Perno Postimees ehk Näddalileht 487 S IS"°s neljapäev? 14. Oktobril.l MMStM. Ses lehhes seisab: Wanna Mäekülla Jakobi külla jut. Ommalt maalt: Peruust: Ladast. Tullekahjust. Riast: Keisri Herra reisist. Seadus lahti lastud soldatite parrast. Kas wäljateuinud kronomeestel on maksust  maksa? Kolera többest. Tartust: Lumme saddo. Peterburist: Wask- ja höbbe rahhade teggemisest. Judids arro. Wöeralt maalt: Saksamaalt: Arruldane wannadus. Berlinist: Keisri reisist.  Prantsusmaalt:  Saksa wäggede nokkimisest. Hispaniamaalt: Kunninga reisist. Türgimaalt: Kolerast. Uemad sönnumed.Kirsawastused.  Wanna Mäekülla Jakobi külla jut. IV. Noh wanna söbber! Tahtsin sulle tänna weel wimase kotti weskele jahmatada anda ja siis nattuke wahhet piddada, eks teised tahtwad  jo ka jahmatada, egga sv weske minno parralt üksi põlle. Ä panne siis pahhaks, et sul weel nattuke aega arra widan; tean, et sa ni turtsatas ei olle, kes sõbra pikka aea wiwituse parrast mokkad wilto tõmbab ja nukra melega lemmast katsub lahti sada, waid armastad  tullust aeawidust ja mönnusat jutto. Löppetuseks tahtsin sulle weel middagi köw neleda, mis Tallinnast koeo tulles tee peal juhtusin  naggema. Tead jo issigi, et se tee nattuke  pikkem on, kui etsedda kegi ühhe hingega jõuaks ärrasöita, weel wahhem minnu suggune wanna ello waewast wässind raugas, ja kui ehk issi ka olleksin jõudnud, siis piddin ommetige  omma w'a körwi peale mõtlema, et temma  ka wahhest hingata ja nattuke toidust tahhab,  muido ei jõua sedda pikka-teed ärra käia; sepärrast, kui esmaspäew hommiko warra Tallinnast wälja sõitsin, piddin temmale lõuna rohkem üega puhhata ja toito wötta andma. Kuida tead, ei olle tee ares teekäial jo muud puhkamise paika, kui kõrtsid, kus omma ellajast  puhhata wöib. Lähhema kõrtsi jure sades,  wötsin tedda aiste wahhelt lahti, wiskasin  peoga Heino ette ja läksin issi kõrtsi tuppa, istusin pengi peale mahha, pannin pibo tobbi suitsma ja mõtlesin issi meel kõige selle peale, mis Tallinnas ollin näinud, kui korraga kolm noort meest sure kärraga sisse ja otse kõrtsi letti ette astusid ning sealt tobi wina omma kuinud kele ja kurgo kasteks nõudsid.  Ma pannin sedda issienneses immeks, et sesuggused nored mehhed omma janno mitte kaemust ei mõistnud kustutada; agga egga nad sedda immeks pannud, et ma sedda kurwa näoga pealt watasin. Kui tobi kolm korda ollid lasknud ringi käia, olli pöhhi käes ja wimane ka kohhe teiste kallal, et temma wähhem  sanud, kui teised. Nüüd olli assi õige! Sönnad hakkasid, kui terrawad noled ühhe