et meie omma ello-luggo paljo parrem õlleks, kui meie wina põlgamise polest ka nisamma rummalad olleksime, kui lapsed. Kui paljo õhkamist ja silma-wet wöiks, järrel jada, isstärranis  jodiko meeste-naestel. Kui paljo löbbusam ja illusam õlleks ka meeste enneste tö ja teggemine, nende juttud ja sönnad ja nende ello kombed ka iggal pool wisakamad, ülleüldse öölda, õlleks kõik meie ello koggoniste teine, kui meie selle pahha marjokese eest ennast rohkem hoiaksime, egga able wassika kombel ninna põhja ei ajaks; tõeste meie ello õlleks paljo löbbusam, kui hoiaksime kõrtsi uksest sisse astumast ja sealt kele kastet otsimast. Könneleme tullelpa kord eddasi. Ommalt maalt. Perno makonnast. Hobbüste Margustest.  Sest ei maksaks ennam koggoniste könneledagi, sest et se jubba ni wägga igga päewaseks asjaks sanud, et margad middagi ennam ei karda, egga teisi innimesi ei häbbene. Aetakse kül, kuida kuulnud olleme, hobbuse wargusi ennamiste judide süüks, mis ka osjast  üsna tössi wöib olla, agga et meie eesti wennad selle polest kõik puhtad ja süta on, sedda ei tahha meie polegi uskuda; nende seas on piggise näppo mehhi meel küllalt; pango  nemmad sedda ka pahhaks, et nenda ütlen, agga ma ei woi seal parrata, sest mis must ei woi ma walgeks kita. Ükski tee käia ei tohhi omma loma kuhhugile üksi jätta, lähhäb ta kuskile sisse, siis olgo teine püsti jallo loma  jures ja hoidko kahhe käega ohjest kinni. Kuidas olnud Testama kirriko mõisa sullase, pissukese ma piddaja Andres Perensiga luggo Perno jöulo lada esmaspäewa õhtul? Ta tulnud  lada platsist ärra pissukese jõe silla otsa poe ette, siddunud hobbuse ohjadega posti külge kinni rummal mees õlleks ta ohjad pealt ärra wötnud ja ohheliko piddi kinni siddunud,  ta hobbune ei õlleks mitte arrajooksnud,  õlleks praego alles olnud ja läinud poest üht ja teist pissukest asja meel ostma. Kui wähhe aea pärraft poest olli wälja tulnud,  leidnud hobbuse kõige reega kaddund, jooksnud ka meel senna ja tenna, agga mis läinud, se läinud ja on ka tänna päewani kaddund.  Eks põlle waene mees nüüd kimpus, setto kabja kandjat loma tal olli ja nüüd on segi läinud ja koppiko polest on ta ka ni waene mehhike, et teist ei jõua murretseda nüüd pärris jallameeö! Mis tahhab ta nüüd tehha ja kuida omma asjo tallitada? Jah, woi warras  sest holib, et teine jalla mehheks jäeb! Kuida olli seal ühhe teise hobbusega luggo? Kastna wallawannem läinud pühhapäewa õhtuks  jubba liüna jure ja jänud Üllejöe allewisse  ühte maeasse öömaeale; öse olla ta tullekahjo  läbbi, mis seal sel ösel olli, unnest üllesärkanud  ja kui" parrast jälle mahha heitnud, ei olla ta kohhe maggama uinunud, waid seisnud  muido assemel pikkali maas; korraga kuulnud howi peal üht kabbinad, ta tõusnud maast ülles ja läinud watama, mis seal wigga, agga ennäh! leidnud üht meest lahtise hob"  busega omma sani jurest. Seal lödud temmale  nago noaga süddamesse ja ta hüüdnud : Mis sa öö aeal siin howi peal otsid? wist õlled sa mönni hobbuse warras! Se käinud mehhel ni luust ja lihhast läbbi, jätnud hobbuse  senna paika ja korranud howist wälja ning kaddunud öö pimmeduse sisse nago tinna tuhka. Pärrast widud ka hobbune sealt ärra ja kuida ta kuulnud, on se ühhe Pootsi mehhe hobbune olnud, mis warras tullekahjo aeal lada platsi peal warrastanud. Oh sedda hirmust tööd, kuida se nüüd kaswab! Kas se peaks tõeste ka judide töö ollema? Ei me sedda tahha uskuda! Liwimaalt. Aleksandr? kotist. Kõik seitungid on sest kotist jubba omma ossa könnelenud  ja ütlema kui allamale sedda selgeks püüdnud tehha, kes sedda koli assutada tahtwad,  mis tarbeks sedda assutada tahhetakse ja mis kasso parrast sedda tarwis. Meie olleme tännini sest wait olnud ja lasknud targemad  mehhed räkida, et agga nüüd mönned meile sedda sureks süüks andwad, et meie ühhest  sesuggusest tullusast asjast omma suud ei mõista lahti tehha, sepärrast tahhame siis omma.jöudo ja mõistust mõda ka sest nattukene  könneleda. Se assi tärkas esmalt —se olli jubba, kui meie ei eksi, aastal 1860, Willandi maa Eestlaste süddames ülles, önsa 21