Sakala .1/ 11. Wiliandis, 17 L Märtsikuu Minal 1879. I>. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht. Wastutaja toimesdaja ja wäljaaadja C. R. Zakobsoa. Sissekord. Poliitika leht: Kahjulikud liikumised 11. Poliitika ringwaatuS.  Omalt maalt. Tartumaalt: Rahu kosutab, waen kautab. Sõõrumaalt- Wasws ...t kirja peale. Tallinnamaalt: Sakala luaejad kimbus. Saaremaalt: Tänukirjad. Peeterburgist.  Keiserliku Majesteedi Keiserina teekond; Krahw Shuwalow; raha paberite wõidud. Mohilewist: Õnnetus. Simferoopolist: Kole juhtumine. Rjäsaani kubermangust. Trahwitud ametnik. Sewastoopolist:  Sõawägi. Krimmist- Ilusad ilmad. Harkowist: Uus kubernär. Wõerglt maalt. Adrianoopolist: Kindral Todleben; Kristlased rändawad wälja; Reuf-Pashaa. Tirnowast: Tänukiri. Austriast: Segediini linn hukka läinud. Neapolist: Mõrtsukas Passanante. Kirja wastused. Kuuluwsed. Lisaleht: Metsade ja rohtaedade tulust 11. Kuidas kultuurkasud  Eüroopasse saiwad. Nalja Mart ja Kalja Pärt. Nalja tilgad. Kahjulikud liikumised. Il" maal on seiemaale kirikõpetajad needsinatsed  olnud, kelle käes kõige suurem woli rahwa üle seisis. Kus midagi tähtsat asja käsile wõeti ehk tehti, seal oliwad nemad ikka enam ehk wähem juhatajad ja juhtijad. Kui talupojal midagi nõu tarwis oli, kus tema enese mõistus järjele ei ulatanud, siis oli õpetaja seesinane, kelle juure ta kõige pealt läks. Mõisat ta wanal ajal ei uskunud, ja muid kõrgemalt haritud inimesi  oli wähe maal. Õpetajad oliwad nagu wahemehed  möisade ja talupoegade wahel> ning see olek ja woli rahwa üle andis neile suure wõimuse ka ilmalikus asjades kätte. Nende woli ja wõimuse all seisis kõik meie maa elu ja liikumine, ning seda wöimust on nad osalt täna päewani mõistnud elul hoida, ehk küll uuemal ajal mitugi asja ennast muutnud on. Et seesugune woli meie kiriköpetajate seisusele suureks kasuks oli, seda ei saa keegi salata wõima. Aga, nagu öeldud, uuemal ajal on mitmed asjad ennast muutnud. Suurem jagu talupoegi on päriskoha omanikudeks  saanud ja selle läbi on suur wahesein mõisnikule  ja talupoegade wahel, mis waenlust sünnitas, kadunud. Ühed on suure maa, töised weikse maa põllumehed, ja kui mõned seadused kõhtude ja maa walitsuse poolest muudawad, saawad waenlust sünnitawad  waheseinad täitsa kadunud olema. Töiselt poolt on wallawalitsused talupoegade seltsliku  olekut maal täitsa ümber muutnud. Seesinane, kellel Llmlikuis asjades midagi nõuu küsimist on, ei lähe enam mitte otsekohe kiriku õpetaja juure, nagu endisel ajal, waid ta läheb oma walla kirjutaja juure. Arwame nüüd weel omad rahwauslikud seltsid ja ajalehed  sinna juure, siis ei wõi meie imeks panna, kui kiriku-õpetajate endist laia töö-piiri näeme kokku sulawat ja kirikliku ehk usu-elu peale üksi tegewaks jääwat. Sellega oleks aga meie kirikõpetajate tähtjus meie maa poliitika elus kustunud ja nende seisuse woli ilmlikus  asjades nende käest kadunud. Seda ei taha nad aga mitte hea meelega käest ära anda ja selle läbi sünniwad mitmesugused wõitlemised. Nemad wõtawad omale selles wõitlemises abilisi, kust nad saamad, ja sellepärast ei wõi meie seda mitte salata, et meie maal nüüd juba üks iseäraline kirikherrade partei on. Katsub see partei kõige pealt nii heaste Saksa- kui Eestikeele ajalehti oma woli all hoida ja woli alla saada, siis katsub ta töiselt poolt meie rahwa seltside elu nii palju kui wõimalik omas käes hoida. Tõuseb nüüd niisugust mehi ehk ajalehe kirjutajaid üles, kes seesugust üksikpootikut  asja mitte ei kannata, siis peab waidlemist ja tüli tulema, sest rahwas ei ole kellegi parteiga kontrakti  teinud ja kellegi partei kätte eestwedamise ametit ära rentinud, waid rahwas hoiab nende poole, kes ükstainult ja kõige pealt terwe rahwa anu otsiwad ja mitte paljalt üksiku seisuste kasu taga ei nõua. Oleme nüüd seiemaale üleüldlikult rääkinud, siis wõime nüüd ka sügawamale asja sisse tungida ja järele waadata, kuidas meie praegused waidlemised ajalehtedes tõusiwad. Künni mullu aastani ei waatanud rahwas ja suurem jagu meie isamaa töö tegijatest mitte selle peale, kust seisusest töötegija oli. Meie töö läks rahus ja mönusaste edasi, sest sinna maale oli igal auusal töötegijal isamaa ja rahwa kasu ülemaks püüdmiseks. Aga see olek näitas mõnel pool, kust endine tähtjus muidugi kadunud oli, liig kardetaw. Korraga tuli kiri wälja, kellega noort Sakalat ketseriks ja tuleriida peale mõisteti ja nüüd oli, kõikidest leppimiste katsetest hooliMta, rahuline kooskäimine lõpetatud: meie rahwa eestwedajad oliwad kahte parteisse lahutatud ja rahwast katsuti taga järele niisama lahku wedada. Aga sellest ei olnud küll, et meil kaks parteid oli, kes mõlemad körwu rahwa kasuks tööd oletsiwad wsinud teha. Seks ei oleks jo parteidesse lahkumist tarwis olnud. Wana wsimuse ja woli kättesaamise  pärast oliwad rahwas parteidesse lahutatud ja selle peale läks kodust sõda tarwis, tunni wõit käes ja töine surnud oleks. Ja nüüd alles alustasiwad kahjulikud liikumised, kellest tulewal korral edasi räägime. Poliitika ringwaatus. Nagu Eüroopamaa ajalehed praegu kirjutawad, pidada pea Me üks üleüldine kongress kokku tulema, kes Hommikumaa asju edasi seletab. Berliini kongressi otsuste täitmise püüdmises leitakse, et palju asju kindlaks tegemata ja määramata on jäänud, mis läbi nüüd asjad wäga kirjuks on läinud. Ehk küll jo peale kaheksa kuud sellest ajast mööda on läinud, kus Berliini kongress omad otsused maha tegi, siiski ei ole neid seiemaale ikka weel Võimalik olnud, terwelt  ära täita. Seesugune miiwitus on puudustest tulnud, mis pärast Berliini otsuste juures tähele pandi, ja neid puudusi soowitakse nüüd uue kongressi teel parandada ja õiendada. Suurem jagu riikisi üteldakse  juba selle kongressi nõuus olewat. Saksamaa riigi parlamendis on Bismarkist ette pandud seadus, parlamendi kõne-Vabadust kammitsa  panna, suure healte paljusega terwelt tagasi lükatud, peale selle, kui mitu päewa otsa selle seaduse pärast õige käredaid Vaidlemisi parlamendis oli olnud. Ka Bismarki uued tolli-maksu ja raudtee seadused, mis praeguse parlamendile kinnitada antakse, ei leia seal palju sõpru, ning sellepärast kardetakse juba, et parlament koost ära saab laswd ja uus parlament sisse kutsutud. Nn pidada näituseks ka Wenemaalt Saksamaale wiidaw wili suurema maksu alla tulema, kelle läbi ta nii kalliks saab tehtud, et Wenemaalt enam wilja wõimalik ei ole Saksamaale wiia. Meie wõime oma wilja Saksamaal odawamalt müüa, kui Saksamaa põllumehed, ning Bismark soowib Saksamaa  põllumehi seeläbi meie odawa wilja eest kaitseda, et ta meie wiljale suuremad raudtee maksud peale paneb. Tõsi küll, kui Saksamaa põllumehed alles peale woodist wälja ronimise oma kohwi joowad, seal on meie põllumehed juba rehe ära peksnud ja uue jälle ülespannud. Isegi on mõista, et sell kombel Saksamaa põllumehed nii odawalt wilja ei «õi müa, nagu meie. Saksamaa parlamendis on aga Väga palju seesugust mehi, kes ütlewad: mida enam Võidujooksmist  igas töös, seda enam usinust ja osawuse püüdmist! ning sellepärast ei taha nad tolli ja muu sarnaste maksudest mitte palju teada saada ja lugu pidama hakata. Prantsusemaa parlamendis on praegu sellepoolest  waidlemist olnud, kas republiigi wastalist ministeeriumi  16. Maist 1877 kaebduse alla peab heidetama  ehk mitte. Parlament oli ühe komisjoni walitsenud, kes seda küsimist enne küpseks pidi arutama  ja komisjon oli otsusele jõudnud, et nimetatud ministeeriumi kaebduse alla peab antama. Aga et see kaebdus praegust walitsust jälle nagu kaalu peale oleks pannud ja wäga palju tüli kodumaal sünnitanud,  sellepärast seisis praegune ministeerium ja ka president Grevy seesuguse kaebduse-alla-heitmise waSW, ning kui wiimaks 13. (1.) Märtsil parlament selle aSja üle otsust tegi, lükkas ta kaebduse-nõuu tagasi. Inglismaale teemad nende sõad AsghaniStaanis  ja Aafrikas palju muret ja pää walu. . Aafrikas on nad ühe lahingu kautanud, kus ligi sada pealikut üksi jo surma saiwad, alamad sõamehed olgu rääkimata. Nüüd on kartus kange, et kahju weel suuremaks wõiks minna, sest Jnglisrahwa arw Lõuna- Aafrika asutustes (kolonides) ei ole suurem, kui 500,000 hinge, kes kolm korda nii palju pärisrahwa seas elawad. Need mustad pärisrahwas ei ole sugugi  weel täitsa tallitsetud. Kui nad näewad, et Inglastest  ka wõitu wõib saada, wõtawad nad julgust ja hakkawad ehk mässama. See oleks üks hirmus lugu, kus palju ilmasüüta inimesi hukka saaks. Aga mitte üksi Aafrikas ei ole Inglased lüia saanud, waid nüüd tulewad ka Asghanistaanist sõnumed, et seal Khurumi  juures kaks pataljoni Inglasi täitsa löödud on. Inglased on kõik oma kraami ja moona sinna samasse paika jätnud ja on põgenema pistnud. Siis on Afghanistaanlased  Lagma kindluse peale läinud, mis 24 wersta Djellalabad ist eemal, on selle kindluse ära lõhkunud  ja tema kommantandi wangi kombel Kaabuli linna Jakub-Khani ette wiinud, keda nüüd terwe Afghanistaani  maa omale uueks emiiriks ehk Valitsejaks wasta olla Võtnud. Kui meie nüüd wiimaks ka Türgimaad natukene  tähele paneme, siis leiame, et seal ikka weel kõik asjad wäga massis ja segased on. Nimelt on Ma?