Perno Postimees ehk Näddalileht M It 5870 AU«s W«««s,, kesknäddal 18. Märtsil.^ aaSta GeS lehhes seisab. Eestirahwa wiggadest. Ommalt maalt. Peruust: Ilmadest. Pernomaalt: Tullekahjudest. Liwimaalt: Rist többi. Ellajate többi. Äkkiline surm. Mõrtsuka tödest. Willandist: Ladast. Peterburist: Sinod. Posti asjust. Wennekele külla kolidest. Rahha karjatus löppetud. Wöeralt maalt. Saksamaalt: Parlamenti waidlemised. Ministre wahhetus. Suurwürst Mihael Berlinis. Karlsruhest: Surma karristuse waidlemine.  - Stralsundist: Mällestuse pääw tullemas. Meklenburgist: Wasto seismine. Shweitsimaalt: Netshajewist.  Jtaliamaalt: Wanna paawsti turtsumiseft. Mönnesuggused sönnumed. Aeawiteks. Tellimesi „Perno Postimehhe" peale woetakse iggal  aeal wasto, ja sawad jubba wäljatulnud  numrid weel täielikult järrel antud» „Pvstimehhe" hind on postirahhaga 1 rubla 50 kopp» ja ilma postirahhata I rubla 30 kopp» Bormi trükkikodda Pernus. Eestirahwa wiggadest. Kui meie armas Eestirahwas mitte wihhaseks  ei sa ja meie tutti kinni ei karga, siis katsuksime neid kord weel wennalikus armastuses  nende soppast puhhastada; on nad agga nago wahhest mönned tõrkujad lapsed, kes katte ja jalgega wasto rabbawad, kui emma armastuse parrast tedda puhtaks pesta tahhab, siis ei woi meie middagi parrata, sest wäggise ja kurjusega ei te meie middagi; kurjus ei te ial head, süttitab agga wihha, armastus jõuab paljo ennam ja teeb paljo rohkem; sepärrast tahhame ka meie armastuses kõik tehha, ja Mis omma armsa wendade jures pahha näeme ja kuleme, sedda ka armastuses katsuda parrandada  ja kus nad rojased, seal puhtaks pesta. Essimene assi, mis nende jures wägga prugitawaks ja mis neid wagga rojastab  ning targema rahwa melest alwaks teeb, on nende allaline mandumine. Zubba nsrest pölwest sadik, on neil kurrat allati pöigeti hammaste wahhel ja midda wannemaks nad samad, sedda saggedamalt sedda nimme suhhu wötwad. Zssiarranis nored mehhed, kui ninna jubba paar korda klast põhjas käinud, siis on häbbi ja hädda kulatada, kui mitto korda järge möda manna kurrat nende suust wäljü tulleb. Ühhel innimesel, kes jubba nattuke rohkem õppinud, egga ennam juhmist peast eddasi ei jookse, sel on üsna häbbi nende seas olles, ehk nendega jutto aeades. Tahhad sa manna söbber ehk minnuga selle ülle nurriseda, ja mulle sedda süüks mõista, et omma wendi laidan, siis pallun ennesega seltsis nattuke ühhest  kõrtsist möda minna, woi ka linna ulitsat möda kõndida, siis näed ja kuled sa peagi, mis suggustd sönno seal rohkem, kas häid