na ta o ka, kui tal agga nattuke wigga o, kohhe nago õlleks omma külges ollewad, kas sa ussud Postimees, ma wöttaks heamelega ta haige jalla ommale ja annaks omma terwe jälle assemele, kui ma agga ta waewa wöiksin wähhendada ja nisuggune w'a assakas innimene,  kuida ta o, kuida ta kõik korjab ja teeb, et meil agga ikka peust suhhu üllatab. Postimees: Miks ma ei ussu, eks ma sedda iggakord issi tunda ei sa, kui ma paunaga  wäljas ollen: meel ja mõtte on allati koddo, mõtlen ikka: ei tea, kuidas w'a teise polekese kassi käib; ollen selle polest parraks, ka süddame raskust tunda küllalt jubba sanud. Agga mis ma piddin küssima: Kas sa siis se aasta ei olle ühtegi kaugemale, na nago Lihhula  woi Tallinna pole sanud; sa näitad tänna  omma rahwa uhkuse ülle öiette nago pahhane  ollewad? Jakob: Hm, vlle woi ollömata, mis mo pahhane meel seal aitab, ma ragin sgga sedda, et se nende enneste kassuks õlleks. Eks ma käisin ka ikka nattuke Tallinnas, ja kui sa siis öitte tahhad, ma wöin siis ka, ehk se kül wähhe on, ommetige räkida. Wata, nago sa iöse sedda jubba ette kulutasid, et meie wanna kuulsa Keisre Peetre kahhe saea aastase  sündimise päewa ni surel wisil piddi pühhitsetud  sama. Nago mul se tühhi himmo ikka on, kõik asjad kuulda ja nähha sada, nenda tõusis mul siis ka himmo sedda issiärraliko  päewa nähha sada, sest kes jõuab sedda aega odata, kui teine nisuggune päew jälle tulleb. Et mul kuida ma ütlesin  ennam  hobbust ei olle, siis piddin agga keppikese kätte wötma ja selle seltsis ja warral eddasi tõttama, lotes, et ommetige ehk tee peal wahhest  mönne küllamehhe wankre otsa peal mönne werstakse omma jalla puhkamiseks eddasi saaks. Õnneks ei sanud ma ka mitte jalla paljo sedda teed moedetud, olli ikka häid innimesi leida, kes mind wankre otsa peale wötsid ja eddasi wisid. Zoudsin siis esmaspäewa õhtuks aegsaste  Tallinnasse, kus ma jälle omma wanna tuttawa jure läksin, kus mind ka, olga terwe, lahkeste wasto wöeti ja öökorterit anti; katsusin  siis, et teisipäew jälle aegsaste jallule sain. - Hommiko kello pool kahheksa läksin ma jubba linna, seal olli tallonaisa iggal pool ulitsate peal nähha/, tamme oksadest ja lehtedest rantsid käes, mis nad kõik selle päewa illuks ja ehteks linna müa ottid tonud. Ma läksin siis otse kohhe nöumaea (raekoea) jure, kus ma essimest illo lootsin nähha sawad, seal tehti parrajate üht auwärrawat, mis kõik rohheliste  okstega ümberringi kennaste sai ehhitud  ja jkeskkohtas olli suur pilt, kust nähha olli, kuida Keiser Peter issi Laduga järwe peal uppujaid, kelle laew käest olli hukka läinud,  surma häddast peästnud, ja wiis suurt lippo ollid üllewelt maea müri äre pealt wäljas.  Sain ma sedda illo seal lahtise suga kül wadanud, siis läksin Pikka ulitsale, seal olli gilde toa treppi peal möllem pool külges sured rosi pottid rosidega pandud ja keskpaikus  olli punnane kallew 'reppi peal künni õlles  ukseni ja ukse peal olli jälle, ni suur Keisre  Peetre pilt, kui uks. Et weel rohkem nähha, läksin ma siis jälle eddasi künni ühhe sure 'runi maea jure, mis ma kuulsin „Kanuti  gilde" maeaks nimmetawad; ka seal ollid pildid haknate peale pandud. Ennamiste igga  maea haknate peal, kust ma läbbi läksin, ollid pildid hakkende peal ja kennad kirjud tekkid  kölkusid hakkendest wälja. Monned maead ollid ka kenna rohheliste okstega ehhitud ja küünlad istusid, nago issandad lühtrite peal, wist õhtuks malmis pandud ja iggat modi pallakad ja rättikud lehmitasid kaktuste peal tule kaes, nende pudust ei näidanud sel päewal  seal just mitte ollewad; ilmuks olli ka wägga kenna ja soe, agga õhto pole läks pilwe  ja ka nattuke willumaks. Läksin siis Pikka ulitsat möda ikka eddasi. Ranna wärrawast wälja, merre poolt ümber, linna künni wenne kurrule, seal ei olnud suremat nähha, kui mönned koormad haljaid tamme ja kasse oksi, et kes osta tahtis, sealt mõis sada sel päewa  l ei olnud lubbatud keddagit mu kaubaga linna kurrule tulla sealt laksin jälle liisides  linna kurrule taggasi ja istusin senna palgi otsa peale mahha; woi se palk just minno parrast senna olli pandud, agga et se seal olli, istusin ma senna peale jalgo puhkama; kõik kauba turru olli hobbustest ja wankritest tühhi, agga kaunis rohkeste jalla Lnnimesi olli seal, kes ühhest teisest läbbi käisid ja nago middagit  otasid ja nende seas ollin ka minnagi 270