Sakala zg. Wiliandis, ts! Nowcmbrikuu PScwal 1878. l. aastakäik. ms poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht Wastutaja toimendaja ja wAjaandja C. R. Jakobson. Sissekord. Poliitika leht: Kuidas Türklane mängib. Poliitika ringwaatus.  Omalt maalt. Wiliandist- laenu raamatu-kogu. Wiliandi maakonnast: Nigrutite wõtmine. Tartust: tanu-tunnistus.  Tartu maakonnast: Hirmus tulekahju. Wõru maakonnast: Part Suija. Tallinnast: marga amet ja koolide puudus; sõameestc wastawõtmine. Tallinnamaalt: Sega-rendid; Wahaste abikirik. Narmast: Sõameeste wastawõtmine. Riiast: Põllutöö näitus; Lätikeele  uus ajaleht. Kuuramaalt: Rahwa koolid. Pihkwast- Põllutöö  näitus. P eeterburgist: Postiraha; Bcsaraabia koolid; tulekahjud;  pärgade hulk; kindral Radetzki. Tifliiest: Armeenia akadeemia.  Tauriast: Surnu ülestõusnud. Karsist: K. Ä. Suurmürst Mihael. Besaraabiast: Rahwa rõõm. Wõcralt maalt. Bulgaariast  Sofiia päälinnaks; Bulgaaria mässajad. Konstantinoopolist:  Rhodope mässajad; põgenema Türklaste arw; Albaania ühendus.  Bosniast: Hadshi Loja. Rootsimaalt: Uus suurkool. Saksamaalt: Lizaki; kardinal Ledochowski. Prantsusemaalt: Arwamised Afghanistaani tülist; uued senati liikmed; kongressid; sozialdemokraatiased;  arwamised Austria sõawäest; kciscrina Eugenie sissetulek. Jtaaliamaalt: Rahapuudus Watikaanos; laulja Mario; ketserid paapsti silmas. Egiptusemaalt: Niiluse ülewoolamine; rahapuudus. Lifäleht: Ükskord waid õitseb elu-kewade. Pärli -pael. Kolm kuninga tütart. Uued raamatud. Hiina pesumehed Ameerikas.  Nalja Mart ja Kalja Pärt. Kuidas Türklane mängib. küll Türklane minewikust palju oleks õppida wõinud,  siiski mängib ta ikka weel oma kawaluse mängu edasi. Tema oleks jo ammugi ära pidanud tundma, et see temale üksi suureks kasuks saaks olema, kui ta kõigest jõuust Berliini lepingut täita püüaks, künni asjad korras ja tema jälle oma maa peremees wõiks olla. Aga seda ei püüa tema mitte sugugi teha, ja tema soow ei ole mitte, oma lagunewat riiki jälle ruttu julge ja kindla põhja peale seada, maid ta katsub ühel pool ja töisel pool liiwa oma naabrite silma pillata, ja kus wähegi wõimalik pettust taga ajada ja pettusest elada. Temal on küll oma kontralt, see on Berliini leping, aga ta on nagu mõni ülekohtune rentnik, kes oma rendikontrakti mitte täita ei taha ja teda pea ühes, pea töises punktis kawalal kombel murrab. Aga „ülekohus  ei seisa kotis", ütleb wanasõna ja see sõna on ka Türklase juures täide läinud. Kõige esmalt mängis Türklane Wenelasega. Et Inglismaal korda oli läinud, Berliini kongressi peal mõned Wenemaa nõudmised tagasi lüia, armas Türklane,  et tema ka Wenelasega natukene kawalat mängu wõiks katsuda. Inglastest ka taga kihutatud katsus ta sell kombel Berliini lepingut murda, et Wenelasele kantsa kätte ei annud, nagu ka mitte seda jagu Weike- Aasia maast, uus ta Berliini lepingu järele Wenelasele  pidi andma. Alles siis, kui Wenelane ähwardawat  nägu Türklasele hakkas näitama ja see Inglase käest loodetud abi ei saanud, andis ta järele. Nüüd alustas ta aga sedasama mängu töise riigiga. Sell korral katsus ta oma õnne oma wana sõbra Inglasega. Afghanistaani poolt tõusiwad Inglismaale pilwed üles ja ähwardasiwad temale suurt sõda ja laialisi  segadusi tua. Kohe hakkas Türklane Weike-Aasia paranduste ja uuenduste kohta wasta punnima ja ei tahtnud enam midagi neist parandustest kuulda, ehk seda Ml Inglasega maha oli teinud. Aga ka see katse ei läinud korda. Türklane nägi pea ära, et Afghanistaani  tüli sugugi nii suureks maailma tulukeseks ei tõusnud, kui ta lootnud oli, ning andis wiimati järele. Nüüd katsus Türklane sedasama mängu Anstriaga. Madjaarlased tegiwad Austria walitsusele pääwalu, sest sõda ei olnud Bosniamaal mitte nende tahtmise järele. Kohe tarwitas seda Türklane omal kombel ja ei tahtnud  enam mitte seda lepingut Austriaga teha, mis ta Berliini kongressi otsuse järele pidi tegema. Selle ei looda ta kull mitte, et leping sellepärast  tegemata jääb, aga katsub Austriat ommeti natukene  piinata ja waemata ja sellest on temale Ml. Julgeb Türklane juba suurte riikidega sell kombel mängida, siis ei ole sugugi imeks panna, kui ta meikse riikidega, nagu Kreeka, Monteneegro ja muudega, meel imelikumal kombel mäugida katsub. Aga mis on minnaks seesuguse poliitika ots? Kus Türgi riigi asjad paremaks peaksimad minema, seal lähewad nad nüüd iga päcmaga halmemaks. Eüroopa kautab täitsa oma usu ära, Türklane oma kohuseid täitma saab. Iga une sarnatse mänguga hirmutab ta Eüroopa riigid enesest eemale. Aga mitte üksi wäljasmaa asjad ei kaalu ikka enam ja enam Türklase masta, maid ka kodused asjad omas enese riigis. Türgi õnne-mängu poliitika on ka tema kodused asjad nii hukka ajanud, et praegu terwe riik lagunemas on. Albaneeslaste mässamist toetas ja äratas ta esiotsa iga pidi, aga nüüd on Albaneeslaste!  nõu, ennast täitsa Türgi walitsuse alt lahti lüia. Sell kombel ei ole temal ka enam mõimalik,  Kreeklasele ja Monteneegrole seda anda, mis Albaania maa küttest neile andma peaks, ning see sunnib  ka Wenelasi, Meel edespidi Türgi maale jääma, künni kõik Berliini lepingu punktid täidetud on. Niisama  toetas Türklane Rhodope - mägistiku mässajaid, aga see on nüüd ka Bulgaarialased mässama ajanud. Nii on Türklane ühte puhku hea õnne peale mänginud, künni nüüd minnaks omad mälised ja kodused  asjad uii kirjuks ja segaseks on ajanud, et sugugi ette teada ei ole, kuidas ta sette oleku seest mälja tahab  peaseda. Poliitika ringwaatus. Bulgaaria asjad on praegu Euroopas needsinatsed,  kes kõige enam tähelepanemist tarwitawad. Jda-Rumiilias on Bulgaarialased suurel mõedul mässama  hakanud, sest et nad Türgi walitsuse alla mitte ei taha jääda, maid oma maad Põhja-Bulgaaria maaga ühendada soowiwad. Bulgaarialased näewad ette, et neil Türklaste poolt midagi head loota ei ole. Nii kaua kui Wene sõawäed seal on, ei ole neil küll ühtegi kartust; aga nad teadwad wäga heaste, et nii pea kui Wenelased nende seast lahkuwad, siis halwad päewad kohe kätte tulewad. Nüüd meelitawad neid suurtsugu Türklased, kes seal walitsewad, ja räägiwad nendega, nagu oleksiwad nad Bulgaarialaste wennad. Aga nii pea, kui wõimus jälle kartuseta mana timukate  kätte tagasi saaks langenud olema, oleksiwad ka Bulgaarialaste õnnepäewad kadunud. Seda teadwad Bulgaarialased ära ja sellepärast tahawad nad ennema oma werd isamaa ja rahwa priiuse eest ära walada, kui rahuliste wana orjuse sisse tagasi langeda. Sest seal, kus Wene sõawäed Konstantinoopoli alt ära läksiwad, langesiwad Türklased kohe nagu kõige hirm- samad rööwlid Bulgaarialaste peale ja Türgi walitsus ei jõudnud nende tapmist mitte keelata. Kuidas wõiwad  nüüd Bulgaarialased seesugusel 100 l rahuliste pealt waadata, künni ka nende kätte tapmise järg tuleb! Nemad on sõariistad kätte wõtnud ja tahawad  näidata, et nende isamaa jõud ja armastus suuremad  on, kui Berliini lepingu punktide wõimus. Kui wäga uimane Türgi walitsus selles asjas on, tunnistab tema kiri, mis ta Wenelasele kirjutas. Tema katsub seda mässamist Wenelase süüks ajada, aga palub ühtlasi, et Wenelane mässamist lämmatada  wõtaks, mis ta omalt poolt ka lubab teha. See on ikka Türklase wana mood, et ta ennast kõigest süüst ikka kõige pealt lahti püüab teha, siis palju lubab, aga wiimaks ühtegi ei tee, waid köit töistele teha jätab. Ka Bulgaaria mässamist lubab ta lämmatada,  palub aga siis Wenelase poolt abi, et ise ühtegi ei pruugiks teha. Sell kombel wõib ta siis wiimaks jälle enese pealt kõik süüd ära weeretada. Türklane on Eüroopa riikisi juba küllalt ninatpidi sinna tänna wedanud, et nad seda Türklase teed ja neid tema kombeid ei tunneksiwad. Kõik seda teadwad Bulgaarialased wäga heaste ära ja sellepärast ei usalda nad Türklast enam mingisugusel  kombel. Nende päämehed on ühe kirja Eüroopa  suure-riikide ette pannud, kus nad nõuawad,  et terwe Bulgaaria üheks ainsaks riigiks peab saama, nagu seda San Stesano lepingus maha tehti. Kõikide waldade walitsused terwes Rumiilia ja Makedoonia  maal on omad nimed selle kirja alla kirjutanud.  Seda kirja mitme sada allkirjaga on siis kaks ülematsugu Bulgaarialast Peeterburgi toonud, kus nad temast ärakirjad kõikide suure-riigi saadikutele andsiwad. Need kaks Bulgaarialast on Mljekow ja Natshowitsh. Esimene on Pariisi uniwersiteedi peal õiguse teaduse tohtriks saanud, töine on Heidelbergis studeerinud ja on praegu Bulgaaria ajalehe „Maritsa" toimendaja. Töised saadikud tuliwad jälle Makedooniast, kes selle üle ühe märgukirja suure-riigi asemikutele andsiwad, kui kurb praegu Makedoonia maa lugu on. Ka nemad nõuawad, et nende maa Bulgaariaga ühendatud saaks. Serbia ja Monteneegro kohta on nüüd Türgi walitsus teada annud, et ta kõigest jõuust nende maade piirisi Berliini lepingu järele õiendada tahab. Lubamise  ja täitmise wahel on aga Türklase juures ikka suur wahe. Ka ei ole sugugi teada, kas Türklane nüüd weel wõibki seda lubamist täita, kui ta ka tahaks. Serbia piirid on küll suuremaks jauks juba õiendatud, muud kui Wranja on weel saamata, aga Monteneegro juures on Albaanialased takistuseks ees, ja kas need heaga Türgi walitsusele järele saamad andma, on teadmata. Inglastel on kindel nõu, Afghanistaaniga sõda alustada. Emiir Shir Ali on lühikese, aga mõnusa wastuse annud. Tema on ütelnud: „Nad wõiwad oma kõige halwemat nõuu täita aga wõit on Jumala käes!" See wastus on Inglasi hirmsaste pahandanud, kes lootsiwad, et emiir wiimasel otsal meel alla saaks heitma ja neid kummardama ja andeks  paluma. „Seda wastust ei ole wõimalik alla neelata!" hüüawad Inglismaa ajalehed. Inglased