parremaid riisto ja issiärranis raud-äkkid murretsenud.  Sedda ei tahha kegi uskuda, et ühhe raud äW läbbi paljo ilma asjata loma tagga aeamW taggasi jäeb ja innimene sedda aega nm töö jures woib prukida ja surem kasso sea! jures on weel se, et põld paljo parremine harritud saab; sedda woib agga se tõeks tunnistada, kes issi sesugguse riistaga tööd teinud; ma ütlen: needsammad on ni ° kassulikud, et ka mönni kord kordamisekünd woib teggemata jada, sest et raud äkke pöldo jubba heaks teeb. Pöllo masstnatest ollid seat wägga mitmet seltsi, ühhed parremad teised  sandimad: meie wöttame nüüd esmalt linna haxrimise massinad ette ja matame neid läbbi. Neid olli wägga mitmet wärki, kül neid, mis Inglismaal ja ka neid, mis ommal maal tehtud.  Kolkimise masstnatest piddid Lattimaal Lowise herrast tehtud kõige parremad ollema, agga nende tööd ei olle ma mitte juhtunud näggema; üks Inglise mässin teggi wägga head tööd, agga ei läinud paljo eddasi, mis läbbi siis töö käest kalliks lähhäb ja massina ennese hind olla ka liig kõrge. Selle wasto ollid ropsimise massinad jubba paljo parremad ja täielikumad, nenda, et nende töö jures middagi  sowida ja pqrrandada ülle ei jänud. Linna harrimise massinaid parrandakse ja uendakse  iggat wisi ja katsutakse oige täielikuks tehha, sepärrast on lota, et nendega pea ni kaugele sadakse, et kõik tahtmised täidetud samad.  Wiljapeksmise massinaid ei olnud polegi wähhem, kui linna massinaid ja nimmelt mönned  oige sured ja head ja et neid ka mitmed wärki ollid, on issiennesest mõista. Et wilja peksmise mässin parrema pöllomaa piddamise ja parrandamise jures wägga tarwiline ja kassolik  on, sedda ei woi kegi walleks aeada. Se wanna mõtte, ..mis loom torest pöhko wöib süa," on jubba ammugi walleks janud. Et meie omma lomi parremine peame söötma ja ka parremat seltsi ellajaid murretsema, on jubba iggast mõistlikust pöllomehhest hea ja kassulik leitud ollewad. Neid piddada on agga ükst wöimalik, kui parremat ja rohkem pöhko murretseme. Ms jäeb ühhest heast suiwilja  pöhhust järvele, kui temma tulli kuiwalt pahmatud saab, teab igga pöllomees, kõik need wäggewamad ja parremad jaud wiib tuul wärrawa tahha, ja Utte ei jae muud, kui jämme  ja pu köwwa Hea õlleks kül üks nisuggune riist, ütleb mönni, agga kust on ai fuur summa rahha wötta, mis üks sesuggune riist maksab? Tössi kül! ühhe tattoperremehhel  on sesuggune riist kül raske osta; agga ei õlle ka jo tarwis, et üks sedda ostab, maid sedda tehko mitto kokko; nago küllade kohhal, on se assi kaunis kerge, sest seal wöiwad, mitto üht massinat prukida ja ka ühhes ühhe osta. Üks hea ühhe hobbuso mässin teeb jubba fure töö malmis ja jõuab paljo ja perremehhed woiwad omma wilja peksmist nenda seada, et üks ühhel ja teine teisel paewal peksab, künni kord läbbi ja siis hakkab essimene jälle peale ehk peksko üks kaks päewa järges, nenda kuida nad issi kokko leppiwad, mis läbbi siis igga perremees oddawa hinna eest sedda kasso saab, omma wilja ruttust pekstud sada. Rukki willi ei olle ni tarwiline massinaga peksta, sest temma põhk saab ennamiste alla laotud, agga sedda ennam on tarwis, et sui wilja pöhhul kõik rohhi temma rammuga sisse jäeb. Mis seal weel tähtsad ollid, need ollid äksle massinad ja neist ollid ka mitmet wärki seal. Äksled on loma söötmise jures wägga kassulikud,  ommetige woib weikene pöllomees seddasamma  igga wikkatiga tehha, ilma et selle asja eest rahha prügib wälja anda. Siin jures tahtsin ka paar sönnakest meite loma söötmisest könneleda. Sawad ommetige lo- mad lauta kinni pantud, üks siin teine seal löa otsas, põhk wissatakse ette ja siis mõtleb igga tark perrenaene ja perremees, et kül on tehtud. Agga kuida söwad lomad sedda pöhko, selle peale ei wata kegi, eks talla loom sest rohkem jalge alla sõnniks sisse, mis kõik sömata jäeb. Sel kombel ei woi karri rammusaks sada. Agga kas tead, mis minna lomade söötmise parrast tahtsin öölda: Lomade söötmise tarbeks  peawad su! sõimed lautas ollema, kuhhu põhk sisse pannakse, agga kõige Parrem weel, kui põhk ühhe laua peale pannakse, kus künna ees, sest künnast on fe suur kasso, et senna joki sisse woib kallata. Lomale kallatakse temma  joma wessi künnasse, et sealt wötta wöib, kui südda kutsub. Mis joob üks loom tallisel  aeal kange külmaga käewo ehk wee-augo 364