Perno Postimees ehk Näddalileht M 62. 1875 neljapäew 25. Oktobril.^ aasta. Perno Postimees tulleb näddalas üks kord wälja ja nimmelt igga neljapäewal parrast  lõunat. Hind on Peruus 1 rubla 3V kopp. ja postirahhaga 1 rubla Sv kopp. Ses lehhes seisab. Eestirahwa ollust ja ollemisest. Ommalt maalt: Peruust: Õnnetumast surmast. -- Tullekahjust.  Walla laegas löhhutud. Niast: Porno raudteest. Tartust: Seminari sisseõnnistamine.  Peterburgist:  Upputusest. Rahho teggemisest. Hinna allandus. Tamarast: Tallorahwa luggu. Wöeralt maalt: Saksamaalt: Kroonprintsi õnnetusest. Strassburgist: Wallawannemate wallitsemisest. Prantsusemaalt: Prii wolli. Portugalimaalt: Õnnetus ja ön. Eesti rahwa ellust ja ollemisest. Sest on jubba ennegi mitto pikka jutto rägitud  ja mitto korda nende wiad ja wiggadused  awwalikult nende silmade ette wäljalaotud, mis ülle ka mitto kulmo kortsutanud ja wilto mokkad teinud, agga sellegi parrast on assi ennamiste manna talla peale janud, mis meel puhhastamist, tassimist, harrimist ning muud selle sarnast tarwitab. Kus rahwas ennam harritud ja walguse teel eddasi jõudnud, seal on ka jubba mõnda leida, kust woib õölda, et nende ellowiis parranenud ning puhtus ja kassinus maea prügiks sanud, sepärrast pallume siis ette ärra, mitte selle ülle meelt pahhandada,  maid paljo ennam pallume, meitega ühtlase  neid, kes meel manna porri sees rübbelewad,  katsuda manitseda, et ello kombede ja wiside polest iggapiddi parrema korrale saaksid; pango nao issiärranis tähhele, kuida harritud rahwas ellab. Sellega ei õlle meie mitte tahtnud  õölda, üksi saksa rahwa peale, waid ka harritud Eestlaste peale; kuida nemmad kassinuses  ja puhtuses woiwad ellada, nenda teised  ka; maaharrimine ja pöllotöö, põlle just sesuggune töö, et seal jures pead must ja räppune  ollema. Pange tähhele korsna-pühkiat, on ta omma ammeti mundres, siis on ta must nago Moramees ehk Murjaanlane, on ta agga koddo, siis on ta puhtaks pestud, egga woi kegi öölda, et ta must olnud. Eestirahwas näitab wägga wee ja sebi kartlik ollewad, ei tohhi neid paljo omma ihho peale panna, woi kardab ta, et ihho nahk, nago ree-jallas, ärrakullub,  kui sedda iggapäew puhtaks pesseb. Wägga sure hulga jures on se weel pärris prügiks, et pühhapäewa hommikul üksi pead suggewad; hargi päewa hommiko siis tõmmatakse  küündega nattuke ülle, ehk jäewad ka nendasamma, kuida pessast wälja tulnud. Müts on neil nago pähhä linutud, sedda nad paljo peast mahha ei wötta, kä siis mitte kui ta wöera tuppa astub, ehk terretab, olgo siis, kui sömalauda iötuwad. Mütsi peast är-