ma süüd ärra tunneme ja meelt parrandame, agga kui ta meie jurest meleparrandamise wilja ei leia, siis peab ta omma karristusega tullema  ja meid üllesärratama ja meleparrandamisele  kutsuma. Kas olleme sedda ka teinud? Oh parraks! Rübbeleme alles praego omma wanna patto porri sees. Möda läinud päiwil ollid meil kallid Jöulo pühhad, mis omma Onnisteggia sündimise mällestuseks pühhitseme. Nüüd küssime siin: ..Kuida olleme meie neid kallid päiwi pühhitsenud? Kas olleme ka neil päiwil oige süddame põhjast laulnud : Üks laps on meile sündinud, üks poeg on meile antud zc. woi olleme neid agga omma lihha elli taimses  ja himmudes ülle ellanud?" —Oh kui paljo on weel ristirahwa seas, kes neist kallist  päiwist muud ei tea, kui agga sedda, et neil päiwil ei tehta tööd ja siis parremad su täied wötta on. Oh kui paljo on ka neid, kellel essimene pühha puhkamise, teine ja kolmas  agga kõrtsi päewad on! Uskuge, armad ristiwennad ja öed, seks ei olle essimesed risti koggodused neid päiwi mitte hakkanud pühhitma,  waid meie armsa kalli Õnnisteggia sündimise  mällestuseks, on nad neid pühhitsenud ja otse nenda peame meie ka neid pühhitsema. Agga kurwastusega peame tunnistama, et ka neil kallil päiwil weel wägga paljo ebbausko likumas, mis jubba wannast aeast sadik rahwale  ni armsaks sanud, et temmast ei tahha lahkuda. Nisuggusel kallil päiwil peaksime agga waimus omma Onnisteggia sõime äres seisma ja temmaga könnelema ja temmaga aega wiitms; agga kõik muud körwalised asjad ja kombed jägo meist, kui ristirahwast, mahha. Ebbausk ja tühjad tembud ei olle weel kellegile  middagit head kätte saatnud, egga sada ka eddespiddi mitte; sepärrast peaks rahwas, kes ristiuskus öppetud, kõigist sesuggusist tempudest  puhhastama ja hea teggude sees kaswama.  Olleme mönnest ebbausso wisist ja kombest,  mis Jöulo laupäewa õhtul ja ösel ning ka essimese pühhapäewa hommiko tehhakse, kül kuulnud, agga kas kõik tössi peaks ollema, sedda ei tea meie, juhtub ka wahhest, et kuuldud  jut haiseb, agga se peab ommetige tõeste tössi ollema, et Jöulo laupäewa õhtul kridiga igga ukse peale ristid tõmmatakse, mis selle wasto peab ollema, et kurri waim ei pease sisse tullema. Ei tea kas need ristid peaksid kedda taggasi hoidma? Ei meie sedda tahha uskuda! Kui neist kasso õlleks, egga siis ni paljo abbiello rahwast allalise rio sees ei ellaks  ja mina j omist, ei priisklemist ja prassimist põlleks kussagil kuulda egga nähha, siis ellaks rahwas ühhes meles teine teist armastades ja laste kaswatamine lähhäks paljo parrem korda; igga wannem lasseks neid ilma sündimata  kolis käia ja koolmeistrist nende tullewase ello wasto walmistada. Agga kust se tülleb, et wannemad meie aeal weel ni püsti jallo oppetamise wasto seisawad? Eks kõik sest, et sadan ei salli walgust, waid ta püab rahwast pimmeduses kinni hoida, ja temmal löbbus õlleks  neid kõige kurja sisse ahwaldada. Mis aitawad siis ristid uste peal? Teised tembud mis weel tehhakse, jägo nimmetamata, sest et meie neid selgeste ei tea, mis nad kõik tähhendawad.  Agga nüüd könneleme ka nattuke ettetullewast  aeast. Wata söbber! tunna Home on meil Uus aasta ehk Neäri päew; üks wägga tahhelepannemise wäärt päew. Sel päewal seisame meie just nago ukse läwwe peal ja watame  tuppa agga ei näe, mis seal meil ees on; ehk nago ühhe kõrge mäe ringa otsas, kus teame kül, kuida senna olleme sanud, agga kuida sealt alla orgo same, se on jälle teadmata;  omma wäega ei sa meie alla, seal peab meil awwitaja ollema, kes meid alla aitab, ja kes peaks se awwitaja ollema? Ei kegi mu, kui se, kes on öölnud: „Hüa mind appi ahhastuse  päewal, siis tahhan ma sind wälja kiskuda :c. Se on se mällestuse päew, mil meie Onnisteggia sai ümber leigatud ja lemmale  nimmi antud „Jesus", ärrapeastja ja lunnastaja. Ristirahwas peab omma uut aastat Jesuse nimmel hakkama ja temmaga ka omma teed käima; agga parrako! kas se ka nenda sünnib? . Sedda ei woi meie kül mitte tõeks kita; maal sünnib se ennam ehk wähhem kül nenda, agga linna paikus on se päew ennamiste kerjamise ja jomise päew, kus sedda praego nimmetud tööd ühhe kenna katte sisse mässitakse. Wata wanna söbber! kui sa linna paikus ellaksid, küllad sa siis näeksid kuida õnne sowiad ühhest maeast teise jooksewad,  ja mis need muud on, kui kerjajad ja 420