katk linna sees ja wallide peal, kuhhu waesem rahwas, mis allewitest linna olli põggenenud, kortert ollid wötnud. Sest muidugi nõdrast mäest, mis linna hoidis, langes igga päew 150 —l7O meest katko többe läbbi, issi weel, mis pürjerite seast langes. Kõik maead olnud täis surno kehhasid ja pusärkisi ei õlle kussagilt ennam sada olnud. Üllamast soust on tuhhanded  ilma pusärgita linnast wälja ühte unnikusse  wissatud ja senna jäetud, künni wimaks wennelased neid matnud. Oppetajad ollid ennamiöte,  agga tohtrid kõik selle hirmsa katko läbbi langenud. Hadda läks linnas weel suremaks,  kui wennelased üllema järwe wee ollid  kinni matnud ja sepärrast naesed ja lapsed  Ägna sare peale tahheti sata, sest merre poolt külg ei olnud weel mitte sisse piratud egga kinni, agga Patkull ei lubbanud sedda, sest ta arwas, et söamehhed siis, omma julgust  koggoni kaotawad. Et katk ni hirmus rahwast mahha murdis ja wee hädda linnas suur olli, andsid söa wäggede kommandirid linna wallitsusele nõu, kord katsuda linnast wälja wenne wäe peale minna. Assi olli mitmele  korrale läbbi rägitud ja arwatud, ning pürjerid ka, ni paljo kui ial woimalik, abbiS tahtnud olla, ei olle Patkull sedda ommetige mitte lubbanud. Liig julgus õlleks se ka olnud,  peo täie pool nälgind meestega, sure wenne wäe wasto wälja minna. Septembri ku wimaste päiwe sees olli assi selge, et abbi kussagilt lota ei olle ja lühhikese aeaga ommetige kõik otsas on, sepärrast kutsus  Patkull, kes issi ka haige olli, linna ja ma wallitsust, se on raekohhut, gilde wannemaid  24. Septembril lossi peale nõu piddamisele  kokko ja andis enne teisel päewal sadud kirja, mis Baueri käest olli sanud ja nendasammoti  ka keisre Peetre 1. kirja, mis 16. Augustil kirjutud ja kus ta ni hästi linna kui maad kässib ennese alla heita, neile teada, mis ülle suur jaggelemine tõusis, ühhed tahtsid linna arraanda, teised raiusid wasto egga tahtnud sest kuuldagi. Lin tahtis wiimse werretilgani  wasto seista; pannid nenda kui enne  pissukene ranna wärraw, ka sure ranna wärrawa kinni ja pürjerid walli peale linna hoidma. Kaks päewa parrast sedda, laskis snrremas haige Patkull raekohtule teada anda, et föakohhus sedda mõistust teinud, linnu ärra anda, sest kõige tuggewamast rüggemendist  olla paljast 90 meest weel järvele ja ft olla asjata, weel waöto seista ja Mest ta koggoniste arru ei sada, kuida fe weel wõib sündida. Nüüd ollid teiste silmad ka lahti läinud ja ärranäinud, et wasts seismine wöi.  mata, mis peale siis tingimise punktide polest nõu petud ja ühhendud. Konwerentfi liikmed ollid: obrist Nieroth, Rehbinder, Pahlen ja Mellin, Patkulla nimmel linna kindluse ja söawäggede  poolt; Reinhold Ungarn ja Wabian Stael von Holstein rüütlite poolt ja pürjermeister  Reimers, sindikus Gernet ja oldermann Lanting linna poolt, kes ärraandmise kontrakti punktid üllespannud ja 29. Septembril 1710. Wenne söawäggede üllema wallitseja kätte Harjo mõisa saatnud. Ennamiste kõik punk- tid olla Bauer Keisre Peetre l. nimmel wasto wötnud ja alla kirjutanud. Tullewa kord eddasi. Ommalt maalt. Ühhe õnnetus teise ön. Meie kauba maea Hans Diedr. Schmidt on se aasta raskid päiwi näinud, kaks suurt linna aita pöllesid üsna järge möda ärra, mis läbbi kahjo, mis assekurantsi kassa osjast kandis,  weel suur kül olli. Neid maeasid on agga  süggiseks jälle tarwis, sepärrast peawad nad jälle warsi käösile wöetud ja weel enne süggiset walmiö tehtud sama; seal on siis rohkesti  materiali ja töömehhi tarwis, muido ei woi nad walmiö sada. Eks olle nüüd ön materiali meestel ja töömeestel; essimesed samad  omma kauba eest ja teised omma töö ja waewa eest head hinda. Need aastad kaebas töö-rahwas ikka sandi tenistuse ülle, agga se aasta ei tea nad ennam, mis päewa palgaks peawad nõudma ja et ni rohkeste tööd, sepärrast  pannewad päewa palga ka kaunis kõrge pulga peale, öndab se wahhest ühheö kohtas, et sedda ei anta, mis nöudwad, siis sawad teises kohtas ommetige sedda mis tahtwad. Meie meel ei olle selle polest kadde, waid sowime  neile agga head erko waimo ja jöudo ning kallist termist omma tööd ruttust ja truiste 223