Kiriku teadused. Jaani kirikus. Ristitud: Johannes Kiilwerk, Annete Kerw, Meeta Metsape, Leopold Baum, Leontine Pirk, Karl Johannson.  La ulatud: Aleksander Rahamägi ja Wiio Hansdin. Maetud: Anna Mtchel, Jaani l. 84 aaSt. Erna WiStaS 3k. Heinrich Oleskin, Väljateeninud unterohwitfer 60 aaSt. Aleksander Ammerberg 2 k. Alide Steinbeig 3 aaSt. Karl Abram, töömees 36 aaSt. ErneStine Krinal 1 aaSt. Abram Humann, soldat 23 aaSt. Emilie Treuwald 3 aaSt. Kai Welli, Jaani n. 50 aaSt. Liisa AsanaUew, Paawli n. 61 aaSt. Zpitha-Matmn-kirikus. Laulatud: töömees Hans Sugga ja Helene Arenschild. Maetud: lesk Mart Tammerik, 49 aaSt. Endine mölder Kristtan Johannson, 56 aaSt. 6 k. 5 p. Jutu leht. Eeriku Veski. JutuStu» Kolmeklimne-aastasest-sSeast, Juba järgmisel ööl tõi Hagen oma tütred kahe-aaSiase poisikesega kõrwaliStel teedel Eeriku meskile. Pärast lõunat  oli jälle üht ratsameeste salku Enzi aasu mööda sõitma ja põgenejaid otsima nähtud. Nemad oliwad külas joonud, karjunud ja hirmsast ähwardanud, kõiki küla ära põletada ja häwitada, kui keegi üht neist äraneetud ketseritest  oma juures peita julgeks. Nenda pidaS Khristof paremaks, oma tütreid külast eemale wiia. Mõni aeg oli nüüd elaw maailma eest peidetud Eeriku weskil. Mõlemad noored naesed tallttasiwad kaht last, nenda et naesterahwa ellamad käed Annat üle esimeste  kuude aitasiwad. Öösel tuli Khristof sagedast kõrwaliStel teedel ja tõi toitu ja teisi tarwitusi suuremale majapidamisele, ja mõlemad mehed pidafiwad mõnda jutustust  oma keSkts, aegade hädast ja Jumala nõuuft inimestelaStega,  üksteist uskus ja kannatuses kinnitates. .Kaht asja usun mina kindlast," ütles Justus ükskord, „esiteks, et kõigist sellest kurjast ühtigi ilma Jumala sündida-laskmiseta  ei sünni, ja et kõik häda ja waew lõppema saab, kui tema tahtmine täidetud on, ja teiseks tuletan mina meele, et meie elu siin ainult ühe silmapilgu kestab, järgmine  aga igaweste. ja et selle aea waew selle rõõmu wäärt et ole, mis meile seal piab ilmutatud saama." Seesuguses uskuS oliwad mõlemad .häda- ja surma-söbrad"  ühel-meelel ja kindlad. . , .. » Nendel pääwadel, kus tarwis e: olnud lapsukese pärast koju jääda, wöttis Justus sala-rändamisi läbi mets-mägede ette, järel uurima, kaS mitte Kalwi põgenikkudest, nimelt Hageni tütrete meestest midagi ei kuuleks; ehk leiaks tema selle juures ka kuidagi wetke Georgi jälgi. Nenda wõttis tema ühel pääwal suure waka waiguga, kuida tema seda Gernsbachi aptheki wiima harjunud oli, ja läks Dobeli, Herraalpi j. n. e. kaudu Gernsbachi poole teele. Georgist ei kuulnud tema kusagil midagit; leidis aga igal poolel põgenejate jälgefi. Pea siin pea seal, tee peal ja metsaS oliwad surnud ja surijad maha jäätud, põgenejad  ise ei leidnud kusagil peawarju. Metsalise wiha ja wägiwalla pärast, mida waenlased kõige nende wasta üleS näitafiwad, kes põgenejaid kaitsesiwad, ei julgenud keegi nende waeSte peale halastada. Wiimaks oli üks kaupmees Gernsbachis wiletsaid kaks pääwa omas majas pidanud ja toitnud, aga tagaajajad oliwad juba jälle nende jälgil, kesk-ööl pidiwad nemad põgenema; jäägred ja koerad saiwad nende järel saadetud ja kusagil ei antud neile rahu. Nenda tuli JuStus maha rõhutud südamega omalt asjata teekonnalt koju tagasi, ja sõnumid mida tema tõi, maksiwad waeste naestele palju õhkamist ja pisaraid. Pitkamesi ja kurwalt wenis pitk talwe mööda; kewade tuli oma tuhandete õitega, linnulauluga ja roheliste lehtedega peidetud orgu, ei toonud senna aga rõõmu. Wiimaks, suwe lõpu poole, tuli isa Hagen ja tõi ühe wäimehe kurbate ootajate juure Eeriku weskile. Pärast pitka, waewalist  põgenemist oli Johann Valentin Andreä oma weike kogukesega nõuukS wõtnud, Kalwi linna tagasi mmna. Seal oli küll ka wiletsus weel suur, mahapõletatud majade asemele wõifiwad aga häda-urtsikud ehitatud saada, kõik töö ja kauplemine oli seismas, kitsik tuli kitsiku peale, aga nende süda kiskus neid wägewast kalli kodu-linna poole kus nemad ka ennemini pillutatatud omaksetega kokku saada ja uueste tööd algata loota wõifiwad. Hageni teine wäimees ei tulnud enam tagasi. Kas tema, nagu sel aeal nii mitmed, ka sõea-teedele läinud ja ennast ehk Rootslaste poole pööranud. kaS tema wiletsuS otsa leidnud,  nagu nii mitmed põgenetes, - sellest ei ole iialgi midagi kuuldud, weel wähem, kui .pea pärast seda üks suur suremine waese Kalwi linna peale langes, milles 4000 elurahwast waewalt 1300 hinge jäiwad," ja milles kõik Hageni sugulased, kes Kalwis elafiwad, ära suriwad. Aastad läksiwad, aastad tuliwad; meie ükfilane Eeriku weSkil elas oma päiwi peitus maailma eest ja tasaselt Jumala ees edafi. Ainult üks kord sai tema rahu wägiwaldselt  rikutud, kui üks salk sõearahwast aastal 1638, Enzi aasudest läbi minnes ja õnnetust ja hirmn wälja lautates, peidetud metsa-kohta leidis ja wara ihkades läbi otsis. Et nemad aga weskit käikus ei leidnud ja JuStuS aega leidnud oli lapsega ja kõige oma weike waraga põgeneda, siis wõifiwad nemad puu-maja juba ammu tühjaks jäätud olema arwata, oliwad sellega leppinud,  et üht kuuri põlema paniwad ja siis edasi läinud, ja kui Justus tagasi tuli, siis ei olnud temal suuremat taga karta ja tänas Jumalat kõigist südamest. Lapsuke oli wanunewa mehc südame-rõõm ja elu-ehte. Niikaua kui weike weel käia ei jaksanud, kandis Justus teda käte peal, talutas siis oma käe körwaS, ja kui õiete lipata mõistis, siis oli tema wana mehe alaline saatja, kõdu ja metsaS. Kui Justus puid raius, siis hoidis Anna karja ja noppis marju, mida JustuS talweks kuiwatas ehk nendest  kunst-osawusega terwise-tilkasi talwise kange külma wasta teha mõistis. Oiedest ja rohtudest, mida weike kogus, tegi mölder salwisi inimeste ja loomade mitmesuguste  hädade wasta. Sügise! koguti buchi-pähklaid õliks, mida mölder ise tegi; weel tähtsam oli tamme-- tõrude korjamine looma jahuks ja ka oma enese leiwa jätkuks, mis muidu ulatada ei tahtnud. Ka läikiwa waigu korjamise  juures oli laps abiks; mõlemad ühes kuiwatasiwad mägi-rohtu ja kogufiwad langenud puulehta talweks, ja kui wetke tööst tüdinenud oli, siis mängis tema kitsedega, naeris ja punus neile lille-wäänikuid sarwede külge, nimelt nende walgetele, kes tema endise amme-kitse järeltulijad oliwad. See oli wana Justusele ikka armas pilt, mis peale tema omalt töölt rõõmuga waatas. ?Just nagu tema ema oli, aga weel kenam ja pääwa-kiiru sarnasem, ja mina loodan Jumala armust, ka juhatatawam," ütles mölder siis tasakesti ja õnnistas omas südames kaSwulast.  Juba kui Anna rääkima hakkas, oliwad Jumala ja Jesuse nimed, weiked salmid ja palwed temal pea tuttawad,  siis saiwad Biibli-lugud jutustatud, ja laps ei olnud weel kaheksa aastat wana, kui juba Lutheruse Katekhismust peast mõistis, mis wana Justusele ütlemata rõõmu tegi. Talwel, kui töö majas ja lautas tallitatud oli, pitkeil,  igawatel õhtatel õpetas mölder oma ärksat kaswulast lugema ja ka natuke kirjutama. Ka õmblema ja teist näputööd õppis tütarlaps oma risti-ema, Hageni abikaasa juures Kalmijöel, kuhu tema sagedaste minna wõis. Seesama  kinkis temale ka ilusaid kirjuid rätikuid, kuubesi, kingi ja teist tütarlaste-kraami, mis teda rõõmustas. Aga kas Anna sukkes ja kingis, must-fiidi miidrega ja mütfikesega  kena pea peal Pühapääwal kaswuisaga kirikusse läks, wõi kas tema paljajalu, ainult lühikese kuuega kaetud.  tõmmukad juukse-patfid üle õlade rippudes, punased palged terwisest läikedes ja sõstra silmad rõõmust särades oma kitsekarja hoidis, ikka oli tema ilmasüüta hinge ja wärske nooruse kuju, et kõik ennast tema üle rõõmuStafiwad,  kõige rohkem aga tema wana kaswuisa. Ainult üks asi oli, mis üle Justus ja Anna mitte ühel meelel ei olnud, see oli järgmine: Mölder armastas  metsalinnu praadi üle kõige toitude; sellepärast pani tema kunstlikkust linnu-paelu kõrwalistekse kohtadesse, kus loomad toitu otfifiwad ja püüdis mõnda metskitse sel wiisil kinni. Ülekohut tema selles ei näinud, sest metsad ja nurmed weski ümberkaudu oliwad tema omad ja metsaseadused  oliwad sel aeal teisiti, kui meie põlwel. Ka Anna ja kõik teised teadfiwad, et kõik metsalinnud tema krundi ja pinna peal möldri omad oliwad; aga linnupaelade  panemist ei wõinud Anna sallida. „Lase neid püssiga", ütles tema, .see on auusam waese loomade wasta." .Selleks jahiks oleks koer tarwis," wastas JustuS, .ja koera ei wõi mina tema haukumise pärast pidada. Oleks minul kaheksa aasta eest, kui Kroatlaste salgud Johann von Werthi all, ehk nelja aasta eest, kui keiserlikud salgud Kindral Götzi all läbi läksiwad ja rööwisiwad,  koerad olnud ja kära teinud, meie oleksime ammu ära aetud ja wana saeweski ei seisaks enam ülewal." Anna ei pärinud ka koeri, aga linnu-paelu ei pidanud onu waeste loomadele mitte panema, ja kus tema üht looma salaja peaSta wõiS, seal tema seda tegi. Kui aga JustuS temale ühe kena, tugema wibupüssi tegi, millega tema pea osawalt laskma õppis, siis rõõmustas tema pea ennast ja laskis mõne linnu maha. Ka wähki ja kala jõest püüda tegi temale rõõmu; Justus õpetaS temale selle juures mõnda kunsti ja see oli tema meele järel. Nenda kaswis laps üles ja sai kenaks neiuks, wiisakakS ja wagaks, ilusaks ja tugewaks, kui noor metsa-õis, puudutamata  maailmast ja te,na lustist, mida tema ei igatsenud,  sest onu jutustustest teadis tema, missuguste koledustega  ja hädadega maailm selle aeal täidetud oli. Uks soowimine oli meie Juõtusel ja tema häda- ja surma-sõbral, Khristof Hagenil, nemad tahtfiwad weel ükskord  Ewangeliumi kiriku läiki ja sammast Schwabimaal, wahwat kirikuõpetajat Johann Valentin Andreä't Kalwis, näha, tema jutlust kuulda ja temast õnnistatud saada. See soowine sai wiimaks rutuga täidetud, kui nemad kuulsiwad, et Herzog seda Jumala-meest Stuttgarti kutsunud  oli ja tema oma wiimast jutlust Kalwiõ Kolmekuningapäämal  1698 pidama pidi. Et õigel aeal Kalwi Jumalateenistusele  jöuuaksiwad, läksiwad sõbrad juba pea pärast kesk-ööd talwisel kahwal lume-paistel üle mägede alla Nagoldi - aasale. Mõlemad saiwad sügawast liigutatud seda, wahwat Ewangeliumi-wõitlejat nähes ja seda kuuldes,  miS tema oma kogudusele lahkudes südame peale pani. Selsamal pääwal weel pidi Justus koju tagasi minema, sest Annat, kes weel laps oli, ei wõinud tema kauaks üksi jätta. Hagen oli aga haiglaseks ja Kalwi ühe usuwenna  juure maha jäänud. Kumbki neist sõbradest ei wõinud aimata, et nemad üksteist siin ilmas enam näha ei saaks. Juba järgmisel pääwal tuli sõnum Hageni abikaasale,  et tema armas mees öösel järsku ära surnud oli. Andreä oli teda weel wiimasele käigule walmistanud, õnnistanud  ja matnud. See surm oli raske kahju meie maailmast wõerutatud ükfi-asujale, kellel nüüd enam muud kedagi ei olnud, kui tema armas kaswulaps. Wast mitu aastat hiljemme astus tema jälle ühe inimesega ligemasse sõbrusesse, kelles  tema puhast Ristinimese südant leidis, mis sel toorel Jumalast wõerduuud aeal wäga aruldane afl oli. See sõber oli aga wäga palju noorem kui JustuS, ja oli hiljuti  kui jääger (metsnik) Neuenburgi shlosfis teenistusesse tulnud. Et tema aga möldrega tuttawaks sai, see oli nenda tulnud: Justus oli jälle kord linnu-paelu pannud ja Anna, kes ühel homikul wara jõel pesu loputas, nägi metskitse wihkatud paelas. Rutuga peastis tema loomukese  paelast ja saatis minema. Ruttu edafi ei saanud see aga mitte, waid langes maha, kui läbiõerutud ja kohmetanud jalgega natuke oli kargata katsunud. Anna jooksis lauta, tõi salwi, mida Justus ikka käepärast pidas, kui kitsedele midagi wiga tuleks. Sellega wõidis tema waewast wäsinud looma jalgu, pani teda pehme samla peale warju maha, tõi pehmet rohtu ja pakkus oma kaitsealusele,  kes seda ka tõeste sööma hakkas. Seda kõik waatas uus jääger eemalt pealt, kes püssiga mööda metsa kätes kogemata senna juhtunud oli ja esimest kord faeweSkit  ja neiukest nägi. Oliwad teda enne linnu-paelad pahandanud, siis liigutasiwad teda nüüd neiukese halastan?  tegewus ja hoolekandmine. Tema astus põesa takka wälja, teretas lahkest ja kiitis seda tegu. Anna kohkus wõerast meest nähes, kinnitas aga meelt ja wastaS: Mina ei wõi linnu-paelu sallida." Mina ka mitte," ütles jäger. .Siis tulge onu juure ja ütelge temale seda," hüüdis Anna kõigi kartust unustates, .ehk usub tema Teie sõna rohkem kui minu " .Hea meelega!" kostis jääger ja läks lahke naeratusega neiukese järel möldre juure, kes parajast mesipuude kallal tallitas, mis ühes päiwises nurkas tua taga seisiwad. .Onu!" hüüdis  Anna juba eemalt, .kas näete, et minul õigus on, waeste metsa-lindudele ei pia mitte paelu pandama! Mina toon Teile kedagi, keS seda teile ütelda tahab ja teadma piab, sest tema on Neuenburgi uus jääger." .Kas olete senna üles saadetud, meie õigust kärpima?" ütles Justus, kes seesuguses asjas nalja ei mõistnud, pahase silmaga jäägre peale waadates. (Järg tuleb.) 27--° tuu«« t. kula--. 0000000000000 Sell») Mölla MM- wtsl-wkslli -W» Juuru kihelkondas saab Jüripääwast 1837 rendi pätile antud. Tahtjad tulgu kaupa tegema Ohekotso mõisa, Nappla kihelkondas. ae»a«zoovcxzooo Kaks head lüpsl-lchm on ära mäia. Järel küsida, wakshalli taga Wäua mõisas saab l. Paastu-kuu pääwal 188? WW 7S piima-lehma >W wälja renditud. Teadaandmtsed. Üks korrapäraline kellel head tunnistused on, wõib maal üks teenistuse koht saada. Järel küsida Doompääl, Baron Meyendorffi majas, 2 treppi kõrgel. SSSSSSGVSSSSG MMMM UiiNMd »>» on wälja rentida. 300 rubl. koutfioni stsse maksa. Ligemat teadust saab Karli-kiriku juureS Tolli majas, kortel Nr. 3, wõi RiSti-mõisas. Kks kutsar. poismeeS, wõib hea koht leida. Järel küsida, Karli - kiriku juures, Tolli majas, kortel Nr. 3, wöi Risti-mõisaS. «««OO»!»»»»»»»