arwawad Afghanistaani sõawäge uuema sõnumete järele  60,000 mehe peale, kellel head sõariistad pidada olema. Ka olla neil 3000 suurttükki ja mitu wabrikut,  kus sõariistu tehakse. Saksamaal on nüüd taga järele weel palju wiimaste parlamendi waidlemistest ja üksiku parteide awaldamistest juttu. Imeks pannakse wäga, et zentrumi  partei (mustakarwalised kiriklased ja sarnatsed) sozial-demokraatlastega ühes omad otsused riigiwalitsuse  wasta andsiwad. Nende waidlemise kõnedes sai awalikuks, et Saksamaal mingisugust lootust ei ole, Saksamaa Roomlastega lepitust teha, sest et nende wõitlemifed küll kiriku-tüli nime kannawad, aga tüli päris juur oopis töistes poliitika asjades seisab. Hispaaniamaal on lood praegu ka kaunis kirjud. Karlistid nii heaste kui republiiklased õenistawad  nii suurelt, kui wähegi wõimalik, igaüks oma partei kasuks. Preestrid, kelle meelest praegune walitsus  mitte küllalt kiriku-meelne ei ole, annawad kõrwalt  tuld, kus wõiwad, et mesi õige sopaseks läheks. Õnnetu maa see, kus parteide waenlus üks töise wasta nii hirmsaks tõuseb, et isamaa auu seal juures nurja läheb. Igal pool ja ka Hispaaniamaal on Jesuiitlased  ikka kõige kardetawamad, sest et nad pimedas tööd teemad ja nende esimene' püüdmine seepeale wälja läheb, wett sopaseks teha. Selges wees need mehed kalu püüda ei mõista. Kuhu seesugune parteide waenlus  wiimati wiib, näitab see lugu, et kurjategija kuninga  Alfonsi elu kallale kippunud, ja teda püstoliga lasknud, tema kuri nõu aga tühja läinud ja kurjategija  kinni wõetud. Jumal hoidka iga maad seesuguste hirmsa tegude eest! Daanimaalt tulewad rõõmsamad sõnumed. Seal on Kuninga tütre, printsessina Thiira, ja Cumberlandi  Hertsogi wahel kihlused olnud. Printsessina Thiira on meie Keiserliku Kõrguse Troonipärija Proua noorem õde, kes 29. Septembril tBl>3 sündinud ja kelle ilu ja jumedus kuulus on. Kõrge peigmees on kadunud Hanooweri kuninga Georgi poeg. Omalt maalt. Wiliandist. Raamatu kaupmees Kustaw Rosenberg  on kubermangu walitsuse poolt luba saanud, Wiliandi linnas Eesti- ja Wenekeele raamatute laenuraamatu-kogu  asutada. Wiliandi maakonnast. Wiliandi nigrutite wõtmise komisjoni poolt antakse teada, et tänawused  wastawõtmise tärminid järgmised on: I. kantonil  1. Nowembril, 11. kantonil 6., ja UI. kantonil 11. Nowembril. Teenistusse wõetud nigrutid peawad 25. Nowembril juba kõik Pärnus olema. Tartust. „ Eesti Postimehe" 41. nunms on üks tänu - tunnistus ära trükitud, mis „ mitmed Tartu, Wiliandi ja Pärnu maakondade wallawanemad " Ernst vM MenseMmxffile selle eest saatnud, et ta maapäewal Riias >, selle kõrge koosoleja seltsile  oma tarka nõuu, wabameelelise põhjuse peal, loomulikul wiisil meie rahwa edasisaamist seada ja toimetada," ette pannud olla. Et ka meie hea meelega igale mehele auu soowime anda, kellel auu tarwis on, sellepärast oleksime wäga tänulikud, kui need „mitmed wallawanemad" meile teada annaksiwad,  mis nad kõik maapäewa wõitlemistest teadwad, et meie seda rahwale edasi teaksime jutustada ja meie süda ka soojemalt tuksuma hakkaks, kus ta meie wallawanematel  jo tänu pärast üle woolab. Tartu maakonnast. Tartu Saksakeele ajaleht kirjutab ühest hirmsast tulekahjust, mis Otepää kiriku juures 4. Oktobril olnud. Seal olewat nimetatud  päewal hobuste tall tõllahoonega põlema läinud, kuS 6 hobust õpetaja 2, ja rentniku 4 hobust sisse ärapõlenud ja wankrid, hobuse riistad ja rentniku  linad terwelt. Õpetaja kahju arwatakse 800 rubla, rentniku kahju 1000 rubla peale. Kutsar ja rentnik on küll kohe ligi jooksnuwad, nii pea kui tuli nähtawale tuli, aga ehmatusest on neil wõtmed käest maha kukkunud, ja kui wõerad ligi saanud, olnud jo kõik tule sees. Karjalauta on seeläbi tulest jõuetud peasta, et inimesed ühtepuhku mett katusele walanud. Lugu olewat kindel, et hoone kurja käe läbi põlema pistetud, ja nagu arwatakse, olla seda hobuse wargad teinud. Õpetaja Hurt olewat hilja aja eest tagasi walju trahwimist hobuste wargadele soowitanud ja olewat selle järele ähwardawaid kirjast nende käest saanud. WHxu maakonnaft. Part Suija. Meil on miimasel aj al"Äge rohkestc tõsiseid maidlust ja arutusi olnud, nii et natukene nalja äratuseks ka Mahel hädaste  tarmis läheb. Selle eest on tuttam Wõrumaa kvoliwanem Part Suija nüüd jälle lahkeste muretsenud. Tema on oina Karula matikaanost jälle ühe kirja maailma sisse saatnud, ja et teda õige mistist suureks loomaks peetakse, on ta selle kirja nii pitka teinud, et süllapuuga moeta wõib ja „Eesti Postimehele" kolmel korral selga saanud mõtta, enne kni kõik terwelt ära jõudis medada. Selle kirja järele ei ole meie maal muud suurt meest, kui üksi Part Suija. Kõige pealt loodab Pärt Suija, „et kui Otepää õpetaja herra paha meel üle lätt, meije wast meel töine töisega hästc moime sõbras saada." Töiseks näitab ta, knidas „Sakala" Jumala nimel oma tööd lubanud teha, aga pärast kiriku pekkidest, kristlikust eenpalmest n. n. e. rääkinud, kust „tllta oul, et edimäue lubanline, linnala niinel tööd teta, muud inidagi ci olle oliin, kii petuiine Jumala  nime man." Za mikspärast petmine? Seda meie aru ei saa, olgu siis sellest tükist, kus Suija kaebab, et meie tema pildi oma lehe sisse „mühisema" ei ole pannud, see on, ulesse ei ole maalinud. „Wot! sis olles asi tämeline olnu", ütleb Pärt Suija. Aga et ta mitte juure ei ole lisanud, kas ta soomib, et teda lahtise suuga uulitsa peal ehk toas ahju ääres magades ülesse peame maalima, sellepärast ei mõi meie ka täna tema kaunist pilti oma lehe sisse üles Mõtta. Siis armab Pärt Suija ka seda tunnistust tarmis olemat, et ta „Emangelimnmi usuline" olla, mis meie kõikide Pärt Suijade juures maga korras ja tarmis leiame, sest et nende tegudest ja mõitlemistest mitte aru saada wõimalik ei ole, nad ristiinimesed ehk inimestele ainult ristiks on. Mis siis Pärt Suija õp. Hurdile mastuseks ütleb, on nii jesuiitlikult peenikeselt  ülespandud, rahmast eksitada, et iga tundja mees kohe ära näeb, knidas kovlimanem Pärt Suija ilmaski seesugust juttu ise ei mõi ajada. Seal amaldab ennast kõige peenem poliitika tundmine ja nii inetu rahma maenlus, et meie seesugust halbust Pärt Suija sees mitte ei arma olemat. Kui meie mitte ei teaks, et Pärt Suija ainus mees on, kes omas lolluses seesuguste  sõnade alla oma nime Mõib kirjutada, siis oleks see lugu tõeste terme Eestirahmale häbiks. Sest Pärt Suija armab ka jo seda inimeselikuks priiuseks, kui toa- kutsikas toatüdrukust otsas õue jalutama miiakse, kus ta hea tahtmise järele haukuda Mõib. Sellepärast ütleb ta: „Teije jutuse suur sisu om iks orjapõlm ja orjapõlm, päästke enda orjapõlmcst, hoidke orjapõlme eest; ning kaege, kui mina nüüd orjapõlme ikkest olle päsenu, sis Teije seda jälle ei usu." Pärt Suija joob oma „sõpradega" ühes lauas kohmi stema ei pane sugugi tähele, et toa-kutsikas ka lauas istub ja pealegi „sõprade" sulles), tema kirjutab oma nime kirjade alla, kus Eesti nime ja asju maha kistakse  ja Eesti auusaid mehi teutatakse, ja armab nüüd, et ta prii mees on. Kas madalamat maimu-olekut Meel Mõib olla? Ja kust poolt tema priiuse tuul puhub  ja kus lauas ta oma „sõpradega" kohmi joob, selle üle saame kohe aru kätte, kui loeme, et ta ikka meel Aleksandri kooli muutmist „põllutöö kooliks" ehk „seminariks" nõuab ja siis juure lisab: „Eut minu meele mõtte seen saisap see, et ci mitte lahutust, engc üteust, seda ma sovmi. Kas ei olles mitte mäega istus nink süntsa, kui koolmeistrite Semiuarium ja põllumeeste  Seminarium meil üte malitsuse all saisas? Sis ollcsi nemma mõlcmba kokku üts tämmeliue Aleksandri kool." Töisel kohal ütleb Pärt Suija: „Kes siin ei taha rahul elada, unugu Terammägede saare pääle, nink ehitagst sääl onuna riiki ülles, sest sääl ei saa ütski temale risus een olema, nagu siin mast Saksa. Saksa onuna siin rahul nink ei näita mitte üles, et meie mast neile risus een ollestme." Pärt Suija saadab siis kõik need Eeftkasch Terammägede saare peale elama, kes Aleksandri kooli ehitamad. Aga, kes on siis need, kes siin rahul elada ei taha? Kas on Eestlased  kusagil Masta pannud, kui Sakslased oinale mõnd kooli ehitama hakkäsimad? Ei kusagil! Aga „Pärt Suija" ja tema sõbrad on siin rahu rikkujad. Sellepärast  oleks mäga hea, kui nad ise oma soomi täidaksimad  ja parem Terammägede saare peale ära läheksimad,  kus koeradega sõidetakse ja need loomad sellepärast  ka kõige suurema aun sees seisamad. Tallinnast. Tallinna Saksakeele ajaleht „Revalsche  Zeitung" annab teada, et Oktobri kuu alustusel  ühe ainsa nädala sees wiis poissi Tallinnas kinni wõetud, kes warga ametit pruukinud ja kellest wanem weel 15 aastat wana ei ole olnud. Ct seesugust  kaebdust mitte üksi Tallinnast ei kuulda, maid ka muialt linnadest, siis on see asi küll nii tähtjas, et tema üle järele peaks mõteldama. Meie oleme kord jo omas ajalehes näidanud, kust see hirmus lugu tuleb, see on: et mitmes meie linnade alewikudes mitte üht kooli ei ole, kus Eesti lapsed omas emakeeles õpetust saaksiwad. Kodus ei ole õpetusest suuremat juttu Saksakeele elementar-koolis õpib ta paari aasta sees waewalt natukene Saksakeeli porsima, maim ja süda jääwad täitsa harimata, ja nn ei ole need õnnetumad  lapsed ei liha ega kala. Keegi ei mõtle selle peale, juurt ülesse otsida, kust wiga wälja kaswab ja linna Eesti elementar-koolisi asutada, ja sell kombel kaswatame tulewikule inimesi, kes meie maale suureks nuhtluseks ja häbiks saamad olema. Et mõnelt poolt suure saksastamise tuju pärast mitte seesugust Eesti elementar-koolist loota ei ole, sellepärast saaks Riigi walitsus palju head meie maale tegema, kui meie linnadesse  mõned Eesti elementar-koolid asutaks. Ka Tallinnas on meie sõamehi suure hõiskamise  ja auuga wasta wõetud. Sealt kirjutatakse meile: „ Lõuna ajal kell 12 tuliwad 10. Oktobril esimesed  sõamehed meie linna ja sell päewal nimelt „ Krasnojarski" rügement, kes Plewnas, Balkani mägedes ja Adrianoopolis kaheksa korda sõatules oliwad  olnud. Ülemiste mäel sai rong kinni peetud, kus soldatitele napsi, süa ja theed anti. Siis läksiwad  linna poole, keda lippudega ja krantsidega oli ehitatud. Nimelt oli auuwäürt Rotermanni kontor ilusaste ehitatud, kes ka juba enne haawatud ja haige sõameeste heaks ligi tuhat rubla ohwerdanud oli. Linnast läbi minnes jäiwad soldatid raudtee waksaali juures jälle seisma, kus neid jälle karastati. Nii oli linn kolm päewa pidu ehtes, sest 12. Oktobril tuli jälle „Omski" rügement Tallinna, keda niisama pidulikult wasta wõeti." li. Tallinnamaalt. Lääne maakonnast kirjutab meile üks weike põllumees i, I. sellest pitka kirja, kuidas seal praegu talupoegadel mõnes kohas wäga raske põli olla, mis põllutöö järge mitte parema korra peale ei lasta tõusta. Asi aga, kelle läbi põllutöö nii wäga takistatud olla, on sega-rendid. Talupojad  maksawad kaunis kõrget renti oma kohtade eest, mis küll iseenesest mitte suurt wiga ei teeks, kui mitte rentnikutele ka kohuseks ei oleks tehtud, et nad mõisale  suwel. teadaw hulk päewi ära peaksiwad tegema, keda wäga odawa hinna alla on arwatud. Nii on näituseks jalapäewad 20 kopiku, ja hobusepäewad 30 künni 35 kopiku peale arwatud. Lugu on sellepärast nii, et peremehed niisama palju töö inimesi peawad pidama, kui täieliku teo-orjuse ajal, neid inimesi aga nüüd üksi kange töö ajal mõisa tarwitatakse ja muu aja eest peremees raha renti peab maksma. Selle läbi langeda seal nüüd talupoja seisus iga aastaga waesema oleku sisse. Jo mullu aasta kirjutas ka Tallinna Saksakeele ajaleht „Revalsche Zeitung" sellest, kui wäga hüdaste tarwis olla, et need sega-rendid, kus talupojad raharenti peawad maksma aga ühe jau rendi eest ka tegu tegema, otsa lõpeksiwad. Kui kaugele  aga jo selle oleku parandamine jõudnud on, seda meie weel ei tea ütelda. Parandamist läheks aga selles eesnimetatud tükis küll hädaste tarwis. Järwenmult. Türi kihelkonnas on 27. Septembril  Wahaste uue abikiriku aluskiwi Jumala teenistusega paigale pandud. Seal juures pidasiwad kõnesi: koolmeister K. Kirschbaum ja Piometsa herra von Helsfreich. Aluskiwi sisse saiwad jürelseiswad asjad mälestuseks pandud: üks nummer ajalehtedest Neue Dörptsche Zeitung, Eesti Postimees, Sakala, Ristirahwa pühapäewa leht, üks Eestikeele kalender 1878, mõned meie aegsed rahad, ja üks kiri, kuhu mõned meie aja juhtumised ja ligema meeste nimed ülesse oliwad pandud. Narwast. Toameeste wasta wõtmisest Narmas kirjutatakse meile: „ Reede 6. Oktobril oli meil Narmas tähtjas rõõmupäew, sest Jenisei rügement,  kes Wene-Türgi sõa ajal Shipkas nii wapraste waeiilase wasta wõitles ja seal sagedaste külma ja nälga pidi kannatama, jõudis nimetatud päemal meie linna tagasi, kus ta enne sõda jo mitu aastat aset oli pidanud. Linna kodanikud, niisama ka wabrikute eestseisjad, oliwad selle eest muret pidanud, et nimetatud  rügement auufaste wasta saaks wõetud. Raudtee  hoomist linna poole tulles, pidiwad soldatid kenaste ehitatud auuwärawa alt läbi minema, kus preestrid üriku lippudega neid ootsid ja lauldes teretasiwad. Müramast läbi minnes pidiwad nad nüüd lillekimpude wamnkute sadu kannatama, nagu nad sõa ajal muude sadu oüwad kannatanud. Kui palju seal luures noorte neiude silmadest lendanud nooled wahwaid  sõamehi haawasiwad, kes seda wõib ütelda! Rahma hurraa-hõiskamine oli otsata. Linna majade peal lehwitastwad üpud ja seal uulitsates, kust soldatite  rong labi laks, oliwad majad rohiliste krantsidega eyttatud. Kasarmu hoowis peeti siis weel Jumala teenistus ära, kus Keisri saadik nimetatud rügementi