Sakala .U 2«. Wiliaadis. 17. Maitm päeval 1880. UI. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Wastutaja toimendaja ja Väljaandja C. R. Jakobson. Sisekord. Poliitika leht. Naisterahwas 111. Poliitika ringwaatus. Omalt maalt. Wiliandis: Hobuste wargadc trahw; Baltialased; Zeitung für Stadt und Laud; wäljasmaa loosid. Wiliandi maakonnast:  Koolmeistri juubeli päew; Tarwasiu walla suurtükk; kõlbmata trahw. Pärnust: Wiimse päewa tähed. Pärnumaalt: Uus Sillakohtuherra.  Tartust: Aurulacwade sõit; minister Sadurow. Tartumaalt:  Noored wargad; Rõngu õpetaja wahetus. Wõru maakonnast:  Abi tarwis. Tallinnamaalt: Sündinud ja surnute hulk. Lääne maakonnast: Mõned puudused. Peeterburglst: Gortshakow; hobuste näitus. Jaltast: Baron Wrangel wangi mõistetud. Kurskist:  Müristamine. Kiowast: Wargus. Wolhüüniast: Pärandus. Noowa-Tsherkaskist: Suur kalapüük. Wderalt maalt. Saksamaalt:  Hertsogina tohtri abikaasaks; õnnetus. Prantsusemaalt: Töömeeste mässamine. Konstantinoopolist: Inglismaa uus saadik; Kummerau mõrtsukas. Heal rahwa keskelt. Kirja wastused. Lisaleht. Üksainus tütar. VI. Keisri Aleksandri 11. «alistus. 111. Rahwa söök ja jook. 11. Nalja Mart ja Kalja Pärt. Naisterahwas. iil. Aüll oli Hommikumaa naisterahwas muidugi ikka taieste inimese õiguste ««äriline, kull tundis ta inimese  õigusi enese kohaseks ja pidas ennast ka nende, õiguste kohaseks, sest heaga ei lasknud ta naljalt ennast nendest puhtaks riisuda ega mehe orjaks teha. Sõariistadega  kaitsnud ta mõnikord ja mõnes kohas oma õigusi mehe wasta. Voote kirjutab oma „abielu ajaloos"  : „Üks seesugune seltskond naisterahwast elasiwad õige wanal ajal Kappatootsia maal Terma jõe ääres, see on lõuna pool Mustamerd. Nad oliwad enesid oma rahwa hoolmata meestest taieste lahku löönud, ei teinud ialgi nende meestega midagi tegemist, elasiwad  nendest koguni eemal isepaigas. Eneste sugu ülewal  hoidmise eest hoolitsestwad nad oma naabri rahwa meeste läbi, kelle juure nad sellepärast arukordadel külalisteks  käisiwad. Poeglapsed anti isadele, aga tütarlapsed  kaswatadi sõalikuis harjutustes iseeneste seas hoolega üles. Nende parem Poolne rind põletadi lapsepõlwes  ära, et nad odawiskamises, meeste wasta wõideldes,  osawamad ja wägewamad oleksiwad." Nõnda kirjutab nimetatud mees ja lisab «eel juure: „Auu nende naistele, kes eneste inimlikuid õigust nõnda pühaks pidasiwad, et wõideldes ja elu ära andes neid kaitse- aga ja teotus meestele, kes oma tooruse ja ülbusega naist seesuguse kaitsmisele sundisiwad." Et nüüd lugu Hommikumaal nii waga kurb ja kole oli ja et Hommikumaa waim ja «orm aeg ajalt ka muu maailmasse omal wiisil walja lagunema hakkas,  siis sai muu maailm sellest kurwast olekust ka osa: naise soo inimlikud õigused hakkasiwad ka nendes ilma kohtades «ahenema, kus neid õigusi enne kõrgeks ja pühaks peeti. Niisugune usk laotas ennast Hommikumaalt  walja, tungis Aasiast üle Bosporuse Eüroopasse  ja tõi enesega selle uue teaduse ühes: naine peab anutam, alam ja hoopis kasinama elu õigustega olema kui mees mehe meelewalla alune. Mees on tema läbi õnsa Põlwe kaotanud, mees peab siis nüüd ka tema ja tema tahtmiste üle ««litsema. Temal ei tohi mitte mehega sarnased õigused olla. Nagu nüüd Hommikumaa teadus Eüroopasse oli tulnud, nõnda laotas ta ennast Eüroopa rajal ikka jälle edasi, edasi kõigile poole, kuhu ta omas wõitwas wägewuses aga ise-ulatas. Tema edasi tungmuse läbi saiwad nüüd suured aja pöörded ;a keerded Üikuwaks, mis mõndagi moodu ümber lukmstwad ;a tõisiti seadsiwad. Wahel tungisiwad ka usu kuulutajad ja edasi kandjad naisterahwa suurte õiguste peale, sest nemad head loomakesed oliwad selles asjas oma alandamas  muutmise tujus ja omas liig wagaduse liig alanduses kaugele kalli, tõe waimulise Ristiusu ja Looja seaduste piiridest üle hüppanud. Euroopa naisterahwas  aga seisis auu ja uhkusega meeleauususe hiilgama!  troonil kõrgel ülemal. Kord õpetab üks mana kuulus nõnda oma noort kogudust Eüroopa pinnal: Maised, teie peate ikka leinamises ja koti riidega katetud  olles lumalakotta sisse minema! Teie silmad peamad  pestud olema pisaratega, kahetsemises ja õhkamises  patu langemise pärast, mis Teie inimese soo peale olete saatnud. Naine! Sina oled kuradi tütar! Sina oled see, kes seda eksitas, kellele saadan palgest palgesse waadates külge ei sulgunud bakata, sinu pärast on Jeesus Kristus surnud!" Nõnda õpetadi mahcl tüdi,natalt ja tungimalt ja Eüroopa naise kui nõdrema soo inimlikud, kallid õigused alanesiwad längesiwad! Neljandamal aasta sadal tegi kirik otsuseks,  et üksnes mees Jumala näo järele olla loodud, naine mitte. Ka ei mõinud tema kuskil tunnistajaks olla, ega wannutatud saada, nagu mees. Tema pidi, ehk ta küll tõsine ja täielik inimene oli ja on, siiski töisest inimesest, mehest,. palju alam, auutum, põlgdamam,  halwem ja wiletsam olema tõsisest inimese aunst ja õigusest taieste ilma. Seesugune alatu olek elu õiguste poolest pidi teda ka alatu oleku sisse majutama  elu maärtuse poolest, nagu eemal kuulsime. siti ei ole wõimalik ja tõisiti ei olnud ka mitte: Naisterühmas oli omas meele oleku järjes raskeste ära mõnitatud, temalt oldi inimese õigustega ka inimlik  auu ja wäärtns ära mõetud, ta oli omas meele järjes kui ka igapidises olekus liig madalasse maha rusutud. Nõnda oli ja nõnda läks siis lugu naiste rahwaga, esiteks Hommikumaal, pärast poole omal wiisil ka õhtu ja põhja maadel. Naine aga oli ja on, kes inimesi, kes mehi sünnitas ja sünnitab inimeste ema. Mehed oliwad naiste pojad, ja pojad ei olnud ega wõinndgi omas meele järjes tõisiti olla, kui aga nõnda nagu nende emad oliwad ; nagu nad neid kandsiwad, hõlmas hoidsiwad, kaisus kosutasiwad nagu nad neid sunnitasiwad ja kaswatasiwad. Ema süda on lapse koolituba, wõime meie ütelda ja naljalt ei wõi laps oma südamest ema hinge-elu kuju kaotada. Kahju, mis siis maailm ja inimese sugu naisterahwa inimliku õiguse ärariisumise läbi sai, oli ja on äraarwamata,  määramata suur. Esiteks oli see toores tegu juba suureks hädaks, õnnetuseks ja piina põlweks naisterühmale, töiseks suureks häbiks, teotuseks ja alatu meele kinnituseks mehele, ja kolmandaks ning iseäranis wäga wägewaks alla rusumiseks mõnitamiseks, ärarikkumisels  ja hukka saatmiseks terwe inimese sugule. Ükski suu ega sulg ei jõua seletada, kui päratu palju inimese sugu selle läbi omast loodud meele auususe kõrgusest ja jumalikust tegewuse wõimust ning üleüldisest  õnnekorrast kaotas. Ema waim, ema weri, ema meel, kombe ja wiis, ema hinge elu omalik kõrgus ehk madalus need kõik mõjusiwad lapse kohta ime suurel wiisil, andsiwad lapse hinge elule kui ka tema üleüldise olekule enam ehk wähem otse sellesama tooni ja hinna, sellesama kõrguse ehk madaluse, mis nendes eneses olemas oli. Nagu emad, nõnda oliwad lapsed, nõnda pojad. Seda wiisi wajus siis inimese ilm sellest jumalikust meele auususe kõrgusest, kuhu ta omast Loojast  oli loodud, madalasse maha. Mitmed töised asjad aitasiwad omaHt ka weel tubliste ühes ja see lan Lemine oli suur, oli suur iseäranis Hommikumaal, omal wiisil aga küllalt ka Ohtu ja Põhja poolsemai! maadel, kuhu Hommikumaa waim ühel ehk töisel wiisil  aset oli wõtnud. (Järg jääh, tulema.) Poliitika ringwaatus. Kõige pealt tõmbawad jälle (TürgiriigH asjad meie tähelepanemist enese peale. kord sõnumed, et Albaanialased ennast täitsa Türgi walitsuse  alt lahti olla ütelnud ja ise riigiks heitnud, aga siiski ei ole need sõnumed weel mitte kindlad. Nii palju on aga selge, et Albaanialased ennast täitsa sõale ette on walmistanud ja ka malmis on, Türgi walitsusele wasta panna, kui see neid peaks sundida tahtma, ühe jau sellest maast Montenegro kätte jätta, mis Türklane Montenegrole Berliini lepingu järele ära pidi andma. Türgi walitsus on nüüd suures kitsikuses. Inglismaa ministeerium, kes tema poole hoidis, on langenud, ja tema ei wõi enam kudagi wiisi Berliini lepingu täitmist edasi wenitada. Aga Albaanialased ei anna ka järele ja saamad wist Türklasele  wasta hakkama, kui see neid peaks sundida tahtma. Albaanialased pidada oma päämeest Prenk Bib Doda Albaania würstiks tahtma teha. Nii palju kui segastest  sõnumetest aru wõimalik on saada, on Albaanialased  Skutaaris juba Türgi ametnikud minema saatnud ja walitsuse kassa oma hoole alla wõtnud. Türgi sõawäed, mis seal oliwad, olla täitsa ja kõige kraamiga Albaanialaste alla ennast heitnud. Wist lootsiwad nad, et seal paremine oma kõhu täis saaksiwad süia, kui Türklase teenistuses. Prenk olla oma sõawäega Tuusi poole edasi läinud ja Hodo Beg olla 5000 sõamehega  Skutaari kaitsmiseks sinna jäänud. Ka pidada Albaanialased Jtaaliamaalt omale priitahtlikuid sõamehi  abiks lootma tulewat. Et lugu Albaanias nii on, sellepärast arwab Uo.Aten.eg..r.o würst wist ka, et ta ilma sõawäe abita oma õigusele enam ei saa. Tema on 18 pataljoni  sõawäge Podgoritsas ja ümberkaudu malmis seadnud  ja kokku wõtnud. Kui nüüd uueste sõda Türgimaal peaks põlema hakkama, siis on küll wist Türgiriigil ots käes. Tähelepanemise  wäärt on üks raamat, mis Gordon Pashaa, endine Egiptuse-Sudaani kindral-kubernär ja sündinud Inglane, wälja on annud. See mees tunneb Hommikumaa  asju wäga heaste ja sellepärast on tema kiri tähtjas, ehk ta küll kõik asja narri kombel Inglaste kasuks ümber tahab muuta. Tema nõuu järele pidada Berliini leping täitsa otsa lõppema, Bulgaaria peab Rumeeliaga ühendatud olema ja temale üks sadam saama. Konstantinoopolist pidada ise riik Eüroopa ülewaatamise  all tõusma, Küprose saar ja Egiptus pidada Inglase kätte langema, ja et Prantslane ka selle nõuus oleks, temale Siiria. Need on küll kõik paljad arwamised,  aga näitawad, kuhu poole poliitika meeste nõuud