giks, siis alles hakagu teiste wigasid parandama.  Aga mis kena oleks see, kui meie naised ja nende sarnatsed mehed oma tühjad jorud aega mööda katsuks ikka enam ja enam maha jätta ja wadal aeal ehk kohwi laua juures igaüks omast tööst ja tallitustest köneleksiwad ehk jälle tõsist aealehta ja raamatuid loeksiwad,  wöi mängirongis oma aega ära wiidaksiwad.  Siis ei pruugiks küll wist mitte wana sarwiline enam enne 7—lv paari pastlid  ära kulutada, künni üks paar inimesi abielusse  saab heitnud. Ja kui palju tühje juttusid  ja pahandusid jääks siis meie igapäawases  elus tulemata. Aeg kõik asjad arutab ja lõpetab. Annaks Jumal, et ta ka tühjad jutud, ettekandmised ja muud sellesarnatsed pahad  asjad wähendaks. Peame muidugi ootama  ja kannatama, millal seesugune selts seda märkama saab ja äratunneb, kui rumal ja kõlwatu see on, oma keelt teiste teutuseks ja isienese häbiks liiaks pruukida. Niisugusid keelepeksjaid ja tühja jutude wabrikantisid palume  seda pähe õppida: sina ei pea mitte kurje kõnesid ega ülekohut oma ligimese pääle tõstma. Sa pead oma ligimest armastama  kui isiennast ja temast hääd kõnelema, mis õige ja kohus on. See on Jumala käsk. X. Eesti Aleksandre kooli asjust. Nimetatud kooli tarwis on künni 13. Maikuu  pääwani 28,7 l)() rubla ja 51 kop. kokku tulnud. Karola kihelkonna kooli wanem Lüidi talu rentnik Part Suia kirjutas mõnda pitka joru ..Eesti Postimehes" selle kooli wastu. Nüüd räägib ..Sakala" kirja saatja, endme Suia naaber sest mehest, et ta muud midagi ei olla, kui üks sögesiku mäng. Tema terwe kirjutamise  kunst olla see, et teiste kirjutust järele mõista maalida ja oma nime ilusaste paberi pääle kirjutada, ei olla ammugi tema enese tahtlik mõte. Ta kahetseda istgi nüüd, et ennast  petta lasknud ja ütelnud: ..Äraneetud ja kadunud olgu nende keel ja jäägu ta nende suu lae külge kinni, kes mind oma kirjadega nii kaugele on wedanud, et ennast tüli sisse andsin, kes nii rumalaks ja teutawaks asjaks pidi saama!" Tota pois! Wai nii! Saksa aealehed kirjutasiwad ja arutasiwad Suia kirjasid  suure waimustamisega ja kummardasiwad ta ette, n'agu mõne Paali ette, ning kuulutasiwad,  et see pidi, Jumal teab, kui mõistlik hüüdja Eesti rahwa hääl olema. Aga säh! 'Pole Eesti rahwa hääl, ega Suia hääl ka mitte. Sihuke tükk paneb mind wana ..Posti papat" ka weel jalga patsutama ja ütlema: Part, Part, sa oled päris pärdik! Mina olen j" ka mees, ja olen päälegi weel oma piibutobi  ja paunaga mõnda küla tänawad läbi patsinud ja wöin tunnistada, nimelt: tõsine Eesti rahwas ei ole kusagil selle kasuliku kooli wastu. ?lwalik täädus kõigile. Wiimasel Pärnu maakonna Põllumeeste seltsi koosolemisel  (21. Mail) tehti seltsi poolest otsuseks, et koduloomade, käsitööde ja lina harimise wäljanäitus, mis selle aasta 15.—17. Juulist Pärnus pidi peetama, mitmesuguse põhjuse pärast tänawu aasta pidamata peab jääma. (Seda oleme uuemate sõnumites «W 21 juba kord kuulutanud, aga siin seletame pisut pitkemalt.)  Kuidas tääda, on meil praegu wäga kardetawad aead, kus sõda iga pääw karta, palju noori mehi on wäeteenistusesse kutsutud ja õige rahu lootus puudub igal pool. Kõik see teeb meie tänawu aastast näitust  wöimatumaks; pääle selle on ka presitendil  see kord wäga wähe aega seesuguse ettewötmise  pääle. Kui Jumal aga kallist rahu tagasi annab, siis peetakse tulewa aasta wistist  tänawu järele jäänud näitust ära. See on päälegi weel kasuks, et näitus kauemaks jääb, sest siis on igal mehel rohkem aega ennast  selle wastu walmistada. Poolik asi ei aita; kui midagi sünnib, siis olgu see täielik, ja nenda on ka meie näitusega lugu. Kura maalt. Kooli asjust. Miitawi  lähedalt tuliwad hilja aegu niisugused sönumed, et sääl üks koolmeistrite selts olla kokku asunud, kes aastas mitu korda koos käima  saada, kooli asju arutama ja laste kaswatamise  täädust laiendama, ja kus rahwa koolmeistred isi eesistujad ja toimetajad olla. Seda on juba Miitawi aealehes kirjutatud ja näidatakse, kuidas see Balti kubermangudes wäga tarwilik olla, ühte koolide aealehte asutada,  kus niihääSti ülematest, kui alamatest 186