Perno Postimees ehk Näddalileht 2 »87« AGnes reede 9. Jaanuaril.^ aaSta. Perno Postimees tuleb nädalas ükskord wälja ja nimelt iga reede. Lehed saamad nimetud pääwal ükspäinis enne lõunat wälja antud, ja ei ole see mitte wöimalik ühel teisel pääwal neid kätte saada. Hind on Pernus Z. rubla ZO kop. ja postirahaga ning pakkimise kuluga ühtekoku 2 rubla. Register : Wana Mäeküla Jakob mattusel. 11. Omalt maalt: Pernust: Jöesild. Riast: Kuida jeä seisus. Talumaade müümisest. Mere seisus. Laewadest. Tartust: Mälestuse pidu. Talinnast: Lume tuisust. Peeterburgist: Suurwürstina haigusest. Ettewöetud nõu. Kunstwärktuba. Uued paberrahad. Wöido numred.  Titte sönumed. Wöõralt maalt: Vaselist: Õnnetusest. Jtaliamaalt: Wesuw. Hispaniamaalt: Wali torm. -- Türgimaalt: Taplusest. Kiriku sönumed. Wana Mäeküla Jakob mattusel. ii. Wiimati jäi meie jut senna seisma: kes raha ja waranduse poolest rikkad ja kuulsad on olnud ja nüüd lähme säält edasi aga mitte nenda, kuida seesinane mees, kes praego siin omas wiimases raho woodis puhkab;  tema oli rikkas halastama südame ja armastuse poolest, kõikide inimeste wasto, sest tema õnnis ei küsinud ega wadanud mitte selle peale, kes ehk missugusest sugust woi seisusest se oli, kes tema abi tarwitaS, oli ta kõrgest ehk madalast seisusest, ülem ehk alam, rikkas ehk waene, kas ta selle ette makso sai woi mitte, ehk oli ilm ja aeg mis taht, öö ehk pääwa aeg, ta läks ikka, kui aga aeg ja termis  seda lubas. Kui ta ka igakord haigid enam ei wöinud aidata ega surma käest päästa, siiS püüdis ta leinajaid lahke sõnaga trööstida,  sest ta ei olnud mitte ükspäinis arst ihu waid ka hinge poolest ja püüdis oma ametit truiste, tüdimata ja wäsimara ülal pidada. Oh sa wana kallis isake, mõtlesin ma tema puusärgi peale waadates ta peale, siin seisad sa nüüd ja puhkad oma wästnd liikmid, weel ükskord saad sa tõstetud ja liigutud ja siis oled sa oma igawese paiga peal. Siin on praego kirik pu püsti inimesi täis, kes on neid kõiki sia kutsunud? Ei keegi muu, kui armastus,  sest nenda, kui iga laps oma wanemate mattusele ruttab tulla, nendasama püüdis ka kõik selle maakonna rahwas oma wana tohtri herrat, kui oma wana isa matma tulla, ehk kul ilm nattuke tormine ja niiske oli, aga siiski oli armastus neid wälja kutsunud, ilma selle peale waatamata, mis sugune ilm oli. Seda wiisi mötteldes nägin ma üht seltsi sakso kiriko  tulewad, kelle! walged rättikud õlast alaspidi  ümber olid, need olid, kes teda kirikust künni kiriko aea peale kandsid. Natuke aeg selle järele, tulid ta lapsed ja laste lapsed ning