Wõeralt maalt. Konstantinoopolist. Keis e r.li kuKõrg u s e lllem komm an d ö ri seltsis, kui 14. Märtsil Sultani  juures woerusel käis, on olnud: Keiserlikud Kõrgused Suurwürst Nikolai Nikolaiewitsh noorem, hertsog Eugen Maksimilianomitsh von Leuchtenberg ja palju ülemaid kindralist ja adjutantisi. Rahmas mõtnud  Konstantinoopolis Wene wõeraid hõiskamisega wasta ja õhtu olla linn tuledega walgustatud olnud. Prints Hassan, Egiptuse Khediiwe poeg, on oma mägedega ikka meel Warnas, ehk ta küll luba on katsunud saada, koju tagasi minna. Türgi sultan ei usu teda mitte heaste ja sellepärast on teda sultan wäga külmalt wasta wõtnud. Armutakse sultani sõprade poolt, et prints Hassan ühes Suleimanni mässamise nõuus olla olnud. Põgenejate hulk Konstantinoopolis on jo 150,000 hinge peale tõusnud. Nende käsi käib siin wäga waeste, ning külge hakkajad haigused mässawad nende seas, nii et neist palju hauda langemad. Wenelaste  poolt on küll kuulutatud, et kõik Türklased, kes sõa ajal Bulgaaria maalt põgenesiwad, nüüd julgeste sinna tagasi wõiwad minna, kus naad oma waranduse ja wabaduse poolest seaduse marju ja kaitsmist saaksiwad leidma. Aga palju neist põgenejatest on nii waesed, et naad kuhugi enam ei saa mindud. Kristlased Konstantinoopolis  teemad omalt poolt, mis naad jõuawad,  et neile abi anda ja neile elu ülespidamist muretseda.  Mitmed tuhanded saamad sell kombel wõeramaa  saadikute ja muu Kristlaste käest abi. Aga et Türklaste wiha Kristlaste wasta nende armastuse tegude läbi ei kustuks, on Türgi preestrid mosheedes awalikult kuulutanud, Türklasi surra sellepärast nii palju ära, et naad „uskmata koerade" leiba süia. Osman Pashaa on Konstantinoopolis Wenemaalt  tulles rahwä poolt suure auuga wasta mõetud.  Terme linn oli liikumas. Laewa pealt tulles ja wankri astudes langesiwad inimesed nagu waimustatud  tema ette maha, andsiwad tema käte ja riietele suud ja hüüdsiwad tema nime. Sultan Abdul Hamid wõttis teda nende sõnadega wasta: „Sina üksi oled Osmannide soldati-auu peastnud. Sellepärast olen ma tõuutanud, et sell pääwal, kui sind jälle näen, sinu silmade peale tahan suud anda. Tule, wahwa mees, ma pean oma wannet täitma!" Seal juures wõttis ta Osmanni ümbert kinni ja andis liigutatud temale suud. Abdul Hamid andis temale siis priljantidega ehitatud Osmanni ordo, sõa auuraha ja ühe kalli mõega auupalgaks. See pääw oli Türgi rahwale üks auupääw. Nagu ta oma wahwat sõapealikut auustas, nii auustas ta seeläbi ka ise ennast, sest tänulik olemine on iga headuse esimene idu. Htaaliamaalt. Itaalia uue minister-presitendi  Cäiroli ajaleht „Diritto" on ühe kirja ära trükkinud, kellega nagu uue ministeeriumi programm awaldatud on. Uus walitsus ei saada mitte ilmaaegseid  lubamisi andma, waid pääasi olla auus walitsus.  Ülemad seadused, mis ära määrata tulla, olla ministrite wõimusele kindlaid piirisi seada, nagu ka parlamendi õigusi kindla rajade sisse heita. Roomas näikse Jesuiitid ennast jäädawalt jälle elama pesitawat. Nende ülem kindral pidada sagedaste  paapstiga nõuu pidama. Kiriklased nüewad, et awaliku wõitlemisega wõitu ei saa, nüüd tuleb sala wõitlemine ja seal on ikka Jesuiitid oma koha peal mehed. Paapst Leo wõerusel on ka ultramontaanlaste  ajalehe „Unita cattolica" wäljaandja, herra Margotto käinud, kes paapstile 25,000 pranki „Peetri penninguid" on annud, mis ta oma lehes kokku korjanud.  Paapstile on Hispaania wolinik paapsti tooli juures omad tunnistuse kirjad ära annud, mis täitsa wana-aja pruugi järele sündis ja kus juures ka wolinik paapsti jalale suud pidi andma. Saksamaalt. Saksamaa riigikantsler würst Bismark on 22. Märtsil 63 aastat manaks saanud. Nagu iga aasta, on ka tänawu tema sündimise pääwal  igast Saksamaa nurgast õnnesoowitusi ja kingitusi Berliini kokku woolanud. Hulga seast, kes temale sell' pääwal õnne käisiwad soowimas, oliwad tähtjamad  Saksa keiser ise ja Saksamaa troonipärija. Hilja aja eest tagasi oli Berliini linna Brandenburgi  wärawa ees üks wäga kena wõidujooks. Üks mõisnik von P. oli lubanud, et ta oma weikse nelja ratta wankri sees, kellel kaks Põhjamaa karmast koera ees Eskimos koerade sarnatsed ühe teadawa  tee trahwi sõites rutemine edasi tagasi ära saaks sõitma, kui kõige parema traawli hobusega. Asi oli nii kaugele läinud, et üks hobusewäe pealik temaga kihla oli wedanud, ja nüüd pidi wõidujooks üles tunnistama,  kelle pool wõit. Wäepealik sõitis toreda kõrwi täku seljas, aga koerad oliwad oma rippuma pää ja sabadega üks peaaegu kurb pilt, kellest palju ei tohtinud  loota. Aga kui jooks alustas, tuli nagu uus elu koerade sisse ja tuule kiirusel walasiwad naad ratsamehe järele, kes ruttu ees sõitis. Suur hulk ratsasõitjaid ja mankrid sõitsimad mõidujooksjatega ühes ja pea oliwad kõik waatajate silmadest kadunud. Tund aega oli mööda läinud, seal tuli manger koeradega jälle pealt waatajate silma, aga hobuste mehi ei olnud  weel kusagil näha. Herra v. P. oli oma koeradega  jo kümme minutit Brandenburgi wärawa ees seisatanud, kui alles esimesed ratsamehed paistma hakkasiwad.  Hobused oliwad walges wahus, aga koeradel, kes neist wõitu oliwad saanud, ei olnud ühtegi wiga. Laupüewal 11. Märtsil on Leipzigi linnas üks neist tuiawamatest meestest Saksamaal^ — Ernst Keil äkitselt siit ilmast ärakutsutud. Õhtul enne seda oli ta weel ise kõik oma päewa tööd lõpetanud. Tema surma sõnum saab kõiges kõrgemalt haritud maailma jagudes elamas Sakslastele sügawat ja tõsist leinamist tooma. Saksamaa on ühe oma parematest kodanikudest kautanud, kes suurema osa eluaega waimu wabaduse ja walguse eest oli wõidelnud, ja takistustest lugu pidamata edasi läinud. Enne kui praegune Saksamaa seadus wälja tulnud, istus Keil endises riigi parlamentis saadikute keskel. Aastal 1853 alustas ta ühe nädalalehe, „Die Gartenlaube" nimega, kellest tänawu aastakäik liigub, ja kuda kuulukse  ka edespidi peab wälja antama. Gi tea kas kuskil maal ja rahwal töist säherdust ajalehte leitaw, kelle lugejate hulk peale kakssada tuhat suur on. k. Prantsusemaalt. Prints Lui Napoleon, Napoleoni  111. poeg sai tänawu 16. Märtsil 22 aastat wanaks. Seda sündimise pääwa on Bonapartlased muidugi jälle suurelt pühitsenud, ning nende esimene lõuamees Paul de Cassagnae (ütle: Kassanjak) on omas ajalehes „Pays" (ütle: Pe-ii) selle pääwa auuks ühe kirja wälja saatnud, kellest paar kohta üles panen, et lugejad näeksiwad, missugusel häbematul kombel Bonapartlased  ette julgemad astuda. Tema kirjutab: „Täna on jälle õnnistatud aastapääw käes, meie palju armastatud  printsi rõõmus sündimise pääw. Üks aasta enam koormab tema noori õlgasi. Keha sirgub, waim sigineb. Noore kotka tiiwad kaswawad.... Igal pool peab teatama, et meie pea keiserriigi tagasitulemist  usume. Igal pool peab teatama, et meie malmis  seisame, ning et iga paras aeg meid walwsa ja kindla leiab olewat Kui kasulik on, et ta (prints) oma elu kaalu peale paneb, hukka minewat isamaad peasta, siis saab ta seda tegema Tema on üks meie aja prints, üks neist, kes oma õigust usuwad, aga kes ühtlasi ka malmis on, seda õigust tõeks teha. Hea küll, republiik waadaku ette: seda, mis wesi tulele, kütt hundile, politsei soldat rööwlile on, seda saab keiserlik prints selle republiigile olema Ja täna 16. Märtsil oleme aga üht asja tahtnud: oma sõprade hulgale jutustada, mis tema on ja mis tema saab olema, ning tungigu meie auustaw ja auupaklik heal üle mere ja wiigu temale teadust meie palamast armastusest, meie meheliku hellusest. Olgu temal teada, et meie töine töisest aru saame, tema ja meie, ja et kui tund saab tulnud olema, nii hästi tema kui meie oma koha peal saame olema." Kui meie Gambetta ja Cassagnaci kõned kõrwu seadame, siis näeme kohe, kus pool isamaa armastus ja rahwa kasu püüdmine on. Gambettal ja republiiklastel käib isamaa  kasu ja auu üle kõige, Cassagnacil ja Bonapartlastel  nende prints, tema wõimus ja ühe partei kasu. Republiiklased nõuawad „ lastele koolisi, meestele tööd, Prantsuse maale rahu, riigi - kodanikudele priiust," Bonapartlased oma „printsi õigust", oma „printsi tagasi tulemist", oma printsi wasta „palawat armastust."  Mingu ka isamaa seal juures hukka, „ noore kotka tiiwad" on kasunud ja ta seisab wahi peal, kuidas  republiigi kallale wõiks heita, et temale seda wõiks olla, „mis wesi tulele ja kütt hundile." Kui aga „noor kotkas" oma wastalise peale maha lastes omad noored tiiwad jäädawalt wastaliste tules ära ei kõrweta! Inglismaalt. Inglismaa sõaminister Hardy (ütle:' Haardi) on 20. Märtsil parlamendi alamkojas järelseiswa kuningliku käsu ette toonud: „Et praegused riigitoimetused Hommikumaal ja nendega ühes käija hädastlik tarwitus, määra teha seeüle, kuidas  rahu alal hoida ja riigi kasu kaitsta, Majesteedi arwamise järele üks pakitsew juhtmus ja oma tähtjuse poolest üks parlamendi kohta puutuw asi on,  sellepärast  arwab Majesteet kohaliku olewat, wäeteenistuse tarwitusi edasi ette walmistada. Seks on Majesteet õiguseks arwanud, parlamendi alamkojale teada anda, et neil nõu on, tagawara wäge ja miilitse soldatid, ehk ühe jau neist, nagu kuningana tarwis leiab olewat,  kohe jäädawa teenistusele kokku kutsuda." Juba 22. Märtsil kuulutasiwad Londoni ajalehed üht kuningliku  käsku, kellega tagawara mägi 7. Aprilli kuu päüwaks sinna paikadesse kokku kutsutakse, mis sõaministri  poolt teada antakse. Nõnda weerewad siis asjad Inglismaal iga pidi ikka enam sõa poole. Kui kiwi mäest alla hakkab weerema, siis weereb ta esiotsa tasa aga pärast nii jõudsaste, et teda nüüd keegi enam ei jõuagi wasta hoida, kui tahaks. Aleksandri-kooli sõpradele. Jälle koputan siin sõprade ukse peale ja palun sisselaskmist.  Waidlemist ja wastakaitsmist oli meil hilja aega oma Aleksandri-kooli pärast õige elawaste, aga kooli sõpradega  jäi mõni sõna kõnelemata. Nüüd panen ette, mis tarwiliseks ja tulusaks arwan. Jaanuari kuu alustuses oliwad Aleksandri-kooli sõbrad Tartus Wanamuise saalis koos. Et küll ajad rasked, siiski mõis pääkomitee rõõmu meelega koosolijatele teada anda, et aastal 1877 rohkeste andeid meie kooli heaks kokku tulnud,  nimelt 4488 rubla 38 kopikat. Wastalised oliwad küll tahtnud meie ettewõtmist rõhkuda, naad oliwad seks oma jõun kokku wõtnud, siis weel ühe kooliwanema abiks, et külameestele seda petlikku pilti ette maalida, nagu oleks Eestlased ise Aleksandri-kooli wasta üles tõusnud, aga rahwas ei lasknud ennast petta. H. von Samsoni herrale, kes meile hakkas peale käima, saadeti nii palju wastusi, et „Eesti Postimees" neid kõiki oma pauna ei jõudnud mahutada.  Tema tähendas korra, et kui ta kõik wastused tahaks trükki panna, siis peaks tema üsna uue ja töise ajalehe see tarbeks asutama. Kooliwanem P. S. Wõrumaalt sai ka oma wastuse. Aga kõige nägusam ja mõjusam wastus mõlematele  oli Aleksandri-kooli sõprade poolt see, et naad igalt poolt kaunid ja rohkeid andeid meie kooli heaks pääkomitee kätte saatsiwad. See on tunnistuseks, et wastaliste arutamist  tühjaks tuule tallamiseks arwati ja kooli sõbrad ennast eksitada ei lase. Ma usun ja loodan, et ka edespidi wastaliste  waidlemine seda Joosepi tõtt meie kohta saab uueste ette tooma: Teie, armsad wennad, tahtsite küll paha teha, aga üks kõrgem käsi on kõik heaks käändnud. Nii on meie üleüldine lugu minewa aasta olnud. Iseäranis lisame weel peale selle juure: Aastal 1877 on wiis uut abikomiteed peale tulnud ja kõik on jõudu mööda meie kooli heaks tööd teinud. Peale üksikute kirjade kirjutas  pääkomitee president enne Jõulu püha arwata 35 kirja mitmele poole Liiwimaale abikomiteedele äratuseks ja õpetuseks.  Neist on osast nähtawat wilja tõusnud, osast loodame  kindlaste, et kus töötegu meie kirja saamise ajal wõimata  ehk unine oli, seal nüüd takistused eest käsitakse, uni silmast hõõrutakse ja jälle kiwa kokku kannetakse Aleksandrikooli  ehitamiseks. Kui jo K. kihelkonna kooliwanem tööd teeb meie kooli pärast ja nõnda kui näikse õige usinaste, kas siis tõsised Aleksandri-kooli sõbrad tõisiti wõiwad teha ja temast taha jääda? Pealegi on meil nüüd weel prii aega, põllutööd ei käi weel peale. Sellepärast harigem, armsad  wennad, enne suwe tulemist weel Aleksandri-kooli põldu õige tubliste. Kes kui mees harib ja külwab, see paneb ka ükskord kuhja ja täidab salwi. Kes lootuses ja kannatuses tööd teeb, lõikab wiimati ikka wilja. Abikomiteede tööd ja raamatuid sai minewa aasta lõpul Tallinnamaal ja Tartumaal üle kuulatud ja läbi waadatud. Tallinna poolt puudub selle läbiwaatamise üle weel aruanne, sest et läbiwaatajal senni wõimalik ei ole olnud, teda pääkomitee kätte toimetada. Tartumaalt oli wähe abikomiteesid kutsumise peale katsumisele kokku tulnud, mis meie wäga kahitseme. Wastalised saawad sest rõõmustama  ja mõeku meie pihta walmistama. Ma näen seda ette ära. Aga siiski ei kohku mina oma awaliku tunnistusega  tagasi ja näitan ise üles, mis meile iseäraliseks puuduseks  ja süüks mõnes kohas olnud. Ma kõnelen mis tõsi, sest et :na silmade rikkumist peenikese liiwa puistamise läbi wihkan ja wäga kahjuliseks arwan, peale see kindlaste loodan,  et kui nüüd kewade ehk suwe poole Tartumaalt abikomiteesid  kokku kutsutakse, nemad ka wististe kõik tulewad. Meie ehitame oma maja. Kes siis unine on ja suigub, wõib pea pääwarjuta halja Laewa alla jääda. Töine puudus, mis ma minewaseft aastast weel pean kaebama, oli see, et wähe abikomiteesid aasta lõpetuseks aruandmise kirju oma aasta töö üle pääkomiteele sisse oliwad  saatnud. Hea jagu on seda küll teinud ja osast wäga kauniste, mis siin nimelt ja tänuga nimetan, aga suurem osa mitte. See peab uuel aastal ka töiseks minema. Meie oleme ise seaduse teinud, siis peame seda ka täitma, kui meeste nime tahame kanda. Kindel kord peab igal asjal olema, kui maja tahame pidada. Mis mõistlik peremees omas talus teeb ja nõuab, peame ka üleüldises rahwa töös nõudma: korra pidamist, aruandmist. Ma loodan siis kindlaste,  et Juuni kuu esimeseks päewaks kõik abikomiteed Liiwimaalt mulle ja Tallinnamaalt Türi õpetajale A. Kurrikoffile  omad aruandmise kirjad ilusaste kätte läkitawad. Need kirjad tiksi teewad pääkomiteele wõimalikuks, õigeste