ema laps on, mis see läbi sünnib, siis saab ta kui õige karjane kõik omad talled kõrbe jätma, selle ühe wälja lükatud järele minema ja teda rõõmuga tagasi tooma» Ma ootan. Kui see mitte ei sünni, siis ei ole niisugune jut muud midagi kui kamalus, et nenda ühele walu antakse ja hulgale pai tehakse, et üht wihatakse ja hulka armas  takse, kuna wiimne asi täädawal wiisil risti rahwa juures üsna ümber pöördud on. Meite mana sõna: „Koer saab kolki" on tõsi; aga enne kolkimist peab teomees täädma, kes koer on, muidu kolgib ülekohtusel kombel,  mis J. R. siin teha püüab, mis tema poolt seda alwem ja pölastawam on, et ta seda mitte räägitama asjaga ei tee, maid et teda tema oma haa tahtmine seda priilikult tegema sunnib, woi et ta sääl juures mõne teise prilli läbi waatab, mis läbi silm hästi ei seleta. Woi ehk arwab ta, et iga laulu järel ilma küsimata kiitus peab kõlama? See ei ole aga mitte üle üldine möödi puu; sest sagedaste on kiitmine aja wiitmine, aga täitmine  edasi aitmine. Et ma Kallaste lauljaid õigel kohal kiitma pidin ja seda ka waikset kombel tegin, ei näita Z. R —le midagit makswat.  Wist peaks tema tahtmise järele kiitus kisendama. Sellega ei ole aga kõik inimesed mitte harjunud ja ma loodan, et mind ses wabandakse. Armas J. R. weel paar sõna lõpetuseks. Kuida lugejad näewad püüame meie üks teist juhatada, mis wäga kiidu wäärt on; aga sääl juures eksime mõlemad, mis kuhugile ei kõlba. Kuna m'e nimelt üksteisega magust juttu puhume, tahab meid pilkamine teelt tallutada.  Teie kirjutate näituseks tähenduse teel: «Kahju, jah, wäga kahju, et A. G., kellel üks niisugune peenikene laulo tundmise maim on,- mitte oma paremat ja peenemat tundmist mujal ei ole pruukinud kui teiste laitmiseks." Salwage seda kaunist kanikast teisest äärest: Õnn, jah, wäga õnn! et J. R., kellel üks niisugune tubli sulg on, teda mitte kusgil mujal ei ole pruukinud, kui minu kuklal! Waadake, see tee wiib iga ratta rabasse. Jäägu ta sellepärast seisma, ja kui edespidi niisuguseid pakilisi ja palawaid asju suu ehk süle, uule ehk luule läbi talitKwe, siis üttelgM enne eneste wastu: Pqne tint ja paber kappi! Jahuta weel wähe sappi! Määri pipra paale wöid Siis Sa näitad, mis Sa woid! U. G. Omalt maalt. Pernust. Tulekahjust, Laupääwal 17. Mail, öhto kello pool kaheksa, kohutas tule kel kõik linna rahwast ja kutsus walida häälega: tulge appi, tuli lahti! Inimest langes,  kui murdu senna kokku, aga rohkem päält Vaatajaid, kui tulekustutajaid. Ka meie prii tulekustutaja selts oli pea oma pritsu ja kustumise  abinõudega sääl ja nende wapruse läbi oli tuli ka pea kustutatud, et ei saanud suurt kahju teha. Ülejõe alewis oli kaupmehe Martens'i  hoowi pääl poiste elu korter ja pesuköök, kelle otsas ka kauba aidad, põlema läinud, aga kust tuli hakkanud, et tea keegi; poisid ola alles fiis näinud, kui tuli juba kattuselt wälja käinud. Poiste elu korter ja pesuköök on kül ärapõlenud, aga meie tulekustutaja seltsi wapruse läbi on aidad ja kõik mis nende sees olnud, terwelt järele jäänud; pesuköögi korsnas seisab ka nagu post püsti. Räime saagist. Meie nooda mehed, kes muido rohket räime saaki saanud, kaebawad  see aasta enestel wäga pisut õnne olewad, teewad tööd, aga ei saa suureste, aga seda enam saawad wene kalamehed, kes pöörnoodadega  ülewel kaugel mere pääl püüawad, ja ka wörgumehed, nenda et meie juures pang räimi, mis hakkatuses 35—40 kop. maksis, minewa nädal juba künni 16 kop. eest äraantud.  Ka on Tahkurandas kaunis rohke räime saak olnud, sest et säält suured paadi täied Perno jõkke tulid. Kuida kuulnud oleme, on ka Pootst ja Testama randas seda kala kaunis rohkeste saadud, kas see aga tõsi, selle eest ei woi meie oma pead pandiks anda. Riast. Hul koer. Umbes nelja nädala  eest tagasi, on üks hul koer üht last kiskunud  ja pärast Mühlgrabeni poole minnes 179