Jakob:., Ma'p ole ta enesega kA mitte koos olnud-, sest ta ei ole suwel pääwa aea! mitte kodu, waid oma ametis, aga talisel aeal peab kodu,--, nagu w'a päts, käppa imema, see on: sest elama, mis suwel teenitud, aga ma sain sõbra käest kuulda, et ta sääl naese wötnud  ja sel kombel nagu kindlama põhja peale ennast rajanud. Palju on, kes poismehe pölwe  palju õnnelikumaks arwawad, aga elawad üksi, ei ole kedagit, kellega ka oma rõõmu ehk kurbtust wöiks südame pealt wäljarääkida ja seda nagu poolitada. Postimees: Kuule wana Jakob, mis sulle tahan öölda: Ära pahanda ennast selle üle; eks igaühel ole luba nenda elada, kuida ta seda parema arwab olewad; ehk ma ka isegi niisugust poismehe elu ei kiida; iseäranis, kellel  see woimalik ja ka teiste inimeste arwates üsna tarwis oleks, naest wötta, aga siiski ei wötta, aga sellega ei ole meil tegemist, .waid see jääb igaühe oma hooleks, nenda elada, kuida ta seda enesel ihu ja hinge poolest kasulikuma  arwab olewad; räägime meie muist asjust; kas sul weel midagi südame peal on? Jakob: Nojah! kuida ma ütlesin, on Jüri nüüd nago kindlama põhja peale rajanud, sest naesemehel ei ole enam n'a kerge hõlmad wöö alla tõmmata ja mino poolest ka teine poole P . . olga peale, iga lind otsib seni pesa aset, künni ta seda leiab. Mis mul nüüd enam siis ka suuremat rääkida ongi; kõik m'o lust ja himu oli juba wöeras paikas n'a otsa lõpnud, et piibu tobi enam ei mekkinud, waid meel ja mõtte seisid aga alati kodo mail, muud kui teise hommiku jätsin auusad sõbrad suure tanuga Jumalaga, tõmbasin hõlmad wöö alla ja hakkasin astuma. Tee peal nägin waewa, mis nägin, aga ma sain siiski, kui kül teekäigust  wäsind, hea terwisega kodu, kus ma oma suureks rõõmuks, ka wana körwast terme Leidsin, kes mulle rõõmu silmapisaratsga wasto tutt ja mulle warsi kosutawat rooga muretses, aga kus poismehel, ah! jälle pidin sind pahandama. Sain ma ennast jälle oma teewäsimusest  wälja puhanud, siis näitas see lühikese  aeaga käidud pitk tee ja suure linnade nägemine, n'agu unenägu olewad. Teisel pääwa!, kui keskhomikust sõime, pidin  Trutale oma teekäimist ärarääkima. Aga kust sa ometi seda julgust wötsid, küsis Truta, et sa sedakviisi teise kukru peate reisima läksid? Mis ta sest ometi taga järele wöib mõtteida? Meil ei ole t'ale selle eest mingi sugust Maksa» - Oleks ta seda makso pärast teinud, ütlesin ma, siis oleks, ta sellepoolest enne juba kaupa teinud ja tinginud, kui palju ma t'ale jälle pean maksma, aga et Jumal teda aealiko andidega  on õnnistanud, et omakstega mureta woib elada, sest rõõmu tunneb, kui'oma kopikatega  ka head teha wöib ja waesemaid awitada,  sääl kus abi tarwis, mis ühe õige ristiinimesel  siit lahkudes suureks trootiks. Eks ole siis mõnikord seesugust inimest,  iseäranis  üksiko inimeste hulkas, kes kõige oma elu aea orjawad ja korjawad, et aga raha kogu kaswaks ja iga aastaga suuremaks lähäks, aga oma ihule ei raatsi õiget ja korralist ülespidamist  anda ja päranduse pärijad pärast sääl kallal tülitsewad ja nagu kaarnad kaaklewad.  Mis ma pidin sulle weel ütlema: Kui so aeg ei ole weel igawaks läinud, mo kesist jutto kulutades, siis tahan sulle weel ühe wäikese  juttu sia juure lisada, mis ma ükskord, seda on juba paarkümend aastat tagasi, kui ma raamato pookija M. Jürgensi juures käisin  tähtraamatut ostmas, ühe raamatu seest lugesin. Tema mehel oli neid kaunis rohkeste lauade ja taudide peal, sääl nägin üht kaunis  paksu raamatut, mis ma mõne laulu raamatu  mõtlesin olewad, seda palusin oma kätte nattuke waadata; ta w'a kallis mees kuida räägitakse, peab ta juba oma igawest und puhkama, omas mullases kambris; nob, andko Jumal temale rahulist hingamist mulla põues ja wiimsel pääwal rõõmust ülestõusmist igaweseks  eluks ei keetnud ka, maid lubas heameelega  , ma püstsin piibo tobi mis parajate kustund oli, kulitasse ja hakkasin raamatud silmendama ja leidsin seda Masingi nädalalehe olewad, mis aastal 5822 oli wäljaantud. Kes teab, kas teistel üht seesugust raamatud on, aga tema mehel oli neid mõnda sugu. Seda raamatud läbi sorides, juhtus mul üks tük ette, kus ühest auusast ristiinimesest nenda oli lugeda: Kui Prantsus Moskwa tuli, sääl riisus, põletas ja rööwis, ning rahwsst tuhandete  -kaupa wiletsaks ja waesekö tegi, tap- 66