römuks Mihkle päewaks walmis sai ja sisse önnistadi. Ehk kül uus maea suur ja runukas  sai 11 sülda pitk ja 5 sülda lai ja meile lokust teggi, et temmaga kaua aega woime labb.i sada, agga wata (egga meil sest kül kahjo põlle) ei läinud se lokus mitte toeks. Noh, mis wigga seal siis otti? Ei muud middagi,  kuid et ta sülle weikeseks jäi, lapsed ei mahtund ennam ta sülle; ja kuida. se tulli? Se tulli seläbbi, et nüüd Uemal aeal luggemisega  üksi ennam rahhul ei olda, waid lapsed peawad kirjutamist ja rehkendamist õppima, mis läbbi siis laste arru ni sureks kaswis, et meie uus ja rumikas kolimaea käest kitsaks ja koolmeistre töö raskeks läks. Agga tänno Jummalale! Meil on ka üks wägga hea mõisa herra, Jummal andko temmale ja ta poeale, meie tullewase nore paroni  herrale kallist terwist, kes meie puduliko asja warma tähhelpannid ja ärranäggid, et se mitte nenda ei woi jäeda; sepärrast hakkasid nad issekeskes nbu piddama, kuida ja mil wisil selle asjale woiks abbi sata. Jubba pari aasta eest laskis aulik mõisa herra ühhe tallomaast  8 taadri maa, koli jaukS wälja moeta, ja lubbas sedda maad eestotsa mönned aastad üsna ilma hinnata koli tarbeks anda. Sedda omma nõu ja sowimist pannid meie armolised mõisa herrad minnewa süggise meie wallawallitsuse  ja wollimeeste ette, kes ka ses nõus ollid, uut koli maea teiseleweel abbikö ehhitada. Kõik ehhituse materjali andis meie armolik paroni  herra ommast käest, ilma hinnata ja said nihästi kolimaea, kui kõik körwalised honed ühhe korraga kassile wöetud, mis Jani paewaks  malmis said. Ehhituse kullo tulli peale 750 rubla maksma ja sest wöttis suremat ossa meie helde paroni herra omma kanda, agga meel olli rahha tarwis, sest üks nurk kolimaeas olli meel tühhi, koli-errel pudus meel. Jah, errelit olli kül tarwis, agga kust rahha wõtta, üht sesuggust riista kätte sada? sest se maksis 140 rubla! Jälle teggid meie armolikud mõisa herrad ommad käed lahti ja kinkisid ka erreli tarbeks rohkem pool rahha ommast käest. Nenda sai meie teine uus kolimaea, isstärranis  meie wallitseja herra Bergmanni juhhatuse ja holekandmise läbbi, Jani päewaks malmis, mis Z. Julil ehk heina Maarja päewal peale jummalatenistust, meie swangeliumi Lutteruse ussu kolimaeaks sisse õnnistud sai. Et ilmuke sel päewa! wägga illus olli, sepärraft olli jubba kaunis warrakult meie koggokonna liikmed ue koli maea pole minnemas ja koggus neid ka kaunis rohkeste kokko. Na kello wie aeal tulli ka meie öppetaja senna ja siis hakkas  warsi pühhitsemine selle lauluga: ..Oh pühha waim meil rulle sa :c." Selle järvele piddas koggoduse öppetaja nende pühhakirja sönnade ülle, mis on t künningate ramatus 8. peatükkis 28 —30 salmis üllespandud, üht wägga tullust ja armast könnet ja pällus selle sees, et Jummal ommad silmad ikka selle ueste ehhitud kolimaea ülle wöttaks lahti piddada ja sedda maea kõige kurja ning kahjo eest hoida ja sedda tööd, mis seal ette wöetakse, nihästi noorde kui mannade õnnistuseks hästi korda minna laska ja sedda õnnistada. Selle peale lauldi: ..Oh wötkem Jummalat zc." Siis tännas öppetaja weel Jummalat kõige selle armo eest, mis ta selle töö jures otti ülles näidanud  ja et ta töömehhi kõige õnnetuse ja kahjo eest hoidnud ja wimaks tännas temma wallawallitsuse ja issiennese nimmel ausat paroni  herrat, kes omma walla rahwale sedda head olli sowinud ja aitnud korda sa ta, mis peale meie armuline paroni herra kostis: ..Su tännust ei olle mul mitte ni head meelt, kui sest, et ma näen, et mo walla rahwas, nihästi  noor kui wanna koli arwastawad, sedda armsaks piddawad ja sealt tarkust otsiwad; agga kui wägga se tedda saab kurwastama, kui ta rahwa polest külmust selle koli wasto peaks näggema." Löppetuseks sai siis weel lauldud: Hoia meid ja õnnista", ja siis läks ni noor kui wanna rõõmsa süddamega iggaüks omma koddo pole. Agga pea kinni Postimees, ma põlle jo weel mitte malmis, mul on jo weel middagit könneleda. Wata, möisawannemad tahtsid weel suremat armastust üllesnäidata. Panne tähhele: Mõisa herra olli mönned perremehhed  ja walla ammetnikut mõisa kutsunud, kelle seltsis ka minna, selle kirja saatja ollin. Aulik  ja armas paroni proua olli üht öhto-sömaaega  walmistanud, kus mitmesuggused wägga supärrast road laual ollid. Kui nüüd igga üks tubliste omma higgemete ihhaldust olli 358