Sakala .M u. Wiliandis, MaUm pSewal 1878. i. aastakäik. ms poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht Wastutaja toimendaja ja wäljaandja C. R. Jakobson. Maanteede sillutused. 3ga aastaga lähemad töölised meie maal kallimaks ja mõnes kohas ei olegi enam kellegi raha eest töölisi saada, nii et põllumeestel mitmed tööd tegemata jääwad ehk puudulikult  tehtud saamad. See inimeste puudus tuleb osast sest, et palju töömehi linnadesse elama lähemad, kus kergemat  teenistust leiawad ja kus ennast iga aastaga tööpiirid ka laiendawad, osast sest, et palju sulase mehi Pihkma ja Jngria maale rändawad, kus uaad odawalt maid saamad ja ise peremeheks wõiwad heita. on endised sulased meie omal maal palju uusi kohte, nimelt metsadesse, asutanud,  kelle ehitused nende tööjõuu esiotsa täitsa ära tarmitawad.  Nii on näituseks kahes Wändra wallas üksi peale 100 seesugust uut kohta wümasel ajal elusse tõusnud, kust küll edespidi ka manad põllumehed ja koha pidajad töölisi saamad leidma, aga praegu ühtegi abi ei saa. Tööliste puudus on praegu suur meie maal, seda teab iga põllumees. Seal on siis asi korras, kui selle peale mõtleme, kuidas oma tööd nii ära wõiksime määrata, et tööjõuust midagi kautsi ei läheks. Täna tahame sellepärast Ühest asjast rääkida, kus palju meie talupoegade tööst ilmaaegu  kautsi läheb ja kelle wasta wäga heaste wõnnalik oleks abi saada, see on meie maanteede sillutamisest. Kui meie natukene järele arwame, siis leiame, et praegused maanteede fillutamised mitte see kõige sündsam miis ei ole, teesi parandata. Mõnusamal seadmisel saaksiwad needsamad teed poole kuluga paremine ära tehtud. Seda saame kohe ette näitama. Wändra talupoegadel ei ole näituseks mitte kaugele sõita, kui fillule lähemad (20 kuuni 30 mersta), aga siiski läheb igal sillutamisel tulles ja minnes päew raistn. Waatame  nüüd, mitu raisatud päema see aastas walja teeb. Talwel lähemad kõige wähemalt kaks hobust ja sulast kruusi medama, kes tulles ja minnes 4 päema ilmaaegu ära raiskawad,  see teeb 2 rubla. Suwel käimad kaks korda 2 sulast  ühe hobusega kruusi laiali lautamas, kraawisi puhastamas  n. e., teeb tulles ja minnes 4 ilmaaegu raisatud hobuse ja 4 jalamehe päema. Snmel maksab hobuse päew 1 rubla ja jalapäew 50 kop., teeb kokku 0 rubla. Kahe Wändra wallal on arwata 250 peremeest, kellest igaüks aastas praeguse sillutamise kombe juures läbikaudu kõige wähemalt 8 rubla eest tööjõudu ilmaaegu ära raiskab, mis ühtekokku 2000 rubla kahe walla kohta Välja teeb. Sellest meie sugugi ei t<cha räÄida, et mõni peremees ennema kolm rubla päewa eest maksaks, kui kibedal töö ajal omad inimesed  fillule saadaks. Aga kui jo Wändras ilmaaegu ära raisatud tööjõud nii suur on, kuidas on ta alles seal, kus inimesed 60 künni 70 wersta peawad sõitma, enne kui tee peale saamad, keda nende kohus sillutada, nagu näituseks Audru ja Jakobi kihelkonna wallad! Pealegi saadab peremees  sulased wälja, aga kuidas naad oma töö ära teemad! Inimesed on omad päewad ära Viitnud, tulewad sagedaste purjus pääga koju, sagedaste lõhutud wangerte ja katkend hobuste riistadega, hea kui hobused weel elus ja terwed on. Seal tuleb paari nädala pärast sagedaste käsk Sillakohtu  poolt: Et tee halwast tehtud, peab teda kohe uuest tehtama. Mis need sillutamised peremeestele tüli, pahandust  ja kulu teemad, sellest ei tea keegi rääkida, kes seda ise ära ei ole maitsnud. Kuidas selle wasta abi leida? Kuidas muidu, kui et ka meil sellsamal kombel teesi hakatakse tegema, kui töistel haritud maadel, kust orjus kadunud on. Pakutakse maanteed  raha eest wälja teha, siis tuleks nende tegemine talu peremeestele poole odawam, kui praegu. Suur jagu peremehi  ei teegi enam oma sillatükkisi ise, maid naad on neid tee ääres olema rahwale raha eest teha annud. Nemad on wälja arwanud, et neil sell' kombel ikka oma 10 rubla wähem kulu aastal ära läheb, kui siis, kui ise sillul käiksiwad.  Weel odawamaks läheks aga teede tegemine ja töö ise saaks ka parem olema, kui terwed teed raha eest seesuguste  inimeste kätte teha antakse, kes seda tööd enese peale tahawad ja wõiwad wõtta. See oleks talu peremeestele suureks kergituseks ja meie maa oleks ka ühest wana-aja orjuse häbist jälle peastetud. Soowida oleks, et wallawanemad  oma konwerentside peal seda asja läbi wõtaksiwad rääkida ja selle üte nõuu-pidada, kuidas siin kõige mõnusamalt  abi oleks leida. Nüüd peame ka ühest imelikust nõuust jutustama, mis üks F. v. G. Riia Saksa ajalehes „Ztg. f. St. u. Ld." 81, 7. Aprillil 1878 (mitte 1678 ehk 1778)awaldanud. See herra F. v. G. annab seal järgmist nõuu: Kewade pidada töised Pärnu maakonna teed tegemata jääma ja terme Pärnu maakonna  talupojad pidada kokku minema ja selle eest maantee, mis Pärnu linnast künni Wolmri kreisi piirini ulatab, see on umbes 55 wersta, üheks kiwiteeks ümbermuutma. See töö wõida ühe nädalaga malmis saada, kui Sillakohus ise tööd järele maatab ja juhatab. „Reio ja Tentoja" jões olla ümmargusi raud kiwa küllalt, ka mana kruusi-aukudes ja ümberkaudu põldude peal. Olla see esimene ja tähtjam uulits, kelle peal Pärnu linn suurema jau omast linakaubast kätte saab, kiwi-teeks tehtud, siis ei olla Pärnu kauplemisel enam sealt poolt takistusi karta, ning töisel aastal mõida sellsamal kombel Kuresaare maantee (40 wersta) ja kolmandamal  aastal Tallinna maantee (66 wersta) kiwiteeks ümber saada muudetud. Sell kombel oleksiwad kolmel aastal kolm kiwiteed malmis saanud, ja see ei teeks Pärnu maakonna talupoegadele palju raskust, sest et selle eest töised maanteed  kewade kõik mõiksimad kruusimata jääda. Oi mennikene, herra F. v. G., Teil on tõeste nõu hea, kui Teie Egiptuse maaraonide käest ka paar sadatuhat Juudalast ligi oleksite tellinud! Kas Teie ka selle üle järele  olete mõtelnud, mis see tähendab, et talu sulased, kes enne kiwiteed näinudki ei ole, korraga terwest Pärnu maakonnast  kokku peawad tulema ja kiwiteed tegema? Olete ka nende peremeeste käest järele pärinud, kes tee ääres elawad ja kelle põldusi Teie luba annate tallata, mis naad selle jlrure ütlewad, kui korraga kiwinoppijate karja oma põllu peal näewad? Ehk olete jo kauba maha teinud, mis töised peremehed, kelle piiri sees „Reio ja Tentoja" jooksewad, oma jõe kiwide eest saamad? Arwate, et kui maanteed kewade  kruusitamata jääwad, sügise selle eest kahekordselt kruusitada  ei tule, kui teed täitsa nurja ei pea minema? Olete selle peale mõtelnud, et peremehed oma kruusi talwel malmis  wedawad, kiwa Reio ja Tentoja põhjast aga üksi suwel kätte saab? Ja arwate, et kui Pärnu maakonna talupoegi seesuguse Egiptuse orjusele aetakse, kus praeguse kasina tööjõuu  juures nädalate kaupa sulased kodust ära on, et siis weel maalt palju linakaupa saab Pärnu wiia olema? Seda kõik Teie ei ole järele mõtelnud, ja sellepärast oleks Teie nõu wäga naeruwäärt, kui ta mitte tõsise meele ka kohkuma ei paneks! Soldati kiri. Järelseisaw Soldati kiri, ühest päriskoha omanikust, kes 25. Talwekuu päewal 1877 Kroonu teenistusse läinud, on selle soowimisega meie kätte saadetud, et meie tema seest ehk mõned tükid trükki wõiksime panna. Et see kiri kaunis elusat pilti sellest annab, kuidas meie soldatid Wenemaal elawad, sellepärast paneme ta peaaegu terwelt muutmata trükki, muud kui kirja märkisi ja kirjutamise wiisi oleme mõnes kohas muutnud. Kiri on nõnda: Armas K A—! Mina teretan Teid, Teie abikaasat,  lapsi ja ka kõiki minu tutwaid, sugulasi, sõpru, kaasmendi  ja kõiki, kes mind tunnewad ja teadwad selle minu esimese kirjaga, ja soowin sellega ühes Teile kõikidele palju õnne, head ja kallist rahu termist minu kodumaal elada. Siis olge nõnda head ja wõtke minu nüüdsest eluloust ka mõni sõna kuulda. Kurwastusega ja silma meega jätsin ma oma sündimise koha kõige täiusega ja minu armsatega Jumalaga: ning pidin ühe wõera ja tundmata maa ja rahwa sekka minema. Jumalale tänatud, nüüd olen ma oma seisukoha peal. Mina olen praegu Nowgorodi kubermangus, 150 wersta Peeterburgist eemal, suuretüki mäe peal. Meie kasarmu, kus meie oleme, ei ole küll mitte linnas; aga ka siin on kaunis hästi poodisi, kust igaüks wõib osta, mis kellegil tarmis peaks olema. Siin on ka wäga palju kroonu aitasi, ja kõik hooned on siin wäga Lugemaste ehitatud, ning suur Wolga jõgi jookseb mööda. Koha nimi on Silinski ja tema sees on 6 patareid, ning üle selle 6-e patarei on peale 1000 meest sees. Jõulukuu 11. päewal sain mina pilka teekäimise järele  seie, ja selle ajani on minu käsi ka kaunis hästi käinud. Paar esimest päewa ei olnud meil midagi teha, muud kui tohter waatas meid läbi ja seati iga üht oma passima jausse. Mind seati 6. patarei 37. prigaadi peale, kus kõige wähemad  tükid on. Jõulukuu 15. päemal utsitasime jo kätega weikselt. Siis õppisime iga päew 2'/? tundi enne ja töine 2'/? tundi peale lõunat, aga meie utsin on wäga kerge, nõnda kui mast koolipoisid küte ja jalgadega turniwad. Ohtu, kui utsin mööda on, siis õpime käsu-sõnu. Igal soldatil on oma ilus tekk moodi peal, ja moodid peawad hommiku kõik üleskaetud olema. Ka mina lasksin oma Weltweebri läbi Nowgorodist 3 rubla eest ühe teki tua, sest meie polkownik käib sagedaste kasarmus meid maatamas. Üleüldse ei wõi mina oma elu sugugi laita; meil on mäga head ja lahked ülemad. Kui nõnda ei saa teha, kui tarwis on, siis ei ole sellepärast midagi kurja, näitamad ise ilusasti ette ja kiidawad  meel pealegi. Meie man ee sh, kus meie utsitame, on 195 sammu pitk ja 45 sammu lai, arwata K sülda kõrge, 8 suurt ja ka weikest ahju on sees, kes sooja annamad. Seal on ka suured  ronimise redelid ja köitsed maast künni laeni sees. Jumal  tänatud, et kõik õpetus, mis selle ajani ette on tulnud, minule ilusti ja kergeste meele on jäänud. Nüüd selle ajani on käte ja jalgadega turnimise ja marssimise õppimine  olnud; peale selle wõtame ilus haljas mõek kätte, ja kui mõega utsin selge, siis tuleb suurtükk platsi. Küll on ilus pilt waadata, kui ohwitser kamandab, moosekandid «rängimad  ja mehed mõekadega utsitawad! Elu ülespidamine on meil ka kaunis hea. Iga hommiku  kaalutakse mehe peale 3 naela leiba, kellest päewaks tubliste süia saab. Lõunaks on meil kartohmli, kapsta ehk