Postimees (Endine Pärnu Postimees.) O 110 Tartus, 37. septembril Kolmaskümnesteine aastakäik. Tnteb Z näctakis roästa ' ja im Tartus ja Tallinnas saada igal teisipäewal, Mstiaa aasll 3r.— k. Ilma postita aast. Sr.6o k. „ p „ 1„ 40,, „ . '/. „ 1, so„ „ „ V-, .—„ 80 „ D „ kuus „ eo„ ~ „ kuus—„ 30 „ H Iga üksik nuuuner 3 kop. A Kuulutuste korpusridu d kop., lehe ees ötsas 10 kop. Toimetuse adress liht- ja rahatkgadcle:  „Postimehc" ioimetusele Tartus; Wene Kolmaskümnesteinc aastakäik. Postimehe abitalitus, Harju wärawas, Busch, Ja kobson, Kluge ir Strõhm, Naftal, Wasserniaun Pärnus: Borm Trenseldt, Wiljandis WakgaS: Rudolss,' Põltsamaal: Leih Wene maa idapoolne rikkus. Hiljuti rääkis „Postimehe" toimetaja -ühe Eesti sugu inshencriga, kes mõne aja 'eest reisilt ümber maakera tagasi oli tulnud.  Tema sõnad ja teotused oliwad nii teaduse-waärilised, et neist natuke ka „Postimehe"  lugejatele osawõtmisc wäärt on, ja meie paneme mõnda siin oma lugejatele ette. Tema sõnade järele on Wene maa ida poolne rikkus arwamata suur. Nimetatud  inshener oli kroonu lncwal ümber maailma sõitnud ja iseäranis Wene maa päralt Siberi maa ida poolt ja Amuri jõe äärseid kohte uurinud. Siberi maa idapoolne ots, mis meilt peaaegu teine pool maakera külje pääl seisab, on wäga rikas looduse materjali Seni ajani aga ei ole midagi seda rikkust eneste kasuks tormikada, suurem takistus selleks on hirmus Raudteed läbi Siberi oleks Maja. Inglased, kellel omad laewad käes, tahta küll neid rikkusi Mält korjata, aga Wene rügi walitsus ei taha kõike kasu mitte wõõra maa meeste  kätte anda. Nüüd on sellest rohkem kui 20 aastat tagasi, siis müüs Wene walitsus  Alaska poolsaare Amerika Ühendatud riikidele 12 miljoni rubla eest ära. Müümine  sündis selle pärast, et Amerika maa põhjapoolne ots wäga kaugel Peterburist ja selleläbi tema korraspidamine wäga raske oli. Aga mis tuli wälja? Amerika mehed teadsiwad, mis nad tegiwad, kui selle tüki maad ostsiwad. Praegu on lugu nõnda, et' Alaska poolsaar Ühendatud riikide kassasse  aastas umbes 10 miljoni eest kulda annab, sest et säälsetes mägedes wäga rikkad  kullasooned on leitud, mis enne Wene walitsuse all weel ei tuntud ega läbi ei olnud katsutud. See kaup näitas, et kui Amerika wõi Inglise mehed midagi osta tahawad, siis asjal iseäraline kuldne põhi on. Aga meel Praegu on Wene maa alused maakonnad ja saared täis rikkust. Siberi teine pool otsas Behringi mere ligidal on üks saar, mis wask-saareks hüütakse.  See saar on peaaegu wasest. Ära rääkimata palju waske wõiks säält saada, kui wabrikute ja asutuste abil seda metalli seni ajani ei ole seda keegi teinud. Saarel elab wüikc jagu inimesi ja soldatid. Et wask kihwtine, seda teab iga üks. Seda näitab ka see saar, sest ümber saare' wersta  kümme ci ole meres kalu'olemas, waid kõik talad, mis sinna tulewcd, surewad ära, sest et wesi wasekihwti täis ou. Ameriklased,  nõnda räägitakse, olla ka seda saart osta tahtnud, aga Wene waliisus ei müü. Sachalini saar on iseäranis rikas kiwisüte  poolest. Kiwisllsä olla sääl üsna madalas maa sees küllalt. Koguni wähese kaewamisega on neid wõimalik saada. Saare  rahwas kaewab neid wälja ja külgb nendega ahjusid. Kerge waewaga saab ka kroonu neid ja laseb kurjategijate läbi neid wälja kaewata, -kes mäetöösse on mõistetud.  Ka kulda on saarel rohkesti. Allehiljuti  on üks wang, kes eluajaks sinna saadetud oli, suure kulla soone leidnud ja kroonule teatanud. Sachalini saarel on siis ärarääkimata rikkused marjul. Jda-Siberis marjul.' Ka suu olla kohtasid wäga palju, kust kiwisiisa üsna Palja labidaga  woib maa seest wälja kaewata. Inimesed,  kes sääl elada, käia neid kodu kütteks  toomas. Kuna Inglise maal üks kuni kaks wersta maa seest sügamast peab wälja toodama, on siin neid koguni kergesti neid hõlpus kätte saada, aga nad ei taha seda teha. -Kellel raha on, see elab intressidest,  ja kelles ei ole, Noh see ei wõi muidugi midagi teha. Põhjamata rikkus ja teenistus jääb teenimata. Ainus uõuu, mis siin abi tooks ja Wene maad meel aimamata palju rikkamaks teeks, malik oleks, Peterburist öise mööda raudteed Amuri jõe kaldale ja Wladiwosioki linna saada. Siis wõiks paari nädalaga sinna sõita ja säält teise paari nädaliga tagasi. Nitüd aga ei taha rahamehed oma kapitali laewade kätte uskuda, mis Suezi kanalist üle India okeani jä Maailma mere kaudu tihti mitu kuud sõiduks kui säält saaki siia toomad. Raudtee läbi Siberi  oleks aga rohkem kui 10,000 wersta pikk ja maksaks tema ehitus koledat raha, ehk see küll pea jälle tagasi tuleks. Inglased  tahta hääl meelel selle raudtee oma kulul teha,.kui neile ühe wsrsta laiuselt maad raudtee äärest läbi terme Siberi maa antaks.  Nad arwawad, et juba see wööt maad 99 aasta sees kõik raudtee ehitamise kulud ära tasub. Wene walitsus aga ei saa seda lubama, sest et selle läbi jällegi riigi warast hulk miljonid wõõra maa meeste kätte läheks. Loota on, et Wene maa ise oma jõuuga selle raudtee ehitab, siis jääb raha omale maale ja Wene alamate kätte. Tõsi on, et Wene maa rikkus siis ära määramata  kõrgeks tõuseks, kui see raudtee saaks ehitatud. Siis tuleks ära määramata suur elu ja tz»gewus Wene maa kauplemisesse, ja Wene maal ei oleks enam wõöraid maid wajagi. Peaks see Pea sündima Wene maa suureks kasuks ja wägewuseks! Nõnda on lllhedalt insheneri sõnumid, ja et siin suur -osa tõde sees, seda ei ole raske mõista. Kahesteistkümnes aruanne Eesti wanawara korjamisest ja keelemurrete  uurimisest W> Septembril 1888. 137. Georg Schiffer Türi kihelkonnast Kolu mõõdul lahti tchtakse. A. Po la Tapalt Ambla 133. * b Laius-Tähkuwerest: 6 laulu ja üks 140, Gustaw Tikerpuu Ungru wallastßidala kihelkonnast: 5 wana juttu. wana usku, mõiied 141, A, Luts Paistu kihelkonnast Heimtaoli korjaks,' 142, Kristjan Ott Kolga-Jgani kiriku wallast: jaal kõlbab, 143 Kaupmees J, RebancHarglast: 11 wana 144. Hindrik R. kihelkonnast- 13 lühi.  ' 14k>, Karl Weske Wõnnu kihelkonnast Ahja I. Wilhelm Pärt Tormast - wana usku (1 post- Jutunurk. Imelikud juhtumised. Eestistanud J. H. W a h t r i k. (Järg.) See oli kolm kord suurem, kui minu magamise tuba ja ma nägin warsti, et ta ia palsainerimise toaks tarivitati, sest seinad  oliwad täis kujutusi, mis palsamerimise mitmesugusid talitusi näitasiwnd. ja ütles mulle i „Mu poeg pawian,' sulle on suur auu osaks saanud, sest Tema, kelle käsku igauks  kuuleb, tähab sind näha saada." ja säält teistesse koobastesse.j Kui meie mitmest koopast läbi läinud, kus ikka kurttummad  tüdrukud ja mõned manad mehed ska kurt-tummadj, Tema teenijad, elasiwad, jõudsime meie ühe toredama ukse ette. Seiäl langes mana uhke Billali käpuli ja hakkas nõnda edasi minema. Pikk habe libises mööda maad järele. Korraga maata? ta ümber ja nägi mind püsti tema järele „Pölwili, mutpveg, põlwili, mu pawian!"  sosistas ta hirmuga. „Kui sa püsti Tema ette ilmud, sijz pühib ta siud maa Paalt üra, kui ig sõrm saadamäkida l" Ta rääkis need sõnad niisuguse häälega, et warin mu keha üle käis. Põlwed hakkasiwad  iseenesest painduma, aga ma wõtsin ma ometi, pagana päralt, ahw pole, kelleks mind siin hüütakse," mõtlesin ma. „Ma olen Inglane ja peaksin põlwili roomama ja Põrand Paksude, eleda männiliste tekkidega  kaetud olnvad. Taga pool seinas seisis  sohwa moodi iste ja jääl kõrwal wahekörge  naesterahwas ülcpää õhukeste looride sees, mille läbi aga mõnest kohast tema roosakas ihukarw wälja paisus. „Mis sa kardad, wõõras mees?" küsita  nii armsast kõlama häälegcp nagu ma teadsin nüüd kindlasti, et ma kuninganna enese ees seisin oma Pikki ja süsi musti j juukseid tagasi, mis läbi tema kaunis käewars  mulle täies hiilguses nähtawaks sai. „Sinu ilu paneb mind wärisema, kuninglik  kõrgusi" wastasin mina, ilma et ise hästi teadsin, mis ma ütlesin, ja selle pääle arwasin ma ikka weel maas lamama Billali häält kuulwat, kes sosistas: „Hää, mu pawian, wäga hääl" Tema naeris hõbeselge häälega. „Noh, ühes asjas, nagn ma näen ei ole ennast mehed muutnud," ütles ta, „nemad pllllawad niisamuti, nagu endistel aegadel, naesterahwastele meelitawaid sõnu ütelda. Aga petta sa mind ei saa, wõõras mees; sa kartsid selle pärast, et mu silmad sinu südame  põhja tungisiwad, see oli sinu kartuse ja hirmu Põhjus; aga mina nagu naesterahwas  annan selle male sulle andeks, sest seda ütlesid sa armastuse pärast. Nüüd ütle mulle, kuda teie siia saite? Siin ei ole ju muud, kui koopad, sood ja minewiku marjud. Kas teie tõesti oma elu nii odajvaks  Peate, et teie teda minu kätte tuua usaldasite, minu wõimu aM,.Mele inimese ! elu nii mähe maksab? Ütle ka, kuda teie ! minu keelt oskate? See on mana keel, kas seda weel ilmas räägitakse? Nagu sa näed, j elan ma siin koobastes surnutega ühes ja ! ei tea sugugi, mis ilmas tehtakse, ehk ma ! seda küll teada tahaksin. Ma elan siin üksi oma mälestustega, aga minu mälestused  on hauas, mis ise olen kaewanud l ! Inimene ise loob enesele oma häda." Nende sõnade juures mürises tema arj  mas hääl, nagu haawatud linnukese laul. Korraga lange- tema pilk Billali paale, kes ikka weel põrandal lamas. „Aa! sa oled siin manamees?" ütles tn hoopis teisel häälel. „Mis sinu pereS tehtakse? Minu külaliste pqäle tehtud sääl jahti. i)he on sinu lapsed, hirmsad metsalised,  tapnud ja tahtnud teda ära süüa, teine on haawatud. Knd wõõrad mehed mitte nii wahwad ei oleks, ei oleks ma neile elu enam tagasi anda wöinud. Mis see tähendab, manamees? Sa oleksid wäärt, et ma sind oma kättemaksu toimetajate hooleks  annaksin!" Mida enam ta rääkis seda wihasemaks ta terawaks ja waljuks kui teras. Läbi loori nägin ma, kuda ta silmad mälkusiwad. Waene Billali, keda ma julgeks inimeseks pidasin, mürises hirmu pärast. „O Hija, kuWnganna, ma olin siis kodunt  ära, sinu käskusi täitmas, kui see sündis  I" kogeldas manamees. „Süüdlased tõin ma siia sinu kohtumõistmist ootama." „Hää küll, mine!" ütles Tema, s,ma annan sulle seekord andeks." Manamees roomas ja mina jäin selle hirmsa naesterahmaga üksi. xm. Tema wõtab katte näo eest, „Läks!" ütles Tema, kui Billali ukse wahelt oli kadunud, „Halli habemega poisike  I Oh, kui wähe inimene enesele tarkust,