wäärt kõrge hinna sisse tõusnud, nenda et üks weike kuuse ehk männa puu alg 2 —3 koppikad maksnud. Kirja saatja ütleb: Ma tunnen wamilisi, kes mööda läinud nädalal weel oma ahjust wana kaloshide, piibu warrede,  pisukeste pengide, wana raamatute ja mõne muu maja asjaga on kütnud. Ka kewadine  seemendamine, mis praegune aasta aeg weel ei luba teha, ei kuuluta midagit head, sest siin lõuna pool on warane küli ikka kõige parem ja annete poolest kõige rikkam, sest et see igakord kõige rohkem wälja annab. Nenda ei leia üks otsiw silm seda wähemadki troosti. Kõik meie elu soon, see on kauplemine ja mis muud weel senna putuwad, seisab wagusi; kusagil ei pudu midagist silma, mis asja wöiks paremaks teha, ehk et see wöiks paremaks minna. - Wiis iseenese õnne seppa, iseäranis  nisude ning majade kütti, on korraga kadu  nd ning kaunis suured summad wölga mahajätnud  ja mõni asi seisab meil weel ees, mis üle mõni mees kässa üle pää saab kokku lööma. Aga see tuleb kõik meie pudulikust säädusest, kus iga ühel rumalal ja asja tundmata  inimesel, kellel ka midagit taskus pole, waid onne pääle wälja lähäb, luba ja meelewald  on midagist ettewötta, mis ta ei tunne ega tea, waid aga ükspäinis sest woib kõneleda,  kuida taewas iga pääw wälja näitab. Igaüks tahab maakler ehk ülesostja olla, üks puha, mis sugust kaupa, aga ise sääl juures pime rumal; arwab sääl nii ja nii mitto protsenti wöitwad, aga pärast peab kahjuga käest ära andma ning wöla uskujad pühkigo suu puhtaks. Seesugusid kaupmehi, nago Odessas, on ka muialt leida, sellepärast pole tarwis küünalt põlema, ega prilli nina pääle panna, neid leiab üsna käsi kaudo. Wõeralt maalt. Saksamaalt. Berlinist. Keiserlik käekiri. Wana keiser Willem on, et ta ise ei ole woinud Jtaliamaale sõita kuninga Wiktor  Emanuelile oma käega üht kirja kirjutand. Nüüd kirjutakse Roomast Wiini seitungi läbi, et praego nimetatud kiri Neaple linna tulnud ja et kiri wäga südamelikult ja kõige suure- mas sõbruses kirjutatud ja selget armastust lehkab. Wana keiser nimetab seda mitto korda, et tema ennast selle üle wäga rõõmustada, et keiser Prants Zosep Jtaliamaale sõitnud ja et tema kuninga Wiktor Emanueliga Wenedigis  koos olnud ja löppetab oma kirja selle südameliko soowimisega, et see wöeraspidu, kui üks tugew armastuse side oleks, kellega Austria-Ungeri ja Jtaliamaade walitsejaid ühte saaksid seutud ja õige köwaste koos hoiaks, mis temale, manna keisre Willemale, ärarääkimata  suureks rõõmuks oleks. Pääle selle kirjutab auus kirjasaatja, et ettewöetud wöeraspeol  käimine Wenedigis, Austria poolt, juba enne Berlinis ja ka Peeterburgis üht kindlat ühendust seeläbi ülesnäidanud, sest et külaline suure lahkusega wastowöetud. Keiser olla omas kirjas selle üle wäga põlastanud, et tohtrite keelu pääle, tema oma reisi Jtaliamaale,  sel silma pilgul on pidand maha jätma,  loodab ometige, kui see Jumala tahtmine on, Mai kuul seda wöiwad ette wötta. Neaplest kirjutakse 6. Aprilil: Saksamaa saadik von Keudell, kes sia oli tulnud, on täna Jtalia kuninga juttule saanud, kus ta siis wana keisre Willema käekirja, kuninga Wiktor Emanueli kätte andnud. Herra von Keudell, on kuninga kõige lähemast teenrist kuningliko tõllaga tema korterist kuningliko lossi wiidud, kus tema pääle kirja äraandmise umbes pool tundi weel kuninga juure jäänud jutto ajama. Tsarast. Keisre reisist, kirjutakse säält 6. Aprilil. Täna homiko wara reisis suur Majestät keiser Kninist edasi ja Urlikas on tema, waimulikud mehed, maakonna kohtuwanemad  ja kogukonna wanemad oma juttule tulla lasknud. Igal pool, kust keiser läbi sõitnud, on rahwas teda suure rõõmu öiskamisega  teretanud. Dresdenist. Elajate tobe st. Saält kirjutakse 2. Aprillil, et Leipsigi lähedal, Würtseni  linnas, katko tõbi elajate kallale tulnud. Linna walitsuse poolest on sääduslikult kõik äratehtud, mis peab kaitsma, et see paha tobi ei saaks laiemale lagunema. Italiamaalt. Saksamaa kroon- 142