tud ja saab meelgi nõutama. Kõige essimene  nõudja olli Zummal ja temma lassi Saulile  Stteldak Sönnakuulmine on kõige üllem ohwer ja wastotörkumine on ebbajummalate temstus. Za Eesti perrel on neid palju. Mis sunnib agga innimest sõnnakuulma? Kõige esmalt hirm ja kartus nuhtluse eest. Se on kõige allam sundmus. Selle sündmuse al on meie Eestirahwas tännini ellanud. Kui sa ei kule, siis malka saad! Nisuggust sundmust tundwad ka öppetud ellajad; nenda kui karvud, hobbused:c. Selle sundmuse al teniwad ka paljo innimesi omma Jummalat. Kui sa patto teed, siis pörgo lahhäd. Kes siis kartuse ja hirmu sündmusel sönnakuulwad, need ei olle ellaja lomadest mitte kaugel arra. Kes agga tahhaks ellaja lomaga ühhe wäriliseks  arwatud sada? Ei kül kegi! Separrast ärgem laskem ennastest sedda mitte tõeks kehha: Ta on sönnakuulja hirmo ja kartuse parrast. Teine ja parrem sönnakuulmise järg on se, kui innimene enneses ütleb: Minno wölg ja kohhus on sönna kuulda. Selle tundmise sundmus on innimeselik, üllem ja kõrgem. Siin ei wallitse mitte tores sundja waggi, waid mõtleja maim on llkuw ja teggew. Waim agga on Jummalast ja se sundmus on siis jummalik waggi. Kus sedda leitakse, seal on jubba kaunis järg. Sedda on agga pissut  leida perre jures, sest et waimoharrimine pudub. Kolmandaks sunnib innimest sönna kuulma, se kallim, puhtam ja üllem waggi  armastus.  Siin ei tea ma kellegile parremat eeskuju  nimmetada, kui Kristust, kes ütles: ..Minno roog on se, et ma selle tahtmist teen, kes mind on läkkitanud." Armastus ei woi siis ilma sönnakuulmiseta elladagi. Mssuggust sönnasuulmist leitakse perre jurest?  Minno teadas kül kõige rohkem hirmo ja kartuse sönnakuulmist. On nüüd perremees  tõeste mees, kedda perre tõeste kardab, siis ta selle wäel sunnib neid sönna kuulma, ei olle ta sedda mitte, siis ei olle perre muud, kui weiste karri. Oh heldekene! se on koggoni  willets luggu. Mis peab seal teggema? Zkka öppetama ja harrima, ilma mässimata. Parrandud peab sama, mis pudulik on, sedda nöudwad innimesed za Jummal. Selle nõudmises  on ka tarwis sönna kuulda. 2) Perremehhe nõudmine omma perre käest ölli us sinus ja temma kaksikwend holäsmeel.  Peab töö eddenema ja tarwilrst tullö toma, siis peab sedda ussinaste ja holega tehtama. Tehhakse kül tööd rohkeöte, agga mitte hoelsaste, siis on sellega luggu nago lehmaga, kes kül paljo pima annab, agga jallaga  lüpsiko ümber lööb. Aitumma Jummalale! Surem ossa meie Eestirahwast on kuulsad omma ussina ja hoolsa töö pslest. Wörro kaelo, laisko ja holetumaid  ei pudu kül ka mitte, sest kus terri, seal on ka hagganaid. Au meie Eesti issadele, kes omma lapsi norelt, maast maddalast on öppetanud tööd teggema. Töö ei teota meest, waid auustab tedda; agga laiskus ja holetus on kurrati pea-paddi ja kõige kurja juur. Sest laisa innimese süddames töusewad kurjad himmud,  kui seened suwwel maa seest soja wihma järrele. Ja hädda selle perremehhele, kes nisugguse  perrega on kokko juhtunud. Sel ei õlle sandi kep kaugel. Kui perremees issi wahwaste omma eeskujuga ees astub ja laiskleja!  hurjutused kannul käiwad, siis wast lähhäb.  Agga perremehhel olgo selle jures raudne  tahtmine, mis lödwaks ei lähhä. 3) Perremehhe nõudmine omma perrelt olli truus, se on puhhas, selge, õige tõemeel, ilma  pettuseta, kawwaluseta ja walskuseta. Perre peab tru ollema sönnas ja teus. Waat sedda on jälle pissut leida. Ülleüldseks weaks ei tohhi sedda kül mitte nimmetada, sest Jsraelis on ikka omma 7WV olnud, kes omma polwi Paali ees ei olle nikkutanud. Need agga ei paista mailma silma, waid on waiksed mailmas.  Neid jätkem siis ka waikselt tenima ja omma palka otama; agga neid teisi tahhame lõppeks weel kassile wötta. Perre walle sönnadest kaswab perremehhele saggedast suur kahjo. Mitto kord salgab perre omma wöerite tehtud tööd ärra, ehk ütleb ennast  teggenud ollewad, mis mitte tehtud ei olle, ja kohhe tehtud peaks sama, kui tot õlleks rägitud. Se on suur pudus ehk wigga. Neid näitustega arrutada, wennitaks jutto liig pitkaks;  sellepärrast waatkem perre truust töös, sest siin tehhakse tahhes ja tahtmata perremeh- 190