Tahhendus. Mannad innimesed, kes parraH wimist kesk-ööd on ärrasurnud, sawad klrza pandud.  Lapsed, kes pärräst wimist kesk-ööd sündinud,  ei sa mitte kirja pandud. Nistmata lapsed,  kes enne wimist kesk-ööd sündisid, ei tohhi mitte ülleskirjutamata jäda. Nimme asseniel Mlleb siis kirjutada: ~itcka ristmata poeg, ehk > ilma ristmata tüttar". 2) Wannadus ja suggoselts. ZggKst innimesest tulleb ülles panna, kui mitto aastat  ja kuud ta wanna on. Kui sedda selgeste  ei sa teada, siis peab aastade arro ülleskirjütadama;  agga kui segi ei olle teada, peab ööldud samä, kas se innimene on norem, km üks aasta ehk norem kui wiis aastat, kas tä wannem on kui Ms aastat, ehk wannem  kui 10 , 15 , 20 , 25 si n. e. aastat. Poeglaste ja meeste wannadus saab esstmese wahhesse, senna püstreasse üllespandud, kus Wannadus meesterahwal" on peale trükkitud; tüttarlaste ja naesterahwa wannadus saab sellesamma wahhe teise pole peale üllespandud,  kus ..Wannadus naesterahwa!" püstrea otsas seisab. 3) Perrekonna seisus. Jgga innimese kohta peab püstriddadesse üks nisuggune kriips (>) tehtud sama. Kui innimene wallaline on, siis pannakse kriipso selle wahhe esstmese püstreasse,  kelle otsas se sonna: ..Wallaline rahwas"  on trükkitud; kui ta abbiellus on, siis pannakse sedda. teise püstreasse ; on ta lesk, siis kolmandama ja kui ta lahhutud  on, siis neljandama püstreasse. 4) Usk. Kui üks innimene on Lutteruse uskus, siis saab temma kriips selle püstreasse pandud, kelle peal se sönna seisab: ..Lutteruse ussulised"; on ta Wenne uskus, siis saab se kriips temmale senna püstreasse pandud, kelle peal seisab: ..Wenne ussulised"; kui ta ei olle ei Lutteruse egga Wenne uskus, siis saab kolmandamas  püstreas, kelle peale on trükkitud: ..Muud ussulised", sama nimmetud, mis usko ta on. Ristmata lapsed sawad omma wannemate  usso reasse ärratähhendatud; ja kui nemmad teine teist usko on, siis saab laps selle usso sisse ülleswöetud, mis peale ta peab sama ristitud. 5) Keel. Siin pannakse otse ka nenda seatud kohtade peale üht kriipsu, ja kui se innimene  ei mitte Ma-keelt, ei Rootsi-keelt, ei Saksa- egga Wenne-keelt ei rägi, siis kirjutakse  sedda neljandama püstreaöse, kelle peal seisab: ..Muud keled^, mis keelt ta r.äMbl Weikeste lastele ja keletumaÄe saab wäirnemate  keel kirja pandud. 6) Seisus. Jgga innimene tallopoea gust, saab ühhe kriipso esffmese kelle pealmises otsas se on trükkitud: „Tatzopoea  seisus"; igga mu innimest peab teises reas sama ööldud, mis sugguft ta ennast ütleb  ollewM Tähhendus. Soldatid, kes pilleti peal on, ja soldati naesed, peawad seks, mis nad on. teise püstreässe sama kirja pandud ; nende lapsed, kui nad jo on rewisioni kirja ülleswöetnd, peawad selle seisuse jure sama arwatud, kus sees nad on ülleswöetud ja kui nad ei ollegi weel rewisionis  ülleswöeLud, siis peawad sama tallopoea seisuse jure ärwatud. Kui selle polest otsust lastest ei sa, kas nad on ülleswöetnd wo: mitte, siis Lulleb selle püstreässe Wsimite marki-D) panna. - 7) Kuts mine ja amm et. Zgga innLmest —olgo ta meeste- woi naesterahwas peab sama nenda ülleskirjutad, et sekohhe nähha, mis ammetiga ta ennast toidab. Za peab sama nimmetud, kas kegi üks perremees, pärris kohhanik. ehk ühhe weikese kohta- rentnik  (mabbadik), kas ta on mõisa- ehk tallosullane,  pri saunamees, metsawaht, karjane, kallamees, hantwärgi meister ehk sell (ja mis hantwärk tal on), kõrtsmik, mölder, tõmees ehk mis ta muido ka woib olla. Naes t era  hwa suggule on jure panna, kas nad on möisai ehk tallo-tüdrukud, ammed, wabbad naesed,  ehk mis wifll ja ammeti labbi kegi omma  käe peal, omma pead toidab. Kui kegi on ilma ammetita ja ellab walla kullu peal, siis tulleb öölda, et ta walla waene on; ja otse ka kõik wiggased, lollikesed j. m. e., kellel  mingisuggust ammetit ei Me. Muud ammetid  ei olle tarwis kirja panna, kui agga se, misga kegi ennast toidab; Laste jures, kes weel töteggiad ei olle, jäeb püstrea koht tühjaks. 8) Ellokoh.t. Siin peab se koht nimmetud  sama, kus kegi aastas ennamiste ellab. Znnimestele, kes mõisa jures ellawad, pannakse  agga perre nimmi ülles ja innimesed, kes teises mõisas ehk linnas eLawad, pan- 348