edcspidi tulla seadus mnlja, et mitu ammi, mis hoolikat toimetust nõuawad, „ntte ci pea ühe ainsa  katte antama, muidu ei jõua ta kõige cesthoolt kanda. Moskwast. Aruldaue protsess oli sääl hiljuti ees. Üks kõrgest sugust inimene, würst Obolenski, oli ühes awalikns aias rahwa ecS häbemata  ja roppe laulusid laulnud. Kohus on teda selle eest 1 kuuks mangi mõistnud ja päälc selle meel 10 rbl. trahwi, et ta ei ole kohtu ette tulnud, kui kutsuti. Koslowist. Pangaprotsess, umbes nõnda wiisi nagu SkopiniS, on siin oodata. Küll ei ole siin 14 miljonit panga raha ära pillatud, aga ometigi umbes 2 miljonit, ja see on ka suur summa küll, mis inimesed on üleanetutc pangaametnikkude  raiskamise läbi kaotanud. Wäljamaalt. Saksamaalt. Üks Saksamaa piinem poliitika  mees kirjutab: Würst Biömark ei pole ialgi Jngles maa riigi walisuse käest soowinud, et tema peaks Saksamaa riigi toimetustes abiks olema, sest tema teadis maga hästi, seda ei wõida ega ka ei tahta Inglis maa teha. Tema ei tahtnud Inglismaa riigi walitsuse käest muud, kui Inglis ja Saksamaa pidada oma riigi ühelised  asjad korralises rahus ja leplikus meeles Sra õiendama; aga ka seda pole Inglis maa mitte teha tahtnud, seepärast olla W. Bismark sunnitud ühe teise riigi sõprusi nõudma, mida tema Wcne maaga leida, sest et Wenemaa riig walitsusel mitte sündsas ei ole waba Prantsuse maaga ligimad sõbrust pidada, aja ja asjakohaline seis sundida seda tegema. Kirjutaja ei nimeta ega tähendab sugugi sinna poole missugust mäge tema selle aja ja asjakehalise seisuses õige arwab olema. Bulgaria Maalt. Bulgaria uue walitseja küsimus on päcmakorral. Wene lehed arwasiwad prints Oidenburgi, aga nüüd nimetatakse ka Daam ounjõrjcparija weuda prints Waldemari, Wcne Keisrinna Majesteedi nooremat wenda. Et aga Bulgaria seaduses, mis teistest riikidest kinnitatud, seisab, et ühe malitsewa perekonna liige Bulgaria Vürstiks ci wõi saada, siis olla prints Oldenburg kindlam. - Waheajal toob tclegraf  sõnumi, et Bulgaria wahewaiiisus meel wähein Wcne riigi sõber olla kui würst Aleksander.  Reed soldatid, kelle rügemendid 9. mkpwürst  Aleksandri sundinivad waiiisusl maha panencma,  on sellega nuheldud, et nende rügementide lipud Sra põletan. (Posti.) Suurtest ussidest. I jnit. Än:e wcmcst olnud Hiiumaal wäga psGl ja ««gü Mu: nssind. Lkks Rnhmilanc kes Hiiumüole  .'li jLWnd wlema, lubanud nsid ara kaotaba jv künnud ude Hiinlase käest nende Mknst ja siiu.M zäreli. Hiinlane wastanud. ei kõige pickm :sis :rõüeu'.M 7 silida Mk Ma. Ruhnulan.e  lasknud uüüd 10 sülda puid übie Inmuitu?'e  u-adada ja 'cn.na Innuni» sisse übc a> süllale Palgi iide oM pidi pista nõnda cl leine ois eemale eraljaie jäänud, kuhu xääle tv Wasakl! jalaga  a-Onwd jc ise «ülistama hskkmwd: puud piStelud põlema. Saand Ruhuulane kolm korda wiilSlaruo. siis Hakkamid ussist igalt poolt kokku sarlama ja ikka üle tema palja wassaki: jala tuleSsi, whL jõudes nad wuch oma sabaga löönud. Esi:e Muud wrikscd põõsa aluicd ussid, siis läinud nad Ma kord korralt suuremaks, künni nmmaks üks 7 Aida pikkune, siis s sülla ja kõige «iinwks üks 9 lMa Mkun: uss tulnud. Wiwasel olnud saba palgist Ma vitkem, nõnda et ts !a WKZie jõudes sellega ulatanud Ruhnumche ümbrr cnusft keerda ja teda valgi Ms Mk me- sega ühes tulesse tõmmanud. „Ussid on nüüd küll kaotud, aga langesin ise nende ohwriks !" saanud Ruhlane weel hüüda. See on küll ennemuistene sutt, aga mitte kaua aja eest näinud Hiiumaal S. mõisa sepp Juri nii suure ussi, et selle keeru sees hulk paju põõsaid olnud. Mees kohkunud sellest nii kangest, et ta haigeks jäänud ja kahe nädala parast ära surnud. Weel 1868 aastal liikus Pöide ja Jaani kihelkonna rahwa hulkas jutt, et Pöide kihelkonnas Maasi mõisa piiris üks suur uss olla nähtud. Muidugi teada, kujutab rahwa teadus igapidi niisugute  loomalepitkust jännist ja rammu juure. Rii räägiti ka sellest ussist, kuidas ta oma sabaga mõned põesad olla juurdeg aüles tõmbanud, kudas ta läbi puu aja minnes mulgud olla järele jätnud  ja muud sarnast. Mõned inimesed, kes teda olimad näinud, kohkufiwad haigeks ja iga inimene tundis ennast õnneliku olewat, kes Maasi mõisa piirist läbi käies seda metsa kolli ei näinud. Rahwa jutt ja kartus ei olnud mitte ilma põhjuseta,  sest nimetatud mõisa piiris oli tõeste üks suur uss, aga ükski ei julgenud, kes teda juhtus nägema, õige lähedalt teda waadata, weel wähem temaga wõitlust ette wõtta. Sügist poolt suid ühel pärast lõnnastl ajal näeb Tumala mõisa metsa waht Juri Jõgi Maasi piiri poolt kadaka põõsaste wahel ühe halli tulba tema maja poole tulcwat, mis waheti wahel ara kaob. Tema läheb ligemalt seda ime asja waatama ja see ongi suur uss, kes oma pead kahe jala kõrgusel hojab ja nii edasi roomab. Metsa waht wõtnud ühe pitka kaika ja saanud sellega metsa kolli elu ära lõpetada. Selle ussi vilkus, nagu metsa waht tõelikult tunnistab, olnud 7 julga ja jämus mehe käsi warrega ühe sugune. Tema pannud selle ussi kimi aja pääle ja tahtnud teda mõnele näidata, aga öösel kadunud ta ära, ilma et keegi hiljem tema rnsmeid kuskil oleks näinud. Wäga küsitaiv on, kust niisugune uss on tulnud.  Maasi maa-linna ligidal roogns on ta kõige esmalt nähtud. Rahwas arwab, et ta merest ehk saapa wihmaga on tulnud. Muhu Madise magus ämarikukõne.  (Järg.) Eks sellega saa tunnistatud, nagu ei kõlbaksiwad  need mitte abikaasadeks, kes mitte niita, õsuda, ega muud ivälja tööd ei mõista. Ometegi on paljudele teiste seisustele, nagu kõrtsimeestele,  kaupmeestele ehk muu käsitöö tegijatele abikaasasid tarwis, kelledel mälja tööga midagi tegemist pole ja ~kas need mitte inimesed ei sle neid on selles raamatus teotatud." „Ei, ei kulla noorik wõi emand! see raamat on just Saarema talurahwa seisuse kohta luulctawd,  olete teie teisest seisusest ehk Sur-remaalt, kus neiud mitte '.vikatil ja sirbilööl tegewüd ci ole. siis see raamat ka toitesse ei puutu. Sääl ci ole ka üksi wälja töö nimetatud, waid ka maja seespidine kordus. Tõesti, kui üks Saaremas tallipoiss selle õpetuse järele naese matad, siis ei ole ta mille kahju saanud. Ja kui keegi neiu mvi noorik seda raamatut põlgab, siis ei sk tal mitte puhast südametunnistust." Nii seletas kaupmees. Pääle selle vaui üks noorepäraline, täie kasuga ja suure häbenegu mees oma jutu koti jälle wahcle ja ütles: „O!gu õigus igaühel, siis saab kõige parem siin maailmas  läbi. Aga kuule mana Onu," hakkas see mees ühc ülc-kcskcalise mehega kõnelema, .MlksPärsst teie meile sel aastal mitte üks koutsert  ci amuck, kaS selleks mitte laulusid õpitud ei olnud, wõi puudus teil mõni tähtjas laulu juhataja  wõi Me nimi?" !" waStsS Onu, „ Saaremaal ci wõi midagi rahvusliku tööd teha, sest et siin mitte töötegija higi ja waewa ci auuSta, waid neid püütakse jalge alla tallata, teotada ja naerda. Tahab keegi näitemängu etendada, siis tuleb teine ja karjub kõige maailmale: „See ou rcchwale kahjulik!" Tahab keegi Saarlaste ivaimu hariduse tööst „tähtsat pilti" maalida, siis tulewad selle kallale uued piusli mehed ja anuawad pildile teised wärwid. Annab keegi ühe kontserdi, siis pannakse selle kohta tosinate kaupa küsimesi ette, millede kostmiseks igaüks peab ära tüdinema. Saarlastel ci ole ühendust, sellepärast ei ole wõimalik  ega ei maksa ka midagi rahwusliku tööd ettewõtta ega teha. „Ei Onu, wastas noormees, „Teie olete selle asjatüki poolest cksimõttel, aunsa isamaa wõi rahwusliku tööle ei tehta midagi takistust, waid üksnes kõrwa wõsud, mis oma auu ehk kasu rahwusliku töö kõrwa istutakse, neid püütakse maha kärpida; muud midagi, usu seda onu!" Onu oli selle seletuse aja sees pakki pulga tossama tõmmanud, lõi kord käega ja läks wälja. „OH kahju!" ütles noormes, „nüüd oleksiwad meel keelepaelad jahwatamisele lahti pääsenud, aga materjal põgenes ära. See on tõesti üks halb asi suure tuhinaga midagi alustada, olgu see jutt ehk isamaa töö ja kui asi parajasti joonel  on, siis käega kohe lüüa, ära minna ja kõik seltskonna ehk isamaa häbiks käsile jätta. Mustust  tehakse meie Saaremaal wäga tihti aga tõesti: Süda on tuskas sarnaste juhtumiste pärast ja nende pääle mõteldes, aga kes on süüdlane?  Ise! —' Kui mull rohkem kannatust oleks, siis läheks kõik hästi ja sellepärast: Süda! süda kannata!" koputas noormees oma rinna pihta ja kõneles edasi: „Ei midagi jäe lohakile, küll Saaremaal weel poegi on, kes isamaa tööd aja rändama ratta na'al edasi «veeretumad." Mina ei ole suurem isamaa asjade tundja ning sellepärast ei saanud ma ka aru, mis see jutt nende meeste wahel pidi tähendama. Minul oo ka wist üks w'a keeruline süda; kui ma näen wõi kuulen, et teised mehed kõnes nõnna põigeldamad  ja sirgeldamad, siis aab süda kohewele. Mina wõtsin oma A-B-D raamatu ja läksin rahutuma südamega wälja. Et kõik see linna wärk, mis ma sääl enne ja pärast nägin ja kuulsin,  mitte südame järele ei olnud, ruttasin ma tulema. Rutuga pöörsin kord weel ühte poodi mammust  krae tarwis sinist kalewit ja punast nööri wõtma ja jällegi oli sääl natuke sõlmimist kuulda. Mees küsis püssi haawlid aga kaupmees ütles: „Ei mul pole neid ja ei ma pea neid, ka ei luba ma sind neid osta mitte, sest sul ei ole luba ühtegi looma lasta, mina kuulan selle järele. Ma olen loomade-kaitse seltsi liige, ja waatan selle pääle, et neile ei saa kahju tehtud." „Wäga hea," wastas mees, „et ma teiega õnnekorral  olen siin kokku juhtunud. W'a reinuwader käägistaS mul 18 hane ära. Ma mõtlesin temale selle eest natuke sääru teha, mille pärast ma ka need haawlid pidin ostma. Aga kui teie minu hanede kahju ära tasute, mis ma siis temast enam lähen metsa otsima, wõi on ta mind sääl ootamas. Otsi ja tviida aega ja kätte saamine on maga teadmata Ei mul olnud enam aega nende jõnmmist paalt kuulata, sest mul kipitas pitk teekond südame päül pannin punuma, nii et pastli tallad ivastu kime tuld andsiwad. Wcrsia kaks paülc paari pcnnikoorma linnast tulles, ehitati paremat kätt tee ääre kcht ilust pitka maja. Tõeste anus hoolekandmine meie wacstc tecküiale eest, mõtlesin mina, pea iga kolme werSta MA on kallis jalapuhkamisc paik wõi öömaja koht; kui wana kõhivatu, chitaksc kohe uus ja missugusest heast matcr-jalist meel. Mõni kümmekond süldastd sellest kohast edasi minnes nägin ma natuke nalja: üks mees kiskus aja mulgu eest kirsi ja wajulas neist nhaltse«-