Sakala 24. WMandis, 2SS JmlUm PSewal IM. I. aastakäik. ms poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht Wastutaja toimendaja ja wäljaandja C. R. Jakobson. Kas peab meie kihelkonnakoolisi maal aastakoolideks ümbermuudetama, wõi on ehk kasulikum, et nad talwekoolidiks jäämad? ii. 3Äaatame nüüd meel ühte niisugust linna kreiskoolis  haritud talupoissi, kehaliku siginemise ja kosumise poolest, siis ei saa see mitte kasu maid kõige suuremat kahju. Linna koolis kaswab niisugune pois päris triiphoone taimeks,  kes wilu ilma niisama kardab, nagu palawat päewapaistet.  Tugewaid, terweid ja wisakaid põllumehi otsime meie asjata niisuguste linna wärwiga wärwitud koolipoiste seast. Enamiste on nad põdurad, lõvwad ja kõhnad marjud,  kellele põllutöö aga koormaks on. Seiemaale oleme waadanud ja näinud, et'meie kihelkonnakoolid  aastakoolideks ei pruugi ümbermuudetnd saava ja meel wähem ettevalmistamise koolid linna kreiskoolile ei tohi olla. Järgmises tahame põhjendada, et nad talvekoolideks  peawad jääma ja siis üksinda meie rahwale kasu toomad.  Et eksitawaid mõtteid ei sünniks, tahame eesotsas kohe ütelda, et meie talwekooli juures ühte niisugust kooli arwame,  mis 8 kuud, 1. Septembrist künni 1. Maini kestab. Ükspäinis seeläbi, et meie kihelkonnakoolid talvekoolid on, kaswatame ja harime meie 1) ühte tugewat, termet ja teolikku-tublit talupoja seisust, keda loomulikult oma töö tarwis kaswatatakse; saame 2) palju enam koolipoissa; saame 3) wanemad ja walmimad koolipoisid, kes kooliõpetusest enam aru saamad ja suuremat kasu koolist kodu wiiwad;  ja kergitame 4) wanematele lastekoolitamist. Peame kõige pealt seda kinni, et meie kihelkonnakoolid maal ainud kõrgemad rahwakoolid Eestirahwale on, ja Eestirahwas suuremat osa põllumeheks jääwad, siis peab iga rahwasõbra püüdmine see olema, talupoja seisust ülendama,  Eestlast tubliks, tegemaks ja haritud põllumeheks kaswatada,  et talupoja seisus auuga töiste seisuste kõrwal wõiks seista ja isitegewuses isamaa edenemises abiks wõiks olla. Et linnakoolidega seda ei saa, nägime meie juba. Üksinda kihelkonnakoolid, kui talmekoolid, wõiwad seda toimetada. Sellepärast olgu kihelkonnakoolide ülendamine igaühe selle praegune ülem püüdmine, kellel nendega tegemist on. Eestirahwal  on üks kurb minewik seljataga. Kusagil maal ei ole talupojal niipalju wõitlemist olnud, kui meie kodnmaal, ja siiski on see rahwas ennast ülemal hoidnud. See tuleb tema misast, sitkest ja tugemast, omalikust talupoja loomust. Seda loomu peame meie harima, karastama ja keha ja maimu poolest toetama, aga mitte kõhna kaswatamisega lõdwendama.  Wiimasel ajal on ka asjad töiseks läinud ja läbi udupilwede paistab Eestirahwale lahkem ja selgem tulewik. Ärgem rikkugem seda loomuwastaüse jõuu pilbastamistega  mitte ära, maid katsugem seda loomulikul kombel kosutada, ja seda wõime kõige osawamalt seeläbi teha, et meie rahwa jõudu teo-mõteliku harjutamiste läbi karastame  ja harime talwekoolis. Talmel harigu kool koolipoisi maimu Jumalasõna kõrwal ka töiste teadustega ja nimelt loomuõpetustega, ja Mai kuul, kui külmi aeg kätte jõuab, saatku koolmeister teda kodu, et ta adra ja äkkega, sirbi ja wikatiga Jumala seadmist mööda oma palehigi  sees loomuse mägede üle õpib walitsema, neid oma kasuks pruukima ja oma jõudu karastama ja kaswatama. Talunikule on kõige enam lommwpetusi ja loomuteadust tarwis. Ilma geometria ja fiifUa teadmiseta ei wõi tema mingi oma toimetusi täieste korkP saata. Sellepärast peab ka kihelkonnakool loomuõpetust lHeometria, fiisika j. n. e.) hoopis suurenwl mõedul õpetama, kui linna kreiskool. Ma ei ole iial ühte linna koolipoissi, kes kreiskoolis käinud, pärast koolmega igapäewases elus mõetlaua ja sirklega metsas  ehk wäljal leidnud, sest see ei puudu tema ametisse; aga oma kihelkonnakoolipoissa olen ma sagedaste näinud, mett loodima ja põllulappisi ülesjnõetma. Geometria õpetus ja teadmine puudub kõige pealt talupojasse ja peab temale kõige pealt kihelkonnakoolis õpetatama, ja niisama ka töised loomuöpetused. Õnneks ei mada mõistlikud ja tublid talupojad  oma poegi isegi mitte kreiskooli linna. Ta teab ja on näinud, mis kahju linna kooÄema pojale toob. Hoopis ennemine laseb ta oma poja 4 1.-mni 5 talwct kihelkonnakoolis  käia, kui et ta teda kolmeks aastaks linna kooli saadab. Peale selle teab ta ka, et aastakool tema poega põllutööst äraharjutab; sellepärast ei soomi tema ka seda, et kihelkonnakool  aastakooliks saab tehtud. Ja siis tarwitab tema sui töötegijaid, kes wiimasel ajal üleliig kallid on. Talwel wõib ta oma poega kooli saata künni kaheksatõistkümne aastani, aga sui ei lähä see korda. Tema 15, 16, 17mne aastane poeg on temal poisi asemel, kellele wiimasele tema 66 kuuni 160 rubla palka peab andma. Seda oleme meie Wiliandi pool tähele pannud. Meie kihelkonnakoolis oli- ; wad mullu aastal 62 koolipoissi ja 1. Mail ei olnud enam koolis, kui 25 ja needki kahanesiwad päew päewalt enam ja enam ja oleks meil mullu soe kewade olnud, siis ei oleks neid 13. Mail sugugi koolis olnud. Kus nad kõik jäiwad? Mõned hoidsiwad kodu karja ja mõned ajasiwad  adraga põllul geometria kujusid. Nagu meil, nõnda oli ka asi muial.i Peale selle ei kannata meie terme ja priske talupois kewade koolitoa sumpnnd õhku enam.' Tema otsib enesele ennemine õues terme ja wärske õhu sees tööd ja toimetust. Metsas, põllul ja aasa peal oleks ta hommikust  õhtuni; raamatute taga kewade meel istuda, on temale wangi-elu. Sügise, jah, kui linnu laul on lõpnud ja loomus  oma ilu enesest äraheidab, siis otsib ta oma talised sõbrad kooliraamatud Messe, ja leiab rõõmu nendest. Oleme meie nüüd omas eesseiswas kirjas põhjendada püüdnud, et meie kihelkonnakoolid, kui nad oma kohuseid täita tahamad, talmekoolideks peawad jääma ja mitte aastakoolideks  ei tohi muudetud saada, meel mähem kreiskoolile ettewalmistamise koolideks tohiwad tehtud saada, siis peame ometigi lõpul ühe küsimise peale mõtlema: Kus peawad need lapsed, kes talupoja seisuse seest wälja astuwad ja astuda tahawad ning töiste seisuste sisse astuda soowiwad, oma ettewalmistamist saama? Üleüldse on niisuguste arw koguni weike, wahest 3 ehk 4 protsenti kõigist kihelkondadest maal; aga nende arw saab aasta aastast kaswama, mis koguni kiiduwäärt ja soowida on. Jah, siin ei tunne ma töist teed, kui seda, keda seiemaale on käidud: nad astugu linna koolidesse. Enamiste on ka niisugused jõuka wanemate  lapsed, kes ilma suure waewata suuremaid kulusi kanda wõiwad. Wäga hea oleks see, et iga kihelkonnakooli kõrwal üks ettewalmistamise kool saaks asutatud. Aga ma kardan, et kihelkond niisuguse ettewalmistamise koolile wäga wähä ohwerdada tahab. Ta saab õigusega ütlema, et igamees, kes oma lapsele kõrgemat harimist tahab anda, ka ise selle tarwis ohwrid peab kandma. Ja meie küsime ka weel: Kas üks niisugune ettevalmistamise kool wöib ka oma kohuseid täiesti täita? Eeal seisab jälle jänes pipras! Äks tahab oma poega gümnasiumile, töine seminariumile, kolmas ei tea mis koolile ettewalmistada. Kelle soowimist peab nüüd niisugune ettevalmistamise kool täitma? Kõige parem ja mõnusam oleks küll see, et iga kihelkonnakool nõnda oleks seatud, et ta lisa-õpetuse läbi seda toimendaks ja toimendada tohiks. Kihelkonnakooli, kui kõrgemat rahwakooli, ei tohita iial niisuguste soowimistele ohwerdada, maid see peab oma iseloomule kindlaks jääma ja kõige rahmaie rahwaliku harimist  andma. —p. Kuidas poliitika asjad peale kongressi seisawad. Berliini kongressi nõuupidamised on lõpetust teinud. Riikide saadikud on igaüks oma koju läinud. Mõned on seda küll rõõmsa meelega ja lahkeste naeratades  teinud, aga töised rusikas kätega ja hambaid kiristades. Wenemaa le on see kongress auuks olnud, sest et enamiste kõik Wenemaa tahtmised ära on täidetud.  Ka selle poolest on Wenemaa poliitika wõitnud, et Küprose saar Inglismaa kätte on langenud,  ja sellega ühtlasi Türgimaa Aasias Inglaste walitsuse alla on saanud, kelle läbi Türgi ise-olek täitja lõppenud on. Kus Austria omad sõawäed Bosnia  maa sisse saadab ja sügawaste Türgi riigi keha sisse tungib, kus Wene sõawäed alles weel Erdserumis, Konstantinoopolis ja Rumiilias seisawad, kus Kreeklased  ennast sõale walmistawad, et Türgi riigi sisse langeda ja tema Lõunapoolset jagu oma alla wõita, seal on nüüd ka Inglismaa ühe tehtud kauba põhja peal Küprose saare oma kätte wõtnud ja terwe Aasia Türgimaa seisab nagu tema käe wõimuse all. Türgi wabadus on otsas, tema jaotamisega on alustust  tehtud. Eüroopas ei ole Türklasel üleüldse ühtegi  enam, mis riigi nime wõiks kanda. Bulgaaria ja Ida- ja Lääne Rumiilia on nii ära seatud, et neist pea täitsa wabad riigid wälja saamad siginema, nagu sarnane lugu enne jo Rumäänia ja Serbiaga on olnud. Üksi Matsedoonia ja Konstantinoopoli ümberkaudse maadega on weel Türklase omandus. Aga ka neist maadest on suurem jagu Wene sõawägede  woli all. Saartest on Küpros Inglismaa walitsuse  kätte langenud, ja Kandiast on Türgi walitsus peaaegu täitsa wälja aetud, ning kongress oleks ehk ka selle saare wist Kreeka maa külge mõistnud, kui mitte Inglismaa selle asjas Türgi poole ei oleks hoidnud.  Nii on siis Türgi suur riik nagu maja jõe kalda peal, kellest wee lained ühe jao juba ära wiinud ja töine jagu seisab aga weel nagu kaalu peal, kust igal silmapilgul kokku ähwardab langeda ja wee laenetega  suure maailma mere sisse ära kaduda. On nüüd Weneriigil tema tahtmine korda läinud,  see on: nende rahwaste wabadus tõeks tõusnud ehk ette walmistatud, kes seiemaale Türgi walitsuse all ohkasiwad, siis on Itaalia ja Prantsusemaa oopis töiste tundmistega kongressist koju läinud. Sõnum, et Inglane sala Küprose saare omale mõistnud kau-