red-tükkid, kelle polest käsk olli antud, et pidpjd  Saksamaale tqggast todama, on kästud jälle ueste omma kohha peale Zanna, mis ka jubba tehtud. Selle wasto on agga Parist' militsete kätte weikeftd sured-tükkid jäetud, kõik sured, mis linna sees ja kindluste peal, on parrast Parist ärraandmist Sakslaste kätte antud. Selkombel ei olle siis Parisil mitte wöimalik wasto seista, kui Sakslased ueste peale hakkaksid, mis ka mässajad wägga hästi teadwad, sest egga nad ni rummalad ei olle, et nad sest arro ei sa, ja kui peaksid julgema ommas süddame kanguses sedda tehha, hallastamata  karristust enneste peale sadawad. Prantsuse rahwas ei saaks Sakslasi wist mitte tännama, kui nad praeguse rigiwallitsusele appi tulleksime ja tedda mässajate käest päestaksid.  Nad on sedda omma wallitsejatega enne ka teinud, ehk kül need omma kohhust ollid täitnud. Katsugo wallitsus issi, kuida ta omma seest-többe wasto saab ja sedda parrandada  woib; saksa wäed ei pea seal politsei  tenistusse heitma ja sellepärrast ohwerdud sama. Parist kindlused on weel Sakslaste käes ja nendasammoti ka wöedetud makonnad, neid sawad nad hoidma ja need on jubba kül kindlaks pandiks söakullo makso eest; ei peaks nad kolme aasta sees sedda ärramaksma, siis wöiwad saksa wäed kauem senna jäda. Üks kartus on Sakslastel weel omma wäggede polest, et kui mässajad ehk wast ommetige omma pahha tööga ni kaugele eddasi lähhäwad,  et saksa wäed nago karwo piddi nende kallale kistakse, neile siis pea otsa peale peawad  teggema. Prantfufemaalt. Ennam pah h a, kui head. Kelle südda weel jeä kampla sarnane külm ja tuim ei olle, römustab selle ülle, et södda jälle waiksemaks janud ja sured' tükkiv omma suud ennam lahti ei tee, ja sowib  süddamelikus armastuses, et Prantslased õige tännolikud wöiksid olla, et tulle eest ja surma suust peäsenud, ja mõtleb issienneses, kui õnnelikud Prantslased nüüd wöiwad olla ja rahhuga omma pead öhto mahha panna; agga sellele, kes nenda mõtleb, ütleme: assi ei olle polegi nenda, waid kõik suur ja märato Parist lin on nago suur haisew wirtsa auk, kuhhu kegi ei tahha sisse minna. Seal on praego . suur ossa rahwast sees ellamas, kes sest suggugi ei tahha kuulda,' et rahho tehtud> ja et riik wabbatrigiks seatud, ei tahha wabbatrigi  wallitsust wastowötta, egga selle kasko täita; on km joobnud kannad, kes miskaga ei tahha rahhul olla. Uus rigiwallitsus ei tahha agga ni järsko sure wäe ja wöimusega neid rahhule sundida, sest se ei sünni ilma werre wallamata; sepärrast katsub ta heaga ja kannatlikult.  ehk jäwad issigi wimaks rahhule. Jssiennesest mõista, ei jae nad rahhuse ja lähhäb murra ja karra ikka suremaks, peab! rigiwallitsus waljust prukima ja waljusega katsuma  neid waigistada ja sönna kuulma yppetada.  Nende himmo, kes mässamist tewad, ei olle werrewallamisest wee! täis, waid sowiwad,  et sõdda peaks eddasi minnema. ItKIiÄWKKtt. Mäss am i sest. Woma linnas on mödaläinud aeal wägga pahhatz asjad sündinud, mis Jtalia rigiwallitsusele suurt peawallo teeb. Üks karde wäe pealik olla mitte omma pealiko, waid iggapäwases mundres kirrikusse läinud, sanud seal pekfttud  sa wälja wissatud tal ei olla senna asja. Se assi olla ülle kõige linna kuulsaks  sanud ja sepärrast koggonud teisel päewal  arruto rahwas kirriko kokko, ja wanna paawsti poolt seisjatest, nende wasto ollemise läbbi, wihhale ärritud. Üks neist olli omma kät ühhe politsei ammetniko külge pistnud ja se olla nago tuld takko aeanud. Politsei ja soamehhed tallitanud wäljast tülli pea ärra, et jälle rahhule janud ja tunginud kirrikusse, kus üks paater ei olle wihha muud katte sanud,  kui tõmmanud altari pealt Zummala armo wälja jaggamise karrika ja wissanud sedda otse ühhe kardewäe soldati wasto pead. Kohtud olla kirrikust möegad, oddad ja kinnast  wallatud keppid maast leidnud. 19 innimest, kelle seas kaks paatert, sanud seal kinniwöetud. Et luggu sesuggune, sepärrast olla rigiwallitsus nüüd Roma linna j auks üht issi seädust teinud, kus ka nimmelt peab njmmetud ollema, kui kaugele wanna paawsti wallitsus seal üllatab ja mis tal lubba tehha ja mis mitte. Wöib wanna innimHel kül sureks mele pahhanduseks olla. 118