wastapanemist olnud ja nii on nad ruttu edasi tunginud,  aga nüüd ei tea nad õigeste, mis nende ees ehk mis taga on. Mis Kaabulis sünnib, seda nemad ei tea, ning selja taga tungiwad mäerahwad igalt poolt nende peale ja ähwardawad teed kodumaa wahel kinni panna. Inglaste kindralitel näitab juba kartus peale tulewat, et midagi paha wõiks juhtuda, sellepärast  soowiwad nad nii pea kui wõimalik rahu teha. Sedasama soowib ka Inglismaa walitsus, sest Afghanistaani  sõda ei ole mitte sugugi Inglaste meele järele. Kui meie aga selle peale mõtleme, et Inglased  selle söaga Afghanistaani maad oma woli alla tahtfiwad saada, ja neile suureks häbiks oleks, kui sõa enneaegu seisma jätaksiwad, siis ei ole mitte ette arwata wõimalik, kuidas seal lood edespidi saawad minema. Prantsusemaal on kangeste sellest juttu, endist ministeeriumi, kes 16. Mail 1877 ametisse sai, kohtu alla anda. Arwatakse, et siis ehk ka marshall Mak Mahon ennast presitendi ameti pealt lahti saab wõtma, mis praegusel olekul just mitte suurt südame walu Prantslastele ei saaks tegema. Töine asi, mis Prantsusemaal  natukene kodust tüli kipub tegema, on see republiiklaste soow, et praegune sõaminister Borel ametist lahti saaks ja töine wabama meelega minister  tema asemele saaks. Seiemaale kardeti üleüldse, et Prantsusemaa praegune ministeerium mitte ametisse  ei saaks wõima jääda. Aga peale selle, kus see ministeerium oma programmi on awaldanud, on suurem  jagu parlamendi liikmeid tema poolt ja nii ei ole tema langemist enam karta. Prantsuse senatis on Martel 153 healega 81 heale wasta presitendiks walitsetud. Austriast wõime kui kõige tähtjamat sõnumet teada anda, et seal Sakslased ja Slaawlased ennast oma poliitika püüdmistes ühendada katsuwad. Ungarialased  lasksiwad ennast mõningatest tulipäädest liig kange waenlusele Wenelaste ehk üleüldse Slaawlaste wasta ässitada, nii et mõned ajalehed selle waenluse awaldamises enam määra ei tunnud. Seal on nüüd Slaawlased ja Sakslased, kes ennast seiemaale küll ka mitte heaste ei sallinud, ennast Ungarialaste wastu ühendanud, ja see ühendus on wiimseid kaunis suurelt ehmatanud. Nii on lugu ikka poliitika Piirides: kes enesele aegsaste seltsimehi ei mõista saada, see näeb neid wiimaks waenlaste leeris. Türgimaal on asjad ikka weel endise korra sees. Peaaegu igas nädalas tulewad sõnumed, et lepingu kaup Türklase ja Wenelase wahel malmis, aga need sõnumed on seiemaale ikka liig warased olnud. Wenelane on teada annud, et ta omad sõawäed mitte enne Rumilia maalt ära ei saa kutsuma, künni Podgoritsa  linn Monteneegro kätte ei ole antud. Et äga Albaanialased seda linna mingisugusel kombel käest ära ei taha anda, sellepärast peab Türklane neid mägise sundima, kui ta Wene sõawäest lahti tahab peaseda, kellel praegu Türgimaal kohuseks on, selle üle walwata,  et Berliini leping täidetud saaks. Bulgaariamaal nii heaste kui muial räägitakse nüüd palju sellest, kes selle riigi würstiks peab saama. Kanditadid selle Bulgaaria troonile langemad kolme liiki. Esimesed on need, kelle walitsemise wasta mitmed  suuredriigid saaksiwad waidlema, ehk neid küll Berliini lepingu järele walitseda wõib, nagu nimelt würst Dondukow-Korssakow, grahw Jgnatjew ja muud. Töise liiki lähemad need, keda Berliini lepingu järele mitte ei tohita walitseda, kes nõuab, et walitsetud würst kellegi walitsewa kuninga suguwõsast ei pea olema. Kolmas liik on kanditadid, kellel kõige enam lootust on, nagu prints Battenberg, prints ReuK ja Monteneegro würsti sugulane ja selle riigi senati president Bashidar Petrowitsh. Kes neist kõikidest Bulgaaria würstiks saab, seda näitab meile tulewik. Omalt maalt. WiliandL maakonnast. Mispärast peab wõeraid keeli õpetatama? Selle pealkirja all tuleb meile Helme kihelkonnast järelseisaw wäga tähtjas ja tähele panemise wäärt kiri: „Wanemad nõuawad tungiwalt, et nende lastele Saksa keelt peab õpetatama, ilma et nad sagedaste selgeste teaksiwad, mis pärast seda tarwis teha. Nõnda awaldasiwad mulle hilja aja eest mõningad mõistlikud ja ka kauniste õpetatud Eesti mehed, et Saksa keelt „tütarlastele" see tarwis õpetada, et need, kui nemad wiimate emadeks saamad, omile lastele kodus Saksa keelt ja Saksa keele lugemist  wõiksiwad õpetada, nagu praegused Eesti emad omile lastele Eesti keelt ja Eesti keele lugemist õpetawad,  et siis koolis õpetajal Saksa keelt õpetada, kui ka lastel seda õppida kergem oleks. Weel hiljem ütlesiwad mitu poegade isa selle pealH kui nerle teadustanud olin, missugustes teadustes  poisid koolis heaste, missugustes puudulisel kombel edasi saanud, et nemad muud ei tahtwadki, kui et pojad pisut Saksa ja Wenekeelt õpiksiwad, siis saada nemad elus omad tallitused kergemine ära toimetada. Need awuldused lunnistawad, et suur hulk wanemaid  woera teele öppnmst üksi waimu harimiseks pidawad ja sellest üksi kasu omile lastele loodawad, mis minu arwates sest tuleb, et nemad senini Sakia keelega inimestel enamiste parema elu lugu nägiwad, kui see neil enestel Saksa keeleta oli; mis-aga mitte paljast wõera keele tundmisest ei tulnud, kuidas nemad walel wiisil arwawad, wäid ennegi teaduste läbi rohkemast  waimuharimisest, meil Eestlastel senini üksi Saksa keele abil kätte saada wöimalik oli, kust siis see näitus, et Saksa keelega mees Saksa keeleta mehest targem. Kuidas lugu praegu Eestlastega, nii oli see alles umbes sada aasta eest Sakslastega, kes siis mõtlesiwad, et Saksa keeles ei wõiwatki waim haritud saada, waid ennegi kas Ladina ehk Prantsuse keeles, mispärast nimetatud ajal Prantsuse keel Sakslaste juures niisama  palju tähendas, kui praegu Salsa keel meite Eestlaste juures. Aga nii pea, kui mõningad mõistlikud  Saksa mehed ülesaslusiwad, tähendatud olekut laitsiwad ja Sakslaste waimu Sakslaste eneste keele abil õpetatama teaduste wõimul harima hakkasiwad, muutis ennast kõik õpetuse järg heale kõrrale ja Sakslaste  waimuharidus kaswis silma nähtawalt. Mispärast meie Eestlased oma waimu harimise kasuks sedasama ei pea tegema?! Jätkem seepärast asjata wõera keele õppimist ja tarwitagem selle läbi wöidetut aega oma emakeele ja selle abil teaduste tundma õpplmiseks ja uurimiseks, mill kombel meie waim mitu kord lühema ajaga selle sama hariduse järjele tõusta wõib, kui tal see wõera keele abil wöimalik on. Kes aga isiäranis kõrge waimu harimise pulga peale tahab tõusta ja kõiki asju nende sügawusteni läbi uunda, see õppigu siis ka wõeraid keeli ja siis mitte üksi Saksa- ja. Wenekeelt, waid ka muid, et nende abil wana ja ugema aja kõige kõrgema hariduse järje peal seiswa rahwaste teadusi ja tarkusi nende omal keelel uurida ja nende waimu harimise täiuse omanikuks saada. Tütarlastele maal aga, kes niisuguste uurimiste peale ei ole loodud, waid kellede kutse waikne sugukonnalik  elu majatallitamises ja laste kaswatamises on, ei arwa ma Saksa keelt muidu sugugi Larwis olewat, kui ennegi siis, kui Eesti rahwast Saksa keelega Setuteled peawad saama, mis tõeste sünnib, kui neile Saksakeelt selle põhjusel õpetatakse, mil ülemal nimetatul»  „mõistlikud" mehed seda soowinud. Et Eesti rahwas üleüldse selle õnnetuse eest hoietud  saaks, seepärast harigem oma laste, „isiäranis tütarlaste,"  maimu teaduste ja tundmiste wöimul, oma Eesti emakeele osawa pruukimise noal, wõerakeele kolksude  harjutamise waewata: siis saame pea rohket lõikust leidma; sest nõnda kui rahma emad, on tema pojad: kas mõistlikud ehk mõistmatad, kõlblikud ehk kölbmatad. Igaüks tõsine rahma sõber püüdku, kui tal see tarwis jõudu ja wõimu, rahwale heal ja õiglasel meelel omalt poolt paremat pakkuda. Kõige parem õpetus on rahmale hea küllalt." a— Pürnumalstt. Wändrast kirjutatakse meile seal ka mässamast sharlahhi haigusest: „Teie olete mast isegi juba kuulnud, et siin meie pool see kardetaw sharlahhi ehk riisi haigus koguni möllamas on. Lapsi sureb kaunis rohkeste, ja haigus ei haka meel mitte wähenema. Sellepärast oli ka Wana-Wändra mõisa walitsus heaks arwanud, kõrtsi uste peale wäikesed kirjad wälja panna, mis inimesi, kellel selle haigusega tegemist on, ometegi pisutki juhataks,  kudas nad haigetega ettewaatlikult peaksiwad ümber käima. Mõisa walitsuse kuulutus on aga järgmine:  „„Tähelepanemiseks riisi ehk sharlahhi tõbe juures,  kes temaga mitte heaste ei mõista ümber käia: Tõbist peab wäga tuule eest hoitama; ka riiete õhk ehk tuul on temale koguni kahjulik, mis rutulisest astumisest tõuseb. Tõbist ei tohi mitte pesta ega ka tema särki wahetada. Kui tõbine juua tahab, siis antagu temale parajat haput jõhwika sahwtiga segatud wett; nõndasama saagu tõbise ihu mageda, wärske sea raswaga ehk poomõliga iga üle püewa ükskord ära määritud. Enne H nädalit ei tohi tõbine sellest toast sugugi wälja minna, kus ta haige on olnud. Kes sääb ia seda kõik korra pärast enne 6 nadalü lääv z i °i täida, "us katkuulmis- chk hoopis rängemalt hmgeks w° l sagedamalt on nägemise poolest mgaieks ,a - roige --si Selle pealkirja all on meile järelseijaw km Wandrast Selts on mitu korda palunud,  koolmeistrid ehk muid mehl, kellel mõistust ja osawust on, „wana-wara" koqata nmg kir,a p : Sellepärast arwasin ka mina omale kohuge s, püüda seda soowimist ja palwet taita. > peal ehk muial, kus ma mõne Mu ka Mimesega kokw juhtusin, palusin teda mana asMest, mälestustest -c. muile jutustada ja arutada. Kõik asjad, nns ma sellkombel  kuulsin, kas oliwad need: wana-fonad, wanalaulud,  ennemuistesed jutud, mõistatused ehk muud õpetlikud kõned j. n. e., mida mina aga wahagr kasuliku leidsin olewat, kirjutasin kohe ülesse. Sellwiisil  paisus minu „ wana-wara" raamat kaun»s paksuks.  Käes olewal aastal hakkasin neid juba puhtamalt  ära kirjutama ja targemate meeste kätte saatma, et näha saaksin mis ka nemad nendest arwawad, kas neid sünnib trükki panna ehk mitte. Esimesed saatsin Eesti Postimehele, kes nendest mõned õpetlikuks arwas ja ära laskis trükkida. Nagu ma pärast rahwa suust kuulda sain, oliwad ka mitmed mehed nendest kõnedest õpetust wõtnud, ennast parandanud, ja oma ligimestega õiglasemal kombel hakanud elama. Muidu oleks kõik hea ja ilus olnud, aga 7. Detsembril  m. a. kutsuti mind Keiserliku Pärnu Silla kohtu ette, kus ma imeks pannes kuulma pidin, et Sikana koha pidaja Jaan Tamman, kes ka üks kiriku  meister olewat, olla minu peale kaebanud, et mina olewat teda laimanud ja teutanud. —? — Näidati siis Eesti Postimehe 26. numbri seest, üks minust saadetud kõne ühes käekirjaga ette, mida ma pärimise peale enese kirjutatud ütlesin olewat. (Selle tüki pealkirjaks on see tuttaw wana-sõna: „Kudas külw nõnda lõikus." Ja kõnes eneses räägitakse ühest kiriku ehitajast meistrist, kes ühes kaunis õitsemas kubermangus olla elanud ja oma ligimestega wastupidisel  kombel ümber käinud, ja kellele pärast sähardune  põlgtud wili lõigata antud, mille wäärilist ta ise enne olla külmud. Kus kohas ja kes nimelt nõnda on teinud, jääb teadmataks, sest et selles kõnes inimeste- ega kohtade nimesid ei ole nimetatud.) Kui ma ülemal nimetatud kohtu ees asja põhja mälja rääkisin ja nende küsimised ära wastutasin, siis kästi mind jälle koju minna. Tee peal aga mõtlesin: „See on arusaamata ja imelik, kudas Jaan Tamman selle kõne üle minu peale kaebdust wõib tõsta! Kui ta wähegi mõistusega oskaks lugeda, siis saaks tema ka aru, et see jutustamine üks rahwalik kõne on, mis üle kõige maailma wõib tähendada. Jumal antku, et töised maapealsed kirikumeistrid kelle arm sajad tuhanded olla wõib selle kõne pärast minu peale mitte kaebama ei tuleksiwad, sest kui nad seda teeksiwad, siis wäsiksin mina ära, nende kaebduse pärast sõites ja auulik kohus ei jõuaks neid mitmel aasta käigil ära õiendada!" Tartust. Eesti Kirjameeste Seltsi koosolek  Tartus, Z, Januaril 187 S. I, Nagu ette oli kuulutatud, alustas Seltsi koosolek 3. Januaril hommiku  kella kümne ajal. Esite kirjutasiwad koosolejad omad nimed üles, kus naha mõis, et kohe hommiku ,üba umbes 80 liiget ja hea hulk wSeraid koos oliwad.  Parast wli meel liikmeid ja wSeraid juure nn et Wanemuine saal õige inimesi täis oli - Köiae pealt teretas Seltsi president J. Hurt koosolejaid kõnega, kus ta tagas, waatas tehtud töö peale ja Ms nimelt käsile tuleb wötta. Tehtud toost rääkides, näitas ta, kuidas Seltsi töö ,ga aastaga, nn heaste Seltsist wälja antud kirjade poolest, km ka rahwa osawõtmise kohta, lasunud. Nunelt on mooda läinud aastal kaks tänuwäärt asutust  uure tulnud, kellest esimesest juba enne ka siin azalehes on räägitud, see on Apteekri herra Jürwet°"Ed°M  Selt?°N e"? asutuse on nüüd la Eda i Selts Peeterburgis elusse kutsunud sest ka lubmiud rubla Kirjameeste Seltsile lubanud, kust aegamööda kapital asutaks? s?^ nn.tl Wnuwäärt asutus, kelle kohta sooüldie  l ii, l' k ralju järeltegijaid leiaks. Uenns  kl k"bwa poolt ikka elawamaks mis ka sellest wäha paistab, et üksikud taluooiad maalt wne rubla kaupa raha Seltsi kassa heaks on