selletanud, kuidas se õnnetus tulnud. Tohter  Schneider todud ülle pea ja kaela wälja, agga kõik ei olle middagi aidanud; kustunud pühhapäwa õhtul ärra. Temma piip, ja lastud  jännes, sanud sealt, kus õnnetus olli sündinud,  ärra todud; ta olla issi weel kätte juhhatanud. Olli jubba üks wanna küt ja ommetige ni tähhelpannemata, et sedda ei olle näinud, et püs minnas olnud, kui ennese najale  lasknud. Tartust. Rukki ussist. Tarto Eesti Pöllomees tõi mi mati ühhe kirja, mis ta ühhe ausa Willandi maa mehhe käest sanud, meie kätte ja se auus mees könneleb rukki ussist nenda: „Armas Pöllomees! Minna ollen tähhelpannud,  et tännawo süggise wägga paljo rukkiorrast  ussidest on ärrasödud. Kust se ommeti  peaks tullema? Minno arwates sest, et kessamaa wägga warra saab ärraäästud. Ma ollen katsund tähhelpanna ja järrelkulata, agga ollen ikka leidnud, et neil, kes enne Janipäwa  kessa pöldo ärraäästanud, orras puhtaks ehk suremast ossast on ärrasödud ja teise aasta leikusest mingi lotust ennam ülle ei janud. Mis süddamega watab agga pöllomees süggise omma  musta rukkipöllo peale, mis temmale oigel korral lotuse kinnituseks wasto peaks haljendama  ? —, Minna issi agga ei woi, tänno lummalale, selle ülle mitte kaebada. Minna äästasin omma kessapöldo 11. Zutil essimest ja 21. Julil teist korda; parrast sedda kordasin ärra, mis ka wahhe künniks nimmetakse; muido  ei teinud ma middagi teisiti, kui teised pöllomehhed,  agga ussid on minno orrakse pöldo putumata jätnud. Ma näen siin jures, kahhe naabremeestel, kelle põldudel laiemat wahhet  ei olle, kui kitsas pöllopenar: ühhel on orras  ärrarikkutud ja teisel üsna terwe, Kumgi ei olle neist jo ussi-semet* põllule külmanud, waid rukkid. Kui ma lähhemalt järrele kulasin,  kuida kumgi omma pöldo seemne wasto walmistanud, siis sain teada, et üks omma pöldo jubba enne heina ärra olli äästanud ja teine paar päiwi enne kordamist. Ma mõtlen, seal olli arro käes: essimene ei woinud omma äästamisega usside noortsuggu weel mitte ärrarikkuda,  tulli liig warra, södikute suggu ei olnud weel ui kaugel; teine agga tulli omma äästamise ja künniga õigel aeal ja teggi nende kossumisele otsa» Möllemad ollid omma tööd, nenda öölda, juhtumise wisil teinud, ühhel läks õnneks, teisel õnnetuseks» Ussinus on hea assi, agga mõistusega, muido woib mönnikord ka kahjo tehha. Kui wagga tunnistab se jälle, et meie pöllomehhed nattuke ennam peame mõistma, kui künda, äästada ja leiba süa, kui käes on. Söwad agga ussid rukkiorrase ärra, säh, siis on leiwast penike peus ja helde taewa taat peab jälle südi kandma, kui õlleks ta kiuste pärrast meile omma pissukese södikute karja kaela saatnud. Kõik lähhab lomuse seaduse järrele, agga pöllomees peab ka omma jaggo lomust tundma, muido käib kässikaudo ja kommistab,  nago siin enne aegsed äastajad. ..Minno issal Olli jubba se wiis, ikka heina löppetuses ehk pärrast heina kessapöldo ärraäästada  ja warsi selle järrele kordamist kassile wötta; agga sedda põlle ma ellades näinud, et ussid meie orrase pöldo millalgi olleksid ärrarikkunud.  „lubba ammugi olli ka minnul mõttes, kessapöldo warra ülle äästada, agga on kahjolik ja tännawo siin üsna käppuga katsuda.  Minna pean, künni kegi mind parrem teab öppeda, selle jure jama: hiljem äastamine on usside wasto parrem, kui warrane." Z. Z. Siin on nüüd Willandi sõbra kirri, mis selle parrast ollen teile luggeda tonud, et paljo weel neid on, kes Pöllomehhega ennast ei olle tutwaks teinud ja assi, kellest ta könneleb, wägga tarwiline on; pallume issiärranis neid, kes Pöllomehhe sõbrad ja sellega tutwad, mis ta könneleb, mitte pahhaks panna, et temma jutto ka meie taskust leiawad; assi sundis meid sedda teggema. Tallinnast» Oppetaja laulatus. Pühhapäwal 22. Nowembril, on kahhe näddala  eest öppetajaks sisse õnnistud Aleksander Asmuth, Eestima kindralsuperintendi herrast Risti kirriko peale laulatud sanud.. Wõeralt maalt. Saksamaalt. Wäljama seitungid hakkawad  ossast selle ülle urrama, et Saksama 405