ma, waid isstennast näitama ja teisi watama, sest kui nemmad Jummala sönna parrast pühha kotta lähhekfld, siis seisaksid nad waggusi ja okaks künni jummalatenistus otsas, sedda aega neil igga kord ei olle, isseärranis weel siis mitte, kui öppetaja kantsli peal juhtub liast jomisest ja prassimisest könnelema, kust üks õnneto ello tulleb, siis jooksewad kõik kirrikust wälja, istuwad senni wäljas künni jutlus otsas,  siis tullewad jälle taggasi; hakkab köster lõppe laulo laulma, siis on koggudus kihhamas  ning omma mütsisi wötmas, mönnel ei tulle sure ruttuga ennam melegi, pölweli mahha  langeda ja Jssa meie palwet luggeda; igga ühhel suur rut tagga. Tohho! kuhhu nad siis ruttawad? Noh, sedda same allamal nähha, kus nende koggu paik jälle on. Kirrikust ärra tulles jättawad sõbralikult ühte teist Jummalaga,  ööldes: kas tänna öhto lähhäme jälle, minnewa pühhapäew öhto läks õige heaste, sea! Olli kenna musikut, mul kullus kolm rubla ärra, sain agga parrast nelja käppakil koeo. Noh, w'a külla wadder, mis sa sest lõust arwad?  Minno arwates õlleks se ristirahwale kül sureks häbbiks, nelja käppakil käia! Selle parrast peab ütlema, et okkas puust, mis wallusaste  torgib, ei woi leht puu wössa kaswada, mis maggusat haiso annab. Waene luggu on se kül, kui rahwas ilma palgata wanna sarwilist  tenib ja wimaks omma hinge ka senna körwa iggaweste päruseks annab ja nenda on luggu siin meie waldas, ühhe naesterahwaga, kes jubba norest pölwest sadik olli õppinud wanna sarwilist tenima. Jubba tüdruko pölwes  olli ta temma truu ümmardaja künni wimaks  ühhe tütrega käima peale sai ja ilmale tõi, wimaks sai ühhe mehhe naeseks ja Jummal  andis lemmale mehhega weel ühhe poea ja tütre, agga neil kõigil on pöial pitkem, kui sõrmed. Ja tutwa naese poeaga olli luggu nenda: ta heitis teise mõisa rentniko jure suiliseks,  et agga issi suur palli armastaja mees olli, ei pudund ta ial kõrtsist, kus igga pühhapäew  öhto suurt palli piddo peeti, kuhhu naesed omma immewa rinna lastega, wannad halpead mehhed, nored poisid ja tüdrukud kokko tulnud ja ühhe sesugguse palli piddo peamehhed  ollid; issi ennamiste kõik saksa mundres, mis Riast ja Saksamaalt ollid ostetud, ikka ausam mees, kellel illufam kuub selgas! agga õnnetumaks, meie tutwa naese poeal ei olnud  mitte üht sesuggust kube ja se Leggi lemmale  suurt melepahhandust; agga õnneks juhtus  üks kalla ostja senna kõrtsi tullema ja öseks senna jäema. Mehhel olli kenna saksa modi kuub selgas, uur ja ka omma nattuke rahha taskus, ja et mees teekäimisest wässind olli, laks ta kõrtsi howi ja heitis senna omma  wankre peale maggama; sedda kõik olli agga meie auus tutwa naese poeg tähhele pannud.  Parrast palli piddo, kui teised kõik ollid  koeo läinud, ja kõrtsi rahwas ka maggama  heitnud, olla temma wanna sarwilise abbiga  kõrtsi howi wärrawad eest mahha kangutanud  ja küllamehhe puhtaks risunud. Teisel  hommikul kaebas mees omma hädda, agga kust ennam wötta, teadis ka kül, et warras mitte nalja pärrast ei wötta; piddi rahhul ollema  mis olli sündinud. Agga ennäh immet! Mönne aea pärrast leidis möisawallitsus omma  talli kattuse seest ühhe uuri, pibo ja ninnarättiko  rahhaga, ja warsi olli arro käes, kelle omma need asjad on, mehhike tabbati kohhe kinni ja assi olli selge, et need kalla ostja asjad ollid. Kohhus kirjutas warsi kautaja  mehhele, kes ühhe pärris mõisa kärner olli ja nõudis tedda kohto ette tõeks teggema, kas asjad ommad on. Et nad ommad ollid,  ei olnud jo kahtlik; sepärrast piddi siis kohhus ka, et kõrtsi howi wärrawate tõstmine raske töö ja nendasammoti asjade wötmine, sepärrast piddi ka wötja ja sure waewa näggia  omma töö eest head palka sama ja ühtlase  ka selle eest, et ta neid parrem põlle hoida mõistnud, temmale head palka mõistma ja laskis  wahhemehhe temmale tükki wiiskümmend tahha otsa peale kirjutada; assi 5i olnud ka kellegi nalja mäng, piddi truiste tassutud sama.  Agga meie armas koggoduse öppetaja, kes üks rahwa armastaja ja terrase waimuga mees, tahtis katsuda sedda õnnetumat ärralangenud  meest temma kurja tee pealt taggasi kutsuda  ja panni tedda kirriko kellade hellistajaks, kus jubba paar kuud möda läinud, egga wargusest  ennam kuulda põlle; agga wanna enima  on weel essimene kässi tont meie maldas. Ükski tüttarlaps ei sa mehhele ja mees naest wötta, egga perremehhed sullasid egga tüdru- 124