keste raMma." ..Seda ma pidin jo tegema", ütles laps, „teil ei ole jo peale minu maailmas  kedagi, kes teis eest muretseb." „No jah, et sa seda kõik nii hea meelega oled teinud, sellepärast tasub Jumal sulle rohkeste seda siis, kui surm mind siit maailmast ärakutsub." ..Oh ärge rääkige ikka mitte sest wanast hirmsast  surmast, ma mõtlen ikka hirmo ja müristusega  selle peale, kui ma nägin, kui m'o isa ja ema külmad ja kanged laua peal seisid, ja kuida neid säält puusärki pandi ja külma hauda kanti; wana isa, olge sellepärast surmast  üsna wait." „Ma olen aga kõiki pidand nägema surewad", ütles wana isa, „mino lapsed  ja lapse-lapsed seepärast rõõmustan ma surma üle, kes mind nendega jälle saab ühendama;  aga laps, mis wari see on, mis ma uduse silmadega sääl näen likuwad?" ..See on üks külwaja", ütles laps, ..see külwab põllu peale seemet." ..Oh sa narr", ütles wana isa, ..miks ta ei tee seda wilja mitte leiwaks, enne kui ta seda mulla sisse maha wiskab, kus ta äramädaneb." ..Suur isa, teie olete nagu peast nõdraks jäänud", ütles laps, ..kui keegi ei külmaks seemet, siis ei kaswaks ka mitte wilja ja meie sureks kõik nälga ara." ..Õige", ütles wana isa, ..sest kui nisu iwa mitte muldas  ära ei mädane, siis ei saada tema ka wilja, otse nendasamma peab ka mino ihu esite saama mulda pandud, et ta siis jälle uueste ümber muudetud säält peab wäljatulema; selle pärast, kui ma surnud olen, siis mine warst linna kohtu peale ja anna seda sääl tääda, et ma siis maetud saan ja sina enesele ka eestmuretsejat."  ..Suur isa, meie saame warsi wäga sandi ilma, waata, missugused paksud mustad pilwed säält üles tulewad." ..Lassi tulla peale laps", ütles wana isa, „stin on meitel hea olla ja ühe kerjajal on igas kohtas oma hea koht. Ma tahan sulle midagi rääkida,  et sul mitte aega ei ole sandi ilma peale möttelda, aga kus meite koer on?" ..Ta on siin mino körwas pitkali maas, wastas laps, ..ja tõstab oma körwo, kui kuuleb, et meie temast räägime." ..Ära lase seda truu elajast mitte ärakaduda", ütles wanake; ..tema on see ainus  wara, mis ma wöin sulle järele jätta. Nüüd pane tähele, mis ma sulle räägin: Üks laew läks kaljo otsa ja sai sääl purustatud ja et just öö aeg oli, kus kõik reisijad rahulist  magasid, sest tuli siis ka, et kõik äraupp.usid,  üks ainus sai aga elusalt laenetest mäele wisatud, paljas ja halasti. Kui päike jälle hakkas walgust andma ja see õnnetu oma selget  meelt ja mõistust saanud, ning tema ennast  üksi sest suurest hulgast nägi peästetud olewad, saal oli tema süda siis täis tänu ja ka ühtlase täis leinamist. Tänu armulise ärapääsmise eest ja leinamine, et ta aga nii üksipäini ära on peäsnud ja et see saar, kuhu ta mäele saanud, üsna tähi ja ilma inimesteta  näidanud olewad. Siiski wöttis ta nõuks Mere rannast kaugemale maa poole minna. Weel ei olnud ta mitte paari werstagi ärakäinud,  kui ta oh seda rõõmu! enese ees üht wäga ilusat maad, ja sääl kaugemal kenad kollakad särawad tornid ning üht ülewäga  ilust linna nägi. Mida ligimale ta linnale  jõudis, seda kenamaks ta läks ja wiimaks  nägi ta müratumat rahwast suure rõõmu  öiskamise ja musiku mänguga linna wärawast  wälja ja otse tema poole tulewad. Seda nähes tahtis ta häbi pärast, sest et temal  öigid rudid selgas 'polnud, eest ära ja körwale minna, aga peagi nägi ta ennast hulgast  rahwast ümberpiiratud olewad, et ära peäsmist sugugi ei olnud; aga kui ütlemata suur oli tema imekspanemine, kui ta nägi, et kõik see rahwa hulk tema ümber kisendas: ön ja õnnistus olgu meie uue kuningale, panid temale warsi kallid kuninglikud riided ümber ja krooni tema pähä, tõstsid teda uhke tõlla sisse ja wiisid kuninglike lossi peale, kus siis kohe selle maa suured ülemad teenistuseks tema  ümber seisid, kõiki tema käskusi ning soowimesi  silmapilgul täitmas. Kõik tema alamad  püüdsid üks teise wöidu ta kõige wähemaid  soowimesi, ning weel ta möttidki, kui see wöimalik oli, täita; üht lusti ja rõõmu teise peale tehti temale ja kõik sugu toidud, mis ta iial pidi himustama, sai t'ale pakkutud, nenda, et ta arwas ennast unenäus olewad, ning ta kartma lõi, et kui ta ülesärkab, ta ehmatus siis seda suurem saab olema. Aga kui juba nädalad ja kuud nenda õnnelikult edasi olid läinud, on ka aegamööda kõik hirm ja kaksipidine mõtte ta südamest kadunud ja kõiksugused soowimised ja tahtmised ning hi- 138