ehk töine kunstmeistcr oma teekondadelt ühes oli toonud, oli palju wäga ilusaid, kes tunnistasivad, et rahwas, kellest naad walmistatud, peenikese ja haritud tundmisega pidiwad olema. Nende ilusama riiete seas oliwad ka kolm Eesti ülikonda, üks naiste- ja üks meeste-ülikond Paistu ja Tarwastn  poolt, ja üks naiste ülikond Muhv saarelt. Kõik nägijad kiitsiwad neid ülikondasi wäga ilusaks, ja nende nägijate seas oli palju kunstmeistrisi ja seesugust, kellel ükski Eüroopa tähtjam maa enam tundmata ja oma silmaga nägemata  ei olnud, waid kes jo igal pool oliwad käinud ja mitukümmend rahwa elu ja olemist tähele pannud. Eesti wanad rahwa-riided on kõik wäga ilusad, aga uuemal ajal on naad mõnes nurgas jo ära hakanud kaduma. Ja mis on seal nende asemele tulnud? Kurwa silmaga näeme, kuidas näituseks mõnes kohas wiimasel ajal talu tütarlapsed ja naised omad wanad ilusad kalewised kampsonid,  kellest ilusamaid ja wiisakamaid naisterühmale ei wõigi wälja mõtelda, „kuhwtade" wasta ära on wahetanud, keda seiemaale Mustlaste ja Juutide naised üksi awalikult kandsiwad;  kui Tartu ja Wõrumaa mehed oma musta sirgepihaga  kuubede asemel laiu jahukoti sarnalseid „paltvsi" hakanud  kandma, keda jälle üksi Juudi rätsepad seie toonud, ja keda muial ka Juudid üksi kannawad. Ja kuhu on kõik need ilusat kirja sukad, kindad, tekid, seelikud ja särgid jäänud, mis meie wanemad nii imelikult osawalt mõistsiwad walmistada? Mitmest kihelkonnast on naad täitsa kadunud, aga mitte nende kihelkondade anuks. Kust seesugused ilusad riided oma imekspanemise wäärt kunsti ja osawusega, mis naad awaldawad, ära wõiwad kaduda, seal on ka rahwas oma iseloomu ära hakanud kantama ja tema rahwause tundmine  on tumedaks läinud. Äksi Juudid ja Mustlased, kellel ühtegi kindlat omapäralist isamaad ja kodupaika ei ole, topiwad  endale kõik ümber, mis neile kätte langeb, kõik wanad,  pühkme unikutelt leitud „kuhwtad" ja kõik Juudi korteritest  wälja tekkinud „paltod", ning nende käest päriwad neid, kes nende sarnatsed. Kus sellepärast meie Eestirahwa talupojad weel omi wanu armsaid ja ilusaid riideid kannawad, seal jäägu naad nendele truuiks. Nemad tehku neid, kui jõuawad, siidist ja sametist, aga naad ärgu wahetagu neid ilmaski Juutide ja Mustlaste moodude wasta ära' Meie aga lõpetame oma tänast kirja nende laulu sõnadega, mis ühest wanemast lauluraamatust  leiame („Uned kandle keeled"), kelle luuletaja praegu weel Peeterburgis kõrges ametis elab: „Tüki hulkusin Harjumaad ma, Waksa wceresin Wiru sisse, Läänemaa laia läbi kadusin, Järwemaa jõuka läbi jooksin. Sõitsin, jõudsin, nõudsin, leidsin, Näe, mis imet mina nägin! Kus jäänd rahwa wanad wiisid, Wanad wiisid, kaunid kombed? Need saand halwaks lastemängikS, Pool põlgdud, pool unnstud. ! Mehed saanud sandimardiks, l Naisterühmas naljakadriks, Juudi hilpudes, Saksa nartsudes, Tühi teab, mis räbalates. Ära kustund Jaani tuled, Aga küla Jaanikesed Noorelt jubn pooled paganad, Põrgu tulest jo tulised, Küpsetawad tattninast Kõrtsi laual norutamas, Tnlelondw lõua wahel. Ära kadund Jõulu rõõmud, Pulma-peud, talgu-lustio. Ära waiknend kandled, wiolid, Tasaks saanud torupillid. Ei enam kosta kiige laulud, Noorte naerud, manade naljad. Eks saand rahwaS waeseks lapseks? Surnud tema mälestused, Taatide tarkus, eitede heldus, Wanemate kallid sõuad, Laulnwiisid, elukombed. Tarkus kadund kübarasse, Heldus heitnud puusataskn, Laulud uppuud wiinatoopi, Kombed kukkund körtsikannu. Wana aeg on hauda läinud, Ohakad tal surnusärgiks, Takjad kasund kirstuks ümber, Nõgesed tal kirstukaaneks. —" Poliitika ringwaatus. Wenemaa on nüüd ka Austriale tema pärimiste  peale wästust annud, mis see riik grahw Andrassy suu läbi armas San Stefanos tehtud rahulepingu  üksiku punktide wasta awaldada pidawat. Nagu kuulda, olla seda Wene wastust rõõmuga wasta mõetud, sest temast pidada wälja paistma, et Wenemaa  ja Austria wahel olnud takistused mitte nii suured ei ole, et neist jagu ei wõiks saada. -Wenelase ja Türklase wahel ei ole küll olnud, mis silma puutub, aga et Türgi ministrid nähtawalt Inglaste poole hoiawad, sellepärast peab ka Wenelane ette waatama, ja nõuab nüüd, et Türklane rahulepingus lubatud wiimased tantsid,  mis seiemaale weel tema käes, Wenelase kätte annab. Need kantsid on Shumla, Warna ja Baatum, ning Wenelane on Türklasele 8 püäwa aega annud, kus need kantsid ära peawad antud olema. Seda käsku ei olnud aga Türklased künni 24. Aprillini weel mitte täitnud. Omalt poolt on jälle Wenelased Erdserumi kindluse Türklasele tagasi lubanud anda, kust Wene sõawäed Baatumi kindlusesse ära on hakanud minema. Ehk küll Inglismaa woli Konstantinoopolis suur on, siiski on Türgi walitsus ringkirja teel Eüroopa  riikidele teada annud, et ta San Stesanos tehtud rahulepingut kindlaks tunnistab ja tema täitmist omale kohuseks arwab. Tänulik saada ta aga olema, kui mõned lepingu punktid muudetud saaksiwad. Weikene käratseja Rumäänia on enesest wiimasel  ajal palju juttu teinud. Temal on julgust, suure Wene naabri wasta panna: tema ei taha endist Wene Besaraabia maad Wenelasele mitte tagasi anda, kirjutab ringkirju ja tema minister Bratiano on Miinis  ja Berliinis abi käinud otsimas. Aga igal pool on nõuu antud, Wenelasega heaga kokku leppida, mis Rumäänia kõige suuremaks kasuks olla. Abi ei saada temale kusagilt tulema, ja kui ta oma würsti Kaarlile walitsemise ameti nii raskeks teeks, et würst trooni pealt maha astuks, siis oleks Rumäänia waba olekul ka kohe ots peal. Ka ei olla Rumäänia Besaraabia maa eest mitte nii hoolt kannud, kui oleks pidanud, n. n. e. Et nüüd praeguse ministeeriumi püüdmised ühtegi ei ole mõjunud, sellepärast pivawat Cogalniceano ennast ametist lahti wõtma ja würst Ghika tema asemel Rumäünia ministriks saama. Wiimasel ajal on jälle Rumäänia walitsus ühe uue ringkirja Eüroopa  riikidele saatnud, kus ta selle wasta sõitleb, et Wene sõawäed Rumääniamaal aset wõtnud. n gst is m a a..ajalehed awaldawad lootust, et ehk ka saab, sest würst Gortshakowi nõudmine. Inglismaa pidawat ühe kindla programmiga ette astuma, olla - sõbralik. Nüüd, kus tõsi taga, näikse Inglasel enesel sõa eest hirm südamesse tulewat, nimelt meel, et temale Aafrika maalt wäga halwad sõnumed on tulnud. Nagu tuttaw, on Inglastel Aasrikamaal jo mitu aastat Kafrirahwaga. sõda. Ajalehed jutustasiwad, et Inglane 7. Weebruaril seal ühe oma waenlastest, kelle mägi 7 —10,000 meest suur, täitsa pelgu löönud. Nüüd aga tulewad sõnumed, et Inglane ühe lahingu kautanud ja Kafrid omad manad seisukohad jälle kindla mägedes tagasi wõitnud. Ka Jndialased Aasias kirjutawad  jo oma ajalehtedes õige käredaste Inglase wasta ja näitawad, kuidas Inglaste walitsus Indias selle maale teutaw on. Sell kombel ei ole siis imeks panna, kui wahel Inglaste süda ka püksi langeb ja nemad rahu-lootusest- räägiwad. Austria rahwas on praegu wäga tigedad Inglaste  peale Lord Derby kõne pärast, niis see parlamendi  ülemkojas pidas ja kus ta ütles, et Austria nutte üks ustaw seltsimees ei olla, ning Austria riik ka mitte nii kindla põhja peal ei seista, et ta Wenemaa wasta wõida sõda pidada. Kõik Austria ajalehed on nende sõnade pärast nääklemist täis. Nimelt sellepärast  on Austria ajalehed tigedad, et Austria Slaawi rügemendid Lord Derby sõnade järele mitte hea meelega  Wenelase wasta wälja ei saada minema ja üks õnnetu lahing terwe Austria riigile otsa wõida teha. Nagu kuulda, olewat Inglase jmKreeklase wahel wastastikuline lepingu kaup malmis tehtud.  Kui selle kaubale otstarbeks on, Türklastest maha rusutud Kreeklastele abi saata, siis saab teda iga auus inimene kiitma. Heidab aga Kreekamaa selle kauba läbi töiselt poolt Inglismaa alandlikuks wasalliks, siis oleks ta kahetsemise wäärt. Sest Inglismaa täidab  üksi nii kaua oma kaupade tingimisi, kui need temale kasuks on ja kasu toowad. Seda tunnewad auuwäärt Inglased ise ka ära. Nii kirjutab üks Londoni  kõrge kohtu president ja rahwaste - õiguse suur tundja, Sir Walter G. F. Phillimorn: „Jmekspanemise  wäärt lugu on, et Lord Salisbury Esmaspäewal  (Hommikumaa waidlemises parlamendi ülemkojas)  ilma, et wastatõrkumist oleks leidnud, wõis ütelda, Inglismaa kaitseda rahwaste õigusi ja kaupasi ja olla nagu eestwõitleja neis püha asjades Wenelase wasta. Just Inglismaa on seesinane, kes kaupa murrab  Inglismaa, kes hoolimata kindlast kaubast Pariisi lepingus 30. Märtsist 1830 omad sõalaewad Dardanellides laseb olla ja selle läbi mitte üksi Türklase  ja Wenelase, waid ka Austria, Prantsuse, Saksa ja Itaalia maa wasta oma Lruuust murrab. Nii kaugele  on Inglismaa tema praegusest walitsusest wiidud!" Et küll igal pool rahu loodetakse, siiski on ka igal pool sõa peale ettewalmistamist näha. Nagu jo nimetatud, olla Inglane Kreeklasega lepingu kaupa teinud, ja Wenelane on Rumäünia raudteed oma sõawägede  malitsuse alla wõtnud, et kui Inglane meretee  kinni paneb, maisamaa teed sõawägedel julged oleksiivad. Kalkuttast tulewad sõnumed, et Inglismaa  walitsus ennast ka Indias kõigest jõuust sõa peale ette walmistada. Nimelt saada kõik Jndiamaa omad sõawäed sõa-jõuuliseks tõstetud. Soariistade wabrikud teemad päewad ja ööd otsa tööd, ka pühapäewadel. Ka on jo Inglane 18. Aprillil oma sõawäge 27 laewaga  Indiast ära Maltasse hakanud wiima. Saksamaa nõuu, et kongress seks kokku astuks, aastctt^^-ja tchtud! kaupa rewideerima, on Wenemaa poolt wasta wõetud. Inglismaa poolt aga tagasi lükatud, kes omast esimestest nõudmistest mitte kriipsukest järele ei anna. Ka ee.skongressi kokkutulemiseks on mähe lootust. Üleüldse ei pidada kongress mitte enam Berliinis kokku tulema, sest et suwel seal wäga palaw peab olema, maid mõnes „jahedamas" kohas. Omalt maalt. Pärnu linnast. Pärnu linna laewasõit on li. Aprillil alustanud, ning on sellsamal päewal jo kolm wõeramaa aurulaewa Pärnu jõudnud. Töisel paewal on aurulaewad, kes kordamööda Pärnu ja Riia mähet käiwad, Pärnust ära sõitnud. „Pärnu Postimees" kirjutab Pärnu turu peal kauplemisest ja waheltkaupmeestest: „ Lähäd sa hommikul turu peale, siis tuleb sinna küll ka talu rahwast oma hobustega. Aga maata imet!: wöid, munad, linnud ja kõik muu parem toidu kraam on juba tee peal ära müüdud. Kust see tuleb aga? Mine töisel hommikul linnast wälja, siis on aru käes. Juba enne päewa jookseb kari naisi, igal ühel korw käes, tuhat nelja linnast wälja sinna poole teede peale ette, kust talu rahwas oma kaubaga tuleb. Iga üks katsub neist ees otsas olla, et töise nina alt ära tõmmata saaks. Sealt tuleb talu peremees oma naisega, wiimasel muna korw käes. „Pea kinni, pea kinni! mis sul müüa on?" kuuldakse hulgal hüüdwat. Naise käest kistakse muna korw pool mägise silmapilk ära. Mees ei saa meel aega wankrist wälja hüpatagi, enne on juba tagant wankre põhjast wõi pütt ka läinud ja nende linnast wälja lendanud tee kajakate küüsis. Sagedaste lühemad kaks tükki kraami kallal riidu ja kolmas jälle sosistab siis salaja talu peremehele kõrwa sisse: „Tule, tule! mina annan  sulle küsitud hinda." Tulewad mehega mõne sammu eemale ja munad lähemad tema korwi sette hinna eest, mis peremees küsis, siis juba, kui see weel sugugi ei tea, mis turu hind õige on. Talu mees ise pole turu peale weel jõudnudki, kui juba tee kajakatel  üles ostetud munad ja wöid sakste juures müüdud ja kasu taskus on, ning kauba peale meel kõht sooja kohwi täis ka, kuhu köögi Mari sõbra poolest tubliste suhkrut sisse pani. Hakkab turu aeg, siis on naad puudumata seal jälle esimesed iga koorma juures ja oma libeda keelega iga ühe ameti- ehk töömehe naisterahwa kauplemise wahel, kes enesele ka paarkümmend muna ehk paar naela wõid osta tahtis, ja selle wahele tilkumisega on naad weel nii häbematad, et wahe pidamata kõikide käest wügiwaldselt  ära kisuwad, wist selle soowimisega, et üksi nende käest peaks ostetama. Aga mis sa weel muid räägid?: Ühel hommikul kauples meie linna kommissär talu naise käest kana mune. Warsi oli turu hakk selja taga ja pilgutas silmi naisele, mis nii palju tähendas, kui: Ma annan seda, mis sa küsid!" Jmekspanemise wäärt on, et politseil nii palju wõimust ei ole, niisuguseid kauba segajaid ära kautada, wõi jälle kroonu patendi alla panna, nagu kõik töised kauplejad on! vaatame ka turu seadust. Ta, mader, armad ehk, miks hinnas pole korraliku seadust? Aga wõta näpust! Turu peale tulewad kaunis rohkeste rahwaft kokku; aga ükski ei sea neid wiiru, ega pea selle eest Utjatel kuidagi läbi käimise ruumi oleks! sml wankrid ehk kalmel reed, ikka on naad risti B põlglll üks töisest läbi! Tahad sa töise koorma juure mmna, siis pead wissiste üle wankre ehk ree romma, wöi jälle kohegilt hobuse kurgu alt läbi pugema.  Seal hakkab mõni kuri elajas hammastega