tarwis Inglased Port Saidis omale „sõe -jaama" ostnud. Üks weike „söe-jaam" ei tähenda nime poolest palju, aga siin tähendab ta ommeti sellepoolest suurt, et Inglased esimese  aluse kätte saanud, kelle peal edasi wõiwad ehitada. Sest kes wõib neid nüüd keelata, sinna ka kindlusi ehitada! Inglased on sellepärast tõeste esimese sammu ära astunud, omale Sueesi kanaali suus uut Gibraltari asutada. Kas Inglane selle „sõe-jaama" Egiptuse walitsuse ehk Sueesikanaali-aksiaseltsi  käest ostnud, seda ei ole weel sugugi teada. Egiptuse wiitsekuningal näitab ka jo suur kartus olewat ja tema on oma poja Londoni saatnud. Et see mees seal palju toime saaks saatma, seda on küll raske uskuda. VUustrial näitab hirm olewat, et Inglismaa ja Wenemaa  wahel ehk lepingu kaup malmis wõiks saada ja tema siis täitsa kõrwale jääks. Kui see ka tõeste peaks sündima, siis oleks Austria ise süüdlane, sest tema tahtmised on natukene  liig suured olnud. Parajal mõedul, nagu sünnis, saab Wenemaa ikka tema kasu Hommiku maa asjades tähele panema. Kui aga Austria idapoolse Balkani poolsaare terwelt  oma alla peaks tahtma, nagu mõned ajalehed kirjutawad,  siis ei saa see märatsew tahtmine küll ilmaski täide minema. Siiski walmistab ennast Austria praegu elawamalt  sõa wasta, kui seiemaale on teinud, ning on nüüd ka parlamendi poolest luba saanud, lubatud sõa walmistamise kulu tõeste sisse wõtta ja sulaks teha. Saksamaa seestpidine poliitika on praegu nagu liikuw  meri. Riigi walitsus oli Saksamaa parlamendile ühe seaduse rlnnitamiseks ette pannud, kes otsekaudu sozial-demokraatlaste  awaliku koosolemiste, nõuupidamiste ja kokkukäimiste  wasta läks, aga parlament lükkas selle seaduse tagasi, ja nimelt 303 healest 243 healega. Seesugust iseäralist seadust ühe teadawa seltsi ehk partei wasta ei arwatud mitte tarwis olewat, sest et riigi seadused riigiwalitsusele küllalt woli annawad, enam sozial-demokraatlaste ässitamiste ja õenistamistele wasta astuda, kui walitsus seiemaale tarwitanud.  Üleüldse oli wiimasel ajal mustakarwaliste partei Saksamaal jo nii wõimust saanud, et kõik tagurpidi hakkas käima ja minister Falk, see wahwa wabaduse wõitleja, ennast  ametist lahti palus. Nimelt oli Falk seda Lutheruse kirikuherrade pärast sunnitud tegema, kellest üks partei Berliinis  kõik weiksed paapstikesed tahawad olla ja wabama meelega õpetajaid niisama kiriku wande alla mõistawad panna, nagu seda Rooma kirikus näeme. Nüüd pidada aga jälle loota olema, et minister Falk ommeti ametisse jääb. Tema ametist lahti palumine oli liig palju paksu werd ja kartust Saksamaa ausama jau rahwa juures sünnitanud. Praegu oli Saksamaa troonipärija oma kõrge abikaasaga  Londonis wõerusel, ning arwatakse, et nemad seal rahu kohta kasu on toonud. Jo olewat kuningana hertsog Athole'le, kes üks wabameeleliste ja rahuarmastajate päämeestest on, oma lootust awaldanud, et rahu kestma saaks jääma. Omalt maalt. WiliaMlmakonnaft. tustab uwP. T. ühest W end ave-seltsi palwemaza koosolekust, kus inimesed pilgates ja naerdes lahkustwad,  sest et seal kolm eestlugejat oli, kellest üks töise ette tungis. Et see lugu nii sündinud, on kurb küll. Kui aga kirjasaatja ütleb, et wennaste kogudustes mitte enam armastuse waimu ei elada, nagu manast, ja nimelt kinnitab: „ Nemad kannawad töine töise wasta kadedust ja wiha, ja endisest rahupaigast on riiupaik — siis on see natukene liig waljuste  üteldud. l"Ka kirikutes sünnib mitugi imeliku asja, kellest mets ise ka paar juhtumist oleme jutustanud;  aga kes sellepärast kirikut ja nende juhatajaid üleüldse hukka tahaks mõista, see oleks üks jõle ini!  mene. Igas seltslikus seadluses ja seisuses juhtub paha asju ja halbu liikmeid olema,. kelle wasta iga 5 auusa inimese kohus on wõidelda. Aga just sellepärast nende üksiku paha awalduste wasta Võideldakse, et - terme asi ise auusaks ja heaks jääks?) Kes sellepärast ! üksiku paha juhtumistest kohe arwawäd, et asi ise ka täitsa hukas ja otsas, need teemad niisama pattu, kui töised, kes üksiku paha asjade awaldamiste pärast mõtlewad,  et asjale enesele surma tahetakse teha. Mõlemad on eksi-tee peal. . meile: Mail oki ti Kirjamees siin Tartus koos, kust ligil6lNn Abipresident Dr. Weske teretas Seltsi ja tunnistas rõõmu seeüle, et praegusel kibedal töö-ajal nii rohkeste osawõtjaid kokku tulnud. Siis nimetas ta neid kooli raamatuid,  mis minewal aastal ilmunud oliwad ja teadis ütelda, et praeguse aasta lõpul wist kõik meel puuduwad  kooli-raamatud iga õpetusekonna jauks saada malmis olema. (?Toimendus) Sellega on siis „Kirjameeste  selts" suurt õpetuse raamatute puudust rahwa koolides ära aitanud. Siis rääkis Dr. Weske uueste trükitud piibli üle, mis küll mõnes tükis parem, aga mitmes kohas keele poolest sandim on, kui mana piibel.  Seda tõendas ta näituste waral. Nüüd rääkis  ülemkooliõpetaja Tülk, kes Pariisis, Strasburgis ja Genfis matemaatikat on studeerinud, inimese sou edenemisest ja iseäranis matemaatika teaduste kaswamisest.  Kõne oli mõnus ja wäga õpetlik; saab wist „Eesti Kirjameeste Seltsi" aastaraamatus trükitud. Selle peale rääkis stuä. Leilow „Kuida inimene ilmu ja maapinda wõib muuta" mis iseäranis põllupidajatelt tähele panemise wäärt oli. Nüüd määrati kokkutulemise ajaks nädal pärast Jaanipäewa.  Koosoleku päewa tähendamine jäeti eestseisuse hooleks. Kokkutulemine ise saab, nagu jo enne nõuuks wõetud, Wiliandis olema. Et seltsi kirjutaja, kooliõpetaja  Niggol, ennast ametist lahti oli wõtnud, saiwad  mõned eestseisuse liikmed uuest walitsetud, ja nimelt: Seminari koolmeister Kurrik (endine raamatukogu  hoidja) kirjutajaks, ja Mli. J. Bergmann tema abiliseks; koolmeister Stern raamatukogu hoidjaks ja Bwä. R. Kallas tema abiliseks. Nüüd andis kassa- meister kassa seisusest otsust. Wiimaks palus seltsi kirjutaja kõiki liikmeid eneste nimed temale teada > anda, sest muidu olla temal wõimata, igale mehele oma aastaraamatut kätte saata. Ka tuletas ta meele, et neile liigetele, kes oma aasta maksu ei ole tasunud,  üleüldlikult raamatuid koju ei läkitada. Sellega lõppis eilane koosolek." k. 11. Sell kombel on meil siis lootust, et „Kirjameeste selts" tänawu ka Wiliandi linnas kokku saab tulema. Meie soowime siis, et tema koosolekust sell' korral rohkeste liikmeid ja wõeraid osa wõtawad ja temale ka õige rohkeste uusi liikmeid juure tuleksiwad. Tartus  on seltsi koosolekutel ikka õige rohkeste osawõtjaid olnud, loodame, et Sakalamaa! lugu pahem ei saa olema. Nagu meile eestseisuse poolt teada antakse, saab see koosolek Wiliandis 27. ja 28. Juunil s. a. olema ja siis 28. Juunil peale lõunat ka Aleksandrikooli  pääkomitee kokku tulema. Tartu wiimasel koosolekul  on ka ligi 20 uut liiget jälle juure tulnud, nimelt Tartust. Ka on jälle õige rohkeste wanu rahast  ja muid wanaaegseid kallid mälestuse asju seltsile Tartus kingitud, nagu nimelt üks mana kaela-ehe hõbe kuljustega, pernsteini (merewaigu kiwi), ahaati kiwi ja klaasi kuulikestega, mis Tähkuwere wallast Roa talu põranda alt maa seest leitud. Meie loodame, et ka Wiliandi. koosolekul rohkeste seesugust andisi seltsile kokku saab tulema, ja meie seltsi liigete arw sell' koosolekul  tähtsalt kaswama. Tarw linna wolikogu on linnawanema abiliseks  endise kaubapürgermeiftri W. Töpffer i ja linnawalitsuse  liigeteks F. G. Faure, C. Braun'i ja C. Erdmann'i walitsenud. Linna walitsuse kirjutajaks on M. Stillmark walitsetud. Linnawanema abi palf määrati  1500 rubla peale ära, töiste liigete palk 800 rpbla ja kirjutaja palk 2000 rubla peale. Pärnust. Selle pealkirja all „ Midagi meie igapäisest  k!Miäb „Mrnu PostiMes": kus meie need read nrjutame, läheb mere unna kauplemine  ülewäga elawalt ja tubliste edasi. Künni 11. Maini on juba 154 laewa sisse tulnud ja 91 wälja läinud. Nagu näeme, on laewade hulk kaunis suur, kuid see on kahju, et meil mitte ühtegi pulwärki ehk laewade täitmise ja tähendamise kohta ei ole. Weike kitsas weepinnal seisaw sild, mis meie jõest üle käib, on ühest otsast töise laew laewa kõrwas äärsi kaudu täis. Igast laewast wõetakse muidugi ikka midagi wälja ja pannakse jälle sisse, ja sellepärast on siis silla peal niisugune kärin, mürin ja kitsus, et, kui üle tahad minna, siis olgu silmad ees ja taga, kui mitte kohegile hobuste jalgade alla jääda ehk mutsu selga saada ei taha. Sellega peab muidugi leppima ja ei wõi sinna midagi parata. Aga küll oleks mõnus ja soowitaw olewat, kui meie weikse jõe peale, mis nüüd laewa käigu tarwis wäga mõnus on, enam silmi heidetakse ja tema kaldaid paremine üles ehitatakse.  Seeläbi saaks meie kauplemise tallitus kaugelt paremine edenema j. m. Sellepärast soowime südamest,  et need, kellesse see just puutub, sest enam peaksiwad rääkima ja selle peale enam waatama. Peale selle wõetakse meie silla seest weel iga hommiku kella 8, lõuna 12 (wahel ka pisut hiljem) ja õhtu ka 8 ajal, kui laewu läbi lastakse, silla wahe tükk (klapp) ära. Laewade läbilaskmine wältab wahel 2 —3 tundi. Siis on seal mp kõwa seadus, et mitte wahetükist üht hingelist üle wiia ei tohi. Ülemal nimetatud  tundides käiwad aga kõige rohkem inimesi ja peawad sadade kaupa silla wahetüki taga wahtima, olgu nii kibe tallitus kui on, wai ka kroonu käsk. Ülejõe koolilapsed jääwad hommiku, kui mitte tundi pooltõist juba enne seatud aega kodust wälja tulema ei hakka, nii hiljaks, et enam kooli ei tohi minna. Lõuna ajal ootawad naad waesed sagedaste tühja kõhuga  künni kella kaheni silla wahetüki taga ja pöörawad  siis jälle koolimaja poole tagasi, ilma et suutäit keha kinnituseks ehk kodust uusi raamatuid ligi wõtta oleksiwad saanud. Waesed aida töö-rahwas, kes kõige päewa wara hommikust (kella 3 4.) saani ennast orjanud,  ootawad õhtu mõnikord kella 10", enne kui sillast üle saamad j. n. e. Peaks ommeti ükski paat laewade läbilaskmise ajal seal malmis olema, et inimesed  wabalt edasi ja tagasi käia wõiksiwad, nagu lugu Riias on, siis oleks ka jo hea. Aga et seda nüüd siin mitte ei ole ja peale seda meel igaüht kõwaste keelatakse, kellel hädaste tarwis on, mee kaudu üle minemast, siis on see meie arwates hullem kui rumal mood ja meie ei wõi aru saada, mis see tähendab. Tahaksime teada saada, missuguses ülema walitsusest kinnitatud seaduses niisugune kord seisab?" „Pärnu Postimees" kirjutab „Cesti Postimehe"  urwaplaastrist: „Kuidas meie elu paranema peab, mis mõnes kohas, nagu meie 15 seda kuulutanud  oleme, hoopis raisus on, selle üle on mõnel mehel koguni imelikud mõtted. Nõnda on siis mitmed  ses nõuus, et kõige parem abi eluwiiside parandamiseks  „urwa-plaaster" olla ja seda kässiwad naad rohkeste tarwitada. Seesugustel õpetajatel näitab ommeti liig palju meel wana-aja haisu külles olewat, kuidas seda ka nende kautuse abi, see on „urwadeplaastri"  tarwitamine, üles tunnistab. Kus alles orjameel ja pärisorjus walitsewad, seal wältab küll „urwa - plaastri" tarwitamine peremeeste ja ülemate ajawiiteks, aga kus wabadus ja wabam meel juba wõitu on saanud, sinna ei kõlba „urwa-plaaster" mitte enam. Nagu meie seda näha wõime, ei aita „urwa - plaaster" muud, kui et ta uut „plaastrit" juure nõuab, ilma et „plaastri" saaja ennast parandaks  n. n. e. Kuidas meie aja nõudmised seda selgeste  näitawad, on ainukene abi eluparandamise wasta üksnes õpetuse wälja lautamine, ajalehtede lugemine, seltslik elu ja kooskäimine, mängude mängimine, laulmine  n. n. e. Palju paremat kasu tooks meie rähmale,  kui „urwa-plaastri" kiituse asemel parema õpetuse  eest hoolt kantakse. Kui sell' wiisil noored mehed hukka läinud elu ikka meel „kase - plaastriga" parandada  püüawad, siis ei wõi meie sugugi imeks panna, kui lood nii pahad on. Kuidas külm ees, nõnda lõikus  taga järele." Meie rõõmustame ennast wäga seeüle, et „Pärnu Postimehe" ja meie mõtted nii wäga ühte lähemad. Selle poolest saab ka iga terwe mõistusega inimene meiega ühes nõuus olema, kui ta tõeste meie rahwa kasu ja auu üksi taga nõuab. Tallinnast. Tallinna linnast kirjutatakse meile: „Jga nägija wõib siin näha, kuidas kaunis suured plikad, kes juba üsna iluste teenida wõiksiwad ehk kodu emade silmade all muud paremat tööd teha, kui et naad igal päewal enne lõunat piki metsi jooksewad ja nurme-nuppusi, kullerkuppusi ja käekaatsu korjawad, ning siis pärast lõunat linnas kõnnikohtades oma kahe ehk kolme käekaatsa kimbukesega wedelewad ja neid kõri põhjast kisendades müütawad. Kas 14 künni 15 aastased tütarlapsed paremal kombel ei wõiks oma leiba saada? Kas niisugune uulitsate peal wahtimine meie tütarlaste kasinust, puhtust ja auu ei aita ära tappa?" (k. 8.) Mis kirjasaatja siin ütleb, on tõsi ja wõib igamees oma silmaga mitte üksi Tallinnas ja muu meie Eesti linnades näha, waid ka igal pool maailma linnades. Aga raskem on seie kohta wastust  anda ja abi nende puuduste parandamiste heaks nimetada. Parem on ikka lillisi noppida ja selle teel paar kopikut teenida, kui kodu laiselda. Aga isegi on mõista, et see weel parem oleks, kui meie alama linna koolides tütarlastele seesugust tööd õpetatakse, keda naad hea meelega teemad ja kelle abiga naad omale enam raha wõiwad teenida, kui lillinoppimisega. Tallinna on suur linn ja temal palju kõiksugu koolisi, aga meie ei tea mitte, kas Tallinnast ka mõni naisterühmas  tulewal sügisel Tartus Klausson-Kaasi käsitöö õpetusest saab osa wõtmas olema. Soowida oleks, et Tallinna, nagu iga muu linna rahwas, seda asja pärima hakkaksiwad. Tallinnas wõiksiwad nimelt mõned linna wolimehed seda asja linna wolikogule ette panna, kelle hool jo ka see peab olema, et koolid mõnusas korras seisawad. On esite ühes koolis käsitööga  alustust tehtud, siis saab peagi ära tuntama kui suureks kasuks see noore rahwale ja kooli enesele on. Siis ei saa ka pea enam noored tütarlapsed uulitsate peal „wedeledes" lillisi müüma, waid saamad  mõnusamal ja tulusamal kombel oma aega kodu ära mõistma wiita. Harjumaalt. Harjumaalt kirjutatakse .Eesti Postimehele" järelseisaw kiri..Aleksandri kooli" kohta: .Armas Postimees! Et Sull lahkemaid ja liimfaMnd sõbru küll on. sellepärast ei usalda Harju