Kas ta sest halwsmaks jäi, et ta seda tegi? Ei koguniste mitte! Täna -'oleme näinud, kui paljmjspst M igast seisusest ja usust oli. Jumal  aga lasko ise ta wäsind kehakest rahuliste oAqS waikses kambris hingava ja lasko ta hingekest taewas püha inglite ja önsate huikas  Issandale täno ja kiituse laulusid laulda! Issand aga andko ise armust, et see pääw meile mitte, kui üks une nägu, meist mööda ei lähä, waid, et fee surmani meile meele jääks ja iga pääw meile meele tuletaks, et ka meie surelikud oleme ja siit peame lahkuma, ja kuida juab siis mino lahkumisega olema? Issand aga äratago ise armust meid pattu unest üles, aidako meid tru-uses ja Jumalakartuses  ning ligimese armastuses õiglasel wiisil  tões ja sõnas elada ja wiimaks, kui meie surma tunnike tuleb, siis uskus ja lootuses omad silmad kinni panna ja lahkuda. Sellega  on siis mattuse jut ka löppetud. Et meil õhtuks wee! aega on ja ma täna ometi ka enam minema ei hakka, siis tahame wee! mõni sõna juttu westa. - Waara, sa ütlesid juttu hakkatuses, et ma sooja kardan, ja selle parast ei ole julgenud sui sooja ilmaga  linna tulla; eks ole suisel ajal maa paikus ka oma töö ja tallitus, mis läbi talise aea ette peab muretsema, et talwe wöib üle elada, ega minu sugusel talisel aeal midagist ei sa teenitud; nagu mesilinnud ja seppelgad, kes talwe ka puhkawad, ega midagit ei tee; aga suisel aeal leiad ikka nattuke tööd, mis eest kas matti wilja ehk külimito kartuhwlid saad. Wa Tr uta kedrab kül mõnele ka pooli lõnga, mis sestki suurt saab. Mis ma pidin  ütlema: sa sõitlesid mind suwel ükskord, et ma oma minewa talwest tõotust ei ole täitnud,  kui ütlid mind tõotanud olewad, warsi jälle tagasi tulla ja Ado onule häid luudi tua; nõu ja tahtmine oli kül hea. aga kuida sa ise nagid tuli w'a, taewa Isake oma suure luaga ja pühkis nii hästi Ado onul, kui sinul ja kõigil teistel lume ühe korraga ära ja siis oleksid mo tublid lume luad asjata kõik sume seisnud ja ärakuiwanud ja peale selle oli mul ka weike önssetus tee peal, kui linnast koju läksin, kes teab kuida see nüüd tuli, joobnud ei olnu.d ma mitte, waid seisin külite ree peal maas ja suitsetasin w'a piibo tobi; aga olin luba metsa wahele jõudnud ja tahtsin hobust ka nattuke et ruttem astub, aga kust wötta, põlle enam piitsa ühtegi, kes teab, millal ta juba oli ä kadund, ei olnud ka seda aega, ega julgust, et oleksin hobust kinni pidand  ja tee körwast witsa raagu lõiganud, et sellega hobusele uut jõudu anda, sest ma kartsin,  et ehk wahest o ka siin metsas kadakaid, kes wöib misugusid põrgu elukaid uskuda, sest mul oli ka mõni kopik luade raha kue tulitas ja metsa mähet umbes kolm wersta pitkuti, enne kui jälle pered tulewad, ei aidanud siis muud, kui ligutasin aga ohjadega ja tegin suuga miuksu ja mopso, et mokkad toruse wenisid,  aga mis see paljo aitas, sest kuida sa tead, oli hobune jo mana ja maeti, külma mul kül karta ei olnud, sest higi sai mul kaunis  sagedaste kue kõiksega otsa eest ä pühkida. Kuida sa tead, ei ole ma arg, aga nendawusi öhto pimedas paksust metsast üksipäinis läbisöita,  ei ole ka kellegi nalja asi, meel pealegi, kui sul raha kopik tulitas ja w'a kallis körwane  kodu ootab, olin juba muidugi kauemaks  linna jäänud, kui ta armas ja mis t'ale muidugi kartust tegi. Tänasime mõlemad suurt õnne, kui teine teist jälle hea kerwise juurest leidsime. Kuida pani w'a Truta seda imeks, kui kuulis, et linna sakste seas kontsertis käisin ja esi otsa sain üsna tappelda, et kuida ma rumal ometi olin julgenud sakste sekka nehukeste jämeda rietega minna, ma tehta ennast  sedawiisi üsna teiste peateuks linnas; ta ei tohta sedawiisi teine kord ka mitte enam linna ega Ado onu juure minnagi sa tead jo, et naesterahwas ka mõnikord üsna häbelikud  omast kohast on. Aga kui ma tale kõik pitkalt ja laijalt sain ä selletanud, kuida Ado onu mind kohendas ja ehitas ning wäljaspoolt  üsna teiseks meheks tegi, et sa ka isegi enam ei oleks uskunud, mana lua tegija Jakobi  olewad. Ma pidin t'ale seda mitto ja mitto korda seletama, kuidas sääl lauleti ja mängiti ning kassa kokku pekseti, mib sa juba muidugi tead ja mis w'a Truta pärani suu ja kikkis körwadega kuulatas. Mis ma pidin ütlema: siin woid sa mulle suu sisse öölda : nüüd mäletab w'a Jakob, et piip, ah ei, n'a et suu suitseb. Aga ei ole male ühti, kuule aga, kuida lugu oli. Ma'p 18