ellaks ta. Ta istub hobbuse seigas ommas täies wäe - mundres ja watab werre pole. Meie õnnis Keiser Nikolai l on seadusi muutnud  ja parrandanud ning paljo ust jure anuud.  Arm õline Jummal andko temmale rahholist  hingamist ja üht römust üllestöusmist. Sealt läksime eddasi ja näggime linnas ühhes  kohtas soldatid munserdawad; kül ollid nad ka mundres; küllad olli nende seas ka rohkeste Eesti poegi. Nenda kõndides jõudis öhto kätte ja meie jäime öseks linna.  Pühhapäewa hommiko kutsusin seltsi meest ka kirrikusse ja himmustasin eesti jummalatenistusele  minna, agga et mo seltsimees eesti kelest arro ei sanud, sepärrast läksime saksa kirrikusse. Suur tänno Jssale taewas. Seal kuulsin jutlust, kelle sarnast ma enne weel paljo ei olle kuulnud; sel mehhel ollid Jummala  andid rohkeste jaggatud, nago õnnis Huhn Tallinnas, kulutas temma Jummala sönna. Temma jutlusest wois igga innimene arro sada, mis ta on ja mis ta peab ollema. Zummal önnistago tedda; ta on tõest üks Issanda  tru sullane Issanda wina mäel ja üks nihhuke lähhäb ka sure linna kohta tarwis; kuida kuulnud ollen, peab ta nimmi Dalton ollema. Peale jummalatenistust wötsime lõunat  ja parrast lõunat käisime weel mõnda kohta watamas, siis tulli aeg, et teine teisest Jummalaga  jättes lahkusime. Ma hakkasin nüüd raudtee howi pole nihkuma ja koddo söido peale mõtlema. Ulitsat möda eddasi minnes, astusin ühte podi sisse ja ostsin sealt omma wa Kadrile mütsi täie riet, just sihhukest nago so wa teisel polel noriko pölwes olli. Wimaks  juhtusin ühhe sure turro peale, kus saddade  wisi kaupmehhi ja märato rahwas koos olli. Kaupmehhed pakkusid mulle üht ja teist, tundsid mind nago haisust, et ma wöeras ollin ja arwasid mul õige raske kukro taskus ollewad;  mul olli suur teggemine neist lahti sada. Otse kuida ühhe pöllo peal nissud ja ohhakad wöido kaswawad, nenda on ka Peterburgis head ja pahha. Kes seal õige passi peal teniwad,  sawad, kui haigeks jäewad piddalisse widud ja seal ilma maksuta rohhitsetud; agga seal on ka paljo neid, kellest woib öölda, et nemmad winaga raiskus on; kõik tenistus antakse  wina eest wälja ja ihho katte ja toidus jäeb murretsemata; wiin ei salli head ride hilpo. Middagi õlleks neile ommetige tarwis, m.mdo wöttab meleto jomine koggoniste wöimust.  Raudtee howi jõudes lunnastasin ennesele  pilleti, istusin wankresse, warsi selle järvele  hirnus täk paar korda ja siis tormas ed-- dasi. Esmaspäewa hommiko ollin jälle sealsammas,  kuhhu runa jätsin, astusin wankrest wälja, rakkendasin runa ree ette, istusin peale ja sõitsin kojo. Tuppa astudes tulli wa teine pool lahkeste wasto ja andis römo pärrast hea mutso muiso. Harjo Karel. Ommalt maalt. Pernust. Hö bbe pu! mad. Kas tead w'a söbber, mis ön mul pühhapäewa hommiko warra (5. Detsembril) olli. Et mul sel päewal  kaunis pik tee käia olli, tõusin warrakult ülles, pannin malmis ja hakkasin astuma. Kui nenda unniste silmadega aigutades meie ma kogguduse köstre maea jure sain, näggin kõik toad walgustud ollewad ja musikandid mängisid parrajate sedda lau lo: „OH wötkem Jummalat, Suust süddamefl nüüd kita zc." Se armas mango ellin hakkas nago mo hõlma  kinni ja weddas mind sisse. Tuppa astudes  jäin ukse körwa seisma, kahmasin mütsi peast ja kulasin armast mango, ning laulsin sedda laulo sure heälega liggi. Kui mängiad laulo ollid löppetanud, tulli manna köster omma teise polega teisest toast senna ja tännas  wägga sõbralikult mango mehhi, siis sain kuulda, et nende höbbe-pulmad ollid. Seal näggin lauad ollewad, kus selle Jubeli parile kingitused peal seisid, mis koggoduse liikmed armastusest omma manna köstre wasto ollid kokko pannud. Seal ollid koggoduse liikmed ja ka temma tutwad ja suggulased kokko tulnud,  õnne sowima. Kui nüüd teised omma õnne sowimist ollid ärra sowinud, puggesin ka minna nurgast wälja ja somisin ka au-parile  kummardades ja kat andes, õnne; tahtsin kohhe jälle omma teed eddasi minna, agga ei lubbatud, maid kästi nattuke aega wita, et ka tas soja kohwi saan. Ma ei lasknud ennast  ka kahte korda palluda, maid jäin senna. Häddast ollime kohwi ärrajonud, hakkas Reio 413