Ametlikult kuulutatud põhjused, mis Suurwürst- Ülemkommandör Türgi saadikutele rahu ettewalmistamisekS  ette oli pannud, oliwad järgmised: 1) Bulgaaria saab neis piirides, mis Bulgaaria rahwa suurem hulk ära määrab ja mis mitte kitsamad ei tohi olla, kui Konstantinoopoli konmerentstl ülesantud  isewalitsejaks  tribuuti-maksjaks würstiriigiks tõstetud  ühe kristliku rahwauseliku walitsusega ja ühe omapäralise  sõawäega. Türgi sõawägi ei saa seal mitte enam seisma (arwamata üksikud kohad, mis wastastikuse leppimise järele ära saamad määratud). 2) Monte neegro saab wabaks tunnistatud. Tema piiride laiendamist toutatakse temale nii osaks, nagu sõariiStade  õnn seda temale kätte annud. Jäädawad piirid määratakse pärast ära. ' 3) Rumäänia ja Serbia tunnistatakse ka wabaks. Esimene saab maad juure kahjutasumiseks, töisele toutatakse tema piirist õiendada. 4) Bosnia ja Herzegowina saamad ise omad walitsused  tormiliste julgustega. Sellewäärilised parandamised saamad ka töiste kristliku kubermangudele Eüroopa Türgimaal  osaks. 5) Türgi walitsns teeb omale kohuseks, Wenemaale tema söakulud ja kahjud äratasuda, mis see enese peale on pidanud wõtma. Kuidas see kahjutasumine sünnib kas rahaga ehk maaga ehk mõnel muul teel see jääb pärast õiendada. Sultani Majesteet saab Wenemaa Keiserliku Majesteediga see üle lepitust tegema, et Wenemaa õigused ja kasud Bosporuse ja Dardanellide merekitsustes kindlaks jääksiwad. Inglismaa sõahimuliste ministritel oli wahe-ajal korda läinud, parlamenti nii kaugele oma poole saada, et wa kitsusele  sõakulu lubasiwad. Muidugi aitasiwad seda otsust teod korda saata, mis keegi auuwäärt tegudeks ei wõi nimetada. Nii läks korraga kõla wälja, et Wenelased, sõariiStade  puhkamise kaubast hoolimata, Konstantinoopoli linna peale tungida, mis sõnum kohe wastapanejaid parlamendi liikmeid ministritega ligistas. Ka on rikka meestel palju raha ja raha paneb suurte linnades, kus ikka üks jagu inimesi  kõige alama ja toorema waimuharimise järje peal seisab, need inimesed nii liikuma, Nagu rahamehed tahawad. Nii tormas siis ka Londonis parlamendi wiimase nõuupidamise  ajal tema ette inimesi kokku, kes suure käraga sõakulude  lubamist nõudsiwad,. Lord Beaconsfield'i (ütle: Biil'nsfiild'i),  seda sõahimuliste päämeest, hõiskamisega tee peal teretasiwad, ja tema wastaliste Gladstone ja üksiku ajalehtede  kirjutajate aknad kiwidega ära purustasiwad. Kus seesugused  toored wäed appi wõetakse, seal ei ole enam asjal õiget põhja all ja auusad inimesed katawad omad palged leinates kinni. , . Ühtlasi oli Laewawägi käsku saanud, Dardanellidest läbi'Ma'rmora meresse sõita. Seal saatis würst Gortshakow 29. Jaanuaril ühe telegrammi kõikide Wene saadikutele wäljasmaale, kus ta teada andis, et peale selle, kui Inglismaa walitsus ühe jau omast sõalaewa  mäest Konstantinoopoli käskinud minna ja töised riigid  ka selle sammuga ennast ühendanud Wenemaa omale kohuseks arwanud, selle peale mõtelda, ühe jau Wene sõamäest  ka Konstantinoopolisse saata. Ehk küll' Türklane Inglasele mitte luba ei olnud annud,  Dardanellidesse sõita, tegi seda Inglane Türgi keelust hoolimata siiski. See oli üks wäewaldne tegu, nagu sarnast  arwa sündmuses leida, ja Inglane oli seega kõik siiamaale  kestwad rahwaste-õigused omalt poolt tühjaks teinud ja wäewalla nende asemele pannud. Oleks Inglismaa seda mana kaupa, kelle järele Dardanellid töiste riikidele kinni on, enne tühjaks tunnistanud, nagu seda muud riigid jo teinud, siis oleks temal ommeti üks alus olnud, kelle peale ta ennast oleks wõinud toetada. Aga et ta seda mana kaupa ise ikka meel kindlaks tunnistab, siis oleks ta oma sõalaewade  saatmise juures Dardanellidesse ka ennast Türgi seltsimeheks  pidanud tunnistama ja Wenelasele sõda kuulutama, ehk jälle ennast Türklase waenlaseks ja sõawastaliseks nimetama.  Ta ei teinud aga neist mingisugu, maid tallas kõik seiemaalsed rahwaste seadused jalgade alla ja seadis seeläbi ennast röõwlitega ühte liiki. Seesugusel loul oliwad siis kõik töised riigid oma nõuu, ka sõalaewu Dardanellidesse saata, pea jälle maha jätnud, ning Inglane seisis üksi, terwest  Eüroopast lahutatud. Pea oliwad aga Inglismaa sõalaewad jälle Konstantinoopoli  alt ära läinud ja Mudaania sadamasse  Brussa linna juures ankrusse heitnud, nagu kuulda oli, sellepärast, et just need sõalaewad Konstantinoopoli all, märatseja Türklastele lootust andes, Kristlaste elu seal linnas  kardetawaks tegiwad. Et nüüd Inglased Türgi päälinna  alt ära oliwad kadunud, sellepärast ei heitnud ka Wenelaste  sõawäed Kristlaste kaitsmiseks sille linna sisse, waid jäiwad nende paikade peale, mis neile soariistade puhkamise lepingu järele seisukohaks saiwad. Wenemaa ja Inglismaa wahel sai siis leping  tehtud, et Wenemaa omad soldatid mitte Galliipoli ei pane, selle eest aga Inglane omad sõamehed sõalaewa- delt ka mitte Türgimaa ega Aasia randa Dardanellides ei lase minna. Selle lepinguga ei olnud mitmed Inglismaa ajalehed sugugi rahul ja laitsiwad teda wäga. Wahe-ajal olüvad Inglismaa sõalaewad jälle Mudaania sadamast ära tulnud Konstantinoopoli ligemale Tougla sadamasse. Nagu sõariistade-rahu tingimistes maha oli tehtud, anti üks Türgi kants töise järele Wenelaste kätte. Erdserumiga  oli 5. Weebruaril alustus tehtud, ja 9. Weebruaril  on kindral Todleben Wene sõawägedega Rustshuki linna sisse läinud. Wiimane Türgi kantsilinn, mis Wenelase  kätte langes, oli Silistria. Serbia sõitles selle wasta, et Wene sõawäed ka Nishi kindluse oma kätte pidiwad wõtma, sest et seda Serbia jau arwasiwad olewat. Wenelane on siis ka lubanud, et Nish neile pidi saama. Keiserlik ülemkomandör Suurwürst Nikolai andis 12. Weebruaril San Stefanost (õige Konstantinoopoli ligidalt)  tellegrahwi teel Peeterburgi linna teada, et ta Sultani loaga selle kohta jõudnud ja peale selle, kui Türklaste soawäed  sealt ära läinud, mõned Wene rügemendid asemele tulnud. Sell kombel oli siis Suurwürsti pääkorter õige ligidale Konstantinoopoli juure saanud, kus ka rahu pärast lepingut tehti. Ka peada Wene wahemees Onou Konstantinoopolis  teada andnud olema, et kui rahu mitte 18. Weebruaril  alla ei oleks kirjutatud, siis Wenelane uuest sõajärje  käsile wõtaks. Sest wiimasel ajal oliwad Türklased igapidi rahulepingu tegemist pitkale katsunud wenitada, ja seesugust mängu, kellest üksi Wenelase wastalistele kasu wõiks tulla, ei tohtind üks wägew wõitja ommeti ilmaski sallida. Wenelane oli selle sõnaga Türklasele ütelnud, et rahutegemise  kaup mitte seks käsile ei ole wõetud, et teda nii kaua edasi wenitada, künni Inglane ja ehk mõni muu sõber ennast  sõa wasta täitsa malmis oleks pannud, waid et rahu tõeste tuleks, muidu saada teda Wene sõariistad sundima tulema. Inglismaal oliwad Wenelase wastalised seiemaale ikka sest rääkinnd, et Wenelane rahutegemist meelega oma kasuks pitkale wenitada. Nüüd aga, kus lootust oli, et Wene nõudmise  peale rahu tõeste wõiks tulla, rääkisiwad naad oopis töist juttu: Wenelase tingimised olla liig waljud ja Eüroopal  olla neid karta. Mõned Inglismaa seitungid awaldasiwad  pealegi õige käratsewat sõahimu, wist selle pärast, et Wenelast seeläbi alama tingimistele hirmutada. Aga seesugune  Inglaste käratsew sõakõne hirmutas tema kuuljaid niisama mähe, nagu Inglaste sõalaewade hulkumine ühest mere sadamast tõis.e nende nägijaid hirmutab. oli nüüd ministeerium grahw Andrassy ettepanennse peate nõüuks wõtnud, riigi saadikute käest 60 miljoni raha iseäraliste tarwituste peale pärida, et Austria oma kasu eest paremine wõiks seista. See rahapärimine sõakuluks sai sellsamal kombel põhjendatud, nagu Inglismaal:  wõida olla, et teda tarwis ei lähe, aga Austria peada ennast walmistama, et kui konwerentsi peal tema kasu liig kõrwa jääks, et ta siis malmis oleks. Nõnda oli siis küll loota, et Wenelase ja Türklase wahel pea rahu tuleks, aga kas sellega sõda üleüldse lõpeks, see oli teadmata. Sest mõned riigid näitasiwad arwawat, et Wenelane oma werd mitte Türklastest maha rusutud rahwaste  eest ära ei ole walanud, waid nende armulikult pealt waataja riikide suuremaks Võimuseks ja kasuks. Omalt maalt. Wiliandi maakonnast. _Mlme kihelkonnast kirjutatakse meike: Keisri Aleksandri I. -sadaaA^LW^sunsunise  päüwa. mälestuseks peeti 12. Detsembril m. a. meie kirikus esite Jumala teenistust kuhu rohkeste rahwast kokku oli tulnud ja siis läksiwad peale 100 piduosalist köstri majasse pidusaali,  kus neid seks walmistatud lõuna-söömaaeg ootas. Siin peeti nüüd mitmed osawad kõned, nimelt õpetaja Behse Keisri Aleksandri I. elu-loust, ja koolmeister M. Jakobson Tartu suure-koolist, kuidas teda asutadi, kuidas ta nimelt Rootsi walitsuse ajal õitses, siis kustus  ja kuidas teda õnnis Keiser Aleksander I. jälle elusse kutsus. Peale selle kõneles koolmeister Wahlberg  wabadusest, kus ta näitas, kuidas inimene Loojast  wabadusele olla loodud, ilma kelleta ta looma sarnane. Kui nüüd ka Aleksandri I. armu-käsu läbi orjapõli Eesti maast pelgu olla saadetud, siis peada Eestlased ommeti ka weel oma waimu wabaduse eest hoolt kandma, sest ihulik wabadus ilma waimu wabaduseta  ei tähendada ühtigi. Sellepärast olla meie kohus, nimelt Eesti Aleksandri kooli, kui meie täielise wabaduse  auusammast, suure hulgana kui meie tulewiku lootuste  wääriliseks armsambaks ehitada. Nagu igas pidulikus koosolekus, saiwad ka meie pidu peal kõige pealt Keiserliku Majesteedi Aleksandri 11. terwiseks klaasid kokku löödud ja siis Troonipärija ja nende truui teenrite terwiseks. Üks mängukoor kaunistas oma rõõmsa mänguga meie pidu ja kui wiimaks üks piduosaline meele., et meie waimu wiinamäelNAändri  kool tähtjam tööpõld olla, keda meie aga mitte maid soojalt südames peada kandma, seal sirutasiwad ennast mitmed käed wälja ja paarkümmend rubla oli selle kooli heaks koos. Kella 11 ajal alles lahkusiwad pidulised tänuliku südamega  koost ära. Pärnu maakonnast. Wändrast kirjutatakse meile: tagasi seisis ajalehtedes, et Mndras otsuseks tehtud, üht uut kihelkonna kooli- WriaMtada, kelle tarwis ka mmsa omämk"mõni wakamaa  põldu kinkinud. Wallad muretsesiwad ka jo materiali  malmis, sest üht uut koolimaja ihaldasiwad naad jo ammugi ehitada, kui mullu talwel korraga käsk muldadele  kätte tuli, oma materiali köstre maja juure wedada, kuhu kihelkonna koolimajaks mõned kambrid juure saada ehitatud. Wallad toetasiwad aga esimese konwendi otsuse peale, et koolile üht iseäralist maja pidi ehitatama ja kooli enese maa peale; nemad ei wedanud oma materiali mitte köstri maja juure ja nii jäi asi seisma. Nüüd 23. Jaanuaril peeti Wändra kiriku mõisas jälle konwent selle asja pärast ära ja tehti nimelt otsuseks, et koolimaja, keda jo esimese konwendi otsuse järele ise koha peale pidi ehitatama, kahe aasta sees nii suurelt üles saaks ehitatud, et 50 künni 60 lapsele lähedaste ruumi sees saaks olema. See wiimane konwent oli suuremaks jauks selle poolt, et uus maja köstri maa peale, mis ühtlasi ka kooli maa peada olema, saaks ehitatud. Nõnda on siis lootust,  et see kooli-asi pea otsusele jõuab ja Wändra omale nagu oma wallamaja ehitamise nii ka oma kihelkonna  kooliga auu teeb (Waata seda raamatut: „ Natukene  meie rahwa kewadisest rõõmust," hind 5 kopp.). Et meie kui uus liige esimene kord konwendi peal olime, sellepärast panime kaks asja tähele, mis meile wäga arusaamata oliwad. Esmalt loeti konwendi protokoll Eestikeeles ette, aga kui raamatu sisse waatasime, oli ta Saksakeele kirjutatud. Töiseks kirjutasiwad mõisade saadikud üksi omad nimed alla, aga waldade saadikud mitte. Meie oleksime wäga tänulikud selle eest, kui meile keegi tundja mees teada annaks, kas seesugune imelik lugu igal pool walitseb ja mis põhja peal ta seisab. k 11. Tartu linnM e r LtiH^a^-vn.e^o o witus ~ Haritud rahwastel leitakse kombeks wõetud, et kui naabruses kuskil üks lapsuke sündind sõbrad, sugulased ja tuttawad: tite-ema teretama ja lapsele õnne soowima ruttawad. Seda ka meiegi maal manast päritud wiisi ei tohiks järsku laita, aga mõnusam oleks, kui tulewikus neid waatamise käikisi wähema rutuga wõiks toimetada, sest et õpetatud arstid, kes neist asjadest enam teadwad, kui meie ja meie külade targad, ühest suust puhuwad: „ Nurga naesele ja tema loomakesele ei wõi esimestel pääwadel suuremat headust teha, kui neid puhtas waikses toas rahule jätta." Mõned tohtrid ja ämmad ei luba sellepärast  enne mööda läinud üheksamat pääwa kedagi wõerast nurga-naese ligidale, ja mina, kui minul arsti amet oleks, lisaksin peale: laia jutuga, sõnarikkad naesed,  kes juttu ei oska lõpetada, peawad kolm kord üheksa pääwa ootama! Kui minul täna kogemata sõnad ja tegu ühte ei lähe, tohiksin ennast ehk sellega wabandada, et meie lapsuke kui imetegu, looduse seadusest  wasta oksa emata on sündinud, ja isast juba enne ilmale tulemist ristimata ja waderiteta nimekandjaks sunniti. Tohime siis wõerustada, kui säherdusel wasta oksa 100 l lapsuke warem murule weeremist  wastanikusi pidi leidma? Raske sõa-aeg tõstab  hinnad kõrgele, teeb elamise pääw pääwalt kallimaks,  ja seal tuleb weel üks uus näljane sööja peale, kes sest samast leiwa - kanikast osakest tahab, miska meie hädast kõhtu jõudsime täita. Tõeste, kui meie külma werega asja igapidi läbi mõtleme, siis peaks wõerustamine palju kohalikum olema, kui kuskilt wastanikusi ei leitaks. Üks wana Saksarahwa sõna ütleb: „ palju waenlasi, palju auu!" Meie wastanikud  ei ole mitte waenlased, meie tohiksime neid suurema  õigusega sõpradeks nimetada: sest nemad sunniwad  meid wõitlema ja rammu katsuma. Võitlemiseta ei ole kuskil elu; kes edasi tahab saada, peab wõitlema.  Häda õpetus on wali, siiski suuremal osal parem kaswataja, kui pehmuse hellitan, rüpe. Ehk küll sinu tulewik, nõder „Sakala", paksus udus seisab astu julgest rändama, leiwa palukest teenima, kes teab kust ilma-kaarest ka sinule ükskord õnne-tuul hakkab  puhuma, kui wanemaks ja targemaks lähed. ' Ja nüüd märka weel sõbraliku juhatust: 1) Opi aegsaste silmi selitama ja mõistust teritama, et wärwide wahendusi  tundma ja mõistma saad, et nemad loomulikult kõik musta ja walge wahel seisawad, ja seda mööda endid muutwad, mida ligemal nemad esimesest ehk tõi-