temale ühe kalli toosi, marstliku tähtedega. Oma suuremad mured näitab würsi Aleksander rahwa õpetuse eest pidama ja on kaks õpetad meest, Dr. Atanofsowits ja Dr. Jiretchek oma nõuks kutsultd, et nendega ühes selle tähtsa asja kallal tööd teha. mis. kuida iseenesest mõista, tänine wäga wiletsa korra peal seisis. Nüüd aga peab se asi nii ruttu kui wõib. paremaks käänatud saama. „Minu rahwal on raamatud niisama kibedast tarwis kui moeka," on noore mõistliku würsti oma sõnad. Igas linnas saamad  malitsufe poolest keskmised koolid: gümnasiumid,  progümnasiumid, real koolid ja kaubakoolid  asutud. Kogudused saamad malitsufe poolest nõu. omast jõust niipalju keskmisi ja asjaliku koolist (käsitöö koolisi ja põllutöö koolisi) asutada, kui neil mõimalik on. Walitsus asutab ühe suurekooli. kaks kõrgemat gümnasiumi (lükeumi).  neli koolmeistrite kooli ja neli waimnliku seminari. Talmekuul loodetakse nõupidamistega malmis saada, et siis kohe asutamistega alustada. Soowime ka meie omalt poolt Jumala abi ja head õnne selle tee peal ühe rahmale, kes meie suure isamaa poegade, nende seas ka Eestipoegade  ja üleültse Baltimaa poegade mere ja maewa läbi wabaks tehtud ja oma enese jalgade peale seatud on! selle kuu pääwal on suuretükuväe kasarm ja mitu ümberkaudust maja Sofias ärapõleud. Amerika maalt. Panamaa kanali nõu ei taha Pöhja-Amerika ühendnd riikide meele järel olla. kes kardawad. et selle läbi mõerad riigid siin liiga õigust saaksid ja jalga nende omanduse sisse pistaksid. Wõib olla et seläbi selle nõule ja tööle takistust sigiyeb.  Meiusist  linnas on kange kollatõbi, kurda seal maal sagedast suwi aeal. Kodanikud on enamist põgenend ja linn lagedaks jäänud. Ka kahjud raha poolest olla wäga suured. Jutu leht. Meie pölwisest aealooft ~Püha DawLb." (Mis poolele jäi). Se oli 47. Leikusekuu pääwal 4878 wara homiku, kui mäeharjast, mida „ Monte Labro" nimetakse, üks imelik, pool kena, pool weider rahwa-roug allapidi wenis ja igaltpoolt juuretõttawate  läbi suuremaks kaswis, mida alamale jõudis, kui weerew lumekera sulal talwepääwal. Eesotsas kõndis üks neiuke walges riides, lillepärg ju uks te peal, millest walge shleier allapidi  lehwis. Käes kandis neiuke üht lippu Pühaema  kujuga, kus „Mater Victoriae" (wõidu-ema) särama tähtedega allakirjutud oli. Rohke salk weikemaid neiukest walges riides, käis järel. Mm ese salgu järel tuli parw walges riides, punase shleieritega, lilledega ehitsetud  juuksetega ja lumiwaige lintidega üle rinna. Nende lipu peal oli Pühawaimu kuju tuwikese näol, sündsa Ladinakeeli allkirjaga. Siis tulid patukahetsejad," punases riides kollase lintidega; lahtised juuksed lehwisid tuules ja pitk sinine shleier rippus jalgeni. Lipu peal paistis ülestõusnud  Kristus a Ilukirjaga: „Wabariik on minu riik." Ka mehed, kes nüüd tulid, olid kolme salku seatud, kolme mõistatuse-kuju all, need olid lõwi, wana Rooma wäge kotkas, Prantsusmaa julgust, ja härg, Hispania-maa tugewuft tähendates. Nende Roomarahwa-sugnde tähtede kõrwas oli mitmesuguseid salaseltflde lähtest, punase, kollase ja stnise lippude peal näha, mis iga salgu ees kantud said ja kus suure tähtedega pealekirjutud oli: „Labarum," kuida seda lippu nimetakse, mida keiser Konstantin unes näinud olema räägitakse, mille peal rist ja Kristuse nimemärk seisid. Meestel olid ühesugused  riided: pitk, punane terawa otsaga müts, westhallid pükfid, kollased paelad rististiku üle rinna, ristitähega kahe wäljapoole pööratud klammeri mahel —)' j ( —. Weike waskne rist rippus igaühel rindas. Naesterahwa rongi juhtis üks preester pitka halli talaariga, mis kuld-wõega rinde all kokkupeetud oli. Walju healega alus- tas preester laulust, mis kordamööda naesterahwa-ja  meeslerahwa kooridest lauldud said. Meeste ees astus „prohmet" ise Dawid Lazzeretti, üks kuju, kuida seda tähtsam ja uhkem kergeusulise Itaalia rahwale svowida ega wäljaotsida ei wõiks Tema maalitud kuju näitab  üht meest pitka musta juuksetega ja habemega,  mis rinnust saadik ulatab. Säraw punane eremiiti (ükstelawa mehe) rie katab tema keha ja saab säramast kollasest wööst koospeetud, õlade peal on uhke sinine mantel ja kaela ümber raske  rõngaspael waskse medalliga. Wassakut kätt tõstab nenda ehitsetud mees kõrgese ülespidi ja peab paremas käes üht suurt lipu, mille peal rist ja mitme sugused elaja-tähed mõistatuse wiistl paistawad. Tema kõrwas on laia-ääreline kõrge must kübar ja selle kulges suur waskne shild, mitte peal üks tuwi ja loorberi oksade wahel se ülemal ülespandud täht on, mis Lazzaretti  jumaliku saatmist tunnistama peab. Sesama  täht seisab weripunase armiga oma otsaesise peal. Selle püha-mehe kiriku juures, Monte Labro mäe lau peal peab rong kinni. „Prohwet" näitab käega, kui tahaks kõnet pidada. Selges, marjuta päämapalawnses seisab rahwahulk liikumata paigal. Segatud, tallitsemata mõted surusid küll läbi „prohweti" pea. Näitas, kui ei teaks isegi õie te, mis peaks tegema ja kuida kõnelema; sagedasi takistas kõne ja kõneleja pidi kõik oma jõudu kokkumötma, et aga edasi saaks Kole leek läikis korraga tema silmis, ülemaimustud kõnewärawad kargasid  lahti. Ms Wastlapääwa naljamäng on se, ütleb meift maa-ilm; ja seda mõtleb ehk ka mõni Teie seast. Aga meel pühamaid asju kui meie asi on, on naeretud ja pilgatud ja kõlmatuma nimedega teotatud, ja siiski pidi mõit nendele jääma ! Weel mõne aasta eest olin mina woorimees ja kaubakandja loomade juhataja. Aga minu rindus elab üks suur hing, sest minu soontes jookseb ühe wägema keisri meri. Kõige suuremad saadetused  pidid minu sees oma täitmist leidma, mina pidin maailma-riigi asutajaks saama. Sest mina olen Jumala sulane, ja mina olen Jumal ise, ja Teie olete minu apostked..... Minu riik on juba algand. Kas Teie ei usu? Mina üksi, mina üksi annan käsku; ja kuhu mina tulen, seal peamad Ilmaliku mägede wägiwalla sulased taganema. .... Nemad üklewad minule, et politsei  mind otsib, et mind Rooma wiia tahetakse, aga nemad ei julge seia ülese tulla, need wiletsad! Mina tahan nende wasta mina! Homme homiku  astun mina mägedest maha. Ja Teil ei olgu hirmu! Ükski ei tohi Teile häda teha! Minul on kuusteistkümmend millioni kaitsemiseks malmis ja Teie olete ka nende seas. Eks ole tõsi, Teie tulete? „Ja," karjusid kõik üheft suust, „ meie tuleme!" i,la Teie saate, seda tõotan mina Teile, Teie saate haamamata olema. Mina ise suren mast siis, kui mina 75 aastat mana olen ; mina suren Roomas ja kõik rahwas nutab minu järel. Mis Itaalia politsei minust tahab? Mina tean aga üksi seda, politsei põgeneb meie eest, sest meie ei taha ühegile häda teha Meil on muidugi raha tarwis; ja kui Teie ka juba palju annud olete, siis ei ole sellest weel küll. Aga ärge sellepärast muretsege. Kui Napoleon I. se suur sõeamees Rooma tuli, siis ei kurnand tema mitte alamat rahwast, aga tema käskis «vürstist maksa. Ja nemad maksid ja jäid siiski «vürstiks. Meie tahame ka nenda teha. Wöi kas Teie ei usu minu saadedusi? Pärite Teie imetegu?" „Ja, ja!" „Olgu nenda. siin seon, pange tähele!" Ja siis näitas tema Dawiti-torni peale, mis kõrgemas  mäe otsas paistis, ja mille pealt punane lip tuulde lehwis Tahate Teie «vabariiki?" „Ja, meie tahame wabariiki!" pTulete Teie, kuhu mina Teid miin?" „Kuhu Sina tahad! Elagu wabariik!" nenda karjusid kõik, mehed, naesed ja lapsed. „ Pange tähele: Üks on surnud, teine ei ela kaua. Ja siis tuleb meile wabariik." (Se mees ehk teadis 17, Leikusekuu pääwal juba sellest kurjast nõust, mis 18. Talwekuu  pääwal kuningas Hnmberti wasta täita taheti.) Selle järel kõneles Dawid Lazzeretti edasi: Meie waenlased tahawad werd, seda tean mina ja teate Teie. Ja nemad peawad werd saama, aga mitte meie werd, waid nende enese werd. Wõi on Teil hirm were eest? Seda on sagedast  tarwis. Waadake minu peale: Weri katab mind, pea paneb se minu hinge kinni, mina olen merine igast küljest" - ja tema kiskus oma riided lõhki ja näitas werd oma ihu peal. „Aga se on jumaliku Lunastaja weri. kes inimesesugu  õu saks teeb Meie eest sõdiwad ingled, pühad, püha neitsit! Meie saame üksteisest aru. Homme homikn enne kell seitset ootan mina Teid siin Meie läheme ühes omaft Sinaift maha, külg külje kõrwaS ilma sõ ea riistadeta  ja siiski ärawõitmata. Meie läheme Arzidosso linna, sealt paikadesse Monte Amiata ümberkaudu, siis teiste linnadesse selle poolsaare peal. Ühtigi muud ei wõta meie kaasa kui aga hüüdmist: Elagu wabariik! meie lipud ja selle risti. Tulge kõik ja meid ou mitu tuhat. Häbi sellele, kes töotand on ja tulemata jääb! Homme hommiku kell seitse ootan mina Teid selle koha peal. Kas tulete?" Meie tuleme kõik!" 5 Kas wannute seda? Meie waunume seda!" „Olgu nenda! —> homme hommiku!" Ja nenda lahkusid hulgad ja pöörasid mitme teede peal oma elumajadese tagasi. Teisel pääwal wara hoMiku olid rohkem kui 2000 inimest määratud paigal koos. Sõeariistu  ei olnud ühegil, ei ka Dawidil enesel; kõrgema koha pealt juhatas tema pilliroost kepiga  rahwale teed. Seltsttähed said wäljajägatud,  kübarate külge ja rinda pistetud; laulust  alustati, ristid ja lipud tõsteti kõrgele ja rong hakkas edasi kiikuma. Jälle käisid neiukesed  ja neitsitid omas ehtes eesotsas, nende järel Mha Dawidi" apostlid kiituselaulust lauldes, mis peale rahwahulgad wastastd. Ja salmi lõpetati: pEvviva la republica, Jddio e la liberta!" (Elasin wabariik, Jumal ja wabadus!) Suuremaks ja suuremaks kaswis rahwahulk, mida ligemale Arzidosso poole jõudis. Põllumehed  jätsid oma lõ) se:sma, naesed jätsid majad  ja lapsed üksi ja kõndisid teistega. Pea olid alewiku ligi jõudnud, sada sammu eemal seisab üks rift, „del Kanzakki" nimetakse; seal tuli takistus. Üks politsei saadik wie jalawäe  soldatiga ja kahe linnasoldatiga astus nende kolmetuhande wasta, käskis neid üheft ära ja koju minna. Dawid Lazzaretti astus ette. Nendel ei oleks midagi kurja nõu, tahaksid aga kirikutes käia ja pilgerikäikns wabaduft kuulutada. Peaks siis lastama Jumala tahtmist sündida ja tema rahwast rahuga edastminna. Aga kõne ei mõeduud;  politsei saadik tundis oma kohast ja jäi kindlaks. Asjata tähendas ja kinnitas Dawid, et nemad ilma sõeariistadeta, et nendel üksi naesed ja lapsed ja üks weike rift wastapanemiseks  olekstwad. Saadik korratas oma käsku ja soldatid laadisid püssid. „Rahwas!" hüüdis Dawid, „kiskuge surmariistad  wägiwalla sulaste kääst! Evviva la republica!  (Elagu wabariik.) „Evviva la republica!" karjusid tuhanded healed wasta ja rasked kiwid lendasid, suurem jagu üle wastase peate, üks aga wasta saadiku pead teine wasta ühe soldati kätt. Saadik tommas cewolweri, sihtis, ja kuul leikas läbi Dawte Lazzaretti pea, keskelt läbi tulipunase märgi otsa ees; langedes sai tema üheft mehest peetud ja suri mõne silmapilgu pärast, oma