Perno Postimees ehk Näddalileht M SS. Zl 22ne Wsrnus, reede 2. Juunil.^ aasta. Pärnu Postimees tuleb nädalas ükskord wälja ja nimelt iga reede. Lehed saamad nimetud paamal ükspäinis enne lõunat wälja antud, ja ei ole see mitte wöimalik ühel teisel pääwal neid kätte saada. Hind on Pärnus 1 rubla 3V kop. ja postirahaga ning pakkimise kuluga ühtekoku 2 rubla. Kuulutuse kulud on 3 kopikat rida pooleks jagatud poogna külje pealt. Sisu : Üheksa pääwa kuningaana. Omalt maalt. Pärnust: Uus piibel. Hullud koerad. Hooletumaist laste hoidjaist. Tartust: Läti leele lektor. Linna päämehe asemik. Miitawist: Uus luba. Narwast: Hää tegu. Peeterburgist: Mälestuse märgid. Suur kingitus. Kowno kubermangust: Wäljanäitus. Hersonist: Õnnetus.  Astrayaanist: Suur kala. Wö oralt maalt. Türgi maalt. Weike-Aasia maalt. Armeenia maalt.- Rumeenia maalt. Austria maalt. Saksa maalt. Inglis maalt. Uuemad sönumed. Kiriku sönumed. Kirja wastused. Täädaaudmised. Üheksa pääwa kuningaana. (Ms histoorialik kurblik jutustus.) Kui kuningas Eeduard VI. üle Inglis maa walitses, oli igapääw oodata, et see nõrk poisike  oma walitsuse kepi maha paneb ja igawese  unele läheb, ilma et auujärje pärijat järele  jätaks. Sest tema termis oli koguni Vaene. Ükski ei täädnud, kelle kätte pärast teda walitsuse ohjad jääma pidiwad. Temal oliwad küll kaheksa ligemat sugulast, aga need oliwad kõik naisterühmas. Kõige ligemad neist oliwad tema kaks õde Mariia ja Eliisabet,  kuninga Hindrik'i VIU. tütred, kes aga trooni pärimise õigust kautanud oliwad. Sell'samal seal elas Inglis maal kuninga lossist kaugel üks Marlaps. See oli Johanna Gree, Suffolk'i graafi ja härtsogi tütar; armas  ja ilus n'agu.roosi öis, kaswas ta omas nooruse pölwes üles. Oma wagaduse, tasanduse  ja alanduse läbi sai ta igaühe meelest armsaks, kes teda tundsiwad. Et ta küll ka kuninlikust sugust oli, ei himustanud ta siiski kuninglikku auujärge ega selle ilu. Omas kooli pölwes oli ta wäga hoolas õppima, nii et selle aegsed kõige kuulsamad keeled, see on: Prantsuse, Inglise, Kreeka ja Ladina keelt selgeste mõistis rääkida. Ka mitmesuguste mänguriistade pääl oli ta häästi osaw mängima  ja kuulsaid laulusid laulma. Kõige enam armastas ta Jumala sõna ja õppis säält, mis tema hinge kasuks tarwis läks. Seesama armas tütarlaps pidi ükskord ühe auuahne saagiks saama. See oli Northumberlandi  härtsog Johann, üks isimeelne, uhke, auuahne ja kangekaelne mees, kes Inglis maa üle walitsust enesele ja oma järele tulejatele pärida himustas. Nimelt tahtis tema Johannat,  kes kuninglikust sugust oli, oma neljandama  poeale Guilford Dödli'le abikaasaks saada. Johanna wanemad oliwad selle üle wäga rõõmsad,  sest n'ad arwasiwad härtsogi kõige auu-