Tallinna Sõber M 20. Esimene aastakäik. Tallinnas, I?'°' Wiinakuu pääwal IBiö. Kltiildne aellleht Seslirahlsale «aal jk linuildes. Tuleb ükskord midalis wälja. Maksab Tallinnas LindforS'i päriate trükimajas: aastas - l rubla, pool-aastas 60 kop. Koju ehk postiga saadetud: ' aastas 1 rubla 40 kop., pool-aaStas 80 kop. Kuulutused maksavad iga rea ehk selle aseme pealt 5 kop. Tellimised wbetakse wasta: Halliunas: Lindsors'» päriate trükimajas. H»eterburgis: J. Gs Seekaudt, o»uu.s?eWs s>4. Hartus: W. Just. Sernus: K. Kudeviita. Itakveres: L. Wattly. haides: A. Seidelverg. Kap salus: G. K. Kollverg. Kuresaares: M. Lauge. Ambkas: K. Ar. AaudKepp. Maal: kuida iseäranis kuulutud saab! Wastaja redaktor: W. F. Eichhorn. Elab Nõmme mõisas, kirjad käiwäd Kilsi jaama kandu. (Ass H.cva>.) maiste," Omalt maalt - Esimene lumi Tallinnast: Rahukohtud ja kohtukeel. Tartust: Wargad ja mõrtsukad. Koeru kihelkonnast: Õnnelik juhtumine. ---Pet-rburgist: Kiina Saadikud 6 « Koliankud lõnumid Pehmed kohtud Tüli SalonikoS. Samaarast: Kiriku asjad. Kishmeknst: MS,sade okston. Odessast: Mahalöödud waraS. Rahakogumises tulekohrude  wactü Hiired ja hobufewargad. Nowotsherkaskist: töömeeste häda. Siflistst.- Tekgrafi traat. - Wõeralt maalt: Saksamaalt. AuStria-Ungru maalt.— P a j s aalt Inglismaalt. Hispaania maalt. Türgimaalt. Bulgaaria maalt. Aasta maalt. Ameerika maalt. Jutuleht: Linuuwarga lapsuke. Omalt maalt. Tähte-teaduste järel oli tanamuses Kalendres 11. Mihklikuu pääw suwi lõpetuseks ja sügise hakatuseks määratud. Enamiste annetäkse meile ikka meel sügise kulu peale mõned suwipäämad lisaks. Ka tänamn oliwad Mihklikuu Viimased  päämad õige snwilised ja sigitasiwad lootust pitkema sügise peale, mis meile ka kibedast tarwis  läheks, et maa-tööft kordasaata wõiksime, mida mööda läinud kirju suwi wiwitannd on. Sügise näitab aga suwi ja talwe wahel koguni kokkukortsuma. Kui Mihklipääwal, ilusal ilmal luiged kõrgest õhust oma tuntud sõnumid saatnud  oliwad, siis tuliwad weel kaks wihmasegast pääwa ja Wiinakuu 1. pääwal langestwad esimesed  lumetibemed laadaliste peale Rakweres, wõib ka olla Keblastes, aga selle üle ei ole lahke Lääne-Mart meile weel sõnumid anda jõudnud. Nüüd, kus seda kirjutame, sajab juba kuuet pääwa lund, maa on walge waebaga kaetud ja graadiklaasis ei taha sammas süda pääwa aeal üle külmetamise kriipsu kerkida. Suwi ja suwi lisa uäitawad otsas olema ja järsk lõpetus on mitme põllumehele kohkumist teinud. Jõgede ääres madalamate maate pea! jäi palju heina tegemata; lõpeb nüüd wäline karja käimine nii wara, siis wõib lojüste-söögist puudust tulla. Aga ka põllutööd tarwitawad pea igas kohtas weel paljast maad ja sööja sügise ilma. Siin ja seal ei ole kartuhwliwõtmine weel lõpetud, järelkündmine ja nopimine jäi aga rohkemast jaost tegemata ja sedawiist kaob hulk kartuhwlid, mis muidugi enamist wiletsad oliwad ja kuida kuulda, kõrges hindas seisawad. Kõrre põllud on mitmes paikas ka weel kündmata ja kapsapead  kannawad aedades lumepärga. Soowida oleks küll, et se esimene lumi weel lahkuks, et põllumehele weel aega sügiseseks tööks ja lojusteföögile  weel jätku tuleks. Wõib ka ikka olla, et paljas maa wäljas on, enne kui se leht lugejate  kätte jõuab. Wana rahwas ütleb kirjud talwet tulema, kui sügisene lehelangemine mitmekesine  on. Selle järel oleks meil siis küll tänawu mitmekorraft lumelahkumift oodata, sest mõned puud, iseäranis kased on latwas weel rohelised, teiste lehed langestwad juba Leikusekuu lõpnl, ilma et korraliste kolkunud oliwad. Mitmed aeapuud ja põesad aga, mis täielised omamaa loomad ei ole, nenda kui firengid, seisawad rohelises suwi-ehtes walge lume all. Lumi ou sel aastal umbes neli nädalid waremini tulnud, kui seda wiimaste aastade sees harjund olime. Tallinnast. 5. Wiinakuu pääwal. Wenekeeli  pPelerburgi Zeitung" kirjutab: ,Se sõnum, et Rahukohtute seadmine Baktimaal, nüüd juba Rnksraatis wiimseks läbiwaatamiseks on, nenda kui ettewõetud uued kohtute seadmised üleüldise riigiseaduse järel Lõune-Õhtu pooliseis kubermangudes  ja tagasiwõidetud Besfaraabia maa jaos mõib igal poolel aga rõõmu äratada. Kõigi riigialamate kokkusulamine ei mvi teistwiisi  korda minna, kui aga ühe keele läbi köitis riikis ja ühtwiisi kohtute läbi igaühe tarwis. Meie ei ole selle üle kahewahel, et Baltimaade üle midagi isenõu ei wõeta, ja et ka seal Wenekeel  aegamööda kohtukeeleks Rahutohtutes seatud saab, kuida se nende maate kroonukohtutes juba on." Sesama Zeitung päris hiljuti, et tulekahjud  üksi Wenekeele kommando all kustutud saaksimad, nüüd armab, et üksi siis õigus oleks, kui seda Wenekeeli sõnadega mõistetakse. Kas kohtukäijad ja nende tunnistüsmehed kohtuteelt mvistawad, se näitab sellel lehel ükskõik olema. Weneriik on kosunud ja õitsema läinud selle lahke ja isaliku seaduse all, mis iga kodanikule lubab, oma asju omas emakeeles ajada, ja Keisrikroon särab seda kõrgemini, mida rohkemaift  mitmesuguseist kolikiwideft se punutud on, kuida ka wiimse kroonimise juures Miskwa linnas iga ustaw meeleline riigiliige ja iga auunõudja tõsine Wenelane wist enast waimnstuses nlendud tundis, kõiki neid mitmekesiseid riigi-kodanikusi ja Keisri-alamaid nähes, kelle mitmekarmase kuubede all üks ustaw meel ja armastus riigi ja Keisri wasta elas, kui nemad seda ' oma ustumad meelt ja armastusi ka mitmes keeles ja keelemurdes tähendasiwad. Nüüd aga tõuseb pea siin, pea seal üks suurem ehk weikem aealeht,  kes meile ettearutab, et meie kodanikuks ega alamaks ometigi mitte täieste ei kõlba, kui meie meel" asemel mitte ja „armustus" asemel mitte w6O » b" ei ütle ja kirjuta. Need soowiksiwad kõiki rahwasugusi  suures Weneriikis ühesuguse kuue sisse mäflda ja Keisrikrooni ühest ainsast kiwist leigata,  lugnpidamata et ühes riikis, mille ühes otsas ühel ja selsamal pääwal hage palawus kodanikust kurnab, kuna teises otsas kodanikud lingu-laskwad, kui pakane külm neid mitte toanurka  ei sunni, et sesuguses riikis kõik kodanikud õhukest särki pükste peal kanda ei wõi; lugnpidamata  ka sellest, et mitmekarmaliseift kimidest punutud Keisrikroon uhkem on, kui se mida ühest kiwist leigatakse. Meie oleme siin paikas juba enne oma mõtet selle üle awaldanud, et meie ustawad Weneriigi kodanikud ja ustäwad Suure-Keisri alamad oleme, mitte aga Weneaealehtede  alamad, ja et meie lootus suure Riigiisa peale kindel on, kes iga alamate Jumalasõna  ja seadule-sõna ka edaspidi selles keeles kuulutada lubab, mille hääled tema kätki kõrwaS kõlasiwad. Tartust. Mihklikuu 26. pääwal nägi Reola walla taluperemees Mart Urm, kui homikul kell 4 oma sulaseid rehele äratama läks. et hobuselauda  uks lahti seisis, mida õhtul kinnipandud oli. Kui Urm lauda ukse poole läks sai kaks kord rewolmreft tema peale lastud ja mõlemad kuulid lendasid Urmi rindu. Haawatud mees hüüdis appi, ja sulased paniwad laudaukse kinni, et mees kes wist hobuseid warastada tahtis, mitte wälja ei peaseks. Kui pärast laudanks lahti tehtud sai, oli waras kadunud; tema oli põningille läinud ja sealt läbi katusehaugu peasnud. Mart Urm on Uniwersitäti-kliiniku wiidud ja on seal arstimise all. Asi saab kohtu poolest järelkuulatud. Koeru kihelkonnast saadetakse meile järelseisaw  kiri õnneliku juhtumise üle Põltsamaa kihelkondas, mida kirjasaatja küll ise näinud, aga täieste ustama sõbra kääst kuulnud ou. „Neljapääw, 15. Mihklikuu pääwa! läks Tapiku metsawaht J. R. enne pääwatõusu heinakuhja juure, hobusele märsiga heinu tooma. Wäljaminnes wöttis tema tuleriista warnaft õlale, kuida metsamahtidel pruuk ja õigus ou. Kuhja juures topib mees märsi/äis ja hakkab koormaga kodupoole tõttama. Äkitselt kuuleb tema põesastikust suurt kahinad, paneb heiuamärfi  maha, waatab teraselt ümberringi ja mõtleb iseeneses: „Wist mõni põder/ sest neid loomast oli tema mõnikord omas metsawahi ringis näinud.  Arwatud põdra asemel jooksiwad aga kolm Kriimsilma isandad wõi Pajuwaftad otsekohe  tema juure. Noh, mis nüüd? „Noh, mis muud, kui anna pihta" mõtles metsawaht, „sest igaühele tuleb tema seisuse järel auu anda;" tõmmas kaherauaga tuleriista õlalt, mis küll haawletega laetud oli ja saatis Mõlemad laengid  järestiku Kriimsilma isandatele wastu silmi, ja näe õnne, kaks isandad oliwad oma mere sees maas. Nii heas te oliwad laeng d juhitud, et kiskjate hinged warmalt wälja läksiwad. kolmandemad rauda ei olnud ja kaks oliwad tühjad, kolmandema põesataguse kohta ei olnud siis nii järsku nöuu leida. Ci näitanud sellel ka sugugi aega olema, waid tarwitas jalgu, nii palju kui jõud kandis ja kadus warsi põesastiku ja kadus metsawahi silmist: Aga teised kaks jah, need oliwad maas, malmis surnud, on meelgi surnud ja jääwad ka surnuks, ja nahad on ka juba seljast wõetud. Noh, maata: Eks se olnud õnnelik juhtumine? ,Kas se siis ka kõik nenda tõsi on?" küsib ehk mõni, „kas hunti saab haawlitega maHa." Mingu siis ise Tapikule ja kuulaku järel ja waadaku nähku, mis meel täna Tapiku mõisas näha on. Soowida oleks, et mitu niisugust juhtumist sünniks, sest manad kriimsilmad, ehk nende sugu ka kadumas on, tegewad siiski meel mitme pere-