nud, olla ta öölnud: Ta imesteleda selle üle wäga, et ühe seesuguse pisukese asja parast, teda säält wälja wiakse ja politsei ennast senna segada; eila olla ta üht inimest tapnud, see olla ometige koguni teine asi ja sääl ei ole politsei ennast näidanud. Peale selle olla ta kõik ülesrääkinud, kuida asi olnud ja kuhu ta surnu mahamatnud. Kui teisel päewal senna kohta mindud ja järel otsitud, on ka tõeste säält surnud keha leitud, kelle juures märgid olnud, et wägiwaldus ta elu löppetanud. Nenda olla ta iseenese peale kaebajaks saanud ja wist kül wäga imestlenud, kui oma joowastuft  sai wäljamaganud, kes tema mõrtsuka tööd on teadnud ülesanda. Tambowift. Ristiusku heitnud. Al. Nowembril laskis Tambowi linna kirikus, kuida sääladne kubermangu seitung kõneleb, üks türgi söawang, nimega Mi Ahmet Oglu ristiusku ristida ja sai ristmises seda nime Aleksei. Mi Ahmet Oglu on 23 aastat wana ja Persiamaalt pärit. Wõeralt maalt. Saksamaalt. Berlinist. P lewna langmisest, kirjutakse säält L 9. Nowembril.  On nüüd Wenelased üht kena nalja teha tahtnud, woi on nemad kogemata, ülemaga türgi sõbraliku Wossi seitungi sõnumite saatjat  käskinud, Plewna langmist, Berliinlastele teada anda. Tõeste on ka täna homiku Wossi seitung üksi see, kes sest uudusest teadust anda teadis ja tema körwas Woljfi sõnumite andja tukkuma jäänud; suuremast osast tuleb alles täna õhtu see sõnum täielikult seitungides wälja ja sääl tahtwad jälle Londoni seitungid esimeses reas teiste ees seista; aga wana saksa keiser oli seda uudist juba eila õhtu kuulnud.  See pea ja ülem asi sääl juures on, et arwatakse rahu hea pitk samm lähemale astunud olewad. Selle wasto ei ole ka kellegi!  midagit rääkimist, kui Wenelane weel oma söatööd edasi tahab teha; see on jo ka iseenesest mõista. Aastal 1866 Saksa-Austria  söas, sai ka ammustki rahu pärast kaupa tehtud, aga Preisi söawäed läksiwad ikka edasi ning jöudsiwad juba künni Pest linna lähedale ja künni senna maale, ei olnud rahu poolest läbirääkimised meel mitte löppetatud ega rahu weil ilmale sündinud. See ei sa wift mitte wöimalik olema, et Türklane kohe warst pärast Plewna langmist Wenelase ette saab alandama ja armu paluma,  waid wist lootma, et joa ön, mis nüüd täieste temale selga oli pöörnud, pea jälle saab ümberpöörma ja oma lahket nagu temale näitama; aga see lootus peaks nüüd, kui ta wahegi omad silmad lahti teeks, kadunud olema.  Mul näitab asi nenda, otsekui arwawad  nad Plewna langmist palju wähemaks, kui see tõeste on. Möödaläinud 25 aasta sees, olen mina mõnda sõda, kui tähelpanija eemalt, aga mõnikord ka üsna lähedalt tähelpannud,  ja näinud, kuida wöidu kaal kord ühele ja kord teisele poole mahawaub, aga wiimaks, kui üks pool maha waub siis jäeb ta ka maha, siis sünnib ka ruttust ja wastu rääkimata midagit. See ei ole mitte wies ega kues jagu türgi söawägedest, mis Plewnas  omad söariistad käest maha paniwad, waid need oliwad kõigist türgi mägedest tema süda ja pea, ja seda saab Türklane kõiges omas ihus tundma ja ta saab weel palju enam tundma, see on: et ta koguniste nödrastud sääl seisab. Inglaste juures on see juba ikka: palju kära, pisut willu! Nemad ei saa, seda wöib juba praegu öölda, mitte oma sõrme otsa märjaks tegema, Türklast awitada, sest et nad kedagit pole leidnud, kes neile, nagu Krimmi söa aeal, kuld õunad tulest wälja tõi. Seepärast saamad ka sest praegusest  joast warsi türgi järele, need kõige raskemad  raskused Inglase kukla peale langema' lial ei sa temale enam seda auustust antud, kui enne ja seda oleks ta kõik wöinud teiseti teha, kui ta oleks nende riikide nõusse heitnud, kes sõda ei soowinud. Kölnist, 4. Detsembril. Konstantinopolist  on türgi walitsus inglise riigiwalitsusele teadaandnud, et tema malmis olla rahu tegemas,  on aga Kölni seitung na körwalt kuulnud,  et türgi riigiwalitsus aina üksi seesugusid  tingimesi ettepannud, kelle peale ta rahu teha lubada, mis temale seda meelewalda ja 421