Sakala Sk. Wilimdis. 11S Oktabriw päeval 1878. l. aastaläit. Ms poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht WasLutaja toimendaja ja väljaandja C. R. Jakobson. Sissekord. Poliitika leht: Eestlased ja Lätlased. Poliitika ringwaatus.  Omalt maalt. Wiliandis: „Eesti Postimees"; Tanvastu koolmeistrite konwerentS. Wili andi maakonnast: Tarwastu Pidn- Päew; seast tapetud tüdruk; Jnng'i kaewamised; Lutheruse sõnad. Pärnu linnast: Pärnu Eesti teater; „Endla"; uus anrnlaew. Pärnu  maakonnast: meie maa kõrtsi-elu. Tallinnamaalt: Lihula elementarkool. Rakwerest: „Kalewipoja Selts. - Wõeralt maalt. Konstantinoopolist: Wiirst Lobanow; Türgi soldatid mässamas. Rumääniamaalt: Rumäänia parlament. Saksamaalt: Kooburais  peetud suur Pidu. Nalja Mart ja Kalja Pärt. Kirja wastused.  - Kuulutused. Lisaleht: Pärli-pael. Kolm kuninga tütart. Eestlased ja Lätlased. Äagu lugejad mäletawad, ou siin lehes jo paar korda Mest juttu olnud, kas Eestlased Lätlaste käest ehk Lätlased Eestlaste käest maad ära wõidawad. Meie ei wõinud seda uskuda, et Lätlased ennast Eestlaste maa poole nüüd weel laiali wõiksiwad laotada, sest selle tarwis on Lätlase loomus liig muutlik ja kerge ja Eestlase loomus liig kindel. Nimelt ei saa Läti põllumees  Eesti põllumehe käest ilmaski põlluharimise teel maad ära wõitma. Oma silmaga oleme mõne aasta eest tagasi Lätimaal näinud, kuidas talupoegadel suured toredad, sagedaste kahekordsed elumajad ülesse oliwad ehitatud, aga laudad ja loomad oliwad nii waesed kui wähegi wõimalik, ja wirts jooksis kraamides metsa. Seda ei tee Eesti põllumees ilmaski, waid see ehitab omale enne toredad laudad ja töised tarwilised kõrwalised  hooned ülesse ja siis alles, kui wara ulatab, hakkab ta oinale paremat elumaja muretsema. Nii awaldab ennast Läti ja Eesti loomus igas tükis omal kombel üles, ning ei olegi terawat tähele panemist tarwis, ära tunda, kuidas Eestlane omas põllu töös palju kindlama Põhja peal seisab, kui Lätlane. Nüüd on meile Halliste kihelkonnast, Läti piiri äärest, kiri tulnud, kus mõnusal kombel selle üle jutustatakse,  kuidas seal piiri peal tõeste Eestlaste ja Lätlastega  lugu on. See kiri on nii asjalikult ja setgeste  kirjutatud, et meie muud soowida ei wõi, kui et ka minalt Läti piiridelt saruatseid kirju tuleks ja meile enam mingisugust kaksipidi mõtlemist selle asja ja waidlemise  kohta üle ei jääks. Saadetud kiri on nõnda: „Rõömuga olen mina seda tugenud, kui meie maa ajalehed mõnikord arwaste meie kodumaal elawaid rahwaid  ükstõise kõrwa kaalu peale panewad ja nende stsimest elu ja olu lähemalt läbi unriwad. Iseäranis ei wõi siis niisuguste tunnistuste juures mitte külmaks ja tundmataks jääda, kui sealt seest tõe Põhja peal selle rahwa kiituseks midagi wälja kostab, kelle wõsa keegi ise on. See waidlus, mis Riia Weue ja Saksa keele ajalehtede wahel oli, kellest ka Sakala omas 19. numbris on kõnelenud ja auustatud K. 39. numbris meele tuletanud, on üks wäga tähtjas tükk. Selle juures pean mina Riia Saksa keele ajalehele õigust andma, mis tema Eesti rahwa kohta iseäranis siin wasta Läti rada kiituseks ütleb, et nemad oma hoolsa ja hakkaja tööga Lätlasi aegamööda edasi tungiwad  ja ära wõidawad. Siit koha Eestlased on manuste  üks wäga agar, töökas ja erk rahwas, kes hoolega  selle peale waatawad, et neil ka midagi kotti taga- Maraks jääb, keda nad osamalt oinast maast ja põllust mälja mõistawad kiskuda, ilma et nemad seal juures mustad, harimatad ja kidsed olelsimad, aga kõige selle juures jäämad nemad ikka ühe tubli talupoja Mi isi sisse. Eesti taluniku lõige esimene mure on see, et tal head, tublid, ümmargused hobused, tngemad karja elajad, suured ja paksud sead, korralised põllu - riistad, tugemad mankrid ja ilusad sõiduriistad on, ja kui siis meel jõudu ja jaksu üle jaab, siis muretsetakse  ka tuppa mõned poleeritud lauad, toolid, woodid, kapid j. n. e., aga need peamad siis oma, aga mitte lamatud ehk mõera rahaga saadud olema. Nõnda muretseb  siis Eestlane esiti leima eest, mis ta sööb, kui laua eest, kelle peal ta sööb, kupa see Lätlaste juures ümber pöördud on. ~Lätlase esimene mure on P.', et Mi ilusad, toredad  riided seljas, malge mauisti kaelas, uur ketiga (mahest ka paljas kett) taskus ja miks saapad jalas ou; niisama kaunamad ka naisterühmas kõik suuremalt jaolt poest ostetud riideid, uus üleüldse palju raha maksamad. Siis ehitamad nad omad elutoad kenaste, tekid põrandale, suured peeglid seina peale, toredad mööblid tuppa, ilusad märmitud aknad ja akna luugid majadele ette, lille peenrad akante alla j. n. e. Peale seda on nemad kaunis osamad muusikud ja mäga hinnelised  tantsu mehed. Enamiste igal PübapäeMal tule- Mad noored mehed ja tüdrukud kõrtsidesse kokku, kus kõiksugu Saksa tantsust kaunis korralise muusika järele tantsitakse, kus jällegi ilma keele kasteta läbi ei saa, mis aga ilma rahata nutte saada ei ole. Kooli õppimise  peale on nemad ka mäga agarad ja hoolakad, nõnda et nende kihelkonna koolid sadade kaupa poiskni  ka tütarlastega täidetud on. Nõnda on nemad selle külje poolest kõigis kükis nagu saksemad rahmas, niis ka mitte laituse wäärt ei ole. Aga maatalne nende wäljaspoolist majapidamist ja töötegemist, mis peal iseäranis talurahwa põhi seisab, siis peab tunnistama,  et see läbistikkn mitte nõnda tngem ei ole, kui Eestlastel , ehk neil küll oma maade poolest meel paremad  kohad käes on, kni Eesti rahmal. Nende töö loomad on kehwad, töö- kui ka sõiduriistad ei näita mitte ühte käsitöö osamnst, elajate ja hobnste kaswatamine  näis Eestlastest taga olewat, sead näikse nagu nahk kindad mööda õnct jookswat, wälimise ja põllutöö  agarus näis pitkalisem olewat, kui Eestlastes, ja ikka kõik nõnda seatud, knidas see aga kergem on, iseäranis  põllult mitja koristamise juures. Kuna Eestlased  oma mil ja sunrte rõukudesse kokku kogmvad, jätawad  Lätlased omad põllud kõik weikesi hunnikukest täis, kus wihma ja luine sajuga palju raisku lähäb. Aga mis sellest lugu, neil on aga kergem: nad sõidawad  wankre wöi reega kahe mehega ühe hunnikukese juure, pistawad kaks teiwast siuna alla ja töstawad lipsti weoriista peale ja sõidatvad sellega kodu, kuna Eestlane suure hunniku juures hulga aega enne pääd peab higistama, enne kui tubli koorina peale saab ja kodu minna wõib. Seda ei tule iial palju ette, et mõni Eestlane Läti laadalt mõne elaja ehk hobuse ostab, ehk et seal midagi majapidamise ehk põllutöö riistu saada oleks, kuna Lätlased Eesti laatade pealt alati hulga kaupa hobusid, maukrid, saanisi, regesi ja kõiksugust maja tarmituje nõuusi ja riistu ostamad. Ainus käsitöö asi, mis Lätlased Eesti laatade peale toomad, on nende pulkadest treitud tuttawad luht-toolid ja ka wokid. „Seda on ka maga made leida, et mõni Lätlane ennast Eestlaste sekka elama on asunud, ja siis on need aga niisugused olnud, kes siit maa talunikkude käest ehk mõne talu on rentinud, aga ühte talu ostjat ehk kindla aseme pidajat ei ole nutte palju olemas. Selle Masta on aga Eestlasi maga palju Läti maal, kui mõisa rentnikud, mõisa sulased, talude rentnikud kui ka pärisostjad,  mis kangele Läti maa sisse ulakamad. Ommeti on need üksikult Lätlaste mahel ja saamad töise ehk kolmandama pölwega oma keele ja meele poolest päris Lätlasteks, kuidas Lätlased, Wenelased zc. Eestlasteks saamgd, kui nad nende sekta elama jäämad, kuida mina mitmed sugukonnad siin olen leidnud. Selle musiga ei aja küll Eestlased Läti keele piiri mitte paigast ära, ega ei ole ka mift Lätlased seda sellel kombel Eestlastega  teha mõinnd, ehk neil küll meie piiri masta Eestlaste  elukohad käes on, kuida mõned nimed seda tunuistamad,  kui Puderküll ja Metsküll Nuhja kihelkonnas,  ja Moiscküll Halliste kihelkonnas, kui ka Ergmäe. sErmes) Walga ligidal. Ommeti on kolme esimeste nimed praegu ainult Saksakeele sees pruugitawad, kuna Pndertnla Eestikeele Tiikri mõisa, Lätikeelc Tikeris mnischa, Metsaküla Eestikeele Loodi ehk Otloodi mõis ja Lasiteele Luods muischa, Mõiseküla Eestikeele Laatre ja Lasiteele Plater muischa kutsutakse, sest et Hupeli teaduste järele jTopogr. Rachr. Bd. lil) wiimses mõisas  üks Plater olla elanud, kelle nime peale see mõis jäänud. Üleüldse ei saa Lätlased mitte „küla" mälja rääkida, sest et neil tähte „ü" olemas ei ole, maid peamad seda „kuila" mälja rääkima. „Et need kohad enne Eestlaste käes olnud, tuunistamad  muidugi need Saksa keeles pruugitamad nimed, mis Eesti keele pöbjast mälja kasmanud, nõnda ka Lappier  sEestit. Lapjärme m. Lätik. Ohsul muischa) ja Astijärme «praegune Burtnikn järm) Läti Hendriku kroonika  järele; wvi on miiulsed Liimi rahmast omad nimed saanud? Nõuda on ka Kaupo aastal 1211 oma Lätlaste  ja Liimlastega siin kohas esimesed Sakala Eestlaste  talunikkude kantsid Oomcle ja Purke ära põletanud  , mis wistist Nuhja ja Puderküla kohal mõimad seisnud olla. Kõigest sellest on näha, et Lätlased manast  edasi on nihkunud, aga et nemad suurema maimu harimise ehk hoolsama töö läbi Eestlased oma asemelt ära on tunginud, ei ole mitte möimalik. Et Sakslased Kaupo ajal oma Lätlaste ja Liimlaste mägedega  siit kohast alati riisudes ja tappes Sakala ja Ugaunia maa sisse tungisimad, kuida see juba aastal 12E8 oli sündinud, kus Russin ja Waridote oma Lät lastega siin kohas kõik Eestlaste mehed, naised ja lapsed  külades ja majades, ja 3ÜE ülemat ja wanemat ära tapnud, siis pidi see koht miimaks tühjaks ja lagedaks  jääma, kuhu Lätlased, kes Sakslaste ja Liimlastega  ikka Eestlaste peale tungisimad, endid wõimad elama asunud olla. Et aga Mõiseküla msi Laatre mallas Halliste kihelkonnas ikka üks Läti talu ja töine Eesti talu on ja nõnda mõlemad rahwas segamini elamad,  näitab pärisorja põlme ajal mõne mõisniku katse