Perno Postimees ehk Näddalileht S9 I«7t ISnes neljapäew 30. Septembril.^ aasta. Ses lehheS seisab: Wanna Mäekülla Jakobi külla jut. Ommalt maalt: Perm,st? Rahwa ohkamine. 200 tuhhat rubla wöitnud. Riast: Auro mässin. Peterburgist: Keisri Herra reisist. Suurwürst koddo.  Raudtee  ammetnikudest. Kolera többest. Laewade surmast. Witebskist: Ebbaussust. Moskwast: Mahhalastud tiger. Wöeralt maalt: Saksamaalt: Prantsuse asjust. Prantsusemaalt: Wabbandus. Saksa waggedest. Jtaliamaalt: Prantsuse ja Jtalia wahhelisest asjust. Donimaalt: Kunninga reisist. Uemad sönnumed. Wanna Mäekülla Jakobi külla jut. 11. Minnewa kord lõppetasin omma jutto sellega,  et sedda suurt ja kallist prouat nähha sada, tänna tahhan eddasi jutlustada, kuidas luggo läks. Istume siis mahha ja hakkame peale, aeg M kallis ja lühhike, süggisised tööd sunniwaö tagga. Siis nüüd: Warsi selle peale, kui ma sedda mõtlesin, hakkasid sured tükkid merre peal mürrama ja selle järrel olli nattuke jälle waikist aega, siis olli suur hurra hüüdmine saddama pool, mis m'agi järrel katsusin tehha, mis ülle ma teiste ümber seisawa rahwa käest hästi naerda sain, sest et sedda enneaego teggin. ..Jubba tullewad,"  kuulsin ma mönned ütlewad; ma kähmasin  kübbara kaenlo alla ja sirrutasin silmad ka senna pole, kust neid odeti tullewad. Korraga  näggin ka mitto uhket tõlda tullewad, üks sõitis nattuke maad teiste ees, küllad seal sees ta wist o, mõtlesin ma, agga ei olnud, üks kindral woi kaptein, woi kes ta olli üks söapeälik ta ikka olli. Agga sijs! ja siis! nägo soe lein kais ülle mo ihho; punnase  kampsuliga mees istus teise hobbuse selgus  ja sõitsid linna pole; midda liggimale tõld jõudis, sedda rahhulisemaks laks südda; sest meie keiserlike ausa Proua lahke ja armas näggo kaotas kõik kartust südvamest. Otse kui mo õnneks, juhtusin ma senna pole teed, kus pool meie kallis Proua töldas istus. Mul ei tulnud sedda melegi, egga olnud ka seks ni päljo aega, et õlleks ka muud ehtid ja illo tähhele pannud, sest nad söitsiwad jo lahtises töldas, agga na paljo putus ommeti mo silma, et illus sinnine taewa karwa leit tal selgas olli. Agga temma armas ja lahke näggo jäeb mo mele, ni kaua, kui ma ellan; kui ma ka .kül teist ni paljo weel peaksin ellama, kui ma jubba ellanud ollen. Mõtle ommetige! Just kui ma seal tee äres seisin ja silmad ni laiali aeasin, kui nad agga andsid, olli mo melest otse kui õlleks ta omma helde silmega mo peale wadanud;  kas ma enne sedda wöisin möttelda, et minno sugguse waese ..tallopoeal" kuida