Lõuna-Bulgaariasse ning Balkani mägistik mõlemate wahel piiriks olema. Lõuna - Bulgaaria saab ise nime all ise riik olema ja ka Türgi ülemwalitsuse  all seisma. Ka ei tohi seal Türgi sõawäge seista, waid üksi oma rahwa sõamehed. Ka olewat selle üle kongressi peal nõu peetud, kuidas Wene sõawäed ja Inglismaa sõalaewad Konstantinoopolist  eemale saaksiwad, kus juures aga ka Türgi kantside kätteandmisest Wenelasele juttu pidi olema. Need nõuud on aga weel pooleli. Nii palju teame ka kongressi otsustest, et Kreekamaa luba on saanud, ajuti oma soowimisi kongressi ees awaldada, nimelt siis kongressist osa wõtta, kui asjad käsil on, mis Kreekamaa kasude külge lähemad. Prantsusemaa  ja Inglismaa oliwad seda lubaandmist Kreekamaale  kongressile otsuse tegemiseks ette pannud ja töised riigid oliwad kõik selle nõuus, muud kui Türklane ajas natukene wasta. Nii palju teame seiemaale kongressi otsustest julgeid sõnumeid. Mis temast muidu weel kirjutatakse, on üksi ajalehtede arwamised, keda meie siin mitte ülesse ei hakka arutama. Wäga tähtjas on üks kiri, mis Inglismaa ajaleht „Globe" awaldanud. Selle kirjal on 11 punkti ja tema olewat lepituse kaup grahw Shuwalowi  ja markii of Salisbury wahel. Selle kirja üle on kõik ajalehed arutamist täis, ja iga maa ja rahwas teeb seda omal kombel, nagu igaüks omast kohast San Stesano lepingu kauba peale waatab. Wenemaal leitakse, et grahw Shuwalow liig palju järele olewat annud, Inglismaal arwatakse, et selle maa ministeerium  omale grahw Shuwalowist koti üle pää olla lasknud tõmmata; Austrias lauldakse nutulaulu, et Inglismaa tema wasta nii wähe Lruuust awaldanud, ja ka Prantsusemaal ei olda selle kirjaga rahul, keda kusagilt poolt weel ametlikult waleks ei ole tunnistatud.  Arwatakse, et seda lepimise kirja grahw Shuwalowi  ja markii of Salisbury wahel, mis sala pidi jääma, üks Inglismaa ametnik Wene wastaliste parteist  ajalehe „Globe" kätte annud, et seeläbi Inglismaa  järelandjat poliitikat takistada. Selle kirja üle anname Inglismaa sõnumete all pitkemat seletust. Saksamaal on jo rahwas uue parlamendi liigete walitsemise pärast liikumas. „Rahwalik-wabameeleline  (natsional-liberale) partei" ja „edasi -partei" on omad walitsemise programmid juba awalikuks teinud.  Nagu seesugusel loul ikka on, annab iga partei omas programmis teada, kuidas ta tähtjama asjadest arwab, mis parlamendi ette tulewad, et rahwas siis teaks selle parteist saadikuid walitseda, kelle programmid  tema tahtmistega kõige enam ühte sünniwad. Eesnimetatud mõlemad wabameelelised parteid on nüüd sellepoolest ühes nõuus, et kõigest jõuust sozial-demokraatlaste  lõhkuwa töö wasta abi peab otfitama, ning nimetatud parteide eestwedajad on kindluste lootmas, et riigi walitsusega kokku leppides ka abi saab leitama, kuidas selle riigi-aluspõhja õõnistaja partei tööd seisma wõib panna. Saksamaa keisri termis tuleb jälle aegamööda  kagass. 'Chk küll hea tükk aega mööda saab minema, enne kui termis täitsa saab mana järje sees olema, on ommeti jo suurem jagu haawasi paranenud. Austria-Ungrias on nüüd üks suur mana wõitleckinQ-otsa lõppenud, kes tema seestpidist elu niisama  takistas, nagu tema wäljaspidist toimendust. Nagu igal lugejal tuttaw, on Austrial ja Ungrial igalühel oma walitsus, aga mitmes tükis ei ole nende wahel selget määra, mis palju paksu merd tegi. Selle õiendamiseks oli üks lepimise seadus läbirääkimise all ja on nüüd ka suurte waidlemiste järele igal pool mastawõtmist  leidnud. Seestpidine sõda, mis aastate kaupa kestis, on nüüd seestpidise rahule maad teinud. Prantsuse maal on ka jälle uued parlamendi  liigete walitsemised käsil, sest 21 kubermangus tulewad walitsejad kokku, nende saadikute asemele uusi walitsema, kelle walitsemist parlament sellepärast tühjaks  teinud, et nad endise ministeeriumi sunnil ülekohtusel  kombel olimad malitsetud. Kõik republiigi wastalised parteid, kes muidu nagu kass ja koer kokku leppisiwad, on ennast ühendanud, et ühes nõuus republiiklaste  wasta minna ja nende üle oma walitsemistes wõitu saada. Belgiamaal on uus ministeerium ametisse astunud.  Fröre-Orban (ütle: Fräär-Orbang) onministerpresident  ja ühtlasi ka wäliste asjade toimetaja minister. Selle ministeeriumi tähtjam töö saab nüüd see olema, Belgia riiki mustakarwaliste kiriklaste orjuse alt lahti peasta ja riigiwalitsuse ja kiriku wõimused nii ära määrata, nagu seda meie aeg tarwitab. Paapsti Leo XIII. ei ole enam ühtegi head kuulda. Kõik tema uuemad ringkirjad ja teod tunnistawad,  et ta täitsa Piiuse jälgede fees käib. Ka rää- gitakse sellest, et ta Roomast ära tahta minna, kus ta ennast kui „wang" mitte nii ei wõida awaldada, nagu seda tema kõrge seisuse kohta tarwis olla. Türgimaalt ei tule mitte palju häid sõnumeid. Rääkimata sellest, et Rhodope-mägistiku mässajatega ikka meel Wene sõawäel tegemist on, siis tuleb ka Bulgaariamaalt sõnumeid, et seal Türklased nagu ennegi Bulgaarialasi tlMwad, ning Bashibosukid langemad  ka sala Wene soldatite peale ja tapawad neid, kus nad jõuawad, nagu hilja aja eest tagasi Ortakiöi juures, kus nad suurel hulgal ühe patrulje peale langesiwad  ja ühe pealiku ja mitu soldatit tükkideks raiusiwad.  Kuidas lood seisawad, nüewad Wenelased wäga heaste ära, ja sellepärast on ka Wene mägi Konstantinoopoli  ees ikka nii malmis, et igal päewal sõda wõiwad pidada. Kõik pealikud on tagasi kutsutud, keda peale rahulepingu tegemist koju lasti, ning mana kindlusi täiendatakse ja uusi tehakse juure. Aga ka Türklasele tuleb ühte puhku uusi nigrutisi Aasiamaalt juure, keda suure hoolega wälja õpetatakse ja rügementide  sisse topitakse. Ehk küll kongress koos on, kellest rahu loodetakse, siiski on igal pool sõa walmistamist,  nagu peaks igal silmapilgul tuli lahti minema ja suuretüki paukumine alustust tegema. Omalt maalt. Juba mullu aasta kirjutasiwad Saksakeele ajalehed sellest, et seadus meie maal lwaleutamist  jooksmas mees keelata, seda seadust aga keegi ei täita. Tartu Saksa ajaleht „N. Dpt. Ztg." andis nimelt nõuu, et seda linaleutamise-keelu käsku jälle peaks uuendatama, aga aasta warem siis rähmale  seda teada antama, et igal ühel wõimalik oleks, ennast ette walmistada ja omale leutamise auke teha. Nagu meie jo nimetasime, on tänawu kewade Pärnu Sillakohtu poolt käsk wälja läinud, et keegi tänawu enam linu jões ei leuta, ehk ta peab 25 rubla trahwi maksma. Meie armates on see käsk wäga äkitse tulnud. Häid linaleutamise auke ei ole mitte wõimalik, paari kuu aja sees malmis teha, kus talupoegadel aeg nii kasin käes on, et ei tea, kuidas oma töödega malmis peawad saama. Hea linaleutamise aukudele tuleb raud kiwa kokku wedada ja muud materiali, mis sagedaste üksi talwel wõimalik on teha. Ka on seesugused augud  täitsa uus cisi suzWe> jau'meie põllumeestele', ja , sellepärast peaksiwad meie põllumeeste seltsid enne läbi rääkima, kuidas seesugust leutamise auke kõige mõnusamalt  wõimalik teha ja seda siis ajalehtedes teada andma. Seadus on seadus ja selle wasta ei tohi keegi panna. Aga et meie maal linaleutamise keelu seadust seiemaale mitte ei ole täidetud, sellepärast oleksime  küll oma põllumeeste kasuks soowinud, kui enne üks pitkem tärmin oleks antud ja siis mana seadus uueste elusse kutsutud. Linaharimine on praegu nii suurel mõedul meie maal walitsemas ja on sagedaste ka meie põllumeeste ainus raha - allikas, nii et seda harimist iga äkilise takistuse eest tuleks kaitseda. Tallinnamaal on töine lugu. Seal on seda seadust ikka täidetud ja ülemal peetud; sellepärast teadis seal iga põllumees, kes linu suuremal mõedul harima hakkas,  ette ära, mis temal tarwis teha oli. Meil ei ole aga seda linaleutamise-keelu mana seadust mitte täidetud ja tuntud, nii et mõned põllumehed teda uueks seaduseks pidawad, ja sellepärast ei wõi meie ennast ka mitte nii ruttu ette walmistada, maid peaksime, kui see seadus jälle uueste mõjuma hakkab, seda kõige wähemalt  aasta otsa enne teada saama. Tartust. „Wane m ui n esel t sis"on2 Mail, nagu koos olemine olnud, kus ka uus eestseisus jälle ära walitsetud. See uus eestseisus on järgmine: president: J. W. Jannsen, abipresitendid: W. Eisenschmidt ja C. Sahker;  kassahoidjad: J. Rosenberg ja C. Rembach; ökonoomia tallitajad: R. Umblia ja A. Müller; kassa abiliikmed: J. Gluck ja Napp; kirjatoimetajad: A. Hermann  ja E. Jannsen; raamatukogu hoidja: Stamm. Tallinnast. Aastal 1877. on elusalt sündinud  Tallinna kubermangus 11,670 (5891 pois- ja 5779 tütarlast) olnud, ja nimelt on neist 10,090 last maal sündinud, töised linnades. (Surnud sündinud lapsi oli üleüldse 410.) Eksinud lapsi oli 402, kellest maal 353 oliwad sündinud, Tallinnas 45 )a muu linnades 3. Kaksikuid oli 372. Surnud on aastal 18-77 Tallinna kubermangus 7636 hinge (nende seas 3936 meeste- ja 3700 naiste hinge), ja nimelt maal 6320, Tallinnas 1130 (nende seas 20 Muhamedlast) ja muu linnades 186. Sell kombel  on siis rahwa arm Tallinna kubermangus ühe aastaga  4034 hinge suuremaks kasunud. Abielusse on heitnud 2343 paari. Kahekümne kolme aasta sees, see on a. 1854—1876 on Tallinnamaal läbikaudu iga aasta 11,158 hinge sündinud ja 8456 hinge surnud,  sell kombel iga aastaga rahwa arm 2702 hinge kasunud. Eksinud lapsi on nende aastate sees 4 protsenti  olnud, ning et neid a. 1877 paljalt 3 protsenti oli, on siis sellepoolest asjad ka paremaks läinud. Tallinna Saksa ajalehes „Rev. Ztg." Nr. 125 sees arwab üks kirjasaatja, et õnnetusi, kus inimesed  koormate ja wangerte alla jääwad, ei olla mitte sellepärast üksi nii palju meie maal, et talurahwas sõites wangerte ja koormate peale magama jääwad, maid nimelt sellepärast (mis meil ka wäga õige näitab),  et hobustel mitte raudu suus ei hoita, kui nad sõitmas on. Kirjasaatja jutustab ühest loost, kus 16 aastane tüdruk seeläbi surma leidis, et hobusel raudu suus ei olnud; sest oleksiwad pillutajal hobusel rauad suus olnud, siis oleks teda tüdruk kõrwale juhtida  wõinud, kui ka mitte täitsa seisma jõudnud panna. Aga nüüd wiis hobune tüdruku metsa, kus ta wasta puid surnuks sai pillutud. Nimelt peaksiwad sõnniku weu juures ikka hobustel rauad suus olema. Tühjalt lauda juure tagasi sõites, puutuwad lahtised wankri kartsad sagedaste hobuse külge, hobune hakkab pillutama,  jookseh kiwide otsa ehk tee käänude peal kraami ja wasta maja nurke, ning õnnetus on käes. On temal aga rauad suus, siis wõib teda julge pois ehk tüdruk kohe pillutamise hakatusel kinni pidada, ehk pärast  kõige wähemalt nii juhtida, et sõitjale õnnetust ei sünni. Meie tunneme ise mitu kurba lugu, kus lapsed selle hooletu pruugi läbi, et hobustel raudu sõitmisel ja töötegemisel suus ei hoita, sõnniku weo ajal surma on leidnud. Üht ja töist seesugust õnnetust  kuuldes, trööstib ennast laisa mõttega inimene sagedaste selle sõnaga: „oli surmaks antud!" Aga waata terwe maa õnnetusi ja päri järele, kust nad on tulnud, siis pead peagi tunnistama: ei olnud antud, waid oliwad hooletusest tulnud! Tallinnamaalt. Karuse kihelkonnast kirjutatakse  meile: Meie armastatud Karuse õpetaja Hörschelmann  on Türgimaalt 29. Mail kella 9 ajal õhtu koju jõudnud, kus köster teda oma meeste laulukooriga,  lauldes „OH wõtkem Jumalat", teretamas oli, peale seda, kui Matsalu herra Baron von H. tehtud auuwärawast läbi sai sõitnud. Esimesel Nelipühal oli kogudust nii rohkeste kokku tulnud, et neljas jagu pidi kiriku ukse taga wäljas ruumi puuduse pärast seisma. Kogudusel oli rõõm ütlemata suur, oma õpetajat  tüki aja pärast näha saades, kus krantsidega ehitatud kirik seda üles tunnistas. 0. tl. Peeterburgist. Priitahtliku laewa wäe asutamiseks on Peeterburgis grahw Aleksander Sheremetjew  100,000 rubla kinkinud. Keiserliku Kõrguse Suurwürsti Troonipärija kantseleis on 26. Aprilist  künni 15. Juunini 798,867 rubla 45 k. paberi rahas ja 16,400 rubla 33 kop. intressi kandja paberites,  494 poolimperiali, 4 tukatit, 4 kuld rubla, 4 kuld poolrubla, 16 platina raha, ja 246 rubla 85 kopp. hõbe raha sellesama asutuse heaks kokku tulnud. Räägitakse, et Saksamaal ka sandid saia peawad sööma, aga praegu on üks Saksamaa mees, Bergmann on tema nimi, Peeterburgi linnas, keda hulk Saksamaa nõuukaid talupoegi Wenemaale on saatnud, et ta neile siin maad walmis muretseks, sest nemad tahta kõige oma naiste ja lastega, kelle hulk 150 on, Saksamaalt ära Wenemaale elama tulla. Mitmed neist olla nii rikkad, et nad omale pärismaad Wenemaal himustawad osta, ning läheb seks nende saadik Bergmann Lõuna - Wenemaale, et seal maid walmis kuulata ja kaubelda. Ets kae imet! Krasnoje - Seloos, Peeterburgi juures, on järelseisaw kurb lugu sündinud: Õhtu 22. Mail tuliwad seal üks ilusas riides noor mees ja üks noor tütarlaps kaupmehe Krjukowi wõerastemajasse, üürisiwad seal omale ühe kambri ja lasksiwad omale süa ja jua anda. Ööseks jäiwad nad sinna ja lasksiwad  endale hommiku jälle theed anda. Päew otsa jäiwad nad siis oma tuppa, ning ei nähtud ega kuuldud  neist ühtegi. Ka järgmisel päewal jäi uks lukku ja koputamise ehk hõikamise peale ei antud mingisugust wastust. Seal toodi 24. Mail õhtu kella 8 ajal politsei sinna ja uks lõhuti nüüd lahti. Aga toas paistis järelseisaw hirmus pilt sissetungijatele silma: Noor mees ja neiu, mõlewad istusiwad sohwa peal aga mõlemad surnud ja eluluu ehk oimu-kohal mõlematel  werised püstoli kuuli haawad. Põrandal oli nooremehe jalgade ees maas kuue rauane püstol; laua peal oliwad 4 kirja: üks talupoja Bobrow'ile Jaroslawi  kubermangus, töine riigi ametniku proua Obraszowile  Peeterburgis, kolmas ühe unterwitsale Krasnoje-Seloo  laagris ja neljas politsei walitsusele sinna samasse. Esimesest kirjast, mis noor mees oma isale oli kirjutanud, saadi teada, et ta 26 aastane Konstantin