Perno Postimees ehk Näddalileht M 47, !»7I RZnes Werttus, kesknäddal 28. Aprillil.^ aasta Ses lehhes seisab: Kuida Belgia mees ommale pöllo rammo walmistab. Ommalt maalt. Pernust: Koggokonna  pank ehk laeno kassa. Pernomaalt: Uus öppetaja. Liwimaalt: Ellajate többest. - Peterburgist: Trabwi kandjate arro. Kolerast. Odessast: Mässamisest. Samarast: Kassmuse selts. Wöeralt maalt. Saksamaalt:  Koolmeistrid sõtta läinud. Prints Pridrik Karl, ja wäggede taagast tullemiscst. Onneto abbiello rahwa surm. Hamburgist: Saksama kauba laewad. Prantsusemaalt: Taplustest Parist al. Amerikamaalt: Weike kokko trehwamine. Uemad sönnumed. Mõistatuste selletus. Kuida Belgia pöllomees ommale pöllo ramma walmistab. Sönniko ehk pöllorammo walmistamise peale on Belgia tallopoeg ehk pöllomees essimene  aggar ja tark meister, kes kaugel teiste ees. Nende ma on üks wägga kerge ma, mis nago sarri, omma rammo läbbi lasseb; ta on allati nälgas ja jannus, anna tale ni paljo, kui tahhad, täis ei sa ta ialgi ja otse sesuggusid maid on ka meiejures küllalt, kus perremees, kes teab kui paljo müllab, agga targemaks, se on rikkamaks ei sa ta ialgi, peab wanna pastla narrud jalgas, tagga toa nurkas istuma ja nälg patserib wiks-sabastega ees toas. Et nüüd meie rahwa hädda meile suurt mele kurwastust teeb, ja meie hiljoti Belgia mehhega juttus ollime ja issiärranis sest könnelesime, kuida nemmad omma kerge ma jures süa sawad, siis könneles mees, kuida nemmad omma pöldusi rammutaba ja kuida ja mis nad kõik ärratehha, et põld parremat üllespiddamist annab. Olleme siis ni paljo, kui wöimalik, temma könnest omma warranduse  kambri kokko pannud ja tahhame sest siis ka omma jöudo möda jaggada neile, kellele sedda tarwis ja ni paljo kui teame, on sedda meie pöllomeestel kõigil häddast tarwis järrel katsuda, küllad siis peagi näewad, et nende põllud ja maad paljo parrem öitsewad ja salwed  süggise kuhjaga wilja täis on. Wadake siis kellest Belgia mees ennesele sõnnikud woi pöllorammo teed. Temma korjab kõik kokko, mis ette tulleb, middagit ei lasse ta raisko minna, waid kõik risub ta maast kokko ja ajab ühhe sure augo sisse, et se seal peab mäddanema  ja sealt weab ta sedda parrast pöllo peale. Te agga nüüd körwad lahti ja kule, mis ta senna kõik kokko ajab: Sõnnik teede pealt, limma wee-aukudest, umbrohhi, toapühkmed,  kiwwi-süed, turbla-tuhk, tahm, lopputse wessi, mäddand puud, raisko läinud ma saak, wannad kondid, purru, mis willadest mahhaläinud,  sandiks läinud lihha ja kärwand ellajad,  sarwed, sörrad, nahha tükkid ja ellaja roja, kõik saab, kuida üllemal nimmetud ühhe augo sisse kokko aetud, wet peale wallatud ja siis hapnema jäetud, sealt parrast pöllo peale wetud ja põld nenda wilja andjaks teh-