kust wötta ja misga maksa; issiärranis nõutakse  krono wölgasi wägga köwwaste tagga; neil on weel wägga waesed päwad! Üks assi teeb meile suurt murret tullewase aea peale ja need on meie talli - wilja põllud. Rukki orras olli süggise issiennesest jubba waene ja siis tulli weel us ja sõi mönned wäljad üsna paljaks, egga woi muul wisil jada, kuid peawad kewwade ue seemnega külwatud  sama. Head orrast põlle paljo kussagi! Hoidko wanna taewa Tädike, mis süggise mahha tehtud ja önnistago meie pöldusi ka tullewa sui rohkeste. Ommalt maalt. Per««st. aegne sui.) Sest sadik, kui mälletama olleme hakkanud, on jubba liggi kuuskümmend aastad aega, agga et meil Jöulo pühhil must ma ja sumpus ilmad olnud, nago se aasta ollid, sedda põlle paljo olnud. Kui mitte liig libbe põlleks, siis olleksid ka meie karjatsed omma karjadega, otse kui Petlema  karjatsed, Zesuse sündimise aeal, öitsel wöinud olla. Lumme pörmukest põlle kussagilt  poolt leida. Saeab wahhete wahhel nattuke  räitsakast, mis muud põlle, kui wessi. Meie kuleme selle polest wägga paljo nurrinat ja nukkert meelt ollewad, ja ka saggedaste Jummala pilkamist, et meil õiget talwet põlle, selle wasto tahtsime öölda: Meie põlle kellegi kohtomöistjad, weel wähhem Jummala lodud asjade ülle, ja et meie ni mõistmata olleme, et julgeme Jummala wasto nurriseda, sepärrast nuhtleb temma meid sesugguste ilmadega ja mönne sugguste többedega. Õlleks meil rohkem  lotust Jummala peale, siis annaks Jummal  meile talwet talwe aeal ja suit sui aeal. Tallinna maalt. Ae tallorahwa seaduse Harjomaalt kirjutakse  Tallinna seitungi läbbi: „Ei mitte pisukese  murrega mõtlesin ma kolme aasta eest Laggasi, kus uus tallorahwa seadus perremehheks  astus: kuida sawad tallorahwa asjad nüüd minnema? Peale selle, kui need kolm aastad mädas ja ued wallawannemad ja am- metmehhed jälle wallitsetud, arwan ma töe möda tunnistada woiwad, et surem ossa Harjomaal  omma tallitust parrem tallitanud, kui lota olli. Surema ossa koggokonnades on keik wägga hästi läinud ja uus seädus täieste petud, kus ued koggokonna wannemad wanna harjutud wisi ja kombe järrele, omma mõisa herraga kässi käes käisid ja walla asjade tallituses  ja nende kasso pärrast ühhes nõu piddasid  ja kus issi ue seädusega, mis neile suremat  õigust annab, agga ka suremat arroandmist  nõuab, ei armand korda samad, mõisa herra käest seks öppetust ja juhhatust pallusid. Kus se wanna ühhenduse sidde mõisa herra ja koggokonna wahhel olli katkenud ja koggokonna  wallitsus ue seäduse järrele issi perremehheks  hakkasid, on mönni wallitsus wägga kommistanud, kus koggokonna warra paljo raisatud, ja kihhelkonna kohtul, kui järrelwataja kohtul mõnda teggemist olnud. Ni paljo kui mul teada, on sedda pissut olnud, et kegi wallakohto mõistusega põlleks rahhul olnud ja kihhelkonna kohtuse kaebama läinud, uks tunnistus,  et nad ommas ammetis mõistlikult igga asja mõistnud järrel kulada ja otsust anda. Walla maggasinide ja laeka warra, mis mõisa herrade murreliko holekandmise läbbi koggotud, on ennamiste iggal pool nende kolme aastase wallitsuse aea sees rohkem ehk wähhem kahhanenud, mitte ükspäinis seläbbi, et nälja aastad ollid, waid seal on muud wigga jures olnud. Paljo kirjum on luggo seal, kus walla wallitsus mõisa herra käest lahti lasknud ja omma tahtmise järrele lähhäwad kuhhu tahhawad ja tewad mis arwawad, olgo se siis hea woi mitte. Kihhelkonna kõhtude kohhus  on, wallawannemate ja wollimeestele kowwaste kätte öölda, et nemmad walla warra ülle wastust peawad andma ja mis sest pudud,  issi maksma. Mis ma tännini sest uest wallitsusest ollen näinud, woin ma omma arwates  kül öölda, et aega möda asjad tallorahwa  omma tallituses wägga hästi sawad minnema. Annia mõisas, 9. Detsembril 1869. Ung ern-Sternberg. Tallinnast. sUus Kuida ommal aeal kõnnelesime, surri Olewiste kog- 11