wolikogu saamad walitsema, malmis tehtud. Selle nimekirja järele pidada 1. klassis 16, il. kassis 40 ja 111. klassis 143 walitsejat olema. Iga klass saab 10 wolimeest walitsema. Küllap nüüd ka pea magistraadi  poolt teada antakse, millas need nimekirjad awalikult wälja on pandud, et igamees ise järele wõib waadata, kas ta õigeste ülemal ja kus klassis. Pärnu  linn näikse oma toimetustega selle tükis jo Wiliandi  linnast ees olewat, sest „Pärnu Postimees" kirjutab,  mis ka Wiliandi kodanikudele tähele panemise wäürt on, järgmisel kombel: „Meil seisab jo uus linna walitsuse sisseseadmise kord otse ukse ees. Ja iga mõistlik inimene ütleb muidugi: Annaks aga Jumal, et ta parem täna kui homme sisse tuleks! Liiwimaa kubermangu ajaleht U 93 kuulutab Pärnu linna uue seaduse ja eestseisuse walitsemise üle nimelt nõnda: Nende inimeste nimekiri,  kellel heale õigus on uut linna eestseisust walitseda,  saab raekohtu kantseleisse ühest ära määratud ja kuulutatud päewast kaheks nädalaks kõikidele wälja näha pandud. Ja igal ühel linna elanikul on õigus, seal need nimekirjad läbi waadata. Sell ajal wõib ka igaüks, kes soowib, neid nimekirju endale 20 kopiku eest sealt osta. Kui seal nimekirjas midagi walskust ette tuleb, selle üle wõib igaüks kahe nädala teel tähendatud päewast Pärnu raekohtusse sisse kaebata. Ja raekohtul on kohuseks, kui kaebdus õige on, selle järele ka warsi nimekirja parandada. Niisugused kaebdused  aga, mis kohus mitte õigeks ei arwa, jäetakse ilma arutamata, aga sellest saab kõige wähemalt üks kui: aega enne linna eestseisuse walitsemist kaebajale teadustatud. Kes mitte raekohtu otsusega rahul ei ole, wõib seitsme päema jooksul pärast otsuse saamist oma kaebdust Riiga Liiwimaa kubernärile kaebata. Juba „Postimehes" 34 seisab ka raekohtu kuulutus, kust iga kodanik kuuleb, et 6. Septembrist walitsejate nimekirjad raekohtu kantseleis wälja pandud saanud. Ja meie loodame, et iga lugeja Pärnus seda kuulutust  lugema saab, ning mitte asjata ühest kõrwast sisse ja töisest wälja ei lase. Uue linna walitsuse seadusega on riigi walitsuse poolest meile üks uus rada lahti tehtud, mille peal igaüks oma jalgadega enda asjade tallituse walitsuses wõib edasi sammuda. Terwe linna ja tema omaduse walitsemisest wõib igaüks  kodanik (ehk inimene, kes jo kaks aastat linnas elanud on) osa wõtta ja õiguse peale toetades oma tahtmist ja arwamist ilmutada. Wanad asjad kaduwad  ja kõik, mis tehakse, saab walge ees tehtud. Olgem aga ise agarad ja katsugem kingitud õigusest hoolega kinni hakata. Jätkem tukkumist ja waadakem igaüks, et kellel heale õigus on, see seda õigust ka wistist kätte katsub saada ja pärast kasulikult pruukida.  Ja kui aeg kätte tuleb, saagu niisugused mehed linna eestseisuseks walitsetud, kes seda tõeste wäärt on ja kes uusi mõtteid, jõudu ja kasuliku tahtmist ning mõistliku püüdmist uue linna eestseisusesse wiiwad."  Nõnda kirjutab „Pärnu Postimees" Pärnu  rahwale ja neid sõnu wõiwad ka Wiliandi kodanikud  tähele panna. Kui aeg tuleb, saame kuulutama, mis selle asja kohta tarwis teada läheb. Ajaleht „Zeitung sür Stadt u. Land" teab jutustada, et weel üks uus Ees tike ele ajaleht pidada wälja tahtma tulla, selle nime all „Mesilane". See ajaleht saada kaks kord kuus wälja tulema ja üks poliitika, kiriklik, kirjanduse ja terwise hoidja ajaleht olema. Willandi maakonuast. Pilistwere kihelkonnast saadeti kiri Wie Mte, kus WlMandri koolgi püäkomiteele  küsimine ette Mnnakse, keda meie omalt poolt mitte awaldamata ei wõi jätta. Kiri on nõnda: „ Auustatud Aleksandri kooli pääkomitee! Mõnda aastat  oleme meie omas wallas Eesti Aleksandri kooli heaks raha püüdnud korjata, ning armuline Jumal on meie rahwast ja seega ühtlasi ka meie tööd õnnistanud:  andjad on mõistlikud asjatundmises olnud ning tunnewad ära, et meie seda kooli Jumala ja meie suure Riigi-isa auuks ja meie oma järeltulewa soo edasi saamiseks püüame ehitada. Meie rahwa seas elab küll ka seesugust inimesi, kes rahwast wale mõtetele  eksitada tahawad ja selle kooli ehitamist „rahwa uhkuse" toimetuseks nimetawad, aga tänu Taewa Taadile,  meie rahwas tunneb juba omad eksitajad ära. Rahwas ei pane enam nende juttu tähelegi, waid sirutab  juba nüüd, suure igatsemisega ootes, omad käed laiali ja waatab tulewiku sisse, küsides: Millal tuleb see püew, et meie omad pojad „meie" oma Aleksandri kooli armastama rüppe wõime panna! Niisuguse palama  armastusega ootab rahwas Aleksandri kooli. „Aga kahju, meie Eestirahwas seisab kahe iseäralise  usu-nime all. Wäga sagedaste tuli enne ja tuleb ka nüüd meel raha-andeid Kreeka õige usuliste perekondade käest meie abikomitee kätte. Aga niisama sagedaste küsiti enne ja nüüd weel enam neist andjatest:  „Teie nimetade seda kooli „Eesti" Aleksandri kooliks, keda ka meie tema nime ja mälestuse pärast palama südameliku armastusega armastame. Aga wõetakse ka meie lapsi sinna wasta, ehk saadetakse nad sealt niisama wälja, nagu Lutheruse kihelkonna koolidest  manast, künni meil enestel seesugust koolisi ei olnud?" Nõnda küsitakse sagedaste meie komitee korjajate käest, kelle peale meie oma arwamiste järele ikka wastame, et seal koolis usu poolest mingisugust mähet ei saa tehtud, nagu igas muu Kroonu all seismas  koolis. Siiski ei tea meie selgeste, kuidas lugu on ja kas meie ehk teadmata lahkeid andjaid ilmaaegse  lootusega ei peta. Sellepärast palun mina auusat Aleksandri kooli pääkomiteed, seesuguste kahtlaste  mõtlemistele awalikus lehes otsa teha ja selle asja üle, kuidas lugu õiguse pärast on, seletust anda, et mõnegi lahke andja ja kooli sõbra südame pealt raske koorem maha saaks wõetud, mis neid sciemaale kaksipidi mõtlemises on piinanud." N. 51. See on saadetud kiri. Mis pääkomitee omas termes kogus selle kirja peale saab mastama, seda meie ei tea. Aga nii palju wõime kindlaste mülja ütelda, et Aleksandri kool mitte sellepärast mõnd kaswandiku tagasi ei saa lükkama, et ta mitte Lutheruse usku ei ole. See oleks kõige suurem ülekohus, mis meie ajal wõiks olla, ning meie ei usu mitte, et pääkomitees üht ainust liiget saab olema , kes selle asja poolest tõisiti mõtleb. Meie Aleksandri kool ei ole mitte Lutheruse usu kooliks asutatud, maid Eesti Aleksandri kooliks, ja Eestlane on ikka Eestlane, olgu ta muidu Lutheruse ehk Kreeka õige usu kiriku liige. Ühe Wiliandi maakonna kõrtsimehest kirjutatakse  meile jürelseiswal kombel: „K. walla Aleksandri  kooli abikomitees on W. küla kõrtsimees N. juba mitu aastat rahakorjaja liige, keda selle walla abikomitee liikmed igal koosolekul suure igatsemise ja rõõmuga ootawad. .See sünnib sellepärast, et ta üks mees on, kes oma käe adra külge on pannud ja tubliste auusat tööd teeb, ilma et tagasi waataks ehk oma kasu küsiks. Tema palub igaühe mõistliku inimese  käest, kes tema kõrtsi juhtub tulema, ikka ka mõni kopik Eesti Aleksandri kooli heaks anda. Juhtub ka mahest ette tulema, et mõni on töisele halwa sõna annud ehk tegudega pahandust teinud, siis ei pane ta süüalust mitte wiina ehk õlut ostma, nagu mõnes kõrtsis tehakse, maid teab kõrtsmik neid ösawa kõnega nii lepitada, et süüalune hea meelega mõne kopiku Aleksandri kooli heaks trahwi maksab. Sell kombel on tema kõrts üks maja, kus ainult sõbrus, üksmeel ja lahkus malitsewad, ning ka mõistlikud mehed hea meelega wahel aega wiidawad. Mitu korda on ka tema karjatuse ära kirjutamise juures leitud, et ka need kopikad, mis mõni mees kogemata maha oli pillanud ja pärast kõrtsi pühkmete seest ülesse leitud, Aleksandri kooli rahakorjamise raamatusse oliwad kirjutatud.  Sellel kombel on siis sagedaste sündinud, et tema üksi komitee koosolemisel kassapidaja kätte ZO, 40 künni 00 rubla ära on wõinud anda. Soowida oleks, et kõik Eesti kõrtsimehed seesugusel kombel omas kõrtsides tallitaksiwad ja omad käed terme rahwa kasuks  adra külge paneksiwad, aga mitte tema häbiks!" 111. Selle kirjale mõime juure lisade, et nagu meie, nii mist ka iga lugeja eesnimetatud kõrtsmiku tegu ja tallitamist rõõmuga on lugenud. Seesugust auusaid kõrtsimehi oleks meil rohkeste, kui mitte mõnes kohas liig suured rendid auusad mehed kõrtsidest wälja ei ajaks, need rendid, keda auusal teel üksi ilmaski wõimalik ei ole sisse teenida. Seesugused suure rendi maksjad lakutawad nimelt walla ametnikude walitsemiste  juures üht jagu rahwast nii kaua oma kulu peal, künni walla ametid nende sõprade kätte langenud. Siis on kohtupäewad ja walla koosolekud suured purjutamise  päewad, kus mõnikord kella neljani nii heaste kohtumehed kui wallawanem kõrtsis lakuwad ja ka walla rahwast seal sunniwad olema, kuuni minnaks kõik kirju silmadega walla majasse lühemad. Kus lugu nii on, nugu meie ise seda mõnes kohas teame olewat, seal on nurjatum kui nurjatu olek. Seesugune olek ei ole mitte üksi waldadele häbiks, kes ennast kawaluse läbi kõrtsi walitsuse alla on annud, maid ka mõisadele,  kes nurjatumaid kõrtsimehi suurema rendi pakkumise  pärast oma kõrtsidesse wõtawad. Auusad kõrtsmikud  aga, nagu ühest eesseiswalt kuulsime, on nii heaste waldadele kui mõisadele auuks. Tarwastu koolmeistrite konmerentsist seisis ka Tartu Saksakeele ajalehes „Neue Dörptsche Zeitung" kiri, kus kirjutadi, õpetajad Hansen ja Maurach  olla konwerentsi peal ütelnud, et nad mitte enam Aleksandri kooli mastalised ei taha olla, maid seda kooli edespidi igapidi saada edendama. Nüüd õiendab  õpetaja Maurach sealsamas ajalehes 202 sees seda ütelust. Tema ütleb, et ta konwerentsi peal paljalt  meele tuletanud, kuidas ta esiotsa Aleksandri kooli asutamise mõtet rõõmsalt teretanud, aga pärast, kui ta näinud, kuhu poole see asutus kaalunud, mitte teda heaks kiita ja edendada ei ole wõinud, sest et see kool nüüd Eesti rahwa tõsise kasu wasta wõidelda. Wiimaks  olla kirjasaatja konwerentsi peal ütelnud, et kui Aleksandri kooli asi ükskord, nagu ta soowib ja loodab,  praegusest kahjulikust joonest tagasi saab weatud ja kõikidest wõeraist mõtetest puhastatud, siis, aga üksi ka siis ei saada ta enam selle koöli wastaline olema, waid tema tuliseks ja palawaks sõbraks heitma. Sellepoolest mõtelda ka õpetaja Hansen täitsa temaga ühtewiisi. Nõnda tunnistab õp. Maurach Tartu aja lehes. See on ommeti üks selge sõna, kelle eest meie kirjutajat südamest täname. Mis aga see Kahjulik  joon" on, kellest kirjasaatja räägib, teab iga Aleksandri  kooli asutaja. Sellest „kahjulikust joonest" oleks Aleksandri kool mõne mehe silmas siis kohe tagasi langenud, nii pea kui seal Saksakeel õpetamise keeleks saaks. Ei olekski tarwis, et eesli-kolk Eestikeele  rääkijatele seaduseks tehakse. Aga siin wõime küll ütelda, et selle asja kohta auusa kirjasaatja „soow ja lootus" ilmaski täide ei saa minema ja tema sellepärast  oma awalikult antud tõutuse järele, kellega õp. Hansen täitsa ühte sündida, jüädawalt Aleksandri kooli wastaliseks saab jääma. Kaks last uppunud. Wiliandi linna juures  uppus kewade Peetvemõisa weski omaniku H. nelja aastane tütar weske ojasse ära, kust ta rumlega wett läinud wõtma ja sisse kukkunud. Nüüd Septembri kuus läinud sellesama isa töine kahe ühe poole aastane  tütar nägemata toast wälja järwe ääre, kus ta ka ära uppunud. Lapsega sõidetud küll kohe linna tohtri juure, aga abi ei ole enam wõimalik olnud, ja wanemad pidanud teda missuguse südame wa luga,  wõib iga mees ise arwata abi saamata oma wanema uppunud õe kõrwa mulla sisse matma. Tartust. Aleksandri kooli asutajate pääkomitee  oli 12. Septembril Tartus nõuupidamiseks koos, kus nimelt ka kooli programmi pärast nõuu peeti. Tulewal korral saame sellest koosolekust pitkemalt  jutustama. Sealt kirjutatakse meile: „Siin alustas 0. Septembril kella kümne ajal käsitöö kool oma tööd. Selle tähtsa ettewõtmise alustuseks pidas Tartu küsitöö-seltsi  president, Al. von Stryk Pallamöisast, ühe kõne, kelles ta pitkemalt selle ettewõtmise lugu ja tähendust  ära seletas. Kokku oliwad tulnud 44 meesterahwast  ja 18 naisterühmast. Esimestest on 9 Lätijauskonnast  Liiwimaalt, 2 Riia linnast, Kuuramaalt, töised on Eestlased, peaaegu kõik Liiwimaalt. Klausson-Kaas  ise ei ole weel Tartusse jõudnud (6. Septembril).  Temal on tee peal midagi äpardust juhtunud,  sest Kjöbenhaweni linnast on ta, nagu tellegramm  kuulutab, õigel ajal wälja sõitnud. Tema asemel juhatab kooliherra Hansen, ka üks Daani mees Kjöbenhaweni linnast, uut täiskaswand iuimeste kooli. Koolitamise kohaks on H. von Samsoni maja, mis Toommüe kaldal. Toome silla all seisab, ära seatud. Selle maja suur saal on nagu käsitöö kooli saaliks loodud, sest kadunud Karow oli teda omal ajal trükkimise  kojaks ehitanud. Nüüd on jälle kasulik usinus selles saalis olemas ja elamas. Peaks ta loodetawalle  eesmärgile, Eestirahwa käsitöö edenemiselle, wiima!" >V. Nagu Tartu Saksakeele ajaleht teada annab, on Klausson-Kaas 7. Septembril Tartu jõudnud, kus ta oma õpetamist käsitööde seminaris ühe kõnega alustanud. Kõik õppijad on wiide jakku jautatud, kellest naisterahwas üks jagu on. Modellid ja tööriistad,  mis Taanimaalt kaasa toodi, on 8. Septembril  Tartu jõudnud. Jo wiis aastat on mööda läinud, et endine Lätikeele lektor Tartu uuiwersiteedi peal, kooliõpetaja  Clementz, ära suri, ja settest ajast saani on see suurkool ilma Lätikeele koolmeistrita. Nüüd tänawu  alles on J. Lautenbach uueste selle ameti peale walitsetud ja on 25. Augustil oma ameti alustuse  kõne ära pidanud, kus ta „Läti grammatiku sündmusest" rääkis. Walgast. Seal olewat 4. ja 5. Septembril Liiwimaa kihelkonna kohtuherrad koos olnud, kus nad oma ameti tallituste asjade pärast nõuu pidanud. Ehk saame sellest koosolekust edespidi pitkemalt kuulda. Tallinnast. Sealt kirjutatakse meile: Tänawu suwel on esmalt Kanapää kihelkonna Eesti lauljad  ja siis Koeru kihelkonna lauljad mitu kontserti  Tallinnas annud, kus mõlemad koorid palju kiitust  leidsiwad. Kuuljad oliwad nimelt ülemat sugu rahwas Tallinna linnast ja Peeterburgi wõerad, kes suwel Tallinna juures merewee pruukimisel elawad.