malat mõtet! hüüab üks Eesti laulik üsna õigusega seesuguste otsuse andjate kohta. Nüüd aga tuleb kõige naljakam tük terwes kirjas ja see on, et segakooris mõned endid takti järel liigutanud olla, mis paalt waatajate  ees rumal ja kölbmata olnud ja nende hääli wärisema pannud (!) - Pidiwad lauljad  wast maalitud ehk wäljaraiutud kujud olema,  kellel elu sees ei ole, ega endid seepärast ka liigutada ei woi. Kui lugu nenda oleks, siis oleks J. K. mõne tosina seesugust kujust Kreekamaalt selle jauks wöinud tellida, koori pääle kohegile püsti seisma panna. mänguriistu  suu ete sääda ja siis masinaga kujust nende pääl mängida laska. See oleks wist J. K.l ilus waadata olnud, sest ega kujud endid ilma inimese abita liigutanud poleks. Kus inimesed on, sääl peawad nemad endid alati elawad näitama ja mitte kui puu kännud  ehk tombud olema, kes isi liikuda ei wöi, waid tõstetud saama peawad. Tääda muidugi,  et ka inimese elamusel aru peab olema, et ta mite üle liia ei läha seda ei olnud ometi kontserdi segakoori lauljate seas kuskil näha. Kui nüüd J. K. nimetab, et lauljate liikumine päälwaatajatel köbatu ja rumal olnud,  naad siiski rahulise ja rõõmsa meelega kontserdist lahkunud, ei tunnista see muud, kui et seesugune elamus kellegilgi rumal ega kölbatu näha olnud ei ole, waid selle wastu koguni rõõmu teinud. Sest woib nüüd selgeste  arusaava, et need päält waatajad, kellel seesugune liikumine wastumeelt olnud, keegi muud ei ole, kui J. K. üksi. Siiski saab mõni imekspanema, et tema ennast päältku  ulajateks nimetab. Minu arwates tuleb  see sest, et J. K. kedagi ei teadnud, kellel  see liikumine wastu meelt olnud, aga ist ometi wägewamalt kirjutada tahtis ja seepärast  nimetas ta ennast päältkuulajateks. Jah, kes woib selle wastu parata, kui inimesel  ajuti imelikud mõtted päha töusewad, mis ta küll hää meelega korda tahaks saata, aga mis ometi korda ei läha. Mehike tahaks wist, et kõik tema pilli järel tantsima peaksiwad, aga oodaku seni, igal ühel on oma waba tahtmine ja seepärast ei tule kellegilgi Tuisulaste  kombel meele seda, mis üks ees siniseks nimetab ehk see küll punane on, ühest suust taga järel siniseks, musta, walgeks j. n. e. nimetada. Sähardusi inimesi wvib J. K. Tuisulast  Kilplaste laadalt otsida, siin jätku ta seda nöuu hoopis maha, ei oleks ju muud midagi, kui ilmaasjata ajawiitmine. (Jääb pooleli.) Omalt maalt. Riast. Missioni korjatus. Möödaläinud  1875 aastal on, kuida seda ülemate poolest teada antakse, Liiwimaalt paganate missioni  heaks 3569 rubla 48 kopikat ja juudi missioni heaks 1178 rubla 27 kopikat, see on siis ühtekokku 4747 rubla 75 kop. sissetulnud.  Ei oleks tõeste kahju, kui korjatus suurem oleks olnud; aga suur tänu ka sellegi eest; sest Jumal woib pisukest annet ka suureks  teha, kui see lahkest südamest antud. Wali torm. Tormid ja marud ei tee head, kust nad läbi lähäwad, waid rikkuwad majasid ja murrawad metsades ja rohtaedades puid maha; aga kui seda lähemalt tähelpaneme  ja terawam selle peale waatame, siis peame ütlema, et tormid ja marud ka oma kasu toomad,  puhastawad luhwti ja kaitswad termist. Aprill kuu 19. ja 11. see on laupääwa ja pühapääwa wahelisel öösel, on üks maga wali torm ühest osast Liiwimaalt läbi läinud ja mõnda kahju teinud. Kui see torm oma wägewuse ja kahju tegemise poolest kül selle sarnane ei ole olnud, kuida 19. Mail 1872 rahe saoga oli, siiski on ta ometige selle wäärt, et sest senna sõnumid antakse, kuhu neid tarwitakse,  see on Ria looduse asjade uurimise seltsile, ja nimelt selgeste kust ta läbi läinud, millal ta läbi läinud, kuhu poole ta läinud ja kui suurt kahju ta teinud. Leikuse lootusest. „Wal. tead." annab  teada, et riigi seespoolise asjade talitaja minister 29. Uprilil telegrahwiga kuberneeride käest olla nõudnud, et peawad telegrahwiga temale teadust andma, kuida taliwilja põllud talwe alt wälja tulnud ja missugune leikuse lootus pöllomeestel olla. 21. ja 22. Aprilil olla alamal seisawad sönumed tulnud: Mitamist  ja Riast antakse teada, et nisu ja ristikheina  wäljad maga waesed olla ja rukki wäl- 155