111. auuhind, kiituse-kiri: A. Clodt'i mära „Marina", Nr. 192; Sangastelt Graf F. Berg'i mära Nr. 177; sealtsamast mära „Vallde" Nr. 178; Kõwakülalt Baron G. Fersen'i mära „Gono", Nr. 187. Sõidu-hobused. Täkud. !. auuhind, weike hõbe medalje, Pajuselt herra N. von Wahl'i kõrw täkk Nr. 106. 11. auuhind, brongs medalje, Sõrestelt herra A. von Kiel'i täkk ,Lord«, Nr. 116. 111. auuhind, kiituse-kiri: Pajuselt herra N. von Wahl'i must täkk Nr. 197; Raadilt herra G. No!enpflanzer'i  täkk Nr. 129; Põltsamaalt herra J. Wiekberg ' i täkk Nr. 121; Viljandist kaupmees  Schmidt'i täkk »Schamyl*, Nr. 122. Märad. I. auuhind, weike hõbe medalje, Tarwastelt herra J. von Mensenkampff'i mära Mtty*, Nr. 176. 11. auuhind, brongs medalje, Tarwastelt herra J. von Mensenkampff'! mära .Grille*, Nr. 175. 111. auuhind, kiituse-kiri: Õisult herra A. von Stv  e"r s ' i mära .Norma*, Nr. 186, ja herra Hein - richson'i mära .Ali*, Nr. 327. S. Tööhobused, a. Raske tõug. Täkud. I. auuhind, weike hõbe medalje, Sootagast Märt Pikkagi  täkk Nr. 166. 11. auuhind, brongs medalje, Hallikust Jakob Otterklau'  täkk Nr. 137. 111. auuhind, kiituse-kiri, Aakrest Mihkel Roth' i täkk Nr. 156.j Märad. I. auuhind, weike hõbe medalje, Wasulast Mihkel L u - kin'i mära Nr. 218. (Tema on medalje asemel 25 rubla wõtnud.j 11. auuhind, brongs medalje, Tähkwerest Peter Lau - rih'i mära. d. Kerge tõug. Täkud. I. auuhind, suur hõbe medalje, Kudinast Jüri Ost - row'i täkk Nr. 158. . , 11. auuhind, weike hõbe medalje, Holstrest Jaak Kibe täkk Nr. 129. 111. auuhind, kiituse-kiri: Tähkwerest Peter Adler' i täkk Nr. 127, Pangotist Peter RiweS'i täkk Nr. 314, Kawerstist Peter Suits'i täkk Nr. 132, Luunjast Madis  J ü r i a a d o' täkk Nr. 168, Warast Juhan Zirk' i täkk Nr. 319, Kawildast Samuel Arak'i täkk Nr. 239, Kärnast Jaan Reinwald' i täkk Nr. 148, Worbusest Jaan Räästa' täkk Nr. 126. (Pooleli.) Üleüldised sõnumid maailmast. BaltiStiS, MihMkuu 9. pSStval Europa suurriikide kõrged Valitsejad  on oma maawägede ja merewägede manõwrid pidamas  ja mõned walmistawad ennast uute wõeruskäikude wasta. Nende ülemad teenijad ja suure politika juhatajad  on senni muist wahe-aega pidamas, oma tuska tuulutamas  ehk ka üksteist tähtsaks nõuupidamiseks otsimas. Nenda tuli selle kuu 6. päämal Austria-Ungrumaa wäljaspidiste  aszade tallitaia, Graf Kalnoky, Würst B i Aumärki  wõerusele FriedrichsruheSse ja jääda mõneks paamaks  senna. Et nemad seal mitte ainult omast majapidamisest  ja sügistest jänese-jahtidest ei räägi, seda wõib arwata;  millest nemad aga iseäranis räägiwad ja mis nemad nöuuks wõtawad, sellest ei saa küll esiteks ühtigi ilmuma; ja kui suured maailma aealehed sellest ehk ka pitki kirjast oma lugejale ette saadawad, ühele rõõmuks, teisele pahanduseks,  siis ei ole need wist mitte palju ustawamad, kui kuulsa madame Adami Ilmutused" Parifis, on niisamati ainult nende eneste ja nende kaastööliste ja kirjasaatjate peaajudest wälja arutatud. Harjunud wiifil antakse juba manast aeast saadik igale aeale oma iseäralist nime, tundemärkide  järel, mis iga aea kulges iseäranis on. KeS meie käesolewat aega teraselt tähele paneb, see ei wõi parata, see piab kurwaslusega ja kohkumisega tunnistama, et w a - lede aeg meie aeale nimeks kõige sündsam on. Ristiusu ilmalik mägi pidi ka maailma mitmesuguste rahwaste ia keele murdete wennastuse side olema, pidi rahwaid üksteisega sõbrustama, nende rahwuse, keelemurde ja politika külge puudutamata, pidi neid õpetama üksteist oma mitmesuguste andetega teenima. Nüüd, kus õnnetumad rahwuslikud tuhinad pääwakorrale tõZtetud on, nüüd on afi ümber pööratud, usku ei peeta mitte enam kõige maailma rahwaöte ühiseks sidemeks, mis neid piab sõbrustama, igaüht omasse rahwusesse jätteS, waid peetakse paiguti ainult rahwuse tundemärgiks, rahwuSliku  politika lipuks ja tugiks, ühe rahwuskouna kogumiseks  teise wasta. Usutunnistust sunnitakse rahwuSlikku kiustlemist teenima. Sellest on M ka nüüd see suur pa- handuS tulnud, mida Piiskop Strossmayr Austria-Ungrumaa  rahwuskondade wahel teinud on. Kes usutunnistuste peale ainult kiriklikult seisupaigalt waatab, see ei wöi aru saada, kuida selle Piiskopi õnnesoowimise-telegramm neile, kes Kijewis Wenelaste 999 aastast Ristimife-püha pidamas  oliwad, teises paikas pahandust teha wõis. Telegramm olnud järgmiste sõnadega üleS pandud: Minul on auu ennast Teie pühaga otsekoheses rõõmus  ühendada. Püha Wladimiri pärandus tähendab suurt Wene rahwast püha usk, ülestõusmine walgusele,  elu ja kuulsuS. Jumal õnnistagu Weuemaad ja lasku teda elawaS uskus, eeskujulikkus elus Jumala abiga ja khristliku wahwusega kõige tema edaspidiste kohuste juures ka oma suurt, aealngulikkn kohust täita, mida Jumal  temale määranud on. Need on minu südame otsekohesed  soowimised. Mina palun neid minu soowimifi ka teistele wendadele kuulutada, kellele mina sõbralikult õnne soowin ja keda mina isalikult õnnistan. Strossmayer, Piiskop." Khristlikust seisupaigast ei wõiks ju kellegi! mitte sõna selle õnnesoowimise wasta lausuda olla. Kahjuks ei usaldatud  aga Austrla-Nngrnmaal mitte, et see Venemaa Ristimise-püha ainult khristlikkus ia kiriklikku? meeleS peetud  sai. Mitmest eelkäinud tähest arwati arutada wõima, et Kõikslawlased sellest üht rahwuSlikku pidu oliwad teha tahtnud, kõige Slawlaste kiriklikuks ja just sellega ka riiklikuks  ühendamiseks Weneriigiga, keS Austria-Ungrumaa piiretes ja Balkani poolsaare! elawad, mis siis omaS wiimases  joones mitte wähemat ei tähendaks, kui kõige Nooma-- Katholiigt usuliste Slawlaste ühendamist Greeka-Kaiholiigi  kirikuga ja selle järges Wene riigiga, s. o. Austria- Ungrumaa Keiser-Kuningriigi häwltamist. Selle üle hõiskafiwad  siis ka Kõikslawlaste lehed Wenemaal ja teistel maadel, selle üle pahandafiwad ennast nimelt Ungarlased ja ka kõik teised, kes otsekohese südamega Rooma-Katholiigi  kiriku poole ja kes AnSkria-Ungrumaa piiretes ustama meelega oma Keisri ja Kuninga poole hoiawad. Tükk ,aega näitas, nagu ei paneks ilmaliku politika juhatajad seda tähelegi ja ka aealehtede healed siinpool ja sealpool hakkafiwad sellest waikima. JärSku on lugu selle poolest ennast teistti pööranud. Iseäralise iluga pidas AuStria Keiser Leikusekuu 39. pääwal Wene Keisri nime-pääwa. Pidulauale oliwad peale Austria Prinzide ka Inglismaa troonipärija, Prinz of Wales, ja Wenemaa ja Inglismaa saatekondade liiked kutsutud. Keiser ja Erzherzogid oliwad oma Wene rügementide mundres ja kaudstwad Wene auutähtsfi. Iseäralise lahkusega jõi Keiser Franz Joses Keiser Aleksandri termist ja kõik oli wäga lahke ja pidulik. Selsamal pääwal reisis Keiser Franz Josef Belawari  linna Ungrumaal, kus suured manõwrid peetud saiwad.  Teisel pääwal tuliwad waimulikud ja ilmalikud ülemad ja wanemad senna, oma Kuningast anuandmisega teretama. Kui Keiser-KuningaS teiste Piiskopidega lahkest rääkinud oli, on tema ennast Djakowori Piiskop MrofSmayer'i  poole pööranud ja walju healega ütelnud: Mina ei oleks arwanud, et üks minu alamatest üht seesugnst sammu oleks astuda wõinud. See telegramm oli üks teutuS Katholiigi kiriku ja Monarchi-riigi kohta. Teie ei näi teadnud olema, mis Teie tegite." Mõne teise sõnumi järel olla Keiser Franz Joses weel waljumaidsõnu tarwitanud. Piiskop StrofSmayer on Vastanud,  et tema südametunnistus puhas olla, ei ole ka pidulauale  tulnud, waid on kohe ära sõitnud. Seda juhtumist tähendatakse kui üht wäga tähtsat politika awaldust. Wene Keisri nimepääwal olla Keiser Franz Josef «malikult üles näitanud, et tema Wene Keisriga kõikumata sõbruses elab ja edaspidi elada tahab, et tema ka nendanimetatud „ametlikku  Wenemaad", kuida see ennast riikide waStastikkudes aSjatallitustes näitab, täieste usaldab. Järgmisel pääwal olla tema aga niisama awalikult näidata tahtnud, et tema wahet teeb Wene Keisri ja ametliku Wenemaa wahel ühel poolel ja Kõikslawlaste erakonna wahel teisel poolel, kuida see ennast mitmeis püidmistes omal maal ja wõeral maal, iseäranis aga aealehtedes näitab, ja et tema kellegile oma alamale silmitsemist selle erakonnaga ei luba. See asi on üks tähtsamatest juhtumistest wiimasel aeal ja seda arutawad  kõik Europa aealehed. Saksamaal on suured manswrkd selle kuu 7 pääwal lõpetatud. Wõerad Würstid on ära reisinud; ainult Suurwürst  Nikolai Ntkolajewitsch pidi meel mõned pääwad Berlini  jääma. Mõned lehed Saksamaal, kes nendanimetatud  ,wabameeliste" ringkondade ligidal seisawad, arutawad  juba mõnest nädalist saadik. kaS mitte aeg tulnud ei oleks, kus WÜrst BiSmark selle peale mõtlema piakS, et mitte enam ükS WaaStane Keiser Saksamaal ei walitse, waid üks 28aastane, keS wist ka walitsuse asjus nooremaid  nõuuandjaid soowib, kui 73 aastane Kanzler on. Tasakest! antakse temale nõuu, mitte kõiki asju enam üksi omas käes pidada ja otse üksi kõige üle otsust teha, waid muist taieste oma käest ära anda, siis aga ka omale üht nooremal abilist wõtta ja omaks järeltulijaks kaswatada. kuida seda sõeawäe asjuS Kindral Feldmarschall Graf Moltke tegi, kelle abiline mitu aastat Kindral Graf Waldersee  oli, kes nüüd ka taieste tema asemele astunud on. Seesugused sürmenäitused on sagedast sündmuste eelkäijad .ja tähtjas on ka, et Allgemeine Zeitung" juttust, mis seesuguste arutamiste järges tulnud on, mitte täie sõnaga maleks ei tunnista. Kergest wõib olla, et ka Würst Bismark ise selle peale on mõtelnud, et ka tema lahkumise aeg kord tulema ja raSke koorm nooremate õlade peale ladutud piab saama. Wäga ruttu ei ole seda aga wist mitte oodata ja just need, kes wõeral maal üht wahetust  Saksamaa politika kõrgenraS juhatuses kõige suurema himuga ootawad, wõikstwad omais lootustes kergest eksida. Ikka on räägitud, et Saksamaa noor Keiser omas Prinzi ja Kronprinzi põlweS Saksamaa auu ja wägewuse kohta ennemini üliagar kui tuim on olnud; kui tema aga throni peale astuS, siis on tema kõige suurema hoolega naabrite sõbrust ja üleüldist rahu ja lepitust otsinud, mida wist osalt täie õigusega Würst Bismarki rehnungi peale kirjutada wõib. Tuleks noore Keisrile suureS politikas üks teine, noorem ja kärlsakam n õnn andja, siis wõikfiwad asjad ennast  teisiti pöörata. Saksamaa Nooma-Katholiiklased  on Freiburgis suurt nõuukogu pidanud, kus nimelt tuntud Wiudthorst tähendanud, et Saksa-AuStria ühenduS Würst Bismarki kõige tähtsam tallitus olla. Selle ühenduse mõnul wõida, kui Würst Bismark üht wägewat, lahket sõna räägib ja Austria walitsus teda selles tuetab, Paapsti ilmalik walitsus Rooma linnas uueste asutatud saada. Juba enne oliwad Rooma-Katholngi Piiskopid  Fnlda linnas koosolekut pidanud ja nõuuks wõtnud, Keisrit ühes adresfis paluda, et tema oma Nooma-käigu aeal seda korda saadaks. Muidugi ei ole selle soowimise täitmise peale wähematki lootust. Saksamaal ega Austrias  ei wõt himu olla seesuguse pärimisega oma Jtaliasõbrust  rikkuda, ja kui nemad seda ka teeksiwad, ja kui ka Jtalia Kuniugas selle poolt oleks, siiS ei wõiks tema seda mitte teha. lialgi ei saaks Jtalialased sellega leppima. Sellest et oleks muud oodata, kui Kuningriigi lõpetust Jtalias  ja fealise Republika hakatust, mis eh? ka Jumalat omast Politika-Katekhismusest maha kustutaks, nagu seda Prantsusmaal tehti, kus siis ka PaapSti elu Jtalias täieSte  wõimalumakS saaks". Ewangel i u m i -- ühenduS, kellest mõne aea eest ka meie isamaal palju juttu oli, on nüüd ka Saksamaa noore Keisrile adressi saatnud ja selles nimelt ka oma lootust üles rääkinud, et ka tema niisamati kui tema suur-isa, Keiser Wilhelm 1., ja tema isa, Keiser Friedrich 111., Ewangeliumi.ühenduse püüdmistest osa wõtma saab. Teiste keskis seisab selles adresfis: sSüdame asi kõige osaliste juureS on, kõige pealt iseomas kirikkondaõ tõsist usu-waimu elamaks teha ja seda julgust kaSwatada, mis kartuseta Jumala  igawest sõna tunnistab ja seda, et Khristus ainus wahemees on. Selle tunnistuse kindlust ja wõimu ei pia meie mitte ainult Emangelinmi kiriku, waid ka Saksa rahwuse  ja uue Saksa riigi põhjus- ja nurgakiwiks. Wahet oSkame meie teha meie paljude Rooma-Katholtigi  usutunnistusest rahwaliigete tõsise wagaduse ja selle Jesuiti-waimu wahel, miS Rooma kirikus ikka rohkem wõimust  wõtab. Esimestega tahame meie rahus elada ja tahame neid õnnistuse tõdet selgemini leida aidata, kus nemad seda otstwad. Teise wasta wõidelda ja iseennast kaitseda, arwame meie omaks kohuseks. Kõige tormilisemaks piame meie aga seespidiste wkgade parandamist, mis rahwa eluõnne hämitama kipuwad. Kõiki neid tegufi piab meie kaastöö esimeses joones aitama, mis ufu-tuimuse ja sellest tulema elukombete rikkuma, Jumalasalgawa  aeawaimu wasta mõiklemad/ Omas mastuseS on Keiser Wilhelm Ewangeliumiühendusele  oma rõõmu selle üle kinnitada lasknud, et see ühenduS uSku Jumala igawese sõna ja KhriStuse kui ainsa wahemehe sisse õpetada ja hoida püüab, ühes aga ka oma lootust, et Emangeliumt-ühendus auustamisest ja kannatusest  teiste usutunnistuste waSta suusõnas ega kirjas ei lahku. Kõige usutunnistuste ühesugust õigust ja wabadnst lubab sedamööda Saksamaa noor Keiser omas riikis kaitseda.  Belgias need Prantsusmaa töölised, kes Kopenhageni  näitusele saadetud oliwad, suurt kära teinud. Nemad  sõltstwad Brüsseli kaudu Parist tagast. Belgias ei ole seesugustest töölistest", s. o. mässuhimulistest SozialdemokratlaStcst,  puudu. Need Belgia töölised" oliwad  oma Parist - wendadele" omal wiistl ütlemata  uhket wastawõtmist walmiStanud. Kutsekirjade läbi uulitsatel oliwad ,töölised" selle kuu 1. pääwakS  kokku kutsutud ja kahe muustka-khoriga ja lippudega,  mis pealkirjast kandfiwad, nagu: pärime üleüldist heale-õigust!" xßahwas pärib oma õigust!" j.?n. e., liikus rong waStuwõtmiseks wakshalli poole, kus murdu rahwast koos oli. Kui Parislased oma punaste mäSsamife-tähtedega kübarate peal ilmufiwad, karjustwad kõik: Elagu Prantsusmaa!" ,Elagu wabariik!" Muusika