Mõsned piddawad ehk sedda meie nore rahwa laemduseks ja ütlewad: assi ei olle tõeste ni kui sest rägitakse, neile ütleme pühkigo nad omma prilli klasid puhtaks, küllad  siis parrem näewad ja luggego meis tännasest  numrist, mis söbber Willandi maalt kirjutab, arwame et ta sedda Mitte wihha, waid armästuss parrast meie nore rahwa wasto teinud. Mitte üht seitungi nummert ei tulle ennam wälja, kus haisewaist asjust sees ei seisa. Parraks! millal sawad asjad parremaks minnema?! Ommalt maalt. PernsMMKlt. Wargusest. Otse ?m umbrohhi pöllo pea! wilja kasso kängo panmb  ja temmale suurt kahjo teeb, otse nendasammoti  figginewad ka pahhad innimesed teiste keskel kes seitsmet käsko jalge alla tallates liggiMese pärranduse kallale assuwad ja nurjatumal  kombel kasa wöttawad, mis kätte samad,  egga selle peale mõtle, et omma liggi- West sure ahhastuse ja silma mee alla jättawad.  Küünla ku ' 15/16 päwa ösel- on kaks pikkanappo meest maantee pealt tulles Wölla walla talloperremehhe Silde Kaarli öue läinud,  et pimmeduse-würsti käsko taieste täites rohket saaki enneste kätte risuda. Esmalt läinud aida uksi katsuma ja kui neid liig köwwad  leidnud ollewad, wötnud nad kaks tura, mis just nende õnneks aida peal olnud,, kätte ja lohkunud aida lae ärra, siis siddunud köie penni külge,/ et mönnusam ülles ja alla käia. Aita. sades olla mehhed holega ammetisse hakkayud  rahha otsima, sorrinud wilja salwed läbbi ja kui noos'seal ei olle hakkanud, olla nad riete kirstud kässile wötnud ja neid turade abbigä lahti murdnud, pühkinud kirsto kappi alt suhwlädika seest 110 rubla rahha omma kaarMani ja üks kannaga rubla tük, mis nasste rahwas kaelas kannab, kaks höbbe reesi üks wölla pabber, nimme al Willem Usi,.ükS Maakaart, kus selle tallo krunt mitme wärwiga peal tähhendud, siis mönni paar kindaid, ükS tsNo ridest Lihhola modi kuub, üks wanna kkchhe rauaga püs ja raud tuur. Sellega ollid aitas malmis, tulnud sealt wäljs ja wötnud aida pealt nahk rangid, kus walgest 'nahhast romad sees, walgest nahhast waljad, nörist ohjad ja leid, läinud rihhäle, wötnud sealt keskmise kaswuga punnase ruun hobbuse, pannud rautud ree ette, istunud peale ja läinud,  ning wanna mailma würst lükkanud hargiga takka. Teisipäwa hommikul nähtud neid Sarema maantee äres Risti kõrtsi ees ja selle peale kaddunud, kui tinna tuhka. Uwwalik hobbuse wargus» Mönne  näddala eest taggast, lähhäb mees sönniko koormaga linnast ja üks Willandi modi mees tulnud tee peal tagga järrele, sanud tedda kätte ja küssinud hobbust osta. Wanna mehhiksel  ei olle koddo kaugel olnud, sepärrast öölnud: lähme künni maeasse, eks rägime seal. Mees olnud ka sellega rahhul, läinud künni maeasse, seal küssinud hobbuse perremehhe  käest lubba hobbust katsuda. Mees põlle kurja möttelnud, egga keelda mõistnud ja lubbanud; küllamees hüppanud hobbust selga ,ja lasknud ka ühhed waod maad parrajalt  minna, siis läinud, et lumme tükkid wasto taewast käinud ja tulleb tänna päwani ikka weel taggasi. Wanna mehhike jooksnud kül weel tütrega lähhema kõrtsi jure järrele, agga mis läinud on läinud, kaddund kui tinna tuhka; kegi ei olle tedda seal näinud. Jälle tunnistuseks,  kuida meie aegse rahwa ello raiskus on; nüüd ei tohhi ennam keddagit uskuda; wargad on jo koggoniste häbbemataks läinud, ei warrastada ennam sallaja, waid üsna awwalikult  südda päewa aeal ja perremehhe omma  silma ees; mitte häbbi egga kartust suggugi.  Se assi olgo igga ühhele öppetuseks. Riast, 15. Webruaril. Rahhust. Peale selle hirmsa werrise ja sure söa järrele, mis kaks wäggewat rahwast rammo katsudes piddas,  puhtamad nüüd soariistad. Tänna just seitse kuud, kui essimene suretükki pauk södda allustas,  käib se römus sönnum kõik maad läbbi, et werrewallamine lõppenud ja rahho tehtud. Möllem põline rahwas, mis omma rammo katsunud ja innimese werrega maad kastnud, pörawad nüüd iggamees römuga ommakste jure kojo taggasi. Möllemad, nihästi wöitjad  kui wöidetud, vn suurt tööd teinud, on issi smma õnne js MMtufe seppad Vlnud, 81