olewat, mõi on see eht miimse Põhja sõa järele nõnda sündinud, sest et siis Halliste kihelkonna rahwas kõige rohkent ara olla hämitatud, et nemad kõige kindlamalt Rootsi poole hoidnud, kelle maamalitsejal siin Bornuse mõisas aset olnud. Nõuda Mõis siis mõisnik tühje asemeid ka Lätlastega täita, kui Eestlasi küllalt ei olnud,  sest Kirbla mald on meel tagapool Laatre malda, aga kõik selged Eestlased. Ommeti on Laatre Lätlased ja Eestlased kõik igaüks oma keele ja kombe sisse jäänud, sest et nemad kumbki mitte mäga üksikud ei ole. „Nii kaugele, kui minu teadus ulatab, ei ole nende keelte piirid miimsel ajal nutte paigast nihutatud saanud, ega saagi seda Mist tulema, sest et siin Lätlased  ja Eestlased igaüks omal kohal omad kohad päriseks  on ostnud. Töökad Eestlased tungimad küll Läti maa sisse, aga nad ei tee seda sellepärast meel nutte Eesti maaks, sest et nemad aegapidi oma keele ja kombe poolest Lätlasteks saamad. Pehmemad Lätlased ei katsugi  Eestlaste sekka tungida, sest et nemad siit kedagi aset kätte ei saa. Kus aga Eestlased suurema seltsi kaupa Lätlaste seas on, nagu Aloja kihelkonnas Wilseni  mõisas, kuhu mõisa omanik palju Eestlasi oina Tallinna maa mõisa pealt elama on asutanud, seal peamad  nad küll kauniste oma keelt ja kombct kinni. Nõnda on siis kindel asi, et peenikesed Lätlased Eestikeele  piirist mitte paigast nihutada ei mõi, kuna töökad Eestlased seda enuemine mõimad teha, et nemad mi imaks Lätlasi edasi nihutamad, aga see ei Mõi küll nutte nõnda pea sündida, sest et nemad ise enne Lätlasteks saamad. Muidu ei õpi piiri Eestlased mitte palju Läti keelt rääkima, kuna Lätlased palju robkem Eesti keelt püüawad purssida; aga kui Eestlane kord Lätlaseks on saanud, siis jätab ta ka oma Eesti keele maha. —" N'. Poliitika ringwaatus. Waewalt on paar nädalat Mööda läinud, kus Afghanistaani Lülid maailma ette ilmusiwad, ja juba ott täies sõa ettewalmistamises Afghanistaani  wasta. Millas aga sõda päriselt alustab,  kas nüüd sügise juba ehk alles kewade, selle poolest on jo palju arutamist ajalehtedes olnud. Nagu,tundjad  sõamehed arwawad, saada Inglasel nüüd sügise raske olema, üle mägistikude Peshaweerist kuuni Kaabult  tungida. Inglane saab wist mõned tähtjamad kohad Afghanistaani piiri peal oina alla heitina ja päris sõda saab alles kewade alustama. Inglasel arwatakse kõige wühcmalt 40,000 meest tarwis olewat,  kui ta üleüldse Afghanistaani wasta wälja tahab minna. Et temal aga terwes Hindostaanis üleüldse 62,000 meest on, siis oleks wäga kärdetaw, terwet Hindostaani maad paljalt 20,000 sõamehe kaitsmise alla jätta. Sellepärast läheb sõa alustamiseks tarwis, et Inglane Euroopast sõawäge sinna saadab, mis aga aega tarwitab. Wahe-ajal saaks talw kätte tulnud olema, ning talwel läheb sõda Afghanistaani mägedes wäga raskeks, kui mitte wvimatumaks. Nii arutasiwad  seiemaale suurem jagu poliitika lehta, aga siiski tutewad Aasiast sõnumed, et Inglasel nõuu on, ruttu ette astuda. Ka arwatakse, et Inglane ennast juba ammugi selle sõale ette on walmiStanud ja tema saadiku saatmine muud ei olla olnud, kui üks näitemäng.  Sest selle saadikul, Sir Chamberlainil, on NÜ palju suurtsugu seltsimehi ja sõawäge ühes wõetud,  et neid jo terwe sõawägi olnud, kellega nad kõik tarwilised mägistiku teed oma alla on wõinud wõtta, ja Afghanistaani emiir neid sellepärast sugugi oma maa sisse ei wõinudki lasta. Sellepärast tunnistawad nüüd mitmed ajalehed, et Inglane oma telegrammidega,  saadiku tagasi lükkamisest, muud ei ole tahtnud teha, kui Eüroopa rahwale liiwa silmi pillata ja oma sõa alustamist Afghanistaaniga Inglismaa enese rahwale  soomitawaks teha. Üleüldse näitab Afghanistaani tüli-asjas lugu nii olewat, et Lord Beaconssield sõda kohe soowib, aga Jndiamaa wiitsekuningas Lord Lytton teda alles kewade tahab alustada. Wiitsekuninga tahtmise järele peaks Inglased kewade künni Kaabult linna tungima ja seal emiirile tema trahwi kuulutama, aga Beaconssield  soowib, et kohe terwe Afghanistaani maa ruttu Inglase alla saaks heidetud, emiir trooni pealt maha lükatud ja maa Jndiamaaga ühendatud. Et see sõda aga palju raha ja werd saab tarwitama, seda näewad kõik ette ära. Ka peab suurem jagu sõakulu Euroopast  tulema, sest Jndiamaa ise on Inglastest nii wälja kurnatud, et ta, nagu Inglismaa ajalehed ise tunnistawad,  iga aastaga enam ja enam waesuse sisse lan- geb. India on Inglaste raha-auk seiemaale olnud, muud ühtegi, ja sellepärast on nad mitmes kohas teinud,  nagu see põllumees tegi, kes iga aasta lõikas, aga ilmaski sõnnikut maa sisse ei pannud, kuuni maa wilja asemel umbrohtu ja putukaid hakkas sigindama. Aga mitte Inglismaa üksi ei walmista ennast sõale, maid seda teeb ka Shir Ali, Afghanistaani emiir ehk würst. Selgeste ei ole mitte teada, kui suur Shir Ali sõawägi oi:, aga temal on oma seisaw sõawägi, keda Euroopa sõakunstis heaste wülja on õpetatud ja kellel ka täielikult omad sõariistad käes on. Peale selle on kõik ümberkaudsed müerahwad emiiri alused, kes, kui neid wälja kutsutakse, oma 100,000 söameest sõtta wõiwad saata. Jo rahu ajal on Jndiamaa walitsusel nende mäerahwaste maSta ja oma maa kaitsmiseks 20 kindlust ja 90 weiksemat sõawüe jaama piiri peal tarmis, kus 2.'>,000 sõaroüe soldatit ja 10,000 politsei soldatit sees seisawad. Kui need müerahwad kõik korraga Inglaste wasta sõtta lühemad, siis on temal palju sõawäge tarmis ja iga meikene wigm wõib Inglaste mõimust Aasias kaaluma panna. Nagu Inglasel asjad praegu palju pääwalu teemad, nii Äustriallema Bosnia ja Hertsegomina  tülid. Austria oma 200,000 sõanieest mõne peo täie mässajate masta wälja oli saatnud, jõudis ta nad minnaks küll ära mõita ja mõlemad wõidetamad maad oma alla heita, aga nüüd on miimaks kõige suuremad mured taga järele tulnud. Sõawäge tahetakse müüd 80,000 mehe peale mühendada  ja töised koju saata, kelle nõuuga sõamiuister rahul ei ole. Suurema sõawüega ei ole jälle töised ministrid rahul, sest et raha puudus juur on. Jo mähema sõamäe ülespidamiseks ei teata kusagilt raha wälja mõtta, ning et Ungrialased üleüldse Bosnia ja Hertsegomina maade allaheitmist Austria alla ei soomi, sellepärast ei taha nad edespidise sõale mingisugust sõakulu  enam lubada. Asjad on miimaks nii kirjuks läinud, et kõik Ungria ministrid ennast ametist lahti on palunud, peale selle, kui rahaminister Szell seda ees oli teinud, kes mingisugust sõakulu maksu enam Ungria peale ei tahtnud mõtta. Sinna juure tuleb meel, et need seestpidised tülid Türklasele julgust annawad  ja tema lepingu kaupa Austriaga mitte enam alla ei taha kirjutada, kus kõik tingimised ära on määratud, mis nii heaste Türklastele kui Austrialastele  Bosnia ja HerMgowina maade kohta tähele tuleksiwad  pauna. Wiimaks on Türklane meel kaebduse kirja wälja läkitanud, kus ta Austria sõawägede üle Bosnias ja Hertsegominas kaebdust tõstab, kes seal Türklasi hirmsal konidel pidada lakkama. Sellepärast seisawad siis asjad Austria ja Türklase wahel mäga pinnul ja Austria seestpidised asjad on nii kirjud, et sugugi ette ei mõi teada, mil kombel nad miimaks selguwad. Komisjon Ida-Rumiilia asjade õiendamiseks on nüüd ka kokku astunud ja oma Lööd hakanud tegema.  Kas see komisjon tõeste seesugust korda seal elusse jõuab kutsuda, et maa pürisrahmale tema tööst palju kasu wälja tuleb, on teadmata. Komisjonis on Austria poolt 1, Saksamaa poolt 1, Inglismaa ja Prantsusemaa poolt igal ühel 2, Itaalial 1, Wenemaa  poolt 2 saadikut (owerst Shepelow ja würst Tseretlew)  ja Türklase poolt 1 saadik. Ida-Rumiilia rahma hulk on 790,000 meeste hiilge. Neist on 00,000 Türklast ja 10 künni 90,000 Kreeklast; kõik töised on Bulgaarialased. Need Bulgaarialased kardawad  nüüd, et neile Kreeklane kubernäriks saaks. Ka kardamad nad, et Bulgaaria militsil sellepärast mingisugust  mõimust ei saa olema, et see militsi mägi Türgi pealikute all saada seisma. Külap saame pea kuulda, kuidas komisjon omi asju toimetanud ja küidaS rühmas  nende toimetustega rahul on. Kreekamaa asjad seisawad ikka weel wana koha peal, olgu sits, et praegune olek raskemalt tema rahiva peal rusub, kui enne Berliini kongressi. Näitab, et Kreeka rahwas mingisugust abi töiste Euroopa riikidest  loota ei wõi ja täitsa ise enese abi peale peab lootma. Et ta õigel ajal ette ei mõistnud astuda, peab ta nüüd mälu tundun:. Ta peab suure sõamäe jalul hoidun:, mis palju raha maksab, ja näeb ka ära, et sõda tõeste ukse ees. Sellepärast malmistab ta ennast ikka edasi suure jõuuga sõa wasta malmis. Saksamaa parlamendis on nüüd sozialisti seadus  uueste käsile wõetud, peale selle kui teda komisjon kaunis tähtsalt ümber oli muutnud. Komisjon oli nimelt ka selle seaduse kestmise aja 2°l aasta peale ära määranud. Ehk küll muud komisjoni muudatused ministrite poolt masta wõetawaks tunnistad:, selle lühikese seaduse kestuse wasta waieldi aga kangestc, uimelt BiSmarki poolt. Peale selle, kui maidlemised mitu päema kestnud oliwad ja seaduse tärmin 2'/- aasta peale ära määratud, wõttis parlament 7./19. Oktobril muudetud seaduse 221 healega (368 healest) kolmandamas  läbiarutamises wasta. Prantsuse walitsus näitab uuemal ajal ka Mullastega  wõitlemist tahtma alustada. Kiriklasid on Prantsusemaal harjunud, kõik oma toimetusi seadusest ette määratud piiridest üle ajama. Nemad ei ole seal ilmaski selle järele küsinud, mis seadus neile ühes ehk töises toimetuses lubab, maid nad tegiwad, mis ja kuidas nad tahtsiwad. Wabameelelised parteid on jo ammugi seesuguse oleku niasta wöidelnud, ning nüüd näitab ka republiigi malitsusel nõuu olewat, kiriklast seadusest ära määratud piiridesse tagasi tõrjuda.  Alustus on Marsääji uue piiskopiga tehtud, kellele riigivalitsus mitte luba ei annud, seesuguse lõpmata toredusega linna sisse tulla, nagu piiskopid seiemaale harjunud oliwad ja mis seadusest täitsa üle käis. Et see keeldus kiriklaste juures palju paksu werd on sünnitanud, on iseenesest mõista. Uus piiskop  oli ka wastanud: Emb kumba, kas koik wöimalikud  anud ehk midagi ja oli paljalt kahe preestri seltsis, ilma et keegi tema tulemist teadis, linna sisse sõitnud. Muidu tehti seda ikka nii, et kõik preestrid ja mungad lippudega ees käisiwad, kiriku kellad hüüdsiwad  ja piiskop suures ehtes waimutiku laulude saadetusel  läbi uulitsate sõitis. PaapSti kiri, mis ta oma uue riigisekretäri Ninale kirjutanud, teeb praegu palju kõla Euroopas. See kiri tunnistab, nagu soomiks paapst tõeste ilmaliku  walitsustega rahu. Et aga kiriklikud ajalehed Roomas töist wilet ajawad, sellepärast ei taha palju paapsti leppimise himu uskuda. Aga seda näitad ta küll soowiwat, et kära, mis tema wõitlemise kannul käis, otsa lõpeks, ja see wöitlemine inimeste waimu wabaduse wasta weiksemal ja nägematumal kombel edasi wöiks käia. Sest see wõitlemise kära on tema peekri penningule löpinata palju kahju teinud, nii et näitab, nagu tahaksiwad raha-allikad, kust peekri penningud  seienniale miljonite wiisil wälja woolasiwad, täitsa ära lõppeda. Omalt maalt. Wiliandis. „ Eesti Postimees" oli onms ."4. nuinirs,, Sakala" wäljaandja mastust õpetaja peale ära trükkides juure lisanud: „ lärelnimetatud kirjasaatja oli ise õpetaja Hurti käest ühel hoobil töise sõna sõnalt niisama suguse kirja saanud,  kui meite lehes .X' 40 seisab, aga oma lehesse mitte waSta wõtnud (!), sellepärast wastab siin ineite lehcS eeSseiSmal miisil ja sõnadega." Nende sõnadega on siis üteldud, et „Sakala" wäljaandja mitte üksi õp. Hurti käest ise ka ühe kirja kätte oli saanud, maid selle ka tagasi oli lükanud. Omas 40. numris ütlesime, et need „Eesti Postimehe" ütelused maled on ja palusime teda, seda asja õiendada. „Eesti Postimees" teeb seda nüüd omas 46. numris järelseiLwal  kombel: „ Oleks keegi harjunud ühele ja töisele  tihti ütlema: teite tunnistus on alati male ja minu tunnistus üksi tõsi, siis oleks see mõnel mehel kerge asi. teeb ka Willandi Eestikeele ajalehe toimetaja oma lehe 30. numbris meite masta. Otepää  õp. H. Hurt oli meile oina csimist awaliku kirja „Sakala" toimetaja masta kätte läkitanud, esmalt kirja läbi ja pärast suu sõnaga ütelnud, et tema töise sõna sõnalt niisamasuguse kirja ka „Sakala" toimetajale  olewat saatnud, ja sellepärast sai kiri ka meite lehes masta wõetud; „Sakala" lugejad pidimad õpetaja  Hurti kirja jo omas lehes leidma. Aga „Sakalas"  ei tulnud õp. Hurti esimene kiri mitte mälja, maid mõeti meite lehest, saadeti wastus meite kätte ja sai ka waSta wöetud. Nüüd tuleb korraga sakala"  toimetaja omas 40. numbris ja hüüab: „ Postimehe  ütelus on täitsa male!" - - Hm, paljuks trüki musta ja paberit seks tarmis oli; aga kes on nüüd kolmest malelik? Tõde maleks tunnistada on meil niisama mähe mõimalik, kui malet tõeks. Tahab õp. Hurt, keda meie täieste usaldame, „Sakala" toimetajale  selle peale midagi kosta, siis ei ole meite kohus seal juures midagi käskida ega keelda."  Sell kombel on nüüd „Eesti Postimees" oma male ütelust õiendanud! Seiemaale ei ole 400 kujast meel ühtegi „eakala" toimendusele saadetud kirja kaotsi läinud, ka ei ole õp. Hurt Tartu koosolekul  !2. Septembril toimetajale mitte ükeknud, et ta temale oma esinmse kirja kätte saatnud. Aga kui see kiri ka tõeste saadetud ja kaotsi läinud oleks, kust on siis „Eesti Postimees" oma sõnume