ommetegi wasto räkimata tössi, et 10 ja 20 rubla aastas kergem maksa on, kui 50 ja 60 rubla. Kes norelt ennast senna lasseb ülleswötta,  sel on ka se kasso, et kauem kassa likmeks  jaeb. Tead jo kül, wanna söbber, kuida luggu nendega, kelle eestmurretsejat surm warrakult  ärrakutsub, jaewad sure waesuse sisse, egga põlle, kes neid awwitab. Sellepärrast on se wägga hea, kui ennast surno-laekasse olleme üllesandnud, tulleb siis surm ja kutsub wamili  eestmurretsejat ärra, siis on neil surnolaekast  abbi lota; se on siis ühhe mehhel ja laste issal, ta surma tunnil sureks troostiks kui teab, et ta ommakste eest murretsetud ja kes ei peaks jubba norelt tahtma rahhulikult omma silmi wiimasel tunnil kinni panna; ja kas ei peaks mahhajänud lesk omma nõdra lapsukestega, mitte palja troostlikum ollema kui ta teab, et nende eest murret petud? Ärgo toetago kegi omma noruse ja terwise peale! Oh kui saggedaste on, et surm meid kesk meie ello römu sees ülles otsib ja meie ello künalt kustutab,  nago se praega meil käes on, kui mittu kutsusid rõuged ärra, kelle wamil sure waesuse  sisse jäi ja praego olli kolera, kes jälle armo ei annud, ei norele egga mannale ja eks meie ei tea, mis ühhes laulo salmis seisab: „Kes tänna terme punnane. Kül Home haige surreb se." Surema tähhelpannemise jures on sedda leitud,  et tuhhande 20 aastatest noortest innimestest  aastas künni kümme ja tuhhande 35 aastastest 12 künni 13 ärrasurrewad. Woib kegi siis julge olla, et ta mannaks saab? Saggedaste  tulleb surm warrem, kui tedda odetud; sepärrast peame siis allati ommad asjad nenda tallitama, et kui wanna taewa tädike meid kutsub  ja kässib ärratulla, meie ilma wähhema murreta wöime temma jure minna. Se on ommetige wöimalik, et üks 25 aastane noor meeS tullewa aasta woib surnud olla ehk et ta tullewa aasta surreb. Üks maea pannakse assekurantsi  ehk tulle-laekasse, sest et kardetakse, et se mast tulle kahjo labbi peaks ärrapollema, et nenda kahjo tassutud saab, kui paljo ennam ja kümme kord ennam tulleb karta, et 25 aastased  mehhed surrewad ja jättawad omma wamilid  sure waesuse sisse; eks põlle siis paljo ennam tarwis, et omma ello surno-kasti ülles- panneme , tulleb siis surm , siis ei sa kül ello ennam taggasi, agga järrel jädawad sawad summa rahha, et monni aeg murreta woiwad ellada. Kes meist issi ei peaks teadma, et nored mehhed järsko ärrasurnud ja lessed ning waesed lapsed järrele janud; norus ja termis ei wöi surmale öölda: minne taggasi, ota künni ma mannaks saan, siis woid tulla; maid kui ta tulleb, olgo sa siis noor woi manna, siis pead minnema ja temma käsko kuulma! Eks ei olle metes, mis üks laulo salm ütleb:  Oh ärra wötta möttelda, Ma ollen noor, kül aega! Surm wöttab kõiki korriöta, EL karda noort, ei wanna. Ta jõuab halli peale,  Teeb otsa nore e-ale, Ning kutsub ärra n õppest. Nore ellu põlli, kus kallis terwis käes ja innimene  ommas täies rammus, on just se aeg, kus tullewiko peale peame mõtlema ja murretsema,  et se ka murreta wöiks olla; se on se kõige parrem ja tullusam aeg, sest et siis kõige kergem on tullewiko eest murretseda. Kui wägga saggedaste agga jäetakse sedda õiget ettemurretsemise aega nago unnustuse pähhä ja kui saggedaste se õige tund holetuse läbbi prukimata jäetud. Kui sedda kasso, mis üks surno-laegas neile sadab, kes ennast senna sisse lassewad ülleswötta ja kes selle kassa liikmeks heitwad, õige holega selgel päewa walgel kokkowöttame  ja järrelwatame, siis peame kül ütlema:  ärgo lasko kegi sedda parrast aega, mil ta ennast woib ülleswötta laska, mitte wiwituse  pähhä jäda egga ka koggoniste mitte möda minna, sest kahhetsemine saab pärrast raske ollema.  Peaks se kassu igga ühhe luggejale, kes sedda loeb, õige ellawalt ta silmade ette astuma, et ta ärratunneks, kui pöllastamise wäärt se on, kui kegi sedda parrast aega lasseb  möda minna; agga paljo surema pöllastamise  wäärt on weel se, kui kegi sest heast ja tullusast kassast koggoniste emale hoiab; sest mitte ükspäinis surm, kes wahhest omma sirbiga  senna wahhele astub, kes kelab surno-laekasse  ülleswötmist, waid ka pöddur ja waene terwis ei lubba senna sisse astuda ja sellega õlleks assi siis waesem kui waene; sest kes pödduraks ja terwise polest waeseks jäewad, neid ei lubba kassa-seädus mitte ennam ülles- 310