Perno Postimees ehk Näddalileht ZS. t»7l! AZne reede 1° Septembril^ aasta. Parnn tuleb nädalas ükskord wälja ja nimelt iga reede. Lehed saamad nimetud pääwal ÄMpäittis enne lõunat wälja-antud, ja ei ole see mitte wöimalik ühel teisel pääwa! neid kätte saada. Hind on Pärnus 1 rubla HA kop. ja postirahaga ning pakkimise kuluga ühtekoku 2 rubla» Kuulutuse kulud on F kopikat rida pooleks jagatud poogna külje pealt. Siss: TDulik khols rcjalyah^d.! Omalt maalt. Peeterburgist: Sõameeste-kodu tulek.  Häbemata  petjad. Kindral Mesenzowi mõrtsukast. Muutusest. Mitmest asjast. Teine. Hommiku maa laen. Moskwast: Uus asutus. 7-- Wööralt maalt. Saksa maalt: Äürst Bismarki politiika. Austria maalt.— Kreeka maalt. Türgi maalt. Uuemad sönumed. -- Nalja tilgad. Kiriku sönumed. Täädäandmised. Tänulik kooli laps. (Lõpetus.) Wiimaks lõpetud. - Laud sai ara ja kutsutud wöörad lahkusiwad auukartuse kummardamisega ara. Ka wana kooli öpetasa tahtis ava mmna< i Aga kuningas  ja kumngaana ei lasknud teda weel mitte. Ta pidi nendega sinna samasse kambrisse tagasi  tulema, kus ta enne lõuna söömaaega juba oli olnud. Siin westis kuninganna weel kaua temaga lõbusat juttu ja päris põhjani  kõik järele, kas ta tõeste ilma mureta wöib elada. Kui ta temalt kõik tääda oli saanud, läks ta silmapilguks ühte körwalise kambresse, ja kui ta jälle tagasi tuli, surus ta imetlews mehele ühe kingituse peusse, mis teda tänu ja rõõmu pisaratega liigutas. See oli kuningaana oma pilt, mis wäga hääste tehtud ja diamanti kiwidega ehitatud oli. «Wötke seda, mu auustatud kooli õpetaja", ütles kuningaana; „wötke seda pilti kui üht mälestust oma tänuliku kooli lapse käest wastu, kes Teid mitte arg unustama ei saa, ja hoidge seda weel edespidi selle truu - use ja lahkuse mälestuseks!" Sääl pigistas ka kuningas oma abikaasa koolmeistre kat ja ütles: ..Teie olete meie tänupalka  taieste ära põiganud. Aga seda peate m'ul ometige lubama, et ma oma armsa Luise auuwäärt kooli õpetajat ilma kõige mureta  kodu wiia laska wöin. Teie söidade kahekordse  postiga kuuni oma maea ukse ette. Nii kaua aga, kui Teie weel siia jääte, olete minu külaline, ja ma olen ka ühe oma adjutanti  l ütelnud, et ta Teile kõik, mis Bärliin'is  waatamise wäärt on, selgeste ja õieti ära Käitab. Pee kõik aga liigutas jälle wanamehe südant  ja kiskus pisaraid silmist walja. Ta ei saanud sõnagi rääkida, ega auuliku kuning-