Sakala 25. Wiliandis, 5-! Augustikuu päetuul 1878. I. aastakäik. ms poliitika, kirjanduse ja Mutöö ajaleht Wastutaja toimendaja ja wäljaandja C. R. Jakobson. Mis Wenemaa Berliini kongressi peal wõitnud. kongressi lepingu kaup seisab nüüd terwelt trükitud  meie ees ja meie leiame sealt, et mis enne üksiku punktide  kohta teada oli, enamiste kõik õige on. Meie ei hakka sellepärast neid üksikuid punktist enam uueste üles arutama, waid tahame täna sellest rääkida, mis Wenemaa selle kongressi  peal wõitnud. Mõned kadedad, nimelt Inglismaa tuttaw toori-partei, kellel Lord Beaconssield ninameheks, püjzawad küll maailmas laiali lautada, nagu oleks Wenemaa  ei tea mis kõik nimetatud kongressi läbi kautanud. Aga nemad mõedawad oma mõeduga, sest nemad waatawad üksi ainult om-a kasu peale, ning et Inglismaa omale Küprose saare kätte saanud ja Eüroopa selja taga Türklasega,  keda Wenelane jo täitsa oma jalgade alla oli tallanud,  sala kaupa jõudnud teha, arwab ta ennast jo ei tea mis asjameheks. Nii kaebawad ka mõned Itaalia ajalehed selle üle, et neile ühtegi palukest kongressi peal suhu ei ole langenud, nagu ei tähendaks see ühtegi, et nemad kongressi peal ka Balkani poolsaare rusutud rahwaste peastmiseks ühes tohtinud tööd teha. Uksi Prantsuse maa ajalehed soowiwad  suuremal mõedul oma maale õnne, et nende saadikud  mitte saaki ei ole läinud otsima ja ka waeste Kreeklaste eest kõige tulisemalt kostnud, keda Inglase kadeduse pärast weel Türklase alla säeti. Aga mitte üksi Prantsuse, waid ka Inglismaa ja Itaalia wabameelelised ajalehed kirjutawad räägitawast asjast seesugusel kombel. Kui meie nüüd Lord Beaconssieldi poliitika silmaga Wenemaa wõitu Berliini kongressi peal waataksime, siis ei oleks see wõit küll mitte suur, sest Wenemaa ei ole peaaegu ühtegi Türgimaast omale pärinud. Besaraabia maaga saab ta aga oma wWa omanduse tagasi, mis mõninga aasta eest Eüroopa kadedus tema käest ära oli wõtnud. Karst, Ardahanni  ja Baatumi kantsid oliwad osast jo mitu korda enne Wenelase käes, ilma et ta neid omale oleks pidanud, aga iga uue sõa ajal on enam awalikuks saanud, et neid kindlusi  Westemaa piiride kaitsmiseks hädaste Larwis läheb, ja üksi siis edespidine rahu julge on, kui need kantsid Wenelase  käes seisawad. Selle hulga were eest, mis Wenelane weel wiimases sõas ära on walanud, ei tähenda need wõidud  mitte midagi. Wenelane ei ole mitte oma kasu pärast sõda pidanud, waid temal oli üks ülem, üks ütlemata auus ja suur eesmärk  sõdides silma ees. Balkani poolsaare peal elab mitu weikest rahwast, kes wanast ka wabad oliwad, aga keda Türklane sisse tungides mõegaga maha rusus ja oma orjaks heitis. Need rahwad orjasiwad sadad aastad selle piina all raskeste ja ohkasiwad oma hädas meie ajani, kuuni Wenemaa tugew käsi nende peastmiseks wälja läks ja nende waenlase maha lõi. Ka enne oli Wenelane jo mitu korda nende rahwaste peastmiseks wälja läinud, aga Eüroopa kadedus oli tema tööd ikka nurja mõistnud ajada, nagu meiegi põlwe rahwas weel mäletawad, kuidas Krimmi söa ajal peaaegu terwe Eüroopa Türklase poolt Wenelase wasta wõitles. Nimetatud rahwaste peastmine Balkani poolsaare peal oli Wenelasele ka tema wiimases Türgi sõas eesmärgiks. . Ehk küll Türklane täitsa maha oli löödud, ei ole Wenelane iseenesele San Stesanos tehtud rahulepingus suuremat ühtegi  maha tinginud, maid on enam töiste riikide peale mõtelnud,  kui iseenese peale. Aga seda tegi ta selles lepingus maha, et kõik rahwad, kes mitte Türgi sugu ei ole, Türklaste  walitsuse alt lahti peaseksiwad..^ Kuidas on nüüd seda Wenelasii ülemat tahtmist, kelle eest ta sõdima oli läinud, Berliini kostgressi poolt täidetud? Wenelane on küll nii heaste Berliinis, kui enne Londonis, sellega leppinud, et mõned punktid San Stefano lepingust muudetud saaksiwad, aga need muudatused on nii zveiksed, et neid miskiks ei tule arwata, kui sille peale mõtleme, et Wenelane sõa alastusel nii palju ei soowinudki korda saata, nagu nüüd -täide on läinud, nagu nimelt: Serbia, Numäänia  ja Monteneegro täieline wabadus ja suurendamine; uue Bulgaaria riigi asutamine Donastift kuuni Balkani mägedeni;  täieline isewatitsus Lõuna-Bõlgaaria maale Balkanift  künni Adrianoopolini; Bosnia M Hertsegoviina peastmine  Türgi walitsuse alt; Karst-, Ärdahani ja Baatumi wõitmine Wenemaa külge; Besaraabia tagasi saamine; nende rahwaste elu julge parandamine, kes' weel Türklaste walitsuse  alla on jäänud. Kõik neid suuri asju ja wõitusi ei ole Wenelane täide saatnud, waid neid on nüüd ka Berliini kongressil terwe Eüroopa kinnitanud ja nagu oma kaitsewaiks  asjadeks teinud. Sellest näeme nüüd, et Wenemaa wõit Berliini kongressi  peal suur on olnud, sest temal on seal korda läinud, enam kätte saada, kui sõa alastusel ehk tahtmine oli. Poliitika ringwaatus. Ber liini kongressi protokol l on nüüd awalikult' oma V 4 ära trükitud ja kongressi töö seisab terwelt maailma silma ees. Nende kongressi otsuste tähtsusest Wenemaa kohta oleme praegu ühes iseäralises kirjas pitkemalt teada annud ja saame neist ka meel edespidi, nagu tarwitus nõuab, rääkima. Kui meie nüüd selle peale waatame, kuidas seda Berliini rahulepingut Euroopas üleüldse wasta wõetud, siis leiame, et igal pool suurem  jagu otsusi selle poolest ühte lähemad, et seda kätte on saadud, mis praeguse poliitika oleku juures kätte wõimalik oli saada: ähwardaw sõda Wenelase ja Inglase wahel on esiotsa tulemata jäänud ja tagasi  löödud, ülem eesmärk, kelle pärast Wenelane Türklasega sõda pidas, on kätte saadud ja seda on kõik Eüroopa suured riigid kinnitanud. Selle poolest on kõik Eüroopa ajalehed ühes nõuus, et nimetatud rahuleping Hommikumaa asju küll mitte jäädawalt ja täielikult õiendanud ei ole, aga siiski tema läbi nende asjade õiendamine kergitatud on, ja edespidised tööd seal alustust wõiwad teha, kus nüüd seisma jäädi. Seda küll ka keegi ei salga, et see uus seaduskord ja olek, mis Balkani poolsaarele nüüd osaks peab saama, enne meel, kui teda elusse jõuetud kutsuda, palju tüli ja segadusi wõib sünnitada, siiski ustakse kindluste, et Eüroopa suured riigid, kes kongressil  koos olimad, kõigest mäest ja ühel meelel oma otsuste täitmiste eest hoolt saamad kandma, nii et seal õige pea kaunis kord walitsema jõuab ja sealse rahwastele uue õnnelikuma tulewiku toob. Üksi Inglismaa on oma 4. Juunil tehtud lepinguga rahutoimetajate wahele nagu haug mängima kalade wahele tulnud. Ka on ta Küprose saare 12. Juulil täitsa oma walitsuse alla wõtnud, see on just sell' päewal, kus Konstantinoopoli ajalehed seda Inglismaa  kaupa esmalt Türklastele kuulutasiwad. Türklase  poolt oli Sami-Pashaa saart ära andmas, kelle käest teda Jnglismaa'kuningana nimel Varing wasta wõttis. Küprose saarele pidada 10,000 meest sõawäge  jäädawalt seisma jääma ja kuus patareid suuritükka.  Neid on ka Inglase sõalaewad kohe Maltast sinna wiinud, nii et Inglane nüüd jo täitsa saare peremees on, kus Sir Garnet Wokseley kui kubernär walitseb. " - " Jo minemas numris näitasime, mis Prantslased sellest Inglismaa lepingust Türklasega arwawad. Itaalias  ei ole selle poolest lugu sugugi parem. Nii räägib  näituseks ajaleht „ Itaalia" wäga walju sõnadega Inglastest ja mõistab Lord Beaconsfieldi poliitikat täitsa hukka. Tema ütleb, auus Lord ei olla mingisuguse  muu nõuuga kongressi peale tulnud, kui selle tahtmisega, Inglismaa kasuks midagi wõita; Inglismaa  hoolida Euroopa üleüldistest kasudest niisama mähe, kui Dahomei saare kuninga kasudest. Itaalia rahwas olla wäga tigedad Inglase peale, sest Itaalia ei wõida mitte külmalt pealt waadata, kuidas Inglane oma walitsuse Wahemeres kindlaks teeb. Igale riigile  olla kongressist kasu tulnud, üksi mitte Prantsuse ja Itaalia riigile. Nii usin kui Inglane Küprose saarega, ei ole Austria oma Bosnia ja Hertsegowina maaga mitte olnud, mis kongress tema mäe alla annud. Konstantinoopolis  loodetakse, et nagu Inglane Küprose saare eest oma peale on wõtnud, -Türklase Aasia maade eest hea seista, niisama kä Austria, Bosnia ja Hertsegowina  eest oma peale saap wõtma, Türgi Eüroopa maid kaitseda. Sellepärast wenitab ka Türklane oma luba nii pitkale, ja Austria ei näita just sõa teel ka mitte nimetatud maid oma alla wõtta tahtwat. Et Bosnia ja Hertsegowina maad Austria alla lähemad, selle wasta seisawad seal nii heaste Sakslased kui Ungrialased. Kõige waesem järg on Kreeka kubermangu.  dega, mis Türgi walitsuse all seisawad, sest et seal lugu iga päewaga pahemaks ja kurwemaks läheb. Tessaalias mässawad suured tulekahjud, kus Türklased Lerwed külad kõige täiega tules taewa alla lasewad. Seal ei ole mingisugust walitsust enam: häda sunnib kõik mässama. Ka ei taha Türklane midagi Kreeka riigile omast maast ära anda, ning kui kaua seesugusel loul kannatus saab kestma, mis Lord Beaconsfield Kreeka maale kongressi peal soowis, on teadmata. Kui Kreeklane nii weel kaua oma wendade häda Türgimaal  pealt jõuab waadata, ilma et neile appi läheb, siis on seal wendade armastusega ka waene lugu küllalt. Mõned wõeramaa ajalehed kuulutawad, Rooma paapst olla kõikide Eüroopa kuningatele kirjutanud ja neid palunud, temaga ühtlasi maailma korratu oleku wasta wõidelda. Kui nad seda ei saaksiwad tegema, siis usub ta, et aeg tulnud on, rahwaga ühte nõusse heita, et see rahwas hukatusest peastetud ja omas usus alal hoitud saaks. Mis paapstide silmades kor-