jaks aetama, silmnägu tahmaga aramääritama,  siis hobuse ehk eesli selga pandama, lamba sissekond tema pea ümber mässitama ja nenda wiisi siis teda läbi linna mööda uulitsaid  ja kurusid weetama, kus juures tema tallutajal köwaste kohuseks tehtud, rahwast, nende sõnadega: ..Tulge üht saaduse wastupanijat  kohtu ametniku waatama — ligimale kutsuma. Peale seda peab teda, kui mangi, wöerapaika saadetama, kus teda ränga töödega, nii kui kiwi ja lubja kandmisega, peab taga sunnitama ja kodu tema mahajäänud rikkus ja wara, rahma kasuks äramüüdud, ja tema lapsed wöera inimeste sekka ärajagatama. Juhtumise  kombel, kui Keisre Herra, aga teda mitte seda wiisi ei taha karistada, maid tema nuhtlust mähe kergitab, siiski süüalune ometige  mitte selle köigewägewama kohtumõistja silma alt ei pääse, maid õnnetus juba sagedaste  siin maa peal tema kannul käib ja teises  ilmas ükskord taieste Juudase kurja töö palk oodata on. Oleme seda heaks arwanud, sest asjast seepärast kõneleda, et iga kohtumõistjale  meeletuletada, seesuguse äraneedmise eest ennast hoida, selle lootusega, et ka iga kohtunik ise seesuguse needmise hirmu pärast,  õiglase meelega oma ametit ülal peaks ja oma kohut täidaks. Seesinane kange kuulutus  puutub kõige nendesse, kes tema kätte ustud kohtu saadust, waekausi peal püawad wilto hoida, mis pärast need sinatsed sääduse rikkujad Jumalast ja tema püha inglitest saamad  äropölgtud, nende elu-iga lühikene ning nende põli teises ilmas mitte kergem, kui Tooduma  rahwal olema. Nende elumajad peawad  künni maani ärapöletatud ja nende lapsed  mitte leiwa raasu suhu saama." Needsinatsed otsused on, nenda kuida nad saaduse raamatu eeskõnes seisawad, kõige Grusiin  a alamatest, waimulikust-söawägedest ja öppetatud  meestest ühel meelel kindlaks kinnitatud.  W. D. Seft praegu kõneldud juttuft wöib mõni mees enesele mõne terwisele tulusa terakese elu tee peale kaasa rvötta, et kui wahest peaks ön olema, kohtunikuks saada, siis teab kuida ta seda peab täitma. Tingimata asi on, peab saaduse raamat iga kohtunikul tuttaw olema; pole seda, siis on ta muidu üks pilt kohtu laudas. Riast. Keiserlik tanu. Suur Majestät  Ketserina, kui ülem präsitentina üle kõige seltside, kes haawatud ja haige söameeste kormitamise eest hoolt kandrvad, on selle ande eest, mis Ria piiskop Serawim haawatud ja haige söameeste heaks korjanud, mis ühtekokku 1919 rubla olnud ja senna saatnud, armulikult  käskinud oma nimel nende annete eest tänada. Seda kõigekõrgemalt tahtmise teadaandmist auustades, annab Liiwimaa kohase walitsuse präsitent, kõigile teada. Willandift. Rahwa rõõm. Need sönumed, et rahu tegemise punktid oliwad allakirjutatud  , on koik Willandi linna rahwa jalale ajanud ja nemad selle rõõmu pärast, kõik linna plagude ja tuledega kenastanud. Liiwimaa-gümnasium pidas päew peale selle, see on esmaspaewal püha, see on: kooli öppetus  seisis ja kooli suures saalis on üht lühikest  jumalateenistust peetud, mis järele direktor üht kõnet pidanud, kus sees ta lühidelt lastele söalugu ja sündinud asjad äraseletanud ja sellega  lõppe tas: Elagu meie suur Majestät! Lõppetuseks sai oreli mänguga lauldud: ..Jumal  Keisert kaitse sa!" ja sellega on siis jumalateenistus  lõppenud. Hea ettewötmine. Paremat ega tulusamat  ettewötmift ei wöi olla, kui see, kui midagit meie ka-inimeste seas olewa õnnetuma wendade ehk õdede heaks saab ettewöetud. Ria linnas on üks selts, kes oma kulu peale üht maja ja kortert neile asutanud, kus pimedad  ja waeste silmadega ehk wahise nägemisega,  wastu wöetakse, et neid saal saab öppetatud  ja parandatud. Nüüd on Willandis, kuida sääladne seitung juttustab, need herrad, praust L. Krüger, vr. Lang ja assessor von zur Mühlen, Willandi linna, Ria seltsi juure üht abiseltsi asutanud, mis nemad Willandi seitungi läbi teada andwad ning ka teisi kutsuwad  seltsi liikmeks heitma. Peeterburgist. Mõrtsuka tööst. Säält kirjutakse 24. Jaanuaril: Täna homiku, 52