kus ta ka peagi ärasürnud. Selle peale on Armeenlased Weneriigi walitsusele, missionäride  peale kaevanud, et nemad rahwast segada ja-koguduse rahu rikkuda» Ehk missionärid kül selle wastu kirjutanud ja /seda seletanud, et nemad muud ei tahta, kui rahwast elswa usule äratava, aga see ei olla! midagi aidanud, waid sanud seda otsust, et neil riigi säädust mööda, mitte luba ei olla Armenia usulesi õppekava.  Muidugi mõista, pani üks seesugune keeldus missioni tööd Armeenlaste juures kinni tubli pun oli ette pandud. Missionärid olid kül Sussa linna jäänud, aga töö oli otsas, ja nende wastased seda meelewalda saanud, kõiges omas riikis, missioni tööd ärakeelda ja ewangeliumi usu öppetust sääl lukku panna, ja see oli aastal 1835, praego 4i) aastat tagasi.  Ometige on meil lootus, et see hea Jumala sõna seeme, mis senna kord on külwatud,  mitte üsna ilma kasuta ei saa jääma, waid omal ajal jälle ülestärkama, kaswama ja wilja kandma. Omalt maalt. PernsMKalt. Joobnud mees ka ewus.  Paari pääwa eest tagasi kõneles üks auus mees meile ühest Eestlasest, kes joobnud peaga kaewo kukkunud ja kus ta pääwa ja kaks ööd nälgas ja surma hädas olnud. Ust olnud nenda: Ühe Perno linna lähedal olewa mõisa sulasel tulnud wiina himu peale, läinud mõisa kõrtsi ja joonud ennast sääl täis. Pärast ei ole ta enam julgenud kooju minna, sest et vaene ja lapsed saawad selle üle suurt kära tegema, et tal silmad merised, maid läinud  tühja wiina kööki, kus tahtnud wäljamagada  ja siis targa peaga kooju minna, aga ennäh õnnetust! sääl olnud kaewo ja mees läinud üle pea ja kaela kaewusse, kus keegi inimene teda ei kuulnud ega näinud. Õnneks on ta kaemust ühe laua tükki leinud, mis ta otsapidi kaewo renni sisse toppinud, siis senna peale roninud ja et iaud liig lühikene, on ta ühe jalaga selle peal seista wöinud ja oleks ka senna igaweste jäänud, kui mitte mõisa tisler, oma asja tallituste pärast ei oleks senna läinud ja teda säält leidnud, ning tuttipidi wälja kiskunud. Mehike olnud kghe öö ja poolteise pääwase paastumise järele nii nõdraks läinud, et ei ole käia jõudnud; jalad olnud paistetand, pakku otsad, aga suur leiwa  puudus sundida teda wägise töös käima. Möisawalitsus ola, kui oli kuulda saanud, kuida mehega lugu olnud ja kuida ta käsi käinud,  teda manitsenud, seda suurt wiina joomist  maha jätta, mis peale mees olla wastanud,  et ta seda ial ei woida mahhajätta. Wäga põlastamise wäärt, kui üks innimene, pealegi weel ristiinnimene, nii hoolimata oma ihu ja hinge pärast on, nääb kü! missugust õnnetust miin ta peale saatnud, aga ei taha siiski maha jätta. Kiriku lõhkumisest. Wargad on nüüdsel aeal koguniste meelest ära; ei lõo enam risti ette, ega tee wahet maja ja maja wahel, waid kui üht nääwad, siis selle kallale lähwad, olgu see kirik, ait, elumaja woi kohtu maja, lõhutud peab see saama. Tahkurannast kirjutakse meile: Hirmus, wäga hirmus on see kuulda: kirik lõhutud, aga ometige on see tõsi ja wabandamata tõsi. See nädala, enne Mardi pääwa, oliwad roppud  ja nurjatumad inimesed seda hirmust fa nurjatumat tööd teinud, ning Tahkuranna Lutteruse usu kiriku äralõhkunud ja puhtaks riisunud. Need nurjatumad ja häbemata loomad  oliwad käärkambri hakna eest ärakiskunud  ning säält sisse läinud ja käärkambris olewa kappi ukse lahti kangutanud, säält seest kuus üle höbetut lühtert, kaks wiina kannu, ja kaks weikest altari rättikut ärawiinud, aga wask- ja klaas lühtred oliwad nemad paigale jätnud; kõik raamatud ja paberid, mis ka kappis  seisid, oliwäd n'ad põrmandale laiale pillanud  ja siis käärkambri uksest wälja läinud ning sääl terwe pudeli täie kiriku wiina ärajoonud  ja pudeli senna maha wisanud, aga teine pudel, mis pooleli oli, seda oliwad n'ad wist käärkambris tähendanud, sest tühi pudel oli sääl maas. Kiriko sisse ei ole n'ad saanud,  sest wahe uks olnud kiriko poolt riiwis, sellegi pärast ei oliwad n'ad tahtnud kirikut waatamata jätta, waid katsunud üht hakkent mitmest kohast pöitlega lahti kangutada, see ei ole aga nende sõna kuulnud, seepärast jäänud  see waatamata. Oh teie jumalakart- 387