on: Aneiteum, Wotuna, Tanna, Niua, Erama»ga  ja Waata;, puhas kõrged ja mägised saared. Oma ilu, rikkuse ning annete poolest WtK Zumal senna loonud, on nemad kõige teiste saarede üle; aga inimesed mis saal elawad,  ei kõlba kuhugi; nende eneste wahel on alati sõda, wiha ja waen ja söa saadus on öiete nende päris saadus; rahu aega on neil pisut. Saamad nad ühe Vaenlase kätte, olgu ta elus ehk surnud, praetud ja söödud peab ta saama, sest ta , ei, pääse; sest inimese liha on nende kõige magusam roog. Kui üks missionär  kord ühe säält maa inimesega rääkis ja seda koledaks ning hirmsaks nimetas, inimese  liha süa, puhkes üks teine körwast suure häälega naerma ja ütles: ..Sealiha wöib teilsugustel  hea olla, aga meie meelest on inimese liha kõige parem", ja hakkas ise hamastega oma käewarrest ühe seesuguse ahnusega kinni, otse km oleks ta tahtnud tük liha äratömmata. Wanu inimesi, haigid ja nödru maetakse sagedaste  elawalt maha ; sureb wahest üks mees ära, siis ei ole ta lesel hõlpu, waid puakse enamiste marsi pärast mehe surma üles. Jumala  kujusid neil koguniste ei ole, waid surnute  maimud on nende jumalad, kellele n'ad ohwrid toomad ja keda n'ad appi hüüdwad. Nende jumalad on öiete nende nõiad ja targad  ja nende hulkas on kes wihma, pitkse, kärblaste ning sääskede tegijad on, kõige enamiste  aga kardetakse haiguse tegijaid. Mis aga missioni tööd sääl raskeks teeb, ehk koguniste  keelab, on rahwa wiha ja waen walge inimeste wasto, ja see wiha on sest hakkanud, et kui laewa mehed senna tulnud, sandle puud miima, säälast rahwast wäga kurjal kombel piinanud  ja waewanud. Sandle puu on üks kollane, wäga magusa haisuga puu, ja seda kaswab  sääl saare peal wäga rohkeste. Need aga, kes seda puud säält toomad ja enamiste Hiinamaale kalli hinna eest äramüwad, teemad  selle rahwale maga suurt ülekohut, nenda et õigusega wöib öölda, on iga sandle puu tük inimese merega määritud. Ega see siis imeks ei ole panna , et paganad omas südames  muud neist sandle puu kauplejaist ei mõtle, kui kurja ja nimekamad neid ..söudjaiks kelmideks."  (Jägd pooleli.) Omalt maalt. Pernumaalt. Zubeli pidu. Kestama walla kiriku wöörmünder Mart Kösel, pühitses  see aasta esimesel Suiste pühal oma 36 aastast ameti Jubeli pidu ja nimelt see pärast M aastast, sest et 25 aasta pääw unustuse läbi tähelpanemata mööda oli läinud; ta oli 23. Mail §846 kiriko wöörmündre ameti peale kinnitatud saanud. Meie armas koguduse öppetaja pidas sel kallil pääwal peale jutlust, tema trui ameti pidamise üle üht pitka ja wäga armast kõnet, kus sees ta meeletuletas, kuida Mart Kösel wäsimata alati oma ameti tallituse kohust täitnud, ega millagi waewa raskeks pannud ja on temal ka selle pitka ameti tallituse aeal mõnda rasket tundi kanda olnud;  seepärast on temale soowida, et Jumal temale ka edespidi kallist termist wöttaks kinkida,  et ta meel õige kaua seda ametit mana truusega wöiks ülal pidada. Teisel Suiste pühal, sai sellesamma Mart Köseli uus elumaja, mis tema, kui pärismaa omanik, oma päris koha ..Köösa talu koha" peale oli ehitanud, pühalikult sisse õnnistatud, kuhu siis kõik kiriku teenrid ja ka paljo teisi söbru oli palutud. Koguduse öppetaja pidas ka siin üht wäga armast ja kallist pühitsemise jutlust, ning pani mana Jakobi sõnad: „Mina ei ole ühtegi wäärt, kõige nende heategemiste eest, mis sa minule oled teinud", oma jutluse aluseks ja seletas ära, kuida aead nüüd teiseks läinud ja ka Mart Kösel, oma mureliku töö läbi ning Jumala õnnistamise al, on nii kaugele  saanud, et oma päriskoha peal wöib elada ja mis ta iial oma talukoha paranduseks ettewöttab,  oma kasuks teeb. Peale selle pidas Mart ka ise üht kõnet, üle mitmesuguse juhtumise,  mis temal ta elus ettetulnud, iseäranis  et Jumal teda ka raskeste katsma tulnud ja tema esimesed lapsed, kelle peale ta oli lootnud,  et temal majatöö juures saamad abiks olema, aealiku surma läbi ärakutsunud. Pärast  seda said klaasid täidetud ja mana auusa Mart Köseli ja tema abikaasa terwiseks kokku löödud ning wälja joodud. Kutsutud wöerad jäid künni õhtuni kokku kus oma aega magusa juttuga wiitftd ja mitmed, keda Mart Kösel oma manitsuse sõnadega kinnitanud, ja juha- 203