kistud sa aina. Mina kutsun Teid ja MM auusastmstlejad rahwast selle paha asja häwitamiseks, mis juurdunud  on. Mina käänan ennast laste Vanemate poole: Juhatage neid tõe ja aunsa elu teele, et Teie nendest mitte kurjategijaid ei kaswata, waid kasusaatjaid Wenemaa kodanikus!" Nende sõnade peale waStafiwad koosolijad waimustud rõõmuhõiskamisega, mis lõppeda ei tahtnud. Mitmed nutfiwad. Üleültse näitas se seal nii waimustud ja liigutud olemist, et seda wäljarääkida ei wõi. Kui Keiser selle peale Uspenski kiriku sõitis, rääkis Tema koguduse  wasta: ,Kui Mina eile õhtu Moskwa jõudsin, rõõmustasin  mina ennast, et Teile susõnaga Minu südameliku tänu Teie ustama tunnistuste eest pärast kurwa sündimist 2. Jürikuu pääwal wäljarääkida wõiksin. Sesugused tunnistused saiwad Minule igast Wenemaa otsast saadetud ja oliwad Minule tõsiseks kinnituseks kõige Minu murede sees. Selle aea sees on Mind Jumal heile uueSte surmast peastuud. Se rong, mis Minu järel sõitis, sai linna raju tule kärgatuse läbi suure häda sisse saadetud, kus juures õnneks ükski haawatud ei ole. Se sündimine näitab weel rohkem tarwitust, mässamist juurega  wäljaktskuda ja seestpidist rahu kinnitada. Mina käänan ennast siin juures kõige õiglaste poole, iseäranis kõige pereisade poole, et nemad hoolt kannawad, oma eeskuju läbi kiusatuse Me saadetud noort sugu tõe tee peale juhatada  ja sellest Wenemaale kasusaatjaid mehi kaswatada. Andku Jumal meile selleks oma abi!" Kõik omamaa ja wõeramaa aealehed tunnis tawad oma jälestust selle kurjatõö üle. ja tunnistamas  oma rõõmu meie arm astud Suure Keisri imeliku peastmise üle. Ühest suust tunnistamas  seda kõik aealehed, olgu nende sihid ja nõuutused muidu ka nii mitmesugused, kui meie-aegsed aeakäigid seda iial näitawad. Kõiki jälestuse ja rõõmu tunnistusi, kõiki önnesoowimifi.  mis ligidalt ja kaugelt, siitpoolt ja sealtpoolt  Maailma merd Weneriigi pealinna, meie sõbradest ja wastasteft armastud ja kõrgest auustud Keisri ette kokkujooksewad, kõiki neid ei suuda meie selle kitsa lehe sisse mahutada Seletused selle kurjuse põhja ja pesa üle, ja nõuu-andmised selle kurjuse hawitamise üle on muidugi niisamati mitmesugused ja ei mahu meie lehte. Üks isamaa aealeht räägib aga fiin nüüd nii tähtsaid sõnu. et nendele siin aset andma peame. ,Moskowskaja Wedomosti" kirjutab: on kui meelega Moskwa linna oma kurjatöö paigaks wötnud. Nemad tahtstwad  meid teotada ja Moskwa anu oma kurjatõö  häbiga roojaStada. Jumal ei ole seda kurjust lasknud korda minna, mille peale ilma jälestuseta ja kohkumiseta mõtelda ei wõi. Moskwa ei wõi iial teotud saada. Aga aeg on jõudnud, et esimene pealinn kõigist waest oma riigi-waimu tunnistab, seda maimu, mis teda Wenemaale nii kalliks teinud on. Sellest ei ole küll, et kurjust põlgatakse; meie peame und silmist puistama, peame waenlase wasta wõitlema ja seda tegema, mis Moskwa oma aealoo suuris silmapilkudes teinud on. Moskwa kohta mõedub enne kõigi teiste linnade selle Monarhhi sõna, kes nii palju õigust oma rahwa armastuse ja allaheitmise peale teeninud on. Moskwa isamaa armastus ja riigi-waim peawad  uueste äratud saama, et inimesed kasuta mõtetest ja tühjast sõbradest pööratud ja selgitud  saakfiwad. ,KõnelemiSteS riigi- ja walitsuse-asjade üle tarwjtakse meie aegades iseäranis eesarmastusega kõlawaid sõnu /iberal ja konservativ" (wabameeleline  ja wanahoidline). Kui meil ühe riigiga,  selle kodanikudega, ühe rahwaga, kelle lapsed meie oleme, ühe asjaga ehk tarwitusega mida meie kosutada nõuame tegemist on siis on ükskõik, mida wabameeleline ehk wanahoidline  nimetakse, pea asi seisab selle küsimise sees, kas meie seda asja ausast teenime, kas meie nõuutused ja nõu-andmised kasu saadawad. Üksi nõderpead wõiwad nende mõlema sõnadele suuremad tähendust anda ja ühe asja eest wõideldeS  selle peale mõtelda, mis wabameeleline ja mis wanahoidline on. Üksi lollpead wõiwad  ühe asja juures, mis tegewat abi tarwitab,  enne järelmõtelda, kas se ka nende jäoskonnaliku  tunnistusega ühteläheb. . . . . Meie oleme Wenelased, meie isamaa  on Wenemaa; teeme seda, mida meie maa kasu tarwitab ja mis tõeste meie rahwa õnneks kulub. Kui meie anusad mehed oleme ja mitte pilgatud ei taha saada, siis laske meid mitte wanahoidliste ega wabameeleliste nõutuste  peale mõtelda, waid oma murepidamist üksi selle poole pöörata, mis silmapilgul meie maa tõsiste tarwitustele kasuks on/ Ja nüüd meie armsad Eestiwennad, meie armsad ja auustud Baltlased üheskoos, kuida seisawad asjad meie juures? Iseäranis Jumala arm, kelle sõrm aealoo asju juhatab, on meie kosutusele ja edendusele rahulisi ja wagust põhjust annud. Meie juure ei ole need üheksnühkijad ja paljaksnühkijad weel jõudnud, keda ja /Nihilistid" nimetakse, ja kelle sülest paremal kael ja pahemal käel seeslikud segajad ja jõledad kurjategijad wäljapugewad.  Meie maal ei ole se waim aset leidnud, kes südame tühjust suuremaks ja soowitawaks  waraks, kes seda ..edenduseks" tunnistab.  Meie tasane maapind ei taha neid pragu st lüia, kuS selle waimu kõlawad õpetused juurduda wõiksiwad. Meie oleme isamaale ikka weel kasusaatjaid kodanikust, oleme oma kalli armastud Keisrile ikka weel uStawaid alamaid kaswatanud. Kas tohime meie aga uinuda, meie, keda Jumala nõu ehk hapuiaignaks suurel  armastud isamaal seadnud ja kutsunud on? Meie oleme weike rahwas, suure isamaa mitmesuguste rahwaste ja rahwasugude kõrwa arwates. Oma hulgaga ja oma wägewusega ei wõi meie suurele isamaale kasu saata; saadame  seda siis eeskujuga. Meie olime Vallimaal  ühemeelelised, selle ühemeele all kosus meie seaduslik elukord selle kõrguse peale, kus se täna seisab ja kuida se edaspidi tasuma ja edenema näitab. Aga ka meie juures püütakse mõnelt poolelt neid wõeramaa tai meid, neid meie aegseid kõlawaid sõnu istutada ja liikuma panna, mis meie rahwal tänine tundmata oliwad,  ja mis meie seestpidise õnnele ja wäljaSpidise  auule midagi kosutust anda ei wõi. ?Inimesed"  ja „rahwas" (ka /ahwuS" nimetud), „kiriklased" ja .wabamõtlejad", ,wanahoidjad" ja /vabameelelised", saawad ka fiin kui wõitlejad  üksteise wasta wainule rebitud ja lahutused  ja lohutused saawad kui mägise sigitud. Hoiame ennast, et wägiwaldsed kiskumised ühele ja teisele poole, käredad pärimised õiguste ja wõimuste järel, ka meie ühetasase maa sisse pragusi ei lõhu, mille läbi üheksnühkijate ja paljaksnühkijate waim tähelepanemata ka meie rahumaale tungib! Üksi siis, kui ülemeel, üksteist  ja üksteise õigusi auuStates, üksteist kannatates  ja kandes, üksteise rõõmust ja waewast osawõttes, rahulise ja waguse üleüldise kosutuse kallal tööd Leeme, üksi fiiS wõime ka edaspidi oma seadusliku elu ja rahulise edenduse läbi oma suurema isamaale seda kasu saata, mis sellel meie kääst pärida õigus on. Jumal õnnistagu meie kitsamat ja laiemat isamaad ja wõtku iseäranis meie kallist armaStut  Keisrit ka edaspidi oma wagewa kaitseja käe alla! Omalt maalt. Tallinnast. 23. Talwekuu pääwal. Kui juba tunaheile õhtu linn oma rõõmu Keisri imeliku peastmise üle sellega näitanud oli , et kõik majad särama tuledega walgustud ja kuS wõimasik lippudega ehtetud saiwad, näidati heile weel igal poolel rõõmu. Meie raudtee ametnikud  oliwad ennast ühendanud, pärast Jumalateenistust  wakshalliS, õhtul oma rõõmu uhke tulelondi-rongi läbi näidata. rõõmu selle üle, et se kuri nõu nurjaläinud on, mis just raudteed  oma kurjuse paigaks wötnud oli. Umbes kell 7 õhtul liikus üks uhke rong raudtee ametnikust,  raudtee tulemehi ja wabriku töömehi kirju lampidega, tulelontidega ja sõeawäe mängukooriga  wakshallist läbi Nunnewärawa linna. Esiteks läks rong Dompeale, kus Kubernöri elukorteri ees seisma jäi. Siin sai Keisnlaul mängitud ja rõõmu - hõiskamist Keisri auukS tõstetud, mis peale waimustud rahwahulgad wastasiwad. Rong liikus siis läbi Pitka-uulitsa ja Rataskaewn-uulitsa, ikka linnarahwa hulkadest  rõömu-höiskamisega saadetud, läbi Nunnewärawa  wakshalli tagasi. Talwekuu 19. pääwal tuli Tallinna sadamasse  sel aastal tuhandes laew. Selle rõõmsa sündimise üle kirjutav ,Rev. Ztg.": Wist wõib taie tõega ütelda, et nende 616 aastate sees. kus Tallinna sadam seisab, ühegi!  aastal nii palju suuri laewu siin sissetulnud  ei ole. Esimesest nelisada aastast ei ole küll laewasõidu üle ustawad sõnumid. Kui aga selle peale mõtleme, et sel aeal kaubamaa tagumine ring weike ja weonöud waewased oliwad,  kui wähe sel aeal kaupa stgttatl ja tarwitati,  siis wõib umbes arwata, kui palju laewu fiin stssetulla wõisiwad. Raekojos on ka weel üks toilirehnung 1383 aastast, millest arwata wõib, et rohkem kui 300 laewa sel aeal aastas  sisse ei tulnud. Suur Hansaühendus seifis  küll pärast seda omas täides õitsemises. Aga ka sellest aeast wõib Rüssowi aearaama üksi seda üleSpanna, et kõigist Wana Liiwimaast mitmed tuhanded sälitesed wilja wäljaweetud saiwad, künna meie nüüd selle asemele niisama palju millioni tshetwerti arwata wõime. Aastates  169! kuuni 1702 weet! aastas 5000 säliteft, ehk meie aru järel 75,000 tshetwerti wilja walja. Aastast 1772 saadik on ,Tallinna  Nädalalehtes" juba fissetulewa laewade aru korralist ülespandud, oli aga õige weike. Aastal 1771 oliwad 150 laewa sissetulnud, teisel aastal 136 j. n. e. Sada aastad enne käesolewad, se on aastal 1779 oli fissetulewa laewade hulk 90 peale langend. Pärast seda tõusis küll wähe. ikka aga ei olnud rohkem kui mõni wähene sada. Meie kauplemise wilets seisus wiimse aastate sees enne raudtee ehitamist, on igaühel meeles Sellest aeast saadik on aga kasivamas. Nenda tuliwad Tallinna sadamasse: Aastal 1869 329 laewa, 1870 386 1871 447 1872 480 1873 507 1874 692 1875 614 —< 1876 686 1877 756 1878 890 1879 1000 laewa Talwekuu 20. pääwani. Selle kõrwas kaewab aga ~Rev. Zeitung" wäga selle üle, et sadam weel ikka wäga palju soowida laseb, ammu weel selle korra peql ei ole, kui selle suure kauba-ajamise kohta kuluks. Kuida ..Nowosti" kirjutab, olla möödumas  kohtas nöuupidamised söeasadama üle Baltimere ääres, ja olla Windawi sadam selleks wäljawaadatud. Kuida „Zeitung für Skadt und Laud" kirjutab, on hiljuti Peterburgist ühe Konflstoriumi  küsimise peale se otsus tulnud, et edaspidi  Kirikueestseisjad (wõörmÜndrid) Talurahwa seisusest, ikka kolme aasta peale kõigi nende läbi peawad walitud saama, kellel kihelkondaS liikumata omandust on, need on mõisa-omanikud ja koha-omanikud mõisamaa peal ehk talunuumamaa  peal.