Ommalt maalt. Pernuft. Kirjadest. Meie olleme wägga tännulikud nende wasto, kes omma kallist aega meie parrast raiskawad ja meile kirjade läbbi ommalt poolt sönnumid saatwad ja nenda meie tööd kergitgwad ja asjo meie kätte murretsewad, mis meie eesti rahwale öppetuseks  tarwis teada; agga kui wägga kurwastab  se meid, et parrast siit ja sealt kaebtusi  peame kuulma, et kirjasaatjad mitte igga kord sedda wanna sönna: ..sö mis küpse ja rägi mis tööst" meles ei pea, waid omma riddade wahhele wallet toppiwad, mis läbbi parrast pahhandus tulleb, ja kui se tulnud, siis palluwad wallega ennast wabbandada ja süüst lahti tehha. Olleme sedda jubba ennegi teinud ja teme tänna jälle, et pallume meile sulla töt kirjutada, sest wallet meie ommas paunas ei salli ja teeb kegi ommetige sedda ehk kaddeduse parrast, siis wötko ta wastamist omma selga; agga ärgo pallugo meid mitte wöeraid sapaid jalga tõmmata, kellel lühhikesed  jäljed on ja kus meid pea woib kinni tabbatud sada; kuhhu lähhäme siis selle häbbiga?  Sedda ärgo lootko kegi, et meie kellegi nimme hakkame ümber pöörma. Loppetuseks pallume: olge head ja kirjutage õige rohkeste, agga ei.mitte laemdust, egga kellegi teotust, ni kaua kui se tössi ei olle, awwaliko lehhe sisse. Wimasel aeal on wägga paljo laemduse  kirjast tulnud, kus jubba käppuga katsuda olli, et hea mees mitme kortse prilli läbbi wadanud ja nende kirjadele olleme nikohhe nende kohhut mõistnud ja ahjo wissanud, kui se kõige parrajamast põlles. Pallume nende saatjaid mitte pahhaks panna, agga peame ennast  süggeliste eest hoidma. Södda ei sowi  meie ka mitte, waid kõik mis teme, sedda tehkem armastuses; armastus on kõige kindlam  sidde, ja armastuses omma liggimesi teele juhhatada, kõige tullusam ja kristlikum töö. Sedda piddage meles. Pernomaalt. On õnnetuse kannul. Wanna tuttaw assi on, et meie armast eesti rahwast wägga mitmel kombel laimatakse ja neile kõik suggused pahhad nimmed antakse, et mitto korda üsna hädda kuulda, agga rö- mustame ennast tänna, et neist ka römuliko sönnumid anda woime ja allamal sündinud luggo olgo tunnistuseks, et kõik Eestlased weel mitte laido wäärt ei olle, waid meie leiame nende seast ka häid ja kido wäärt mehhi, olgo kül arwa, agga ommetige neid on ja sepärrast peame lemmast könnelema. Paasto ku essimeste  päiwe sees olli wallawannem pea rahha linna tonud, mis ta sure holega hoidnud, sest rahha summa olnud mitto sadda rubla ja ei tea kuida õnnetus olnud, rahha pung puggenud sallaja mehhe taskust kõige täiega wälja. Lähhema kõrtsi jure sades, olla ta rahha punga kaddund leidnud, mis ülle ta wägga kohkunud; pöörnud hobbuse ümber ja sõitnud taggasi. Kui nenda wersta nelli olli taggasi sõitnud, tulnud külla mees heina koormaga  wasto; mees kaebanud omma õnnetust wastotullejale; teine kulanud esmalt, mis karma  rahha pung tal olnud ja paljo rahha sees. Kui kõik leidnud tõe ollewad, siis wastanud: ärra kurwasta, rahha on leitud, pistnud käe tasko ja tonud punga kõige täiega wälja. Kes olli nüüd rõõmsam, kui kaotaja, kes sedda wöerast ommandust olli kätte sanud; pakkunud  leidjale 50 rubla, mis ta agga ei olle wötnud, waid kostnud: ni kallist hinda ma selle pissukese waewa eest ei wötta, kord mahhakummardada  ja rahha maast ülleswötta; siis olleksin ma jo warras, kui teise õnnetusest kasso püan. Mis peame weel sia jure lissama?  Ei muud middagi, kui: minge ja tehke iggaüks nendasammoti! Kihhelkonna kohtomehhe wallitsemi  sest. Kalendre aeg saab aasta parrast täis, siis peab uus murretsetud sama; kohto meeste wiljakandmise aeg kestab kolm aastat, siis on aeg täis, peab ueste wallitsetud sama, ehk jäeb koggoniste lahti ja wallitsetakse uus assemele. Tännawo kewwade olli kohtomeeste aeg ümber ja ude wallitsemine ka jubba olnud, agga kaebtustest, kuida neid wallitsetud, ei olle ka pudust olnud; meie ei hakka neid arrutama,  sest kes lähhäb meie pärrast ümberwiskama,  mis jubba tehtud; sedda on jo wald issiennesele teinud; meie tahtsime agga tänna pari sönnaga öölda, kuida üht kihhelkonna kohtomeest wallitsetud ja se olnud 9. Märtsil, kellest üks hea söbber kirjutab, ja se on üsna 123