lepingut ei kinnita. Nimelt sellepärast ei kinnita ta seda lepingut, et Kreetlased omad söariistad Türklaste kätte ära ei taha anda. Seda ei wõi neile aga keegi pahaks panna, sest Türklane on neid küllalt jo petnud,  ning kui neil sõariistu enam ei oleks, siis wõiks ta nendega teha, mis tahab. Et aga lepitus nurja läinud, sellepärast on Türgi walitsus Nowembri kuu aluStusel suur hulk suuritükka Kreetasse saatnud. Uueks kindral-kubernäriks Kreeta saarele olla nüüd Karatheodori-Pashaa  nimetatud. Wenemaa seletamine Euroopale, et ta täitsa Berliini lepingu täitmise juure tahta jääda, on nüüd ka Inglast waigistanud, kes terwet maailma Wenelase wasta üles katsus ässitada. Muidugi  kiitleb nüüd Inglane nagu kukk, kelle laulu lõwi ei sallinud, aga mis kukk kartuseks tegi. Isegi on mõista, et Wenelane selle seletamisega Inglase suu kinni tahtis panna, kelle sõnad inetud oliwad kuulda, aga hirmu ei teinud Inglase ähwardused meel kellegile, ei Afghanistaani emiirile, meel wähem Wenelasele. Peeterburgi poolametlik ajaleht „ Journal de St. PeterSbourg" näitab ühes pitkemas kirjas üles, kuidas  üksi ainult Türgi walitsuse süü on, et Türklased  Kristlasi nii hirmsal kombel tapma hakkasin»  ad, nii pea kui Wene sõawäed Adrianoopoli poole tagasi läkfiwad. Nimetatud ajaleht näitab seda, juhtumisi tunnistuseks ülesrääkides, selgeste ette. Ehk küll Türgi walitsus teadis, kust kohtadest Wenelased ära saaksiwad minema, ei saatnud ta mitmesse kohta mitte oma riigi ametnikust seaduse-korda ülemal pidama. Seal ei olnud siis mõni aeg otsa mingisugust walitsust  ning Türklased hakkasiwad Kristlasi tapma. Misj Kreeka, maaga saab, on ikka weel teadmata.  TürkläNe püüab Kreeklasega lepitust teha, kelle läbi Berliini lepingu nõudmised tühja oleksiwad tehtud. Türklane soowib küll Kreekamaaga piirisi õiendada, see on: temale natukene maad juure anda, aga mitte sell kombel, nagu Berliini leping ära määras. Kas Kreeklane  seda pakkumist wasta saab wõtma, on teadmata. Kui mõni töine riik tema nõuus peaks olema, siis ei saa ta küll mingisugust iseäralist lepingut tegema. Ka Wenelasega ei ole Türklane ikka weel mitte oma wiimast rahulepingut teinud. Würst Lobanow  on seda lepingu-tegemist wiimati küll jälle nõudnud  ja on ütelnud, et nii kaua kui Türklane seda lepingut ei ole teinud, Wenemaal ikka weel nagu Türklasega sõajärg käes olla! Aga selle lepingu juures  on kaks tingimist, mis Türklane wasta ei wõta. Need tingimised on: Wenelane tahab esmalt, Türklane  pidada selle eest seisma, et kust Wene sõawäed ära lähemad, seal mitte uueste Kristlasi tapma ei hakata.  Töiselt nõuab Wenelane, et Türklane neile Kristlastele kahjutasumist maksab, keda Türklased, nende wara ära riisudes, omast kodumaast ära on ajanud. Et nüüd Türklane neid kahte punkti täita ei taha, kuidas wõib siis Wenelane sealt ära tulla ja Kristlased  kõik jälle wana oleku sisse ja wana riisumise alla jätta! Sell kombel oleksiwad Wenelased oma werd ilmaaegu ära walanud. Küll saame näha, kas Türklase meel ennast pöörab, ehk saab lähem tulewik uut sõda tooma! Grahw Shuwalowi teekonnast Miinis ja Pestis  räägitakse ka nüüd palju, aga üks annab seda seletust, töine toist. Ka Sakala wäljaandja poliitika piir ei ulata nii kaugele, et oma lugejatele seda saladust  teada wõiks anda, missugune mission grahw Shuwalowil õiguse pärast Austrias on. Wiimaks wõime Afghanistaani asjadest jutustada,  et emiir waewakski ei ole wõtnud, Inglaste wiimase otsuse nõudma kirja peale wastust anda, maid on selle Inglaste kirja sõna lausumada, nagu öeldakse, laua alla wisanud. See on siis Inglasele natukene liiaks läinud ja ta on omad sõawäed 21. Nowembril üle piiri Asghauistaani maa sisse saatnud. Sell kombel  on siis Aasias uus sõda alustanud. Wõib olla, et sellest sõast edespidi ka töised Aasia riigid osa saamad  wõtma. Nimelt Persia tahab esmalt küll pealt waadata, aga ühtlasi tahab ta Beludshistaani tähele panna. Nii pea kui see riik Inglastele appi läheb, saab Persia Beludshistaani kallale minema, sest et selle riigi suurendamine Persiale kardetawaks saaks minema. Omalt maalt. Wiliaudjs. ~ Zeitung u. Laud " laulab omas 258. numris nutulaulu selle üle, et meie „Eesti Postimeest" Eestirahwa „saksastajaks" olla nimetanud. Seda meie küll mitte ei ole teinud, waid oleme paljalt ütelnud, et „Eesti Postimehe" püüdmine „ümbertkaudu Eestirahwa saksastamisele wiib." „Zeitung für Stadt und Land" tõmbab siis moega tuppest, „Eesti Postimehe" eest wälja astudes, ja ütleb ähwardades, et meie oma ütelust tõeks pidada tegema. Kulla weli, seda oleme jo ammugi teinud. Meie oleme kümme korda kõige wähemalt näidanud, kus „Eesti Postimees" Eesti rahwa wasta eksinud on ja see ajaleht ei ole meile nende näituste peale millaski musta ega walget lausunud. See on ommeti  kõige selgemaks tunnistuseks, et meie õigust olime  rääkinud. „Zeitung für Stadt und Land'iga" aga „Eesti Postimehe" pärast mõegakõlinat teha, seda ei arwa meie mitte sugugi oma kohuse olewat; ka lähemad meie mõlemate wõitlemise seadused liig kaugele  töine töisest mööda, kui et sellest wõitlemisest midagi wälja wõiks tulla. .Tahab aga „Eesti Postimees"  ise wälja tulla, siis oleme kohe malmis, ette astuma. Wiliandi maakonnast. Jo paari nädala eest tagasi  saime Kõppust kirja, kus melle nii imelikust juhtumisest  teadust anti, et seda enne ei tahtnud awaldada,  kui ka muialt järele olime pärinud, kas lugu täitsa õige on. Nüüd käisiwad aga mõned walla ametnikud Kõpust meie juures, kelle suust meie kuulda saime, et kirjasaatja wähem on rääkinud, kui ta oleks wõinud jutustada. Saadetud kiri on nõnda: „Esmaspäewal  25. Septembril Wiliandi laadale sõites, nägin Kõpo kihelkonna piirides imekspannes, kuidas kõik tee weikseid 8 künni umbes arwata 10 aastaseid lapsi täis oli. Esiotsa arwastn ma: on siit inimesed  hulluks läinud, et praeguse porise teega nii weikseid lapsi laadale lasewad minna, sest tee oli laadarahwast täis ja ma arwasin, et weiksed lapsed ka kaasa oliwad wõetud. Aga mida kaugemale ma jõudsin, seda sagedamine küsis üks ja töine laps külmast  wärisewa healega: „Kus on Puiatu?" Üks weikene poisikene seisis tee ääres pori sees, töine jalg paljas ja katkend pastel käes ja hüüdis ka nuttes: „Kus on Puiatu?" Asi läks minu meelest jo õige hulluks, ma pidasin hobuse kinni ja hakkasin küsima, kust poisikene oli ja mis nad kõik sellest Puiatust nii kangeste taga ajawad. Pois nimetas oma elukohaks küla nime, mis ligi 20 wersta eemal kihelkonna töise serwa peal seisis, ning jutustas nuttes, et „kirikherra neid Puiatu mõisa katsele kajanud," tee peal aga pastla pael katki läinud ja ära kadunud, ning nüüd külm jala ära tahta wõtta. -Ma küsisin nutjat poisikest, keda ma oma wankri peale wõtsin, mikspärast teda wanemad hobusega ei ole tooma tulnud, kelle peale poisikene wastas: „Wanemad sõitsiwad juba eila õhtu punikuga laadale ära, aga käsk oli kange, kes Puiatus  ei ole, maksab trahwi!" — Pärast sain ma siis töiste inimeste suust kuulda, päew warem, see on 24. Septembril õpetaja Kõpus jutlust teinud ja seal kogudusele käsk kätte Wtud, et töisel päewal kõik lapsed,  kes weel päris koolis ei käi, Puiatu mõisas peaksiwad  olema, kus neid õpetaja läbi saada katsuma. Ja nõnda oli ka lugu tõeste. Terwe Kõpo kihelkonna  weiksed lapsed pidiwad Puiatu mõisas 25. Septembril  koos olema, sellel päewal, kus Wiliandi linnas suurt laata peetakse ja kus seal igal põllumehel ja peremehel  midagi tegemist ja müümist on, sest et 1. Oktobril  Kreditkassa intressi ja muud maksud igalt poolt kopikaid kokku korjama sunniwad. Weel weidram on see lugu, et neid mitte mõnda koolimajasse ei tellitud waid Lõise kihelkonna piiri ääre ja seal ühte mõisa keldri-kambrisse. Nüüd aga päritakse nende laste käest, kes nimetatud päewal Puiatus ei olnud, trahwi raha." Nii saadetud kiri. Siin tulewad meile iseenesest mõned küsimised keele peale, keda meie awaldamata ei wõi jätta. Mikspärast tellitakse lapsed just seesugusel  päewal kokku, kus wanemad kodust ära on ja mõnel waesel inimesel muud maja wahti jo nooremate  laste järelewaatajat kodu ei olegi jätta, kui oma wanemaid lapsi? Kas see mitte enam haritud rahwa auuks ei oleks, kui koolikatsuja igasse koolimajasse läheks ja seal lapsi katsuks, aga neid mitte sügise ajal 20 ja 30 wersta kauguselt mõnda mõisa keldri kokku ei ajaks? Kui lapsi seesugusel 1001, nagu eesnimetatud  on, mitte kokku ei saadeta, kas siis luba on trahwi pärida? Kui seda luba tõest peaks olema, siis jookseb meil küll külmawärin igal korral üle keha, kui nende wanemate peale mõtleme, kes omi lapsi meie külakoolides peawad koolitama. Wastemõisa wallast, Riisa külast kirjutab meile ?. 1., et seal 22. Oktobril wesi tõusma hakanud ja künni 28. Oktobrini nii suureks tõusnud, et 12 jalga kõrge olnud. Rukki orased olnud mõnes kohas 6 jalga wee põhjas ja enamiste kõikidel peremeestel  seisnud heina-kuhjad nelja jala kõrguseni wee sees. Nüüd sooja Hilmaga olla need heinad kõik mädanema  läinud ja ajada ka need heinad kuhja otsas mädanema, mis mitte mee sees ei seisnud. Kahju, mis seal suur mesi teinud, olla mitmed tuhanded rublad  suur. Helme kihelkonnast Lebiko wallast kirjutatakse meile tulekahjust, mis seal Oktobri lõpul Aiando talus olnud, kus tuba, nagu arwatakse, liia kütmise läbi põlema läinud. Kahju arwatakse 1448 rubla peale. Kõrwalised hooned on sell kombel tule eest hoitud, et palju inimesi, kes appi oliwad tulnud, nende hoonete katustele ronisiwad ja seal kõik tuulest peale puhutud tule-noolid ära kustutasiwad. Wallawanem nimelt on kõik teha püüdnud, mis ta jõudnud, et rahwas õige koha peale töösse saanud ja tuli laiemale ei ole peasenud. Aitajate seas on 6 künni 7 noort meest olnud, kes ühtepuhku põlema maja sisse tunginud  ja sealt palju asju wälja kannud. Kirjasaatja lõpetab oma kirja: „Seda nägin rõõmuga pealt, ja et selle teu kuulutusega ka iga muud õige südamega inimest arwan rõõmustawat, sellepärast ei saa keegi imeldama, et nende noorte inimestele tänu täheks seda awalikult kirjutanud olen." —l —. Pärnu linnast. Meie kaastööline „Pärnlane" kirjutab wiimastest juhtumistest Pärnu linnas: ,Meiegümnaasiumi koolipoisid andsiwad 29. Oktobrit teatrimajas mänguriistade peal kontserti. Mängimisest  wõtsiwad ligi 30 poissi osa, kes suuremaks jauks wiulite peal mängisiwad. Mõned tükid saiwad üsna kauniste ära mängitud. Wäga kiiduwäärt ja auulikud on need meie praeguse gümnaasiumi walitsuse  püüdmised, et esmalt kaswandikude terwise eest muret kannetakse ja neid hoolega turnimises harjutatakse,  ja töiselt, et neid muusiku õppimisest osa wõtma äratatakse. Ewangeliumi usu koguduste heaks oli siin 5. Nowembril ülema õpetaja H. Girgensohni  juhatamise all kingitud asjade näitus ja wäljamüük, mis wäga heaste korda läks. „Uue linnawalitsuse (wolinikude) walitsemise  pärast on meil siin suur riidlemine ja wõidujooks  wältamas. Esmalt pidiwad meie linna kodanikud  kolmes klassis omale wolinikusi walitsema, aga nüüd on nad ministeeriumi poolt kõik kahte klassi jautatud, ja nimelt on I. klassis 34 walitsejat ja 11. klassis 851. Üks ülematest linnakodanikudeft kokku seatud komitee audis oma kanditaatide nimekirja juba ammugi wälja. Nüüd tuli aga suurema jau kodanikude  poolt walitsetud komitee käest ka weel töine kanditaatide nimekiri wälja. Saame näha, kes miimati  wõidawad. Aga tüli ja jooksu teeb see uus asi meis pool mõne mehele üle arugi. Olgu mis on ja mingu asi kuidas läheb, aga seda peame oma kodanikudest  ommeti kiitma, et nad niisugusest kallist asjast,  nagu uus linna seadus on, tulise meelega osa wõtawad. Et sell kombel meie linnale uus elu sisse saab tulema, selle poolest ei mõtle keegi kaksipidi. Lähemad ehk ka weel esimese walitsemise juures mõned asjad natukene wiltu, elu õpetab, ja kolme aasta Mrast saab lugu tõeste täielikum olema." Pärnu maakonnast. Kahest rõõmupäewast. Mida wähem meile mõnelt poolt sõnumeid tuleb, seda suurem on meie rõõm, kui siis korraga palju head kuulda saame. Seesugune lugu on seiemaale Pärnumaa  Jakobi kihelkonnaga olnud. Aga nüüd korraga tuleb meile kiri, kus kahest tähtjast juhtumisest räägitakse,  mis meie terwelt ja muutmata oma lugejate ette tahame panna. Kiri on nõnda: „Meil oli siin Jakobi kihelkonnas ja Enge-Udawere Kroonu kogukonnas  28. Oktobril aruldane rõõmu- ja pidu-päew. Nimetatud päewal sai meie uus wallamaja sisse õnnistatud, esite enne lõunat Lutheruse usu kihelkonna  õpetaja ja peale lõunat Kreeka õigeusu preestri poolt. Uus wallamaja on kaunis ruumikas ja praegu kõige toredam wallamaja Jakobi kihelkonnas. Kui mõlemad Jumala sõna kuulutajad oma õnnistamisega malmis oliwad, kus nad mõnusaid kõnest pidasiwad, tuli ka ilmalik pidu, kus klaasid rõõmsaste kokku kõlasiwad.  Esimese terwise jõi kogukonna kirjutaja ja Jakobi kihelkonna Aleksandri-kooli abikomitee president Tomson meie armulise Riigi-isa, wäga auustatud  ja armastatud Keiserliku Majesteedi auuks lühidelt seletades, kuidas Keiserliku Majesteedi käsu ja armu läbi nüüd igal kogukonnal  oma kogukonna maja peab olema. Tema soowis,  et ka selle uues kohtumajas õigus ja seadus wõiksiwad  walitseda, nagu seda Jumal käsib ja meie armuline  Keisri Herra tahab. Seda kõnet wõeti suure waimustamisega wasta ja rõõmsast südame põhjast  wälja lauldi: „Ta elagu!" Et pärast söögilaual weel mitmed terwised suure waimustamisega joodi,