Perno Postimees ehk Näddalileht M 54. 1872 lS»es sPer««s, neljapäew 24. Augustil.^ aasta. Ses lehhes seisad: Wanna Mäekülla Jakobi külla jut. Omm alt maalt: Mast: Suurwürsti reisist.  Kartuhwle  többi ja külm. Õppetaja Marnits surnud. Tartust: Tullekahjust. Tallinnast: Söa laewadest:  Narmast:  Mõnda. -- Peterburgist: Kolera ja röuge többedest. Politsei keeldus. Moskwast: Politehniko näitus. Wöeralt maalt: Saksamaalt: Kihlweddo. Berlinist: Elsas-Lootringeni asjust. Prantsusemaalt: Kolme keisre kokkotullemisest. Präsident Thiers. Jtaliamaalt: Röõwlitest. Minnestuse surm. Uemad sönnumed. Intressi pabberid. Wanna Mäekülla Jakobi külla jut. iii. Üks issanda modi mees, olgo terweks wöttis mind ommQ wankri peale ja weel pealegi omma körwa istuma, sest se ruininal  mood hakkab jubba aega möda ka Eesti  rahwa jures kadduma, kui wankre peal istudes  üks eddasi teine taggasi watab, mis labbi taggasi watajal, kel nõrk pea on, silmad seggaseks  lähwad ja pea hakkab ümber käima, agga nüüd sawad ka selle tarbeks laiemad ja parremad wankred tehtud, kus heina kot pöigeti  peale sünnib, siis mees ja naene, ehk kes muido taht, wöiwad körwo peale isto, üsna teine assi, wöid ka sönna kaks teine teisega räkida, ilma et ni liga tarwis õlleks kissendada.  Nojah, kuida ma ütlesin, wöttis mind omma körwa istuma ja sõitsime körrina! eddasi,  künni ühhe kandilise kõrtsi jure, woi rahtel  woi mis se olli, seal tahtsin siis omma worimeest ka nattuke märida. Et soja ilmaga  uksed lahti ja keddagi keeldawat asja ees nähha ei olnud, nimmetasin ma omma issandale:  „ei tea kust siit ka sisse minnakse?" Eks lähme siit sammast sisse, uks o jo lahti; ma lähhän siis ka ees sisse, wöttan mütsi peast, sest tubba näitas kaunis puhhas ja korristud ollewad, ja puhtusele peab ikka au andma ning lähhän teise ukse jure, mis ka lahti olli ja pallusin sealt üks puddel öllut. Kõrtsi tüdruk sadab ka need sönnumed seddamaid nattuke tahha pole, kust selle peale warsti wastati:  „siit ei anta, lassi nad ma-tuppa minna." Jah, mis siis tehha! puddelid ja 'laasid ollid kül silma ees nähha ja ma just palja peaga ja rahha peus, pean ommetige ilma kele kasteta ä minnema! Selle peale ütles mo issand ka: ..Kui sul ennesel mitte suurt jänno ei olle, siis lähme peale!" Noh, mogi pärrast, ütlesin ma, ja istusime siis peale ja nattuke maad sealt emal paistis ka üks weike ma-tubba, oo se on wist sesamma ..ma - tubbakuhhu kõrtsi mamma woi emmand, mis ta olli, meid käskis  minna, no sealt same wist öllut. Saime siis ka senna kohta, piddasime jälle kinni, ma läksin toa ette, wanna külla eit istus seal ja küssis, mis külla wanna tahhab? Ma küssisin puddel öllut, wannake tõstis silmad ülles ja