juure tema aga ka lisas, et praeguse Riigi-Jsa Keiserliku  Majesteedi Aleksander ll!. Valitsusel põllumeeste  ja põllutöö edenduse eest heldeste tööd tehakse, mille eest kõik Weneriigi põllumehed ja nõnda ka Eesti rahwaS igal ajal oma Keisrile truust ja tänu wasta kannab. Stud. Hellat pidas kõnet ja seletas, missugused  olluSsed (elemendid) vLllu ia wiliade sees olla. Ta rääkis sits nimelt põllu rammutamisest, näitas mitme sugust, uuemal ajal wälja arwatud põllu rammust,  ja seletas nende pruukimist. Selts pidas nõuu, kuidas põllumeeste seltsil ka aastaraamat oleks, kuS tähtjad kõned, iseäranis mis põllu rammutamise kohta käiwad, nagu jäedawaks Varanduseks ära trükitud  Võiksiwad saada, ja igal ajal järele waadata, mis kasulik saaks olema. Asi jäi pooleli. Seltsi saadikute aruanne, kes Pärnu E. P. Seltsis talumaja plaanide takseerimiseks oliwad käinud, sai ette loetud, kuS teada oli antud, et C. R. Jakobson'! plaan takseerimise  juures kõige esimese auuhinna vMrt oli arwatud. President pani Seltsile ette, et kahed waStused ministeeriumi küsimiste peale, mis ilmade muutmise ja põllu saagi lootuse kohta käisiwad, juba ära olla Vastatud, ja arwaS, et kas see mitte korda ei lähäks, et ministeeriumile palme-kirja sisse saata, et need küsimise lehed, mis Wenekeele on, EeStikeeli saakfiwad ümber pandud, nõnda et rahwas ise nende küsimiste peale Vastused wöikfiwad peale kirjutada ja siis lehed ministeeriumi tagasi saata. Asi jäi pikema järele mõtlemise peale. Seltsi wõeraS C. R. Jakobson,  kes ka Seltsist osa Võtma oli tulnud, pidas lühidalt  Vaimustub sõnadega kõne, kuiduS Põllumeeste Seltsid ja põllumehed töine töist ühenduses peaksiwad koetama, ja kutsus rahamehi Wiliandi Põllum. Seltsi majale obligatfionide läbi ehituseks abi andma, et Eesti rahwaS, nagu muudki rahwas, Seltsi elu õpetuste  läbi edasi minna ja põllu, kui ka Vaimuhariduse  asjus rohkel mõedul tööd teha wõiksiwad. Ta soowiS ka, et kõiges asjas ja iseäralikult seltslikutes eluS, ühendusele peaks enam maad antama, aga ei mitte lahkumiste ega töine töist teotamise läbi oma edasi püüdmisele kahju tehtama, waid palju enam töine töisele kõiges headuse ja nimelt rahwa põllutöö edenduse püüdmistes abiks olema. Sell wiisil üksnes saada meie rahwa elu parema järje peale aidatud. Ta nimetas ka, kuidas Wanemuine ja Tartu Eesti Põllumeeste Selts kooskäimise poolest käsi käes elada, mis wäga röömuS olla et Wanemuinel suur saal olla, kuhu kokkukäimine Võimalik olla. 15 uut seltsiliiget saiwad wasta wõetud. Peale selle tuli Veel uusi liikmeid juure, kelle Seltsile ettepanemine töiseks korraks jäi. President tänas lahkeste koosolejaid ja Selts lahkus rõõmsaste ühenduses ja rahulikult. Tartu ja kõige töiste EeSti Põllumeeste Seltsidest  kiitusega ütelda on see, et neis Seltsides kõik seltsiliikmed ja külalised kui Vennad töine töisega elawad  ja ühtegi parteiliku püüdmisi ei ole, waid ühesuguses  meeles oma toimetusi toimetawad; nõnda saamad ka wist pea kõik seltsid meie EeStirahwa seaS olema. Soowida oleks küll wäga, et Põllumeeste Seltsid jõudsaSte kaSwaksid ja iga mõistlik inimene ennast seltsi liikmeks üleSse Võtaks. Sest kui põld õitseb, õitseb kõik rahwa elu. Seda näeme ka sellest, et kui põld äpardab, ei ole kellegi head ega jäedawat õnne. Aga et põld ja rahwa elu ikka jõudsaste edasi lähäks ja õitseks, selle tarwis teemad ka põllumeeste seltsid Jumala abiga tööd. kirjutasime juba lühidelt  ja saameeWM: ra ülesse andma. Täna peame üht kirja awaldama, mis meile üks tuttaw rahwa õpetaja selle näituse ühest jauskonnast  on kirjutanud. Kiri on nõnda: „ Tartu näitusel püüdsin ma nimelt töõsi tähele panna. Aga mis ma nägm, Ma piom suuremalt kaunis puudukseks nimetama, sest esmalt oli seal seesuguste koolide tööst üleüldse wähe näha ja töiselt awaldasiwad nad tükati täitsa wõeriti õpetamise wiisi rahwakoolide kohta. Nii palju kui ma töistega selle asja üle juttu ajasin, oliwad nad minuga ühes meeles. Aga kui auuhinnad ära oliwad mõistetud, saime alles aru pähä, et ka neid oli, kes tõifiti kohut mõistsiwad.  Esimese hõbe auuraha kooli tööde eest oli Maarja-Magdalena tütarlaste kool saanud. Neid tööfi, mis see kool näitusele oli toonud, ei wõinud ma aga sugugi kohaliseks kiita. See ei wõi jo mitte õige õpetamise wiis olla, kui seal näitusel suure meeste kuue paksust willasest lõngast nägime, mis üks 7 aastane tütarlaps olla malmis õmmelnud. Seda kuube nähes, mõtlesin ma nende õrna laste käte peal, keS teda pidiwad walmiStanud olema ja ütlesin: „Hea et ma mees olen ja mitte selle lapse ema! Mitu aastat on selle raske ja paksu kuue walmis- tamme selle 7-me aastase lapse elust ära kustutanud!" Seal oli nende Maarja-Magdalena koolitööde seas weel palju, mille õppimisega talulapsed oma edeSpidise  elusse küll wist mitte palju tulu ei saa saama. Minu aru järele oleks TarwaStu kool suurema auuraha  pidanud saama, sest seal oli õpetuse wiis oma korra sees ja tööd oliwad talulaste kohta kohatisemad. Tütarlaste näputööd koolides peawad kõige pealt neid tarwitusi õpetama täitma, mis igapäewane elu nõuab. On siis aega järele jäenud, siis Võib wiimaks ka muid töösi õpetada. Kui meie seda loodusliku käiku omas õpetuses tähele ei pane, siis tuleb lugu kätte, mis sagedaste näeme, fee on: tütarlapsed hakkawad oma kodust elu põHama ja temale Võimalikult pea selga pöörama, õpetagem neid kõige pealt omi tarwitusi täitma, oma kodust elu ilustama, aga ärgem wedagem neid mitte kodusest elust kohe wälja wõera ja eemal seisma elu-ringide sisse, kust neid enam keegi tee koduse elusse tagasi ei wii." M sõnumed. Nagu igalpool üle EÄtimaa m«e kõige armsama sülelapse, s. o. AW«MW«i»sIL eest, hoolega tööd tehakse, nõnda ka Tallinnas, kuidas seda rõõmuga tunnistada wõime. Pühapäewal 30. Augustil sai Falk'i aias .lõbus laulu, muusika ja lõpetuseks tantsuga ärapeetud, millest, ehk küll ilm mitte just kõige mõnusam ei olnud, siiski rohkeste osa wõeti, nõnda et peale 100 rubla nimetatud rahwaliku  asja heaks sisse tuli. Aga see pole weel kõik. Nädal peale seda, s. o. pühapäev? 6. Septembril, sai jälle pritsi majas kolmest laulu-koorist suur kontsert antud, kuS rahwa poolt osawõte niisamuti rohke oli ja jälle 102 rubla sisse tuli. Kui neist sissetulekutest ka mitmed kulud mahaarwata tuHwad, siiski wõime rõõmustada, et Aleksandri kool sellel nädalil Tallinna poolt jälle pooltõist sada rubla eht rohkem rikkamaks on saanud ja kuidas loodame ja soowime, ei saa see mitte wiimaseks tööks jäema, waid saab meel suurema hoolega ja suuremaid töösi rahwa kasuks ette Võetama. Mis kontsertist enesest ütelda, siis wõime julgu- sega kiita, et heaste korda on läinud, nagu seda kuul- jate poolt rohke käte-plaksutamisega tunnistadi. HuidaS öeldud, tegiwad meestekoorid, see on „Lootuse" seltsi laulukoor ja töine weikene salgukene Eesti noori mehi, kes nüüd kroonu teenistuses on, oma asja heaste ja rõõm oli kuulda, kuidas kroomyneeHte käsualune teenistus  neid mitte ei olnud keelnud, Eesti laulusi meeles pidada ja õppida, ja mis weel enam ka Aleksandri  kooli heaks tegewad olla. Siin rääkisime kahest koorist, eespool nimetasime aga kolme; noh kolmas ei ole wist nimetamise wäärt? Ci koguni mitte nõnda, waid rõõm täitis iga pealtkuulaja Eestlase  südant, kui ta ka seda koori mängu-põranda peale nägi astuwat, sest seal nägi ta, et mitte üksi peiud, waid ka neiud Eesti asjas tegewad on, ja meie ei wõi sinna juure muud lisada, kui seal woolas täieste Eesti laul Eesti südamest ja suust Eesti südamesse.  Tänu olgu aga nendele neiudele! Aga rõõmsa meele juure pidi ka kurbdus tulema! Kahe wiimase laulu eeS astus Tallinna abikomitee prefident»ette ja teadustas kuuljatele, et järgmiste laulude tegija ja siiamaalne „Lootuse" laulukoori juhataja, Anton Seppner, tund aega enne kontserti igawest und on läinud magama. Kurbduse tuhin käis seda kuuldes kõikide südamest läbi, sest nimetatud  nooremehe surma läbi on Eesti rahwas ja nimelt Eesti laul ja muusika üht oma paremaist, lootuse-rikkamaist oksadest kautanud. Kaugemal oli A. Seppner wist kaunis tundmata weel, sest et ta alles oma ajaliku tee hakatuses (20 aasta wanaduses) oli, aga Tallinnas tundis teda iga Eestlane; on ta jo „ Lootuse" ja „ Linda" seltsides mõnda õpetuse ja waimustuse rikast kõnet pidanud (üks tema kõnedest on minewal talwel ühes Sakala lisalehes äratrükitud saanud), siiski on ta suurem rõõm ja mure laulus ja muusikas olnud, milleks tal iseäranis rohked Vaimuanded  oliwad. Juba mõni kena temast komponeeriwd laul on kuuljaid rõõmustanud ja muist on weel tundmata,  aga meie loodame, neid aegamööda ka kõikide Eestlaste kätte muretseda wõiwad ja need jäegu siis tema liig waraselt lõpetatud tegewuse jäedawaks mälestuseks.  Rahulist puhkamist soowime ta mullale! 1,. WLrumaalt. Kurwad sõnume d. Sagadi rannas läksiwad 2 meest ja 3 tüdrukut merde kalawõrku  maale tooma, aga et tuul kange oli, lõi ta paadi kummuli ja kõik inimesed langesiwad merde. Jakob Paholm peasis wõrgu nööri mööda, mille töine ots paadis oli, paadi juure, keda tuul maale ajas, nii et see mees eluga peasis, aga töised neli oliwad kadunud. Erik Roman, kes töistele abiks oli läinud ja ka uppus, on naise kuue lapsega järele jätnud. Kui wesi hiljem surnukehad randa ajas ja neid wankriS koju wiidi, siis oli see üks ütlemata kurb pilt: terwelt oliwad hommiku isa ja noored inimesed Välja läinud, aga nüüd toodi kui surnukehad tagasi. Uppunud  tüdrukute nimed on: Maarja ja Matleena Wassermann  (õed) ja Eewa Juhkam. U. Soomemaalt. Soomemaal saab tulewal Januari kuul jÄM^MaapLew Helsingis ära peetud, kuhu iga seisus omad saadikud ligi saadab. Linnade ja talupoegade  saadikud on suuremalt jault juba ära Valitsetud, kirikherrad saamad omad saadikud ka pea ära Valitsema ja mõisnikutel ei olegi neid Valitseda, sest nende seast on iga perekonna wanem liige maapäewa saadik. Loodedakse ka, et Keiserlik Majesteet maapäewa alustuseks  ka ise Soomemaale saada tulema. Süda-Wenemaalt on sisemiste-asjade ministrile, krahw Ignatjevale, järgmine palwe-kiri saadetud, kuhu 28 talupoega ja 15 muu seisuselist omad nimed alla on kirjutanud: Meie allnimetatud maaelanikud armastame  Wenemaad ja oma kallist Riigi-Jsa, ihaldame  tugewust ja auu Keisrile ja Isamaale. See kallis ja südamelik tundmine sunnib meid, et oma mõistuse järele kõige suurema Wenemaa häda pärast healt peame tõstma. See häda nõuab tungiwalt wiina-joomise Vähendamist. Auusa meelega inimesed kurwastawad endid ja tunnewad kibedat südame walu selle rahwa witsa pärast, mis rahwa wara ja meel suuremalt waimu-elu juurt ära närib. Kõrts ei ole mitte üksnes joodikute, waid on wargade ja põletajate  kaSwataja ja kõigesuguse ropu-elu sigitaja. Wäga soowitaw oleks nende „koopade", sellega üheS siis ka kõigesuguste kurjategude Vähendamine, mida kõik Wenemaa  palamast südamest ihaldab. Meie arwame oma kohuseks, seie weel juure lisada, et poolik abi ei jõua mitte seda haigust äraarstida. Tugewat abi on tarwis,  s. o. suurt kõrtside Vähendamist. Sõda ega katk ega nälg oma häwitamistega ei ole midagi nende õnnetuste Vasta, mis joomisest tulewad, esimesed on üürikesed, aga wiimane haigus närib nagu uss ja häwitab pitkamisi talupoja õnnekorda, Viisakat elu ja termist, s. o. häwitab Wenemaa jõudu. Krahwi herra! Tungiwalt palume Teid, armuliku ja tõearmaStaja Riigi-Jsa silma selle häda peale pöörda. Kaitske Wenemaa tulewat sugu, künni weel hiljaks ei ole jäenud. Tema käekäigu peale mõteldes tuleb suur hirm peale! Kaitske õnnetumaid ja näljatseid lapsi. Kaitske naisi, emasi ja isasi joodiku löökide eest. Kaitske Viisakat elu ja usku Jumala sisse,, mis kõrtsi ümber elawa rahwa südamest õige kärmesti hakkab kaduma. Wiimaks wõib ilmeksimata ette äraarwata, et riigi tõhkujad kurjategijad ka enesele kõrtsis maad saamad otsima, et seal alamat rahwast oma wõrku püüda." Minski kubermangus on üks kindral ShillinSky miljoni tessätini suuruse wesise metslise ja soolise koha kraawide läbi, kes kokku 1151 wersta teewad, kuiwaks  maaks teinud. Nimelt 150,000 teSsätinist rabast, mis enne kedagi peal ei kannud ja ühtegi kõlbliku  rohtu ega taime ei kaswatanud, on nüüd parajaks  läbikäidawaks maaks saanud, kellest suurem osa aast' aastast ikka enam ja paremat rohw hakkab kaSwatama;  muu jagu on jälle niisuguseks kõlblikuks karjamaaks saanud, et kari nendes kohtades, mis enne kedagi peal ei kannud, warasemast kewadest künni kõige hilisema sügiseni wõib käia. Ligi 220,000 teSsätinist rabastikust ja kängus Võsukestest, mis enne alati wee all seisis ja mädanes, on nüüd korrapäraline kasumets  saanud ja seisab ka Dnjepri, Beresina, Pripeti ja Shuura jõe kanaalide lähedal, keda mööda teda hõlpsaSte Balti- ja Mustamere äärse linnadesse wõib saata. Ligi 100,000 tessätiniline hea mets (enamiste  Kroonu oma), mis enne 15—20 wersta edasi saatmise wee-teedest kaugel oli ja sellepärast seisma pidi, sai nüüd enesele teed külje alla ja tõusis hinna sisse. Ligi 14,000 tessätini põllumaad, kellele maaalune  wesi enne liiga tegi ja mis sagedaste kewadi wee all pidi seisma, sai nüüd päris asupaigaks. Ligi 14,000 tess. heaste sündsat põllumaad sai ka endistest  ligisaamata saartest. Rabad, mis enne inimeste asumist elukohtasi üks töisest lahutasiwad, saiwad nüüd nii kõmaks, et läbi neid wõis endised kõwerad teed ütlemata õigemaks teha. Fastowoft Königsbergi poole lähäb uuemal ajal õige palju wilja Wenemaalt Saksamaale. Mõnel päewal lähäwad künni 24 raudtee rongi, igaüks 40 künni 48 wagongi suurt, nimetatud jaamast Saksamaale.  Wiljahinnad tõusewad Wenemaal märksalt.