Perno Postimees ehk Näddalileht M 45. !872 KHnes , neljapäew 26. Oktodril.^ aasta. SeS lehhes seisab. Ärge heitke omma ussu lotust ärra. kelle tagga rohke tassumine. Ommalt maalt: Riast: Suurwürst Aujärje pärria reisist. Wäljapandud laps. Tartust: Uus öppetaja. Eestimaalt: Tallinna nõia ellust. Ammetite ja kohhade muutmisest. Tülli löppetus. Peterburgist: Kolera ja rõuged. Moskwaft: Tule laewa kaptein. Amurist: Wee upputusest. Kurganist: Hobbuse wargad. Wõeralt maalt: Saksamaalt: Wäljaründajatest. Prantsusemaalt: Prints Napoleon. Jtaliamäalt: Paawst ja Antonelli. Inglismaalt: Prints Napoleon. Nemad sönnumed. Ärge heitke omma usso lotust ärra, kelle tagga rohke tassumine. - 11. ..Kas se peaks üks warras ollema, woi ei olle, ma tahhan ommetige wahti minna," sellega  löppetasime minnewa kord omma juttu; tänna hakkame jälle sellega peale: Ja ta pugges  sallamahti wilja aita, täidetud kottide warjo,  kust ta hästi nähha wöis. Weel ei olnud  kesk öö aeg, kui herra hakna tagga krabbinat  kulis, marsi olli ka pea jubba nähha, üks mees tulli haknast sisse ja jäi kui post sure wilja unniko jure seisma ja watas üksi silmi selle peale, nago õlleks ta sedda kõik ühhe korraga tahtnud omma tasko pista, pärrast ütles na pool waljo heälega: ..Oh Jummal! oh Jummal! ma pean sedda teggema! sa tead, et ma sedda pean!" selle peake- wöttis kotti taskust, teggi sedda lahti ja hakkas wilja sisse pannema. Uggü herra olla wägga hästi näinud,  kuida ta käed sedda tehhes wärrisenud, mitto korda jänud ta wahhel mõtlema ja kui kot jubba polel täis olnud, olla ta käed körwa mahha langenud ja ta issi kui post püsti seima  janud ja kui ta nenda nattukest aega olli seisnud, olla ta öölnud: Jummal,  mis ma pean teggema? kas pean warrastama,  woi pean ma omma naese ja lapsed laskma nälga surra?" Jälle nattukse aea pärrast hakkanud ta kotti suud kinni sidduma ja öölnud  issi sea! jures: ..Jummal anna mulle mo patto andeks !" selle peale hakkanud kotti selga uppitama ja torni kel 12 löma. Nenda ennast  wasto ku walget pöördes olla herra sure ehmatusega ärratundnud, et se warras sesamma  mees olnud, kes tedda tänna pallumas käinud  ja kelle wasto ta wägga köwwa olnud. Ta olla selle waese mehhe süddame wallo ja wöitlemist  wägga hästi ärratundnud, mis ka wägga ta ennese süddamest läbbi käinud. Weel wadanud  ta mönni silma pilk pöllewa silmadega wilja kotti peale, siis wötnud kotti põhjast kinni, puistanud wilja wälja, rullinud kotti kokko, püstnud tasko ja öölnud: ..parrem nälga surra, kui warrastada ning läinud sealt sammast  haknast jälle wälja, kust olli sisse tulnud, ja kaddunud herra silmist. Kõik sedda näh-