kasso, senna on tarko päid, julget süddant ja ärranõrkemata jõudo tarwis. Tahhab waenlane  wäljast tormis linna peale minna, siis leiab ta sealt tuggewat wastast, sest et nälg neid weel ei olle nödrastand ja peaksid werre ojad igga sammo peal jooksma ja nende eddenemine  sam sammult eddasi minnema, ruum jäeks käest kitsaks ja söawäed ei wöiks amma tööd kassulikult eddasi tehha. Kes söa asjo tunneb, woib sest parrem juttustada ja tunneb  ärra, kui kerge ehk raske ühhe sure ja märatuma linna ärrawötmine tormis on ja kui paljo seal jures enne peab werd wallatud sama, enne kui kätte sawad, issiärranis  weel, kus tuggew wäggi wasto seismas; sest kui jubba mees mehhe wasto söa platsis, siis kaswab julgus, ja mees katsub kõigest wäest ja rammust wasto seista, ja selkombel lähhäb tapmine hirmsaks. Et saksa wäggede üllemad sedda kõik põhjani läbbi ja läbbi ärraarwanud, sepärrast wiwitawad nad Parisi peale laskmisega aega, egga ei olle neil lusti tormis linna peale hakkata, on laskmisega ükskord  hakkatust tehtud, siis ei woi nad ennam wahhel seisma jäda, waid peawad sedda tüddimatalt  eddasi teggema, et nenda linna sees ellawat rahwast ühhe allalise hirmo ja kartuse al piddada. Siin woib ehk mönni meile öölda: need sönnumed  Parist toidust warranduse ülle, ei tahha polegi ni kindlad olla, ja julgeste öölda: pudus ei tulle kätte. Olgo nad ni ettewaatlikud, kui tahhes,  omma toidust jaggamisega päwa peale, üllatab  nende warrani ja ni kaua ja siis on ommetige  otsas, ehk kül nad issi lootwad, et wäkjast  immelikul wisil woiwad jure sada. Sedda ei woi ommetige kegi wabbandada egga walleks ajada, et juh-ba nüüd päwane jaggo kauniste kokko kuiwanud ja innimesed töuswa kartusega selle peale motlewad, mis neist wimaks peab sama! Selle wasto on saksa wäggede luggu paljo parrem; woiwad iggal aeal ja kõige kaugema ma jaggudest ni paljo toido krami kokko murretseda, kui tunnewad tarwis ollewad.  Kui ka nüüd nende päwase jao wälja jaggamine weel korra järrele eddast lähhäb, siiski ei woi st kaua nenda ennam minna; sest midda wähhemaks päine jaggo jäeb, sedda ruttem tulleb tülli ja pahhandus ja ni pea, kui kranatid ja tulle pommid wäljas poolt hakkawad sisse lendama, mis ulitse peal käimist  kartlikuks teeb ja innimesed, kes iggapääw  omma toido jaggo ärratomas käisid, päwade kaupa keldrites ja wölwide al marjul peawad seisma, ilma et üht su täit toito samad, mis woib neist lota? Ehk kui neile ni ja ni pikka aea peale korraga nende jaggo peaks kätte antama, woib se pole aeaga ärraprugitud  sada ja teine pool aega peawad ilma ollema.  Saab üks lin ühhest söa wäest kaitstud, kus söamehhed kõik nored poismehhed, neil ei olle holimist teistest linna koddanikudest, kaigo nende kassi, kuida tahhes, selle järrele ei küssi nad, waid iggamees murretseb agga issiennese eest. Omma päwast üllespiddamist kannab ta ommas paunas, sepärrast ei tunne ta pudu. On agga linna hoidjad söa mehhed  ennamiste kõik naesemehhed ja laste issad, ja teadwad ommaksid koddo sures puduses ollewad, siis teniwad need sure m urvega ja seläbbi on ka nende ihho rammo nödder ja kui murtud. Tulleb nüüd senna jure weel, et ööd kui päwad allalise kulide rahhe M surma kartuses peawad seisma ja siin ja sM maeasid näwad pöllewad, kus abbi tarwis, asjo walja weddada ja warjo paika wia ja iggal pool, kuhhu silmad pörawad, muud nähha ei olle, kui et surm neid ähwardab ma pealt ärrakaotada, siis peaks se kül imme ollema, kui seal innimese rammo ei peaks arra närtsima ja ta kui närtsind rohhi kokko langema.  Walli allusid wölwisi ei olle Parisis ni rohkeste ja neid ei olnud tännini ka tarwis;  agga nüüd, kus kasarmud laskmise kantsideks  tehtud, kui söddimine ulitsate peale tulleb,  sepärrast õlleks rumi puduse pärrast neid häddast tarwis, kuhhu rahwas waenlase kulide eest woiks ärra peita; ka se pissem jaggo rahwast  ei mahhuta ennast senna sisse. Woi ehk tulleks mönned selle mõtte peale, ma ülluste  wölwide ja kobaste sisse puggeda, siis õlleks se se kõige hirmsam teggo, mis nad tehha wöiksid, sest kui päwa ehk kaks seal warjul seisaks, saaksid nad kõik lämmatuse surma. Arwako nüüd iggaüks, kui üks sesuggune laskmine näddala päwad turib, mis läbbi ter- 370