selja taha kinni; nende näod oliwad tumedad  ja rõhulised, ainult silmad kiirgasiwad. Nende juures seisis meie haik sõber Billali ja watas rahuga päält, kuda meeste käsa kinni seoti. Kui ta nägi, et ma olin ärkanud,  tuli ta mu'juurde ja küsis l „Kuda su termis on? Kas on parem?" „Ei tea õieti ütelda, kas parem wõi pahem," waStasin ma nõrga häälega, „nia tunnen aga, et mul kõik kohad walutatvad." Ta läks minu juurest Leo juurde ja waatas haawa, mis Ustane hakkas kinni siduma. „Haaw on sllgaw," ütles ta, „aga sisemised  jaod on puutumata; ta jääb elama." „Meie jäime kõik sinu parajal ajal tuleku  läbi elusse, mu isa. Kui sa ci ollks tulnüd, need kuradid oleksimad meid miisamuti  ära tapnud, nagu.nad meie tecndri Mohameti tapsiwadl" - Manamees kiristas hambaid ja tema silmad wälkusiwad kurjasti. „Ära muretse, mu poeg," ütles ta. „Nad saawad nõnda nuheldud, et sinu juuksed  püsti tõuseksiwad, kui ma sulle jutustaksin,  missugune nende nuhtlus on. Nad lähemad Tema juurde ja Tema maksab neile kätte nii hirmsasti, nagu Tema suurus  on. Usu mind, see inimene, —" ta näitas Mohameti surnukeha pääle, „suri kerget surma selle surma wastu, mis üendele hüänedele osaks saab. Jutusta mulle, kuda see kõik sündis?" Ma kõnelesin temale mõne sõnaga asjaloo  ära. „No Maatal" ütles ta, kui ta mu juttu tähelepaunes kuulanud. „Meie juures on küll kombeks wõõramaa mehi, kui nad meie juurde juhtuwad, potiga surmata ja ära süüa." Ma naeratasin tahtmata. „Kena mõõraste  wasruwõtmine küll! Meie pool antakse  wõõrale süüa, aga siin antku wõõras iseennast süüa. . ." „Niisugune on kombe," jutustas Billali õlasid kergitades edasi. . „Ma ei kiida seda mitte, nimelt, wõib olla selle pärast," lisas ta nagu seletuseks juurde, weelindusid söönud oa. —" Kui Tema, kelle sõna igaüks kuulab, teid, «valgeid mehi kaitseda käskis, ei nimetanud ta niueta meest sõnagagi, selle Pärast julgcsiwad nad tema liha proowima hakata. Aga neid karistab Tema hirmu- wiha. Hää küll sellest!  Aga tublid poisid olete teie, seda peab ütlema. Sina, mana pawian tega, maid kõige oma mäliuiijc nähtusega wäga selle ahmi sarnane sa pigistasid igaühe kondid, kes su- kallale inliwad, nagu muna koored puruks! Sinu noor seltsimees, löwi on niisama tubli; tema surmas hulga wastalisi. Ma armastan t.id selle eest weck rohkem kui enne, ma armastan ikka wapraid mehi! Aga ülle mu poeg paivian, miks mõnel surnul pisukene auk kehas on? Millega teie seda tegite? Mulle päägiti, et teil olla niisugused riislapuukescd, niilledega  teie hirmust müra wõida teha, müra, et mõned,.kes seda kuulnud, maha kukkunud.  Mis asjad need on? " Õigust ütelda, mul ei olnud himu rääkida;  ma olin nii wäsinud ja nõrk, et sõnad  üle keele ci tahtnud lulla. Aga ma ei tahtnud hääd meest pahandada ja seletasin  temale püssirohu wiümu, kuda wõisin; Teinu palus kohe seda nöidaia. „Tema, kelle sõna igaüks kuulab, ei tea sellest ühtigi, kui üks kurjategija puudub, selle pärast lase üks nendest surnuks, siis ma näen ka seda nalja!" ütles ta uudisehimulikult.  Tema suureks imeks ei olnud ma ses nöuus. Ma ütlesin, et meil, Europlastel mitte wiisiks ei ole, ilma sõjariistadeta maenlascle kätte maksla. Ms. lubasin temale  ehk teine kord, kui ma Terme olen, jahi pääl kõik näidata ja leda ka laskma -õpetada. Selle üle rõõmustas ta kui laps. lätsin oma magamise koobasse, aga uni ei tulnud pääle. Kui wahest silmad liimi laisimad, sedasama kaledat pääs. . . Hommiku poole nägin ina unes, et ilus nacslerah-.vaS- mu juurde tuli ja lillesi õik mis elab— tundis kord surma ja lõik mis suri ci sure ial g i. Wai m u mallas ci ole elu midagi ja surm ei ole midagi. Jah, kõik elab igawesti,  ehk küll aeg ajalt kõik sureb bas, mu poeg," wastas ta, „siin on nii tunie. Aia inälcian, kui ma wcel poisikene olin, leidsin ma siin ilusa noore naesterahwa  surnukeha; ta oli sellesama paiga paal, kus sina praegu. Ta oli nii ilus ja armas, et urmTcda sagedasti käisin. stui tema käed mitte poleks) tillmad olnud, ma oleksin aimanud, magab on'weel.Tema elukoha lähedal küllalt.  llteed, kes siin enne elanud, teadsiwad  saladusi, kehasi .ka pärast surma ilusad jallerwed mõib hoida. Bia käisin peaaegu iga päew siin ja waatlcsin imclikku NLcZlcrahrvast, wiimaks ära naera wõõras mees, ma olin siis alles poisikene, hakkasin ma teda armastama,  hakkasin seda surnud nacstcrahwast, keda tema clarv maim ammugi juba maha jätnud, palaivalt armastama; ma tulin tema juurde ja suuielesin seda külma nägu ja mõtlesin selle pääle, kui palju inimesi elas ja suri sest ajast saadik, kui tema suri; Hptlesinr keda tema armastas? Kes armastas  teda elusalt, nagu mina nüüd teda surnult suutclen. Ja ma arwan, mu pawian,  ma õppisin sellest surnud naesterahwast  tarkust, ma õppisin mõistma, kui lühikene  meie elu ja kui pikk meie surm on ja et kõik, mis siin päikese all elab ja liigub,  kord surema peab. Nõnda istusin ja mõtlesin ma armsa surnu juures iga päew. Minu ema aga, kes mõistlik ja tark inimene  oli, sai miimaks asjast aru. Ta leidis  mu siit, wõttis surnud armukese käest ära, pani ta seina najale seisma ja pistis siis tema juuksed põlema. . . Terwe keha kuni jalgadeni ära - niisugused kehad põlewad  hirmus ruttu, maata, mu poeg, lae, küljes on meel praegu tema kuju!" Ma waatasin lakke ja nägin sääl jtõesti musta, raswase plekki umbes kolm jalga läbimõetes. „Tema põles kuni jalakestcni ära," jutustas  Billali mõttes edasi, „aga ma hoidsin  jalakesed alles, kui ema ära läks, tulin ma siia tagasi, wõtsin nad kätte, leikasin süsistanud kohad kllllest ära, mässisin nad räliku sisse ja peitsin nad siia kiwi pingi alla ära. Mul on see nii meeles, nagu oleks eila juhtunud ; wõib olla, et nad meel praegu siin on, kui keegi neid leidnud ja ara münud ei ole; - sest saadik es ole ma ial enam siin käinud; tarwis otsida..." Ta laskis põlwili ja kraapis oma pilade  kätega pingi alust; korraga hiilgas ta nägu rõõmu pärast, ta hõiskas koguni ja tõnibas tolmuse kompsu pingi alt wälja. Ta tegi selle lahti ja andis säält ühe ilusa  nacsterahwa jalakese mu kätte. „Kas näed, mu Poeg pawian, ma ei waletanud sulle, ütles ta kurwalt. „Wõta see jalakene omale mälestuseks, kui tahad." (Järg tuleb.) .temale ometi õnneks ei antud. Nagu öeldud, on need teotused otsata liikumist sigitanud. Mõjuwalt poolt püütakse ikka neid ebakirjadeks teha. Saame wiimati kuulda, kuda asjad selgiwad. Inglis maal on arutu suur protsess liri asjade üle käsil. Ajaleht Times" oli lirlaste esimeestele raskeid süüdisid andnud,  mille pärast need tema pääle kaebasiwad.  Kuulda aga on, et protsessis tegusid ilmsile tuleb, mis lirlaste asja pääle wäga musta marju heidawad. Inglis wabameclsed  erakonnad Chamberlaini ja Hartingtoni  juhatusel on suurel koosolekul otsustanud,  endid kindlamini wanamcelelistega ühendada, et sellega Gladstane püüet. liri maalb isewalitsust anda, wõimatuls teha. Wiimse erakond on selle läbi jõuetuks jäänud.  Inglis troonipärija, Walcssi Printsi, sissetulekut taheti, parlamendi poolt kõrgendada,  aga ssääl tulewad ninatargad ajalehed  ja. arutarnad pikalt laialt ette, kuda kuninganna sissetulek küllalt isegi nii suur olla, ct sellest ka pojale üle jääb. Tema palk olcwat riigi- poolt 385,000 naela sterlingi,  slO kord nii palju rublasid) Pääle selle weel suured, maad ja muud erawarandused ning parandused. Olgu aga rahul! Eesti maalt. Waralt, Jällegi näiiemüük, ja nimelt aasta jooksul juba kolmas!  Mõteldaw  wiiniane näitemüllk pidi ju kewadel saama ära peetud, nagu see tema asutajate soow oli, aga-kuulmata äpardus tuli takistajaks.  Jõuku kuul mincwal aastal palus Matjama noor mängukoor oma juhataja läbi kohalise wallawanema käest luba koori täiendamiseks järgmisel kcmadel näitemüüii asutada ja ära pidada ja sai ka ametlikult luba; aga kewadcl, kui aeg tuli asja ette wõtta, keelas seesama alustuscl lubaja oma politsei piiris asja ette wõtmast, sest koori juhataja ei olewat tema meele päraline ning rahwas ei tahtwat, et mängukoor kaswab. Selle wastu kandis aga asjata laimatud rahwas nii palju andeid näitemüügi tarwis kokku, et nimetatud koor rõõmsas tulewiku lootuses naabrusesse pooris oma eesmärgi kätte saamiseks. Nõnda sai siis Matjama mängukoori näitcinuük Taawris, Liitisa talus 4. sept. s. a. ära peetud. Ilm oli hää ning osawõtmine elaw. Sissetulek 203 rbl. 60 kop.; wäljaminek, mis meile tehtud takistuste  läbi hästi kaswis, üleüldse 60 rbl. 75 kop. Puhas kasu on 142 rbl. 85 kop., millest näha, et noor Matjama koor ka kellegi kõige pahema tahtmise wastu wvib kaswada ja kosuda. Matjama mängukoori nimel ütlen aga lõpeks: Südamelik tänu jäägu osaks auusameclelise Taawri wallawanemale  ning Lüüsa talu omanikule, kellede  abil ja warsu all räägitaw iiäitemüük Paremas korras sai ära Peetud. Kuulsam kiitus olgu krooniks neile, kes awitajaid käsi on sirutanud annete uing raha andmises,  ning ka nimelt näitemäng! ära pidaaga  jääb osaks kõige osawõljatele, nende korraliku olekn ja lahkuse eest, mis tunnistab,  et rahwas küllalt Ivõib ja mõistab niisuguseid  pidusid eneste keskel ära pidada. ' ?. v. I.idlik. Jõgewestest. Ka meie kauni kodukese üle lehwis kord õrn kewadine tuule õhk, nus lilled õitsema ja linnud laulma äratas, aga nüüd nüüd on kõik kadunud  ja kolletanudl Endiste hääde ettcwõtetc  asemele astuwad uued, halwemad. Wanast wiideti meie pool pühavüiwiti aega sellega, et laulma ja mängima kokku mindi; aga kus on nüüd meie mängukoor? Magab igawest undi Kus meie lahked lauljad? Suurem jagu nendest on omast agarast juhatajast,  meie endisest kooliõpetajast lahku läinud; nüüdsed kooliõpetajad aga uinuwad selle poolest ja ci arwa tarwis».olewat, niisuguste  asjadega aega wiita. Küll katsub weel meie endine rrmewwanu lauljaid kokku hoida ja edasi harjutada, ei tea aga kui kaua seegi kestab. Elatanud talutalgnsele  hästi kokku kihutada, selle tarmis pakutakse neile ka oma jagu lõbu. Sääl joodnksc wiiua ja õlut, mille pahad järelwõi  sarmist kellel äripäcwal aega ei ole, oma põllu teiste abiga pühapäewal kokku paneb, aga et jõukamad peremehed seda teeteistele  eesmärgiks peaks olema, see on laiduwäärt.  Nii sunnib ahnus piihapäema ! olete oma rahwals eelkäijateks, olge neile ka kõlblikuks eesmärgiks; pahad eesmärgid rikkmvad hääd kombed I PäiwUine, Polli karjamõisas Walumäel on 2S, aug, aidad hulga wiljaga ära Menud, skr on Muuga mõisas heinaküünid hulga heintega ära põlenud, Wiimast kahju arwatakse kurja käe sünnituseks, Simuna kihelkonnas Rahu wallas kuuhs keegi noormees õhtu kedagi tanawat mööda edasi kihutawat. Mees tahtis nalja teha ja HÜüdiS: „Hvbusewaras, pea kinni, kuhu.sa lohud?" Ja marsti jniwadgi hobu- Läti maalt. /AMu Wene ajaleht Westhäkata,  Selliks otstarbeks on  lehes  üks kiri awpldatud, uus Põltsamaalt Kaarlimõisa linnakooli Ennistamise seda meelde tuletada, mida Tallinna kubermangu  ajaleht hiljuti sarnaste kihutuste tõrjumiseks awaldas. Pandagu seda tähele! Kuurn muult, Dobleni kreisist tea- Ktataksc Riia Saksa ajalehele, päänõuusid  ci olnud. Ka hullud koerad läinud  ülekäte ja teiuud suurt kahju. Aga kes Püssi wõi pisiulit kodu pidada sooivi- hipidamiseks. Pääle selle on kroonu waldadele teatatud, et talupoegade käest maaostuhinna  maksmise wiibimise pärast edespidi  enam rahatrahwi ei wõcta. See teade on muidugi rahwale palju rõõmu sünnitanud. Graf Herbert Bismark on Knura  maalt jahi Päält jälle kodu läinud. Jahipidamine olnud õige lõbus ja saak Wene maalt. Kirjad. WosKtvast. Auustatud Postimehe lugejad  on juba Peterburist kaunis rohkesti kuulda  saanud, sest herra Pl, nähikse tüdimata kirjade  kirjutaja olema, mis eest iga õige ristiweud,  nagu näituseks mina, iemale palju tänu wõlgneb, aga Moskwast pole weel. kõppukappu  kuulda olnud, maha arwatud mõned tähtsamad sündmused. Noh, minu arwates on Mõskma ikka Tartusbja Tallinnast weel pisut kaugemal kui Peterburi ja selle pätast  loodan ma et Postimehe lahked lugejad  seda mulle pahaks ei pane, kui ma ka nimetatud Moskwa linnast oma puuduliku sule abil wahete wahel mõnda asja nimetan. Ma tulin alles hiljuti siia linna elama, kus Eesti kalendri järele smuud !mul pole käe pärast) 752,009, mõned ütlewad 300,000 iuimest elawad, sJse pole ma aega saanud järele lugeda.) Teel sain ma ühe teise Eesti noore mehega tuttawaks, kes ka Moskmasse  elama asus ja nõnda arwan ma, et nüüd juba 752,002 ehk 800,002 inimest Wene riigi wanas pääliunas elawad. Kirikuid ja kloostrid on Moskwas rohkem,  kui kusagil teises linnas. Püha päiwiti  sumisewad sadade kirikute kellad nagu hääd mesilased. Naesed käiwad, peenematel  paberossid, „prostoimatel" õieti kõhukad „paflotskid" suus, mööda uulitsaid, mis hakatuses kaunis weider näha on; aga siin on see wüga moodis. Linn ei ole mitte nõnda tore, kui Peterburi, see tähendab: majad ei ole nii suured ja uulitsad nii kenad,  kui Peterburis, aga siisgi on niisugusid  lohtasi iga suuremate uulitsate wahel küllalt, nagu Tallinnas Kaarli kiriku,'juurcs, kus kennad puud kaswawad ja tubli kroonu muusika mäng õhtuti rahwale kõbu teeb. Ma käisin kõige päält kuulust Kreml; M 107 Postimees 1888,