sest et seal kaljune maa on, wett puudub ja Araablaste salgud ees on, kes oma maad paremini tunnewad ja sealise eluga hurjunud on. Ka nüüd walmiStakse jälle abiwäge keda paatides üle kosede wedada tahetakse, aga Niiluse west on alanenud ja edafi saamine on raske. Wahe aeal saiwad Egyptlased Baker Pasha all, OSman Digma salkudest raskest löödud, peale wetkemate paikade on ka Berberi linn mässajate kätte langenud ja nemad kipuwad Dongola ja Suakini linnade pease. Osman Digma sai küll kord ka raskest löödud ja põgenes mägedesse, on aga nüüd jälle omale wäge kogunud  ja sõdib edasi. WanaS Egyptuses on aSjad selle aea seeS ikka pahemaks  ja pahemaks läinud. Fellahd, Egyptuse talurahvas, seisawad nii raske maksude all, et pöllu-anded maksude tasumiseks ulatada ei taha, rahwa elutarwituõte täitinisest ei wõi suuremat juttu olla. Õigust ja seadust ei ole kusagil.  Loomatöbed on karjast laastanud ja mullu laastas  kholera rahwast. Riigiwalttsuse kassad on tähjad, keegi ei taha enam laenata, wana laenu intressid kitzuwad wõlga jääma ja need kes Aleksandria lõhkumise juures kahju saiwad, päriwad tasumist. Et maa Inglismaa walitsuse  wõi hallituse" all seisab, sellepärast päritäkse ka sealt nõuu ja abi. Inglased on osawad arwumeistrid ja oliwad ka üht plaani wälja arwanud, mis läbi teised aitama pidiwad, kuna nemad omale weel kasu saada tahtfiwad.  Hea intresside eest tählsiwad nemad Egyptuse walitsusele 8 millioni nael Mingi, nüüdse kursi järel umbes 80 mmioni rubla, laenata ja selleks' ivana kvõlgade intressist niipalju wähendada, et sellest uue laenu intressid wõikfiwad tasutud saada. Selleks sai konferenz Londoni kokku kutsutud, aga teised riigid, nimelt Prantsusmaa pärifitbad,  kt üheS ka kõik teised Egyptuse segadused selgitatud  ja aSjad korrale seatud saakfiwad. Nimelt paris Prantsusmaa oma osa Egyptuse waliksufes, ja Saksamaa päris terwise hoidmise korraldamist, et Egyptuse määratu sopast ja hooletusest mitte alati kholerat ja teisi tõbest karta ei oleks. Sellest kõigist ei tahtnud Inglased aga ühtigi kuulda, waid nõudfiwad ainult wana laenu intresside wähendamist, mida teised riigid aga mitte lubada ei tahtnud  nimelt mitte enne, kui teised tähtsad aSjad korraldatud  olekfiwad. Konferenz lahkus ilma ühegi otsuseta ja seal ei ole muud selgeks saanud kui need laiad lõhked, mis Inglismaa ja uimelt Prantsusmaa ja Inglismaa wahel on. Ärritavused nende maade wahel on siis ka pärast wiimast konferenz! nii suureks läinud, et Krimmi sõeaks tehtud ühendus Inglismaa ja Prantsusmaa  wahel täitsa laguneS ja aealoulik wihawaen Prantslaste  ja Inglaste wahel kangemini üles leekas, kui iialgi.  Euroopa riikide seisukord näitab sus sel silmapilgul  järgmine olema.- Kolm wägewat Keisririiki Wenemaa, Saksamaa ja AuStria-Ungrumaa seisiwad kindla aealouliku walitsuse all ja seisawad kindlas ühenduses, korralise walitsuse, seadusliku alleshoidwa elukorra ja üleüldise rahu kaitsemiseks,  ja kolm Keisrit on seda ühendust nende pääwade sees Skjerniewice koosolekul kõige maailma ees kinnitanud. Itaalia sõbrustas ennast juba enne Saksa-AuStria ühendusega  ja langeb sedawiisi iseenesest Kolm-Keisri ühenduse poole. Balkani poolsaare uued kristlikud riigid seisawad selle wägewa ühenduse kaitsuse all. Spaania hoiab ennast wõimalikult selle ühenduse poole. Inglismaa ehk õigem Sunr-Britania ja lirimaa riik, on seespidisest Mässamisest wäfitatud, Sudani sõeast ja oma laia kolonial-rnkide wahtilüisest  nõrgendatud, seisab Prantsusmaaga Egyptuse pärast ja Saksamaaga Lääne-Aafrika asutuste pärast pooles waenluses.  Oniaks tugiks katsuwad Inglased Türgi riiki kõige Euroopaga tülisse ajada, Khiinlofi Prantsusmaa wasta kinnitada ja on ka wiimasel aea! juba Poolakaid Wenemaa,  Saksamaa ja Austria wasta ärritama hakkanud. Inglismaa on ilma sõbradeta ja on pea wõimata. Prantsusmaa seisab üksi, erakonnad nõrgendawad seespidi, Khiina tülid ja Madagaskari sõda wäljaspidi, ja ka Põhja-Aasrika kölonial-riik tarwitab hoolsat walwamist. Kõik kes rahu ja rahwaSte korralist, rahulist kosumist armastawad,  waatawad kindlas usalduses ja lootuses Skjerniewice  poole, kus Keisrid koos oliwad ja Ministrid weel kauemini nöuu pidasiwad. Prantslased wõiwad rahul olla, sest nende wasta ei ole seal nõuu peetud, ja kui nemad korralist ja ustawat walitsust ette näidata wõiwad, fiis ei keela neid keegi, selle wägewa ühenduse körwa astumast. Teisiti on JnglaStega. Nende kohta näitab, et Euroopa suurriigid edaspidi nende ülemerist üliwõimust ja ülemeelt kannatada ei taha. Kõige wähem on aga Poolakad ja Magyarlased selle koosolekuga rahul. Austria Poolakad Galizias pidasiwad ennast juba täitsa erariigiks, kes ainult Austriaga ühenduses seisaksiwad, niikaua kui see nende meele järel on. Sedasama und nagiwad ka Magyarlased Ungrumaal, keS üleüldse Wenelaste tigedamad  waenlased on ja Wene-AuStria sõbrust sallida ei tahaks. Kuida lugejad nendest seletustest näewad, ei ole maailma  asjad koguni mitte selged ja siledad. Riikide seespidi  tuksuwad ülemeeliste seltsliku mässajate kihutamised  ja ärritamised, riikide eneste wahel on palju wihawaenu wingu, mis ennast sõea-leiliks kokku keerutada wõiks, kui osawad kindlad wõimud teda ei selgitaks ja lämmataks. Aga kolm wägewat Keisrit on kokku aStunud  ja seisawad oma targa nõuuandjatega rahu läwel wahi peal. Jumal kinnitagu nende jõuda ja nende jäädawat  sõbrust! Omalt maalt. Tallinnast. Selle kuu 6. pääwa homikul põleS Toompea  alewis Karl Reumanni maja kõige körwalise hoonetega  maha. Tüdruk on õhtal tulega aitas käinud; wõib olla, et tema seal kogemata tuld pillanud on. Maja oli õnneks 8000 rubla eest Tulekassa kaitse alla antud. Majariistade  poolest on peremees 600 rubla, üürilased 450 rubla kahju saanud. Selle kuu 1. pääwal läks kalamees Dmitri Molohhow oma sulasega merele ei tulnud aga enam tagasi. Nelja pääwa pärast leiti nende ümberlükatud paat Wiimse randaõ.  Kalamehed on wisi ära uppunud. Selle kuu 5. pääwal wiskas ennast üks tundmata naeSterahwaS Pärnu maanteel Peterburgist tulewa raudtee sõidurongi alla ja sai keskelt pooleks leigatud. Ara karganud wang Jaan Kaita Laupa wallast, keS tulepanemise kahtluse all seisab, on Tallinnas wiie teise hulgusega jälle kinni wõetud. Niisamati sattus ka Kõnnu walla mees Jakob Junguist Politsei kätte, kes Leikufekuu 15. pääwa! Kõnnu wangimajast  ära karganud oli. Sirenitsi wsi Wasknarwa külas Peipsi randas on Leikufekuu 31. pääwal 42 maja kõige kõrwaliste hoonetega  maha Põlenud. Kõik see suur kauplejate küla on häwitatud ja häda on wäga suur. Pärnu maakonnast kirjutakse meile: ,Mõne nädali eest tuliwad siin kolm perdkonda wäljarändajatest tagasi, kes kewadel Tahkurannas! aurulaewaga ära läinud  oliwad. Suure liigutusega on nemad oma kodumaa põrmule suud annud, ja oma kallist paika nähes üheks silmapilguks kõiki raskust ja kurwaStust unustanud, mida nemad wahe-aeal wälja kannatanud oliwad. Ühel paaril oli kolmest lapsest kaks ära surnud. Teised ei taha aga siiski nende õnnetusest targaks saada, ütlewad neid laisad olnud olema ja rändawad ikka peale wälja. Selle kuu 4. pääwal tuli jälle wiis perekonda Tahkuranna ja Sindi rändajatest, täitsa wiletsal ja wäljanälginud olekul tagasi. Uhel perekonnal oli neli last ära surnud, wiies, üks 14 aastane tütarlaps, oli ainult järele jäänud. Need kõik oliwad enne jõukad inimesed olnud, on aga nüüd kõiki oma raha ja wara ära pillanud ja kes suurema kangelase kõnedega oma kodumaa elu siunaflwad, need on nüüd kõige alandlikumad. Üks noor mees, keda küsiti: »Noh, kas Türgi nisu ei olnud hea, kas ei annud tuhatkordse seemne?"  ütles mihaga: Türgi nisu! Kuradi nisu, seda ei söö ka siga mitte!" —dv.— Karulast kirjutakse meile selle kuu 1. pääwal: gustikuu 27/28. pääwa öösel on öö-ümberhulkujad Karula  möisaS kaks luike, keda möisaherra omas järwes kui iluloomi kaswatas, püssiga maha lasknud ja üht, järwe kaldal olewa mõisaherrade perekonna surnuaia wärawa peale üles riputanud. - Mikspärast niisugune häbemata tegu on tehtud, see jäägu igaühe mõista. Asi ise on kange järelkuulamife alla wõetud ja wäga oleks soowida, et niisugused ülekohtused loomad, kes waga loomi tapnud ja rahus hingawaid surnuid oma rahupaikas ei lase hingata,  pea wõikfiwad leitud ja neile nende ärateenitud palk kätte maksetud saada". J. R. Kroonstatist. Leikufekuu 24. pääwal on reisijate aurulaew  pZarewna" kroonulaewa Ilmeni" wasta pörkanud, miS paksuS uduõ tema ees sõitis. Aurulaew on raSket wiga saanud ja ka kuus madrust saiwad haawatud.  Õnneks jõuti ,Jlmenit" liiwa peale ja sealt pärast Peterburgi wedada. See on sel suwel juba wiies kord et laewad Soomemere peal kokku põrkasiwad. Odessast. Maria Kalushni, kes OberstKatanskipealelaskis,  on Sõeakohtu poolest 20 aasta pealewangitööle mõistetud. Warshawist tulewad rõõmuStawad sõnumid selle waimustuse  üle, millega Keisri Majestätid seal kõige seltskondade  poolest teretatud saiwad. Pidu Kindral-Kubernöri,  Kindral-Adjutant Gurko juures on nii säraw ja uhke olnud, kuida seda seal weel nähtud ei ole. Kutsutud oliwad umbes 800 osawötjat; suuremates lehtedes on terwed  leheküljed selle pidu sõnumitega täidetud. Wõeralt maalt. Saksamaalt. Sioschendorfi kirikus, kuhu ennast palju usurändajaid kogunud oliwad, töufiS öösel selle kuu 1. ja 2. pääwa wahel tule kära, kus juureS 2 inimest surnuks piigislatud, 4 raskest ja 7 kergest haawatud saiwad. Belgiamaalt. Tülid Katholiigi kiriklaSte ja wabameeliste  kodanikkude wahel on lausa lahti läinud. Kuida lugejad weel mäletawad, oli walitsus üliwabalaSte kätte libisenud, keS kooli kirikust lahutasiwad, usuõpetust koolist wälja lükkastwad ja ülepea nagu Weike-Prantslafed tallitastwad.  Nende ülemeelised tallitused tüditastwad rahwa wiimaks nenda ära, et wiimasel Parlamenti walimisel enamist kõik mustad saadikud sedeli potist wälja tuliwad. Nüüd saiwad Paapstlaste keskist Ministrid walitud ja need pöörafiwad kõik aSjad täitsa ümber. Koolid saiwad nenda ümberplaanitud, et need edaspidi täitsa Paapstlaste all seisma peakfiwad, Paapsti juure tahetakse jälle alalist Saadikut ametisse panna j. n. e. Kõik seltskond on nende uuenduste üle kohkunud, wabameeliscd ringkonnad kogufiwad  ennast Brüsseli linnas kokku ja läkstwad määratumas  pidulikkus rongis arwatakse 80,000 inimest läbi uulitsate Kuningakoja ette, üht palwekirja fisse andma,  et Kuningas mitte seda uut kooliseadust ei kinnitaks, mis kõiki edendust koolist wälja lükkama ja noort sugu ihu ja hingega Paapstlaste lämmatama waimu walitsuse alla andma kipub. Kuningas ei olnud küll ise kodu aga palwekiri sai ära antud ja rongid, keS Brüsseli kodanikkude  elawat osawõtmist leidnud, lahkustwad rahulisel korral, ilma ühegi kärata ühest ära. Senat oli küll juba uut kooliseadust kinnitanud ja Belgia Saadikut Paapsti juures nõuuks wõtnud, ja et ka Kuningas seda uut korda kinnitaks, see näitas selge olema. Paapstlaste südames wõiS aga ikka natuke kahtlust immitseda ja nemad wõtstwad nõuuks, omalt poolelt ka eksige rahwa" uimel pidulikkus rongis läbi Brüsseli uulitsate kõndida. Leikufekuu 28. pääwaks oliwad kõik Paapstlased linnadest ja küladest kokku keeru-