Waatkem nüüd, mis sea! siis nähha olli. Hobbusid, weisid, lambid, siggo iggast surusest. Seal piddime küssima: Missuggused on weikese  põllomehhele kõige tullulikumad? s) Sured Ardenni hobbused weddawad paljo, liggi kümne hobbuse koorma. Need on mist head. Walle! Nad pruglwad ka kolme meie ma hobbuse mona ja ei olle pehme ma peal mitte tullusad pruki, selle polest mitte pöllo-tö tarbeks kidetawad; agga müdud senna, kus neid kassuga prugitakse, andwad nad kaswatajale  kaunist tullu. b) Sured lehmad, on head, agga nõudwad sedda mõda toito ja selleparrast peawad heinamaad  , põllud ja karjamaad parrandud sama. Selle wasto rakistd surem ossa seltsiliikmid ja ütlesid: Kellele meie parrandame? Rendi aeg on lühhike ja kui hädda parrast mast parrandamisega  malmis olleme, siis on hea jälle sola peale panna ja tuul miib parrandud põllud,  nidud ja karjamaad kaest. Millal on siis wöimalik parremat karja kaswatada? Pärris  perre me es tel üksina on sedda wöimalik tehha ja nende tö hakkatus paistabki mitmelt wälja; agga millal same kõik selleks?! Se ei olle seltsi assi, maid iggamehhe omma  tö ja jõud; temma püüdmine ja kokkohoidmine,  sai maStoräkiatele wastatud. Aeg peab kõik asjad parrandama, kui agga mässimata tööd tehhakse ja hoolt kantakse. ä) Nenda laks räkimine eddasi, Waljama lambaid sai sowitud ja õlleks ka liggidaltgi sada, agga hinna kõrgus kelad suggu lomade nõudmist. 2) Luhhikese lvahhe piddamise järrele rakis präsitem sure kurbdusega omma Perno tee peal nähtud pühhapaeWa rikkumisest ja pällus seltsi selle jummalakartmara kombe Wüsto ühhe!  ehk teisel wistl Wäggewasre wöidelda, hudes:  .Armastud eesti- ja risti-Dennad! Mõrtelge  järrele: kui kegi julgeks Keisre Herra seaduse ülle astuda, Ms saad ülleastuja waswräklMata nuhheldud, Ma ütle»: se ainus  ülleastuja, agga kes Melega Zvmmala  kasso wasrs tõrgud, ei sa mitte üksi nNhheldud, waid kõik rahmas, kölk mWko»d  za kõik riik, sest et liikmed shhe kehtzs kulges Meme; sellepärrast on ka kõikide murre, et lelle kölbmata ellswisi WSsw kõigest jõust söddime ja ülle üldliko nuhtlust ennestest selle labbi emal hoiame» Möttslge selle ülle tullewaks korraks-järrele. ' Siin ütled sa wanna söbber, kui präsitent rohkem põlle näinud kui ta siin könnelenud, siis õlleks tal prilli tarwis olnud, et rohkem õlleks nähha wöinud. Ei, siin pean tedda wabbandama ja ütlen: se on minno sü. Temma  piddas pennikoorma pikkuse könne, ja üsna peast se olli issigi pea, kes sedda kõik kinni piddas; ta su jooksis nago hea wessi weske; agga mul waese! ei sanud meles petud; woi tohtsin ma na liggi asto, ollin jo sallani sisse puggenud, kulatasin nurkas, mis rägiti. Se olli nüüd enne lõunat, agga mis tulli weel öhto! Kui päike olli loja läinud ja ö pimmedus  omma katte ülle päewa walguse laotanud, siis pandi seltsi koos ollemise maea hakkende peale tulled pöllema ja lae al pöllesid sured lambid rippudes ja õues ukse ees lasti püssidega,  woi mis komad need ollid, wasto kaemast,  mis na ussi modi sussisedeS ruttu ülles kõrgesse lendasid ja sea! nago sured tükkiv paukusid, et mul werri soontes külmaks läks; sesuggusid lomi ei olle ma enne näinudki; hobbused kartsid ka neid. Tubba olli rahwast  täis, musekandid' mängisid, präsitent piddas  pissukest könnek, kus neid sõnno ka labbi kuulsin: Ellago meie Keisre Herra ja Aujärje pärtia, kelle nimme päewa meie pühhitseme ja siis õiskasid , minna ei sanud luggeda , kui mitto korda järge möda hurra ; sedda wöis rahwas wist pennikoorma maa tahha kuulda. Parrast hakkasid nored mehhed nelja healega laulma ja laulsid ni wägga kennaste, nago mönned koolmeistrid ; ma piddin kord ka sekka karjuma; egga pää ei mõistnud. Lassi ta Maddis wötta, mõtlesin minna, ma tahhan  ka seltsi liikmeks heita, agga ei julgenud  weel, sest mul ei olle jo pöldo egga maad; agga kuulsin parrast, et senna ka neid wastowöetakse,  kes pMomehhed ei Me. Wörko nüüd se ja teine, tulle wanna sõdbcr ja anname  ommsd nimmed ülles; same ikka- üdist kuulda. Hmd ei olle ka suur: sisseastumise rshha kaks rubla ja parrast iggss kuus tZ kvppikad, jome päewas klaas õllut wähhem;  vn rshha warst koos, egga re meile sea wallo. Nüüd armad eesti Vennad! 300