tee pääl mitto elajast ja nimelt kaks kitse ja üht siga kiskunud. Parako on önneto lapseke  28. pääwal pärast kiskumist hullustuse töbesse ärasurnud. Kistud elajad saanud pärast  kiskumist kinni pantud, et näha, mis neist saab; üks neist kitsedest on seda tõbe saanud ja ärasurnud. See asi kohutab iga kodaniko ja sääl elawat inimest, sest et igal silma pilgul  karta on, et mõni koer hulluks jääb ja paha woib teha. Iga koera peremehele tehakse  see läbi köwaöte kohuseks, et kes oma koera oheliku pidi ei taha ligi wedada, temale wiibimata traadist päitsed peab pähä panema. Parako peab nende koerde aru Ria linnas wäga suur olema, kellel peremeest ei ole ja prii tahtlikult ümber jookswad. Palwemaja sisse õnnistamisest. Bolderaa rahwal olnud kirikus käimine wäga raske, wist pitka tee pärast, seepärast on hea rahwa abiga senna üks palwemaja ülesehitatud,  mis nüüd, kuida Ria seitung sest teab kõneleda, on pühapääwal enne Suiste pühi, 25. Mail pühalikult sisse õnnistatud saanud. Wöru maakonnast. Wisa looma elu. Eesti Postimehe 19. numrist leiame, mis siin alamal seisab: Wastselinna kihelkonnast,  wastu Wenemaa piiri, kirjutakse meile Laswa wallast, mis sääl hiljuti sündinud ja tunnistab, kui wisa mõni loom janu ja nälja wastu on panema. „Juba 14. Weebruaril kadus sääl külaperemehel korraga pool kolmat aastane emis ära, otsekui tina tuhka, keda suure hoolega igas kohas otsiti, aga kuskilt üles es leita. Wiimaks pidi süü isand kriimsilma  paäle langema, kes kadund looma wist enesega kaasa oli palunud tulla ja siis mitte enam tagasi ei lasknud, waid teda enesele kosinud.  Aga siin läks ka wana sõna järele: üks pat margal ja kümme taga ajajal, kuna seekord keegi waras ei olnud. Ometi, mis kadund, oli kadund. End nätse, 5. Aprilil leidis perenaene kadund looma kogemata ühest kartohwli koopast, mis juba paar aastat tühi oli seisnud, ja loom, ei tea, kuida senna sisse langenud. kuu ajal oleks ta käl ammu pidand surnud olema, aga elas alles ehk kül nii kõhnaks ja lahjaks jäänud, et waewalt  jalge pääl jõudis seista. Omas nälja- hädas on ta mulda ja waikesi kiws sisse nee lanud, mis pärast sõnnikuga wäljatuliwad ja mi suured oliwad, et kuus tükki üks nael kalusiwad. Nüüd on loom juba jälle terwe ja hakkab jõudu , wötma. Asi wöib weider kuulda olla, aga on siiski tõeste sündinud ja tõsi. J. L. Talinnast. Kooli asjust. Talinna pühapääwa leht kõneleb kooli asjust wäga rõömulikult  ja iseäranis, mis temale Simona kihelkonnast  kirja läbi täädustud, kuida kooli asjaga sääl lugu olla ja et säälatses kihelkonna  koolis ja 21 wallakoolis, õppimise asi wäga röömulikult edasi läinud ja iseäranis sest saadik, kus praegune kooliwöõrmündre hera ametisse hakkanud. Koolimajad on ruumikad  ehitatud ja koolis pruugitawad kooli asjad tarwilikult muretsetud. Koolides, kuhu hiljemal aeal noored koolmeistrid ameti pääle saanud, saab ka wene keelt öppetatud. Koguduse  öppetaja ja kooli wöörmünder söidawad  iga talwe koolid läbi ja waatawad köwaste  selle pääle, kuida õppetus edasi lähäb ja Suiste pühade aegas on kooli jumalateenistus  ja laste katsumine kirikus. Mööda läinud suwel on neli uut ja rumikat koolimaja ehitatud ja see sui peab Awanduse walda üks õige suur ja 200 lapsele ruumikas koolimaja ehitatud saama. Awanduse mõisa päris hera, krahw Lütke, on üht tükki maad, mis 200 rubla aastas renti sisse toob, kooli jäuks andnud.  100 rubla kingib mõisa herra kooli heaks ja 100 rubla maksab wald. Koolimaja  ehitus peab 2000 rubla maksma, kellest  krahwi herra jälle poole oma tasuda wöttab  ja pool jääb walla maksa. Ka on sääl kihelkondas see paha pruuk ärakautatud, et koolmeister ühtlase ka wallakirjutaja. Koolmeistred  ise olla juba pitkem aeg selle paale tööd teinud, wallakirjutaja ametist lahti saada. Selle wasto on säälatses kihelkonna koolis poolteise aastaga 10 noort meest wallakirjutajaks  wälja öppetatud ja praego ka ametis olla. Waiwaru walla koolimaja on 15. Märtsil kõige körwaliste honetega ärapõlenud ja nimelt ühel aeal, kus koolmeister ameti tallitust  pärast, ei ole kodu olnud. Suure waewaga  on elajad laudast wälja saadud, üks hobu, 180