Perno Postimees ehk Näddalileht 2 1873 I7"°s jPernuS, neljapäew 11. Januaril.^ aasta. Ses lebheS seisab: Postimees ja Mäekülla Jakob. Ommalt maalt: Peruust: Õnnetumast surmast.  Liwimaalt:  Enne kõrts nüüd kolimaea. Tallinnast: Wölga tassutud. Kuramaalt: Lumme saddu. Narwast: Wals rahha meister. Raudteede sissetullikust. Suur kingitus. Kirriko pöllemisest. Sewastopolist: Rahbo kohtomöistja.  Wöeralt maalt: Saksamaalt: Wanna paawst. Prantsusemaalt: Söa kullu tassumisest. Kaks savikud  ühhes linnas. Jtaliamaalt: Kunningas Wiktor Emanuel. Uemad sönnumed. Perno Postimees tulleb näddalas üks kord walja ja nimmelt igga neljapäewal pärrast  lõunat. Hind on Pernus 1 rubla 3V kopp. ja postirahhaga 1 rubla SV kopp. Postimees ja Mäekülla Jakob. Postimees: Terre õhtust, wanna Jakob, eks ma potte jätte siin. Minnewa kord otti mul kibbe rut tagga, siis ei sanud aega soga paar sönnakest könneleda, ruttasin, sest et kolme kunninga päewaks jälle koddo tahtsin olla; sa tead jo, ma ei armasta mitte kallil päewal möda külla tannawaid ja perresid hulkuda, waid pühhas koeas olla, Zummala sönna kuulmas  ja omma närtsind hinge kossutama, nago sinnagi sedda armastad. Oh kui paljo on meel ristirahwa seas, kes sedda jubba ühheks sureks pühhapäewa pühhitsemiseks arwab, kui ta sel päewal tööd ei tee ja pikkali sängis maas seisab, ehk kõrtsis üht ehk teist römo otsib. Ei söbber! üht sesuggust pühhapäewa pühhitsemist ma ei armasta, waid hing ja waim peawad Jummala sönna laua äres istuma ja ennesele sealt kinnitust otsima. Zakob: Terre jummalime! Römustan wägga,  et jälle tullid, woime jo nattuke aega wita ja monni sönna könneleda, agga pitkaks ei tohhi meie jut wennida, muido russika mehhed  warsi malmis, manna Jakobile pähhä kõpsimas,  nago se minnewa aasta olli, kus meie jut kaunis pikkaks wennis. Postimees: Sedda meie ka ei tahha, et kegi meie ülle peaks pahhandama; rahhus ellamine  on löbbus ja hea. Noh, jägo se assi, mis hakkame manna asja ennam ligutama. Kas tead mis asjast sulle tänna tahtsin juttustada,  se on uest aastast. Wata, ueaasta päew on igga innimesel üks otuse ja lotuse paew: se kes nyzrre ja waewaga on wöitlemas, otab kergitust, ja teine jälle, kelle südda middagi  on iggatsemas, otab andmist Jummala käest tullewad; agga sellegi pärrast sünnib kõik, nenda kuida Jummal tahhab, kes ommetige kõige asja teggia on, ning kes sedda kõige