maale ihu ja hingega Inglise sõber. Ma lootsin,  et meid pidi söbruse side siduma ja uskusin  nende sisse; aga eksisin täitsa ja tegin selle läbi enesele ja oma rahwale ütlemata kahju! Ma olen petetud, ja ei usu enam Inglise  walitsuft ega rahwast, waid pööran omad silmad nüüd Wene poole; teen nendega sõbrust  ja ühendust, usun neid ja nende politiikat. Ma olen praegu rohkem Wenelane, kui Venelased  isi ongi. Teie Inglased andsite meile jooni ehk torkisite meid taga; aga eksitasite ja petsite meid hullul wiisil! M'ul on Teie poolest kirjad; ma wöin ja tahan ka neid ette näidata". —Et kae, w'a weli. Häda ajab härja kaewu ja Türgi ministrc Wene sõbraks ka. N'ad hakkawad nüüd ise meelehaigusega ülestunnistama, mis ja kuidas üks teistele kõrwu  sosistasiwad. Konstantinoopolis arwawad enamast kõik, et Wenega sõbrust teha kõige kasulikum ja parem on. Ja et Inglane, see petis, oma kasu tagaajaja, parem täna, kui homme peab koguni wöeraks jäetud ja Konstantinoopoli  alt ära aetud saama. Ah, ah, külawader, kuule nüüd uudist! Waata, kui wiimaks sõbrad karwupidi kiskuma ei lähe. Siis on soe pirukas käes. Waatame aga nüüd ka, kuidas Inglismaal asjad käiwad. Sääl tehakse praegu suure hoole ja rutuga lsewade pääl tööd, et nii kohe, kui tarwis, wöiksiwad merele  minna» 2. Feebruaril purjetasiwad juba üks jagu Inglise laewu Dardanelli mere kitsusest  läbi ja kohe Konstantinoopoli alla. Inglased  lähewad muidugi selle nime all, et oma alamaid ja nende wara Konstantinoopolis kaitseda.  Wenelased arwawad, et kui Inglasel tarwis oma alamaid kaitseda, siis peame ju meie sedasamma ka tegema, ja tahawad seepärast  uks hulk oma söa-wäest Konstantinoopoli  saata. Seda kartes ei taha Sultan Inglastele  mitte häämeelega luba anda, oma päälinna  alla tulla. Inglane on wee-lind ja arimatakse  , et ta maa pääl nüüdsel aeal suurt midagi ei jaksa. Kõik ta wägi, mis püssi alla wöib panna, on: 8,128 ohwitseri ja 220,472 alamad söameeft ja 720 suurtükki. Uhkleb ta siiski, aga isi praegu kimpus n'agu koer kirikus. Oleks ta minewa aasta, Wene, Saksa ja Austria walitsusega täitsa ühte löö- nud, ehk oleks sõda tulemata jäänud, ja ta isi ka Türgi asjade seletamise juures hoopis  ülema pulga pääl istunud. Oleks ta jälle warsi awalikult wastu hakkanud ja oma laewad  rändama pannud, kes teab kuidas siis oleks lugu läinud? Nüüd aga ei pane Venelane  tema laewade tulekust midagi tähele. Söbru t'al ei ole! Kolme keisri ühendus on siiamaale alles kindel Türklased läbi pek- setud ja wangi wöetud. Üksi w'a merekullil sõda hakata ei ole julgust, ega jaksa ta ammugi  mitte. Omad laewad saadab ta Dardanelli  kitsusesse, et teisi kohutada ja tahaks häämeelega meie wöitudeft wilja lõikama hakata  ja mõne maa - nurga ehk mere - käära Türgimaast oma käpa alla kähmata; aga kahju! jäi wist kauaks ja eksis. Ehk küll politiika pilli-keeled praegu üle Eüroopa wäga pingul seisawad, ei ole sõda siiski enam karta. Eks ootame, mis uuemad fönumed toomad. Aga astume ka Kreekamaale. See tahaks, ikka tahaks Türklaste kallale ka minna, aga ei tohi, teeb muidu kära küll. Aga mis see kõik aitab? Korra käisiwad ta wäed juba üle Türgi piiri ka; aga nii pea, kui Türgi laewad mere päält silmi paistma hakkasiwad, pöörsiwad n'ad jälle kodupoole tagasi. Nüüd purjetame Jtaaliamaale. Sest sääl suri wana Rooma  kiriku papa püha-isa Pius IX. 26. Jaanuaril  ära. Roomlased arwasiwad enne, et ükski papa nii kaua ei sa walitsema, kui Peetrus,  kes nende jutu järele 25 aastad Roomas  piiskop olnud. Aga wana papa Pius IX. oli ometige õnneks antud, mitte ükspäinis 25, waid ligi 32 aastad Rooma kiriku ülem karjane olla. Ta sündis 1. Mail 1792 aastal. Ta mõtles esmalt söateenistusesse heita, aga pärast astus ta waimuliku ametisse ja sai piiskopiks. 16. Juunil 1K46 walitseti teda Rooma kiriku pääks ja Kristuse asemikuks. Tema wanemad oliwad waba mõttega mõistlikud  inimesed. Ja papa Pius oli esiotsa ka wäga mõistliku ja auusa mötedega wabameeline  mees. Ta ei soowinud mitte oma rahwa  ja kiriku kurnajaks, waid nende kasuks elada. Sellepärast hakkasiwad tema alamad teda wäga auustama. Jtaaliamaa isamaa armastajad nägiwad temas enese tugi, Sar- 61