Sakala 2t. WMandT 8S Juulit»» päeival MB. l. aastakäik. ms poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht Wastutaja toimendaja ja waljaandja C. R. Jakobson. Ihunuhtlus ja tema sünnitused. z ' u. > 3?!itmed, osalt mõistlikud jg' muidu auusad mehed, niihäste Eestlaste eneste, kui Sakslaste seas on mulle sagedaste  öölnud, et sest ajast saadik, kui ihunuhtlus wähenema hakanud, olla rahwas, murelt nooremad inimesed, hoopis enam raiskus, kui siis, kui ta alles oma täie jõuu sees walitsemas  oli, ja sellepärast soowiwad nad siis ka ihunuhtlust  rahwale tagasi, ning püüawad teda, kus iial wõimalik, wana auu (!). sisse tõsta. Meie wastame selle peale küsides:  Milajal läheb elajas ennemine kurja peale, kas siis, kui ta lõa otsas kinni on, mõi siis, kui ta priitahtlikult ümber wõib hulkuda? Kas see imeks panna on, kui kurjategija siis mitte niipalju kurja ei tee, kui tal kümme maksti witsakimpudega  järel on, kui siis, kui ta on? Kas see kogoni ime on, et laps siis wallatnst m tee, kui ta näeb, et emal wits käes on? Wõi loodad sa rahwale sellest suurt õnnistust, kui sa teda alati hirmu ja wärisemise sees hoida püüad? Õnnetu see mees ja kakskord õnnetu see rahwas, kes üksi hirmu ja kartuse najal suureks sai kaswatatud;  kes iial wabaduse lahke tiiwa all armastust ja rõõmu ei ole maitsnud. Need hoobid walutawad alles praegu Eesti rahma küljes ja kannawad oma kahjulikku wilja. Kes hinge õpetusest midagi on kuulnud ja maimu elu üle wähegi järele mõelnud, see teab, kui suurt kahju niisugune kaswatamine rahwale teeb ja toob, see ei kahetse ka ihunuhtluse  kahanemist taga, maid soowib seda, et ta juba ammu ennemini oleks pidanud lõpma ja nüüd jo rahma meelest soutumaks äraunustatud, olema. Wõi arwad sa, kes sa inimesele ihunuhtlust soowid, seda suureks heaks, kui inimene ihunuhtluse all sunnitud saab hea olla? On see mees tõesti juba hea, kes tugema ahela otsas, ehk kindla kiwi müüride taga kurja ei tee? Sõber! kes sa seda arwad, siis ei tea meie sulle paremat nõu anda, kui seda: seu kõik inimesed ilma peal ahela otsa kinni, ehk pane nad kõik kiwi müüride taha wangi, siis wõid sa julge olla, et kellegile  iial kurja ei saa tehtud! Ei, ei! Seda sa jo, armas sõber, ei wõi arwata. Sa tahad jo üksi inimest kurja eest hoida ja teda heaks teha, aga sa oled selle tarwis selle kõige halwema tee (ihunuhtluse) enesele wülja malitsenud. Oleksid sina nende trahwide juure jäänud, mis riigi malitsus  sulle on annud ja neid pruukida käsknud, siis ei oleks sa selle eksitee peale iialgi sattunud. Aga ei! Sa tahtsid targem olla; sa pidasid seda teed kõige tulusamaks, mis peal sa ije üles kaswasid ja kelle peal sind käima õpetadi. See'p see suur wiga oli, ja selle wea sisse langemad kõik pärisorja mõttega mehed. Meie tõttame oma kõne lõpule  ja ei wõi seda mitte ütlemata jätta, et iga kuri töö oma trahwi wäärt on ja et iga kurjategijat peab trahwitama;  see on Jumala käsk ja. seda päriwad inimlikud seadused.  Waadaku aga iga mees, kes nende käskude täitjad on, et nad häbistamaid ja auurikkujaid trahwisi trahwimiseks ei wõta, miska kurjategija parandamisele kinni saab pandud ja tema nüüd oma kurja teed edasi peab kõndima. Ihunuhtlus  on auuriisuja ja inimese hinge- ja waimuelu tapja. Tema sünnitused on, nagu meie eespool juba nimetasime, wale, kangekaelus, tigedus, salalik meel, tuimus, liigjoomine j. n. e. Jhunuhtlus wõib inimest kõige auutumaks loomaks teha, kus ta enam häbist ei hooli ja head ei nõua, ja siis tuimaks ja tigedaks saab. Kuida wõib ka niisugune hirmus könekään: „ega p kaeru ei kaswata".muidu ilmale sündida,  kui mitte ihunuhtlusega suur osa rahma auust maha . ei ole riisutud. Meie ei saa aru, kuida mõni inimene meel nalja wõib teha ja nalja sõnu wõib pruukida, kui ta ihunuhtlusest  räägib. Haritud südamega inimesele tuleb hirm ja wärin peale, kui ta ihunuhtlusest töist kuuleb rääkima. Aga kõik tuleb harjumisest ja harjutamisest. Inimene wõib kõige hirmsama asjale harjutatud saada ja pealegi selle üle nalja teha. Mõne aasta eest rääkis meile üks junkur, et tema ihukarwad püsti on tõusnud, kui ta kõige esimest korda teopoissi on nuhelda lasknud. Pärast on ta naljatehes  ja sigarit suitsutades heameelega, nägu paha tuju lahutamiseks mehele 30 hoopi wöinud anda. Niikaugele wõib iuimene harjutamise läbi saada! Seda peame aga ütlema, et taieste haritud niisugune mees elades ei wõi olla; suur tükk toorust elab meel selle mehe südames. Meje wiimane sõna selles- asjas on aga. see: Kes rahwaft armastab, temale heüd soowib, teda igas asjas edasi püüab aidata, ei tohi iial rahwale niisuguseid trahwisi  soowida, mis läbi rahma au rikutud saab, mis läbi rahwas tuimaks läheb, mis rahwa waimu-elu rikub, rahma südame harimist keelab, rahwa püüdmist heale surmab. Wahmat, tublit ja wapart rahwaft hirmuga üksi ei saa eladeski  kasvatatud, isetegewusele ei saa rahwas ihunuhtlusega iial harjutatud. Pärisorja mõtted saamad alati selle rahwa pääs elama ja pärisorja teud tema kannul käima. Need on meie mõtted, ja neid oleme meie siin lühidelt  amaldanud. Arwab mõni tõisiti, siis wõtku sulg kätte ja andku seda töistele teada. Meie omalt poolt oleme alati malmis, tõlsele wastust andma, kui küsimised mõistlikud ja kasulikud iseenesest teada —ka asjalikud on. —p. Et seda keegi maleks mõiks ajada, mis eesseiswas kirjas seisab, keda meile üks koolmeister oy kirjutanud, kes 25 aastat meie rahwa seas suure õnnistusega auuwäärt tööd on teinud, sellest ei ole juttugi. Orjapidaja isegi kaugel Lõunamaal ei kiida ihunuhtlust auusaks asjaks, kui ta oma kubja käe läbi oma orjast piinata laseb, nagu ta seda auuasjaks ei kiida, kui ta ennast täis joob ja maas püherdab, künni orjad, tema auuta olekust Häbi tundes, teda inimeste silmade eest ära koju kannawad. Tema toores, elaja-sarnane süda tunneb rõõmu oma orjade piinast ja ta hüüab hirwitades ja kõiksugu roppe naljasõnu suust wälja ajades: „Nemad on minu rahaga ostetud, ma wõin nendega  teha, mis ma tahan, .ja kubjas saab selle eest minu käest head palka, tema peab tegema, mis ma käsin. Et „Eesti Postimees" oma kiidetud ihunuhtlust auuasjaks  saaks tunnistada mõima, seda meie ei usu. Meie ei usugi, et ta seda saab katsuma. Sest tema ei ole mitte enam rahwa õpetaja, kes igas tükis selgust taga nõuab, waid enam nagu üks rahwa kubjas, kes teda nuhtleb. „Eesti Postimees" nuhtleb rahwaft oma sõnadega ja kui sa tema käest küsid: „Mikspärast teed saa seda?" siis wastab  ta: „See on Jumala käsk, mina wõitlen puhta ewangeliumi  usu eest!" nagu ta hilja aja eest tagasi Dr. Kreutzwaldile  wastas, ehk tema ei masta sugugi, nagu meie küsimiste  peale. See ei ole enam mitte auus tee, ja auus püüdmine seesugust teed ei kannata. Ka kõige pimedamad mustakarwaliste lehed ei julge muial seesugust teed käia, waid kui keegi midagi ütleb , .siis on temal ka ikka omad põhjused, seiskn nad nii kõikMa aluspõhja peal km tahes, ja nende põhjuste eest kastetakse, kui nende kallale tullakse. Ka kõige pimedama!» lesuütid möltiewad oma õpetuste põhjuste  eest, kus nad oma wastalisi tuleriitade peal ära ei jõua põletada. Sellepärast et mõi meie oma tänase kirja lõpetuseks muud ütelda, kui: Eesti rahwaS, tee omad silmad lahti ja pane te.rasemalt tähele, mis ümber ringi sünnib! Poliitika ringwaatus. , on nõuupidamine Bulgaaria maa tulewiku kohta jo järjele edenenud, kus juures jälle Wenemaa igapidi ülesse on näidanud, et ta kõigest wäest rahu soomib. Bglgaaria riigi piirid saamad Balkani -mägistikud olema , aga Wenemaa nõudmise järele saab ka Äosiia linn ja kubermang  selle riigi külge tulema. Lõuna Bulgaaria maa saab Jda-Rumiilia nime all ka isewalitsejaks, aga Türgi walitsuse all seiswaks Türgi kubermanguks,  kus Türgi sõamehi mitte ei tohi seista, maid maa omad sõamehed üksi, aga pealikute all, keda Türgi walitsus kinnitab. Donaui kindlused saamad  kõik ära lõhutud ja maa tasa tehtud, aga Balkani  mägede kitsusi on Türklasel õigus kindlaks teha. Need on tähtjamad sõnumed, mis telegrammid Berliini  kongressist annawad; kui täielikud nad aga on, seda meie muidugi ülesse ei hakka arutama. Ka on meel kõige tähtjamad nöuud teadmata, need on nõuud, kuidas Eüroopa ära tahab seada ja julgeks teha, et Türklane ka tõeste kõik nii täidab, mis kongress ära määrab. Seiemaale ütlewad Türklased kongressi peal iga nõuu juure ikka „ei" ja „ei", ning Wenelane ei saa ilmaski palja lubamiste ja ütelustega rahul olema, kui Eüroopa riigid kindlaste ära ei määra, mis kombel kongressi otsuste täitmine julgeks läheks ja kõikumata kindlaks jääks. Need on kõik tähtjad küsimised ja asjad, nagu ka Dardanellide ja muud küsimised, kelle üle otsusi tarwis teha, ning sellepärast ei ole imeks panna, kui Wäljasmaa ajalehtedes loeme, et kongress alles kesk Juuli kuu sees oma nõuupidamistega lõpusele  saada jõudma. Oliwad Bulgaaria asjade õiendamised  esimene tähtjam Kongressi toimendus, siis on nende järele Serbia ja Montenegro piiride õiendamised,  nagu ka Kreeka ja Rumäänia asjad käsil olnud. Serbia ja Montenegro piiride õiendamised ei ole kongressile palju raskusi teinud, sest et Austria, kellel kõige enam nende piiride wasta waidlemist oli, seda asja Bosnia ja Hertsegowina küsimistega ühendanud on, keda Austria oma sõawäe kaitsmise alla saab wõtma. Arwatakse pealegi, et Austria sõawäed  õige pea nimetatud maadesse saamad minema. Et seda Türklane aga heaga ei luba, sellepärast on mäga heaste wõimalik, et uus Türgi sõda uueste Eüroopas alustab. Sest mis kongress otsuseks teeb, seda peab ta ka täitma, muidu on ta narritööd teinud. Ei taha aga Türklane heaga järele anda, siis saab teda terme Eüroopa sundima, ja seda ei tehta mitte ilma kahju tasumiseta. Ka selle poolest on Kongress  ühes nõuus, et Besaraabiamaa Wenemaaga ühen-