Sakala 27. Wiliandis, 19 Augustikuu päetval 1878. l. aastakäik. ms poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht Wastutaja toimendaja ja wäljaandja C. R. Jakobson. Sakala wäljaandja awalik wastus õpetaja Hurti awaliku kirja peale. õpetaja J. Hurt! Teie olete „Eesti Postimehes" ühe amaliku kirja minule, kui Sakala mäljaaudjale kirjutanud  ja see kiri on nõnda: „Armas' Sakala Toimetaja! Rõõmuga olen poole aasta eest Teie seitungi tulemist ootnud. Aga nüüd pean kurbdusega lugema ja nägema, et Teie hää meelega ristiusule  ja kristlikule kirikule liiga teete. Teie kipute amali!  kult usu põhja alt ära kaewama ja kiriku müürisid maha kiskuma. Sellega rikute kesket ristikogudust ka kristlikka elukombeid. See on suureks kahjuks ja ma kahetsen seda wäga. Ristiusk, nõnda kui teda pühas kirjas õpetatakse, on meie ülem maimu ja südame harimise põhi ja meie kõige kallim mara siin maa pääl. Kristlik kirik on meie waimulik ema ja tema on Eüroopa rahwad selle järje peale kaswatanud, kus nad praegu seisawad ja muist rahwaist üle käiwad. Tema on ka meie, Eestirahma, maimu ja südame  harija olnud ja peab ka edespidi see auu ja ameti .sisse jääma. Kes siis seda oma maimuliku ema põlgab ja mõnd muud põhja rahwa mulgustumisele tahab panna, eksib minu arwates raskeste. Iga õige Testimees peab oma kirikut  ja ristiusku armastama ja auustama ja ei tohi mitte sallida, et teda pilgatakse ehk maha lõhutakse. Et Teile küll mitmelt poolt ja mitu korda seda meele on tuletatud ja Teie leht siiski selle poolest ei parane, siis on mull kaastöötegemine  Teite seitungi põllul wõimata ja palun mina, minu nime oma kaastöötegijate hulgast maha kustutada. Otepääs, J. Hurt, 18. Juulil 1873. Otepää õpetaja." Siin kirjas räägite tõtt ja malet. Tõsi on, mis Teie kristlikust usust ütlete, sest ka minu elu põhjuse järele on „ristiusk, nõnda kui teda pühas kirjas õpetatakse, meie ülem maimu ja südame harimise põhi ja meie kõige kallim mara siin maa peal." Aga kui Teie ütlete, et mina likult usu põhja alt ära kipun kaewama" ja „kiriku müürist maha kiskuma", siis on see üks nii suur male, et ma mitte ei usu, seda tunnistust Teie enese sulest mälja woolanud  olewat. Mis olen ma kirjutanud? Ma olen halwaks nimetanud,  mis halb on ja mis kõik paremad inimesed jo enne minu kirjutamist halwaks oliwad pidanud, ning ei ole seal juures mitte mähet teinud ülema ehk alama seisuse mahel. Ma olen ka halbu tegusi nimetanud, mis mõned kirikherrad teinud, ja seda on minule kõige suuremaks kurjuseks ja süüks arwatud. .Ma olen neid asju just selle pärast nimetanud,  et nad usule ja kirikule kahju tegiwad, ja et asi mõnes tükis paraneks. Aga nagu meie jo wana-aja sündmusest  leiame: need mehed, kes kirikõpetajate wigu nimetama  hakkasiwad, et kirikut puhtas ja pühas olekus näha soowisiwad, põletati „ketserite" nime all ära. Meie ajal küll enam seesugust mehi ära ci mvi põletada, aga nende peale tehakse nii kaua laimamise kõnet, künni rahwa eeS mõjub ja kõik, kelle enese laiem silmaring neid ei kaitse, kiwa „umbuskmata" peale hakkamad wiskama. Teie olete esimese seesuguse kiwi omas kirjas minu peale misanud, ja ma kuulen maimus, kuidas üks terme koor nüüd selle lootuses  hõiskab, et terme Eestirahmas Teie järele Ehk läheb nende lootus tühja! Teie olete minule enne jo sagedaste rääkinud, kuidas Teid sinodite peal ja muial sunnitud, ennast minust amalikult  lahutada. Teie tundsite wäga heaste Üra, et sellega muud ei tahetud, kui meid meie töös, mis rahwa kasuks tegime, koost ära kiskuda ja meid ka töine töisega seks teha. Siis ma mõtlesin ikka wana-aja inkwisiitsio ja waatasin kurwa silmaga tulemikusse. Minu kartus on täide läinud: Teie olete ennast amaliknlt minust lahti ütelnud. Teie olete seda pealegi male kaebdusega ja seesugusel  kombel teinud, et Teie kirja minu wastalised tõeste minu kahjuks saamad tarmitama. Aga ärgu nad  arwaku,  et see minu jõudu saab murdma! Siis nad ei oleksiwad  mind tunnud: minu jõud on suurem. Nüüd kõnnite Teie oma teed ja mina kõnnin oma teed. Nii kaua kui need teed lihe ja sellesama eesmärgi meie rahma ja kodumaa õnne poole miiwad, saame selle töös sõbrad olema. Sest kui ka minu weri-waenlanegi midagi  teeb, mis meie rahwa ja kodumaa kasuks on, siis olen ma oma maenlust kohe unustanud ja saan teda tema töös auustama, nii kui tarmis. Aga, et Teie oma seisuse kasu . ülemaks olete seadnud, kui terme rahwa ja kodumaa kasil, sellepärast ei saa Teie enam nõuda wõima, et meie meel rahma eestwedamise ametit seesama suguse usaldusega  Teie hooleks anname, nagu seiemaale. Uks tõsine rahma eestwedaja ei tohi kõikuda, tulgu ka kõik wana-aja inkmisiitsiod meel ülesse ja tema masta mälja. Teie olete õigeste ütelnud: mind oli mitmelt poolt ja pealegi õige ähwardawa sõnadega paarist mehest noomitud,  õpetajate tegudest midagi laita, kui need ka ei tea kui laidumäärt oleksimad. Aga mina arwan iga ajalehe püha kohuseks, et seisuste peale waatamata halwaks peab nimetama,  mis halb on, nagu Püha kiri ütleb: 1 Peetr. 5,1 —3; Tiit. 3, 8; Jak. 5, 19. 20. Sellepärast ei ole minu leht „selle poolest paranenud." Teil ja Teie ametil ei ole ehk seesugusi kohuseid, ja Teie olete ennast sellepärast meie mastaliste tahtmise järele „parandanud", ning olete ennast minust awalikult lahti ütelnud. Jääge siis Jumalaga,  ja Issand õnnistagu Teie tööd meel ka edespidi ikka meie kalli kodumaa ja rahma kasuks! Wiliandis. E. N. Jakobson, 5. Augustil 1878. Sakala Toimetaja. Poliitika ringwaatus. Berliini kongressi tööd on nüüd sell kombel täitsa kõnetatud? El l evi nüü t kolk riigid allaon kirjutanud, nimelt Türgi Sultan 16./28. Augustil. Iga riik on sellest lepingust seitse eksemplari walmistanud ja alla kirjutanud, kellest iga üksik riik, kes kongressist osa wõttis, ühe eksemplari saab. Kõik need eksemplarid on Berliini saadetud, iga riik oma saadiku kätte. Need saadikud on 3. Augustil  Saksamaa riigi wäliste asjade toimetuse majasse  kokku tulnud, kus lepingu-kirjad wastastiku ivälja saiwad wahetatud. Töisel päewal peale selle, kui Türgi Sultan Berliini lepingu alla oli kirjutanud, astusiwad Austria  sõawüed üle Bosnia piiri Türgi riigi sisse. Sellest sisseastumisest oleme jo rääkinud, ka juba nimetanud,  et Bosnia maa Austria sõameeste merega kasta saanud. Waheajal on seal asjad õige kirjuks läinud. Serajewos, Bosnia päälinnas, on alamat suynmees, Hatshi Loja, omale sõpru korjanud ja mässamist  teinud, nii et Türgi kubernär ja sõawägede kommandör  põgenesiwad ja rahwas kroonu sõariistade majast ennast sõariistade mundri pani. Nüüd on Hatshi Loja wälja kuulutanud, et Türklaste piibli „Koorani" usuõpetused ühtlasi ka kui ainsad ilmalikud seadused maksma peawad. See on Kristlasi suure kartusega täitnud, sest kellegi elu ei ole seal enam julge. Ka on iga Kristlasele seal teada, et Türgi walitsus seda mässamist igapidi toetab, kes tema ainus  lootus on. Türgi wolinik Karatheodory Pashaa  katsus Austria walitsusega igapidi lepingut teha, et Austria ära määraks, kui kauaks tema sõawäed Bosnia  ja Hertsegowina maadesse saaksiwad jääma, aga seesugust kaupa ei ole Austria mitte teinud. Sest esmalt ei ole Austrial sugugi wõimalik olnud, ette ütelda, kui kaua temal aega ära saaks kuluma, künni kõik asjad Bosnias ja Hertsegowinas korrale saaks seadnud olema. Töiselt ei ole sugugi loota ja arwata,  et Austria suure kuluga Türgi kubermangudes kõik asjad ilusaste ära saaks seadma ja siis neid jälle Türgi kõlwatu walitsuse alla tagasi andma. Nimelt ei ole nüüd seda sugugi enam loota, peale selle kui Austria sõamehed oma merega seda maad on pidanud kastma ja nagu teda oma kätte wõitma. Wahe ajal on Austria sõamehed kahes sõawües edasi tunginud:  üks Mostari linna peale, mis 5. Augustil ka jo sisse wõetud, ja töine Serajewo poole, mis 20. (8.) Augustil ära wõideti, kus neil enam tegemist oli, sest et siin Hatshi Loja ja tema seltsimeeste pesakoht on. Weikseid lahinguid on Austria sõameestel jo rohkeste  olnud, nagu wiimati Gratshanitsa juures, kus Türklased korraga mässamist tegiwad, ja Kosnas kus Austrialased 15)00 Türklast tagasi lõiwad. Jaitse juures on Austrialased hertsogi von Württembergi juhatamise all 9 tundi Türklastega wõidelnud ja neid wiimati tagasi löönud. Aga mitu pealikut ja mitu sada meest on jo Austria kautanud. Warkas-Wakuwis ja Jaitses  üksi on 7 ohwitseri ja 160 soldatit haawatud maas. Zeptse juures on 8. Augustil 6000 Türklast  Austrialaste wasta wõidelnud, kus wiimased ka