Perno Postimees ehk Näddalileht 27. t«7t IZNks kesknäddal?. Julil.^ aasta. TeS lehhes seisab : Bessarabia maast ja rahwast. Ommalt maalt. Pernomaalt: Kuida wilja põllud seisawad. Riast: Rahhade ümberwahhetamisest. Manitsus wäljarändajatele. Wolmrist: Auromassm. Tallinnast: Surno aea pühha. —Peterburgist: Keiserlikust wamilist. Narwast: Taggawarra kassa. Wöeralt maalt. Saksamaalt:  Prantsuse kindral. Sakslaste kartus. Preislaste kingitus. Emsist: Keiserlikust wamilist.  Kölnist:  Hirmus õnnetus. Austriamaalt: Raske wihma saddo. Uemad sönnumed. Õiendus. Kirjavastused. Intressi pabberid. Bessarabia maast ja rahwast. 111. Tänna tahhan sulle, wanna söbber Postimees,  Bessarabia rahwa pühhapäewa pühhitsemisest  jutlustada, se on: kuida se päew hommikust  õhtuni neist saab petud. Hommiko kello kahheksa lüakse kirriko tornis essimest korda kella, mis küllarahwale nago meletulletuseks  peab ollema, et endid jummalatenistusele  peawad walmistama. Siis hakkawad nad omma kodduse tallitusega ruttama, et õigel  aeal malmis ja enne jummalatenistuse hakkatust  aegsaste pühhakotta samad, hiljaks ei tahha ksgi jäeda. Peale kello pool ühheksat  lüakse teist korda kella, mis neile, kes kaugemal  külla otsas ellawad, tähhenduseks peab ollema, et aeg on kirrikusse minna, kes ka siis marsi laulo ramat kaenlo al, teele ruttawad  Tee peal koggub ikka rohkem kokko ja nenda siis sures troppis, mahhedat jutto aeades  künni kirriko jure tullewad. Selle peale on ka kelloke ühheksa sanud ja siis hellistakse kas kahhe woi kolme kellaga, nenda kui kog- godus neid ennesele jõudnud murretseda, koggodus  kokko. Kirrikusse sades lähhäb iggaüks  omma kohta, mis jubba kord nenda seatud  ja sedda petakse kowwaste üllal. Wanna harjutud prügi ja wisi järrele, ej olle agga mitte meeste ja naesterahwas ühhe teisest lahhutud,  maid pengid on nenda seatud, et luggemata  lapsed essimeste penkide peal istuwad, siis tullewad üksikud nored innimesed ja selle järrele ellaw rahwas ning lessed. Kirrikusse astudes pällud iggaüks olgo pölweli  ehk püsti üht lühhikest palwet ja mönni minnut peale selle, astub öppetaja sisse. Neil on siin se pruuk, et kui öppetaja kirrikusse astub, kõik koggodus kui üks mees üllestöuseb ja terretab; se on ennam ehk wähhem üks wägga kenna kombe, sedda meest temma ammeti  parrast auustava. lummalatenistus hakkab ühhe lauluga ja selle järrele tulleb liturgie, kus kõik koggodus püsti seisab, selle järrele jutluse laul ja siis jutlus, otse nendasammoti, kui ka meie jureö kirriko seäduse järrele saab petud. Üks assi on agga tahhelepanna, mis assunikud ei