Perno Postimees ehk Näddalileht 3». t«7« ZHnes Wernus, reede 17. Detsembril.^ aasta. Uue tellimise teadaandmine. Perno Postimees saab ka aastal 1877, nendasammoti, kui tänini, wäljatulema. Tellimise kohad on manad tutawad. Talinnas wöetakse tellimesi wasto: Kluge Ströh m'i ja F. Wassermann'i raamato poodides ning kaupmehe Böckler'i juures ja hind neil, kes ise trükkikojast äratoowad 1 rubla 30 kop. ja kellele postiga kätte saadetakse pakkimisega kokko 2 rubla. Palume aga auuliko Postimehe tellijaid, oma aastast makso tellides kohe ligi saata, sest et kroonu posti-raha kohe esimese numre ärasaatmise  juures täie aasta eest, peab ettemaksetud saama; mikspärast siis neid tellijaid, kes meil tundmata isiäranis palume, mitte pahaks panna, kui meie ilma raha saatmata neile Postimeest ei saada. Wäljaandja W. Borm. Negister: Laijuse kiriku pühitsemisest. Omalt maalt: Riast: Kinnitus. Tartust: Asutusest, mjs hädast tarwis. Peeterburgist: Kas sõda wöi rahu. Suurwürst Nikolai Nikolajewitsh. George ordeni piby.  Konwerentstst.  Kõige kõrgemalt antud käsk. Suurwürstlik lubandus. Kroonlinnast: Meri kinni. Moskwast: Soowimine.  Odessast: Proowi laskmisest. Wöeralt maalt: Inglismaalt: Wali torm. Türgimaalt: Kartus Wenelaste pärast. Sultani kõne. Kiriku sönumed. Laijuse kiriko pühitsemisest. Tartu uue saksa seitungi läbi kirjutakse Laijuse kiriku pühitsemisest, mis saal wiimaste Oktobre kuu päiwe sees olnud.  Möödaläinud  wiimase kümne -aasta sees, on kül waewalt  üks sügise möödaläinud, kus mitte siit ja säält meie Isamaa serwast, kiriku pühitsemisest ei oleks kuulda olnud. Kord olid kenad ja üsna uued kirikud ehitatud, kord aga jälle wanad  ümberehitatud ehk parandatud ja siis pühitsetud  saiwad; aga igakord oliwad need päewad suured pidu paewad ja ei mitte ükspäinis  selle kogudusele, kelle kirik pühitsetud sai, waid ka saal ümberkaudo olewa kogudustele,  kes südamelikult osa wötsiwad. Ka püha lürgensi ehk Laijuse kogudus pühitses 22 pühapäewal,  pärast kolmainu Jumala püha, üht seesugust püha, ja kulda nemad sel päewal hulgast wöerastest, kes Liimi- ja Eestimaalt senna oliwad tulnud, ülemaga rõõmustatud saiwad, nenda loodab ka auus kirjasaatja, seda mitte asjata olewad, kui ta sest asjast awalikus lehtes kõneleb, et mõni, kellel see wöimata oli, sest pidust osawötta, lugeda ja ennast rõõmustada wöib. Auus kirja saatja kirjutab: Meie kirik, kellest arwatakse, et see Laijuse