Perno Postimees ehk Näddalileht M -SS. IL7S KHnes , neljapäew 19. Oktobril.^ OKsta» Ses lehheS seisab: Ärge heitke omma ussu loiust ärra, kelle tagga rohke tassumine. Ommalt maalt: Pernomaalt:  Margustest. Tartust: Tudendide arro. Willandist: Margusest. Tallinnast: Õnnetustest.  Kuramaalt:  Ilmadest. Missioni pühha ja kontsert. Peterburgist: Ewangeliumi jutlus wenne kele. Ue kirriko ehditamisest.  Süüd, mis kohto ees sellewda olnud. Moskwast: Arro andmine. Wö eralt maalt: Saksamaalt: Jesuitidest. Näitus Wini linnas. Strastburgist: Waljarändajateft. Prantsusemaalt: Prints Napoleon. Rotsimaalt: Leina aeg. Türgimaalt: Wenne Suurwürst Nikolaid Uemad sönnumed. Ärge heitke omma usso lotust ärra, kelle tagga rohke tassumine. 1., Selle peal kirja al tahhame üht tõeste sündinud  luggo, mis monne aasta eest Inglismaal  sündinud, jutlustada; agga enne pangem tahhele mis pühhas kirjas seisab, ja seal loeme:  „Ei pea lõppema ei külwamine egga leikus, külm egga soe, sui egga talwe, pääw egga oö." Se on Jehowa meie Jummala omma sönna ja ka tõeste tossi; agga mönni kord näitab  luggu nenda, nago õlleks assi teisite läinud  ja külm ehk soe kauem kestnud, mis läbbi leikus kasinamaks janud; agga pangem tahhele,  mis wanna taewa Tädike meile sellega tahhab  öölda, Ta tahhab meile sellega nelli asja öppetada, -kus jures temmal meel mitmesuggused  armastuse möttet on. Temma tahhab meid öppetada 1) temma alla heitma, 2) tedda tannama, 3) tedda palluma ja 4) ka andma. Omma pattude parrast peame temma alla heitma,  ka selle pisko eest, mis ta andnud, tedda tannama, õnnistust palluma selle piskule ja sest piskust ka waestele andma. Olleme need nelli tükki Jummala armust öiete tundma õppinud, siis on waesed aead meil need kõige kassulikumad ja mis wilja nad meile kandnud sedda saab se suur leikuse päew meile ilmutama.  Se olli mönne aasta eest taggasi, kui Inglismaal mönnes manurkas suur wilja ikkaldus  olli, mis läbbi wägga kallis aeg rahwa kaela tulli. Sedda möda jõudis ka talwe omma  waljusega takka peale tullema, mis rahwa murret ja hädda liig sureks teggi, sest et nad ei teadnud, kust üllespiddamist wötta. Selle aeaga käis wanna taewa Tädike kõik waeste urtsikud läbbi ja näggi nende hädda ja pudust ja ka sedda, kas nad palwes ja allanduses ennast  temma wäggewa käe alla heitsiwad ja temma käest abbi pallusiwad, woi ehk wast nurrisesid omma süddame kanguses temma wasto. Agga ta käis ka rikkas te maead läbbi ja watas kuida nemmad sedda prugiwad, mis ta armust neile andnud ja kas nad ka helde ja lahtise süddame ja kättega omma waeste nälgas wendade wasto on ja kas nad ka mõistsid  tedda selle eest tännada, et ta neid õnnis-