kõik riik oleks wöinud ühest äralaguneda, sest et temal ühe walitseja waimu ei ole. (Seda peawad nemad ise parem teadma, kui meie, kes temast kaugel elame, paneme aga imeks, kui nad teda ühe wäetima tundsiwad olewad, miks nad teda walitesiwad.) Arwawad et wiimane  trooni wahetus nende riigile suureks kasuks  saab olema, mis kaugele ulatab, kui seda lähemalt tähelpaneme siis nääme peagi, kui palju rahu tegemine, selle uue wahetuse läbi kergendatud ehk raskendatud saab. Rahu tegemine saaks siis tõeste kergendatud,  kui üks tugew ja terawa maimuga prints, kelle peale rahmas tootlikult omad silmad wöib panna, trooni peale astuks. Rahwa armastuse  ja rahul olemise peale toetades, wöib üks seesugune würst rahu teha, ilma et sääl juures  suurt auu naha oleks. Ühe walitseja würsti mõistlik ja tubli olek wastaks juba küllalt  ja nii palju, et üks auu ahne ka järel annaks ja midagit ohwerdaks; aga kõigest sest ei kirjutada Abdul Hamidist midagi; wist ei ole neid loomuliku olemesi tema juurest leida. Mis sest printsist ka seitungidesse tulnud, kui see ka, kes teab kui wastomeelt kuuldaw, ei ole nii raske, et selle järele temast midagit arwata  oleks, sest et see jo ammugi tuttaw, et Türgi riigi rahwas, politika põrmandu peal üks imelik rahwas on. Omalikud ehk mitte omalikud juttustused printsist ei anna weel täit pilti tema edespidisest ettewötmisest ja tegemisest  ehk ühe sõnaga öölda, kuidas tema tulewane  walitsus saab olema, kas riigi kahjuks woi kasuks; sest üks mõistlik riigiwalitseja wöib palju paha omast riigist kautada ja kui see ka ühe korraga ei lähä, siis ometigs aega mööda ja üks wana sõna ütleb ka: „Aega mööda asjad käiwad." Juhmil wiistl peale jooksmine, ei woi iial midagi head teha, waid targu ja ettewaatlikult ettewötmine, leiab maad ja saadab korda, mis hea ja tulus. Kas seda nüüd ka sest printsist loota woib, et ta üks mõistlik ja tubli walitseja saab olema, seda on raske uskuda ja iseäranis seepärast, et ta kaswatamine Konstantinopolis wist seda ei ole olnud, mis ta oleks pidand olema. Siiski jättame asja selle hooleks, kes kõik hästi toemetab, tema saab kõik hästi tegema. Abdul  Hamidi trooni peale astumine, kellest nüüd teada antakse, ei woi muud kui rahu tegemist pitkendada ja edasi lükkata ja kuida säält kirjutakse,  on Türgi walitsus seda wälja öölnud, et söariistade rahu nii pea ei woi tulla. Imelik sõda, mis neil sääl praegu on, kus ka need, kes ometige üht werrist pulma ei armasta,  waid rahus elada soowiwad, ei woi sääl weel rahu soowida, sest et ette aranääwad, et kui nüüd rahu teemad, see muud ei oleks, kui üks räppastand rahu, kelle järele pea jälle merine pulm lahti lähäb, ja siis palju hullem,  kui praegu on. Ometige on söa asi Serbinis  nüüd uuemal aeal koguni teise külje wälja pöörnud, mis rahu tegemisele koguniste teise näu teeb, kui sell tänini oli. Arwame meie öiete, siis lükkab esmalt Konstantinopoli  trooni wahetus rahu tegemise lootust  edasi, teiseks nääb Serbinien, Montenegro ja Bosnien, ehk kül iga pääw palju merd saab walatud, et sel silmapilgul sest kasu saab, kui sõda edasi lähäb. Selle trooni wahetuse juures, on weel üks teine asi tähelpanna; sest see on jo enamlste ikka, et iga muutmine ja iseäranis weel üks seesugune, Türgi rahwast wäga rahutumaks teeb ja juhtub sääl siis wäljaspoolt üks wäike kohutus ehk mis taht asi, siis on kohe pagan lahti ja siis peawad ikka waesed Kristlased, kes sääl nende keskes elawah, nende wiha al oigama ja ohkama ja nende piinamist kannatama.  Mida kaugemal üks  õigest  riigi säädusest, seda wägiwaldsamalt kargab  ühe seesuguse mehe wahetus rahma südame  ja meelde peale, n'agu paha ja külge hahkaw  haigus, mis neid jamsituse sisse, ning wiimaks hirmsa ja koletuma töyde tegemisele ajab. Türgi riikis elawad Kristlased, wöiwad  kül suure murega selle uue trooni wahetuse  peale waadata, sest et neil säält midagit  head oodata ega loota 'pole. Et ministrid isegi seda ei ole suutnud marjata,  et trooni wahetuse juures kartust saab olema, seda näeme sellest, et nemad rahwa ees seda nii wagusi hoidsiwad ja salaja pidasiwad,  kuida Muradi V. lugu oli. Ka matjamaa  tohtrid, kes senna oliwad kutsutud ja nimelt tohter Leidesdorf, Wiini linnast, on nii köwa tähelpanemise al hoitud, et ta mitte ei ole saanud sest kellegile jutlustada, kuida 305