on lubbanud sisse wadata, on ramat kenna ja seks wägga ommane, mis tarbeks ta wälja antud, isstarranis weel selle parrast, et meil suur pudus koli luggemise ramatute polest on. Pabber on hea ja trük wägga selge nenda et igga luggeja laps, ilma silmade rikkumata woib luggeda, ja asjad kellest seal rägitakse, tewad wist lapsele himmo, eddasi luggeda. Nüüd õlleks wägga sowida, et kihhelkonna kolide wallitsused ramatud omma kolidesse luggemise ramatuks murretseks ja kinnitaks. Ramato kirjutaja ütleb issi eeskönnes: ..Suur asi se ei ole, mis ma toon. Kuida raamat praego on, ei tohi ma seda päris raamatuks  kiita; ta on alles proowi-ramat ja tahab wist weel palju parandada ja kohendada ennegu ta kõlblikuks saab. Ma olen kül püüdnud  raamatu nii hea teha, kuida mina jõudsin.  Aga jõud on weike, aeg oli kasin, selle pärrast ma ei wöigi imeks panna, kui tundjad  mehed temast palju leiawad laita, waid tahan asjaliko laitust tänuga wastu wötta ja seda raamatu kasuks pruukida. Üks raamat, mis laste kätte saab, peab nii hea ja wigata olema, kui wähä wöimalik" j. n. e. Kuida üllemal nimmetatud, ei tahha meie kellegi kohtumõistjaks  heita, waid ütleme: kes laita tahha  b, tehko issi parrem; ka nende kõige parrema  ramatute jurest, on wiggasid leida, sest meie peame teadma, et meie omma ollemise polest  kõik pudulised olleme ja selle pärrast ei woi meie töö ka mitte täielik ja ilma wiggata olla. Üks arwab nenda ja teine jälle teist wisi. Peaksid kohtomöiftjad, kui nad middagit  laita leidwad, sedda pitkas meles ja armastuses  asjalikult läbbi räkima, agga ennamiste  astuwad nad ikka kukke kombel wälja ja hakkawad kohhe kannustega raiuma, mis meie arwates mitte õige ja sündis põlle. Auus mees on meie aeal arruldane  assi. Kahjo kül, et luggu nenda on, agga ta on nõnda. Eesti postimees könneleb ühhest ausast mehhest nenda: ..Enne küsiti, kes on kelm, petis, waras :c. nüüd peame asja ümberpöörma ja küsima, kes seda mitte ei ole. Kui siis üsna köwera kibuwitsade seas weel mõnda õiget ja siledat puud leitakse, siis juhtnb seda ni arwa, et juba seitungi peab pandama:  see ja see ei ole mitte petnud ega wa- rastanud. Nagu see ristiinnimeste seaö teisiti  tohiks olla! —Nõu kihelkonnas, Aru wallas, oli Juhhan Reimann wooriraha makstes  talu peremehele Tõnis Mikk'ule kogemata 5 rubla rohkem andnud, kui ta kohus anda. Pärast leidis rahaandja kül, et tal 5 rubla pudusiwad, aga kus nad janud, seda ei teadnud  ta mitte, kuid jäiwad kadunuks ja paar nädalat ei rääkinud sest keegi. Peale selle tuleb  nimetatud Tönnis Mikk ja hakkab rahaandja  peale pahandama, et teda olewat petnud ja kui ta nõnda igaühega tahta teha, kui rikkaks  loota ta siis wiimaks sawad? Teine paneb  imeks, ei tea teda petnud olewad ja hakkab  selgemat otsust nõudma. Aga seal ütleb Tõnis Mikk: See ei ole mitte üksi wargus, kui sa teiste käest wöttad, waid sinna ei tohi ka iseennese käest warastada ja mino kätte hoida anda. Waata, siin on 5 rubla mis sa mulle salaja Perno reisi pealt rohkem oled annud kelle õige mehe temp see on? Et töreleja  seal jures wihane ei olnud, on iseennetest  mõista. Nüüd ei wöinud kogemata rahaandja  muud teha, kui südamest tänada, sest 5 rubla ei ole nii ruttu teenitud, kui kautud. Ehk kül Tõnis Mikk siin muud midagi ei teinud, kui et ta mitte kelm ja koer ei olnud, siis peame ometi ütlema: „auus perremees Tõnis  Mikk elagu!" Minge teised ja tehke nõndasamuti.  Et assi wägga arruldane ja römulik, sepärrast  on se ka sedda wäärt, et sest ka könneleme;  ehk leiame ka meie maakonnast sesuggust  kido wäärt meest, kes teise omma ei armasta  piddada. Kontsert. Hulga aea parrast olli meil se rõõm, et Eestlased pürjer klubbi saalis  kontserti andsid. Palmi pude pühha päewa  õhtul, 24. Märtsil, andsid Kaelaste walla laulo koor, Wennemaal ollewa leiwa puduliste heaks, üht kontserti. Kontsert olli kolmes jaus, kahhes essimeses jaus said nelli ja wimases jaus kolm laulo lauldud. Waese terwise pärrast  ei woinud meie pealt kulama minna; agga kuida teiste käest kuulnud olleme, on kõik wägga hästi läinud ja rahwast olnud ni rohkeste kokko tulnud, et ruum käest ärra nappinud. Tänname ausaid mehhi, kes ni sure holusega õppinud, agga kõige surem tänno juhhataja 117