sõbra kallale, kiskus ja lõhkus teda küünde M hammastega hirmsal wiisil. Wahe aeal, et m'ul kull suur walu oli, katsusin ma ome- Kjge ennast jalule ajada ja püssi hobuse alt Sm kiskuda» Laeng laks läbi metsalise pääluu  siiS oli kõik rahu- Aga minu söbragi eluõhtu ei olnud enam kaugel; sest ta oli nii koledal kombe! ära kistud ja lohutud, et mõni minut hiljem hinge heitis. Mina isi olin ka juba nörk, sest et palju werd enesest kautanud  olin. Aga see läks m'ul weel korda, et ma oma õnnetuma sõbra hobuse wötsin, waewaga  selle selga ronisin ja siis weel enne ööd teiste seltsimeeste juure tagasi sain. Kaks aastat pärast seda sündis jälle teine seesugune lugu, mis küll mitte nii kole ei olnud kui esimene  ; aga siiski ei puudunud sääl palju. See oli nenda: meid oli kaheksa meest karu jahi paale wälja sõitmas, kui meie ühe jaaguari  nägime, kes sedamaid ühe seisawa puu otsa põgenes ja ennast paksu lehtede sisse ara peitis. Meie piirasime kohe ennast ettevaatamisega  puu ümber; üks meie seltsist, kes alles esimest korda seesugusel jahil ligi oli, astus meie keelust kuulmata üsna puu alla, et waadata, kus waenlane aset on. Ta wöis weel kolm sammu puu tüwist eemal olla, kui jaaguar korraga tema paale maha hüppas ja teda lõhkuma hakkas. Meie jäime peaaegn kahewahele, et ei tea, kas waenlasele tnld anda wöi mitte, kuna sõber metsalisega surma hädas wöitles ja kisendas. Minu naaber aga, kes täiejulgusega mees oli, kargas ruttu hobuse seljast maha, jooksis mõne sammn edasi, laskis paugu pörada, ja metsaline oli surnut. Aga meie ettewaatamata sõber oli ka hirmsaste ära lõhutud; kõik rinnad ja kaewarred  oliwad katki kistud ja päänahk peaaegu  üleüldse mahakiskuv. Palju were jooksmine  oli teda üsna nõrgaks teinud, et ta, kui meie teda üles tõstsime, minestanud jälle maha tagasi langes, ja meie teda ühe kandmise  raami paal laagrisse wiima pidime. Tema  haawad oliwad küll hirmsad ja sügawad,  aga siiski weel mitte surma kardetawad.  Kolme kuu pärast sai mees jälle taieste terwekö." Uued raamatud. VI. Tanawu aasta on kaunis rikas kooli raamatute  kaswamise poolest; mitmed on siiamaale  juba wälja tulnud ja mitmed pea tulemas.  Üks neist kasulikumatest ja tarwilikumatest,  mis siiamaale wälja tulnud, on «Kooli laulmise raamat." (Eesti Kirjameeste toimetused -M !5.) Kuues jaus. Kirja pannud  : A. Grenzstein. Siiamaale oli seesugusest  raamatust suur puudus. Ainukene koolilaste laulmise raamat oli C. R. Jakobson'!  «Rõõmus Laulja", mis aga, et ta pisuke on, kõiki nõudmisi ammugi enam täita ei wöinud; sest meie kooli tööle pannakse uuemal  aeal palju kitsamad ja kindlamad piirid. Laulmiseks antakse palju wähem aega kui enne, kellepärast siis koolmeister seda wöimalikult osawaste juhatama peab, kui ta rahwa seast mitte kaduma ei pea. Et meie koolid wäga mitmesugused on, ei ole sugugi wöimalik ühtesugust raamatut wälja anda, mis kõikidele tulus ja kõlblik on. Seda on wäljaandja wäga häasti ära tunnud, ja et seda wiga nii palju kui wöimalik, äraparandada,  on ta raamatut kuuesse jausse jaganud,  nenda et igaüks enesele seda jagu waliteda  wöib, mis ta kõige tululikuma arwab olewat. Siiski on tarwis seda tähele panna, et kergematega pääle hakatakse ja siis raskematega  lõpetatakse ehk muidu ei wöiks õppimisest  õiget kasu tulla. Esimestes jagudes on enamiste õige kerged laulud, kus ka nende wahel noodi õpetusest niisugused asjad lühidelt üles on tähendatud, mis laps kätte peab õppima ja koolmeister enne õppimist tunnis ära seletama. Laulude õppimise kergituseks on mitmes kohas tarwilikud  hääle harjutused, mis häält hariwad. Raamatu ees otsas on säädused laulu õppijale;  neid peab parajal kohal lastele ära seletama  ja nende täitmist alati nõudma. Nimetatud kuuest jaust on kolm esimest küla ja kolm wiimast kihelkonna koolide kohta arwatud.  Et aga laulud pitkamisi ja kord korralt  raskemaks lähemad, siis wöib ka küla koolides, kus õppimisega jõuab, meel neljat annet käsile wötta. Kuidas tääda, ei wõi 341