wawad kõik ühes, et Türgi riigiwalitsusel Eüropa  poolt midagit head oodata ei ole ja wist üks üleüldne sõda ukse ees seismas on» Kui asi peaks nii kaugele ckmema, et suured tükkid paukuma hakkawad, siis Türgi walitsuS kõiki Muhamedi usulesi saab appi kutsuma ja seda kuulutama et see sõda üks püha sõda on. Üks seesugune kutse ei jä wist mitte kuulmata. Magusast, 22. Septembril. Taplusest. Slawi rahwa keskes igas maa nurkas, on sest juttu, et Montenegru rahwas wäga kahes mõttes lonkab, mis neile suureks meele pahanduseks.  Kninist kirjutakse, et Despotowitsh olla 18. Septembril Bosnieni meestega nelja Türgi pataljoniga wastastiko kokku läinud, siis Türgi linna Kljuki tunginud, sääl 3W maja ärapöletanud, palju söariistu, hobusid ja üht söalippu ärawötnud. Bosnieni pool on kahju wäga wäike olnud, aga Türgi meestest  on umbes IM meest langenud. Despotowitsh  walmistab ühe suurema lahing! peale, mis ta wasto homiku poolist tahab ettewötta. 24. Septembril. Muktar pasha tee Trebinje  on kinni, Peks Pawlowitsh hoiab seda nelja pataljoniga kinni, et Türklased ei pääse oma moona järele. Inglise saadiko Motsoni nõuandmise peale, on Montenegru poolt lubatud,  et söariistad senist seisma jääwad, künni üks täielik söariistade rahu selle tingimisega tehtud saab, et sisse piiritud Türgi söawägede moona saamine, ükspäinis Montenegru walitsuse  lubaga ja järelwaatmise al saab sündima.  Peale neljapääwase aeawiiwituse, wötsiwad  Türklased 21. Septembril, seda tingimist wastu ja nenda on siis Montenegro ja Türklase  wahel nimetamata aea peale söariistad seismas. 27. Septbr. Grahowust kirjutakse: Muktar  pasha ei ole sõna pidanud, waid on 25. seda mahatehtud söariistade rahu sellega rikkunud,  et ta Montenegru meeste kallale läinud ja Grahowu juures kolm kantsi ärawötnud, saanud aga saalt jälle wäljaaetud. Üks suur lahing on neil oodata. Montenegru ja Hertsegowina  mehed on Muktar pashal igalt poolt sisse piiranud. Prantfufemaalt. Serbini aS j u st. Parisist kirjutakse Septembril: Seitung ..Agence Havas" kõneleb, et riigi walitsuse kõrgema pulga peal seisawad mehed seda ei taha uskuda, et Ristiks käest tulnud kiri, et n'ad jätte hakkanud tülitsema ja teine teist raijuma,  peaks rahutegemist wiiwitama, ehk seda koguniste keelma tulemast. Kuida ja mis Serbiinlased  teemad ja kuida n'ad- omalt poolt asju tallitawad, wöiwad aga teha, et rahuleppingu  tingimised palju lõbusamad ja paremad  saamad olema; sultani käest oodetaw waStus on juba tuttaw, ja saamad wist seda tegema, et rahu tegemisega ei saa aega wiiwitud,  maid settega nattukest ruttustatud. Sultan  soowib aga, et need maakonnad ei saaks nimetatud, kellele uusi säädusi tahetakse anda; teised riigid tahtwad asja ümberpöörda ja Bosniet, Bulgariet ja Hertsegowinat rahuleppingu  sees nimetada. Semlinist. Kas? ehk mitte! Säält kirjutakse 25. Septembril: Ülema ja kõrgema seisuse sees olema meeste käes olla jut. Austria-,  Wene- ja Saksamaa olla endid ses asjas ühendanud, Türgi riigiwalitsusele meel wiimast korda kirjutada ja selgendada, et kui Türgi riigiwalitsus kue paama aea sees, seda Berlinis  tehtud ettekirjutust mitte wasto ei wötta, Wenemaa omad mäed Bulgariasse, Austria omad mäed Bosnieni ja Hertsegowina omad mäed oma maad hoidma paneb, ega neid maid enne priiks ei lase, ega oma mägesid säält enne ei lase äratulla, künni Türgi ma litsus selle Berlini kirja sees nimetatud punktist wiibimata täieste saab ehk on juba täitnud. Selle wiimase  senna saadetud kirja nõusse on ka Prantsuse  ja Inglismaa heitnud. Neid sõnumid on Serbinis igas seltsis ja seisuses rõõmuga wastowöetud. Kiriku-sönumed. Perno Eliisabethi-kirik. Ristitud: Aleksander Preimann. Marie Helene Köst. 364 Vastaja Redaktor: C. F. Lorenzsonn. Sensuri poolest lubatud. Rigas, 4. Oktobril 1876.