Tallinnast» Tormist- Otse selsammal aeal, kui Nigas ja Liwimaalt kange torm ja marru ülle läks ja mõnda kahjo teggi, on ka Eestimaal sest pissut olnud ja ka seal mönnes kohtas omma jälgi järrel jätnud. Kes wast Paides on käinud, mälletab sedda, et seal põhja  hommiko pool kulges wanna ello pölline lossi torn mannast lossist nago mällestuseks seisis, mis ei külma egga pallawad, ei wihma egga kuiwa ei kartnud ja jubba ni kaua, kui need kõige wannemad innimesed mälletawad, mahha kukkumas olli, agga ikka seisis ta otse kui linna illuks ja auuks seal püsti, agga nüüd olla torm 11. Mail, hommiko kello 8, ommetige ta kaela murdnud ja tedda ümberlükkanud;  ta pitkust olnud 74 jalga, se õlleks siis meie sülla puuga möeta kümme sülda ja nelli jalga. Nenda on siis nüüd Paide lsn omma silma illu kaotanud, mis tal ni üllewägga  armas ja kallis olli. Sesamma wanna  loss, Wittenstein nimmi, on aastal 1265 ühhest Herrmeistrist Konrad von Mandernist ehhitud, mis ka üks neist kõige tuggewamaist lossidest ehk kindlustest siin maal olli olnud. Kuida kõik teised lossid ma pealt kaddunud, nenda nüüd ka temma löppetus käes. Atakwerrest. Surma sönnumed. Ssal on möda läinud Aprilli ku wimase näddalal üks wägga auwaärt mees ärrasurnud ja se on sealt maakonna tohter Konstantin Bresinski;  sündinud Tartus lanuaril 1811 ja sest sadik, kui ta omma studiumit olli löppetanud,  aastal 183?, seal mitte ükspäinis h õlega ja truiste omma tohtre ammetid üllal piddanud, waid ka selle körwas musikut ja laulmist Nakwerre pürjeritele öppetanud; sepärrast  kurwastab kõik lin temma järrele, ja leinab tedda tagga. Kuramaalt. Marru ja raske saddu. Otse selsammal päewal ja aeal, kui Rigas raske rahhe saddu hakkanud, ei olle ka Zukumi  rahwal Kuramaal parremat olnud. Na kello pool nelli olla nad näinud halli pilwe merre peal üllestöuswad, mis pikkamesi hakkanud  mahha wauma; näidanud otse kui õlleks ta merrega koos olnud ja ilmuke olnud üsna wag- ga. Korraga hakkanud ta esmalt pikka mesi, agga parrast kaunis ruttust ülle merre eddasi minnema ja otse Shlokenbeki mõisa peale. Wihma mallanud mahha, otse kui õlleks sedda pangega mahhakallatud ja tulispüks murdnud hirmsa wäggewusega kõik mahha, mis ial ees olnud. Üks tenia-tüdruk sanud ühte kraami wissatud, mis üsna wet täis olnud, sealt jälle ülles kõrgesse tule kätte tõstetud ja siis jälle mahha wissatud. Põllud ja metsad on ühhe sõnnaga öölda, puhtaks ärrarikkutud ja Shlokenbeki  mõisa peal on se hirmus ärrarikkumine sedda kõige kõrgemat pulka sanud; kattused sanud  mahhawissatud, lossi tornist olla nad näinud  marro üht kasti wälja towad ja ülles kõrgesse  ta ema alla kandwad, mõisa rehhe maea ei olla muud, kui paljas prüggi unnik. Ühtlase olla seal ka rahhet, esmalt suremad, agga parrast  parrajad rahhe terrad mahha saddanud. Jnnimesed olla jöölnud, et luhwtil kange weewli hais jures olnud. Shlokenbekist kirjutakse 10. Mail. Tänna parrast lõunat kello pool wiis näggime  Altona takka üht suurt tulispüksi üllestouswad  ja otse meie pole tullewad. Omma tee peal kust ta läbbi tulli, laastas ta puhha mahha, mis ees olli. Warsi Altonas wötnud ta kahhe ue maeal kattused pealt mahha ja winud tük maad eddasi ja nendasammoti lopinud  ta ka Altona rehhe kattuselt üks ossa kaktuse kiwwa purruks mahha. Shlokenbeki mõisal ei olle üht rutu terweks janud, neid olla ta puhha purruks lönud ja kõik ello-toad mulla ja köigesugguse prüggiga täis ajanud; ka seina kella seina küljest mahha wissanud ja kõige maeade kattused pealt mahha lõhkunud ja ka mõnda puumaea ühhest ärralaotanud. Sealt eddasi minnes, olla ta 120 wakkamaa kenna metsa, kus kennad ehhituse puud sees, puhtaks juredega maast ülles kiskunud; hirmus  wadata, kuidas kõik ärrarikkutud; õnneks ei olle kuulda, et innimesi õlleks surmatud janud.  Kue pennikoorma maa pealt ei olle ühte kaktuse kiwwi egga töömeest kellegi rahha eest sada, kes sedda jälle wöiks parrandada, mis tulispüks pahha teinud. 193