aga kongressil seda tahtmist ja ka jõudu saab olema, see on jälle ise asi.. Sõnumed, mis Rooma uuest paapstist Leo XII!, tulewad, näitawad, et ta mitte liig priimeeleline  ei wõi olla ja mis temast seda karma näitab, see ka enam kiriklik kamalus kui prii meel on. Jesuiitide kindral P. Peckx on Märtsi kuu alustusel ka Rooma linna jõudnud ja on paapst temaga jo pitkad konwerentsid ära pidanud. saksamaa/ parlamendis oli suur waidlemine ühe uue seaduse pärast olnud, mis riigikantsleri asemiku  kohta puutus ja kellest waidlemisest Bismark ise elusalt osa mõttis. Seda seadust mõttis parlament wiimaks riigiwalitsusest ette pandud moes wasta. Itaalias on wiimaks peale kahe nädalase kauplemise  korda läinud, uut ministeeriumi  elusse kutsuda. Ka Aasia maalt ähwardab Türklasele uusi segadusi  ja pahandusi tulemat. Seal on Siiria maa mässama hakanud. Seda mässamist olewat nimelt Konstantinoopolist wälja tõugatud parlamendi liikmed, mis Siiriast sinna saadeti, toime seadnud. Mosheedes on rahwast kantslite pealt mässamisele ärritatud ja et Siiria ennast Egiptusega ühendaks ning Egiptuse Khediiwet Kaliifiks wälja hüüaks. Mässajate paomeheks  peada mana Abdel Kader Damaskuses olema, kes ikka selle poolt on olnud, et Siiria Egiptusega ühendatud saaks. Kui need sõnumed täielikult tõtt räägiwad, siis saamad Hommikumaa asjad ehk meel õige kirjuks minema, sest Inglased oliwad jo Siiria maad Prantslastele pakkunud ja Egiptuse maad omale soowinud wõtta. Nüüd tahawad need maad ennast ühendada ja ei tea mis meel kõik kuidas seda Inglane, kellel sõalaewad seal jo malmis seisawad, wõib lubada! Omalt maalt. linnast. Uued külalised. Selle pealkirja  Meie sõnum on küll natuke hiljaks jäänud, aga sest 'pole wiga. 14. ja 15. Weebruaril tuliwad meie linna 426 Türgi . sõameest,. kes Karst linna juures mangi wõeti. Kaks nende seast on pealikud, mitu on alamad ohwitserid ja pea pooled on Araabia sugu mehed. Ehk küll siin kaugel Põhja kliima sees, peab siiski nende termis kaunis hea olema. Elukorteriks on neil kasarmid, mis, meie linnale auuks, wäga kenaste kasitud, haritud  ja köetud on. Pidaliks on üks iseäraline maja üüritud. Ülespidamiseks lastakse Kroonu poolest niisama  palju moona anda, kui meie sõameestele. Pitka tee käimisega on nende omad riided kõikidel juba suutumaks  ära lagunenud ja igal ühel nüüd Wene ülikond  ümber, kuid üksi nende oma punane müts pääs. Rahutegemise sõnumeid kuuldes nähti neid wäga rõõmustawat  ja ootawad nüüd muidugi iga pääw käsku, et koju poole wõiksiwad astuma hakata. Waene, wintsatatud soldat! wõi tema nüüd suuremat süüdlane  on, et sõda hakkas ja nii hirmsaks läks! Teda ei maksa ka selle pärast ialgi põlata. Pärnu linna rahwa poolest on see wäga kiita, et ta neid Türklasi mitte suure auuga, ei ka mitte põlgdusega, maid inimlikult  wasta wõttis. Tartu linnast. Tartu ajaleht „N. D. Z." kirjutab  2. Märtsil: Üks naisterühmas, kes wäga toredas riides ja kellel tihke linik pale ees, on Eesmaspäämal  ja Tõisipääwal linnas ühest majast töise käinud ja on ühe noore tütarlapse, ühe gouwernante, heaks kaastundmist katsunud äratada, keda Kuuramaal ilma süüta peab taga kiusatama. Ka raha on ta palunud oma edespidise teekonna heaks. Tema ütles, et ta Tallinnast tulla ja ühe mõisniku sou liige olla, kelle nime ta awaldada ei tahta; tema rääkis selget Saksa- ja head Prantsusekeelt. Kahju, et see naisterühmas  nii waenuliselt ennast meie politsei wasta üles näidanud, kellel nõu oli, tema eest muretseda. Sest peale selle, kui politseil korda oli läinud, kindlaks teha, et reisija kahel pääwal kolmes hotellis oli elanud  ja teda wiimaks komerts-hotellis ülesleidis, näitas  peenikene naisterühmas see üle wäga kurjaks minewat,  et tema nime küsiti, keda ta aga siiski nimetas ja kes tõeste ühe tuttawa Kuuramaa souwõsa nimi oli. Pool tundi hiljem, kui reisija politseiga kokku oli saanud, oli ta hotellist kadunud ja ei ole teda enam pärast nähtud. /Kiri Eesti mängijatele. > („ Eesti Armsad sa ' gijad!- Sõda on mööda, rahu tehtud, sellepärast on ka meil jälle tarwis oma suure tulemase laulu ja mängupidu peale mõtelda. Muidugi teame igaüks, et meel täieline rahu käes ei ole. Inglasel on praegu nii ähmardaw nägu ja rusikas käed, et meel keegi ei tea, mis kurja nõu tema oma südamest wälja audub. Selle poolest ootame ka meie igatsusega, mis suur poliitika kongress Berliinis saab tegema. Tuleb merine sõda uueste, mis eest Jumal hoidku, siis ei saa meie pidust ka sell aastal asja; jääb rahu rikkumata, siis saab meil pidu. Meil siin Tartus on see lootus, et kallis rahu seisma jääb, sellepärast palume Teid pidukomitee nimel, laulu- ja mängu-õppimise tööd jälle algada, et meie oma pidu mõiksime sündsal korral pidada. Meie tulemasel pidul oleks ehk töiste weiksemate  kõrwas üks suurem waenlane: see oleks hooletus. Kui igaüks meist, kes nLe pidust tahame tegewalt osa wõtta, hakkaks mõtlema: „OH mis tal ees on, et ta ei lähe, hakkan mina ennast nii palju õppimisega maewama!" siis läheks meie piduwanger kõige kraamiga  kraami. Need, kes minewasest pidust 1869 osa wõtsiwad, mõtlewad meel praegu hea meelega selle peale, kuda kõik nii hästi läks, aga see mõte ärgu tehku meid mitte hooletuks. „Kui ta minewal korral läks, külap läheb nüüd ka," wõiwad mitmedki mõtelda. Seda miisi aaa ei tohi meie mitte mõtelda, maid tehkem oma õppimise tööd nii suure hoolega edasi kui wõimalik. Minemaks piduks õppisiwad lauljad esimesel  armastusel mehe moodu, sellepärast läks asi hästi. Sell' korral ei wõi lugu mitte tõisiti olla ega minna, muud kui tarwis õppida. Loodame, et see ka nii sünnib. See teeb jo ka igaühele enesele suurt rõõmu, kui laul ja mäng hästi kokku kõlab. Sünnib see, siis wõime igas kohas oma pidu nii pühitseda, et see meie rahwale auuks on. Meie rahwale on see kaunis tunnistus antud, et ta laulmises ja mängimises  mitmestki töisest on ette jõudnud. Tulewane pidu peab uueste üles näitama, kas see tunnistus meie kohta meel sünnib mõi mitte. Oleme siis mehed ja teeme Jumala abiga, mis meil wõimalik on. On rahu kindel, siis saame tarwilised asjad teada andma. Siis saame kahekordist pidu pidama: laulu- ja wõidupüha.  Senni kauaks head termist ja wäsimata meelt! J. W. Jannsen. K. A. Hermann. WöktMMalt. Oma tähtja wastuse töise poole sees,., mis Postimehes 9 ära on trüMnd, kirjutab Lqi.e.taja J. Hurt: „Teie wiimne wastapanemme, armas kooliwanem"'käib enam Aleksandri-kooli sõprade kui kooli enese peale. Teie tähendM kaunis selgeste, et Aleksandri-kooli sõbrad „ iseäralikke asju armastama nink Liiwlandi-maa rahwa kokkuleppimist nink ütemeele pidünlist ei salli." Kust Teie selle laituse olete wõtnud?  Mis on need iseäralised asjad, mis meie armastame  ? Kõnelge ommeti selgeste, nõnda kui meeste kohus ja wiis on. Et Teie omad mõtted udu sisse jätate, siis tunnistate ise, et Teie walgust kardate. See pole Teile mitte kiituseks ega Teie kirjale mõnuks. Kes walgust kardab, kardab nuhtlust. Lugu on siin otse nõnda, et Teie iseäralisi asju põues kannate. Mis meile süüks panete, on otse Teie oma südame koorem. Nõndasamuti laidate meid asjata, et meie „Liiwlandimaa" rahwa kokkuleppimist ja ühemeele pidamist  ei salli. Kes on riiu tõstnud? Kas Aleksandrikooli  sõbrad wõi tema wastalised? Ütelge ise! Meie ei ole kellegi külge puutunud, waid oleme wagusi oma tööd teinud. Aga wastalised on suuga ja sulega, ameti ja seisuse mäega meile peale hakanud käima, mitte üksi „Liiwlandi maal", waid ka „Eestlandi maal." Otse Teie ja Teie sõbrad on kokkuleppimisele  wasta. Et Teie siiski rahu ja ühemeele rikkumise  üle kaebate, siis annate sellega tunda, et Teil iseäralikud mõtted kokkuleppimisest on. Teie ja Teie sõbrad nõuawad nimelt seda, et meie igale asjale, mis ette pannakse, waidlemata ja lausumata oma „ jah "-sõna alla peame kirjutama. Seda ei ole, ei wõi ka olla. See oli küll ükskord orjapõlwe ajal nõnda, et Eestimees muud otsust ei mõistnud ega wõinud anda, kui: „Mis herra ütleb, on õige." See wõib ka nüüd weel ette tulla seal, kus maimu elu lapse kingades käib ja inimestel mõtlemine alles harjumata. Aga mõtleja inimese käest ei wõi niisugust  kombet nõuda. Mõtleja kaalub asja ise ära ja annab siis kas „ei" wõi „jah" otsuseks, oma kõigeparemat  tundmist ja teadmist mööda. Seda teeme ka meie ja peame siis mitmele tahtmisele Teie ja Teie sõprade poolt wasta olema, sest et need tahtmised meie maale ja Eestirahwale kahjuks on." Nii kirjutab õpetaja Hurt. Meie ei ole need sõnad mitte seie ülespannud, et Wõrumaa kooliwanemale ka omalt poolt wastust anda, waid sellepärast, et naad üleüldse wäga tähtjad meie elu ja parteide kohta on. Wõru kooliwanem on aga enesest jo liig palju juttu teinud, nii et meie teda nüüd oma anu pärjade peal ka natukene  wõime puhata lasta, mis ta enesele teeninud. Meile tuleb siin üks malmi-jutt meele. Kord wiidi kuninga kullatud tõld läbi linna. Üks weikene toakutsikas  käis aga ikka tõlla taga ja haukus, nii et lõhki tahtis minna. „Mis sa seal haugud?" hüüdis suur lihuniku koer, „sa näed jo, et see tõld ja tema juhtijad sinu haukumist sugugi ei karda!" Toa-kutsikas  wastas: „ Sellepärast ma ka sugugi ei haugu, maid et inimesed seda näewad ja mõtlemad: küll see aga üks suur loom wõib olla, et ta seesugust suurt asja haugub!" Rakwere linnast kirjutatakse meile: Türklasi on meie linnas ka oma 110 hinge, kelke seas 11 pealikut.  Nendega ühes on ka üks muhwti ehk Türgi usu õpetaja. Soldatite hulgas on üks 16aastane pois, Aleksandriast päriti, see mõistab 4—5 keelt, ka kauniste Wenekeeltki. Kaks meest on neist juba ära surnud, kellest wiimane Märtsil maha maeti. Nemad elawad kõik kasarmus. Tallinna linnast. Tallinnamaa rüütlite täW wune,.MMpLäw, mis 28. Jaanuarit pooleli jäi,on 9. Märtsil jälle alustanud. Saaremaalt. Õpetaja matmine. „Ristirahwa pühapääwa lehele" kirjutatakse kihelkonna õpetaja Mederi  surmast ja matusest, et see õpetaja 29. Jaanuaril  surnud ja 5. Pühapääwal pärast Kolmekuninga püha maha maetud. Rahwast oli nii palju matuseks kiriku tulnud, et kõik kiriku ei mahtunud. Siis ütleb kirja saatja: „ Kahju küll, et matuse jutlus kõik Saksakeele  oli, nõnda et kõik kogudus nüüd sest osast pidi ilma jääma. Jah, maakeelt, mis ta 38 aastat meie kirikus kuulutanud, seda nüüd ta matuse juures enam ei kuulutatud. See on üks asi, mis kõige kogudusele haiget tegi, ja mis mina ka mitte ei kiida. Wõib olla, et 15 ehk 20 inimest sest osa saiwad, ja 3 ehk 4000 pidiwad ilma jääma!" Waene kogudus, kes oma õpetaja matusele tuleb ja keda 15 inimese pärast, kes peale Eestikeele ka Saksakeelt mõistawad, paljaks kiriku ehteks peetakse. Mõned asjad panemad ka kimid kisendama, aga Eesti talupoja suu on auus ja mait. Ütelgu nüüd meel keegi, et meie maa Õhtumaa waimuharimise kandja ei ole! Riiast. Riia linna wolimehed on nüüd ka kõik walitsetud. Selle walitsemise eel käis nii suur sõna- ja sule-sõda, et kirjameeste tint wahetpidamata mitu kuud selle asja eest woolas. Ja on nüüd rahu tehtud ja igal mehel oma õigus saanud? Selle küsimise  peale saame wastust, kui loeme, et wolimeeste seas 35 kaupmeest, 22 õpetatud meest, 13 handwärki ja 2 muu seisusest on, ning rahwause järele 64 Sakslast,  4 Wenelast, 2 Lättlast ja 2 Juuti. Meie saame omad mõtted seesuguse oleku üle edespidi wälja ütlema. Liiwimaa mõisnikute.maapääw on 3. ara lõppengd. Üleüldse wõtnud tema nNüpidamistest 226 liiget osa, kellel heale - andmise õigus olnud. Selle maapääwa tähtjamad otsused saame edespidi oma lugejate ette panema. Lätlaste seltsi aasta-pääwa pidu. Selle pealkirja all kirjutab „Pärnu Postimees": „Riia Lätlaste selts pidanud 19. Weebruaril oma 10. aastapääwa, mis tähele panemise wäärt on. See selts on tõeste täieste meie maa rahwa seltsidele eesmärgiks  ja pealegi kõikidest töistest seltsidest kaugele ette jõudnud. Neil on oma wäga kena ja ilusa koha peal seisaw maja, hea peu täis kapitali ja weel muud. Lätlasi olnud wäga rohkeste sell' õhtul koos ja saanud  seal mitmesugused kõned peetud ja õnnesoowimise telegrammid ette loetud. Kõige enam tähele panemise wäärt olnud herra Weeberi kõne. Ta näidanud, kuidas  wiimasel ajal Lätlased rohkeste on edasi sammunud.  Kümne aasta eest tagasi leitud Riias häda pärast  24 meest, kes ei ole häbenenud ennast Lätlasteks tunnistada ja kes selle seltsi põhjuskirjad alla kirjutanud.  Nüüd ei olla see aga mitte enam nõnda. Kõigest sest seltsi tööst, nagu ka selle õhtusest koosolekust  on näha ta soowimine, et Lätlased kõik suure Wene rahwa sõbraks pidada jääma ja sinna poole pöördud silmadega tööd tegema aga siiski ise „agarad olema" ja kindlaks jääma. Annaks Jumal,  et ka meie Eesti seltsid nõnda õitsema saaksiwad ja seesuguse auusa mõttega tööd teeksiwad, kui Lätlased  ! Aga kus on siis Pärnu Eestlaste selts?! See ep see on, ma wader! Läheks ikka läheks, aga ei lähe mitte. Küllap siin leitakse muidugi „24 meest", kes ennast Eestlasteks tunnistaksiwad ja seltsi asutamiseks nimed alla kirjutaksiwad. Aga kahju!