Perno Postimees ehk Näddalileht M 27. t»7V K^ncs Wernus, kesknäddal 8. SeS TZHHes Lojuste haigusest. Ommalt maalt: Peruust: Teie kurwastus peab römuks Munema. Surma sönnumed. Leitud surno. —Üks kõrs seitse pead. Liwimaalt: Merremeeste kolist. Riast: Koli-piddo. Tartust: Ue koli assutuse mõtte. Koli-piddo. Surma sönuumed. — Kuramaalt: Tullekahjo. Peterburgist: Aus paron. Käsk.,— Kulutus. Moskwast: Älla chhitusest. —Wö eralt maalt: Austriamaalt : Küllaline.— Jtaliamaalt: Wanna paawst. Prantsusemaalt: Keisre terwisest. Kunningana Jsabesta. Ilmadest. Kreka'- maalt: Rööwlite abbikäsad kinni. Lissa. - . Tellimise Teadaandmine. Antakse neile/ kes „Perno Postimeest" pole aasta peale, se on 1. Julift künni 31» Detsembri ku päwam piddada tahtwad teada, et temma hind pole aasta pealt on: postirahhaga 75 ja ilma postirahhata 65 kopp. -- Tellimest pallntakse warra tehha. - Lehhe wOiWamdM» Lojuste haigusest. Wata w'a külla wend, sul on põllud-maad käes joi ellaja karri kaitsta; agga hoiad ennast Eesti pöllomehhest emal, kes sulle mõnda head öppetust pollo harrimise ja ellaja karja kaswatamise  ja kaitsmise polest annaks; te ennast temmaga tuttawaks, wata, koggoniste teine assi. Et ta wimasel korral, kui meiejures sees käis, head öppetust lojuste haigusest könneles,  agga ma tean, tedda sinno wärrawa taggant möda läinud ollewad: separrast tahhan sulle könneleda, mis ta mind öppstanud. Ta allustäb ommä jutto sellega: ..Lojuste haigused woiwad iggal aeal tulla, tullewad agga suisel aeal kõige rohkem. Tulleb  jubba innimeste haiguse ja surma jures ebbausko ette, siis lojuste haiguse ja surma jures sedda saggedam. Sünnib se nüüd äkkiste,  siis on ennamiste ikka essimene jut, et se ehk teine ..kurn innimene" süüdlane olla. Kust se tulleb? Kust muido, kui ikka sest, et õppetus meie rahwa seas weel liig kassin on. Oppetust meie rahwale kül antakse ommal wisil ka siin ja seal jubba õige hästi, agga mis neil iggapäwases ajalikus ellus tarwis lähhäb, nago maea piddamises, ellaja kaswatamises  :c. sedda.jäetakse ikka weel juhtumise holeks, jah, mõnned piddawad koggoni pattuks, asjo õppida, mis nimmelt mitte hinge õnnistuseks  tarwis ei lähhä. Meie agga olleme enne üttelnud ja ütleme siin jälle; üht peab teggema ja teist mitte teggemata jätma. Hinge eest hoolt kandma, on tarwiline assi, agga ihho holetuse sisse ja harrimata jätma, kelle sees waim elläb, iehko mönned, mis tähtwad, sedda ei wol meie egga ükski möWkinmmens heaks kita. Rummalust peame agga suremaks