tuke rahulikumaks, sest tänini oliwad nemad wäga suures mures oma maa pärast. Wiini linnast antakse teada, et sääladne politika seitung Atheni linnast neid sõnumid saanud, et kuningas Georg olla 23. Septembril  tahtnud Türgi piiri peale sõita, mägesid järelwaatama, mis sääl malmis seista, et kui Türklasega tülisse lahmad, temal mehed siis kohe käe pärast wötta on. Belgradist kirjutakse  et kooride kommandirid Nikolitsh ja Alimpitsh oma stabiga mägede juure läinud; ühest aeast lahti lubatud ohwitserid on jälle teenistusse kutsutud; esimeses jaus seiswad militsed, mis piiri peale ärajagatud oliwad, on 25 päewa peale laagrisse õppimisele kutsutud;  üks prigade on neist Semendrianist Timoki läinud. Türklased teemad enestele Zworniki ja Bjelina juure kindlaid kantsist' ning kindlat seisu paika. Brestist. Hirmsast mõrtsuka tööst. Mõne päewa eest tagasi, on siin meite juures üks wäga hirmus ja koletu lugu sündinud, mis kõik ihu karmad püsti ajab. Üks majaperemees  oli meelest rumalaks jäänud ja siis omas meelesegaduses oma kolm üürilist äratapnud  ja kahte wäga raskes te haawanud. Peale selle oli ta iseenese kõhtu habeme noaga üles lõiganud. Rootsimaalt. Warane külm. Stokholmist  kirjutakse 13. Septembril: Kanged öo-külmad, mis möödaläinud nädalal siin oliwad,  meie põllumeestele wäga suurt kahju teinud,  ka nende wiimane lootus on tühja läinud  ; kõik mis põllu peal meel oli, on sedawört  külmast ärawöetud, et säält midagit saada pole. Konstantinopolist. Uued kommandirid.  Säält kirjutakse 22. Septembril, et Reouf pasha Balkani wägede kommandiriks nimetatud ja juba ka Shipkasse olla tulnud ja Suleiman pasha, kes Donau wägede ülemaks  kommandiriks oli nimetatud, on juba Rasgradi tulnud ja Mehmed Ali on sedakord üsna lahti jäänud. Soldati kiri. Talinna seitung on alamal seisawat soldati kirja Tartu uue saksa seitungist wötnud: Woiwakis, 3. Septembril 1877. Minu armas ema! Mina annan Teile omast elust teadust. Meie oleme Türgimaal ja mina olen kaks kord lahingis olnud, esimene kord Lowatsi linna al, kus meie kolm päewa sõdisime; Türklasi oli 36 tuhat ja Wenelasi 12 tuhat, aga Jumal  on mind terwise juures hoidnud, ja teine kord sodisime Balkani mägedikus ? päewa ja kolm ööd, Türklasi oli sääl 46 tuhat ja meid paljast 13 tuhat, ja minu armas ema, mina tunnistan sulle, et ka wiimsel kohtu päewal ei woi lugu hirmsam olla, kui meie sõdimise aeal Balkani magedikus, muud ei olnud kuulda, kui üks alaline suuretükkide mürin ja püssikuulide  wingumine ning inimeste hädakisendamine;  maa, see wärises sest hirmsast suuretükkide  laskmisest mo jalge al ja päikese paistust  kattis paks püssirohu suits. 13. Augustil  oli meil kõige walidam taplus ja sääl sain mina paremast jalast haawatud; mo haaw ei olnud aga mitte raske ja selsammal korral sai minu mundrel parem käis ja minu püss ärapurustatud, jala peal oliwad mul kaks wäikest  haawa; 14. Augustil läksin mina Woiwaki  pidalisse, kus mina 16 päewa olin ja 36. Augustil olin mina jälle terwe ja sain wäljakirjutatud, nüüd olen mina jälle oma wana terwise juures. Jumal olgu kõige eest kiidetud ja tänatud. Armas ema, kui sa oma terwise juures oled, siis mine öppetaja juure ja lase minu eest tänu walwet teha. Ja seekord  Jumalaga! Johann Rebbane. Uuemad sönumed. Peeterburgist. Awalik telegramm Kaukasiamaa  söawägede ülema kommandiri, keiserliku  kõrguse Suurwürsti käest 3. Oktobril õhtu kellu 9 suure Majestäti Keisre Herrale, Gorni-Studeni. Ma olen ülemaga rõõmus, Teile suur Majestät  ühest suurest lohingist teada anda ja 342