nud muud nöu üle, kui säält äraminna. Aga seda kenam on kuulda, kuida Oona saare rühmas  Jumala armukuulutust oliwad wastowötnud.  Sää! oli just enne seda, kui missionärid  aastal 1835 Lakembale saarele tuliwad,  kuri tobi hakkanud mässama, mis läbi palju inimesi surid, ja ehk nemad kül oma jumalaid  ohwritega melitasid, ei hoolinud tõbi sest, waid murdis oma soodu edasi. Nende paalik Wai pidi aga just Lakemba saarele minema  ja sääl kuulis ta, et on aga üks ainus Jumal, keda kõik inimesed peawad kummardama  ja teenima ja et iga nädala esimene päew temale pühapäew peab olema. Seda olla ta kodu kõnelenud ja kui pühapäew kätte tulnud, on rahwas omad paremad riide hilbud selga pannud ja kokku tulnud ning preester teinud palwet uue Jumala poole. Nenda walmistas Jumal selle rahwa südamid ja saatis neile üht koolmeister, kes nagu öölda, kogemata senna randa tuli, see öppetas neid Jumalat enam ja enam tundma ja nendasammuti ka üks Oono mees, kes Lakembal Jeesuse poole oli pöörnud. Asi läks wäga mönusaste edasi, nenda et missionär Kalwert juba aastal 1840 sääl 235 hinge wöis ristida ja kaks aastat pärast seda, ristis ta weel kolm wiimast paganat  selle saare peal. Nenda oli siis kõik Oono saare rahwas riskirühmaks saanud ja nendega ühes ka need 66 hinge, kes wäikese Waatoa saare peal elasiwad. Aga ka teiste sääl ümberkaudu olema saarde peal läks ristiusk  kenaste edasi. Lakemba kuningas laskis ennast 19. Oktobril 1840 ristida ja tema järele  wöttis suurem hulk tema rahwast ristiusku  wastu. Uus testament sai juba kaks aastat enne seda Wiidsi keele ümbertölgitud ja aastal 1856 kõik mana testament nende keele trükkitud, mis läbi rahwale suur maimu abi sai kingitud; aga sellegi pärast oli sääl mana pagana usku küllalt järele, mis oma mana kanguse sees seisis. Paganate kõige ülemad ja pea kohad oliwad Wiwa ja Mbau. Wiwal  oli Werani, Mbau pääliku Takombau suur sõber, paganate ülem, need oliwad mõlemad  wäga kanged ja waljud. Nemad löiwad  weel aastal 1839 kawalal kombel peale sada söameeft maha, mis Mbau linnas ärasöödi;  aga Issand on ka neid wägewaid mehi ärawöitnud ja oma saagiks saanud. Werani oli esimene, kes ennast Jeesuse ikke alla alandas  ja oma pölwi tema ees nikkutas. Aastal  1845, suurel reedel, nuttis ta pölweli maas Jumala ees, oma rasket pattu ja sai püha ristmise läbi pattude andeks andmist. Ta saatis oma naeste karja ära ning jättis ühe enesele järele ning oli igapidi oma Onnistegia  truu sulane. Selsammal aastal koguti  Wiwal kaks sada hinge koguduse juure; aga Mbau rahwas ei wötnud sest öppetusi, waid jäi oma wana roppu ja hirmsa elu sisse ja nendasammuti ka nende päälik Takombau. Kui tema isa aastal 1852 ärasuri, saiwad wiis tema naestest ülespoodud, ehk kül missionär  selle wastu palus, ei aidanud see midagi  t. Saal tuli aga Jumal ise ja hakkas tema  südame kallal tööd tegema; saatis mõnda rasket risti tema peale, andis teda mõnda korda ta waenlaste kätte ja tema sõber Werani  tappeti söas ära ning tema ise jäi raskest?  haigeks, see tegi tema südame nii palju pehmemaks, et ta missionärile luba andis Mbau linna elama tulla. 30. Aprilil 1853 kuulutadi  selle merise maa hirmsa prae ahjude lähedal  Jeesuse armu öppetust, ja Jumala Waim tegi Takombau enese südames waikselt tööd edasi. Kolm aastat pärast seda keelas ta juba inimese tapmise köwaste ära ja mitte kaua pärast  seda soowis ta, et ta ristitatud saaks. Omad naesed, mis tal olid, saatis ta minema  ja üht pidas ta enesele, see sai temaga ühes ristitud ja pärast ristiusu kombel laulatud.  See oli üks wäga suur ja aruldane päew, mis Jumal nende saaredele oli kinkinud, sest see mees, kes tänini sääl maal Jumala riigi waenlane oli, sai tema sulaseks. Ka Wanua-Lewu saare peal hakkas Jumala armu kuulutus sigima ja kui missionärid kümmekond aastaid sääl armu öppetuse tööd saiwad teinud  heitis ka sääladne päälik Jeesuse Kristuse walitsuse alla ja sai ristitud, ja see oli aastal 1855. Tema oli hulgale n'agu juhatajaks, sest nii pea kui ta ristitud sai, tegid hulk tema  alamaid sedasamma ja lasksid endid ka ristida. Missioni paik Nandi, ehitadi selle saare lõuna poole, kust palju Jumala armu walgust rahwa hulka on wälja läinud; aga saadan ei salli, et Jumala riik peaks kaswa- 90