pähä kinni ja kisub tüki nahka kõige juukstega ära! Turu kaal on mana turu ülewaatajaga mõlemad ühe järje peal. Kaalul ei ole muud, kui kaks puu lauda. Kas naad õiged ehk kõwerad, selle peale ei waata keegi! Turu ülewaatajal ei ole muu asjaga tegemist, kui waatab aga, et paar kopikat kaalu raha peaks saama. Talu rahwale anname nõuu, oma kaupa mitte ülesostjatele ära müüa, kes päris petised on ja sest elawadki. Sinna juure oleks wäga soowitam, et politsei silmad kord ka üle turu waatama ulataksiwad ja ta sinna ühe niisuguse seaduse paneks, nagu Riias ja muial linnades juba on. -Ka oleks soowimise wäärt, kui õige köwaste selle peale saaks waadatud, et kõigil tee kajakatel ja turu hakkidel kauplemise paberid oleksiwad." Tartu linnast. Tartus on 28. Märtsil suur õnnetus sündinud. Seitse uniwerfiteedi õppijat on lootsikuga puusilla alt läbi tahtnud sõita, peele ots puutunud aga silla külge ja lootsik läinud ümber. Kolm meest hoiawad lootsiku serwast kinni, kaks ojuwad  jõe kalda poole, aga wiimast kaht ei ole näha. Wiimaks jõuab üks/ojujatest kaldale, aga töine on, nii palju kui õhtuse pimeduses tunde, alla wajumas.  Seal tõmbab Andres Lukk (Põltsamaalt päris) ruttu woorimehe hobuse pealt ohjad ära ja wiskab otsa uppuja kätte, kes neist kinni hoides sell' kombel jõest walja peaseb. Waheajal on ka Jüri Blum (Rewoldist)  Anton Banzoni seltsis ruttu lootsikuga ümber wajunud lootsiku juure sõudnud ja seal kolm meest wälja tõmbanud. Aga kaht noort meest ei ole kusagilt  leida: kangeste woolaw wesi on naad jõe põhja ehk edasi wiinud ja naad on pragu meel kadunud. Need kaks õnnetu noort meest on: Alwill Grewingk,  Kuresaare linna tohtri poeg, ja Benedict von Helmersen, Akadeemiku G. von Helmerseni poeg Peeterburgist. Jumal trööstigu ise nende wanemaid selles kurbduses! Peale selle kui Tartu linna w olik o g u omal töisel istumisel otsuseks oli teinud, et uue lmnawanema  palk 3000 rubla aastas saada olema, walitsedi  linnawanem ise ära, ning saiwad: Dr. G. von Oettingen 33 healt, kaubapürjermeister W. Töpsser 20 healt ja 3 healt langesiwad kolme muu kogu liigete  peale. Dr. G. v. Oettingen on sellepärast linnawanemaks  walitsetud. Tartu Saksakeele ajaleht „N. D. Ztg." räägib  sest, et Wenemaal kangeste selle poolest tööd tehakse, kahe klassilisi koolisi asutada, kus õppijad töiste õpetuste kõrwal nimelt ka majapidamises ja wallawalitsuse  ametite kohustes õpetust saamad. Siis lisab nimetatud ajaleht juure: „Meie ei wöi mitte nimetamata  jätta, et ka meie maa koolid selle poolest laiendamist  tarwitawad. Kõige mõnusamad kohad, kus noored mehed ennast walla ametite peale ette wõiksiwad  walmistada, oleksiwad meie kihelkonna koolid. Suuremaks jauks tunnewad nende koolide õpetajad wallawalitsuste tarwitusi ja on osast ise ka mallaametite  liikmed. Sellepärast wõiks meie kihelkonna koolide programmi ilma kahjuta ses tükis laiendada, mis tõeste meie maale kasuks oleks." Seie lisame juure: wäga hea nõu! Muidugi ei oleks siis enam wõimalik, meie küla poissa ilma aegu nii palju Saksakeelega  wintsutada, nagu praegu. Wõru maakonnast. Kanepi kihelkonnast, Põlgaste  wallast kirjutatakse meile, et seal üks uus koolimaja  tänawu Weebruari kuul sisse õnnistatud, mis selle poolest tähtjas, et seda koolimaja Põlgaste ja Hunni mõisa pärisherra N. v. Roth oma kuluga malmis olla lasknud ehitada ja wallale kinkinud. Üksi materiali olla wald kokku wedanud. Koolimaja olewat 10 sülda pitk, 5 sülda lai ja 2 sülda kõrge (põrandast  laeni), ning igas maja otsas olla weel töise korra peal ilusad magamise ja riiete kambrid lastele. Kirjasaatja  räägib edasi, et nimetatud herra v. Roth üleüldse  üks rahwakoolide sõber olla. Mis kiiduwäärt, see on kiiduwäärt, ning soowida oleks, et aga kõik mõisa omanikud sedawiisi teeksiwad ja üles näitaksiwad, et naad mitte üksi Isamaa käest omale kasu ei mõista pärida, maid ka Isamaa kasu taga mõistawad nõuda. Üksi siis wõime oma maad õnnelikuks kiita, kui kõik tema lapsed ühel kombel tema edenemiseks tööd teemad. Tallinnast. Tallinna linnawanem Riesemann on ennast waewalise terwise pärast selle ametist lahti wõtnud. Künni 22. Aprillini oli Tallinna sadamasse jo 179 laewa wõeralt maalt sisse jooksnud. Harjumaalt. Hilja aja eest tagasi Mutasime jo kahest Jõelehtma kool im ajastu RWra htva pühapäewa  lehe" järele, kui nurjatu oleku sees needsamad on. Nüüd tuleb meile selle kihelkonnast kiri, leA. sarnast  lugu ka meel sette kihelkonna kolmandamast koolimajast  M. hallas jutustab. Kirjasaatja ütleb: „ Kooli toa suurus on kõigest waewalt 4V> sülda (6-jalast) pitk ja waewalt 3 sülda lai, kus 50 last õpetust saamad.  Ka on koolituba wäga pime, sest et tal kõigest kõiki akant on. Niisama korrata lugu on ka muu kõrwaliste ruumidega, sest toidu ja magamise riiete tarwis on endine nõnda nimetatud kõrtsi leti tagune, kuna magamise kammert polegi. Selle suurus on aga jälle kõigest kõiki kohtu puuriga (!) ühes rohkeste  2V2 sülda pitk ja IV- sülda lai. Kohtu puur, mis sellega koolis teha? saab lugeja küsima. Miks mitte! Suure M. walla koolimaja on üks endine ametist lahti lastud kõrts, ja kes Tallinna maa kõrtsist jo näinud, see teab, et seesuguses koledas hurtsikus keegi ilma suure seltsita ei julge elada. Sellepärast on see koolimaja ühtlasi ka M. ja wangimaja.  Kohtupäewal peawad lapsed muidugi koju minema,  wallakirjutaja ja koolmeistri" kambri pannakse „kohtu kull" laua peale, kuhu ta sealt peaseb! kohtumehed istumad laua ette, rahvas on koolitoas, asi ka. See koolmeistri kammMHn küll nii waene, et külmal ajal üksi kasuka sees wõid olla, aga kui mütsi õige kindluste pähä' pistad, siis teda sisse mühaja tuul ka pääst ära ei mii, Ha külm sind kasuka ja kinnaste sees just ka ära ei wõta." Nii kirja saatja —k—. Kolm seesugust koolimaja ühes kihelkonnas, see on natukene liig suur häbi Jõelehtma kihelkonnale, kui ka tema koolide Valitsusele. Meie soowime, et sealsed koolide ülewaatajad pea omast unest ülesse ärkaksiwad! Sakala 2 sees kirjutasime ühest kurwast louA kus koolipsis koolimaja põlema oli pannud, sest et koolmeister teda oli nuhelnud. Nüüd tuleb meile Kuusalu kihelkonnast kiri, kes näitab, et kõik meistrid mitte oma ametit ei pea, nagu tarwis.) Et poisid koerust teinud, astunud koolmeister omast toast wälja, wõtnud ühe waeste inimeste lapse käsile ja „annud poisile esiteks rusikatega mööda nägu, harinud  siis karmust kinni ja keerutanud teda metsalise wihaga korra päädpidi wasta ahju nurka ja töise korra wasta kanga puid, nõnda et wäetimal suust ja ninast weri wälja purtskas ja were loik põrandale tilkus." Kui koolipsis oma lugu kiriku ja kooli wöörmündrile kaebanud, tulnud see wallawanema abiga koolimaja juure lugu järele küsima, kas pois tõtt wõi walet rääkinud, ehk kus ta sellkombel lõhutud saanud, seal olla koolmeistri wastus olnud: „Wõtaks koolmeistri  ameti ja kõik!" ja „ kes on mind seie teie Kuradite  hulka sundinud tulema!" n. n. e. Kus koolmeister  seesuguses maimus tööd teeb, seal ei ole imeks panna, kui lapsed koolimaja ja kooli õpetust wihkawad. Seesugused koolid ei too mingisugust kasu, waid ainult kahju, ning oleks soowida, et iga wald seesugused koolitimukat, kes koolmeistri nime kannawad,  õige pea, mida warem seda parem, oma koolimajade  seest wälja pühiks. Nuhtlust peab jo ka koolis olema, see on tõsi, aga see nuhtlus olgu nii, et ta parandab ja mitte wiha karistaja wasta ei sünnita. Jo püha kiri ütleb: „Teie isad, karistage oma lapsi, aga mitte nõnda, et nemad meele ära heidawad."  Kuidas nuhtlus koolis peab olema, selle üle on R. Kallas ühe wäga kauni kirja „ Eesti Kirjameeste  Seltsi aastaraamatus 1874" trükkida lasknud, mis nii heaste koolmeistrid kui wanemad peaksiwad lugema. EL see kiri wäga tähtjas on ja tema kirjutaja  seda ka soowib, sellepärast saame teda omas lisalehes  edespidi ära trükkima. Riiast. Liiwimaa kubernäri herra ettepanemise peale on seestpidiste asjade toimetaja Ministri herra käsku annud, ette walmistamisi käsile wõtta, et uus linna seadus ka järelnimetatud linnades elusse tõuseks: Wiliandis, Pärnus, Rakweres, Wõrus, Walgas,  Leinsis ja Wolmris. Riia linna wolikogu on peale selle, kui linnawanema palga 10,000 rubla ja tema abilise palga 6000 rubla peale aastas ära oli määranud, pürjermeistri Büngneri linnawanemaks, ja Molieni tema abiliseks walitsenud. Riia Saksa seitung „Rig. Zeitung" kirjutab,  et kalamehed Riia rannas ka omalt poolt malmis pidada olema, Inglastele näidata, kus pipar kaswab, kui naad meie randa peaksiwad tulema, nagu Krimmi sõa ajal. Nemad pidada ütlema: Meie tunneme  merd ja mere põhja iga pidi paremine, kui keegi muu, meil on ka mee tujud ja sügawuste saladused paremine tuttawad, kui seda kellegil muidu wõiks olla. Meie oleme need päris torpeedo-panijad. Tahab riigiwalitsus  meie naisi ja lapsi oma hoole alla wõtta, kui meile midagi õnnetust peaks juhtuma, siis saame Inglismaa laewadele torpeedod ette panema, et naad imet peawad nägema, ja aru saama, mis see tähendab,  meie ranna ligi tulla. DNlMburaist. Suurtest weedest on tünawu kewade igal pool kuulda. Lumi sulas liig äkitse ära, wihma tuli ühtlasi peale ja sellepärast on suurte jõgede  ääres igal pool omal mõedul mee uputust olnud, ja sildu on palju weest ära wiidud (näituseks Wiliandi  ja Wändra wahel üksi 2 suurt silda, nii et maantee  sõidud tükk aega kinni seifiwad). Aga nii suurt häda, kui Düünaburgis, ei ole wist muial meie maal. Üks jagu linna oli seal nii wee sees, et aga lootsikutega uulitsaid mööda wõis käia. Griiwa alewis oliwad kõik majad wee sees. Siin elawad enamiste waesem rahwas  ja töölised. Suurem jagu on oma hoonete seest põgenenud; töised, kellel muud elukohta ei ole, elawad  pööningute peal, aga ka seal tegi neile taga järele  wulisem wesi elu kardetawaks. Naiste ja laste nutuheale kõrwa seltsis ennast lehmade möiramine ja lammaste ja kitsede määgimine. Mõned majad on ümber langenud. Helsingist. Soomemaa senat annab Rootsi keele teatri ülespidamiseks Helsingis aastas 35,000 markka abi. Selle teatri mängijad on enamiste kõik wäljasmoa mehed: Rootslased, Norralased ja Daanlased.  Soomekeele teater ja oopera saab aastas 24,000 markka senati poolest abi ja tema mängijad on kõik peale esimese tenori, kes wõeramaa mees on Soomlased. Helsingi ajaleht „Morgonbladet" annab teada, et Helsingi studengid selle tarwis raha korjata, Helsingi  ethnograafia kogus ka üht Eesti jagu asutada. Nimelt pidada need studengid, kes meie laulupidule tulewad, kõik asjad üles ostma, mis ühe Eesti talu toa täielikuks sisseseadmiseks kõige majariistadega  tarwis lähemad. Peeterburgist. Kindral-adjutant Todleben, uus soawägede ülemkommandör, on Peeterburgist 15. Aprillil San Stefano jõudnud. Kindral Loris-Melikow on 8. Aprillil Tiflisist Peeterburgi poole teele läinud. Teda on Keiserlik Majesteet tema wahwusc eest grahwi seisuse sisse tõstnud. Saraatowi kubermangust. Hundid on Saraatowi  kubermangus loomi maha murdnud: Aastal 1876: 1061 hobust, 1672 weist, 3619 warsa, 3634 wasikat, 10,100 lammast, 2334 siga, 4622 ani, 658 koera; aastal 1877: 1149 hobust, 1593 weist, 3442 warsa, 3577 wasikat, 16,320 lammast, 2372 siga, 5135 ani ja 518 koera. Peale selle on seal hundid inimeste kallale tulnud: aastal 1876 21 korda ja a. 1877 36 korda. Aastane kahju, mis hundid Saraatowi kubermangus üksi teemad, on 150,000 rbl. Omjk'ist. Et Siberimaal mitmet sugu rahwast elab, on tuttaw. Igal ühel on omad elukombed, riided ja rõõmud. Nii on ka Kirgiisidel Omsk'i juures omad suured pidud, keda naad „ Baigi deks" kutsuwad ja kus palju rahwast igalt poolt kokku tuleb. Wäga imelik on pealt waadata, kuidas Kirgiisid omi müngusi peawad. Pool halasti ratsamehed ajawad tüdrukut taga, kes ka hobuse seljas tuhat nelja eest katsub põgeneda, ja need taga ajajad peawad seal juures  ühtlasi töiste ratsameeste wasta wõitlema, kes neid tagaajamiselt tagasi katsuwad tõrjuda. Ehk jätte kaks ratsameest nähakse nelja edasi ajawat, kus juures üks töise käest elusat lammast ära katsub tõmmata n. n. e. Nagu rahwa elu, nii nende mängud. Nüüd on uuemal ajal nende mängupidudcga käsitöö näitusi katsutud ühendada, ning on see nõu wäga heaste korda läinud. Kohe esimesest näitusest on õige palju Kir giisisi osa wõtnud, kes oina kodus tehtud käsitööst näi tstsele oliwad toonud. Kõige parema asjade näitaja tele anti auuhindasi auupalgaks, nimelt kallid asju, rahahindasi ja kiituse kirju. Wõeralt maalt. Berliinis on jälle kuninglikus majas  nhrused olnud, ja nimelt Niiderlandi printsi Heinrihi  ja Preisi printsessina Maria wahel, kes printsi Friedrich Kaarli wanem tütar. Braunshweigis on üks komitee kokku astunud,  kellel see imelik nõu on, üht näitust Saksamaa  ilusama naisterühma piltidest asutada. Seks palutakse kõiki ilusaid naisterahwaid, omad päewapildid  künni Märtsi kuu lõpetuseni herra F. Poock'i kätte Braunshweigis saata. Peale näitust saadetakse pildid jälle omanikude kätte tagasi. Kõige ilusamad pildid pidada 1000 marka, 300 marka ja 200 marka auuhindadeks saama. Kõik Saksa naisterahwad wõiwad  sest näitusest osa wõtta. Seda ei ole aga mitte öeldud, missuguste põhjuste järele nende naisterahwa headust ja iludust takseeritakse ja kui kaugele näituse naisterahwad oma iludusi pildi peal peawad awaldama.