wed linna jaud purrustud ja prüggi unnikukö sawad tehtud ja. innimesed ööd kui päwad püsti jallo sures surma kartuses peawad ollema  peaks se siis weel immekspannemise wäärt ollema, kui rahwas kõige selle hädda ja willetsuse al ärra nõrkeb ja kui ühhest suust ärrapeästmise järrele kissendab ning wihha süddames nende wasto tõuseb, kes neile üht ruttuliko abbi lubbanud ja ärrapeästmist waenlase  käest! Langeb üks linna ossa waenlase kulide läbbi, siis on issiennesest mõista, et ka kauba poed, maggasinid, wärktoad ja wärkriistad  sellega ühhes purrustud sawad, millal saab se siis wöimalikuks, jälle töösse hakkata ja omma wamili eest murretseda ehk sedda kahjo, mis söa läbbi sanud, jälle kätte tenida? Ka siis, kui rahwas ettetullewal aeal just mitte nälga ei surre ja otse sepärrast ka mitte selle peale ei tungi, et lm ärraantud saaks, siiski ei olle muul kombel ärrapeäsmist nähha, kui linna ärraandmise läbbi. Tännini unnistas  rahwas sures Parist' linnas: waenlase kulid ei üllata künni kesk linna; agga sest jamsttusest hakkawad nad nüüd ennam Alles ärkanza ja arro sama, et kui nad ka künni kesk linna ei üllata, ommetige küllalt kahjo woiwad tehha; näwad ka ärra, et nad waenlase  suri tükka omma kantside pealt ei sada waigistada. Ka se lotus linnast wälja minna ja waenlase söa wäggedest läbbi raiuda, näitab  kadduwad, hakkatuses õlleks se ehk weel läinud, agga nüüd on se wöimata. Olgo Parisis, kes teab kui paljo söa wägge, siis ei olle neil sedda rumi, omma täie wäega waenlase peale minna. Kui Batsaine omma 150 tuhhande mehhega middagi ei olle tehha woinud, ei läbbi raiuda, egga waenlast taggasi  lüa, siis ei olle se Parisi jures koggoniste  wöimalik; sepärrast ei olle neil ka lusti tormis linna peale minna, sest mingo aega mis lähhäb, saab nälg neid sundima issi armo  palluma ja linna ärraandmä. Sedda peawad Pariislased kõik ommaks süüks wötma,  kui nende lin purrustud saab ja waesus ning nälg nende ello hulgaks aeaks ärrarikkub. Ommalt maalt. Peenust. Wäe läbbi minnik. Selle ku 7. päwal tulli Tallinnast hea lossikond söamehhi meie linnas meie ei olle neid kül luggenud, agga teised ütlewad MW meest .ollewad. 8. puhkasid nad meie linnas ja 0. läksid jälle eddasi Ria pole. 20. tulli teine salk, mis läbbi laks. Kui pik tee neil jalge al, sedda arro ei olle meie sanud, egga põlle ka tarwiö teada; eks krono sada neid senna, kus neid kõige häddalisemalt tarwis. Meie talli lasseb se aasta oige kaua ennese järvele odata; Mardi pääw on jubba käes, agga ilmad on niisked ja wessised, karri woib igga pääw weel wäljas käia ja issiennesele  toidust murretseda, teed on üllemära soppased ja waeste raske weddada;  suurt wori käimist ei olle nüüd, agga ommetige tuakse weel linna seemnid ja ka linno  maalt sisse. Kauba laewade järg lõppenud,  ja iggaüks omma teed läinud, sest näddala eest hakkas külmetama ja panni jõe kinni. Petmomaalt. Õnnetusest. Manna Kiwwimurro Kustas kirjutab: Kui Wmo Postimees ommas 43 numris ühhest õnnetusest  könneleb, kus üks tüdruk ühhest pirredast  hobbusest ärra purrustud, on kül temma wanna lesse emmal wägga halle, agga surem kurwastus tulli takka järrele. -- Temma kaks poega Jakob ja Jaan Jakobson, Selli waltast  pärrit, essimene 39 ja teine 21 aastad wanna, läinud weikese padiga Kühno särele, mis asja, on teadmata ja tulnud 1. selle ku päwal wasto õhtut sealt ärra, agga ei olle kussagile mäele tulnud, waid nende tühhi paat on leitud Testama laidust. Assi on siis selge, et möllemad merre põhjas maggawad.  Wannemal olli ka naene ja laps. Kuida rägitakse, olnud mehhed möllemad kauniste jowastand, kui Kühnust ärratulnud ja paat selle pikka merre tee peale, kus sured laened ommas mahtus eddasi wolawad, liig weike. Nüüd nuttawad kaks leske, üks omma  lapsi ja teine omma meest tagga. On üks õnnetus, kelle sarnast selle merre tee peal enne ei olle ette tulnud. Teine assi kellest ta kirjutab, on se, et kui innimesed Keisre seadust ja käsko ei kule ja sedda, mis keeldud, tewad, wastamise alla 371