Perno Postimees ehk Näddalileht M 19 t»7k. 2Gues reede?. aasta» Perno Postimees tuleb nädalas ükskord wälja ja ninielt iga reede. Lehed saamad nimetud paäwal ükspäinis enne lõunat wälja antud, ja ei ole see mitte wöimalik ühel teisel pääwal neid kätte saada. Hind on Peruus 1 rubla 3V kop. ja postirahaga ning pakkimise kuluga ühtekoku 2 rubla. Register : Wana Mäeküla..Jakobi juttu löppetus.— Oinalt maalt. Riast: Wälja pandud laps. Eestimaalt: Tulekahju.  Kuramaalt: Ühe lapse imelik hoidus. Mitawist: Tummade koolist. Peeterburgist: Kohuseks tehtud. Uus käsk. Palme ja appi hüüdmine. Salatöö pääwa ette tulnud. Tulekustutaja kommandust külades. Söawägede ülewaatamisest. Soomemaalt: Palga suurendus. Moskwast: Kiriko sönumed. Kalugast: Saea aastane mälestuse pääw. Khersonist: Nälja hädast. Bessarabiamaalt: Rohutirtsudest. WSõralt maalt. Berlinist: Korralik tallitus. Sagamst: Mattusest. Auftriamaalt: Tüli asjust. Ragusast: Taplusest.  Tsetinjest:  Taplustest. Kiriku sönumed. Wana Mäeküla Jakobi juttu löppetus. Suur kuningas, ütles minister; teie käsite ja mina pean sönakuulma: siis olgo see teil teada, et siin saare peol see saadus on, et meie ühel seatud pääwal iga aasta uue kuninga saame, ja igakord üht niisugust, keda meri meile mäele wiskab, teda paneme kuningliks auujärje peale ning täidame tema käsud kõige alandlikuma sõnakuulmisega; see aasta olid siis sina meile saadetud ja kuningaks tõstetud, aga kauemaks mitte, kui üheks aastaks. Woi siis üks ainus aasta kestabki mino walitsus? küsis  kuningas pool kohkund. Aga mis saab siis minust, kui aasta täis saanud? Jah, auus kuningas, kostis minister, siis lükka takse sind auujarge pealt maha, wöetakse kuninglikud riided  seljast ära ja pannakse ühe weikese lootsiks  sisse ning saadetakse üle mere ühe tühja saare peale. Za kuidas on mo elujärg siis sääl? küsis kuningas. Minister tõstis õlasid ja ütles: kui sa kõik oled mahajätnud, siis tuleb surm. See ajas kuningale hirmo peale ja ta küsis: ..Kas siis mitte kuidagi wiisi seda hirmust otsa minust ei wöiks ärapöörda,  kui ma teid õige isaliko armuga walitsen  ja teile igatwiisi püan head teha; kas mind siis ka ikka saab äralükkatud?" Jah, ütles  minister, see on juba ükskord nenda see saadus ja see jääb ka ikka nenda. Seda kuuldes  käis kuningas rahutumalt saalis edasi ja tagasi ning küsis siis pitka järelmötlemise peale: kas ma siis ei tohi seda saart ülesharida ja omale töörahwast ning ehituse kraami senna muretseda, enesele senna üht maja ehitada ning selle körwa ka üht wiljapuu aeda? Seda wöite teie kõik teha, kostis minister, kõik, mis teie iial oma walitsuse aeal käsite, saab niikohe täidetud. Kas mo eelkäijad seda ka teadsid, et nende walitsus, aasta pärast otsas on? küsis  kuningas. Teadsid kül, wastas minister, aga nad ei hoolinud sest, ega muretsenud oma