ei peaks tulema!" Need pääkohtumehe sügawad mõtted tunnistawad meile jälle mitu tema maimu saladust. Eesti nimi tohib tema meelest üksi talupoega  tähendada ja Eesti keel tohib üksi talupoegade keel olla, ning keegi, kes talupoja seisuse seest mälja on astunud, ei tohi enam Eestlane tahta olla, maid on Sakslane. Kui õpetatud Eestlased oma keskel Eestikeelt räägiwad, siis on see juba nagu „wiha waen Jumala riigi" wasta, sest Jumal on wist Eestikeele seks loonud, et teda üksi lehmade ja härgade seltsis ja talu suitsutand urtsikutes räägitakse. Meie tahaksime  hea meelega teada, kas kirjasaatja, kes ka üks „palwemaja lugeja" peab olema, oma „tundisi" Saksakeeles  peab, ja kas ta Eestikeele piiblit ka patuks ei arwa. Sest kui see juba hirmus asi on, et õpetatud mehed oma õnnesoowitusi Eestikeeles kirjutawad, kuidas  tohitakse siis Jumala kallist sõna seesugusesse halwa keelde ümber panna! Oi wennikene, küll on need mõtted weidrad! Tõeste, kui kõikidel meie aja palwemajade eestlugejatel seesugused mõtted peaksiwad  olema, nagu seda praegu oma kirjasaatja juures  näeme, siis peame küll Jumalat paluma: peasta meid ära kurjast! Wana põlwe rahwa juures oli lugu oopiS töine selle poolest. Seal oliwad Wennaste koguduste juhatajad ikka kõige suuremad rahwuse edendajad.  Sakala wäljaandja isa, esimese Eesti mängukoori  asutaja, oli ka üks Wennaste koguduse eestlugeja, aga kui töised eestlugejad kaugelt tema juures koos käisiwad, siis oli neil Eesti rahwuse edendamine jutus ikka ülemaks eesmärgiks. Meie ajal näitawad asjad oopis muutnud olewat. Seda ei pane meie ka mitte imeks, kui neid Hernhutri missionäride kirju, mis Saksamaal trükitud, loeme, kus Eesti- ja Lätirahwa saksastamisele ülesse üritatakse. (Järg jääb tulema.) Koolilaste jõulupuu. Olustwere wallast kirjutatakse meile: „Hea töö teenib kiitust. Olustwere, Jaska ja Aimla mõisa pärisherra, krahw Fersen, on oma waldade koolide heaks palju abi annud. Peale kooli maade on ta ka palgid hoonete ehitamiseks kinkinud,  ning annab wallale iga aasta nii palju ehituse  palka, kui aga tarwis läheb. Mullu sügise, kui krahw Sakseni maale läks, kus ta igal talwel elab, kinkis ta wallale 500 rubla koolilaste Jõulupuu ehitamiseks,  nii et 10 aastat igal aastal 50 rubla eest koolilastele Jõulu kingitusi antakse. Esimene kord sai see Jõulupuu 21. Detsembril Olustwere koolimajas tehtud. Õhtu kogusiwad koolilapsed ja walla ametnikud  koolimajasse kokku, kus koolmeistrid ja walitseja herra v. W. Jõulupuu kõiksugu kirju küünalde ja asjadega  ära ehitasiwad. Suuremad kingitused, mis usinama lastele anti, seati laua peale, weiksemad, mis loosiga kätte anti, pandi kõik seinade peale naelade otsa rippuma, nagu: raamatud, noad, paberid, weiksed  kirmed, tahwlid, rahakotid, suleputked n. n. e. Koolmeister T. pidas siis ka ühe mõnusa kõne lastele  Jõulupuu tähendusest ja äratas lapsi wirga õppimisele  ja üleüldise usindusele." Tõeste, üks wäga rõõmustaw tegu! Tartust. Sealt tuleb meile järelseisaw kiri: „ Eesti Aleksandri-kooli püäkomitee peab oma kohuseks, awalikult tunnistada, et see, mis üks tema liigetest, E. R. Jakobson, 34 ja 35 komitee  presitendile J. Hurtile püüab hooletuse süüks ajada, muud ei ole, kui asjata süüpanemine. Ühtlasi  tänab püäkomitee oma presitenti tema suure waewa, wäsimata töö ja ustawa hoolekandmise eest, mis tema alati omas presitendi ametipidamises on üles näidanud,  ja tahab endise täieliku usaldusega isamaa tööd tema juhatamise all edasi ajada. Tartus, 4. Jan. 1879. Eesti Aleksandri-kooli püäkomitee." Selle kirja kohta on meil omalt poolt praegu, et asi laialisema  arutamise alla ei läheks, paljalt kolm punkti tähendada: 1) Meie ei ole omas kirjas mitte presitendi  hooletusest rääkinud. Meie sõnad on seal: „Teie teete ja see on tehtud", ja: „õppige ennast enam tundma!" Püäkomitee on meile sellepärast süüks pannud, mis meie sugugi ei ole teinud. 2) Mitte püäkomitee liige C. R. Jakobson ei ole „Sakalas" kirjutanud, waid redaktor C. R. Jakobson. Igal ühel on omad kohused. 3) Püäkomitee ei wõi mitte selle asja üle otsust anda, sest et ta siis iseenese asjas kohut mõistaks. Oli redaktoril C. R. Jakobsonil laita, et koosolekut nii lühikese aja pärast presitendi poolt lõpetadi, siis on ta seeläbi ühtlasi ehk ka püäkomitee  liikmeid, ja nende seas ka C. R. Jakobsoni kui liiget laitnud, et nad wasta ei waielnud ja asemikuks  walitsetüd töise juhataja all oma nõuupidamisi edasi ei pidanud. Meie arwame sellepärast eesseiswat kirja täitsa ilmaaegu olewat, sest „Sakala" ajaleht on seiemaale ikka suure kiitusega püäkomitee presitendi tööst ja osawusest kirjutanud. Üks tehtud wiga ei tohi aga tõisa wigasi taga järele wedada, ja oleks sellepärast soowida, et kõik waidlemised, mis mitte pääkomitee  töö sisse ei puudu ja lahutust sünnitawad, sealt eemale jääksiwad. Ajalehtede wõitlemised saagu ajalehtedes osawa arutamiste teel otsa wöideldud. Tartu maakonnast. Tabiwere raudtee jaam on 10. Januaril hommiku kello 4 ajal täitsa kõige kraamiga ära põlenud. Kuidas tuli wälja peasenud, on meel teadmata. Tallinnast. Nurjatu tegu. Harjumaalt tuleb meile kaks kirja, kus sees suure kurddusega sellest jutustatakse, kuidas paar rahwa wastalist Aleksandri kooli komiteedesse wihawaenu ja poliitika waidlemisi wiinud ja seeläbi Aleksandri kooli asja kardetawaks püüamad teha. Mis kirjasaatjad neist paarist rahwa wastalistest jutustawad, on üks nii nurjatu ja jõle tegu, et selle üle tõeste tulewane pääkomitee istumine otsust saab tegema. Õnneks on aga kõik abikomiteed nimetatud meeste tahtmisi suure waljusega tagasi tõrjunud,  nii et kõlwatu nõu korda ei ole läinud, kellega meie abikomiteede tööd wale piiride sisse taheti juhtida.  Meie anname kõikidele abikomiteedele nõu, et nad mingisugust wõerast asja oma töö wahele ei lase kanda, ja üksi ainult seda toimetaksiwad, mis peale nad kokku on astunud. Nimelt hoidku nad ennast kõikidest palwe- ja tänukirjadest eemale, kellest meie kooli wastalised kohe kinni wõiksiwad hakata, sest meie abikomiteedel ei ole mingisugusel kombel luba, seesugust  kirju walmistada, waid nad tohiwad üksi rahakorjamiseks  koos käia. Nimelt on nüüd wiimasel ajal see meie wastaliste plaan, meie auusat seltsi-elu tänu kirjade kallal kokku ja lahku ässitada. Meie loodame, et ka sellest kiusatusest pea wõitu saame. Auusad mehed ei aja tänu kirju taga, waid otsiwad Lööd, sest tööd on wäga palju, aga tegijaid liig wähe. Mida enam tööd rahwa kasuks, seda enam auu rahwa ees ka ilma awaliku tänukirjadeta. Lihulast. Lihula alewis on mullu aasta lõpetusel  uus kirik sisse õnnistatud. Selle ehituse kulu oli mitmelt poolt kokku tulnud. Nimelt oliwad omalt poolt annud: kihelkonna mõisnikud 2900 rubla, talupojad  2100 rubla ja 700 rubla eest tööd ligi teinud, Lihula kodanikud 1124 rubla j. p. m. Kiriku ehitaja  olnud Põltsamaa linnast ehitaja meister Mühlhausen.  Lääne maakonnast. „Märjamaa alewikust" kirjutatakse meile: „Märjamaa kiriku ümber näitab aegamööda alew sündiwat. Praegu on seal nimelt 4 poodi, 1 tohtri maja, 1 apteek, 1 hospital, 1 postkontor,  1 õlle ja wiinakeller. Kui weel kirikherra ja köstri hooned sinna juure wõtame, siis on neid juba kaunis kogu. Märjamaa seisab kaunis eemal linnadest  ära, ja kui aga esiotsa weel sündsaid hooneid juure saaks, kus ka ametimehed wõiksiwad elada, siis tuleks pea ka töist inimesi juure, ja alewik oleks pea malmis. Seda kõiki püüab ka Kasti pärisherra, kindral krahw Sivers iga pidi edendada, ning postikontor,  pood, apteek ja tohtri maja on temast ehitatud. Taieste wõib aga Märjamaa alewik siis alles päriselt õitsema hakata, kui Läänemaa talupojad päriskoha omanikudeks on saanud, nagu Liiwimaal seda juba igal pool näeme, ja kui meie rahwakoolid mõnusa järje sisse jõuawad. Siis on pea suurem rikkus ja waimuharimine walitsemas, ning ka uued alewikud saamad elusse tõusma, kus nüüd kõik töö ja elu nagu kammitses seisab." 21. Riiast. „ Zeitung für Stadt und Land. " Nii pea kui nimetatud seitung „Sakalast räägib" ja „Sakala" nime nimetab, siis näitab tema wüljaandja meri kohe keema minewat, ning see soojatõbe sarnane olek awaldab ennast kohe mõnes waletunnistuses „ Sakala"  peale, mis „ Zeitung f. Stadt u. Land'is" maailma  sisse kuulutatakse. Nii räägib see ajaleht omas 302. numris Wõrumaa wallawanemate konwerentsist ja ütleb seal, et „Sakala" rahwa liiderliku öösese ümberhulkumiste eest olla seisnud ehk kostnud. Iga auus inimene wõib ise arwata, mis „Zeitg. s. Stadt u. Land i" lugejad seesuguse häbemata laimamise juures  „Sakalast" peawad mõtlema. Et see ütelus üks selge laimamine on, kes jõuab seda arwata ehk uskuda! Et „Zeitung sür Stadt und Land" omas wihas nii kaugele saaks minema, seda ei oleks meie ilmaski jõudnud arwata. Hirm tuleb meile peale, kui seda mõtleme, kuidas mõnes kohas õigust jalgadega tallatakse  ja wäewald kõige oma inetuma abiriistadega nagu töiseks loomuseks saanud. Meie oleme küll mullu aasta öosistest ümberhulkumistest rääkinud, aga seal on meie sõnad (.v 14): „See pruuk, mis meie noorte inimeste juures walitsemas on, et noored inimesed  teadawail öösetel tutwa peredes wõerusel käiwad,  wõiks küll kaduda." „Meie tunnistame, et meie ettenäidatud pruuki oma rahwa juures mitte heaks ei kiida." Need ja töised sarnatsed on meie sõnad. Üleüldse ei räägi meie sugugi liiderlikust elust, waid üksi öösese wõerusel käikidest, kus ilmaski ropust ehk liiderlikust tööst juttu ei mõi olla. Seda nimetab  nüüd „Zeitung f. Stadt u. Land" öösese ümberhulkumise  eest kostmiseks. Ja mikspärast teeb ta seda? Sellepärast, et tema seda paha pruuki, keda meie mõle - mad laidame, peksu ja ihunuhtluse abiga ära tahab kautada, meie aga seda abi hukka mõistame ja abiks auusat seltsielu ja ülemat waimuharimist soowime. Iga Õhtumaa maimus haritud mees saab meile tõeste õigust andma, aga „Zeitung sür Stadt und Landi" waljaandjad ei ole seda mitte. Nende waimuharimise abiriist ön „knuut", ja et „Sakala" seda abiriista Eestirahwale wasta ei taha wõtta, sellepärast  tunnistatakse tema kohta, et ta liiderliku elu eest kosta. Tõeste, seesugune kombe ja wiis ajab meid nii kaugele, et oma kodumaa „ülemast waimuharimisest"  ennast häbenema hakkame! Peeterburgist. Kõrged pulmad. Selle korra järele, nagu „Walitsuse Teadustaja" ette oli kuulutanud,  oli Peeterburgi talwe-palleis 12. Januaril Keiserliku Kõrguse Suurwürstina Anastasia Mihailowna ja Meklenburg-Shweriini Erb- Suurhertsogi Friedrich Franzi laulatamine. Päülinnale  andsiwad seda rõõmsat juhtumist 101 suuretüki  pauku teada. Õhtu oli linn auutuledega walgustatud.  Kõrge Noorpaar on 23. Januaril Peeterburgist  lahkunud. Harkowift. Suur lumesadu. Harkowis on 8., 9., ja 10. Januaril nii kange lumesadu olnud, et kõik teed kinni on pannud. Kahel esimesel päewal on 7000 töömeest waewaselt raudtee sõitusi püüdnud käigus hoida aga 10. Januaril on ka raudtee sõidud nii kauaks seisma jäänud, künni lund tee pealt ära jõuetakse kasida. Kõik sõidud ja posti-käigud seisiwad mitu päewa. Wõeralt maalt. Türgimaalt. Euroopa komisjon Filipoopolis,  keda seks walitsedi, et La Jda-Rumiilia maa asju ja walitsust nõnda ära seadaks, nagu seda Berliini  kongressi otsused nõuawad, olla nüüd selle otsusele  jõudnud, et täitsa wõimata olla, nõuutud muudatusi  soowitud kombel ära toimetada. Mis Euroopa fuured-riigid selle maaga, kui lugu tõsi peaks mema, edespidi saamad tegema, seda saab tulewik näitama. Khereddin-Pashaa st arwatakse, et tema omas suurwesiiri ametis ka juba jälle kaalumas olla. Sultan oli lootnud, et temal korda saaks minema, Türgiriigi raha nurjatumat olekut õiendada, aga selle kohta on seal asjad nii massis, et ka Khereddin- Pashaa poolt abi ei ole tulnud. Ka ei ole Türgi rahalaen ikka meel mitte wüljasmaal korda läinud, mis Sultanit ka wäga pahandab. Prantsujemaalt. Prantsusemaa president Mak Mahon olla parlamendi presitendi Jules Grrvy le ütelnud, et kui endist wanameelelist ministeeriumi 16. Maist kaebduse alla antakse, mis parlament teha tahab, siis tema, president Mak Mahon, ennast ametist lahti saab wõtma, Ztaaliamaalt. Auutunnistused Cairolile selle eest, et ta kuninga elu peastis, ei lõpe ikka meel otsa. Õnnesoowitusi tuleb tuhandate kaupa igast riigi nurgast kokku, mis tunnistab, kui suur rahwa rõõm selle üle on, et kuninga kallis elu mõrtsuka käest peasis. Iga päewaga tuleb mälestuse auurahasi, auukodaniku ja auuliikme kirju linnadest ja seltsidest ja kingitusi juure, nii et seesuguste annete kogu juba sadade suuruseks on tõusnud. Nende seas on ka ordoristid,  mis Cairoli Prantsuse republiigist ja Portogalia ja Itaalia kuningatest on saanud. Et Cairoli haaw teda uuel aastal ei lubanud, kuningale suusõnal õnne soowima minna, saatis ta oma õnnesoowituse kirja teel, kelle kirja peale kuningas ühe oma käega kirjutatud  pitka kirjaga wastas. Kirja wastused. 47) W> L. H—is. Teie küsimiste peale saame selgemat teadust  andma, nii pea kui ise selgemat otsust oleme pärinud ja saamid. 48) J. D, K—s. Nagu muialc, nii oleme ka kuusalu kihelkonda  oma Sakala 47 ära saatnud, ötui seal seda nnmmert keegi kätte ci ole saanud, siis on ta kusagil Teie ligidal ülekohtusel kombel kinni Muud. 49) t. K—s. Teie küsite, kas see tõsi on, mis Teie õpetaja rääkinud, et „Sakala" wäljaandjal üks laps olnud ja ta sellegi „aia taha maha matnud," sest et ta mitte ristiinimene ei olla. Selle küsimise  peale kostame.- „Sakala" wäljaandjal on oma päriskoya peal kiriklikult sisseõnnistatud surnuaid, kuhu juba neli hinge Jumala  sõnaga, nagu muialgi, maha on maetud <üks pealegi kihelkonna õpetajast) za on „Sakam" wäljaandja tõeste ristiinimene! Seda iv õite ka laimajale teada anda, et ta enam edasi ei laimaks. 50) A. G. W- s. Olge terwe! Soowisi saame nii palju kui meie aeg kannab täitma. Teie nõu on wäga mõnus. 51) K. L- P—s. Ei kõlba meile. 52) C. M. N—s. Ei saa wist tarwitada wõima. Kihelkonna postidest saame pea Pitkemalt rääkima. 53) A. A. Saame tarwitama. Olge terwe lubamise eest, et edespidi sealt poolt elust jutustada tahate.