leks jõudnud tehha. Ja kuida ma jubba ütlesin:  „olli wisi parrast innimene," ehk tal kül kirjud rided ümber ollid ja muido ka ennam mõistis, kui teised temma wannadused, sest et ta mõisa paikus kaswatud ja öppetud sai ja iggawisi ka penemad ellowisi oskas ellada, agga siiski jäi ta hea laps sellegi parrast mõistlikul  wisil igga ühhe wasto allandlikuks ja tassaseks, ja se on jubba issigi middagi, kui Lnnimene weel liategi üks tüttarlaps mõisa ehk linna paikus uhkuse ja eddewuse wasto jõuab panna, mis kui umbrohhi issiennesest kaswab, kui tale agga wähhegi mahti antakse. Sedda tahhame ja nõuame kül iggaüks teiste käest, et teised peaksid meite ees allandlikud ja tassased ollema, agga teisele issi nattuke järrele anda, oi, se on wägga raske! Ehk kül ühhe wanna kirja sees ööldakse: „Laps, aja ommad asjad tassase meiega, siis armastab sind igga auus innimene. Mdda surem sa õlled, sedda ennam allanda ennast, siis leiad sa armo Issanda ees. Paljo on wägga kuulsad, agga tassassele hilmutakse temma sallajad  asjad. Et Issanda wallitsus suur on, siiski auustakse agga Tedda neist allandlikuist." Sest, ei ükski siid egga sammet, ei kuld egga hobbe, woi innimest ni kennaks egga armsaks tehha, kui agga allandus ja tassandus sedda wöiwad tehha. Sa ehk mõtled nüüd, et ma sedda nimmetud tüttarlast nenda kidan, ei . sedda just kül mitte, waid ma ütlen agga sedda muido na ülle hulga, et kes seddasuggust ehhet  ennesele on jõudnud nõuda ja hoida, se olgo römus ja hoidko kinni, mis tal on. Kuida ka kegi ühhel aeal on kirjutanud: —- ä panne pahhaks Postimees, et ma sulle nisuggusi  kirjatükkisi ette toon, sest meie, kui kaks wanna innimest, woime siin weikses toa nurkas  nisuggusist asjust könneleda, kui ka mönni teine peaks sedda körwalt kuulma, siis ep olle se ka mitte tale kahjuks, kui sedda ommale körwa tahha kirjutab ja ennesele ka nisuggust ehhet nõuab, mis ma piddin ütlema, kuida kegi on kirjutanud: ..Mandus on kõige puh ha kombede ehte; selle sees olleme Jummalale kõige armsamad. Attanduse läbbi saab ka innimene  Jummala tundmises ikka ennam ja ennam  kinnitub ja kaswatud. Mandus toob seestpiddist rahho, kõige risti ja õnnetuse sees ja teeb innimest armsaks teiste melest. Kõik sedda head ja taewa warra, mis Jummal allanduse  ja tassanduse kombi de sisse on Varjule pannud, ei jõua sönnadega selletada. Tahhad  sa sedda kallist warrandust, sedda Issanda melepärralist ehhet sada, siis õppi ja otsi sedda süddameliko palrve läbbi, ja omma Issanda  allandamise, kannatamise ja risti surmast.  Eks lähhame nüüd jälle taggasi omma manna  jutto järje peale, kuida ma jubba esmalt ütlesin: jäi ta igga ühhe wasto tassaseks ja Mändlikuks, agga se ep tedda meel igga ühhe melest ni üllewägga armsaks teggi ja ka Mihkle süddant ennese pole kiskus, agga mitte need kirjud hilbud, mis tal igga päew ümber ollid, egga ka mitte ta kenna jumme, mis tale ka Jummalast ossaks olli antud. Ma issigi waatsin mitto korda ja mõtlesin issienneses: tõeste, kui mo poeg agga wähhegi saksik õlleks ollewad, agga minno minni peaks ta ollema, kas ma ka kül kolm pari pastlaid mõisa wahhel  käies peaksin ä kullutama! Poeg issigi teggi sest ka nago nalja pärrast jutto, agga kaugemale ei julgend ta sest kellegile jutlustada.  Kas se siis immeks panna, et ka Mihkle silmad ta pole läksid ja ta tedda armastas, sest nad ellasid ommetige ühhes maeas, sõid ühhe sakste leiba ja näggid igga päew teine teist. Mitto kord, kui ma wahhest Pühhapa ohtude mõisas käisin sest ma ollin aidamehhega  jubba wannaste tuttaw, siis läksin tedda ka ikka watama, - siis tulli ta ikka mo jure, sest ta armastas heamelega laulda ja laulo wisisid õppida. ..Mäekülla onni, tulle ka nattuke laulma, tänna on illus ilm ja aedas sure sare al, o wägga illus laulda." Ja seal olli ka sui aego wägga illus istuda ja issiärranis weel siis, kui waikne ja soe ilmuke  olli; sest ta teadis, et ma ka ikka suggupärrast  nodide järrel laulda mõistsin ja ta hea laps ei pannud ka sest suggugi häbbiks, egga kartnud ka, et ma jubba wanna innimene  ollen; agga kelle süddame tunnistus puhhas,  sellel ei olle ka middagi kartust, egga ka ilma asjata häbbenemist, kui ka mönni sönna ehk jut kül otse kui temma kohta näitas ollewad,  waid naeratas weel selle ülle ja asjad ollid kõik head. 108