ütleb: töö ja teoga; sest Jumala riik ei ole mitte kõnes waid wäes. Noh, wana sõber mis sa arwad niisugusest  mehest; kas meie aeal peaks ka weel seesugused  leida olema? P ostimees: Miks mitte, külab on ka, aga nagu sa isegi tead, ega täis- wilja pea iialgi üle teiste ei paista ja ega täis waat ei kölise, kui sa ta wastu kopputad, olgu sääl nii maguft wiina sees, kui tahes; pudu aga tühja wadi wasto naltuke, kül sa kuuled, mis kola ta teeb; ja just nenda on see ka ses asjas.  Otse kuida täis waat ei köla nendasamma  ei kiitle ega kuuluta ka üks õiglane ja mõistlik inimene, ka iial oma heast tegudest mailma ees, waid hoib neid oma tääda, aga siiski maitseb ta omas südames üht magust ja taewaliko rahu ja rõõmu, mis keegi teine, kes hinna ja kiituse pärast teistele head teemad,  tunda ei sa. Jakob: Tõsi kül, see on üks wara, mis ükski ei woi ärawarastada, ega kellegi raha eest enesele osta. Olgo inimene kül, kes teab kui rikkas, aga siiski wöib wahest üks waene, kes õiglasel wiisil elab ja Jumala armu läbi loodab önsaks saada, waikses rahus oma pead toita ja surma sängis silmad kinni panna. Kuida ma ükskord mana usu isa Lutteruse kirjadest lugesin, kus ta ütleb: see ei tee sind mitte ristiinimeseks, et sind ristitud ja nenda nimetakse ja et sa ristirahwa kes kes elad, Maid et sa tõeste Kristuse, selle wiinapu sees sündinud  ja kaswanud oled, kelle sisse sina usu läbi juurdunud ja tema wägi ja elu sinu sisse niisamma, kui wiinapu mahl wiinapuust okste sisse jookseb; oled sa temaga ühes, siis kannad  sa ka wilja. Ses saab siis Kristuse sõna toeks, kui ta ütleb: Mina olen wiinapuu  ja teie winapuu oksad, kes mi no sisse jääb, ja mina tema sisse, see kannab paljo wilja; ilma minuta ei woi teie ühtegi teha. Omalt maalt. Pernomaalt. Puksata kosilane. Mööda läinud päiwil oleme alamal seisawad kirja saanud, mis selle soowimisega meite katte saadeti, et seda ka oma söbradele lugeda sn- naksime, mis meie siis ka siin sõna sõnalt anname. Kiri on nenda: Armas Postimees! Sa tunned kül wist seda weikest raamatut, kelle nimi on: ..Noorte meeste kosja jut", ja mis Tawet Martson, Eesti raamatute kogu omanik, aastal 1873 Talinnas wäljaandnud ja selle raamatu esimeses  laulus räägitakse ühest ilma puksata kosilasest,  ja weel ühes teises laulus, kus üks wana tüdruk poistele uut kosja säädust kuulutab.  Neid pidasin mina siamaale waleks ja tühjaks loriks, ega ei uskunud mitte, et see pidi tõsi olema, sest et ma seesugusid tükkisid  enne ei ole oma silmaga näinud ega körwaga kuulnud; aga nüüd ma usun, sest et ma nüüd ühest seesugusest asjast, mis siin meie lähedal sündinud, olen kuulnud, aga mitte oma silmaga näinud ja sest tahan sulle täna kõneleda. Käisin asja tallitüse pärast nattuke wäljas ja kui oma teekonda pea olin löppetamas, jõudsin ühte Pernu-Ria tee äärtse kõrtsi; pidasin kõrtsi ees kinni, et nattuke hobust  puhata tahtsin ja kui t'ale peutäie Heino sain ettewisanud ja tekki hilbukse peale pannud,  läksin ise kõrtsi tuppa, et sääl piibu peale tuld panna; aga et ma selle walla rahwaga kaunis "tuttaw olen, siis arwasin juba ette ära, et mõned tuttawad wöi sõbrad sääl saamad  olema, sest see oli just Küünlapääw, mis mõnes kohtas ka pühaks saab peetud, nenda oli ka. Kui parajalt piibu peale tuld tahtsin panna, puutus üks wana sõber mul silma, laksin ta juure ja rapputasime teine teist südamelikult  kätpidi. Peale selle, kui saime ühte teist teretanud, istusime pengi peale ja hakkasime  juttu westma. Kui esmalt ühest ja teisest  olime kõnelenud, tuli jur wiimaks noore rahwa elust, kus juures wana sõber küsis: kas minu tütred ka ola juba kosjas käinud? mis ma pilkamiseks arwasin ja wastasin temale  nattuke terawalt ja küsisin: kas sa arwad,  wana sõber, et minu tütred need kõige häbematumad on, et nad ise hakkawad kosjas käima; kes tüdrukule seda õigust annab, kosja minna, see on ometige poiste asi. Ära sa selle üle pahaseks, ütles sõber, ma tean kül, et sinu tütred kosja asja noorde meeste hooleks  jättawad, aga ma ei saanud muidu juttu otsa pääle; ma tahtsin sulle aga öölda, et 75