- Sandi ilma parrast sai Jani-tulli alles Jani päwa õhtul- tehtud. Kui innimesed läksid nad senna, agga kui kõige roppumad ellajad tullid nad mürades ja rökides sealt ärra, kus jures mitmed sinnised silmad koeo wisid. 'Just kesk ö aeal kel olli just kaks- teistkümmend läks salk salga järrele meie ukse eest kissendades ja karratsedes ning ühte teist pekstes möda; teisel hommikul leidsime ühhe meie naburi aea arest maas, omma jowastanuv  pead wälja maggawad. Olli se nüüd kellegi Jani-rööm? Sinna kallis aeg-! —. Kui pagganad nenda teeksid, sedda ei wöiks meie immeks panna, sest nad on pagganad, kes sest ei tea, et pühhas kirjas seisab: „Jodikud  ei pea Jummala riki pärrima." Agga et ristirahwas nenda ellab ja omma häbbi seest au otsib, se on pöllastamise wäärt. Südda ei kanna sest ennam rakida! Okse tikkub peale, kui weel selle peale mõtleme, kuidas rahwas Jani päwal römo otsib; sepärrast tahhame loppetuseks könneleda, kuida Reio waldas, sealatse walla wannema jures Jani tuld tehtud ja kuida rahwas seal olnud. Wata, se on ommetige römus kuulda. Ta sanud linnast ühhe lontmaakre käest wanna torma pütta, pannud  sedda üllesse tallaside peale ja pistnud pöllema, selle peale olla nari ja wanno senna kokko tulnud Jani-tulle römo piddama. Koolmeister  , kes sealt just kaugel ei ella, tulnud ka omma weikese laulo kõriga senna ja et suine o walge, laulnud nad seal liggi hommikuni kennaid ja rõõmsaid laulust, mis ülle wannemad,  kelle lapsed lauljate seltsis/ wäggs ennast römustanud; noh, woi teistegi rõõm wähhem olli; eks kenna nelja heälega laul iggaüht ei römusta? Nenda pühhitsetakse Jani päwa ristiinnimese  kombel, agga mitte muul wistl. Kuida muial sedda õhtud ja päwa pühhitsetud, sedda ei tea meie weel, ehk same eddespiddi teada; noh, woi me sedda siis nimmetamata jättame. Pernomaalt. sKüssLmine ja was- Kule w'a söbber Postimees, mis ma so käest tahtsin küssida. Tunnaeila käis lihhonik  meil härgi ostmas, ja könnelel, ta olla Ria seitungis pikka wastust Willandi kihhelkonna  koolmeistrite poolt C. R. J. kirja peale, mis Eesti Postimehhe 21. numriö wäljarändamisest  ja kolidest liig karrust kombe! kirjutud, leidnud ja ütles mulle na poo! pilkades, mikspärrast  minna ka ommalt poolt selle peale ei õlle wastust andnud. Sedda ei tahtnud minna uskuda, et eesti koolmeistrid saksa seitungis omma wastust andwad, agga ta ütles sedda tõeste tossi ollewad; sepärrast tahtsin sinno kaest selget otsust sada; arra jätta mind kahhe wahhele. Tödde peab tõeks jama, olli mul sedda luggu luggedes, tössine nõu, sellepeale wastust kirjutada, pabber ja sulg ollid ka jubba walmis; agga mõtlesin ommetige asja parrast ümber ja jätsin wastamist targema meeste ja koolmeistrite. Holeks, ja ollen nüüd selle ülle, et wastus Willandist tulnud, wägga rahhul ja arwan,. ehk ma sedda kül põlle luggenud, sadda kord parremaks, kui se, mis ma issi olleksin teinud. Minna omma wähhise mõistusega  ei õlleks selle töga ommetige mitte häs!i toime sanud; olleksin ehk wahhest sedda tarka meest ennese peale össitand, et parrast pikkemat  wastust olleksin piddand andma, mis peale minno sugguse aeg ja mõistus kassin õlleks olnud. Minno arwatss on temma kirri kül sesuggune, mis wastamata ei wöinud jada, sest ta hakkab seal wägga tuggewaste nihästi koolmeistrite kui koli üllemate hõlma kinni; kes tahhab kül ilma asjata ennast rapputaba laska? Tewad mehhed ommetige iggaüks ommalt poolt, kuida kellegi jõud jaksab, tubliste  tööd ja sawad siiski weel awwalikult laimatud. Kui meie koli asjad ka weel nenda ei lähhä, kuida nad peaksid minnema ja nad peawad ka parremaks sama, sedda tunneb iggamees,  agga ommetige ülle põlwe ei lasse nad ennast murda, waid se assi tarwitab aega  ja sedda peame andma. Kui selle peale watame, kui paljo nad wimase mödaläinud kümne aasta sees eddasi läinud, siis on meil ka lotust, et ettetullewa kümne aasta sees jälle hea pik sam eddasi olleme sanud. Meie rahwas peab esmalt issi koli kasso öiete ärratundma, siis ei olle ka wist ennam raske eddasi sada; agga ni käua kui koli assi takka lükkamise warral eddasi lähhäb, ni kaua on ta puduline ja mitmes "kohtas nago tulli tores puus. Aega möda asjad lähwad; meie ei pea mitte ärratüddinema odates egga koggomste 220