Mid wälja läinud, leidnud nad selle kotti sealt tekki sisse mässitud, wötnud ja winud sisse, wadanud ka mis seal sees olnud: Ennäh!  mönni kümme pätsi mitmet jaggo leiba koddo wia antud. Nüüd olla ausad küllarahwas  asja järrel arwanud: kelle se suur kotti täis mu woib olla, kui koolmeistre naese, se näljane on wist issi sallaja need leiwad kotti toppinud, et neid koddo wia, agga oh õnnetust!  nüüd sawad ta teud kõigil awwalikuks: egga temma tühjale jo põlleks kegi melel ni paljo andnud; hea kül kui paar pullikest õlleks sanud, siis õlleks temma kohta küllalt olnud. Agga assi tulli koggoni teise piddi awwalikuks.  Se kotti täis ei olnud koolmeistre naese, maid noortemeeste emma, ühhe talloperrenaese kakre kot; nenda sadetakse ikka koddo minnewaid  perrepoegade ehk tüttarde emmasid surema  kottitäidega kojo. Noh waatke, armad sõbrad! Sesuggune toituse wastastiko weddamine on pärris pruuk meie rahwa jures, agga hea se pruuk tõeste ei olle! sest mitto ristset, pulma ja mattust on nähtud, kus omma söma aeg on walmistud ja kutsutud wöerad ei tulle mikspärrast mitte? Ei olnud aega woi ei olnud wast armastust? Walle puhhas! aega ja armastust olli ka omma  nattuke: agga ei olnud jo pärmi kohhegilt  sanud, ei sa kakrekottl walmistada, minna ei lähhä, surgo nad woi ellago, sellega on jut otsas ja perrenaese külla teekond ka käidud; egga mõistlik perremees ka ei hakka üksinda mi nn ema; olgo wast monni jodik, kes üksi lähhäb, ehk arwa lähhäwad ka ausad mehhed; agga naesed mitte, et kakkert ei olle wia. Ärge kerutage ilma asjata kellegi mu peale sedda süüd, et sõbrad üks teisel ei käi, waid se suur sü jäeb kakkerkotti kaela. Mitmes kohtas on suur ristse walmistud, agga ei olle ni paljo wöeraid, et lapsele wadderit woiks sada; mingo kojo järrele neid ärra tooma ja ütlema: meil on jo ennestel toito kül walmis tehtud kes neid ärra sööb ja joob? Hm! Kas ma nälgas otlen, et ma senna muido söma tullen; mul on ennesel koddo kül iggat üht, mis südda iggatseb! Noh, tee nüüd mis sa tahhad, tedda senna sa ei saa. Ni suggust luggu on saggedaste siin ja seal ette tulnud ja tulleb weelgi, kui se mood mitte ei murdo. Ma ütlen: Naesed on need kanged wanna modo piddajad, kes meeste jallast  wanna modi kaltsa ei lasse kadduda ja kakkerkotta ka ei tahha kautada j. n. e. Paar perrenaist ajawad jutto, löppetuseks ütleb  teine: tulle tullewa pühhapäew ka meile käima, ja teine peab sönna, lähhäb ka, agga ilma kakrekottita, ja ennäh! ei wõeta paljo parrem wasto, kui muido hulgustki, kes leiba kerjab. Näeb wälja, et küllasse ei kutsuta sama,  waid parrem wima. Nored perrenaesed,  wötke öppetust, ärge sage mannadega ühhes  sest pahhaseks. H. H. Nenda kirjutab meile üks Halliste poolt söbber, mis ülle meil middagit öölda põlle, kuid: sago assi parremaks. Tallinnast. Krono wölla tassumisest.  Tallinna seitung könneleb: Olleme ommas  ammetlikus lehhes järg järjelt teada and? nud, kui paljo wanna krono wölga ehk pearahha  Eestimaal ärramaksetud. Sesamma leht toob nüüd sönnumid, ec möda läinud 1873 aastal pearahha sissetulnud 282,857 rubla. Aastane pearahha teggi ülleüldse wälja 231,590 rubla, mis siis rohkem maksetud, on wanna wölg olnud; wanna wölga on siis ärra maksetud,  51,267 rubla. 1. Zanuari! 1870 olli nende wölg 313,000 rubla ja sest sadik on nüüd rohkem 125,000 rubla ärramaksetud ja wölla summa ni paljo wähhem. Peale selle on nälja aastadel 1867 ja 1868 rendi peale laenatud wölla summast 210,000 rublast mödaläinud  aastal 49,602 rubla ärramaksetud, nenda et praego 106,251 rubla weel maksa on. Kui nüüd ka se, et ni paljo wölga ärramaksetud,  kõhtudele kituseks antakse, etyende hooluse ja wagguruse läbbi se kõik nenda sündinud,  siis ei woi ka se nimmetamata jäda, et ka rahwas issi on püüdnud wöllast lahti sada ja nälja aastade wallu rahwast lahkunud ja nemmad jälle ommas kodduses ollemises ja maeapiddamises parrema korra peale sanud, et peale üllespiddamise ka ni paljo wölga jõudnud  ärra tassuda. Peterburgist. Piddo loppetusest. Need piddo päewad, mis Austria keiser Prants Josep Peter burgis wöeraspeul olli, hakkawad 78