Perno Postimees ehk Näddalileht M 66. IS7S KGnes , neljapäew 9. Nowembril.^ aasta. Ses lehhes seisad. Piible seltside assutamisest. Ommalt maalt: Pernomaalt: Õnnetusest tee peal. Mis hulkumisest tulleb. Riast: Surma sönnumed. Pärris röugedest. Arruldane loduse näitus. Tartust: 350- aastane mällestuse päew. Tallinnast: Õnnetus noa läbbi. Peterburgist: Abbikassa aasta piddo. Odessast: Tähbelpannemiseks. Somemaalt: Kartuhwle sagist. Wöeralt maalt: Prantsusemaalt: Tuid posti-poisid. Jtaliamaalt: Wee häddast. Hispaniamaalt: Wöit mässajate ülle. -- Uemad sönnumed. Mönnesuggused sönnumed.  Piible seltside asutamisest. i. Kui aastal 1851, sures Londoni linnas suur mailma näitus ühhes sures ja müratumas kristal klasi pallees olli, siis on ka selle sure pallee ühhes nurkas üks wägga kenna kappi olnud, kus 148 wägga kennaste pogitud ramatud  sees seisnud ja need olnud kõik piidled, iggaüks issi kele murde peal! sest näeme siis et se ramat 148 kele murde peal siis jubba trükkitud olnud, mis Londoni piible selts kõik omma kullu peale trükkida lasknud. Se näitab siis, kuida Jummal ühhest pissukesest ilma näggemata iddust, üht suurt puud wöib kaswada laöka, kelle oksad ülle kõige mailma ullatawad. Otse kui ühhest pissukesest hallikast  jõed ja jöggedest jälle järwed ja merred sünniwad, nenda on ka Inglismaal Wälise ma jaus Bala linnas, mis se kõige waesem makoht ülle kõige Jnglisma on, ühhe weikese tüttarlapse silma pissarad Znglisma sure piible seltsi õnnistatud töö hallikaks sanud. Se olli aastal 1802, et üks öppetaja, nimmega Tomas Karles ülle ulitsa olli minnemas ja üks weike tüttarlaps, kedda temma ärra tundis,  omma trui igga pühhapäise koli lapse ollewad,  temma wasto tullewad. Omma lahke ollemisega läks ta otse lapse wasto, terretas tedda ommas kõige suremas lahkuses, andis tale kat ja kössis: kas woid mulle pühhapäewa jutluse allusest weel middagit öölda? Laps jäi wait egga sanud sönnagi suust wälja, ta silmad  hakkasid wet jooksma ja ütles wimaks nuttes:  ..Se näddala ollid ilmad wägga sandid ja tormised ja ma ei woinud sedda teed mitte käia, sedda luggemas." Agga öppetaja ei sanud  ta juttust õiget arro ja küssts sepärrast: ..armas laps, mis tahhad sa mulle sellega öölda,  ilmad ollid sandid ja tormised ja ma ei woinud sedda teed käia, sedda luggemas?" Siis hakkas laps selletama ja ütles: ..Mo wannematel,  egga kellegil meie tuttawatel ei olle siin linnas piible ramatud ja selle parrast saatwad nad mind siis teine pole selle sure mäe, mis liggi wiis wersta meilt emal, kus meie tuttawal üks pibel on ja kus ma siis sedda tükki loen ja pähhä öppin, kellest püh-