„Jefus Kristus on sefamms ei la jn tännA ja igMweste Halleluja!" Meie olleme jubba mönne pqwa eest taggasi wanna aasta Zummalaga jätnud ja ue aaUa sisse astunud; olleme wannä harjutud prügi ja wisi jarrele ühhe teisele onne sowinud ja otse nendasammoti önnesowimist teiste käest, wasto wötnud. Keik wägga armas, illus jä Senna pruuk, kui sedda teme; agga kas olleme ka seal jures sedda meletulletand, et meie ommast metest  ja wäest middagit ei jõua, sest meie waggi on õlle kõrre sarnane; kas olleme selle peale möttelnud, kes ütleb: «Ilma minnuta ei jõua teie middagi?" Kas olleme Tedda ommale abbimehheks  kutsunud ja omma murret Temma peale heitnud. Kolm sadda kuuskümmend wiis päwa on jälle mödas, neid on se meie ello ea jure lissanud, kes ütleb: ilma minnuta ei jõua teie middagi; agga wadake nüüd kord taggasi, kuida ollete neid päiwi prukinud, kas hinge õnnistuseks  woi hukkatuseks, kas auuks wo: häbbiks. Zummal on mödaläinud aastal meie kätte tööd rohkeste õnnistanud, on meie salwed wiljaga täitnud ja meile rohkes te üllespiddamist andnud, kas olleme tedda selle eest mõistnud tännada ja klta? Uh parrako! Pissut kül. Uskuge  armad wennad! Meie leikused pühhad samad wist meie peale kaebama, et meie neil päiwil mitte Jummala palle ette põlle kokko tulnud, selle rohke andjale tänno andma, et ta ommad helded ja rohked käed meie wasto olli lahti teinud. Kui pea woib ta omma palle meist jälle ärräpöörda ja meie pöldusi öndada laska. Omma surma ingelt on ta wäljaläkkitanud ja nipaljo sel mõbaläiühd aastal meie keskelt ärrakutsunud. Oh kui paljo on waesid lapsi järrele jänud,  kes omma issa khk emma tagga nuktawsd! Paljo wannemid käiwad leina rides ja mikspärrast? nende lapsed maggawad muldas, Zummal on neid nende käest ärrawötnud. Eks teie ei sa arro, Zummal seläbbi meid ennese pole kutsub! Ta tahhab sega meie köwwad kiwwised süd'dalyAWMtsuse  tulle sees pehmeks sullakada ; Ta kutsub meid selkombel wäggewaste ennese pole. m paljo meie suggulasi ja söbro, kes-aasta eest meitega ühhes ue aasta sisse astusid? Nad maggawad muldas, kas Issanda rahho sees? za sedda meie ei tea! Meie olleme nüüd ka ue aasta sisse astunud, agga kas temma otsa ka nayya same, sedda meie ei tea, waid sedda teame agga, et innimesele on seätud surra ja parrast surma tulleb kohhus ! ja et Zösand ütleb: ..õnnis on se sullane, kedda Issand tulles leiab walwamast." Wannäd ja nsred, kes teie weel ebbausso Lõa otsas kinni ollete ja omma eddespiddist ello luggo õnne- wallaMise labbi tahhate  teada sada! Teid pallun sedda tühja narra tempo mahhajätta: surnud tinna ei tea middagist  ette könneleda ja need kes ennast targaks piddawad ja sealt mõnda ette lorrisewad, on nende sarnatsed, kes omma Onnisteggiale silmi süllitawad, tedda pilkawad ja naerawad, otse kui Roma  söamehhed teggid, kui nad tedda risti lõid; ka need löwad tedda omma pahha tembudega ueste risti. Wanna aast on mödaläinud, oh et sellega ka keik ebbausk ja temma tembud olleksid  mahhamaetud ja keik ristirahwas mõistaks waimus ja tões omma Zummalgt kummardada ja tenida! Wanna aast on mödalGnud, oh et lemmaga ka keik rõöwlid, mõrtsukad ja wargad ühhes olleksid ma pealt kaddunud! Sadan ön neid nüüdsel aeal wägga rohkeste meie sekka lahti lasknud ja neile melewalda ja wolli andnud, meile kurja tehha! Oh, et Issand issi tulleks ja neid kui umbrohto lasseks kokko koggoda ja tullega arrapölletada! Pöra siis sa õnnistuse Zummal omma armo pallet meie pole ja õnnista ka ettetullewal aastal merd ja maad, meie kauba aeamist, pöllo- ja katte-tööd ja sada kõik kurjateggiad, kõik wargad ja petjad õige tele! Peästa meid lahti sadana wõrkudest ja ärra lasse üllekohhut ni wägga wõimust wötta! Anna Issand et kõik need, kedda sa omma rahwa wallitsejaks õlled seädnud, ja kes nüüd omma ammetid hakkawad, sinno tede peal wõiksid käia. Walla õmma armo waimo nende ülle, et nemmad kui so sullane Tawet mõistaks sinno õigust nõuda ja keik üllekohhut kaotada. Kergita  nende wallo, kes haiguse wodi peal maas; anna et nemmad kannatlikult kqnnatawad, mis sa nende peale õlled pannud ja anna igga surrejale önnist tunnikest siit mailmast lahkuda. Hoia armolikult meie armast Keisri Herrat, temma suurt suggopössa' jä kõik teMma söa-wäggesid  merre ja ma peal, et meie rahholist ja waigist ello wöiksime ellada; peästa lahti keik ilma 2