Issanda sönna ütles: M pea üht rahwast egga üht keelt ma peal ollema, kes minno sönna  ei pea kuulda sama." Nähtawalt on Jummala  õnnistuse labbi sesinnane suur kristlik töö aasta aastalt kaswanud. Praego on sel seltsil mitto suurt maea Londoni linnas, mis ta omma töö tarbeks prügib ja ka wägga paljo töörahwast; ta jaggav igga aasta mitto tuhhat pibelt iggas kele murdes wälja. Kes woib neist ramatutest middagi laido wäärt öölda?  Eks nad põlle kõik kennaste ja selgeste trükkitud ning tuggewaste ja tubliste pogitud; eks nad põlle kõik oddawad ja kergeste kätte sadamad, ja kui sure kullu ja waewaga murretseb  se selts neid iggale pole, igga rahwa kätte. Missugguse sure kullu ja waewaga on se selts wimase Saksa-Prantsuse söa aeal nihäöti  täied piidled kui ued testamendid Saksama  söa wäggede kätte murretsenud, ja münud  ja pealegi söas langenud meeste leskede ja waeste laste ning suggulastele need ramatud  kinkinud. Üks wigga on nüüd wimasel aeal nende piible jures ja se on, et nad apogriwa  ramatud, mis kül just pühha kirri ei olle, agga ommetige wägga armsad ja öppetlikud  luggeda, sealt wälja lükkanud.  Jätkame  tänna sedda asja poleli, tullewa kord könneleme eddasi. Ommalt maalt. Permvmaalt. Õnnetusest tee peal. Olleme sest jubba ennegi könnelenud, et õnnetused  ennamiste sest tullewad, et õiget tähhelpannemist  ei prügita, waid holimata kombel lastakse minna, mingo siis, kuida se lähhäb, sellega põlle suremat teggemist. Meie ütleme agga, et meil allati ja iggas paikas silmad lahti peawad ollema, kui õnnetust ja äppardust ei pea tullema. Saime pari päewa eest Halliste poolt kirja, kus meile teada antakse, et üks Wanna Karriste perremees, kirrikust tulles, tee peal üht tüdrukut olli mahha ajanud  ja omma hobbuse ning wankrega ülle sõitnud  ja luggo olnud nenda: Nimmetud perremees  tulnud sõbraga kirrikust, läinud tee peal sõbraga körtso sisse, et seal wanna tuttawa sllo-weega minaga omma kuinud keelt kasta. Sealt wälja tulles, näidanud söbber, kui willedad jallad ta hobbustel on ja nimmetud  perremees katsunud omma wanna walgega järgi ajada, egga põlle aega olnud ettewadata kas kegi ees on ehk ollemata, kui tüdruk hobbuste  jalge al maas olnud; mis nüüd muud, õnnetus malmis! Mees põlle sest holinud, maid läinud tuhhat nelja omma teed eddasi; sanud pärrast kohto ette kutsutud ommast tööst arro andma, seal olla ta ennast puhtaks tahtnud  walletada, agga et assi selge olnud, sepärraft  põlle kohhus ta wallet wastowötnud, maid mõistnud temmale nattukene trahwi kaela. Parras! kes käskis nenda tehha; agga siin tulleb küssida: kas rahha annab jälle termist taggasi? Parraks kül mitte!" Siin on nüüd õnnetusest, mis kirriko tee peal sündinud, juttustud;  agga mis läbbi on se sündinud? Noh se peab nüüd ommetige igga ühhel selge ollema,  et seal nattuke uhkust, holetust ja mina süüd jures olnud. Käigo meie mis taht teed, ikka peawad silmad lahti ollema, siis ei sa õnnetust,  olgo mis taht suggust, mitte ettetullema;  sedda piddago kõik meles. Mis hulkumisest tulleb. Üks K. walla perremees satis omma poea H. K. mõisa weskele jahmatama ja et teisi weskelesi ees olli järge otamas, piddi ka temma otama. Ohto heitnud ta maggama, agga na kesk öö ajal tõusnud ta ütles, pannud ennast ridesse ja möldre küssimise peale: kuhhu ta lähhäb? olla ta kostnud, et ta kojo lähhäb. Mölder põlle ka suremat pärrinud, sest ta arwanud tedda ka tõeste koju minnewad. Agga kuhhu olli noor järje otaja läinud? ülles mõisa talli peale tüdruku jahti; sest mõisa karja tüdrukud  magganud seal üllewel. - Seal pimmedas  talli peal käies olla ta lugist alla kukkunud  ja seal wasto köwwa pörmandat omma pea purruks lönud, kust tallipois tedda teisel hommikul omma merre sees maast leidnud põlle middagi ennam teadnud. Sealt sanud ta marsi kojo widud, kus ta kolmandamal päewal  hirmsa wallo sees ärrasurnud. Nenda on se noor mees omma kimalist ellu tagga ajades enne aega surnud. Oh! mis on kül waese issa südda sees öölnud, kui omma poega,  kedda ta terme kotto wälja satis, nüüd 367