temale püha Annenorden 3 klassist ja auuraha selle peal kirjaga: ~wapruse" eest antud» Kõik see auu, mis temale juba ta nooruses osaks sai, ei wöinud teda wäeteemstuses kinni pidada,  waid tema seestpidine südame igatsemine, maalmeistriks saada, wöttis wöimust ja kiskus  teda wägiwaldselt teenistusest ära; ta wöttis  ennast 12. Jaanuaril 1835, kui kardestabskapitain  teenistusest lahti ja ruttas oma südame igatsemise järele, oma kõige armsama töö juure, maalmeistre ametisse, mis ta tänini wäeteenistuse körwas tüdimatalt oli pruukinud.  Juba kui ohwitseer, oli tema hoolega keiserliko kunst akademiis käinud ja on sääl, warsi pärast Poola sõda „Ostrolenka lahingit" üles maalinud ja seda pilti oma käega önsa Keisre Nikolai l kätte andnud, mis suur Majestät  armolikult wastowötnud ja ennast selle üle wäga rõõmustanud. Seesama on praego weel keiserlikus lossis Peeterburgis mälestuseks  ülespandud. Peale selle, kui ta wäeteenistust oli mahajätnud,  on tema kui koolipois keiserliko kunstakademii  kooli lauda istunud, kus tema, 23 aastane noor mees, ei häbenud teiste koolipoiste  seas istumast. Lühikese aeaga oli tema oma tundmisega kaugele teiste ette jõudnud kus temale siis ta usinuse ja edasi saamise kiituseks  kaks kuld ja kolm hõbe auuraha anti. Peale selle, kui ta oma kooli õppimist sääl oli läbi õppinud ja t'a saält wäljatulnud, reisis  tema aastal !838, oma kunsti täienduseks  Rooma linna, kust tema oma esimest tööd (pilti) suure Majestäti Keisre Herrale saatis, mis praego weel keiserlikus lossis rippumas ja see on ..suuandmine"; hiljem saatis ta jälle need kaks pilti: ..pruut" ja ..Tatjana" kelle läbi tema Peeterburgi künstleride juures suure auu sisse tõsteti. Juba sel aeal kandis von Mõller omas südames seda igatsemist ja ettewötmist, üht suuremat pilti maalida, mis ristiusu ja pagana usuliste wöitlemist, eneste wahel, pidi rahwa silmade ette tooma. Selle tarbeks oli tema seda sündinud lugu walitsenud,  kuida apostel Joannes oma wangi pölwes,  Patmuse saare peal teinud ja kuida tema  sääl ühe paganate pidu peal rahwale wägewaste  ehwangeliumit kuulutanud ja paganate  pappidega wäidelnud ja wöimust saanud. Et töö parem sigiks ning korda lähäks, sn tema weike Asiamaale, Kreekamaale ja nimelt Patmuse saare peale reisinud, kus, kuiva see meil tuttaw, apostel Joannes wangi pölwes elanud ja Issanda armo sõna kuulutanud. Selle reisi pealt Rooma linna tagasi tulles, on ta seda tööd käsile wötnud ja malmis teinud,  mis aga 10 aastat aega wötnud, enne kui malmis saanud. Kõige selle aea sees ei olnud see aga mitte wöimalik wagusi Rooma linna jääda, maid pidi aastal 1848 Wenema saadiko poolest, wäga tarwilise asja talituse pärast, Wiini linna Austria Keisre juure minema, kus ta need ülemaga kurwad sõnumid oli saanud, et tema armas isa olla ärasurnud. Need leina sönumed tegid, et ta nii kohe Peeterburgi reisis ja mõne kuu parast jälle Rooma linna tagasi läks, et sääl oma hakkatud tööd löppetada,  misga tema aastal 18H5 oli malmis saanud, ja sellega enesele, kõige Wenemaa kunstlerite  juures, kes sel aeal Rooma linnas olid seda auunime: «kõige targem künstler Wenemaal,"  oli teeninud ning temale üks kullast loorbeeri krants kinkitud ning tema auuks üht pidu alustatud, mis kolm paäwa oli turinud. Säält tuli nüüd Möller oma pildiga Berlini,  kus säälatse kunstmeeste ja kunst-söbrade soowimise peale pilti raha eest näidatud ja raha, mis sisse tuli, Krimmi söas haawatud meeste heaks pruugitud; ka mana Preisi kuningas  Pridrik Willem I V., kes ka suur kunsti armastaja, seda wäga kiitnud ja tema meistert  wäga auustanud. Peeterburgi saades, on ta oma pilti suure Majestäti Keisre Herra ette pannud ning suur Majestät ennast wäga rõõmustanud ja käskinud seda pilti kunst akademii  saali üleöpanna, kus see ka praego weel seisab. Selle tasumiseks sai tema suure Majestäti  poolest kunst akademii prohwessori auunime  sisse tõstetud. Järeltulewal aasta! elas ta Saaremaal, oma sugulaste juures, kus ta oma praegust abikaasat,  Leonide von Güldenstubbe, ära surnud Kaarma mõisa päris herra, Landraadi ja ritteri  Ludwig von Güldenstubbe wanemat tüttart,  tuudma õppis ja 25. Oktoobril 1856 laulatud said. Warsi selle järele ostis ta omale paris 290