peusse. Kõikide silmad oliwad sell' tähtsal silma pilgul tema poole pöördud. Kõik oliwad  wait ja wagusi, ja keegi ei julgenud hingegi  waljumine tõmmata. Ruudolf wiskas, ja: ..Kaksteistkümmend silma —kõige suurem wiskamine!- hüüdis kuurwürstlik kuulutaja walj uste. Piltliku wöiduröömsa näuga naeris Ruudolf, kuna eemalt naiöterahwa  kisendamist kuulda oli, kes lähemal silmapilgul  minestanud maha langes. See oli Hmdriku ema Marta. Südameliku kaastundmisega  waatasiwad mitmed waese Hmdriku pääle, kes nüüd juba hukkamöistetuv ja kadunud  näitas olewat. Ka kuurwürstil, kes teda armastas ja koguniste seda temast uskuda  ei tahtnud, oli hale meel tema pärast. ..Must Ruudolf" aga waatas pölgduse ja piltliku  naeruga tema pääle. Aga Hindrik ei hoolinud sellest midagi, waid laskis ennast pölwile maha ja palus wagast südamest: ..Issand,  köigewägewam Jumal, aita mind! Kui Sa tahad, wöid mu ilmsüütust walge ette tuua! Mu Isa, kui see mitte wöimalik ei ole, et seesinane karikas minust mööda minna wöiks, kui et ma seda jooma pean, siis sündigu Sinu tahtmine! Aga ära ole mitte wait, Sina wägew  ja truu Jumal! Issand, ma loodan Sinu pääle, ära lase mind mitte häbisse jääda!" Siis wöttis ta karika, raputas korra ja wiskas täringid trummu pääle, ja ..Kolmteistkü mm end silma!" hüüdis kuulutaja suure häälega. See ei wöinud koguniste  wöimalik olla, sest et kummagi täring aga kõige rohkemalt kuus silma näidata wöis. Koos olew rahwas ei tahtnud esite oma körwu  mitte uskuda. Aga need, kes ligemal seistwad,  oliwad seda juba näinud, mis sündinud  oli. N'ad roömustasiwad selle üle ja hüüdsiwad: ..See on Jumala imetegu!" ja pea kolas üle kõige selle suure paiga: ..Jumal  on imet teinud! Jumal on ilmsüütust walge ette toonud!" Üks neist Mingitest oli keskelt pooleks läinud. Terwe kuue ja pooleks  läinud kuue silmade korwas seisis teine pool ühe silmaga ülespidi, ja nenda oli siis ühtekokku 13 silma. .Jah, see on tõeste Jumala  imetegu!" hüüdis nüüd ka kuurwürst sügawaste liigutult ja laskis mõlemad wangid enese ette tuua. > ..Kõige WäKWam Jumal on nüüd isi kohut  mõistnud!" ütles ta wangidele. ..Sina oled süüta, mu poeg!" makis ta HmWku «astu, kellel sell' silmapilgu! muud soowimist ei olnud, kui Jumalat tänada, kes teda armulikult  oli kuulda wötnud ja nii imelikult ära päästnud- ..Jah, täna Jumalat, kes Sinu paale halastanud ja ilmsüütust walge ette toonud!" rääkis kuurwürst edasi» Siis pooris  ta Ruudols'i poole ja ütles temale: ..Sina oled siis see mõrtsukas; ära salga enam midagi,  raskendat muidu oma nuhtlust, waid tunnista üles, et sa ometige Jumala nuhtluse alt pääseksid!" Mõrtsuka kangekaelus oli nüüd ometige murtud. Jumala wägew käsi oli imet teinud ja wäga selgeste näitanud, et siin enam mingisugune  wabandamine ei aita. Ta tunnistas  oma ülekohut wärisewa uuletega nenda: „Jah, Jumal on õige, mina olen mõrtsukas ja palun oma teenitud nuhtlust!" Kuurwürsti käsu paale sai kurjategija jälle wangi hoonesse wiidud. Suure waewaga jöudsiwad wahid tee pääl, kes teda sinna wiisiwad,  wihase rahwa eest kaitseda. Pärast seda tunnistas ta ka kohtunikud? ees ema süüdi salgamata üles ja palus ühte õpetajat omale saata, kellele ta omad patud wöiks tunnistada  ja kes teda surma wastu walmistaks. Õnnetu mees näitas oma-MrM tööd ja selle wabandamift südamest kahetsewat. Ta on ka oma mõrtsuka töö palka siin maa pääl saanud.  Kuidas tema tulewane elujärg on, ei ole meie asi seletada. Kui Ruudolf soldatidest ära wiidud oli, jäi Hindrik weel kuurwürsti ette seisma. Sell' silma pilgul tungis tema ema öisates läbi rahwa hulga ja hakkas rõõmu pisaraid nuttes oma poea kaela ümber. Mõlemad ei saanud esiotsa sõnagi suust. Kuurwürst waatas  seda osawötlikult päält ja oli rõõmus, et Jumal jälle ühe õigele imelikult abi saatnud. Ta pakkus oma garde rügementis Hindrikute suuremat kohta ja ka rohkem palka. Hindrik aga tänas ja palus alandlikult, et kuurwürst teda teenistusest lahti laseks. Tema elu õnn oli ju rikutud ja ei leidnud Bärliinis enam rahu; selleparast oli tema soowimine oma ema juure tagasi minna ja saal waikselt elada. 160