kirjaga: „Weucmaa ajalugu kõige wanemast ajast kuni olewikuni." Soowida oleks, ci meie kihelkonna koolides ka natuke looduse õpetust õpetataks. See sündigu Kuud eri raamatu järele ~Wäikcne looduse õpetus" (Tartus, Schnakeuburg, h. 30 kop). Raamatul  on 8 pildi lehte seletuseks. Koolmeistri  tele on seesama mäljaaudja suurema raam atu „L ood u s c õpetuS" kirjutanu  d. Kus aga mitte wõimalik pole looduse õpetuseks iseäralikust tundisi sääda, sääl saagu need lugemise raamatu tükid hoolega ära seletatud, kus loodusest kõneldakse.  Üleüldse on tarwis lugemise tunnis selle päüle waadata, et lapS mõistusega loeb, selleks peab ta lugemise tükki ära jutustada wõima. Kus Eesti keele õppimise jäuks iseäralikud tunnid on, nagu Eesti ülemates rahwa koolides, sääl on käsiraamatuks Eineri „Lühike EeSti keele õpetus" (Tartus, Grenzsteini trükk, hind 3õ kop.) ehk ka Hermanni „Eesti keele grammati  k" (Tartus, Justi trükk, h. 1 rub). Et nüüd Wene kcekt igal pool õpetakse, seepärast on uuemal ajal Wene keele õpetuse  raamatuid lugemata hulk ilmunud. Kõige sündsam nende seast meie walla koolidele on Grenzsteini „Riigi keele õpiraamat Eestlastele, I. jägu (Tartus, hind 8 kop). See raamat on ütlemata odaw ja õpetab nii kerge wiisiga, et seda raamatut ka need wanemad küla koolmeistrid wõiwad tarwitada,  kes ise peaaegu sugugi Wene keelt ei mõista. Seepärast ei tohiks see raamat küll ühesgi walla koolis puududa. Selles raamatus on enam kui 50 pilli sõnade seletuseks ja li' > tcbestiku järele 300 sõna peha õpp .! r. >tud. selle r a a m at u U. . u. ab 25 kop., on ka piltidega kau? t > g petab sell üsna uuel kergel wnu' lt, et iga lugemise  osa toob >! >. 'n sagedaste nootidega laulu.> ' - hk lauseid, ühe wana sõna ja matikat. Raamatu  esimeses , - o - see kõik Wene keclcS, teises ; ' äraseletamise tarwis EeSti keeles r » son wecl 1000 sõna. Kihelkonna koolides saab tuttaw Niggoli suur nc keele õppimise  raamat" tcrwitatud. Sellesama raamatust on esimene jägu aabitsaks wälja wõctud ja iseraamatuks. trükitud, paälkirjaga „Wenekcele abd raamat" (Tartus, Mattieseni trükk, h. 25 kop.), mis ka küla koolides saab tarwitatud. Kus kõrgemates rahwa koolides Saksa keelt saab õpetatud, sääl sünnib see Grenzstcini „S a k s a keele õpetaja" järele. IZ. mis ma sulle ja teile kõigile teinud olen? Nüüd peab lugu minuga teisiti olema, seda tõutan ma sulle!" „Olgu see asi, Kristjan, meie oleme mõlemad ses asjas eksinud!" ütles Luukas tasa ja tõmbas oma poja armulikult oma südame wastu. Madis," ütles ta siis mana poole peaga noogutades, „jookse sa meie eel koju ja ütle emale, et tema poeg elab!" Wana Madis nõkutas peaga peremehe poole, tõusis siis üles ja andis ka teistele märku urtsikust lahkuda. Wait olles tegi igaüks selle märgu andmise järele ja peagi oli Jõepcremees oma pojaga üksipäinis urtsikusse jäänud. Nüüd waatas Luukas rahutult oma ümber. Siis tõusis ta üles ja astus ühte pimedasse nurka, kus üks inimese kogu ennast kartlikult marjul hoidis. See oli Suusi. Kõikidest oli tema see ainuke, kes mitte silma pilkugi kõigel sel raskel kaewamise tõõ aja! ei puhkanud. Surma ahastus oli teda ikka uuesti taga kihutanud, kuni ta wiimane jõud lõppeda ähwardas. Tema käsi oli see olnudgi, kes õnnetumale tema mangi hoone lõhkunud, et päikse walgus sisse mootada mõis. Tema kuulis kõige esiteks Kristjani appihüüdmist ja rõõmu hõiskamisega: „tema elab!" tahtis ta kohe tema juure sisse hüpata, kui korraga kartus tema jalga takistas ja tema rutusti tagasi hüppas ja ennast teiste ettetungijate selja taha ära peitis. ,Mi tema sind nüüd põlgab ja sinust midagi enam teada ei taha!" mõtles Suusi korraga surma ahastuses. AhaStuse ja hada pärast mürisedes oli ta ühte pimcSse nurka pugenud kui ta sissetungijatest meestest ühes oli edasi sunnitud. „Kristjan," ütles nüüd Jõeperemees ja wedas wastu tõrkuja tüdruku oma poja juure. „Siin on weel keegi, kes sind teretada tahaks. Anna selle waese, tubli lapsele andeks, tema on sinu pärast raskesti kannatanud!" „ Suusi! Sina siin?" kogcldas Kristjan ja hakkas köwaSti kramplikult Joosepi ümbert kinni, kes teda oma rinna wastu oli tõmbanud. „Sina siin? Mis tahad sa weel minust?" ~OH Kristjan, anna, anna mulle andeks!" nuutsus Suusi ja tahtis walu pärast ära nõrkeda. Ta hakkas nüüd Kristjani käest kinni ja ütles: „Ma olen wäga pahasti sinuga ümber käinud ja olen kõige selle hirmsa õnnetuse juures süüdlane! Aga Jumala pärast ära tõuka mind mitte omas wihaS enesest ära, Kristjan, ma ei wõiks seda ialgi wälja kannatada ega ära taluda See ahastus ja häda sinu pärast on mind juba peaaegu surmanud!" „Mis sa räägid, Suusi!" ütles Kristjan wähe mürisedes ja waatas kartlikult tüdruku pisarais silmi, mis alandliku armastusega tema pale pääl wiibisiwad. „Ma räägin, et ma sind armastan, Kristjan, sind ikka ja ikka armastanud olen ja ei kedagi muud kui sind, ja et ainult minu uhkus ennast sinu tahtmise alla ei tahtnud painutada! Aga nüüd on see kõik möödas. Karista mind, kässi mind, tee minuga, mis sa tahad, mina saan igapidi sinu sõna kuulma ja sind teenima truuis sõna kuulelikus armastuses. Üht aSja aga ära tee mulle mitte, see on: ära lükka mind mitte enesest ära, sest ilma sinuta ei wõi ma mitte elada!" Armu paludes sirutas ta omad mõlemad käed Kristjani poole ja südameliku rõõmu hõiskamisega tõmbas see tüdruku oma rinna wastu. vm. Pea selle pääle sai Wusheri orgus kahede, suurte pidulikude pulmade waStu ette «valmistatud  Rikka Jõeperemehe mõlemad pojad tahtsiwad ühel päewal pulmad teha ja selleks oli terwe org kokku kutsutud. Imelikult lume alt ära päästetud Kristjan ja ilusa Sandla Suust pulmadest, kes nii tubliste meeste seas oli teda aitanud tema koledast hauast wälja tuua, wõtsiwad ometi noor ja mana nii elawalt osa. Keegi ei aimanud seda piina, mis selle töö ajal tüdruku südant täitis, aga et armastus õnnetuma wastu temale nii palju rammu ja jõudu andis, seda wõis küll iga üks, kes temaga seltsis tööd tegi, tunnistada. Aga nõndasama suurt osawõtmist äratas ka Joosepi ja Kadri pulm, sest seda ei arwanud üksgi wõimalikuks, et rikas Jõeperemees  pidi oma poja laskma weriwaese tüdruku omale wõtta. Mõnigi asi oli ennast sest ajast saadik, kus Kristjan lume ja jäe all olnud, Jõeperes muutnud. Ema Leenil ei olnud nüüd mitte enam tarwis isa ja poja wahel lepitajaks olla, sest keegi ei teinud nüüd paremine üks teise tahtmist, kui Luukas Hutter ja tema poeg Kristjan. Üks uus elu oli sääl majas alganud ja üks armastuse ja usalduse waim, kelle eest kõik tumed marjud tagansstwad, sisse astunud. Aga ka Sandla peresse oliwad õnn ja rõõm tagasi tulnud, sest ajast saadik, kus Suusi meelt äraheites mägestiku tormanud oma armukest päästma. Tädi Mari ei olnud enam mures oma kasu tütre terwise Isamaalt. Kuresaarest. Esmaspäcw, 20. lltoivembril pühitses meie linna tulekaitse selts oma 22 aasta mälestuse päewa pidulikult ja kõõmsasti. Ka saiwad auu märkisid wälja jagatud kauase teenistuse eest. Iseäranis oli see korralik, et kõik mehed hästi ennast ülewcl pidasid, kunas see mõnel aastal wahest puudulik oli! Teisipäcwa ööse kellu 1 ajal kohutasiwad tulekahju kellad linnalasi magusast unest ülesse. Ebrea-mche Augusin'a majas oli tuli lahti läinud. Laudad ja tallid põlcsiwad maani maha, kunas elatis maja küll rvaewalt järele jäi, kuid aga ära rikutud ja purustatud. Iseäranis oli fäül mitmesuguseid kortri inimest, kes wäga palju kahju saiwad, nimelt keegi kiuga ametmees, kcS juba enne wäga jõukas ei olnud ja mis nüüd meel wiimase asja ära pidi kautama, nimelt tööriistad. Sääl ei jäänud muud nõuu üle, kui tulekaitse seltskond korjasid oma keskis kaunis summakese kokku (sest et ta ise ka kaua aega selles seltskonnas oli) ja awitasid teda jälle järje pääle. Wäga mõistlik tegu meie tulekaitse seltskonnast, kes selle järele on teinud, mis mana Siirak ütleb, omas 29, 24. Peaks aga see mees nüüd see salmikese ka omasse südamesse wõlma, mis sääl samas raamatus, 19, 1 salmis ööldud on! Külap siis see heategu ka oma jägu wilja on Märlnlt. Et nüüd aasta aeg ennast jälle on muutnud, endisel tutwal wiisil seega niisama tuttaw muudatus meie koolilastel: et peawad endid nüüd kooli tubadesse koguma. Meil Kärlal on ka kooli õpetus jälle alganud. Uut õpi asja see aasta juure ci ole tulemas meie Luteruse-usu koolides. Nii kui inspektori herra rääkis: „See aasta jääb õpetus weel endist wiifi." Aga kooli õpetajatel enestel on see aasta üks õpi aasta, riigi keele poolest. Sest, kes selle aasta sees endale riigi keelt ei kogu, (kellel seda ei ole, ehk mähe on) see tulema sügise enam selle ametile kõlblik ei ole. Ja kes wäe-tcenistuse  kirjas seiswad, nendega oga sättime omad sammud „Kiltst" poole utsenni waltst lööma laste keskelt sõja-meeste keskele ja sule roeka asemele  wa' kange tubaka piip peusse. Kiriku õpetaja poolt on kooliõpetajatele ka lastega kirikus laulmise poolest teada antud. Nii kui meil see pruuk nüüd juba üksteistkümmend aastat mana on, kui meie praegune hinge karjane J. Kerg meile tuli, seadis tema selle pruugi: et kooliõpetajad korda mööda enda kaswandikudega pühapäiwiti kirikus laulmas peawad käima, iga