mis säälatses kindluses oli, on Montenegriinlaste  kätte läinud. Uuemad sönumed. Peeter burgist, li). Septembril. Karajalist  antakse 9. Septembril teada, et Jsmail pasha selle kuu esimeste päiwe sees on kindral  Tergukassowi wägede peale lasknud, ilma et neile seda wähemadki kahju oleks teinud. Türklaste! näitas nöu olewad, mäe otsast maha minna ja neid sääl lähedal seisawaid külasid Khalwalue ja Khoshhabari wötta ja tasku toppida. 7. Septembril lõime meie Türklasi Khalwalue ja Tsharuhtshi külade kallalt tagasi,  kus juures obrist Zwanow haawatud sai; ka üht jagu Bashibozuksi, kes meie wägede  kallale tuliwad, oleme meie tagasi löönud.  Montenegriinlased on Duga- teed taieste eneste kätte wöitnud ja omad mehed senna seisma pannud. 15. Septembril, homiku. 5. Septembri kuu päewa öösel oliwad Türklased kassi kombel  salamahti roomates, Nikolai mäe juure roninud, kust nad aga kaunis suure kahjuga saiwad tagasi löödud; aga ilma sest hoolimata, katsusiwad nad wee! kahele korrale senna meits kallale tulla ja ronisiwad ka üles mäe otsa, kus nad käes kannetawaid kranatisi meite pattareide  peale wiskasiwad ning ajasiwad meite kaks kompagniid tagasi ja hakkasiwad enestele senna kantsist ehitama, löiwad meite mehed, kes nende kallale läksiwad, tagasi ning tömbasiwad  ka oma söalippu mäe peale üles; aga na lõuna ees saiwad nad meite mägedest tagasi  löödud ja peaaegu üsna ärahukkatud. Ses tapluses oli meite kahju 31 ohwitseri ja 1999 soldatid, aga Türklastest ei olnud mitte wähem kui 3999 meest surnud platsi peale mahajäänud. 7. ja 8. Septembri! oliwad kõik wagusi. Plewna kindlus seisab köwaste sisse piiratud. Montenegriinlased on Dodshini  ja Slostuki kindlusi Türklaste käest ärawötnud,  kus juures nad palju Türklasi wangi wötnud, ka palju söariistu ja prowianti saal kätte saanud. 12. Septembril, lõuna. Gorni-Studenist sai eila teadaantud: 9. Septembril tuliwad Türklased Tserkowna peale, kust n'ad aga saiwad  tagasi löödud. Ses tapluses oli meie kahju 10 ohwikseri ja 400 soldatid, aga Türklaste  kahju köigewähemast 1000 meest. Kentsakas tük ühest Kasakast. Mitte kaugelt Donau joe kaldalt, tuli mõne nädala eest üks kasakas, ühe küla kõrtsi ette, panni hobuse kinni ja läks sisse, jõi sääl tubliste,  läks nattukese aea pärast jälle wälja astus  hobuse selga ja tegi minikut. Kõrtsmik, kes seda nagi, tuli ukse ette ja tuletas t'ale meele, et ta oma rehnungi oli unustanud tasumata.  Meie kasakas tõmbas sügawaste ohkades  ühe hirmus määritud ja näotuma raha kotti taskust wälja ja hakkas raha otsima; korraga langeb tema hobune, kui pitknest trehwatud,  tema al, n'agu nartsu tük, maha. Kasakas seisab, otsekui külma weega ülewalatud,  tema teeb kõik, mis wöimalik, ta tõstab,  ta paitab, nimetab teda mitme armastuse  nimedega, aga kõik ilmaasjata; mis surnud  on surnud. Need ümberseisjad ja pealtwaatjad  teadsiwad seda selgeste, et kasakatel oma kulu peal peawad hobused olema, põlastosiwad  ja kahetsesiwad wäga tema kahju; kus seltsis ka palju lahkeid andjaid oliwad, silmapilk  oli kaunis summake raha selle tarbeks kokkukorjatud, et kasaka õnnetust nattuke kergitada,  tema kätte antud. Ka kõrtsmik jättis  oma rehnungi nõudmist tagasi ja andis temale  wee! ühe korteri peale kauba. Nüüd päästis kasakas sadula rihmad lahti, wöttis neid pigiga õla peale, waatas weel wiimast korda kurwa näoga oma truui seltsilise peale ja läks oma teed. Umbes arwata, oli ta 1000 sammu edasi läinud, jäeb weel kord seisma üks wali wilistamine kõlab kõrtsi ette tagasi. Oh imet! hobune tunneb oma kutsumise, kargab korraga maast üles ja tuhatnelja röõmsaste hirnudes peremehe järele. Silmapilk istub kasakas jälle oma hobuse selga, paneb kaks sõrme mütsi ääre, tänab kummardades kõige hea eest ja teisel  silma pilgul oli ta juba metsa kadund. Aga need, kes körtsmiko mitte pahandada ei taha, need hoidko endid temaga kasakate üle rakimast. 308