Astrahanist. Lapse armastus isa wasto. Kui üks ülemaga kena pilt, Wene rahwa elust, paistis Wäljamaa rahwa silmi, juba manast pölwest js see on: armastus, auustus ja eestmuretsemine, kellega lapsed, ka siis meel, kui n'ad juba amugi lapse kingadest olid wälja kaswanud, oma wanemate wastu, iseäranis meel siis, kui n'ad manad ja jõuetumad  olid, armastusega nende wasto jõudsid ja neid auustasid. Hiljuti on säälatses kubermangus  Sch. külas ses asjas üks maga laido wäärt asi sündinud, kellest üks wene seitung „Siin Ocetsch." nenda kõneleb: Selle küla preester, on oma mana halli isa, kes suwel  oma poja juure wöerusele tulnud, ühe talupoja juure, tema kihelkondas, arbust' põllu mähiks tinginud, mis eest temale kõige selle aja eest, mis ta sääl mähiks olnud, 18 rubla maksetud. Arwata on, et seesugustd auusaid poegi pisut maailmast leida on, kelle töö ja tegemisest öölda wöib: ..Töö teeb elu rõõmsaks",  mis seda enam imeks tuleb panna, et ka üks waimulik mees, oma mana isa wastu, üht iseäraliku armastust üles näidanud, mis üks teine teha häbeneb. Noh! kuida on meie juures lapsed oma wanemate wasto? Kas n'ad saamad neljandama käsu järele auustud?  Palju mötlewad: neljas käsk räägib aga lihastst wanemaist. Ei armas sõber! ta kõneleb  üleüldse wanematest, olgu nemad lihased  wanemad, ehk wöerad wanemad, woi kassowanemad  ehk leima- ja kohtuwanemad, kõiki peame meie neljandama käsu järele auustama, nende sõna kuulma ja neid armsaks ja kalliks pidama ja seda ei pea mitte ükspäinis alam sugu, maid ka suurem sugu tegema, olgu tema  kes ta on, koguduse öppetaja woi koolmeister  j. n. e. Nralist. Mis wastopanemisest tuleb,  sest kõneleb üks wene seitung: Ura li kasakate  wastopanemisest kuuleme meie ikka weel wäga pahaid asjo ja peame imeks panema, et nemad nii kange südamega ja riigi walitsuse  wasto julgemad kanda ülestösta, see on: riigi saaduse wasto panna, mis läbi aga endid  igaweseks wangiks teemad. Juba Juuli kuust saadik, tuakse tropp troppi peale kasakaid Orenburgi linna, kes uue wäeteenistuse saa- duse wasto panemad ja see läbi kasakate mägede  seltsist walja lükkatud ning kõik oma pürjeri õigust kautanud ja Amur-Darja jõe ääre saadetud, kuhu endid peawad asutama. Orenburgis olla n'ad kasarmutesse kortrisse pantud ja neid wöib paamas mitto korda näha, kui n'ad oma jooma nõudega igaüks iseenesele jõest jooma wet lähäb tooma, sest et nemad enamiste kõik raskolnikud, kes teiste jooma nõudest oma janu kustutuseks tilka wet ei wötta. Kuida seesamma seitung kõneleb, peawad need enamiste kõik elatand mehed olema, kes enam üleüldse wäeteenistuse kohuse al ei seisa ja kellesse see enam ei puutu. Wööralt maalt. Saksamaalt. Berlinist. Keiser Ztaliamaal.  Zah, sääl ta nüüd on, aga Mailandi  telegrahw nähikse wäga suures laiskuse töbes olewad, ei suuda rahwa soowimist täita; sest igamees otab pitki silmi sõnumid, kuida nende wana ha! -pea riigi isa käsi käib; sest missugune laps peaks oma isa pärast, kui ta pikka reisi peale läinud, hoolimata ehk tuim olema? nenda ka õiged riigi alamad, oma riigi isa pärast. Säält kirjutakse 7. Oktobril:  Tänane pääw on lõppemas, õhtu käes, aga telegrahw ei ole selle pääwa olikust mitte üht sõnakest lausunud, seepärast peame siis sellega  leppima, mis eila säält oleme saanud ja see on nimelt selle üle, missuguse suure rõõmuga  teda sääl wastowoetud ja teretatud. Esiotsa on Mailandlased selle üle, et würst Bismark mitte ligi ei ole olnud, kanget nohu tõbe saanud, mis aga pea jälle lahkunud, sest et äratundnud, et wana keisre Willema wöeraspidu  ilma würst Bismarkita neil üks suur asi, nende ajaraamatusse kirjutada, kelle sarnast  õnne, selle linna aja-raamatul sadade aastade  kaupa ei ole olnud. Kui siis weel siin ja sääl imeks pannes Bismarki ärajäämisest kõneldakse, siiski hakkab see igal pool wähemaks  jääma. Üks kauba seitung ütleb asja jälge peale saanud olewad ja tääda selgeste öölda, et würst Bismark kartuse pärast kooju jäänud; ehk wahest tikkub mõni jälle ta elu kallale ja wakker ..Germania" olnud usin seda 349