Perno Postimees ehk Näddalileht M «S. SS7S Wernus, neljapäew 23. Märtsil.^ aasta. Ses lehhes seisab : Wanna Mäekülla Jakobi külla jut. Ommalt maalt: Pernust: Raiskus ellust. Riast: Tänno telegramm. Wörromaalt: Wastus. Tallinnast: Kirriklikud sönnumed. Tamarast: Sõbra kirri. Wöeralt maalt: Saksamaalt: Mawärrisemiseft. Erwurtist: Tullekahjo. Hispaniamaalt: Tõelikud asjad. Nemad sönnumed. Wanna Mäekülla Jakobi külla jut. Agga parrako! Kui mitmed wannemad hoidwad issi ommad lapsed üsna melega kolist taggasi ja mötlewad wist seläbbi neile head teggewad, kui neid turru peale sadamad, muud ammetid õppima ehk möda ulitsaid hulkuma, kuida ma jubba ennemalt ütlesin ja mötlewad siis, kes teab kui suurt head koolmeistrile woi koliwannemale teggewad, kui omma last ajoti ka wahhest kord jälle koli sadawad, noh agga, siis peab jo muidogi lapsel omma tahtmise järrele, omma lubba ja tubba ollema, nenda ellada, kuida ta tahhab, ehk kuida ta koddo harjunud, tahhab nüüd koolmeister asja jälle nattuke kohhendada ja last õppimisele sundida ning sönnakuulmist öppetada, noh, siis on kohhe kärra lahti: lapsele tehta kolis üllekohhut,  tarwis jälle koju wõtta, kus ta siis ka ellada wöib, kuida ta tahhab, ja asjad on omma arwates üsna hästi tehtud; agga kui parrast, kes nenda rummaluses ülleskaswanud, kaebawad, et wöiksid siin ehk sea! parremat tenistust leida ehk ka soldati tenistuses hõlp- sam läbbi sada, agga ei tunne keelt egga kirja, kelle sü se siis on? Wannemate sü! Sedda woib jo ommetige kõige wahhewam laps jubba mõista, kuhhu middagi külwatud ei olle, sealt ei woi ka middagit leigata. Neid lapsi on wägga wähha mailma külwatud, kes issi õppimist  himmustawad; selle peale ei woi üks wannem ommetige mitte wadata, kas lapsel himmo õppida on woi mitte, waid ta peab köwwaste tedda õppimisele sundima. Pango tähhele, mis üks wanna sönna ütleb: ..Meleto assi on poisi süddamesse kinniseotud, agga karristuse wits sadab sedda kaugele temmast ärra." Zubba ma läksin omma juttoga teelt körwa. Kuida ma jo enne ütlesin, on meie päiwil Jummala sönna ja selle walgust rohkeste; agga siiski ustakse weel nõidust ja kardetakse pahha sönna, mis ommeti kellegi ristiinimesele  middagi ei woi tehha, kiitko ehk laitko üks teine mo last, ni paljo kui ta issi tahhab, se ei te temmale mitte sedda wähhemadki hädda, sest ma tean ja ussun, et mo lapse nimmi