mett tubli töörühmast on, kes .mitte igga kewwade ühhest kohhast teise ei rända, waid omma temstust ja leiba kinnipiddawad ja leiwawännemad  ka omma leiwa eest murretsewad. Nago keik asjad mailmas kulluwad ja wannaks sawad, nõnda ka törahwa terwis, jõud ja rammo. Mis on neil agga siis odata, kui mannaks ja nõdraks on sanud, ehk mis nende naeste, lastel, kui Jummal neid ärra kutsub ja issaga söök, jook, rided, kingad, kodda maea ja kõik, mis esstmeses öppetuses ja neljandamas palwes seisab, ühhes mulda lähhäb? Missuggune melemötleja tömees ei peaks selle ülle rasket süddant rindus kandma? Mis tuggewust ja rõmo tunneb ta ommas süddames, kui tööd tehhes se raske mõtte tedda igga pääw röhhub: „Mis saab minnust, kui wannaks ja nõdraks ollen sanud, ehk mis ms ommaksetest, kui Jummal mind pea ärrakutsub?"  Ja nüüd möttelgem, kui mitto tuhhat  tubli töömeest igga pääw sellesamma koorma  al omma tööd peawad teggema, kui wagga se nenda tööeddenemist taggasi peab hoidma.  Eks iggamees ammo ei tea, kui suur wahhe rõõmsa ja kurwa töö wahhet on? Wiis rõõmsat tewad ennam ja parrem, kui kümme kurwa. Mis röhhub agga innimest ennam, kui se, kui temmal tullewasest aeast mingi totust  ei olle ja otse kui lind oksa peal ühhest päwast teise peab ellama. Se põlle agga mitte üksi meie maal, waid iggal maal sesamma.  Küssime nüüd, kas siin mingisuggust nöu ei olle sedda kurwa luggo kuidagi wisi parrandada?  Õnneks ei olle innimestel uemal aeal mitte ennam tarwis ni ilma nõuta hirmo ja lotuse wahhel ennast waewata. Kes nöu tahhab wötta, woib ka nöu leida. Nisuggusil mail, kus rahwa öppetus ja parrem ellokord jubba rohkem eddasi läinud, pütakse töörahwa seisust taggawarrakassade, assekurantside ja mu kassuliko  nõude läbbi aasta aastalt parrandada. Mis nüüd muial wöimalik on, peaks ka meie maal mitte wöimata ollema, kui ühhelt poolt nöu antakse ja teine poolt nöu wöetakse. Zssiärranis arwame sedda neile, kellel pöldo egga maad omma nimme al ei olle woi ta teistelegi pea wallo teeb wägga häddast tarwis ollewad. Ztgga kuida woiwad nemmad omma eddespiddise ello eest murretseda? ' Sesünnib külka taggawar rakaösa dF, agga kõige julgem a ssekurantsi- ehk ellokinnitamise  kassade labbi. Neist ossa wötta, ei peaks kegi, kelle waimosilm wähhegi kaugemale üllatab watama, mitte aega wiitma ossawötta, kui omma wannaduse ehk nende peale tahhab mottelda, kes temmast ilma abbita wöiwad mahhajäda. Meie ei tahhaks mitte uskuda, et kegi ni külm, tuim ja totter saaks ollema, sest mitte holida, kuida temma kassi wannal päiwil saaks käima ehk mis järreljäjatest  sama. Nisuggune peaks üsna kiwwist ollema. Asseku ran tsi- ja ellokinnitamise kassad on Peterburgis, agga nende tallitajad  iggas linnas, kelle jures iggaüks wähhema waewata ennast ossaliikmeks woib üllesanda. Kõige wähhem summa mis peale kegi ennast woib üllesanda on sadda rubla ja kõige surem summa kümmetuhhat rubla ja seal wahhel igga summa, mis peale kegi ennast ellokinnitamise  kassasse tahhab sisse kirjutada laska. Tähhenduseks: Ostab kegi ennast tänna 100 20(1 30(1 zc. rubla peale sisse ja saab kinnitamise tähhe wasto, siis wõib ta, kui nõnda lummala tahtmine peaks ollema, jubba selle essimese weike makso järrele ärrasurra  ja temma lesk, lapsed ehk muud suggulased,  kellel lähhem pärrimise õigus, sawad sedda summa keetmata wäljamaksetud, mis peale kadduud mees ennast olli sisse ostnud, olgo se nüüd saea ehk tuhhande rubla peale. Peterburgi assekurantst ja ellokinnitamise kassal on mitmed klassid. Jnnimesel ei olle mitte tarwis just otse pärriate eest murretseda, kui ennast assekurantst ehk ellokinnitamise kassasse  sisse ostab, waid temma woib sedda ka issiennesele ja omma wannaduse päwade kergituseks  tehha, kes ennam täie mehhe jõuga Lenida ei jaksa. Olleme siamale töörahwast räkinud, kui neist, kelle seisus ilma assekurantst kassata kõige ennam ilma allusmürita ja liwa peal seisab: agga kes ei olle törahwas? Eks meie sedda kõik ei olle? Tööst kül, sedda olleme meie kõik; agga meie seas on ka jõukamaid pärriöperremehhi  ja rentnikuid, kelle wannadusse, 90