sagedaste kuulda. Aga mitte üksi rööwlitest ei ole kurjategusi kuulda, waid ka muu inimestest. Nii on näituseks KatanzaroS kaks perekonda, kes poliitika arwamiste  pärast töine töisega waenluses elasiwad, linna turu peal awalikult sõda wastastiku pidanud, kus juures  kolm inimest surmarüppe langesiwad. Et lugu seal nii kurb on, arwatakse politsei ja kõhtude süüks. Kohtud ei kaalu oma õigust mitte õige kaaluga, waid rahakukru ja muu asjadega. Kurjategijad lastakse sagedaste lahti ja auusad inimesed heidetakse kõhtude alla. Seesugusel 100 l lähemad kurjategijad ikka julgemaks  ja kõik julge olek ja õiguse tundmine on kõikumas.  Seestpidise ministeeriumi kindral-sekretär on sellepärast mitu ringkirja kubermangu ülematele saatnud,  et nad politseist mõnusama tööle kutsuksiwad, ja ka kõhtude ministeeriumist on käskusi wälja läinud, et kõik kõlwatumad ja nurjatumad kohtu herrad ametitest  lahti saaksiwad. Itaalia walitsus katsub nüüd küll kõigest jõuust oma kohtuid kõlwatuma inimestest puhastada, aga mis nende inimeste süü läbi paha sündinud, seda ei ole mitte nii ruttu wõimalik parandada.  Häda selle maale, kus kohtu ülemad mitte enam õiguse kaalujad ei ole, waid oma kasu ja kurjuse  sulasteks on saanud! Saksamaa wõitlemistest Lutheruse kirikus nende kahe partei wahel, kellest ühed kui kangeusulised kõiki tõisitimõtlejaid maharusuda püüawad, aga töised waba uurimise ja südametundmise priiuse eest wõitlewad,  oleme juba mitu korda rääkinud. Õpetaja Dr. Kalthossi lahtilaskmine ametist on selle wastastilüses wõitlemises üks tähtjas juhtumine, sest Dr. Kalthosf on üks wägewa waimuannetega ja auusa meelega mees, kes oma mõtlemist mitte seesuguste kitsa kruuwide wahele kruuwida ei lase, nagu seda kangsusuliste kirikherrad  tahawadp tema on ka üks mees, kes oma mõtete  eest wälja julgeb astuda ja maailmale ette näidata,  missuguse põhja peal tema ja tema wastalised seisawad. Selle julge ette-astumise eest tänawad teda kõik wabadust armastajad mehed. Nii on Dr. Kalthosf  Märtsi kuu alustusel Berliinis ühe suure kõne pidanud: Lutheruse usu kiriku olewikust ja tulewikust, kus suur Uraania saal puu püsti ülema seisuste rahwast  täis oli. Selle kõnes nimetas esmalt Dr. Kalthosf,  et ta omale õpetaja kuube mitte leiwa-kirstuks ei olnud walitsenud, waid selle svowimisega, selle kuue seeS Jumala riigi kasuks tööd teha ja ewangeliumi tõtt inimeste südamete sisse kanda. Ja ehk küll tema käest nüüd kirikherra kuub ära on wõetud, tahta ta sellegi pärastki ewangeliumi tõe eest wõidelda. Selle ewangeliumi tõe eest wõitlemise pärast dlla ta kiriku walitsusega tülisse läinud, sest see kiriku walitsus kõndida  juba nüüd radasi, mis tõsise Kristusest kaugele ära wiia. Praegusel ajal olla kõige pühama waraga kahewaheline lugu, ja sellepärast ei wõida tema, ehk küll ise rahu armastab, siiski ilmaski mitte oma wastaliste  põhjustega rahu teha. Siis näitas Dr. Kalthosf,  kuidas praegune wõitlemine Lutheruse kirikus juba usupuhastamise ajast saani olemas olnud ja meie ajal awalikult maailmale silma paistma hakanud ja ennast awalikuks sõaks waimu-põllu peal ümber muutnud. Selle wõitlemise juures ei ole mitte üksiku usuõpetuste pärast riid, waid sellepärast, kas meie südame teadmine  waba peab olema ehk ühe iseäralise kirikliku wäewalla alla rusutud, ja kas ülem kohtumees usuasjades  ja usu-elus Jumal peab olema ehk ülem kiriku walitsus ja ülema kirikherrade nõukogu. Lutheruse riigi-kirikus olla praegu üksi nii palju prii uurimise wabadust, kui seda kiriku walitsus lubab, ning õpetajad  ei tohtida oma usku mitte Jumala käest paluda, waid ka selle kiriku walitsuse käest. Jeesus olla küll usu-wabaduse eest wariseride wasta wõidelnud, nagu seda ka Luther olla teinud. „Aga meie ajal tahawad inimesed meile käskida, mis meie peame uskuma, nagu oleks ühe konsistorialraadi südame teadmine enam «äärt, kui kellegi töise muu ristiinimese südame teadmine!"  üttes Kalthosf. Siis näitas ta edasi, kuidas see kiriku walitsuse põhjus rahwast kiriku poolt ära on wõerutanud, sest rahwas ütelda, et õpetajad mitte seda jutluses ei õpetada, mis nad usuwad, waid seda. Mis meile ülema kiriku walitsuse poolt õpetamiseks ette NeMatakfe. Meie ajal ei wõida õpetaja muud teha, Änd ennast kiriku walitsuse alla anda ja oma enese südame tundmist wangi heita, ehk ennast mitte selle walitsuse wangi anda, kus ennast siis ametist lahti peab wõtma, n. n. e. Meie oleme siin paljalt mõned  tähtjamad mõtted Dr. Kalthossi kuulsast kõnest wälja wõtnud, sest kuulsaks on see kõne juba lühikese ajaga saanud. Dr. Kalthoffil on üks osaw kõne and ja tema süda põleb armastuses tõe wõitlemise eest. Sellepärast saab tema töö tähtjaks Saksamaa Lutheruse  nrttuS tõusma, nagu üleüldse tähtjaks selle kiriku parandamisele saama. Kreekamaal näikse ikka weel lootust olewat, et ta heaga oma asja Türklasega õiendada jõuab. Et palju Kreeklast üle piiri Türgimaale sealse mässajate  sekka läks, on Kreeka sõäminister ringkirja wälja saatnud, kus ta seesugust prii-sõameeste sõdimist ära keelab ja neid piiri peal wangi käsib wõtta. Täitsa silmakirjaks see ringkiri küll ka kirjutatud ei wõi olla, sest et piiri peal nüüd ka tõeste mitmed sõameeste salgad kinni on wõetud, kes Kreekamaalt oma suguwendadele  appi tahtsiwad minna, Türklaste wasta wõitlema. Omalt maalt. Wiliandis. Dr. Kreutzwaldi kapital. Nagu meie lugejad juba teadwad, on „ Eesti Kirjameeste Selts" nõuuks wõtnud, meie auustatud laulu-isa nime peale üht kapitali korjata, mis kui ~1)5. Kreutzwaldi kapital" Kirjameeste seltsi kassasse nii seisma jääb, et iga aasta paljalt intressid meie Eesti kirjawara heaks ära tarwitatakse. Nimelt peab selle raha eest ' manu laule ja muid Eestirahwa pärandusi korjutama ja selle läbi seda teed, mis Dr. Kreutzwald nii suurelt  oma Kalewipoja lauluga alustanud, edasi käidama.  Alles Dr. Kreutzwald on see mees, kes oma Kalewipoja lauluga meie rahwausele kindla aluspõhja alla on pannud, sest see laul annab meile seda tundmist,  et meil üks minewik on olnud, ja selle tundmise  sees üksi wõib meil ka seda julgust olla, oma tulewiku pärida. Meie Kalewipoja laul on Eüroopa rahwastele sellest teadust annud, et Estlased mitte üks ise orja tõug ei ole, kes kohe kaduwad ja töiste rahwaste  sekka sulamad, nii pea kui nad ennast Õhtumaa  waimuharimisega tuttawaks teemad, waid et nende waimu-elul ise oma- maailm on, kelle kunstlikul ehitust  ka kõige suuremalt haritud rahwad imekspannes pealt wõiwad waadata ja oma maimu tema paistusel kosutada. Meie Kalewipoja laul on juba mitmel kor- ral ka Saksakeele ümber pandud, ning üks kuulus Saksamaa laulik on temast ühe laulu luulnud, mis . terwet raamatut täidab. Kui nüüd vr. Kreutzwald oma suure tööga meie rahwusele seesuguse kadumata ja mõnusa aluse paigale on pannud, siis peame meie, kes meie Eesti rahwuse põhja peal seisame, igal korral  suure rõõümga osa" wõtma, kui midagi tema mälestuseks  ehk nime auHs tehakse. Meid on wastaliste  poolt küsitud: mis on Sakala rahwaus? Näidakem  teuga üles, et see muud ühtegi ei ole, kui Eesti nime ja kodumaa auu ja õnn. Sakala ei ole jo mitte üksi tema wäljaandja ehk kaastöölised, waid ka kõik tema lugejad. Nagu meie Aleksandri kooli asjus näidanud oleme, mis Sakala rahwaus on, nii näidakem seda ka teuga vr. Kreutzwaldi kapitali juures üles. Meil on küll palju juba kõiksugu asjade peale omast warast anda olnud ja sellepärast ei ole seda palwet mitte kerge asi awaldada. Siiski aga loodame, et palju natukestest wiimati üks palju saab. Meie saame sellepärast oma lugejate käest andeid I)r. Kreutzwaldi kapitali' heaks wasta wõtma ja saame igaühe ande üle awalikult kwiitungites aru andma. Kui meie mitte igamees omad käed adra külge ei pane, siis ei wõi meie töö edeneda ja meie jääme oma püüdmistega  häbi sisse. Aidakem sellepärast igamees ühes, nii palju kui tema jõud kannab, et maailm pea aru hakkaks saama, missugune elustaw kewadine õhk Eesti kodumaal puhub. Oleme näidanud, et meie elu tõsine elu on, siis ei saa seda elu keegi enam julgema lämmatada  katsuda. Seesugune elu on aga tõeste Jumala  meele pärast, sest Tema ei oleks muidu Eestirahwast  mitte mitmesada aastase orjapõlwest läbi aidanud,  kus selle wahe sees mitmed rahwad täitsa ära on kadunud ja kustunud. Jumala õnnistus saab igapidi  meie poolt olema, kui meie aga ise püüdlikud oleme ja auusat tööd teeme. Awaldagem seda püüdliku  olemist ka oma „Dr. Kreutzwaldi kapitali" kogumises  ! „ Eesti Postimees" on oma wiimastes  numrites mitu kirja „ Sakala" wasta awaldanud,  kus tema ehk tema kaastöölised muud ei tee, kui kõigema ropema sõnadega sõimawad. Mis neis kirjades natukene asjalik, selle peale saame omas juhtkirjas  „Kahjulikud liikumised" wastama. Sõimusõnu arutama minna, seda ei saa keegi lugeja meie käest pärima. Imelikum on see, et neid „ Postimehe" kaastöölised  ise sõimawad, aga seal juures ikka kisendawad, et töised neid sõimata; nemad ise teemad tüli ja katsuwad  terwet rahwast ka kokku ässitada, aga hüüawad  ikka seal juures, et töised riiutegijad olla. Kui „ Sakala,, selgust pärib, seda nimetawad nemad riiuks ja purelemiseks, aga kui nad ise rahwast tänukirjade nime all kokku ässitawad, seda nimetawad nad rahuks. Kõige imelikum on meel see, mis „ Eesti Postimees omas 9. numris ütleb. Temal olla wastus «Eakalale"  walmis kirjutatud, ütleb ta, „ millel omad küüned  ja kihwad on," aga seda wastust ei taha ta enne awaldada, kui peale laulupidu. Kui tema wastus üks tõsine asjalik waidlemine on, mikspärast ta teda siis awaldada ei taha? On „Postimehel" õigus, siis wõib jo tema wastus temale üksi auuks olla. Mere omalt poolt saame ka hea meelega seal õigust andma, kus õigus on. Aga wist ei ole „Postimehe" kiri muud, kui üks kiuste- ja laimduse-kiri, kellest tema auule kahju saab, mis temal laulupidu ajal hädaste tarwis läheb, kus ta jo, nagu isegi mõista, esimene tahab olla ja ainus. On siis rahwas temale laulupidu  ajal küllalt ohwrit suitsutanud, siis wõib ta mõni aeg otsa jälle oma auu-maheduse taga-warast elada ning ei pruugi selle järele küsida, kas rahwas tema laimamise kirjade üle nutab ehk naerab. Aga meie ei usu mitte, et rahwas seesuguse poliitikaga rahul saab olema. Meie mõistlikum jagu rahwast ja seesugused üksi tulewad ja laulupidudele ei lase enesele enam mitte lüwa, weel wühem kruusi silma riputada. Rahwas nõuab selgust ja tõsidust, aga neist mõlematest ei ole paraku üht ega töist „ Eesti Postimehel"  ja nende tema kaastöölistel, kellest ülewal rääkisime. Nagu meie ette olime ütelnud, on meie maa Saksakeele ajalehed mõlemad ...t kirjad „ Eesti Postimehest" ümber pannud ja neist kirjadest nagu uut rammu ja julgust omale saanud, Sakala wasta wõitlema hakata. Kõige jõledamal kombel on seda Tallinna Saksakeele ajalehes „Revalsche Zeitung" mana tuttaw I. 8. teinud, kes täitsa selle peale wälja läheb, meie maa üksikuid rahwausi kokku ässitada. See I. 8. peaks mõtlema, et meel küllalt neid mehi meie maal on, kes ennast ühe ainsa partei kasuks mitte elu ja surma peale kokku ässitada ei lase, maid põlastamisega seesugust kirju loewad, nagu neid I. 8. kihwtine sulg paberi peale sepitseb. Meie saame tulewal korral lühidelt  nimetatud kirjade sisu oma lugejatele teada andma, aga waidlema meie Revalsche Zeitungrga mitte ei hakka, sest seks seisab ta oma waidlemise põhjustes liig sügawal meie all. Tema ütleb, et ta sellepärast tükk aega Sakalaga sõariistade rahu pidanud, et Sakala  wäljaandja üht Saksakeele raamatut wälja lubanud  anda, kus oma poliitika põhjust saada awaldama. Aga see lubamine olla paljas hirmutus olnud, ehk nagu mõned warju lapid, mis hobustele silmade kõrwa seutakse, et nad kuhugi kõrwale ei wahi, ja sellepärast pidada nüüd „Revalsche Zeitung" omalt poolt seda sõariistade rahu lõpetama. Sellepeale wõime ütelda, et meie, ehk küll „ Revalsche Zeitungi" kaastöölisele I. B'le seesugust silma-lappisi tarwis läheks, siiski neid temale waljaste külge ei ole tahtnud panna, waid jätame seda selle hooleks, kelle ohjade otsas juhtida t. 8. on. Meie lubatud raamat aga, kellest 1. 8. tõeste rõõmu ei saa tundma, on juba ipalmis trükitud  ja saab pea raamatu poodides saada olema. Selle raamatu pealkiri on: „Offene Antwort des Herausgebers  der Sakala aus das zweite Anklageschreiben des Pastor J. Hurt. Aus dem Estnischen übertragen und mit einer Einleitung und Anmerkungen herausgegeben  von C. R. Jakobson." See raamat sai juba Nowembrikuu lõpetusel walmis ja on Detsembri alustusel zensiritud, meie tahtsime teda aga sellepärast trükkimata jätta, et ajalehtede maidlemistes rahu lootsime  Lulewat. Nüüd aga, kus meie kiriklaste partei ja nendega seltsis Saksakeele ajalehed uueste meie kallale  kipuwad, oleme teda ommeti wälja pidanud andma  ja saame pea töise raamatu taga järele saatma, kui seda tarwis leiame olewat. WUiandi maakonnast. Hullud koerad. Põltsamaa pool on inimesed praegu hullu koeradega hädas, kes palju kahju on teinud. Põltsamaa ümberkaudu,  Rõstla ja Nõmmawere külas on seitsme talu sead hullust koerast ära kistud, kellest suurem jagu ka juba hulluks on läinud ja otsa saanud. Kui mehed koera hobustega taga hakanud ajama, jooksnud ta koju, kus koera peremees ütelnud, et koer mitte hull ei pidada olema; aga kohtumehe käsu peale pannud ta siiski koera kinni. Kui peremees töisel hommikul koera waatama läinud, oli see omad jalad ära närinud.  Siiski oli peremees nii ette waatamata et koera wälja laskis; koer aga kargas tema kattest kinni ja näris ka tema käe puruks. Tohter, kelle juure kohe peremees läinud, annud küll lootust, et ta Lerweks saaks saama, aga tüoruk, keda koer päewal enne seda oli kiskunud, oli alles kolme päewa pärast tohtri juure läinud, ja mis sellest waesest hingest saab, on teadmata.  Mitmes külas ja mõisas on kõik koerad püssiga  maha lastud, sest et neid hull koer oli kiskunud. L.