pandud saama, ma tahtsin ütelda: peab mittu tükki ükstöise järel lauletama: muusiku mõnu ja sõnade jõud peab neid tääduteel ja luuletuse  reel kauniste kokku köitma. Siis on körwal  kena kuulda. Koike wana laule kül ei wöi ühte joru aralaulda, n'ad ei passi kokku; aga need wanad wiisid, mis „kaskega" löpewad,  sünniwad nagu ühe isa lapsed ühte ritta. Igaühega wöid terwe Kalewipoja läbi laulda. Mul on neid praegu juba 15 tükki käes, keda nimetatud teel wäga mönusaste ühendada wöib. Neist on 9 Audru, 2 Töötama, 2 Tarwastu, l Häädemeeste ja 1 Jakobi kihelkonna  wiis. Et nende wiiside hulka tormilisel  korral Wanemuine kandle kahinal kaswatada  woib, ei taha ma praegu ütteldagi. Nüüd w'a kallis kaim, ei ole sinu kohta ja P. ja T. kohta ka enam palju palumist maja. Kui Teil oma körwus enam mõni kaske" ei köla, siis kuulatate töiste käest järele, panete paberisse ja saadate ühes koha nimega, kus teda lauletakse, minu kätte; laulu peol laulame siis, kas kõlab. Kül sa näed: kui meite mana kallis „kaske" kandle kaanel karastatud saab, siis on ta ilus ja auus rahwa laul. Teda ei wöi keegi joobnud inimene targa paaga laita. Ma ootan siis sinu käest ja mitmest, mitmest  kihelkonnast wana Eesti wiise sõnadega, iseäranis aga neid wiise, kus „kaske" sees on, ja palun neid wöimalikult pea minu kätte saata. Kirja paale kirjuta: A. Grenzstein. Audrus, üle Pärnu. Suiste pühad. Tänawune külm kewade pidas looduse räni  u kaua elamata olekus kinni ja ei lasknud seda mitte nenda kaugele oma iluga jõuda, kui meie seda enamiste sel aeal öpinud oleme nägema. Kase lehed ajasirvad alles pungast walja ja nurme wäljad hakkasiwad roheliseks minema ning jaani- ja sorm-lilled neid oma ehtega kroonima, ja seda tegiwad meile mõned sojad pääwad, mis enne pühi oliwad. Kõik suwewili tärkab maast ülesse ja kaswab ime ruttu, sest et seni aeani külm ja kuiw, kui ka wahest rahega. segatud wihma tuli, tsma idanemist  koguni kängu pani ja kinni pidas. Niisama  haljendab ka rukki oras, kus seda leida on, ega mustad rukki põllud tänawu aasta kellegi! põllumehel tundmata asi 'pole? Kus põllud ilma kellegi marjuta, ei aeda ega metsa ümber 'pole, sääl on n'ad paris mustad. Mõnes  warjatud kohtas, ja kus talwe lumi peal seisis, wöib näha, missugune oras oleks olnud,  kui ta mitte näpistada 'poleks saanud. Palju on neid, kes oma rukki põllud on ülesse kündnud ja suwewiljaga külmanud. Seesama kurblik lugu on ka ristikheina pölludega, mis kõle talwe külm mitmes kohtas nenda ära on küpsetanud, et osast mingit lootust enam 'pole. Aga on's lugu kuidas on, põllumehed on palju kahju saanud ja senna ei wöi meie oma nuttu ega nurisemisega midagi parata, maid peame alandlikult ärakannatama, mis ta ema Taadike meile kimbutuseks peale pannud. Laseb Jumal suwewilja jälle häästi korda minna, siis on ju sel hädal osast aidatud. Praegu on kenad soojad ilmad, wihma on oma jagu ka olnud ja kõik kaswab pitka samudega. Mets lehkab magust haisu, nurmed ja aasad on rohelise tekkiga ja kõige suguse karma lilledega  kaetud ning loodus näitab n'agu ise külma aega kahetsewad, kes nii kaua kõik omas rüppes kinni pidas ja püüab nüüd kahewörra jälle kätte maksta. Waga hea! Aga pöörame  oma pealkirja juure jälle tagasi ja waatame,  kuida Suiste pühad meie juures on peetud. Noh, mõni mees arwab: eks ikka manal auuwäärt wiisil? —Ja muidugi manal  auuwäärt wiisil, aga mõnda uut kombet ka meel juure wöetud! Ega noored mehed pühade aegaö ilma hamba higistamata ja tuttinooda  kiskumata wöi läbi saada? Oh paraku, hale kül! Rääkimata mõne muude wigade üle, näitawad noored mehed meie walla külades  mõnesuguses hullustamise tegudes teiste ette astuda tahtwad. Iseäranis saamad suuremad  pühad selle tarbeks wäljawalitetud, aga ka pühapääwad mitte ärapölgatud. Lakkumine ja priisklemine, riidlemine ja kiskumine, on neil kallil päiwil kõrtsides üsna õpitud asi. Juba laupääw õhtu, marss pärast seda, kui peremees niisuguse poisi põllult adra takka, wöi muialt töö juurest ärakutsunud ja ta oma 194