ka Konstantinopoli konwerentsi otsused karedal wiisil tagasi töukanud. Selle soowimisega, kõik ärakatsuda, mis wöimalik on, et Türgi walitsus järele wötaks anda, oleme Meie teiste walitsustele ettepannud, üht iseäralist protokolli  allakirjutava, kus ülemad konwerentsi tingimised sees seiswad, ja siis Türgi walitsust kutsuda, seda protokolli, kus Meie wiimsed rahuga nõudmise piirid ette on kirjutatud, ka ühes alla kirjutama. Meie lootus ei ole aga mitte toeks läinud. Türgi walitsus ei ole Eüropa ühemeelelist soowimift mitte wastu ega sest osa wötnud. Kuna Meie nüüd sellwiisil kõik oleme katsunud, mis rahuga wöimalik oli, sunnib Meid Türgi walitsus oma uhke kangekaelusega  sõnu lõpetama ja tegudega algama.  Meie õiguse- ja iseoma auutundmine sunnib Meid seks. Oma järeleandmatu wastupanemise  läbi sunnib Meid Türgi walitsus söariistu kätte wötma. Oma õigust sügawaste tundes ja ennast alanduses Kõigekõrgema abi ja armu hooleks andes ja sellepeale usaldades, kuulutame ja anname oma truu alamatele teada, et seesinane Meilt ette ära nähtud silmapilk  nüüd kätte on tulnud. Meie oleme oma nõu enne wäljaüttelnud, ise teha, mis tarwis on, niipea kui aeg käes ja Wenemaa auu seda nõuab. Kuna Meie Jumala õnnistust  oma wapra söawagede peale mahapalume, anname neile tänasel pääwal käsku, üle Türgi piiri astuda ja sisseminna. Antud Kishinewi linnas, Aprill kuu 12. päewal,  1877 ja Meie walitsuse 23. aastal. Aleksander. Pühade pühitsemisest. Need kallid päewad saamad kül wäga mitmesugusel  kombel ja musil pühitsetud, ühed pühitsewad neid päiwi kül Jumala kartuses, käiwad ka pühaskojas jumalateenistustest osa wötmas, aga teised pühitsewad seesugusid kallid  päiwi ühest kõrtsist teise hulkumisega; aga weel on mõned, kellel sest weel kül ei ole, et ühest soppa august teise lähawad, ei mitte! waid kisuwad ja kisendawad, ning wiimaks ka nuija ning nugadega töösse hakkawav ja seda kõik nimetakse ühe sõnaga: ..pühade pühitsemiseks".  Otse sestsammast asjast kirjutab üks auus mees Koonga waldas sündinud lugust  ja pühade pühitsemisest ja paneb sääl sündinud lugu, iseäranis kahest mehest, meite silmade ette ja kiri on nenda: Armas Postimees! Palun sind mitte pahaks  panna, et sulle täna pühade pühitsemisest tahan kõneleda, see on: kuida üks auus mees neid siin meite juures pühitses ja sellega oma Issanda ja Õnnistegija ülestõusmist surmast, mälestas ning meele tuletas. Üks õige ristiinimene  ei oleks seda kül mitte teinud, mis tema tegi, ja lugu oli nenda: Lihawötte pühade  aegas oli üks mees ilma tahtmata noaga mõned haawad pähä saanud, mis teine hea mees, mis süü pärast teinud, sest saan siin alamal kõnelema. Iseenesest teada, sünniwad seesugused asjad enamiste ikka kõrtsides, seepärast  ei ole senna suurt seletust juure tarwis, kus see on sündinud, waid kes seda on teinud. Siin Koonga waldas elab üks lahti woi pileti  peale lastud soldat, seda ma öiete ei tea, mis ta nimmi on, ma usun J. J. ja tema abiline Z. L. need mõlemad tahtwad seesugused  arstid olla, kes teistele noaga, wahest ka wemla ja rusikaga peast aadrit lasewad, ning neid nenda loodawad terweks teha. Seda on nüüd juba mõni hea aasta tagasi, kui J. J. oma kalli tembude pärast hakenrihti ning ka sillakohtu poolest, kaunis tubliste wihelda sai ja pükste alune nii palamaks tehtud, et mõnda päewa ei wöinud istuda, aga paremat mõistust  ei ole ta selle läbi saanud; pärast seda sai ta kroonu teenistusse antud, kas ta faäl ka teisi oma peast aadre laskmisega aidanud ehk üleüldse tohterdamise tööd teinud, kes seda siin woib teada. Pärast oma kroonu teenistuse  aega tuli ta jälle Koonga walda ja sai wahemehe ametisse, mis ta waewalt paar aastaid ülalpidas, siis olnud himu täis, aga selle wahemehe ameti aea sees, ka kauniste selle eest muret pidanud, et mõnel weri pea sees mitte takkistama ei jääks ja ta kanget peawalu ei saaks, laskis ta neile peast aadert, mis tarbeks  tal kül aadre-rauda ei olnud, waid selle asemel oli t'al hea terme tasku nuga, ehk kui asi tarwitas, siis oliwad ju kiwid ja wemlad, kellega seda tohterdamise tööd ärategi, mis tööga ta wäga hästi korda sai ja sääl ligi lähedal mitte üht kõrtsi enam ei olnud, kus 140