loodame aga, et mõni auus mees meile, kui asi selgeks saanud, kirja läbi saab teadaandma,  kuida lugu selgeste olnud. Arwatakse, et mees äratappetud ja et tapja ka Orajõe walla mees olla, see on aga arwamise järele, selgeste ei wöi keegi seda tunnistada; peame ootama, künni kohus asja saab ülekuulanud ja katsunud, kas leiab auusa mehe jälgi, kes tema elu loppetanud woi mitte. Peeterburgist. Kas Wene ja Türgi wahel saab sõda tulema wöi mitte? Kes peaks seda kül julgema öölda, lootus on, et ei saa tulema, aga ühtlase on ka jälle kartus,  et saab tulema, sellepärast könelewad ka seitungid ikka kahtlast juttu. Lootus oli, et kui teised suured riigid ja iseäranis Inglane Wene poolt antud protukolli saab allakirjutama,  siis on söakartus möödas; aga Peeterburgi  wene seitung jäeb köwaste selle juure, et Inglane, ehk ta kül seda protukolli allakirjutanud,  ometige katsub Wene ja Türgi wahelist  sõda jalale uppitada ja söatuld põlema lökkendada, tal nähikse Wene wasto üks iseäralik  wiha olewad. Nimetatud seitung paneb  need sönumed, et Inglane lubanud protukolli  allakirjutava, teiste sõnumite körwa, siis on kohe asi selge, et Türgi riigiwalitsus Montenegro  nõutamise peale üht nii raudset ei on pannud, mis ta arwab ka kõige walidama söa tule wasto seiswad, ega mitte ärasulawad; neid sõnumid teine teise körwa seädides ja siis õige terawa silmaga järelwaadates, on asi selgeks saanud, et nad mõlemad üht ja sedasamma  nöudwad. Sest ei pea keegi kaksipidi mõtlema, ütleb seesamma seitung, et türgi parlamendi heaks arwamine ja otsus Montenegro rahutegemises ja selle tagasi tõukamine, aga üksi inglise poolt nöuandmiste peale on pöhjandatud. Juba see asi, et Montenegro ja Türgi wahelised rahutegemised  türgi parlamendi kätte antud, läbikatsuda  ja siis selle peale otsust anda, tunnistawad  selgeste, et niihästi türgi walitfusel, kui ka inglise poolt kõik nenda tehtud, et rahutegemine  Montenegruga peab metsa wisatud saama. Inglane ei soowi muud, kui Venelast  söatule sisse kiskuda ja see soowimine on siis, mis teda põikama paneb, protukolli allakirjutamast, sest see protukoll ei nõuda muud, kui üht rahu, mis ilma söatuleta tehtud.  Ka soowib Inglane, et see sõda õige pea saaks hakkama, sest et tema sõber nüüd suure wäega malmis on, Wene wasto wäljaminemas,  kus ta siis loodab, et Türgi sõariistad  wöitu saamad ning wöidu krooniga ehitatud, koju poole lahmad. Inglane näeks seda maga heameelega, et Wenelane söa tüli sisse sattuks ja et ta sääl arawöedetud saaks ning Asiamaalt, tema tülinast koguniste wälja aetud. Seepärast teeb Inglane ka tüdimatalt tööd, ja katsub igat moodi, et Wene ja Türgi waheline rahu ei saaks ilmale sündima. üks pilt Servini söa tarkusest. Sest kirjutab üks herra Kurmakow kauba seitungi  läbi ja nendasammuti ka herra Suworow  sellesamma seitungi läbi, kuida ühe wene priitahtliku mehe Z. M. kasi Belgradis käinud  ja mis ta sääl näinud, ja kuida temale säälast seädust kase okstega pükste alla ühe pehme koha peale kirjutatud, ja asi olnud nenda: M. olla leitenanti Th. nattuke laimanud,  kus tema pattaljoni ülem kommandir temale  selle eest 50 hoopi witsu mõistnud. Peale selle, kui ta need 50 oli wastuwötnud, olla ta täis wiha maast üleskaranud ja pattaljoni ülemat mõne raswase sõnaga sõimanud, mis peale mehike kohe uueste mahawöetud ja siis ligi 300 hoopi on pidand wastowötma, mis peale ta ise enam ei ole jõudnud maast ülestöusta,  waid on ülestõstetud ja tohtre parandamise  alla antud. Kuida räägitakse on M. pärast Djunis ühes lahingis haawatud ja sääl selle haawa läbi ärasurnud. Selle hirmsa töö järele, ei ole seda wähemadki kohtu järelkuulamist  olnud. Ema tapmisest. Mõne päewa eest tagasi,  kuida kauba seitung kõneleda teab, on ühes Peeterburgi wöerastemajas kaks noort meest, 18 ja 17 aasta wanadused, kes raudteega  Moskwast senna oliwad tulnud, kinni wöetud, sest et nende juurest umbes 25,000 rubla raha leitud. Kinni wötmise juures leitud,  et see wanem, wäga kahwatand wäljanäidanud  ja et tema kõhust haawatud olnud. Kuida ta aga seda haawa saanud, selle üle ei andnud  ta selget otsust, waid olla pöikanud; kord öölnud ta, et tee peal ja kord jälle sääl trah- 124