Wõeralt maalt. Berlinist. Nõuandmine ja meeletuletus.  Eüropa suured riigid on, kuida „Wes. Zeit." sest juttustab, Konstantinopolis sultanile meeletuletanud, mis ta omal aeal olla lubanud ja see on: ..Wini linnast tuleb see sõnum, et Wenerigi walitsus ettewötnud, oma saadikute läbi, kes wäljamaal aset, nende kabinetidele, kes oma healt selle wastu oliwad tõstnud, et sultan Konstantinopolis Genferi ühendust oli rikkunud, oma tänu lasknud ülestunnistada  ja ühtlase ka seda töutanud, et nende poolt köwaste saab muretsetud, et see sõda mitte üheks ärakautamise söaks ei saaks minema. Üleüldse on iseäranis nüüd wiimasel  aeal, asi nagu nenda näha, kui oleks loota, et sultan teiste riikide soowimesi ja nöuandmesi  malmis oleks ka täitmas. Juba see on ammugi tuttaw, et sultan iga asja, mis teised riigid soowiwad, täita lubab ja ka omalt poolt teeb, otsekui tahaks ta juba ise asja heaks teha, aga ometige ei sa La selle poolest kaugemale, kui käes on, seepärrast tahetakse teda nüüd uueste katsuda, ettewötta. Nüüd tuleb ometige küsida, kas se peaks teiste riikidel kül olema, et sultan lubab maid nöuwad  nad nattuke rohkem ta käest? Keiser Willem. Säälatse diplomatide  kestes olla se jut likumas, et keiser Willem olla hiljuti, kui see jut wälja hilmunud,  et keegi möttelda tülitsema riikide wahele minna, olla öölnud: ..Minu sugulane, Wenema  keiser, ei woi egga saa enne rahu tegema, kui seda tõeste on saanud, mis peale ta wälja läinud. Wiinist. Söa asjust. Säält kirjutakse  26. Augustil. Ühest taplusest, mis lõuna poo! Rustshuki olnud, antakse teada, et see olnud. Bukarestist teadustakse, et peakorteris see köwaste mahatehtud, lahingi pidamistega nattuke ruttata, et oma tööga enne walmis saada, kui sääladne wihmane aasta aeg kätte tuleb ja see peab siis politika ja raha talituste asjade pärast nenda sündima.  Söa töö asi on paha teede parrast suures takkistuses, ega lähä nenda edasi, kuida soowitakse. Wäga suur osa abiwägesid läh- wad Rumänist läbi. 27. Augustil kirjutakse  Tsettinjest: Täna parrast lõunat kuulutasiwad  kiriku kettad ja suuretükki paugud, seda rõõmu, et Niksitsh ennast Montenegriinlaste kätte oli andnud ja seda sammu rõõmu kirjutakse  ka Rakusast ning lisatakse weel senna juure, et Montenegriinlaste plagu walli peal lihwitamas ja Montenegriinlaste rõõm ärarääkimata  suur olla. Lahingitest, 1. Septembril. Politika läbi antakse Tsettinjist teada, et 31. Augustil Zesoru juures Montenegriinlaste ja Türklaste wahel üks wäga suur ja werine lahing olnud, kus wöit Montenegriinlaste poole jäänud; üks osa türgi mägedest saanud teistest äralahutatud.  Ühtlase on ka Warnakius üks suur taplus, palju suurema hulga Türklaste wastu olnud, kus nad aga kue tunnise tapluse  peale, suure kahjuga saiwad tagasi löödud  ja siis taga aetud. Seesamma seitung ütleb 1. Septembril telegrahwiga Belgradist sonumed saanud olewad, et nende söawäed omast laagrist, Toptshiderist wälja, Aleksinatsi poole marsima hakkanud. Terwe woor söatarwidusi  olla juba piiri peale ettesadetud. Ungrimaalt. Nimepäew. Kashau linnast kirjutakse 30. Augustil: Täna oliwad keiserlikus laudas lõuna söömaajaks, mis suure Majestäti Wenemaa Keisre Aleksandr? nimepäewa  pühitsemiseks anti, ertshertsog Albrecht ja kõik sääl olewad ohwitserid. Laudas istudes,  istus obrist Weltmann keisre Prants Zosepi parem pool körwas. Sööma aeal tõusis  keiser Prants Josep üles, tõstis klaasi ja ütles: ..Mina joon seda oma kõige kallima sõbra, suure Majestäti Keisre Aleksandr? 11. terwiseks, kelle nimepäewa meie täna pühitseme!"  mis peale musekandid Wenemaa riigilaulu  mängisiwad. Ka Bukarestist kirjutakse,  et sääl ka seda päewa pühitsetud ja see olla ka ühtlase Serbini kroonprintsi nimepäew. Nikfitfhist kõneldakse: Pitkema sisse piiramise  peale, on Niksitsh langenud. Montenegriinlased  on omad mäed linna ja kindluse sisse pannud seda hoidma. Kõik karnisonid, kes saal oliwad, saiwad mangi wöetud ja kõik material, suurtükkid, püssid ja söa kraam, 307