jöudega wöib mähkmisse jääda, kuidas keha kängu jääb, kui tale õigel wiisil wöi möödu! toidust si anta, ta liikmete painutamise eest muret ei kanta. Jah lapsest kasub mees, mehest  perekond, perekonnast rahwas. Ja kas pole Göthel, selle Saksa kirjameeste würstil, õigus, kui ta ütleb: Laps on mehe isa? ja wöime meie ka weel juure lisades: ja ka rahwa  isa. Noh, kas selle arutamise teel, mis meie praegust käinud, weel mõnda juhti tarwis,  kes meid selle arule weaks, et kuidas rahwas ennast omas üksikus, perekondlikus, seltslikus elus, olekus, möttete wiisides, kõnedes  j. n. e. awaldab, et sedawiisi tema wanemad  lapselt kaswatud, harjutud saanud? Ja et kui palju tema ennast nimetud awaldustes  sugu soolt parema poole pöörnud, seda parem tema lapsed sugu soolt kaswatud, harjutud  on saanud: ka tähele panema ja järele mõtlema? Niisugused mõttetused töusewad wõlgi  se tähele panejal ja järel mõtlejal, kui ta nüüdsel kirjul päiwil, kas wöera maade poole wöi omal maal ringi waatab. Ja pea saab ta süda selle ringwaatusel suurt kurbtust tunda, pea ka rõõmu, kuidas just awaldused on, mis sõnas wöi teus ühe wöi teise maanurga inimeste  waimu järjest tunnistust annawad. Just selle pealkirja alla passiw möttelus ühe W. walla talu isast. Tähele panemist lähäb tõeste ja hädaste tarwis, kni meie oma eestwedajate-, wöitlejate-, muretsejate-, mõtlejate-, kirjutajatele oma teude ja eluga natukenegi järele nihkuda tahame. Küll öiskame edasi saamise üle nendega tihti ligi, sõimame wastaste üle ka mönusaste sekka. Aga päris tugema käega adra külge hakkanud,  kui üks mees, et oma waimuliku elu põllul täie jõuga künnaks, seda 'pole meie wald ammugi weel mitte teinud. Kui seda oleks juba sündinud, siis oleks ka juba meie perekondlik elu parema, puhtama korra peal, töö koolide kallal osawam, walla walitsus selgem. Kõige pealt oleks meie laste kaswatamisega  koguni teine lugu. Ei julgeksiwad isad oma laste õrnu körwu roppu sõimu sõnadega  kõige walitsuste, koolmeistrete, naabrete,  kui emade üle täita, ega nende waimu sedawiisi kohutada ja koormata. Emad oleks neil marjuks kõige toore, halastamata, häbe- mata, koristamata tsgÜde, kombete ja kõnede eest» Siis jätkaks isäd oma laste õnne pärast,  kellele nad eestmärku tahaks anda, korraga  kõrtsi käigu järele, st mitte jälle, kui elajas  moirades roppuse pori suust kogistades nende silnu ette ei tuleks. Nad lähäks parem korragi kooli maeasse ja paneks seal öiste tähele,  kuidas siis ka nende walla koolidega lugu? Kas neis ka ehk mõnes wöõraö keeles ema keelt öppetatakse? Kas koolmeister küll toredaste ja waewata elada, kuidas naaber Maddis kiitnud? Jah, ma ütlen sulle, õnnis oleks sa taluisa, kui sa seda korra teeks mis päris sinu kohus teha oleks. Mine mõneks  pääwaks oma walla kõige parema kooli, kelles see kõigest terasem ja hoolsam koolmeister  sinu laste, sinu kõige kallima wara kallal tööd teeb! Ela nendega seal mõni pääw ühes ära ja pane teraselt tähele ja mõtle järele kuidas seal töö ja waewadega, mure ja rõõmudega  lugu. Tõeste wana wend, ma ütlen  sulle: kõige pealt torgiks sulle seal koolmeistre  kandilised paled silmi. Ja selle peale himustaks sa ta elust ja seestpidiseft olekust ka midagit fügawamat tunda saada, hakkaks temaga  selle üle juttustama ja saaks wiimati  ta muredest ja tööraskusest aru. Oled sa korra aga nendest aru saanud  loodusest  pole sull ju tuim pea, ega süda  missist  siis oled sa ka koolmeistre sõber. Kui sull weel sinu Mardi ilus lugemise tükkike ja naljaks kasside rehnung körwus heliseb, tema kirjutuse read ja kooli maakaardi pilt silma ees särab, tõeste sa pead wägise küsima: Kuule koolmeister, armas sõber, kas sull mitte ka abi tarwis ei lähäks? Ja puna palgis ja wesi silmis saaks tema sulle wastama: Miks siis ei lähäks! aga kes mulle seda annab  ? Sest saadik kui seda julgesin paluda,  wihatakse ja laimatakse mind weel peale kauba, et mu elu mull üsna happuks lähäb ja mina parem täna kui hoome siit minema paneks. Tõepärast MM õpetaja säeb hoolearmastuse  ja tarkusega õpetamise wiisi ja asju õige joonele, annab ka koolmeistretele mahti, mõnda asja oma arwu järel ümber saedida, parandada; pole lapsed ka mitte arusaamata ega tähelpanemata õppimise juures, aga mis see kõik aitab, kui wald suurema, paremate 364