wana järje peal. Albaanialaste ühendus seisab ikka weel kõigest mäest selle wasta, et Albaania maast mõned tükid Monteneegro külge saaksiwad, nagu seda Berliini lepingu järele peaks sündima. Nemad lubawad  ennast ennema Türgi walitsusest lahti ja Itaalia walitsuse alla heita, kui oma maad lõhkuda laseksiwad.  Kreekamaa piiride õiendamine seisab ka weel wana järje sees. Türklane ei taha selle tüki poolest Berliini lepingut täita, aga töised riigid, nimelt Prantsusemaa, käiwad kangeste tema peale ja lubawad selle eest seista, et Kreekamaa tõeste suurendatud saaks. Bulgaariamaal seatakse suure hoolega kõik riigiwalitsuse  asjad mõnusaste käima ja peetakse seal ka kangeste seeüle nõuu, keda Bulgaaria würstiks walitseda  tuleks. Austria ja Türklase wahel on ka weel kõik nii segane, nagu manal aastal. Oma lepingut Bosnia  ja Hertsegowina maa kohta ei ole nad mitte malmis  saanud ja ei ole sellest lepingust ka enam ühtegi suuremat juttu. Nüüd nägelewad nad kauba kallal Nowi-Basari ja mõne muu linna pärast, mis Austria ka Berliini lepingu järele oma alla wõib wõtta, aga kas sellest kaubast paremat wälja saab tulema, on teadmata. Türklane nõuab seal ka Austria walitsuse ajal ülemwalitsuse õigust, mis aga Austria mitte lubada  ei taha. Ja nii lähemad asjad ikka kirjumaks, et pärast wist jälle mõek ükst wiimast otsust anda wõib. Konstantinoopolis, päälinnas on asjad weel kõige kirjumad. Seal oli mässamine igal silmapilgul tulemas, mis Sultan seeläbi waigistas, et wabameelelise  Kheireddin-Pashaa mõne nädala eest tagasi suurwesiiriks walitses, kes suurelt kõiksugu waba seadusi  elusse pidi kutsuma. Aga nagu sarnatsel 100 l ikka Türgimaal on olnud, seesugune wabameeleline walitsus ei kesta seal kaua ja nüüd räägitakse juba kangeste sellest, et uus suurwesiir ennast jälle pea ametist lahti saada wõtma ja tema asemele wist Said Pashaa tulema. Ka Itaalia uus ministeerium on kaalumas. Seda oli ette ära näha, sest Depretis oma ministeeriumiga  ei ole õiguse pärast kellegi partei meele järele. Parlamendis ja tähtsa asjade juures ei saa parlamendi healte paljus mitte temale julge olema. Saksamaa katoliiklaste päämehed olla paapstile et Saksa riigiwalitsus temaga mitte "mängu ei mängida, waid Saksa katoliiklaste eestwedajate ja Rooma paapsti wahel wihawaenu sünnitada  püüda. Seda ütlewad küll katoliiklaste päämehed  Saksamaal, aga seda ei ole sugugi uskuda, et nende ja Rooma wahel mitte wahetpidamata üksmeel  ei oleks walitsenud ja nemad kõik, mis nad tegiwad,  wastastiku kokku rääkinud. Seks walitseb Rooma  watikaanos (paapsti lossis) liig kawal ja peenikene  poliitika. Kui ka wahel näitab, nagu läheks Saksamaa kiriklaste ja Rooma poliitika töine töise, siis wöib julge olla, et see muud ei ole, kui silmakirjaks  käsile wõetud mäng, kellega maailma eksitada püütakse. Rooma kiriklased on ikka üks meel, ja kes seda ei ole, see ei ole ka mitte.enam nende seltsi liige. Mis paapstile kõige enam muret teeb, on Prantsusemaa  asjad. Tema kardab, et seal Gambetta warem ehk hiljem presitendi tooli peale wõiks saada, ja siis oleks seal kiriklaste walitsuse aeg otsas. Sellepärast  on paapst Prantsusemaa piiskoppidele ringkirja saatnud, kus neile seks nõuu ja eeskirju antakse, kuidas  nad omalt poolt keelata wõiksiwad, et Gambetta woli ja tähtjus ei kaswaks. Soomemaalt tulewad sõnumed et üleüldine wäeteenistuse seadus seal Keisri Herra poolt kinnitatud  olla saanud. Seda seadust teretawad Soomemaa ajalehed suure rõõmuga. Tema pidada aga alles aastal 1881 tegewalt elusse ärkama. Sellest seadusest  saame edespidi pitkemalt rääkima. Omalt maalt. Wiliandis. Kohe uuel aastal oleme sunnitud, Riia Saksakeele ajaleht „Zeitung für Stadt und Land'ti" meele tuletama. Meie wanad lugejad ei saa seda imeks panema; aga oma uue lugejatele peame ommeti näitama, missugune wennikene meie Riia naaber  on. Meie olime mullu aastal kord ütelnud, et „Zeitung für Stadt und Land " wabameeleliste mõisnikute  ajaleht olla, mis see ajaleht ise aga mitte õige ei ütelnud olewat. Meie saime pärast ka ise aru, et raskeste eksinud olime, kui nimetatud ajaleht wabameeleliseks  nimetasime. Nagu meie.nüüd aru oleme saanud, on „Zeitung sür Stadt und Land" Noor- Sakslaste ajaleht, kellel see ülemaks eesmärgiks on, meie Balti maid saksastada. Sellepärast on Eestlaste  ja Lätlaste rahwauslikud püüdmised nagu kihwt temale ja ta seisab ühtepuhku seesuguste rahwausliku ajalehtedega riius, kes Eestlaste ja Lätlaste rahwause eest kostawad. Isegi on mõista, mikspärast ta „ Sakalat"  silma otsas ei salli, mikspärast meie Eesti Aleksandri kool „surnud sündinud laps" tema silmas on, ja mikspärast ta ka „Eesti Postimehe" eest nii kangeste kostab, nagu mullu sagedaste nägime. Peaks edespidi tarwis olema, siis wöime kõik seda, mis praegu ütlesime, „Zeitung sür Smdt u. Land i" kirjadest ette tunnistada. Meil oleks muidu hea meel, wahel „Zeitung s. Stadt und Landega" waielda, aga et ta enamiste seal juures mitte õiget teed ei kõnni, seda on hale näha ja kautab meie auutundmise selle ajalehe wasta. Wastalisega aga, keda meie mitte auustava ei wöi, soowime ikka nii weche kui wõimalik kokku puutuda, ning meie näeksime sellepärast hea meelega, et meil oma Riia wennikesega nii wähe kui wõimalik tegemist oleks. Aga õnne ei anta meile kauaks ajaks, ja oleme sellepärast ka täna kohe uuel aastal sunmtud, oma Riia wennikeft enesest eemale tõrjuma. „Zeitung sür Stadt und Land'i" sõnade järele olewat „Sakala" ütelnud, et koolmeistrid, kes Paistu kirja alla omad nimed kirManud, mitte Paistu koolmeistrid  ei olla, waid selle kihelkonna piiri ääres elada. Kust on „Zeitung u. Ld." seda meie ütelust wälja arutanud? Omas 38. numris ütleme: „Et aga mitte jälle uus hingekirMamine kusagil ei tuleks, anname ühtlasi ka teada, et kõik nimede alla kirjutajad  mitte Paistu kihelkonnas ei ela, waid mõned ka (!) töiste kihelkondade waldades Paistu piiri ääres." Meie arwame, et see ommeti küllalt selgeste üteldud on. „Zeitung f. St. u. Land" tahtis meile hoopa anda, kepp aga kargas meie kätte ja hoobid langesiwad  tema enese pihta. Nüüd käänab ja wäänab ta ennast meie ees ja tahab uue wõeriti ajamiStega peaseda,  aga nii kaua kui ta enam tõe poole ennast ei tunnista, ei pease ta meie käest. Waadake wennikene, Aawik ja Pausk on just Paistu koolmeistrid ja Laane üksi Kõpo kihelkonna - koolmeister. Mis Teie nüüd ütlete, ehk jääte täitsa wait? Töine asi, mis sneil „Zeitung sür Stadt und, Landiga" õiendada on, on see tema ütelus, et meie tema sõnu waleste ümber olla tõlkinud. Meie olla „Unwahrheit" „wale" ümber tõlkinud ja see olla wale, sest „wale" pidada Saksakeele „Lüge" tähendama.  Meie oleksjme „Zeitung f. St. u. Landele" wäga tänulikud, kui ta ütleks, kuidas „Unwahrheit" tõisiti Eestikeele ümber wõib panna, kui „walega". Seda küll „Zeitung sür Stadt und Land" mitte ei wõi ütelda, ehk ta peaks ühe uue sõna Eestikeelele looma, kellest mitte sugugi teada ei ole, kas teda meie keeletundjad wasta wõtawad. Näikse, nagu oleks terwe partei mehi meie maal, kes ennast sõna „wale" ümbertõlkimisega  Waewab. Ongi juba ka need tõlkimise katsed niikaugele ulatanud, et „Sakala" wäljaandjale  paar-protsessi kaela on toonud. Nüüd tuleb „Zeitung f. Stadt u. Ld." neile tõlkijatele ka weel appi. Et nad ennast aga mitte liig palju Eestikeele uurimisega ei waewaks, anname teada: „wale" on Saksakeele „Unwahrheit", „walet rääkima" tähendab „Die Unwahrheit reden"; „lügen" on aga Eestikeele „waletama" ja „Lüge" „waletes". Nii on meie Eestikeel  ja kes neid sõnu meie lehest tõisiti ümber tõlgib, see räägib walet. Kolmas asi, mis meil „Zeitung sür Stadt und Landega" on, läheb juba õige inetu asjade liiki. Selle tükis katsub „Zeituug sür Stadt und Land i" redaktor  Paron von Heyking „Sakala" redaktori C. R. Jakobsoni maailma ees määrida. Omas 44. ja 45. numris olime kaks koolmeistrite kirja awaldanud, kus nad omi soowimisi awaldasiwad, et Jakobsoni kooli lugemise raamat koolides laialisemalt pruugitawaks saaks. „Sakala" ajaleht ei ole mitte üksi tema redaktor  ehk toimendaja, waid „Sakala" on kõik kaastöölised  seltsis, nagu lugu iga muu ajalehe juures on. Keegi ajaleht ei tohi aga parteiline olla, waid igal asjalikul seletusel peab seal oma ruum olema. Aga niisama kuidas iga ajaleht asjalikuid kirju wasta wõtab, kellega ajalehe redaktor ehk laitust saab, niisama  wõib ta ka kirju awaldada, kus redaktori kiitus sees seisab. Et meie õpetaja Hurdi kirju ja muid omas ajalehes oleme awaldanud, tunnistab selgeste, kuidas meie ikka kõige auusamat teed oleme püüdnud käia, mis meie oma wastaliste juures mitte ikka ei leia (praegu on Sakala wäljaandja töine wastus õp. Hurdile nii heaste „Eesti Postimehes" kui tema kaitsjate  ajalehtedes trükkimata). Nüüd tuleb „Zeitung f. Stadt und Landi": redaktor Paron von Heyking ja näitab oma ajalehe kahes numris SW ,a 294, kõige inetuma sõnadega, kmdas „Sakala E. R. kobsoni raamatuid lasta kiita ;a soowttada, et imeks tulla panna, mikspärast ka mitte kohe hmnad p müümise  kohad ülesse ei olla pandud. Ka tuli õpetajatega,  Jumala sõna ja kristlikliku armastust tarwitada Sakala" seks, Jakobsoni raamatuid laiali lautada. Nii näitab Paron von Heyking kahes omas numns oma lugejatele ette. Tõeste, snn on nn metu muda wälja walatud, et meie aga õige wastameelt tema ligidale  astuda wöime. C. R. Jakobson on omad lugemye raamatud igawese aja peale ära muunud, nn et temal  mingiiugust kasu sellest ei ole, kas neist uks ehk tuhat ära müakse. Ka ei ole neid kellegil tarwis koolidesse soowitada, sest ülem kooliwalitjus on neid head leidnut olewat ja on nad kooliraamatuteks kinnitanud.  Asi on aga see, et mõned õpetajad, oma wiha Sakala" wasta awaldades, neid koolmeistritele siiski pruukida ei luba, ja pealegi mõnes kohas, kus neid juba mitu aastat pruugitakse, koolidest jälle wälja püüawad wisata. Seesuguste püüdmiste wasta on ,Sakala" kohus wöidelda ja sellel asjal ei ole (5. R. Jakobsoni ehk tema kasuga ühtegi tegemist. Et aga „Sakala" wastalised omale sell kombel sõariistu tema wasta otsiwad, see tunnistab, missuguse õhtumaa  waimuharimise järje peal nad seisawad. Terwet ~Jeitung sür Stadt und Land i" parteid selle inetu määrimise eest süüdlaseks teha, seda ei tule meile meelegi.  Aga selle ajalehe redaktori Paron Edmund v. Heykingile annaksime nõu, üht raamatut lugeda, mis hilja aja eest tagasi Riias wälja on tulnud, selle pealkirja all: „Em letztes Wort über Herrn Johannes  Lütkens von Edmund v. Heyking." Kui ta nimelt selle raamatu 4. lehekülge lugeda, ja ühtlasi eesnunetatud  „Sakala" laimamise peale mõtelda tahaks, siis saaks ta ehk aru, mis need sõnad seal tähendawad: „Es liegt System in dem Prozesse, vermittelst dessen Herr eine Verläumdung anfertigt." Waene talw. Meile kirjutatakse mitmelt poolt, selle üle, kui waene tänawu metsades tööd teha on. Metsadest ei saa puid ega heinu kätte, sest maa ei ole kusagil külmetanud ja paks lumi, mis peale tuli, ei lasegi teda enam kinni külmetada, mingu külm ka nii kõledaks kui tahab. See waewaline olek teeb põllumeestele wäga suurt waewa; ka ajab ta puude ja heinade hinnad weel kõrgemale, kui nad muidugi juba on. Tartust. Dr. Friedrich Reinhold Kreutzwaldi  75 aastane sündimise päew 14. Detsembril  1878. Omas 46. numris oleme sellest pidust juba lühidelt rääkinud. Täna tahame kõnedest jutustada, mis sellel pidul peeti, kust lugejad näha wõiwad saada, kui suurt auustamist Dr. Kreutzwald igas seisuses meie maal leiab. Nagu enne ära oli räägitud, tuliwad õnnesoowijad kõik kella 12. ajal enne lõunat pidumajasse kokku, kus kõige pealt prosessor  Dr. keo Meyer „Õpetatud Eesti Seltsi" nimel kuulsat Kalewipoja laulikut südameliku sõnadega teretas. Tema tähendas liigutatud sõnadega seda rõõmu ja kasu, mis sellest „Õpetatud Eesti Seltsile" saanud, et Dr. Kreutzwald Tartusse elama asunud, ning tunnistas, kuidas tema, kõneleja, ja töiste õpetatud  meeste kõrge auustamine piduandja wasta igapidi  seda suuremaks tõusnud, mida enam nad teda tundma õppinud. Peale selle, kui Dr. Kreutzwald paari liigutatud sõnaga wastanud oli, teretas teda „Eesti Kirjameeste Seltsi" president J. Hurt järgmiste  sõnadega: „ Kõrgest auustatud ja südamest armastatud  tohtri herra! Juba toona tungis „ Eesti Kirjameeste Seltsi" ja mujate Eesti seltsidesse teadus, et Teil täna tähtis päew saab olema. Kolm weerändaastasada  on nüüd mööda läinud, kui taewas Teile elu kinkis. See elu on Eestirahwale kalliks saanud. Müu kümmend aastat olete Teie wäsimata kirja tööl Eestirahwale õpetust annud ja waimu walgust kaswatanud.  Selle eest tänab Teid Eestirahwas südamest.  Teie tõite meie esiwanemate mälestused unustuse  waiba alt jälle walge ette ja tegite neid meile kalliks; Teie kudusite waimurikka osawusega nimelt kuulsa Kalewipojale uue kuue ja äratasite selle Eesti wägnnehe uueste elule. Selle eest saab ka tulew põlw Teld tänama ja unustamata auustama. Meile Kirjameeste  Seltsis" olete Teie kõigile äratamiseks ja hiilgamaks  eeskujuks olnud. Tänuga oleme selle loa wasta wõtnud Teid omaks auu-presitendiks nimetada. herra, täna tähtsal päewal meie südamelikku  onnesoowimist ja auupakkumist lahkeste wasta. wecl kaua Teie päewi ja tehku laheks  Teie elu õhtu." Siis luges õpetaja J. Hurt onneso onn ette, mis „Kirjameeste Selts" kuld tähtedega  auukuM oli trükkida lasknud ja ka Edasi-,