ka isi kuulus mees igslpso! ning seksis oma õiglase meele ja kasuliku tegude pärast kõrge auu sees. Tema ainus tütar, Kordeelia oli oma ilu ja rikka waimuannete poolest kui armastusewäärt tütarlaps minule kiidetud saanud  aga teda ennast näha saada, ei olnud  m'ul siiamaale weel mitte õnneks juhtunud.  Sellesama noore tütarlapse hädine terwis oligi, mis seda mõisaomaniku Peeters'i täna minu juure tulema aeanud. Kordeelia oli haige, ja nii haige, et tohtred, kes temale abiks töttanud, oma lootust tema terweks saamise  pärast, oliwad üsna ärakautanud. Nemad  oliwad enamiste kõik seda tunnistanud, et t'al niisugune haigus olla, mis tema jõudu pitkamest ärakurnata; aga ühte tõsist otsust, misest see haigus tulnud, kui ka abi selle wastu, ei täädnud neist keegi anda. Ehk kül haige kindlaste oli ütelnud, et tema kellegi tohtre abi enam ei tarwitada, siiski ei jätnud  õnnetu isa midagit kasum ata, kust tütrele termist lootis saawat, ja oli nüüd seepärast ka minu juure tulnud. Ta rääkis minule ilma salgamata kõik üles ja wslmistas mind seepääle ette, et tema tütar mind tõeste wastuwötma  saada, ja andis m'ule priiwoli, kas ma temaga tenna tahta tulla wöi mitte. Muidugi et ma lutzasinz mikohe ei wöinud ma kül mitte minna, maid teisel pää- W-al, kus ta hobused järele lubas saata; sest m'ul oli täna Meel muuv tamilist talitamist, mis mind kinnipidasid. Saetud tunnil seisis teisel hommikul wanker  minu Ukse ees. See oli ilus kewadine pääw ja minule üks luStiline sõit mis mind läbi rohelise lehtpuumetsa sa põldude, kuni wiimaks sinna uhkeste ehitatud mõisa wiis, mis kena roht-aiadega ümberpiiratud oli. Maeaperemees tuli m'ule kohe trepi pääle wastu ja wiis mind esite sõömasaali, kus ta natukene kehakarastust palus wötta; parast seda wiis ta oma tütre kambri. Haigel oti tumesinisest kasimirist hommikukleit  ftlgas, mis temale hästi nägus näitas, ja istus sohwa pääl. Ta wöis umbest t 9 aastad wana olla. Meie sisseastumise pääte tõusis ta üles, ja mina nägin nüüd ühte ilusa loomuga naesterahwast, keskmises suuruses, enese ees seiswat; aga zust Magu magnetist tõmmatud, jäid mintt silmad selle ilusa liigutama  näu, armsa suu ;a nende fuMe Halli silmade pääle seisma, kellest üks rikas ja puhas  ilmasüüta maim wälja paistis. Enne kui Kordeelia ühte sõna meel oli rääkinud, oli ta mind juba täieste enesele wöitnud, ja mina mandusin omas südames seda wannet, teda surmast päästa, kui päästmine meel inimeselikus  mäes pidi olema. Ühe hästi peene loomuliku naesterahwa südamega nähti haiget märkawat, mis minu südames oli elama tõusnud, sest sõbralikumalt, kui mina tema isa üteluse järele seda olin lootnud, wöttis ta mind wastu ja awaldas oma tahtmist, et tema ennast minu hoole alla tahta anda. Nüüd wotsin mina kohe ette, tema haigust suure hoolega tundma õppida; aga tema enese käest ei wõinud ma muud tääda saada, kui st ta pääw paamalt ja tund tunnilt ikka suuremat  wäsimust ja nõrkust enese üle tunda tulema  t. Sellepäälne ettewöetud läbikatsumine andsid m'ul mõista, et temal sugugi ühte otsmiku  ehk täatud haigust ei olnud, sest kops oli täieste terme, ja m'ul ei olnud wöimalik seekord meel mitte haiguse pesa ülesfe leida. Sell' aeal, mill' minul mu ilusa armastuse waärt haigega juttuwestes. aeg oli mööda* läinud, olin mina tähelepannud, et temal enam stgWi lootust terweks saada 'polnud, maid walmistades oma ligiolewat surmatundi ootas. Kui ma wiimaks ülestöusin ja oma Mõtted temale awaldada tahtsin, küsis ta nõdra  naeratamisega: ~Noh, auustatud tohike härra, mis Teie minu haigusest arwate?" Tema naeratamine lõikas m'ul läbi südame. See näitas, Magu tahaks ta ütelda: ..Ma akman,  et sa ka üks niisaMasugune oled, kui teiMki, kes ütlewad, et minu ja uks enam mingisugust rohtu, ega abi ei Ma, kuna sa omas südames tunnistama pead, et minu juures tohtre kunst oma piire otsale on jõudnud."  Mina waskasm temale, et ma sel!' silmapilgul  weel midagi ei saa käskima, waid aga teda paluma, m'ule lubada, et mina teistest tohtridefl saetud rohtude pruukimist wöiks ärakeelda. Ts tänas mind kõigest südamest. 242