lesi tuule ohu kustutamise eest. - Uhke maja ees, mis saksad salongiks nimekamad, sätasiwad  tuled ja andsiwad saal karja, ohtu õhku maitsema inimestele tarwiliku malgust. Teises  otsas istusiwad hulk mehi, iga! ühel ise sugune riist käes ja mängisiMV-' tzsömsa- 'meelega  ära ta maid ja hinge koWawüitr tukka. Ka sees poo! läikis maja küünlate walgusel ja isandaid nähti laua ümber koos istuwad. Kül oleksin häämeelega ka sisse waatama läinud  , aga kuidas tohtsin ma waene talupoeg suurde sakste hulka minna, kes iseenese sugust sisse ei lase, kui n'ad mitte ühe iseäraliku seltsi liikmed ei ole. Pea lõppes muusika, mängijate näppud ja kõrid wäsisiwad mängust, teede ääres kustusiwad tuled ja pimedus wöttis  kohti , kus enne walgus wõimusega teed oli teinud, oma walitsuse alla tagasi. Maja seest kõlas weel inimeste hääl, aga mis see minusse puutus. Meie põörsime sõbraga ümber  ja ruttasime tagasi; ma jätsin teda Jumalaga  ja ruttasin korteri, kus, km kõik kiirelt  talitanud olin, mis maja oli, ennast asemele  pikali wiskasin. Pääwa juhtumised ja nägemised ei lasknud ehk aeg juba kül hilja oli, mul ometi nii pea und silma tulla. Kolme rahwa, nimelt Eestlaste,  Sakslaste ja Wenelaste Keisri auustust  olin ma näha saanud, iga üht ise kombel,  aga mis kõige rohkem mul meele järel oli, oli Eestlaste pidu. Wöib olla, ma ei woi seda salgada, et ka teiste rahma pidu ja KMre auustus suur olnud on, aga mis see kõik aitab, see oli minu eest wakka a! peitus.  - Eestlase südames liigub aga auustamine  ja truu-us, mis kõigile, kes näha soowiwad,  selgeste silma paistab ja ennast kellegi  eest wakka alla ei peida. Oh Eestlase süda, sa oled üks pärl, õigus, isamaa armastus,  Keisre auustus ja Jumala kartus on sinu kroon! Kellel sa osaks oled saanud, sellel ei ole tarwis maailma ega tema uhkust taga nõuda, waid sellel on üks parem pärandus, mis jäädawalt oma andid jagab. Enne kui uuemaist oma tiiwu mu üle laukas,  mind oma ölma alla wöttis ja püha inglite  kaitsmise alla andis, kogusin ma möttid kokku ja punusin tänuohwriks paar salmikest: Isa, kõrges täherikkas taewas, Kuule minu waefe öhkarnesi; Keisre abi, tugi- ole waewas, Et ta ei saaks tunda röhkumesi. Saada kurja, sõda temast ära, Jee, et teud ei koorma tuli, kära. Anna, et ta püha maad woiks kaitsta, Kotka tiiwu wälja lautada, Et m'e järgest saaksim' õnne maitsta, Ilma, et koorm jõuaks majutada. Kuule palweid, kallis taewa Isa, Keisril õnneliku päiwi lisa. M. J. E. Omalt maalt. PesnNst» Kihelkonna kool. Meie kihelkonna  kool oli juba mõnda aastat ikka ilmale  sündimas, aga ilmale tulik oli wäga raske; nüüd on omstige see raske tund ükskord  möödas ja kool esimesel Septembril peale hakkanud. Kool hakkas, kuida praego nimetasime  esimese! Septembril köstre majas, leeri toas 17 poisiga, kelle juures noor koolmeister,  kes Wilandimaalt sia tuli, suure truu sega ja tüddimatalt tööd teeb. Undko Jumal temale  ta raskes ametis kallist termist ja tema tööle rohket õnnistust ning seda röömu, et lapsed hoolsaste öppiksid ja tekawast tahelpaneksid,  mis neile öppetakse. Jumala õnnistus  hingago nii hästi koolmeistri kui koolilaste  peal. Miesß. Kuberneeri herra reisist kõneleb Ria seitung, et tema oma reisi peal Liiwimaal, ka Peipsi järwe ääres Tsorna küla waatamas käinud ja sest mis sääl näha ja kuulda olnud, olla Tartu uus saksa seitung alamal seisawaid sõnumeid toonud, mis ka meie siin lugeda toome: Üleüldse on sääl 413 maja, kus 2337 inimest sees elamas, nende seas on 12 teise gilde kaupmehi, 7 pisukest kaupmeest 50 mitmesugust ametmeest, 172 kalameest,  kelel umbes 80 kalapüüdmise paati ja 10 suurt lodja on, kellega nad rahwast Narma, Plesku ja Tartu wahe! edasi ja tagasi wedawad. Sääladne rahwas olla kuberneri 299