nöiadega ühhes nõus ja tahhad rahwast eksitada,  nago mönned koolmeistred sedda tewad ja jubba mõnda noort hinge ärraeksitanud, ja kidawad endid Jesuse selja tagga warjul ollewad. Kes on Jesuse abbi näinud, agga sadan olli weel mullo siin wanna kasse känno Mikko jures korteris, kus nad wanna Mikkuga  igga neljapäewa öhto ja tähtpäewad läbbi pommisesid; kõik mailm teab, et Mik püsti nõid olli ja käggistas sea põrsaid ja lamba tallest, wahhest sekka ka suri ellajaid ja hobbufid,  kõik rahwas kartis tedda kui tuld ja mis ta weel seal suust wälja ajas, ei kõlba kõik teistele jälle könneleda; sest üht sesuggust jutto woiwad agga need könneleda, kes metest seggaseks on jänud. Ta ütleb lojuste többe ja nendasammoti ka köhho többe ja kolera haiguse nõidade töö ollewad, mis nao omma peaperremehhe sadana wäegä puhha walmis tehha ja nenda innimesi ja lojusid tappa, ja nüüd tullite weel sesugguse eest seisma. «Kes teab kui paljo wannamoor weel selle sarnatsid asjo õlleks suust wälja ajanud, agga  õnneks tulli köhha jälle peale, kus wahhel mul jälle wõimalik olli paar sönnakest wahhele  öölda ja küssisin: kas sadan praego wanna  Mikko jures weel kortert on? Mis peale ta läkkatades kostis: Põlle mitte! anna aega, kül ma sulle selletan. „Kui nüüd köhha wannamori jälle olli rahho jätnud, hakkas ta ueste peale ja küssis: Kas sa siis sedda suurt marro volle weel kuulnudki, kuida sadan siin kangeste kimpus olli ja soja hingega lippama peäsiö? Et nõia ello siin kilibedaks  läks ja ta omma seltstmehhest lahhutud  sai, jättis ta omma ellokohta mahha ja läks ühte teise kohta ellama, kus lodab õnnelikumal  kombel omma wanna sõbraga ühhes tööd tehha. ..Kas siis lomade katk ja innimeste köhho wallo sest sadik nüüd kaddunud on, kui Mikko siit ärra läks? küssisin ma kord wahhele. «Kus ta siis kaddunud on," kostis wannamoor,  ..eks teisa põlle jälle, kes sallamahti sedda pahha tööd tewad; õlleks sadan kätte sadud,  ja Siberimale sadetud, ehk siis õlleks assi parremaks läinud. Mis hirm siis nõidadel  on? kohhus ei te neile kä middagi, ei hakka ka nende peale, kuidas woib nende arro siis wähheneda? Kui neist mönni saaks tubliste  karristud, küllad teised Hakkaksid ka kartma,  ja lasseks teise hea mehhe lomad ja tedda ennast rahhule. Puhhub ta ühhe loma hinge wälja, mis kas sadda rubla wäärt, kellele tohhid  sa sedda kaebada; egga ta ei anna ennast so liggigi; lähhäd sa kojo ta kallale, õlled süüdlane weel pealegi. Enne, kus rohkem körtsa ollid, sai ommetige rahwas seal pühha päewa õhtul kokko, kus saggedaste nõiad kukla piddi said kinni wöetud ja jalg kõrri peale pantud. Minna ussun, sinna kül wist sedda aega ei mälleta, mil Mäe kõrtsi Pridrik, ommas  kõrtsis nago kubberner wallitses; härjakarra  piits olli tal allati käepärrast ja se wälkus  kaunis saggedaste, kel hirmo, sel hirmo, kel armo, sel armo, sellegi parrast armastas rahwas tedda, sest et ta tulli õigust teggi ja wahhemadki rio asja ei jätnud selletamata, kui toop wina leppituseks tulli. Kui jo wannamoor  nenda tükki aega sai jahmatanud ja manna endist aega heaks kiitnud ning uut pahhaks  laitnud, hakkas ta nende külla koolmeistert  höweldama; se olla se kõige nurjatum innimene nende küllas, se rikkuda nore rahwa koggoniste ärra. Enne kui tedda seal ei olle olnud, olla noor rähmas kõrtsi kokko koggonud ja seal omma nore rahwa ellust römustanud, temma ahwaldada nüüd igga laupäew ja pühhapäew  öhto nore rahwa ennese jure kokko, kus ta neid laulma öppetab, agga mitte ühte ainust kõrtsi laulo ja nenda on ta sedda noort suggo üsna ärrarikkunud, et hakkawad jubba nende ülle naerma, kes kõrtsis käiwad; kes olla enne nisuggust hullo tempo kuulnud ehk näinud? Nüüd olla neil ka uus mõisa herra, kes omma mõisa piri pealt wina koggoniste ärra kautanud ja tahhab rahwast nüüd rikkaks kehha ja meie kirriko peal on ka uus öppetaja, kes rahwast nenda manitseda ja nomida, et ilma peksmata silmast wee peab wälja kiskuma,  ja innimesed jooksewad kui hullud kirrikusse;  kui ta mind üks kord nomiks, ütles wannamoor weel wimaks, ootko kui ma weel senna lähhäks." Noh Postimees! Need on nüüd ühhe manna  külla eide mõtted ja sönnad, agga ärra ussu, et sellepärrast siin Länemaal kõik nenda mõtlemad ja rägiwad, kui temma. Ei sedda 142