sugust püüdmesi, eestjuhtisi ja eksiteesid ta siis nii önetuse widajaks arwata? Neid peaks j o kõige pealt öiete selgeöte rahwale nimetama,  kui tema ennast nende eest eemale hoida peab mõistma. Hakkab pärast sedast, kui tal päriskurjategijad tundmata, ka ülearu kartma, ja ennast sea! oma kahjuks tagasi hoidma, kus ta oma juhtijatel täie tahtmise ja jöuuga abiks olema peaks. Nõnda ehk ka sealt, kus mõni õiglane ..Noor-Eestlane" tugew terwe tuline weri on ja ka nooruse pärandus, tulised püüdmised kõiki pühamid kallimid elu warandust kätte saada tema terwise  märk sooja südame, tulise waimu ja tõsise sõnadega seda jagu auu, õiguse, wabadust,  mis tema rahwause omandusest meel mõne teise rahwause kätte jäänud, tagasi pärib? Niisamuti seda, mis temal oma kõige kallima omandusest juba kaes, omale hoida ja kaitsta püüab? Waat, lugeja, just seda kohta oleks kirjasaatja, kes tõeste sõbraliku südant Eestlaste  wastu rindus näitab kandwad, meile kõige selgemalt ära seleta ma pidanud. Siis oleks teda hea soowimiste eest ka kõigest südamest  tänada wöinud. Omalt maalt. Riiast. Juba kõik zeitungid raagiwad ühest kaibamise laulust, kuidas M. s. z. seda nimetab, mis wene keele z. R. Ms lugeda olla, eks waatame siis ka meie, kui palju seal kaebamist põhjustada on. Riigas on ennast,  kirjutab R. W. hulk Wenelasi Jaroslawi  kubermangust elama asutanud, kelle seas ka suur osa käsitoölesi. Need asutajad saamad  siin maga ruttu Lätlastega tutwaks ja sõbraks, nõnda et nemad ka mahe! wastastiku na esi wöttawad ja mehele lähäwad ja sell wiisil wastastiku sugulaseks saamad. Seal juures on aga nimelt kahetseda, et Lätlased seeläbi mitte wenestatud, maid sisserändajad Wenelased  lätistatud saamad. Kuidas see tuleb, on raske aru saada. Wöib olla, et Wenelased ehk seltslikus ja kogukonna elus meite Lätlaste wiisil elama ei ole harjunud. Wöib aga ka olla, et neil nende endine kehwa kodumaa elu meeles seisab. Riias aga saamad Jaroslawi Wenelased kosimise läbi ruttu Lätlastega sugulaseks  ja oskawad ka niisama ruttu oma terase  osawuse ja tööta elu läbi head sisse tulemist  muretseda. Kuida nüüd ka sellega lugu olgu, ikka kahetseda on, et päris loodud Wenelased,  oma ise-loomust ära kautawad ja just siin, kus selle isiloomuse ülewel pidamist loota wöiks.— Hiljuti saanud pulmad peetud, kus waga ilus Jaroslawi Wene tütarlaps ühe rikka Lätlasele mehele saanud, aga pruudi waestest sugulastest ei ole keegi pulma kutsutud.  Ja pruut ennast nende üle rikkate Lätlaste  seas häbeneda kartis. Kes selle waese rahwa elu kombeid tunneb, wöib aga ära arwata,  kui kurwastaw neil niisugune pölgdus kanda wöis olla." Selles asjas on nüüd kahe rahwause kahju ja kasu nii karwupidi koos, et ei tea kus poole wöitu soowida tuleks.  Aga meie arwates peaks iga maa sees elanikudel rohkem õigust olema, kui sisse rändajatele  oma rahwaust kinni pidada. Peeterburgist. Sealt tahab wene keele aealeht „Nowosti" teada, et kindral Kaufmänn mitte Turkestaanist ära tulema saada, Peeterburgi  wöerusele, kuidas teda oodeti, selle pärast, et Kesk-Aasia politiika asjad seda ei lubada. Kuldsha tagasi andmist Hiinale peawad diplomaatikud soowima, aga söa ministeerium  peab selle wastu olema. Deetsembri  kuus saab üks Hiina saadik selles asjas  Peeterburki oodatud. Saame sellest asjast  all pool weel rohkem rääkima. Mofkwast. Sealt poolt on tänawu mittu paha asja kuulda olnud. Raudteede pealsete märgadest ja walsk raha tegijatest, mis kohtutele kätte puutunud, kui ka wiimses aegas suure lojuste surmast. Weel praegust peab seal Mõskma kreisis see surm nii koleduste  koristama, et mitmed külad omad loomad  wiimse tükini ära kautanud. Arwatakse, et seda lojuste haigust löune poolt Wene maalt toodud tapa elajatega sisse weetakse. Aga haiguse  laiali lautamise juures on talu poead isi maga suured süüalused. Ei nad pea haigid  loomi terwete seast körwale panema, ei surnuid öigeste maa sisse matma. Ka ajab ahnus neid, surnute loomade seljast nahka mötma, ja seda miisi aitawad. nad ist igapidi 390