see tuli/ et Mõned' liigutasiwad endid sega kooris  takti järel", (ega ' nad muidugi- hingetu mumiad ei olnud.) Mikspärast peaks see aga Meie lauljate juures nii rumal olema, kui n'ad mitte üksi mokkadega, waid kõige oma ihu hingega  'laulawad? 'See on jo n'agu ööldud, see pää asi ja kõige param ehk ülem järg ühe kLulmise juures, ja näitab ehk seda, st' lauljad  on tõeste jälgede sisse astumas. Kui nad seda on, siis soowime neile hääd edane- Äist. Ja peame ise täitsa meeles, et kui tahame  oMa kirjawara aita ja laulo salme tuumakaid  terasid saada, siis peawad missis te hääd tuulajad olema, kes kõik haganad teradest Mõistawad äralahutada, aga terad jälle ärs hinnastadä; ja niisugusid mehi ongi Eesttv rahwal wäga mähe näha. Ztga kui pühkimise luua niisugused peusse wöttawad, kellel tundmised  meel nõnda töntsid on, et haganaid teradest  ära ei tunne, waid kõik seltsis körwa pÜhiWad. Sääl tüdineb wiimaks tööline ära, ehk kohkub jälle arglane koguni körwale ja jääb siis n'ssamma J. K., kui igaüks, ilma hää ja halwata. Selle eest hoidko meid mana isa ise' U. H. Omalt maalt. MMst. Õnnetusest rumaluse läbi. Immsne peab igas asjas ettewaatlik olema, ega koguniste mitte asjadega tegemist tegema, mis tal tundmata, kui ta neid ka leidnud. Kuida ..Ria Westn." läbi kirjutakse, on üks karjapois möödaläinud nädalal, Üksküla jaama  lähedalt karjasmaa pealt üht terwet ja rikkumata kranat kuuli leidnud, mis wist minema  aastase märgi laskmise juures unustuse paha senna maha jäänud. Pois, kes üht seesugust  looma enne meel ei ole näinud, ega teadnud kui häkt wihane ta on, oli ülemaga rõõmus oma leiduse üle ja wiis seda koju, et isale näidata, mis õnnega ta koos olnud. Zss, üks Lätlane, tundnud M ära, mis loom see on ja mis head ehk paha ta wöib teha, andnud ometige südame kätte möimuse ja tahtnud  püssirohtu, mis ühe seesuguse kuulistes, wälja mõtta ja olla ka kohe tööle hakkanud, see on, seda kuuli lahti tegema, et püssirohtu wäljawotta ja muu tarwiduseks pruukida. Parako  on ka rohi wäga hea ja ilma wähema niiskuseta sääl sees seisnud; aga õnnetust! lahti tehes olla, ei tea kuida wiist, rohi tuld wötnud ja kähwatanud korraga katki ja kuuli tükkid lendanud ümberkaudu, ja haawanud ning tapnud, kes sääl juures olnud. Waene poisike, kes püsti jalu juures seisnud ja pealt waadanud, mis isa tegi, sai kohe surnuks löödud,  isal üks reis ärapurustatud ja ühe naesterahwal,  kes ka sääl läheda! seisnud, silmnägu  raskeste haawatud. Kõik maja olla ka oma osa wiga saanud, Löppetuseks kirjutakse  weel, et ka isa, kes linna haige majasse paranduse alla wiidud, sääl möödaläinud teisipääwal  ärasurnud. Keisre Herra reisist, kõneleb ..Wal. tead." ja toob alamal seisawat telegrammi, mis ta Berlinist saanud: Suur Majestät Keisre Herra on 29. Aprilil lõuna kello pool üks, heas terwises Berlini linna jõudnud, kus keiser Willem ja kõik Preisi kuningliku wamili liikmed homikuse raudtee hoowis temal  wasto olnud, teda waötowötmas ja teretamas.  Auu wahideks raudtee hoowi juures, olnud teine kaardirügement ülespandud. Suur Majestät on raudtee hoowist otse wene saadiku  lossi peale sõitnud, kus jälle auuwahid, Keisre Aleksandre rügemendist, olid seismas. Kõige selle tee peal, raudtee hoowist, künni lossist saadik, olnud Berlini kodanikud, kes suurt Majestäti suure rõõmu öiskamisega teretanud.  Tartust. Laulu pidust. Eks m'e mäleta  weel igaüks, et mõne aasta eest tagasi, wiekümne aasta priiuse mälestuse pääwal suur laulu pidu Tartus sai peetud ja nüüd oli ..Wanemuine" seltsi eesseisus soowinud see aasta Jaani pääwa aeal teist seesugust pidu alustada  ja oli sellepärast juba minema aasta kubermangu  walitseja läbi ministreliko luba palunud,  aga ilmas ei tahtnud see tulla; nüüd kõneleb aga Tartu uus saksa seitung, et tema kuulnud olla, see ministrelik luba olla nüüd hiljuti kubermangu walitseja läbi Tartu tulnud,  et teist üleüldist eesti laulu pidu wöiwad Tartus pidada. Seltsi eestseisus ei arwa seda, sest et ministrelik luba nii hilja tulnud, mitte 163