Tihwlist tulewad sönumed, et !Z. Mail 96 söawangi, kõik Türklased. Aleksandropoolist senna saadetud ja nende seas ka 7 ohwitseri, mis saal wangi wöetud. Ertserumist, 26. Mail: Türklased on, kui oliwad näinud, et Wene awantgarded senna tulnud, teinud, et säält minema saanud. Ehk Kars linnas kül rohkeste moona koos, siiski olla karnisonidele, et moon mitte nii ruttu otsa ei saaks, pool osa lubatud, mis siis surra liig palju, aga elada liig kasin on. Kindlus on taieste sisse piiratud ja nende telegrahw juba kaks päewa keeletumaks jäänud, ei mii enam kellegile sõnumid. Üks detashemang Wene mäge seisab SouganiS ja Muktar pasha lugu wäga kirju; julge ei wöi ta sääl koguniste  olla, sest Wene wäcd wöiwad kergeste tema selja taha tulla ja siis woiwad ta päewa  d pea loetud olla; loodab Wann linnast abiwäge juure tulewad. 21. kirjutakse säält Tsherkessidest, kes 19. Mail, Baklahmedis, mis lõuna ohtu pool Kars linna, üleüldse 4666 meest, Mussa pasha juhatuse al, Wenelastega  kokku sattunud ja Wenelased öösel nende peale läinud ja neid maha löönud, 266 kõigist peäsnud ära. Nende seas, kes kadunud,  olla ka Mussa pasha. Muktar pasha olla selle nalja juures pea kõik oma ratsawäge kautanud. 22. Mail. Need sönumed, et Kars linn sisse piiratud, peawad tõsi olema ja Türklased kardawad, et kui Wenelased neid weel ükskord ärawöedawad, siis üks üleüldine mässamine saab tõusma. Rahwas on siin wäga wihale äritatud ja kõik näitab nenda, otse kui on kõik kadunud ja neil enam midagit  lootust 'pole. 24. Mail. Täna wara homiku hakkas Türklaste ja Montenegrite wahel  suur lahing Majati juures, kus wöit Montenegriinlaste  poole jäi, ja Türklased künni Kukonsenjaki saiwad tagasi löödud, kus juures  nad, künni praegu teada, 566 meest kautasiwad.  Montenegriinlaste kahju on teadmata.  Taplus ei ole ka weel lõppenud. Omalt maalt. Pernust. Pühapäewa rikkumisest, kirjutab üks auus mees, mis ta suure kurwas- tusega on tähelpannud, meile ja palub sest asjast  Postimehe läbi kõneleda, ehk wast juhtub  Postimees ka kogemata tema majasse, et ta seda ise säält wöib lugeda ja äranäha, et see ülekohus on olnud, mis ta teinud. Kiri on nenda: Pühapäewal, 39. Mail, kui ma kirikusse tulin, nägin ma üht wana Sauga walla taluperemeest oma põllul töös olewad. Ta oli sel homikul odre mahakülwanud ja neid ka sisse kündnud ning praegu söötis ta oma kahte hobust wankre pealt, wist selle tarbeks, et ka odre enne ara aastata, kui ta kiriku tuleb  ehk enne kui kiriku rahwas kirikust saab tulema. See oli nüüd see meele pahandus, aga ega sellega meel kõik lõppenud polnud. Kui ma linna juure jõudsin, nägin ma sääl ühes kohtas kartuhwlid maha tehtawad, kus kolm meest ja üks naesterahwas ametis oliwad;  üks ajas walge hobusega wagusid ja teised paniwad kartuhwlid maha ja ikka õige ruttu ja jälle seepärast ruttu, et enne malmis saamad, kui kirik sisse helistakse. Seda wäga imekspannes, läks mu süda wäga kurwaks, et nüüd meie aeal, kesk ristirahwa keskes, meel pühapäewa rikkujaid leida on ja kes Jumala käsu sõna, mis ta suure waljusega Sinai mäe peal andis ja kelle löppetuses ta meel ähwardab,  neid mitte nuhtlemata jätta, kes tema  käsud üleastuwad, nende käskude seast kolmat  käsku, kus selge sõnaga kästakse: „Sina pead pühapäewa pühitsema", ei ole lugenud ega pähä õppinud. Mina elan kaugel  metsa nurkas ja siiski mu süda sunnib mind, kui iial wöimalik, iga pühapäew Jumala  koda ülesotsima ja need, kes kiriku lähedal,  ei mõtle selle peale, et kuus päewa pead tööd tegema, aga seitsmendamal hingama ja oma hinge eest muret kandma. Oh sa õnnetu rahwas, kes päestab sind põrgu ahelaist ehk kes wöib su tuhmid silmad selgeks teha, et sa sira tunned, mis su rahule tarwis lähäb. Mina ja minu maja tahame Jehowat teenida, ütles Josua ja nendasammuti mina ka. J. S. Tartust. Wi!ja põllu de seisusest .kirjutakse Torma, Kodawere ja Bartolomä kihelkonnavest  Tartu uue saksa seitungi läbi nende see aastase wiljasaagi lootusest ja kaebawad nimelt,  et lootus wäga wäike olla. Talinisud 197