Perno Postimees ehk Näddalileht M 7. I«7I ISnes kesknäddal Webruaril.^ aasta Ses.lehhes seisad: Nore rahwa ellust. —° Ommaltmaalt. Pernomaalt: Kobtomeeste wallitsemisest. Surm tee peal. Tallinnast: Posti söidudest. Peterburgist: Kaebtus. Kolera többest. Kurskift: Wanna Lö awwalikuks  sanud. Odessast: Testament. Kauba aeamisest. Hundid. Samara kubbermangust: Tubbaka kaswatamisest.  Wöeralt maalt. Saksamaalt: Mis söariistade rahhusse putub. Münhenist: Römopäew.  Brüsselist:  Ei lähhä ni rutto. Rootsimaalt: Rahwa surus. Amerikamaalt: Röwimisest. Uemad sönnumed. Telegwhwi fönnumed.Kirjawastussed. Nore rahwa ellust. Meie nore rahwa ello lähhäb aeg sealt ikka pahhemaks ja okkalisemaks ja se ei sünni mnam ühhes ja kahhes, waid iggas kohtas, ja se narrib mõistlikuma rahwa süddant wägga ja kurwastab neid, et silma weega selle peale mötlewad, kuida noor suggu raisko lahhäb; agga neid wannemid innimesi on pissut, kes julgemad omma su lahti tehha ja neid manitseda  ja et nad selle polest ni nõdrad, sest tulleb siis ka, et saggedaste ausad wannemad omma lastest häbbi ja silma-wet sawad. Meie ei tahha siin pikka eestkönnet piddada, waid sedda mis üks Halliste poolt söbber nukra melega selle polest kirjutab, luggeda anda. Siin ta kirri on: Urmas Postimees! Sure süddame walluga pean ma sulge kätte wötma ja vmma poolt asjadest nattuke räkima, mis mitte mo melepärrast  ei olle, agga mis woin parrata, mo süddame tunnistus ei anna mulle rahho, teen siis ni paljo, kui jõud ja mõistus kannab.  Et meil mitte paljo aega ei olle lobbiseda  ja suurt rumi käes raisata, ftpärrast hakkame marsi peale. Se luggu mis ma sulle wanna söbber könneleda tahtsin, on K. maldas  S. küllas sündinud. Noh, w'a postipappa  ! meie jures on sui mödas ja köwwa talli käes, jo se sinno jures otse nendasamma on, ja se olli lota, et need pahhad tembud, mis meie nore rahwa jures suwwel ollid juurdund,  talwel piddid mahha jama, agga wötta nappust! Ued asjad tullewad igga pääw ikka jure, mis ühhe ristiinnimese süddant pöritama aeawad. Nüüd küssib ehk mönni: «Mis tembud  need siis on, mis nad tewad ja mis teisi oksele aeawad, et sulge kätte peawad wötma ja kirjutama?" Noh, sedda peate nikohhe kuulma  ; aeage siis ennast pukki ja körwad kikki. Se olli na arwata Mai kuu wimaste päwade  sees, kui üllemal nimmetud K. walla nored mehhed hakkasid kolmandat käsko kässo tahwle pealt mahha kustutama ja laua alla lükkama, egga holinud sest, mis ta kässib ehk kelab. Kolmas käsk on ommetige igga ristiinnimese! tuttaw ja igga mees teab, mis ta ütleb. Agga Zumma! parraks! meie walla nored mehhed ei holinud sest, waid te-