Perno Postimees ehk Näddalileht M 40. 1575 sPernus, neljapäew 11. Oktobril.^ UFnes aasta. Perno Postimees tulleb näddalas üks kord wälja ja nimmelt igga neljapäewal parrast  lõunat. Hind on Pernus 1 rubla 3V kopp. ja postirahhaga 1 rubla ST kopp. Ses lehhes seisab: Mikspärrast pean ma omma ello surno-laekasse üllesandma. II!. Ommalt maalt: Pernust: Kirriko aea sisseõnnistamisest. Riast: Pärris made ostmisest. Prii tullekustutaja seltsidest. Tartust: Warras kätte sadud. Tallinnast: Kolera. Peterburgist: Suurwürstina reisist. Nimmetnd. Mina jomme. Kitus. Moskwast: Kiwwi-sütte leidus. Odessast: Pöllastamise wäärt luggu. Serpuhowist: Margusest.  Kaukasusest:  Post löhhutud. Wöcralt maalt: Saksamaalt: Berlinist: Jtalia rahwa römust. Eüdtkuhnenist: Õnnetusest raudtee peal. Mets-linnast: Söameestest. Prantsusemaalt: Prantslaste wihha. Hirmus töö.  Mönnesuggused  sönnumed. Mikspärrast pean ma omma ello surnolaekasse  üllesandma? ui. IV. Te sedda sepärrast, et sa rikkas õlled.  Se näitaks pea asjata ollewad, et üks rikkas  ennast surno-kassasse lasseb ülleswötta, ehk et ta omma ellu sinna üllesannab, sest temma omma warra jõuab parrast temma surma,  temma wamilile tarwitawad üllespiddamist  kül anda, et murreta woiwad olla; agga ommetige õlleks se sowida ja ühtlase ka wägga hea, kui ta sedda teeks. Meie ei tahha sellega  öölda, otse kui ei peaks temma suur warrandus  mitte seks kül ollema, et ta wamil parrast temma surma murreta ellada woib, waid agga sedda, et meie ka rikkaid olleme näinud surrewad, kelle ainus warrandus temma  surma tunnil se olli, mis surno-laekast ehk Lebensversicherungi kassast sai wäljamaksetud;  sepärrast on ja jäeb se tõeks, et surno-lae- kas se kõige kindlam ja kasso sadetawam kassa on, kus ommale warrandust woime korjata, ja sest siis ka rikkastele sowitaw. Ühhel rikkal põlle ta warranduse hoidmine just ka mitte iggakord wägga kerge ja midda surem ta rikkus,  sedda saggedam tulleb se küssimine tal kele peale: kuida omma ülleliga seiso rahha kassude peale panna? Jssiennesest on mõista, et üks ettewaatlik rikkas omma rahha mitte ühhe kohha peale kassude peale ei panne; kui se ka kuigi kindel õlleks, kardab ta ommetige, et middagi woib juhtuda, kellest wahhest kahjo woib tulla; sepärrast panneb ta sedda mitmesse kohta, mitme jaggudesse, kus ta sedda kindla teab ollewad; agga kui pissut on neid, kes omma kaptali, surno ehk elloüllesandmise kassasse  kassude peale pannewad ehk kül seal sedda wähhematki kahjo karta põlle? Rohkem löv aastase sesugguste kassade tallitustest on leida, et kõik sedda sanud, mis peale ta ennast sisse kirjutanud, egga kegi koppikud põlle kaotanud. Kui se meil kül mitte teada põlle, millal surm