põhja pool Jda-Jndia riikis rahutumad lood tulewad; aga nüüd on kartus seda suuremaks läinud, sest et Afghaniötaani würst, wöi Emiir, kuidas n'ad teda saal isi hüüdwad, näewad Wene nõus olewat. Asi tuli nenda otse awaljkuks.  Lugejad täädwad ju, et Wene rügemendid  hommiku pool edasi nihkumas oliwad  ja wahe ei ole enam suur, kus Inglase mägedega wöiwad kokku puutuda» Wene ja Inglase päralt olema Jda-Jndia wahel seisab wäike Afghanistaan: riik, mis mitte maga liig laialine ei ole ja selle pärast mõlemate suurriikidele maga tähtjas, kumbega tema sõbraks  jääb» Hilja aea eest saadeti Wene kindral  Abraamow Kabuli , linna Afghanistaam würsti Schir Aliga sõbrust ja tutwuft tegema.  Inglased saiwad seda kuulda: Oh sa kallis aeg, kohkusiwad n'ad: meie jäime hiljaks! Ja oliwad ka marsi malmis omalt poolt ka sedasama tegemas ning saadikuid Kabuli läkitamas. Asi laks korraga üsna hulluks. Afghanistaani söamehed ei lasknud Inglase saadikuid sugugi üle piiri tulla, maid saatsiwad tagasi ja piiri mägede ülem olla Inglasele meel nenda ütelnud: Täna Jumalat,  et meel eluga tagasi said, ma pidin sind maha laskma, aga meie endise söbruse pärast jätsin seda tegemata. Kiriwase päralt! seda ei wöinud Inglased uneski ette arwata. Nüüd on nende harjad India maal nii tuli punased kui mähe wöib, ja ähwardawad Afghanistaanlasi  kõige oma würstiga otse maa päält ära kautada. Aga see 'p see on. Häbistatud on uhked Inglased kõige maailma ees küll tõeste. Aga Afghanistaanlasi kätte saada ja nuhelda ja meel täitsa ära wöita, see ei ole ammugi nii kerge teha, kui rääkida ehk kirjutada. Soomuslaewadega sinna kohegilt ligi ei saa, peab jala patsi ma ja meel pääle kauba üle suurde mägede ronima. 1839 aastal katsusiwad  Inglased kord Afghanistaani ära wöita ja saatsiwad 54 tuhat söameest senna. Sest mäest su rimad ja taptti sinna rohkem, kui pool ära ja Inglased pidiwad 1842 jälle tagasi tulema ja tee paal hirmust tapmist ja häda maitsma. Ka nüüd ei ole Afghaanistaaniga sõda sugugi kergem, maid ehk meel raskem, sest et ka mitmed teised põhja poolsed Jda- Jndia riigid, mis muidu nime pidi Inglase walitsuse all seisawad, temast lahti soowlwad ja tugew sõber Wenelane, selja taga seisab. Mis nüüd teha, selle üle peetakse Londonis üht ministre konwerentsi teise järele ja telegrammid  lendawad Inglise ja India maa wahel  edasi ja tagasi. 12 tuhat meest olewad juba Afghanistaani piiril ja tahetakse wäge sinna nii palju kokku koguda, kui wöimalik. Seitungid Inglise ja India maal ajawad kõige rohkem süüd ses asjas Wenelase pääle ja karjuwad suure tuhinaga, et häbemata Emiir ja Afghanistaan peab kaduma ja täitsa alla heidetud saama, enne kui Wene maa poolt seda sama tehakse. Eks ootame mis tuleb, aga praegu on politiika keeled saal poo! jälle üsna pönewi! ja suuretüki suud ehk warsi suitsemas. Türgi maa endine ülem minister ja suur Inglase sõber Midhat pasha pidi Konstantinoopoli  tagasi tulema, ja ta sõbrad öiskasiwad.  Inglased lootsiwad Midhat pashast Wäikse Aasia maal kes teab kui suurt walitsejat  ja oma uude saaduste korda säädjat saada, aga see nöuu laks tuulde. Midhat pasha sai luba, kui tahab, Kreeta saares elada, ja ööldi weel juure, et üksi siis wöib päris tagasi tulemise  luba loota, kui ennast täitsa sultani woli alla töutab heita. Üks Wene maa sõber,  äraaetud Mahmud pasha sai luba tagasi tulla. Inglastest wälja arwatud uuest Aasia maa säädustcst ei taha sultan sugugi tääda. Sest ja weel mitmest muust tükist wöib naha, et Türklane Wene poole hoidmas ja Inglasest  taganemas on. Ja jah, pölen'd kassid kardawad tuld. Austria heitleb mässaja Muhameedlasega  Bosnia ja Hertsegowiina maades ikka alles edasi, kus juures weri ja raha ühel hoobil  woolawad ja kodused inimesed selle üle nii häästi Austria kui Ungria maal ja nimelt meel Ungria maal ühel hoobil leinawad ja pahandawad. Tuhandete wiisi langeb mehi ja miljonide musil woolab raha, ilma et suurem  hulk inimesi öiete aru saaksiwad, mispärast  see sünnib. Ungaarlased on nii pahased, et awalikult söa lõpetust ja mägede tagasi kutsumist nouawad. Ungria ministrid ei taha kopikudgi enam söakuluks raha maksta ja pa- 327