Perno Postimees ehk Näddalileht 47. t»7t AKnes tPernuS, neljapäew 25. Nowembril.^ aaSta Ses lehhes seisab: Hobbuste wannadusest ja nende tenistusest. Ommaltmaalt: Pernomaalt: Õnnetumast surmast. Liwimaalt: Rööwlest. Õnnetusest merre peal. Riast: Wäljarändajatest. -- Pettusest. — Kuramaalt: Tullekahjust. Libawist: Mõrtsuka tööst. Peterburgist: Suurwürsti reisist. Made küssimine ja wastus. Odessast: Keisre Herra seal ollemisest. Wõ eralt maalt: Saksamaalt: Nekrudi wötmisest. Austriamaalt: Krahw Andrassi. Wersaljest: Rigiwallitsuse asjust. Genwist: Tullekahjust. Jtaliamaalt: Mele pahhandus. Uemad sönnumed. Hobbuste wannadusest ja nende tenistusest.  Üks wäljama hobbuste tohter könneleb sest kaunis laialt ja selgeste ja et meie armas eestirahwas omma hobbusid wägga liig norelt  prukima hakkab, sepärrast tahtsime sedda, mis temma sest asjast juttustab, ka eestirahwale  öppetuseks könneleda, et teadwad ennast kahjo eest hoida. Wadake temma ütleb, et üks hobbune alles, kui wie aastaseks sanud, omma lapse pölwest nore mehhise jöu ja rammo  sisse astub. Omma täit kaswo ja surust  ning rammo on ta ommas kahheksamas aastas sanud, kus temma musketid ja kondid täis kaswanud ja wöib omma täit koormat weddada, ilma, et se temma terwisele kahjulik õlleks. Sellega on nüüd hobbune omma mehhe wannaduse sisse sanud. Märrad samad  aasta ja kaks enne omma täie ollemise sisse, kui täkkuV ja runad. Kui missugguse wannaduse päewani öiete ühhe hobbuse mehhe wannadus kestab, on meie aeal, kuida hobbusid nüüd prugitakse ja tagga aetakse, raske öölda; agga ni paljo on se ommetige tössi, et neilt wägga pissut õige mannaks samad, mis sest tulleb, et nad jubba enne aega samad surnuks pinatud. Üks hobbune wöib, kui temma eest holega saab murret kantud, künni 50 aastat mannaks sada; agga, kes lasseb tedda ni kaua ellada; ni kaua kui ta meel noor, siis kormitakse ja toedetakse tedda holega, saab ta agga mannaks, stis ei kössi ennam kegi, mitto karnitset kaero päewas sanud; olgo römus, kui kuiwi Heino ja külma wet saab. Ka sepärrast ei sa nad ni mannaks, sest et liig norelt hakkatakse prukima  ja nenda rikkutud sanud. Mitte ükspäinis innimesliko armastust omma  loma wasto ülles näidates, maid ka selle sure kasso peale mötteldes, mis ühhe hobbuse perremehhe! temma hobbusest on, peab jubba selle peale mõeldud sama, mitte liig warra üht hobbust raske tööde Hures prukida, se on: mitte enne, kui ta hobbune omma täit kaswo on täis kaswanud. Otse kuida meie omma tarkuse ja kõige ollemise polest eddasi astume