parrem teab, mis meile kellegile tarwis, ja kes ülle selle jõuab tehha, mis meie pallume. Jägo siis kõik temma holeks, temma ei jätta meie ette murretsemata; meie peame agga sedda palluma, et meil laste õigus temma pühha palle ees saaks ollema, kes kõige' hea tööle taieste walmistud. Sest ilma Jummala armo ja abbita  ei woi, egga põlle meist middagi, sepärrast  olgo temma siis jälle meie juhhataja, saatja,  hoidja ning kaitsja ka sel'gi aastal, ja temma  arm, mis meid siamale aitnud, et meie ühhes seltsis ja üks teisega kannatlikult olleme läbbi sanud, aidako meid ka eddespiddi. Jakob: Tössi, wanna söbber! Nenda peab se ka kõik ollema. Te ka sinna tööd, mis sa õlled alganud, uskus ja lotuses Zummala peale, omma Eesti rahwa kassuks ja könnele neile, mis sa tunned neile nende eddasi samiseks tarwis  ollewad. Wata,-mis Paulus Timoteusele ütles (2. Tim. 2, ..Olle ussin ennast Zummalale  kõlbamaks teggema, kui üks tööteggia, kellel ei olle tarwis häbbeneda, kes töe sönna öiete wälja jaggab." Sest nenda kui igga pöllomees omma semet lotuse peale mahha wiskab,  kas ta sest ommal aeal kasso ehk kahjo saab, ei woi ta omma tööd sellepärrast mitte teggemata jätta ja nenda sammoti asto ka sinna  omma paunaga sel aastal teele, küllap Tummal  aitab; sest se on ammugi teada, et söma kella ehk lokki laua heält paljo ennam tähhelpannakse,  kui üht tarwilist öppetust. Panne agga tähhele, kui sa linna paikus juhtud ollema,  kuida töömehhed tunni kella tähhelpannewad,  ni pea, kui ta söma tundi lööb, wiskab ta warsi töö-riistad käest ja ruttab omma roidund  ihhule kinnitust andma, otse nendasamma peaks rahwas ka waimolikus asjus holas ollema  tähhelpannemas ja sedda teggemas, mis hinge kassuks tarwis lähhäb. Postimees: Noh, olgo nüüd selle polest, kuida on, meil on agga asja rõõmsad olla, ja Jummalat tännada, et ta meid armust siamale on aitnud. Meie olleme selle ue aasta jure otse kui postijama jure jõudnud ja wöime kord römuga taggasi wadata ning kõige selle armo peale möttelda, mis meie Jummala käest olleme wastowötnud ja nüüd astume eddasi,  selle aasta sisse, nenda kui sure pakso ja pimmeda metsa sisse, kus teed egga jälge ees põlle ja kus pealegi mitmesuggused eksitajad ja köwwerad tee-arrud ning murdajad lomad karta on, kui agga siiski ikka silmad lahti hoiame ja otse selle ette seatud märgi pole ruttame, same ka ilma wiggata ja häddata läbbi, et tullewal uel aastal jälle kassi kokko pannes woime öölda, mis praego olleme öolnud. Nüüd agga sowin ommas nödruses igga Ühhele üht õnnistud aastat ja et ni üllem kui allam omma  peatoidust ja üllespiddamist woiks leida. Jakob: Tännan hea sowimise eest ja Issand  taitko sedda ka ni ihho kui ka waimo polest. Kuida ma jubba sulle enne ütlesin, na ütlen ma meel teist korda: ..olle terwe tullemast,  wanna söbber. Issand kinnitago so termist."  Postimees: Agga, mis ma piddin ütlema:  ma ei nä so uste peal mitte kridiga tehtud  risti, nago sedda mönnel teisel näen ollewad,  kuidas sa ilma nendeta siin oigeks saad? Zakob: Noh, tagga parremaks ikka! Nehhukest  küssimist õlleks sa woinud parrem mönne Türklase, woi paggana innimese ehk ka mönne wanna kaardi mori käest küssida, agga mitte minno käest. Kas siis meie, kes meie ommetige  jubba ni mitto sadda aastat ristiinnimesed  ollema ja sedda nimme kanname, peame weel nisuggusid wanna paggana tempusi teggema,  mis mo issa-issagi ei olle omma uste peale tehha lasknud. Ja sest sadik, kui ma wa Ado onniga tuttawaks ja sõbraks sain, kulen  ma ka tedda sedda tempo wägga laitwad. Kui wägga römustas ta ennast, kui ta pari aasta eest meil Jöulo wöeraks olli ja näggi meie uksed sest wannast paggana muddast puhtad  ollewad; ta on ka paljo laiemalt käinud ja ennam näinud, kui minno suggune, ja meie wanna Otsa Willem, allandago patto ja üllendago  hinge, ei sallinud ka sedda koggoniste mitte. Kui mul Jesuse Kristuse risti kuju süddames ei olle, siis tehko ma kõik ommad uksed, haknad ja seinad ning ka rided rista täis, kõik, kas kuled, ma ütlen sulle, kõik on ilma asjata ja tühhi töö ning selge wöerajummala  tenistus. Se õlleks na üttelda pea aego nisamma hea, kui ütleks warras perremehhele: ärra panne omma aidale ei ust egga lukku ette, sest sedda löhkuwad wargad ommetige eest mahha, waid liisterda ukse auk pabberiga kinni, 10