hem wiga saanud, aga kellegi! ei ole üht hakna ruutu tsrweM jäänud. , KllidÄ ja kust see eksplosion, mis läbi nii ütlemata  suur õnnetus tulnud, -sest räägitakse mõnda ja km see nenda tõsi, kulda kuulda, siis on inimeste seas suuremaid ja hirmsamaid murdajaid,  kui löwid ja tiigred, ja muud murdajad  ning Verejanulised metselajad. Rahwa käes olla jut, et üks - wöerasmees sääl teiste seas oltmd, kes raha ahnuse pärast üht seesugust  hirmust tööd teinud, et nii müratu palju inimesi surma saanud. 'Raha- oli tema! siis armsam, kui nii paljude inimeste elu, kes sääl kõik ärapurustud ja surmatud saanud. Ta olla tühja paljast. kraami laewa pannud ja seda suure summade peale assskurantst ülesandnud,  -et kui laew hukkas, assekurants temale  ta ülesantud summa peab wäljamaksma; et laew rikkutud ehk ka koguniste purustatud saab, peab assekurants maksma, aga et nii palju inimesi surmatud ja wiga seks saamad, see oli temal körwalme asi. Seesugune jut on rahwa suus, aga kui paljo töt selle sees, seda ei woi keegi kinnitada, ehk olgu siis, kui ta ise oma suu lahti teeb ja seda ülestunmötab.  Õnnetu inimene, kes oma südame saadana elu asemeks annud, selle käsi ei woi iial hästi käia, ega tema ettewötmine korda minna; mingo aega, mis lähäb, Jumal nõuab teda oma kohts ettel ' Omalt maalt. Pernust. Surma sönumed. Kui keegi sureb, ei peaks kellegi! wöegas ehk wöeras  asi olema, sest tuttaw on see meil kõigil, et igaüks peab surema, olgu see siis kas wara ehk hilja, nenda kuida Jumal meie kellegi elupälwi on säädinud, aga ometige on ühest enam kahju kui teisest. Meie linnas elas wana ja kõigist ülewäga auustatud ja armastad  tohtre herra Friedrich Gottlieb von Landesen,  kes peale 5V aastat Pernus tohtriks ja ühtlase Perno maakonna tohtriks oli, keda suur keiserlik Majestät Keisre Herra tema trui teenistuse eest Staatsraadi auunime sisse tõstnud  ja teda ritteri ordeniga auustanud; kustus  Detsembril homiko kello V4B ära ja sai 9. Detsembri! Nikolai kirikust maetud. Üht armast meest armastab igaüks ja seda oli ka meie armsa tohtre herra mattuse juures näha; saksad ja talorahwas olid nii rohkeste kokku tulnud,. et märatu rahwas teda künni surnu aeda oli saatmas. - Ka juuda usulised näitasid tema wasto armastust; nad olid oma kulu peal tormaksid teha lasknud ja kandsid neid tema mattuse juures puusärgi ees, linnast  läbi künni surnu aea peale. Wäga palju silmawet sai tema mattuse juures walatud. Meie mana ärakustunud tohtre herra F. G. Landefen oli oma elu ajal üks herra, kes mähet  ei teinud, ei ülema ega alama wahel, maid kuhu teda iial kutsuti, oli ta kohe malmis, oli see aeg mil tahes ja ikka tegi ta kõik kõige suuremas lahkuses ja waeste kaest ei wötnud ta iialgi kopikat, oma waewa palgaks, maid maksis ise sagedaste ka meel rohud. Ükski waene ei läinud tühja käega tema uksest wälja maid kõiki ta trööstis kui sõnade ja annetega. See Issanda sõna: ..Mis teie ühe nende wahematele  olete teinud, seda olete mulle teinud", oli tema südames maad leidnud ja tegemaks saanud. Jumala sõna oli see kõige magusam roog, misga ta oma hinge toitis ja tema iga päine palme raamat, on temal ka tema wiimse tunnil käes olnud. Issand Jeesus Kristus,  meie Õnnistegija ning Lunastaja, kelle peale ta oma elu sees lootnud ja kelle sisse ta uskunud, röömustago tema hinge taewariikis  ja andko tema kehale raholist hingamist tema mullases kambris. Kõik tema elupääwad,  mis ta siin waewases elus elanud, on üleüldse 76 aastat 16 kuud. Ta on aastal 1799 Jaanuari kuu 31 paamal Talinnas sündinud. Kui kroonu tohter, pidi tema siis ka senna minema, kuhu kroonu teda lakkitas ehk minna käskis. Aastal 5831, kui mässamine ja sõda Poolamaal oli, siis kästi teda ka senna minna haawatud söamehi parandama ja neid kormitama,  kes puruks lastud liikmetega woodis maas olid. Sääl on ta siis söatuld näinud ning suuretükkide paukumise mürinat ja suuretükkide  kuulide wingumist kuulnud. Zumal oli teda waenlase kuulide eest hoidnud ja tema  elupäiwi künni siamaale pitkendanud. Uus maakaart. Kes koolis käib, 413