hele suurt kahjo, isseärranis ellajate jootmise jures, koddu ja wäljas, pöllo-, heina- ja maea töös. Waatge! kui mitto kord ei konuta palkamaks  aetud hobbune sömata ja jomata kõrtsi räästa al; mitto kord saab ellaja lomade põhk ja heinad jalge alla wissatud, mitto kord kannatab  tallitaja, künni ellajas omma jannu on kustutanud; mitto kord seisab Mrre kui kurred põllul ja wahhiwad möda minnejat; mitto kord jooksewad keik harjukese kasti kallale ja widawad  seal aega; mitto kord seiswad tüdrukud nurga tagga, käed köhhu peal põlle al ja westawad  külla täddiga tühja juttu, kas jaksad neid kordi luggeda? Ja mis need korrad muud on, kui pissikesed kahjud, kellest wimaks suur unnik saab! Margaks ei julge kegi sellepärrast perret nimmetada ja ommetige on nad sedda. Pitka näppu meestest ei õlle tarwis räkidagi. Kust nüüd selle pudusele abbi leida? Üksnes waimo harrimise läbbi. Sellepärrast luggego wannemad innimesed ramatuid ja Postimehhi, ning kandko norema suggu kolitamise eest suurt hoolt. Sellest tulleb tullu perrewannematele jä ka perrele. Siis woib römus ja lahke ellu maeas wallitseda. jä innimesed jöudwad omma seätud märgile. - Senna pole töttakem ! Ommalt maalt. Riast. Rahhe saeu st. Kui suurt kahjo rahhe saddu 10. Mail teinud, sest tullewad  nüüd Ria seitungi läbbi siit ja sealt wägga kurwad sönnumed ja neid tahhame, ni paljo kui meie weike ruum lubbab, järk järjelt  könneleda. Se raske rahhe saddu, mis 10. Mail lode poolt tulles, ülle Ria linna läks, olli wägga mitmesuggune. Just wägga paksult ei saddanud  sedda kül mitte, agga rahhe terrad ollid,  kuida sest jubba ennegi olleme öölnud, wägga mitmesuggused ja surused; mõnned ollid  erne, agga mönned jubba pea russika surused  jeä tükkiv; kõige surem rahhe terra kalunud  8 lodi. Kõik suremad terrad olnud ennamiste kuli, teised jälle nero modi mis kesk läbbi moeta 3 tolli paksud olnud; teised jälle nago jämmeda pallistud aärdega ja mis modi nad weel olnud. Olgo nüüd assi Ri gas nexrda kuida ta olnud, agga ommetige  ammugi mitte ni kurb ja halle kui Wönno linna ümberkaudo. Sealt kirjutakse  11. Mail nenda: Se eilane päew olli meie linna ja siit ümberkaudo rahwale üks wägga hirmus ja raske päew. Parrast lõunat  kello wie aeal tousid jlode poolt paksud mustad pilwed üll/s, mis imme sure ruttuga hommiko pole lendasid, ja kord nenda ja kord teist karwa walja näitasid, mis suurt kartust teggi.' Korraga tõusis kange torm; pilwed lõuna pool taewa al, näitasid otse kui ühte kokko rullitawad ja nago mahha tullewad; mis otse kui paks suitsu sammas püsti näitas ollewad, ja ühtlase peksid rahhe terrad, issiarralikus  suruses ja raskuses, öhto poolt maeade küljest hakna rutust purruks, kus maeaperremehhed,  kelle maead laggeda peal seisid, wägga  suurt kahjo said; ka uus kassarm, jamamaea,  rentei-maea, kreiskoli-maea ja mönned teised, said ärraarwamata suurt kahjo. Ommetige  se kahjo, mis rahhe hakna rutust lõhkudes  ja aea puid rikkudes teggi, ei olle kaugelt  weel selle wasto middagi arwata, mis ümberkaudo maal olli sündinud. Selgests olli ommetige nähha, kuida tulispüks lõuna  öhto poolt wasto põhja hommikut, mitte liig kaugelt meie linnast möda läks ja kõik mis ees olli, mahha pühkis. Praego weel teadmata, kui paljo tallomaeasid olla ta mahha winud ja ärralöhkunud, nenda, et meie omma sullega sedda ei mõista ärra selletada, kuida need kõik ärralõhhutud. Kal lenhowi mõisas on mitto mõisa ma ea ja üks tall omaea  ; se kenna mets, mis Kallenhowi ja Medershowi  wahhel, on ennamiste maa pealt ärrakaddunud;  ka need kõige jämmedamad puud on kas jurikatega maast ülleskistu d ehk poleks murtud ja kaugele omma seiso kohhast risti ja pöegeti mahha wissatud. Se kenna möisake  B lussen, Bergmanni wamili pärralt, seal ei olle muud, kui prüggi unnik, kõik maead on põhjani mahha löhhutud; metsad, rohtaead  ja põllud on täis laudi, palka, õlga, maea krami ja muid asjo, nenda, et jalla innimene  waewalt peäseb läbbi käima. Üks kümne aastane tüttarlaps on ühhest ärrapurrustud  ja kohha pealt ärra aetud aidast surnud  leitud, Se ärrarikkuja tulispüks, ehk 191