märaiaa n.üi tanuga tarwitanud. Et aga anwd Vidiomi sönumeit. uime tähendab, 'palume ka edes-433  > N tahega lahendada, nagu seda siin oleme teinud, tõsi aaa nii Teie laulupeu ajast ütlete, on ka lauluvidn ma wormasik ei ole gra pidada. Esmalt peab Suurekooli riigi walitsuse poolest ette antud, kui l°ppenud on. Töiselt peame ka selle veale wõiwad wõtta ja muialt rahwas ka meie Pidust osa see tunnistus ei saaks ühtegi enam tänuga talitama kihutanm. Teie sõnumeid saame A. A. H—s. Saame seda asja hea meelega õiendama. Armas weli, laulutegemist jätke täitsa maha, Tere waew on ilma-aegu. » > i > J' S- W—s. Seesugust õpetatud kutsikaid, kellest Teie rnMade, haugub nüüd,za aia tagas. Seesugused weiksed loomakesed tama hakkame uende nime, kellega neid kutsutakse, nime. Saame lühidelt tarwitama. « »- Kas Teie uued scadmised just Teie õnners  on, seda tuleb weel ära oodata. Teie soowi oleme täitnud ja muud asjad on õiendatud. 440) J. U. L—s. Nii kaua siu toist adresst üles ei ole annud,  ei wm me»e Teie leht muiale saata. .. P- J- O—s. Saame trükkima, ehk küll tänawu enam wonnalik e: ole. 442) M. T. H—s. Liig wähe. Seesugusest suurest asjast ei wot nn puudulikult jutustada. 443) J. T —ts T—s. Wdib olla, et cdespidi Teie kirja tarwuame,  aga praegu arwame neist asjadest juba küllalt rääkinud olewat. 444) H. S. W—s. Olge terwe! Saame Teie soowi täitma ja seda asja ka töistele äratamiseks jutustama. 445) J. T. R—s. Teie esimese küsimise peale kostan „ei", tõsie küsimise peale: 2500. 446) T. H. T—ja. Teie kiri on meid wäga rõõmustanud. Tema tunnistab, et Teie elu Põhjus õige on, aga Teie ei ole seda omas esimeses kirsas mitte mõistnud awaldada, nii kui tarwis. Seda ei wõi nüüd sugugi Teile süüks panna, waid üksi nende süüks, kes kõik meie rahwa mõtlemise pööratse joone sisse juhtinud. 447) S. J. P—s. Olge südamest tänatud! See kurb lugu on meile südamesse lõiganud. Saame teda awaldama. 448) J. K. M —s. Saame wiimses numris Teie soowi täitma. 449) K. N. P—s. Berliini kongressi pilti, mis meile 65 rubla tuli maksma, ootame iga postiga tulewat ja saame teda weel wanal aastal trükkima. Mõned õpetamise seadused. ii. j) Ühenda sugulasi õpetus-asju! Onu-Poegi ja tütreid on õpetus-asjade seas küllalt.  Piiblilood, katekismus ja kirikulaulud on sugulased;  niisama lugemine, õigest kirjutamine, kirjapanemine  ja krammatika; siis ajalugu, geograafia, wahel seas ka looduse lugu, looduse wägede lugu on ka ühendatawad:  Kui sull praegu geograafia ees on, siis on kohaline, kui sa mõne seal maal ette tulewa tähtsa taime, wõi looduse näituse wahel sekka nimetad, ehk mõne linna juures' tema tähtsama sündmustest mõne tüll jutustad. Iseäranis on külakoolis, kus koolmeistril  iga üksiku õpetus-asja jauks tundisi ei ole, niisugune ühendamine wäga tulus. „Rou muita, seä multum", s. o. mitte paljusugust, waid palju. Temal ei ole mitte wõimalik, tunniplaani peale krammatikat ja kirjapanemise jauks ise tundisi seadida; aga läbi wõtma peab tema neid asju. Mis seal siis muud teha, kui ühendagu neid lugemisega. Ja see läheb wäga heaste korda. ~Kõik on ühte palmida, Et wõiks ühes walmida." m) Nõua oma õpetamisega laste igapidist waimuharimift! Waimu peab igapidi haritama. Sellepärast ei tohi ühe õpetus-asja peale suurem jagu aega ära pruukida, ja tõift hoopis kõrwale jätta. Kui koolmeister  suuremat rõhku üksi usu asjade peale paneks, siis oleks see wale üksik-külgne olek. Meel, mõistus, süda: kõik saagu haritud. Kui aga mõni üksi mõistust  harib, aga südame tühjaks jätab, siis on see nii.  sama wale. „Kui sa ainult õpid pähä Ei sa kohe siis ei lähä; Wõta seda südamesse, Siis lääd õige radadesse." See salmike peidab ülewal kuuldud seadust enese sees. Wõtame weel töise juure: „Teadmine, tahtmine, wõimine koos: Liigub siis laewuke lõbusas woos." n) Harjuta koolilapse isetegewust! Sellest isetegewusest oleme jo isetegewa õpetus wiisi juures rääkinud (vaata Eesti Kirj. S. aasta r 1877!) ja siin ütlen weel: K°ik õpetus-viisid, kõlk Spetusseadused  on selle isetegevusele saatjaks, ning kas-petus on mõjunud, näitab koolilapse isetegevus. Selleparast -peta n-nda, et lapsele kõik õpetus -maks wa.mu varaks saab ja harjuta teda siis seda isetegevuses pruukima. Töine seltskond: Õpetuse seadused asjaliku teadmiste  kaswatamisteks. Selle seltskonna tarwis nimetan mina siin üksi kaks seadust: a) Nõua mõistuse harimise juures ka asjalikku teadmist! Esimene seltskond nõudis, et mõtlemine saaks äratatud, ja nõnda mõistus selgendatud. Töine seltskond  ütleb meile, et mis õpetatakse, seda ka meeles peab peetama. Sündinud lugu-, geograafia- ja keeleõpetus  oleks jo ilma aegu, kui ta mitte teadmises, s. o. fiin niisama palju kui meeles ei peaks olema. Sellepärast d) Muretse meelespidamise eest! „Ma mõistan küll, aga meelest on ära läinud." Seda ütelust kuuldakse wäga sagedaste. Sellepärast küsime meie: 1) mis peawad lapsed meeles pidama? 2) kuidas nad seda teewad, et asi nendele meele jääb? On asju, mis sõnasõnalt, ja töist, mis asjalikult meeles peab peetama. Nätuseks sõnasõnalt:  Mõned piiblisalmid, laulusalmid jm päätükid, geograafiat ja aja loos nimed ja aasta-arwud; aga sündinud asjad üksi asjalikult. Lühidelt: igas õpetusasjas  on midagi meeses pidada,, olgu kas sõnasõnalt ehk asjalikult. Kuidas asi meele paigale pannakse, see sünnib 'mitmel wiistl. Esiteks masina wiistl. Koolmeister ütleb ette ja laseb järele ütelda nõnda kaua kui asi meeles seisab. Ehk kooli pois teeb seda ise. Niisugune  masina wiistl õppimine tuleb aasta arwude ja nimede õppimise juures ette. Töiseks mõistuse wiisil. Kui sa näituseks üht salmi lapsele tahad pähä õpetada, siis pead seda enne temale seletama ja lapsele salmi mõtted selgeks tegema. See on loomulik wiis. Iga üks mõistlik koolmeister laseb katekismuse hakatuses kergemaid  salmist pähä õppida ja seletab neid enne seda Piiblilugude waral ära. Meelespidamise õpetamise kohta olgu lühidelt weel niipalju öeldud, et kui mõistuse harimise eest heaste on hoolt kantud, siis on ka asjaliku teadmise eest ühes muretsetud. Kolmas seltskond. Õpetamise seadused ajaliku elule kojusaatmiseks. Mitte kooli, waid elu tarwis õpitakse. Mõistuse harimine ja asjaliku teadmiste kaswatamiue sünnib selle tarwis, et laps pärast kui mees elus ennast teaks juhtida.  Aga jo see koolmeistri kohus on, lapse iseäralist  loomu ära juurdeldada, kudas teda juhatada on, et ta elus auusaste wõiks läbi saada. Selle tarwis nimetan kaks iseäralist seadust. g) Waata õpetades oma õppija iseäralist loomu! Igal inimesel on oma mõtluste, meelespidamiste ja tundmuste meel. Aga need jõuud ei ole igal ühel ühe kraadilised- Ühel on kõhn meelespidamine, töisel tugew; üks jõuab arwusi, töine nimest ja healesi rohkem  meeles pidada zc. Sellepeale peab koolmeister waatama. Kui ühel koolmeistril näituseks kaks koolipoissi  on, üks kõhna, töine kõwa meelespidamisega, siis peab koolmeister tugewamale tublimaid ja raskemaid ülesandeid andma ja kõhnemale kergemaid, tubli mõtlejale  heaste kõwa pähkel kätte, kõhnemale koredama koorega. Aga selle iseloomu peale waatamise juures ei pea mitte laiskust kaswatatama. Kui sina kõhnemale  lapsele sagedaste ütled: „AH, sinust ei saa paari pastlaidki, sinust ei saa saapatalla nahkagi, mitte kedagi, sina jääd üheks rumalaks lapseks," zc., siis hakkab ta wiimate seda uskuma ja arwab: „Noh, kui minust midagi ei saa, mis ma ennast siis ilmaaegu waewan." Palju ennema on tarwis, niisugusele kõhetule usaldust oma jõuu peale toetada ja kaswatada, siis hakkab tema ise ka uskuma, et ta midagi jõuab, ja igaüks teab, kui suur wõim usul on. Sedamööda wõiwad koolmeistri  armastus ja kannatus siin imet teha. d) Waata õpetamise juures nii palju kui wõimalik  lapse tulewase seisuse peale! Kui sina märkad, et mõnel lapsel maalimise peale suur himu on, siis toeta teda tema sõudmises. Nõndasama  igas töises asjas. On sinul jo lapse wanemate käest teada, missugust ametit nad oina lapsele soowiwad,  siis katsu sina, kas lapsel selleks tarwilikuid omadusi  on, ja kui sa seda nõnda leiad olewat, siis walmista  sina omalt poolt teda nii palju kui wõimalik selle seisuse wasta. Et suurem jagu lapsi meie rahwakoolides  edespidi põllumeesteks saamad, sellepärast peab koolmeister igapidi armastust selle seisuse kohta lapse südamesse äratama. Seda on peaaegu iga õpetus-asja juures wõimalik teha, mis jo ka meie koolmeistritele raskeks ei wõi minna, et ise.kõige südame ja meelega tublid põllumehed on. Nõnda ole kui koolmeister kõiki- des asjades lastele töiseks isaks ja emaks, kes armastusega  üksi laste head ja kasu püüab. Kui see nõnda sünnib, siis'on kool, mis ta peab olema: tema on kool elule. P. P. Kes on kiriku müüride lõhkujad? Aasta on lõppemas ja iga Eestlase keele peal kaalub see küsimine: „Kas Sakalat wõi Eesti Postimeest?"  Ehk küll rahwas ise jo küllalt kihamas ja liikumas on, siiski ässitatakse tagaft ikka peale ja kaks ehk kolm meest pruugiwad aga kusagil kokku juhtuda, ning kohe on tüli lahti: On Sakala seda, mis tema peale mõnelt poolt kaewatakse, ehk ei ole ta seda mitte? Ja kui meie neid waidlemisi pealt kuulame, siis leiame enamiste südame waluga, et inimesed isegi ei tea, mis üle nad riidlewad, ja et suurem jagu ennast weel hirmsal  kombel petta laseb. Seda olen ma nimelt ühest juhtumisest ära tunnud, kus kaks meest ka waidlemises oliwad ja kus, kui wahele tulin ja seletust andsin, wiimati mõlemate silmad wastastiku lahti läkstwad, ja nemad mind palusiwad, seda juhtumist Sakalale tõeste teada anda. Nimelt lisas weel seiemaalne Sakala wastaline juure: «Kirjutage temale, et mina, kes ma seiemaale tema wasta olin, nüüd täitsa tema poole tahan seista, sest nüüd ma olen tõeste uskmataks saanud,  aga mitte Sakala, waid tema ja rahwa wastaliste  tembutamiste läbi. Minu usk on kadunud, see rumal ebausk: usu inimesi!" Meie maal on sadade kaupa neid, kes seda usuks peawad ehk täieste püha kirja järele ütlewad olewat, mis nemad eneste ja oma sõprade wabandamiseks ja kasuks tarwitawad, ja kes kõiki töist, kellel seltsliku ja rahwa elu edasisaamise pärast töised mõtted, umbusklikuks  tunnistawad. Et see aga üks paljas wariseride kawalus on, tunneme sellest ära, et nemad onu kõige maailmale tuttawaid umbusklikuid sõpru usklikule ts kiidawad.  Aga nemad on omas awalikus Wales liig kaugele läinud, sest nemad on nii häbematud olnud, meile õpetada, mis nad ise ialgi ei usu ja eneste kohta ei mõtle, see on: et oma rahwa armastus patt olla. See wale on wiimaks suure jau Eestimeeste silmad lahti teinud, et ära näewad, kuidas needstnatsed, kes usku ikka suus kannawad ja temast nii palju räägiwad, mitte usu sõpruse pärast seda ei tee, waid rahwa waenluse  pärast. Meie pool peetakse seesugust konwerentsisi, kus rahwale seda wale õpetust antakse, et Eestirahwa armastus  patt olla, sest ristiusk keelata seesugust pagana moodi wahetegemist. Oh seda piibli sisu jõledat walekspöörmist!  Aga teda on meie maal ja tema läbi segatakse  palju inimesi, sest neile öeldakse: «Sakala seisab nimelt Eesti rahwause eest, nagu ta ise on tunnistanud, sellepärast on ta ristiusu lõhkuja ja pagana usu kuulutaja.  Eesti Postimees ei tee aga mitte wahet Sakslaste  ja Eestlaste wahel ja tema on sellepärast üks küünal meie ristiusule. Nõnda ässitatakse igal pool inimesi kokku ja tarwitatakse  seal juures ka wcel wahel ütlemata pettust. Ma nimetasin kirja alustuseS üht waidlemift kahe mehe wahel, kuhu ma kogemata juure juhtusin. Mehed oliwad  just seltsist tulnud, kus neile Sakalat põrgu orjaks  ja weel halwemaks oli tehtud ja Eesti Postimeest taewani ülendatud. Mehed riidlesiwad, nii et mõlemad  näust punased oliwad, ja kui ma sisse astusin, oli ühest suust küsimine: Sakala wõi Eesti Postimees?  Ma kuulasin nende riidu tükk aega pealt, enne kui ka wahele sain rääkida, aga seal juures tuli minule  sõna meele, mis üks Sakslane minule kord Rooma paapsti poliitikast oli ütelnud. See sõna oli nii: „Lahuta ja walitse nende üle, see on: Kihuta omad wastalised õiguse näul ehk ähwardamise teel ükstoist  wasta ja walitse, neid ükstoist läbi ära wõites, nende üle!" Oma kaks sõpra tahan ma A ja B nimetada ja tahan järelseiswalt täitsa ülespanna, mis meie kokku rääkisime. A. (ütles.) „Mina olen weel Lutheruse usku: nieie peame ligimest wabandama, head temast kõnelema ja kõik asjad hea poole pöörama. Ka ei usu mina mitte, mis kawalad kaebajad kõik kurjaks käänawad, sest mis ma Hurti kaebduse kirjades seiemaale kaebdust olen leidnud, see ei ole minu kohta mitte mõjunud. Sakala näitab minul üks poliitika leht olewat, kes mitte usuõpetuse leht ei ole, ja muud midagi." (Järg lisalehes U 51.) Sakala Lisaleht U 50.