enam ilma taga ei ole, millal ka kõhtude muutust omal maal näeme ja rahu kohtud oma rutulist ja awalikku tööd paale hakkawad.  See põhjus kiri, kuidas meie maal kohtud muudetud saamad, olla juba malmis. Millal ta nimelt kätte tuleb, ei tea meie mitte. Muidugi, mida warem, seda parem. Meie maa nurga kohtu mõistmise moodus on nii mana ja hallitanud, et tema sarnast mitte ükspäinis Wene maal, maid ka mitte terwes Euroopas leida 'pole. Ta ase on haud ja ta kohus koolmine. Uut ootame aga pitki silmi. Wana sõna ütleb: ..Koer haugub seni, kui külaline tuleb. Ülema walitsuse käsk. ..Wal. tääd." toob seesmiste asjade tallitaja miniftre poolt rahrvale meele tuletuseks üht kuulutuse kirja, kus saaduse põhja pääl keeltakse kõik rahwa seltsi kokku käimised, (muidugi, mis mitte kinnitatud ja sääduslikud ei ole) ja söariistade  kandmine, kellel see mitte sääduslikult  lubatud "pole. Ka keeltakse tuleriistadest  laskmine maeades, hoowides ehk uulitsate  pääl, kus juures politseile kohuseks pandakse, nende punktide wastu tegijaid aea wiitmata saaduse järele tallitseda. Rohke kala saak. Neewa jões olla tänawu pärast jeä minemist nii rohke kala saak olnud, et kalamehed ei teada ammugi enam niisugust õnnelikku püüki olnud. Slawjanskist. Hundid söönud mehe. Saal käinud üks waimulik isand oma abikaasaga, kes rasket jalga inime see kord olnud, ja nelja aastase poeaga ühte oma ameti wenda naabri külas waatamas. Wastu õhtut hakkanud ta omastega jälle kodu poole tulema, et küll maea peremees teda üle öö tema juure jääma sundinud. Nörk hobuse loomake saani ees, sõitnud ta nenda paksu metsa sisse, kust tema tee läbi käinud. Ilm läinud pimedaks, lund hakkanud sadama ja wäsinud loom ikka tasasemalt sõitma, künni wiimaks üsna seisma jäänud. Metsast kõlanud  hirmus pajuwasikate hulgumine neile körwu, mis neid surma hirmuga täitnud, ja pea olnud ka suur kari metselukaid suba hobuse  ees näha. Esimesest ehmatusest toibunud,  wötnud pereisa õlgi, pistnud põlema ja wiskanud metsalistele wastu silmi, mis pääle aga need meel lähemale tunginud. Surma häda kartes sasinud isa oma poea kuklast kinni ja tahtnud teda metsaliste kätte wisata, lootes  seega isi terwe nahaga ära pääseda. Poeal 'pole aga sugugi lusti olnud ennast isa eest ohwerdada, waid hakkanud lapseliku armastusega tugewaste oma rongaisa ümbert kaela kinni. Isa, kelle süda selle üle sugugi halastust ehk haledust ei tunnud, kiskunud mägise poea enesest lahti ja wiskanud kurja loomade kätte ning ajanud siis hobusega isi minema. Wift arwanud metsalised poega wäga wäheks jätnud selle sinna paika ja jooksnud mana mehele järele. Õnnetuseks olnud  aga mehe jalad saanist wäljas, sest et abikaasa hirmu ja muu asja pärast ennast saanis teki alla kokku tõmmanud ja nenda ruumi ara wötnud. Wösawillemad kiskunud mehe jalgupidi saanist wälja ja söönud teda künni pölwist, see on: saabastest saadik ära. Teisel hommikul leitud poeg tee pää! ärakülmetanud,  kust teda ja tema halastamata südamega  isa üle jäänud riismed ära koristatud  ja maha maetud. Aga õnnetuma abikaasale  kinkinud Jumal tee pääl jälle uue, elama  ja terme lapse. Politiika ringwaatus. Tormises politiika ilmas ei ole siiamaale, kus meie need read kirjutame, ikka weel midagi  niisugust asja ette tulnnd, mis meile seda wöiks ütelda: ..sõda" ehk..rahu!" Kõik Euroopa aealehed räägiwad ühest suust selle mõttega, et Inglise walitsuse eestwedaja Disraeli  arwata nüüd kõige parema aea olewat Wene maaga sõda hakata ja teda üle lüüa. Barliin'i kongreS on tulemas, aga ei tule ega sure. Näitab siiski ikka n'agu tõeks tahtwat minna; aga enne, kui kongres kokku tuleb, saab Bärliiniö üks ees käidaw konwerentö ära peetud, kus otsuseks tehakse, mis ja kuidas kongressis kõik läbi räägitud peab saama, ja päale selle weel; missugused punktid just nimelt  5856 ja !875 aastase rahu lepingutes muuta peaks tarwis olema. Saksa riigi walitsus on ikka taieste rahu 136