olema ja puutumata jääma. Midagit ei tohi ilma maksuta wöetud saada, ega keegi ei tohi midagit teha, mis keeldud on. Ses asjas nõuan mina kõikide, aga iseäranis  igaühe käest, seda kõige suuremat sääduse täitmist ja sõnakuulmist; ses asjas seisab meite tugewus ja rammu, meite töö õnnistus ja auu nimi. Ma tuletan oma söawägedele meele, et meie üle piiri astudes juba manast pölwest saadik, meie sõbraliku Rumäni maale tuleme, kelle lahti peästmine mitte pisut Wene merd ei ole maksnud ja kelle eest rohkeste Wene merd on jooksnud. Ma tean selgeste, et meie sääl otse seesammasugust lahket wastuwötmist saame leidma, kuida meie wanemad ja wanemate mammad  on leidnud. Selle peale nõuan mina, et igaüks teitest, meite wendade ja söbrade wastu lahked ja sõbralikud olete ning nende pruukisi auustate ja neile wibimata Türklaste wastu, abiks olete ja kui see peaks tarwis olema,  nende koda ja maja, kui oma pärandust hoidma ja kaitsma. See pääwlik-käsk on igas kompagniis, eskadronis,  sotniis ja pattareis etteloetud. Allakirjutanud malmis olema söawägede ülem kommandir, hobusewäe kindralinspektor Nikolai. Omalt maalt. Peenust. Uppi kutsumine. Tõrkuma Türklase kange kaeluse ja wastu tõrkumise läbi, on meie riigi peale üks wäga raske aeg tulnud,  kuida teate, on praegu soa tuli põlemas  ja kus sõda, sääl on ka raske aeg, sest et sääl palju ilma süüta werd saab walatud, palju ilma süüta surmatud ning palju ka haamatud,  kellest mõned ka eluks seaks wigaseks jaäwad. Meie söawäed, kes kõik meie armsad  wennad, on nüüd Türgimaal söatule ees, kus siis küll palju söaplatsi surnuks jaäwad ja neil ei ole midagit enam tarwis, sest nemad puhkawad omast waewast, aga palju on, kes haawatud saamad ja need kisendawad omas põhjatumas hädas abi järele ja nende häda kisendamise hääl kõlab ka meite körwo, mis siis ka meite südamid nende wastu peab ha- lebaks ja meite armastust nende wastu tegemaks  tegema. Et nüüd meite armastus nende Vastu külmaks ei jääks ja meie mitte nende häda õhkamise ning appi hüüdmise häält ühest körwast sisse ja teisest wälja ei laseks minna; seepärast oleme nõuks wötnud, oma armast Eesti rahwast, niihästi wendi kui õdesid, wäga südamest paluda, meite õnnetuma wendade heaks, kes meite eest waenlase wastu on Väljaläinud,  et meid tema peale lükkimise ja teotuse  eest kaitsta, andid anda, olgu raha ehk linast riet woi linasid nartsa, mis aga kõik hoolega puhtaks pestud ja kuiwatud peawad olema. Meie armsad koguduse öppetajad, on walmis neid andid rahwa käest waötuwötmas, mis siis piiskoppi kohtu katte saadawad ja piiskoppi kohus neid jälle senna saadab, kuhu neid tarwitakse. Ärgu näidaku siis keegi oma südame külmust sellega, et ta midagit ei anna, waid tunnistagu oma annetega oma armastust  nende wastu üles. Andke ja andke igaüks  aga ikka seda mööda ja selle möödu järele,  kuida kellegi jõud kannab; muidugi tääda, mida rohkem seda parem, aga ka see kõige wähem  anne, wöetakse tänuga wastu. Andke, siis peab teile jälle antama, ütleb pühakiri ja meie armas Õnnistegija ütleb: „Mis teie ühele nende mo wähema wendadele olete teinud, seda olete teie mulle teinud". Ta arwab siis seda nenda, nagu oleksite teie seda temale teinud, mis ta ka iial tasumata ei jätta. Tehke siis omad käed lahti ja andke, aga andke ka hea meelega. - Laewade käimisest» Kaunis wali homiku  tuul, mis meil täna, fee on 28» Ztprilil oli, on mere jeä meie lahest wälja ajanud, nenda et palja silmaga enam ei woi näha, kui kaugel ta on ja meie auurulaewad laksiwad  esimest korda Riga ja pärast tuliwad ka mitto purjulaewa sisse; sellega on siis meie see aastane laewade käimine alustud. Peeterburgist. Sultani südame kangus ei taha weel mitte järelanda ehk kül juba Wenemaa püssirohu hais ta ninasse puutunud. Saksamaa riigiwalitsus oli lubanud,  et Türgimaal elawad Weneriigi alamad, saksa saadiku marju ja kaitsmise alla wöiwad jääda, nii kaua, kui sõda tuurid ja Wenerii- 157