õnneks läinud üht wigast meest, nimega Mringo Jeesuse Kristuse juure juhatada ning püha ristmisele wasto wötta. Missionärid on mitto maad läbi reisinud ja oma noota wälja heitnud, aga kõik asjata, ei ole kusagil kedagit leidnud, keda nende noot oleks kinni püüdnud. Parast seda on weel üks missionär,  nimega Eerhardt ühe meistriga Wagner, senna tulnud; Wagner surnud warsi sääl ära ja missionäri töö olnud sigimata. Wanika rahwa juures ei siginenud missionaride töö, waid nemad on oma tuimuse ja pimeduse sisse jäänud. Kui nüüd missionärid olla näinud, et ükski asi ei ole maksnud, on nemad säält ära teise kohta läinud, oma onne katsuma ja olla endid Küssuludinisse asutanud. Otse felsammal ajal on ka Hermannsburgi missionärid  Sansibar! tulnud ja tahtnud otse Galla rahwa juure minna, aga Sultan pole seda mitte lubanud, seepärast olla nad säält jälle äraläinud. WiimakS on missionär Kapw Ukambani tee pääl nii põduraks saanud, et pole midagi teha wöinud, seepärast on ka tema  koju tagasi läinud. Seda nähes oli ka teiste lootus otsas ja tahtsid kõik Jda-Ahwrikamaalt  tagasi koju tulla, aga seda ei lubanud  Inglise rahwas mitte, waid on missionäri Deimleri weel neile abiks saatnud ja otse sel aeal, see on aastal 1847 olnud, et wana Sultan oma silmad kinni pannud ja oma miimist und hingama läinud, on nende wahel, kes tema asemele astuda tahtnud, suur sõda, mässamine ja werewalamine tulnud; missionär  Rebmann on aga waewalt mõrtsukate käest pääsenud; ometige on ka see hirmus mässamine  midagit head teinud ja nende jeätanud südamid sulatanud ja nattuke pehmemaks teinud  ja selle pääle on wana Jumal näljaga weel nende juure tulnud ja see olla mitmed südamed oige pehmeks teinud, nenda et missionär  Rebmann aastal 1863 juba 6 paganad saäl ristida wöinud; aga kui wäga suur on sääl maal weel töö järg ja millal saab see rahwas  ärkama ja Jeesuse ikket ka oma pääle wötma, jääb Jumala tääda. Jda-Ahwrikamaal on weel Mauritsiusse saar. See olnud enne Prantsuse walitsuse al, aga aastal 1816 on see Inglise walitsuse alla saanud ja sest ajast saadik on sääl ka armoöppetust kuulutatud» Iseenesest on ses saar wäga kena ja ka kenaste haritud; iseäranis  kaswatakse saal suhkro roogu. Inimesi elab saal umbes 320,W0 hinge, mis Inglise ja Prantsuse rahwast senna kokko kogonud ja saal on ka paljo neegrid ja Ida Jndiamaa rahwast leida. Ristiinimesed on saal enamiste  katoligi usulised, mis Prantsuse walitsuse  ajast saadik senna jäänud, siis on sää! ka Muhamedi usulest' ja paganaid. Esimene armoöppetuse  kulutaja, kes sääl paganate seas on hakkanud tööd tegema on öppetaja Le Brun olnud. Tema on tahtnud aastal 1814 Madagaskari  saare pääle minna, olla aga näinud, et Mauritsiusse saare pääl tööd küllalt olnud, seepärast olla ta senna läinud ja sääl töösse hakkanud, neile kõige suuremas truuses armo öppetust kuulutanud ja parast nende priiks saamist ka hulga kaupa ristinud; aga paljo suuremat kasso on Jumala sõna säält maa Indu rahwale toonud. Aidako Jumal edasi. Omalt maalt. Peruust. Mis keegi otsib, seda ta leiab. Mööda läinud aastal oli, meie ei mäleta seda aega mitte enam selgeste, et kaks head külameest ühel õhtul, teine pool surno aeda, ühe teemehe kallale läinud, kes teewoorist koju poole tulnud nad katsunud nattuke teerööwle ametit pruukida saanud aga warsi kinni tabatud ja kohtu kätte antud, kes neile muidugi kohe prii korterit lasknud anda. Kohus on nüüd nende asja öiete järel talunud  ja leidnud nende tööd seda wäärt olewad et neid ka kroonu ja wallamaksudest lahti teha ja mõistnud neid seepärast, kuida kuulnud oleme, esmalt mõneks aastaks wangi roodu ja kui need aastad teenitud, siis kästud neid seniks Siberimaale elama minna, künni wana taewa Taadike neid oma kohtu ette saab kutsuma.  Wäga hea, et kohus nenda teinud, wötku teised sest öppetust ja ärgo püstko nina senna, kus seda tarwis pole ja ärgo sirutage oma kät, wöera omaduse järele wälja. Otse seesamma sugune lugu on ka kahe teise mehega sündinud, kes katsunud oma meist- 91