sega, woi olli ta issiennesest m wägga kõrge jallaga, fedda ma el mäÄtki, se andis mulle sehhükese wopso pähha, et ma üsna uimaseks mcchha kukkusin, agga siiski woisin ma omme- Lige meel mõnda ähwarduse sönna kuulda, mis kõik mo peale wälja puistati ja lubbati mulle kui ma peaksin meel ükskord julgema Postimehhe  uksest omma lorriga sisse astu rondiga otsa anda. Noh minne siis meel, nago issiennesele otsa otsima ja ei tea, nago peaks ma, kes teab kui suurt palka woi au selle eest saama! Kulluta omma jalla nõusid ja wida aega, et omma armsa Eesti wendadele middagit aeawiteks ja öppetuseks juttustada ja nüüd saad alwad sönnad weel peale kauba. Olgo nüüd kül, et seal wahhest ka monned kibbedad sönnad, kui pipra terrad seas ollid saksa rahwas panneb saggedaste monne roa peale, kui õige mokka parrast peab ollema pippart on nad ka ennamiste, mo tahtmise  wasto, senna sisse kukkunud, sest ka kõige parrema tulatud wiljale jäeb wahhest monni saue tükkike ehk kiwwi killuke sisse, kas willi sellepärrast siis sant on? Kuhhu mind mitte lahkeste ei tahheta wasto wötta, senna ma ka ei lähhä, egga ennast wäggise ei toppi. Kas saad nüüd arru, mikspärrast ma Postimehhest  ni wöeraks ollen janud; sa lähhad ommetige linna pole, siis wi mo polest kõige sobradele paljo tuhhat termist ja ella ka issi terwisega!" „Agga eks sa siis lähhä wahhel ka Eesti Postimeest watama," ütlesin ma. „Jah, Eesti Postimeest! Sul on hea küssida,  agga mul mitte ni kerge täita; seal on ka ommad asjad ja wead ees, et meie juttud kokko ei sünni. Ma ollen ja ellan waiksel omma wa körwatsega siin teise mehhe sauna nurkas, künni meid siit mailmast iggawese rahho sisse kutsutakse, egga püa senna jooksta, kus mind ei sallita, egga sealt au otsida, kus häbbi pakkutakse. Ma ei tahha kellegi kalkun olla, kes hea melega aea peal seisab ja seal omma sabba laotades ennast surustelleb; minno ainus  sowimine olli, rahwale armast ajawidet ja tullust öppetust tua, ni paljo kui minno mõistus ja aeg sedda lubbas. Saia naesed ja ulitse hulkujad, kes mo kaela leikajad, küllad  need hakkawad nüüd issi posti taskut täit- ma; agga parraks: tännini põlle need sured targad weel sönnakH senna pannud, egga sa ka wist pannema; sest se on jo ammugi tuttaw:  ..kergem teist laita, kui issi parrem tehha."  Sul on praego tee jalge al linna pole minna, agga ma pallun, ä sa wa Jakobi nimme nimmeta, nenda et Postimees sedda kuleb; se nimmi ajada mönned oksele. Ni paljo olli mul sulle öölda, ja nüüd tead sa mikspärrast ma waggusi seisan, egga kellegi kassuks egga kahjuks omma suud ennam ei prügi. Minne ikka! Ä olle laps omma juttuga, egga sa siis üksi Zakob põlle, neid o jo kõik mailm täis; sellega löppetasime siis omma jutto,  ma jätsin neid Zummalaga ja hakkasin linna pole astuma. Noh, nüüd on sul wanna onno ja söbber teada, mikspärrast wa Mäekülla wannat ennam  nähha põlle olnud, ja kuida ta ütles; ei sa ta Lalgi ennam tullema; sepärrast põlle siis tarwis kellegil ennam temma ülle wihhastada, egga tuld süllitada; ta ei tahha mitte, et kegi temma parrast sappi többesse peaks surrema, ehk ilma aego oksendama; waid ta sowib paljo ennam igga ühhele head öppetliko jutlustamise waimo ja sulle ussinust, omma tarkust rahwa heaks prukida ja neile üht künalt pöllema süvata,  et nad omma ello tee peal walgust näeksid ja kommistamata woiksid eddasi kõndida. Meie armsa Eesti rahwal on juhhatust weel wägga tarwis, sepärrast prukigo igga auus mees omma  mõistust ja jöudo omma rahwa kassuks. Löppetuseks tahtsin ma weel auusa Postimehhele,  kui ta sedda pahhaks ei panne, egga wihhaks ei wötta, paar sönna öölda ja tedda palluda, neile, kes omma laemduse pinsliga tullewad teisi mustaks märima, töt suu sisse öölda, et kui neil parremat tua põlle, kui teiste annet jalgega soppa auko tallata, siis jägo nad parrem tullemata. Ta olgo ni hea ja kalugo issi asja ärra ja maitsko omma kelega, mis maggo ta on ja siis möistko ja andko otsust, kas sünnib posti tasko, woi ei sünni; sest ennamiste  on need, kes Postimehhele middagit temma tasko ei anna, omma suud kõige ennam kobrutava laskwad, teisi teotades ja laimades. Suremat mul ka ennam öölda põlle, sest egga minnogi pitk könne neid parremaks ei te kui nad on. Meie teame jo iggaüks, kus se 252