Perno Postimees ehk Näddalileht 5S 1876 KWes neljapäew 26. Septembrkl.^ aasta. Perno Postimees tulleb naddalas üks kord wälja ja nimmelt igga neljapäewa! parrast  lõunat. Hind on Pernus 1 rubla 3V kopp. ja postirahhaga 1 rubla NO kopp. Ses lehhes seisab: Ahwrika pallawus Odessas. Ommalt maalt: Pernust: Rootsi lauljad. Niast: Mis liast julgusest tulleb. Tartust: Aupalgad. Hirmus õnnetus. Kuramaalt: Õnnetustest. Peterburgist: Testament. Suurwürst Wladimir Alcksnadrowitsh. Annete karjatus. Ette murretsemine. Wennemaa piible selts. Siberimaalt: Kauba hinnadest. Wööralt maalt: Berlinist: Keisre ja kroonprintsi reisist. Hannowerist: Keiserlik kirri. Austriamaalt: Armastus sünnitab armastust. Hispaniamaalt: Ettewõtmisest. Inglismaalt: Laew kinni wöetud. Mönnesuggused sönnumed. Ahwrika pallawus Odessas. Kui sedda kül iggal aeal, siis sedda ennam se aasta, ei sa wonna taewa Tädike tänno; ühhel on selle ja teisel jälle teise asja ülle kaebamist, urramist ja nurrimist. Üks on kõige se suwwe külma parrast kassukaga, teine jälle lia pallawuse parrast pea ihhu-allasti piddand käima; ühhes kohtas on liig põud, teises kohtas liig wihm wilja ja rohhu kaswule kahju teinud. Tännu ei olle siis temmal kõige omma annete eest suggugi loota. Tahhame siis tänna, omma pealkirja järrele, Odessa rahwa kissendamisest paar sonna könnelda. Sealt kirjutakse 15. Augustil Peterburgi saksa seitungi läbbi nenda: ..Se jubba wiis näddalat  aega, meid röhhuw Aherikamaa pallawus,  pöggenes tunna eila, kaunis wallida põhja tule eest ärra ja meie maitseme hulga aea takka jälle puhhast ja terwise kossutawat luhwti; woime hulga aea pärrast römuga omma toa uksest wälja astuda ja wärsket luhwti sisse hingata. Päewa äggedusest ärra körwetud puude lehhed, mis meil silma ees, könnelewad, mis sugguse pallawuse käes meie olleme olnud ja kui paljo meie selle müratuma pallawuse käes olleme piddand wälja kannatama. Ni kaugele, kui meie silm watama üllatas, seisis paks tolmu pilli ülle linna, maa ja merre, mis meie kopsule terwiseks polnud; allaline higgiötamine ei nörgastand mitte ükspäinis ihho- waid ka waimo rammo, et innimesel kellegi tööle lusti polnud, waid agga se allaline  sowimine ja iggatsemine, jahhutuse järrele, likus iggas süddames. Ah, se olli üks raske aeg! Kes ial pöggeneda wöis, se pöggenes kuma müride wahhelt jahhutawa puiestiko; ka kirja saatja issige, olla Podolini tammikusse pöggenenud, kus kül ka paljo willum põlle olnud,  agga ommetige puhhas luhwt ja lehtede hais, mis hinge tõmbamist kergitanud. Parraks  on ööd kui päewad raudtee waggonid punnis täis olnud, kus pallawus ja paks luhwt hinge kinni pannud ja ärra lämmatada