See on küll üks tõsine sõna, et kõige maailma pääd ilmaski ühe mütsi alla ei mahu. Parteist on igal maal ja neid peab ka seal olema, kus mitte nagu pimedas edasi ei komistada. Aga iga auus partei saab ikka kõige pealt oma terwe rahwa ja isamaa auu ja kasu kui ülemat eesmärki taga nõudma, ja alles siis tulewad töised alamad seisuse ehk muud kasud. Saksamaal ei ole aga mitte läbikaudu nõnda. Nagu terwe Saksariik üks wäewalla teel kokku liimitud ühendus  on, nii on ka mitmed tema poliitika parteid oma suure isamaa waenlased ehk üleüldine isamaa ja rahwa kasu seisawad nende juures kõige alama pulga peal. Näituseks nimetame sozial-demokraatlasi, kelle ülem eesmärk see on, kõiges maailmas kõik toored wäed walitsema panna, ja ultramontanlasi, kellel Rooma paapst ehk sarnatsed „ülemad" ja nende kasud üle kõige käiwad, ning kellele, kui tarwis, ka riik ja rahwa auu ohwriks wõiwad langeda. Saksamaa nurjatu parteide olek on teda jo terwe maailma silmas teotanud. Nimelt on see nurjatu olek wiimasel parlamendi saadikute walitsemisel nähtawalt  awalikuks saanud. Seal oleme näinud, kuidas Saksamaa riik oma lagunemiseks ja hukatuseks tööd teeb. Rääkimata sellest, et näituseks kiriklasid waimuliku  kuju all kõiksugu kirjadega alama rahwa sekka hirmu ja kartust kannawad ja seda rahwast ülema seisuste ehk oma leiwawanemate wasta ülesse ässitawad,  *) siis on ka praeguse parlamendi saadikute walitsemise juures awalikuks saanud, et ultramontanlased  ja konserwad seal sozial-demokraatlastega ühte nõuusse on heitnud, kus nad selle teel auusa wabameeleliste  saadikute walitsemist nurja wõisiwad ajada. Saksa keiser kutsus just sellepärast oma rahwast uue parlamendi walitsemisele, et kõik seda endale ülemaks eesmärgiks peaksiwad panema, sozial-demokraatlaste wasta wõidelda, sest et need Saksamaa terwe seltsiliku ja riigi elule hukatuseks hakkawad siginema. Seal juures loodeti, et need parteid, kes ennast ikka kõige enam riigiwalitsuse toeks oliwad pakkunud ja iga auusat  wabameelelist „sozial-demokraatlasiks" ehk jälle kardetawaks „ kiriku waenlaseks" ja „ kirikumüüride mahakiskujaks" oliwad sõimanud, ma ütlen, et need parteid nüüd kõik oma enese kasu kõrwale saaksiwad jätma, isamaa kasu ja rahwa auu üle kõige seadma, ning ühes nõuus riigi wastaliste wastq wälja minema. Aga mis sündis parlamendi saadate Nlitsemise juures?  Ultramontanlased nii heaste kui konserwad on ennast sozial-demokraatlastega seal ühendanud, kus wõit auusa wabameelelise saadiku ja sozial-demokraatlase  wahel kaalumas oli, ning sell kombel on jälle 9 sozial-demokraatlast parlamendi liigeteks saanud, kelle weikene hulk küll mitte healte-andmiste ja otsuste juures palju ei tähenda, kes aga oma kõnede läbi parlamendis, keda pärast trükitakse, suurel mõedul Saksamaa töölisi üles wõiwad üritada. Meie näeme sellest kõigest, et Saksamaa üksikud parteid mitte igaüks omal teel Saksa rahwa ja riigi kasuks tööd ei tee, waid et nad üks töise wasta elu ja surma peale wõitlewad ja igaüks oma kasu taga ajab. Suur wabameeleliste partei on ainus, kellel isamaa auu ja rahwa õnn igas tükis silma ees seisab.  Aga seda parteid kardawad nii heaste kiriklasid kui konserwad kõige enam. Nemad aitawad ühes, et ennema sozial-demokraatlased wõitu saawad, sest kui need oma mässuga wee sopaseks teewad, siis wõiwad nad ikka weel loota, et wõit jälle nende kätte kaalub. Aga auusad wabameelelised ja nende püüdmised on nagu päikese walgus, kelle eest udu ja pimedus kadub ja kelle paistusel ka kuningate kroonid kõige toredamine  läigiwad, kui aga jo kõik pilwed eest ära on lahkunud. Saksamaa on üks riik, kelle kroonil weel seda paistust ei ole, kellele meie teda aga kõigest südamest  soowime. Tema seestpidine poliitika elu on weel nägu üks koost lõhutud hoone, kes enne mitte auusa waataja silma ei wõi rõõmustada, kui kõik üksikud jaod jälle oma päris plaani järele kokku ei ole liidetud.  Seda hoonet wõib üksi Saksamaa wabameeleliste  partei ülesse ehitada. Selle partei täieliku wõiduga  saab alles Saksa riik oma täieliku auu sisse tõusma, Saksamaa keisri kroon Eüroopa ees läikima *) Paraku on ka mcie maale esimene seesugune kihwtikarikas kantud, kus waimuliku katte all sulased peremeeste wasta ülesse kihutatakse.  Tallinna linnas on üks raamat 5000 eksemplaris trükitud.- „Wiimse aja märgid", mis Tallinnamaa Emangeli-Lutheruse Konsistoriumi  lubaga wälja on tulnud. Seal raamatus on üks päätükk: „Töötegijate kisendamine", kus sulaste kohta öeldakse: ~wacwamine,  töiste hädast hoolimata tahtmine ja palga mahatõmbamine on walitsemas." Seal räägitakse töötegijate „kibedä ohkamistest ja silmapisaratest",  keda „mägiwaldsed ja uhked rikkad röhumad." „Aga tõeste, hulk töötegijaid on kättcmakömise maimuga täidetud." ..Kadedus, lahutamise  ja kättemaksmise himud täidawad tuhanded ja miljonid." Neid ja palju muid sõnu leiame selle raamatus. Mikspärast kannetakse neid asju meie waikse maale, kus sulased enam palka saamad, kui nad wälja jõuawad teenida? Seesugused õpetused on üks kihmti kandmine meie rahwa sekka, mis mitte minnast päewa ei awalda, maid seda, et meie maa ässitajad wöeramaade ässitajatest jo tubliste õppinud on. hakkama. Siis alles saab ka Saksariik Weneriigi wääriline olema, sest see suur wahe on mõlemate riikide  wahel, et Wenemaal jo käes on, mis Saksamaa alles katte peab saama. Wõib Saksamaa kroon oma paistuse alles tema wabameeleliste partei wõiduga kätte saada, siis on Wenemaa kroonil see paistus jo ammugi päranduseks, sest meie juures on uued kohtud,  uued walla- ja linna-seadused ja muud wabad asjad, kelle kallal Saksamaa parteid nagu elu ja surma peal wõitlewad, ma ütlen, meie juures on kõik need asjad meie Keisri Herra armust wälja woolanud,  ning meie parteid on seda mõõda auusamad ehk auutumamad, kuidas nad täielikult ehk poolikult meie armulise Keisri Herra tahtmist täidawad, kelle armuliku  tegude kuulsus läbi terme maailma kõlab. See kuulsus on Weneriigi päikene, mis Wene Keisrite krooni kulles läigib ja kelle kiirete soojus iga riigialama  südant soojendab. Meie soowime aga, et ka Saksamaa riigis, kelle naabrid meie oleme ja kelle juures meie palju õpetust leiame, seesugune walgus pea paistma hakkaks, see on: et kõik parteid, kes endiste  aegade ehk Rooma eest n. n. e. wõitlewad ja Saksarahwale maailma ees häbi toomad, rahwa päris waba meele ja tõsise isamaa armastusest pelgu saaksiwad  aetud. Eks meie ei saa näha, kas Saksamaa praegune parlament selle poolest sammu edasi ehk tagasi saab astuma. Poliitika ringwaatus. Kui meie praegust olekut Rumiilias ja Bosnias  tähele paneme, siis leiame emb kumba: Türgi walitsus mängib walet mängu ehk tema on täitsa uimane. Seesuguseks täitsa uimaseks olekuks ei wõi seda aga sugugi pidada, et Türgi walitsus oma mässajaid mingisugusel kombel tallitseda ei wõiks, sest nende mässajate nõuus on ka riigi sõawäed ja pealikud terwelt  riigi sõariistadega, ja kui walitsusel nende üle enam wõimust ei oleks, siis teda ka kellegi walitsuseks  enam ei wõiks pidada. Ennema on arwata, et ta walet mängu mängib ja oma wõitjaid kartes, mässamist  äratades mässajaid Ala toetab, kelle abiga Berliini  kongressi otsusi tühjaks loodab teha. Selle püüdmises  on ta aga nagu pimedusega löödud, sest selle läbi tuleb just nagu weeuputus tema kaela, kes teda maapinna pealt täitsa ära saab uhtma. Bosnias ongi lugu jo nii, et Austria ja Türklaste wahel täieline  sõda walitseb. Oleks Türgi walitsus seal kõik asjad korras hoidnud ja mitte ennast ikka settega wabandanud, et ta liig uimane mässajate kohta olla, siis ei oleks Austria Berliini lepingu otsiste järele muud wõinud teha, kui Bosnia ja Hertsegowina maad ajuti enese alla heita. Nüüd on aga Austria neid maid täitsa sõa teel ja suurte ohwertega ära pidanud wõitma, ja arusaamata imelik oleks, kui ta neid edespidi  weel tagasi annaks. Sellest on näha, et Türklasel  wõimalik ei ole, õpetust wõtta, waid et ta ka edespidi selleks saab jääma, mis seiemaale on olnud. Mis wõib ta sell kombel Euroopast loota? Tulgu tema wastapanemine Berliini lepingu kohta uimasest olekust ehk walest kawalusest, igal 100 l saamad Euroopa  riigid ära tundma, et Eüroopas enne rahu ei saa tulema, künni Türklane täitsa Eüroopast wälja ei ole aetud, kuhu ta Aasiamaalt wägise sisse on tunginud. > Praegu täidab oma sõawäega Bosnia  maal seda kohust, mis temale Berliini kongress peale pannud ja mis ta ka ise enese peale on wõtnud,  see on: seal maal rahu teha ja head korda walitsema seada. Et Türgi walitsus mässamist äratanud  ja Türklased wasta panewad, selle eest saab Türgi riik need maad küll ära kautama. Kui aga Austria neid maid oma riigiga ühte peaks tahtma sulatada, siis see küll mitte korda ei saa minema. Bosnialased ei taha mitte sellepärast Türgi walitsuse alt lahti saada, et uueste Sakslaste ja Ungrialaste walitsuse all langeda, waid nemad nõuawad niisama oma jagu priiust, nagu Bulgaarialased. Kui neid Austria wäewalla teel oma külge peaks liitma, siis wõiks temast kergoste töine „haige mees" Eüroopas saada, kelle surm ja lagunemine warem ehk hiljem tulemata ei saaks jääma. Austria on jo liig palju rahwastest kokku seatud, kes täitsa üks töisega waenluses  elawad. Ungrialased walitsewad seal praegu, aga Sakslased ei ole sellega rahul ja piiluwad Saksamaa  poole, kellega nad ennast ühendada himustawad. Slaawlased Austriamaal on Ungrialaste weriwaenlased ja Jstria Jtaalialased himustawad ennast Itaalia kuningriigiga ühendada. Täheks nüüd Austria ka meel Bosnia ja Hertsegowiina maad oma külge liita ja Serbiat oma ülemwalitsuse alla wõtta, nagu mõnelt  poolt nõun antakse, siis läheks tema olek küll natukene liig kõikuwaks ja kardetawaks. Et Türgi walitsus ennast Kreeklasega heaga saaks õiendama, selle kohta on nüüd lootus kadunud, peale selle kui Türgi walitsus oma ringkirja Eüroopa riikide kätte saatis, kus ta näitab, et ta Kreeklaste tahtmist mitte ei wõida teha. Oma enese kasu püüdmises  on Inglane küll täitsa Kreeklase wastaliseks ja Türklase sõbraks heitnud, aga Prantslane ja Itaalia on jälle Kreeklase poolt. Kreeklane walmistab ennast sõale za ka Türklane kogub oma sõawäge ikka enam ja enam Kreeka piiri ääre kokku. Ehk alustab siin ka peagi uus merine sõda. Türgi walitsuse poolt oli Mehemed Ali Albaania  maale saadetud, kuhu ta aga mitte Albaanialasteühendust  ära ei läinud lõhkuma, nagu awalikult teada anti, waid kus ta just Albaania mässajaid ette pida walmistama ja korrale seadma, et nad Türgi sõas abiks oleksiwad, mis Kreekamaaga ja ehk ka Montenegroga  õige pea arwatakse tulewat. Arwati sellepärast,  et Mehemed Alist ülemkommandör kõikidele neile Türgi sõawägedele saab, kes praegu ja edespidi Tessaalias, Epiiruses ja Matsedoonias seismas ehk wõitlemas on. Nüüd on aga Mehemed Ali Pashaa kõige oma 20 seltsimehega Jokowa juures Albaania mässajatest ära tapetud. Wõib olla, et Mehemed Ali tõeste Albaania mässajaid waigistada tahtis ja sellepärast  oma elu pidi kautama! Praegu on Türklasel  seal jo päris sõawäge 47,000 meest 60 suuretükiga.  Kui meriseks seal sõda ähwardab minewat, seda tunnistab Türgi Sheik-ül-Jslami kiri, mis ta Albaanialastele saatnud, kus seisab: „Öige usulised! Igalt poolt tulewad uskmatad, Teie usu waenlased, et Teid enese alla heita ja Teie usku ära kaotada. Sultan, Teie usu kaitsja, on kindlaks nõuuks wõtnud,  tugema käega Teid kaitsta, ning ei saa mitte tolli laiuselt Teie maad waenlaste kätte langema. Koguge ennast prohweti rohilise lipu ümber kokku, rutake sõariistu kätte wõtma ja wõit saab Teie kätte langema. Tehke palwet, et wõit Teie poole langeks!" Kui Türklased oma prohweti rohilise lipu lehwima panemad, siis tähendab see kõikide muu - usulistele surma. Sellepärast näitab wälja, et Türgimaa asjad weel nii vMseks wõiwad minna, nagu nad seiemaale' ei olegi olnud. Ka on jo kuulda, et Albaanialased Wranja juures Serbialastega kokku puutunud, kus juba werd wastastiku woolama pandud. Türgi walitsus oli lubanud, et ta Baatumi kantsi Wenelase kätte annab ja uuema sõnumete järele on ta seda ka jo 25. Augustil teinud ja üks jagu Türgi sõawäge sealt ära läinud. Siiski on karta, et Türklane seal Wenelasega seesamasugust mängu  saab mängima, nagu ta Austrialasega Bosnias mängib. Baatumi juures on ennast Laasi rahwas täitsa sõämundri seadnud. Selle rahwa päümehed olla Mushir Derwish Pashaa äratamise järele 26. Juulil koos olnud nõuu pidamas, kus ühes nõuus otsuseks tehtud, et kui Wenelased Baatumi kantsi oma alla hakkawad wõtma, Laasid neile sõariistadega wasta  saamad panema. Üks ainus ülem, Jsmael Emin, olla nõuu annud, Wenelastega enne kokku rääkida, ja kui need nende eesõigusi ja wabadusi kinnitama saaksiwad, ennast heaga Wenelaste alla anda. Seda nõuu ei ole aga keegi kuulda wõtnud. Laasid on ennast täitsa sõale walmistanud, on omale Abdullah- Bei ülemkommandöriks walitsenud, ja nende sõawägi on 24,000 meest suur, kellel täielikult kõik sõariistad käes on, nagu Türgi päris sõawüel. Nende pealikud on ettamiste Türgi ohwitserid. Konstantinoopolist saamad nad palju sõariistu ja sõamoona. Nii on selgeste teada, et üksainus Laaside „sõber" neile Konstantinoopolist  24 suurttükki on saatnud, kellest 18 mäe-suuredtükid on. Ka on Laasid juba mitmed mäekitsused  ja teed Baatumi ligidal kindlaks teinud, nimelt kohe Artwini juures, nii et Wenelased juba ette ära näewad, et neil siin ehk wõitlemist saab olema, enne kui Baatumi ümberkaudsed maad oma kätte saamad. Kindral Lazarew on siis ka käsku annud, et 64 pataljoni, 19 eskadroni ja 40 suurttükki  Artwini poole ette läheksiwad. Karst kantsist on ühtlasi 20 rasket suurttükki Tshuruk-tuu poole wälja läinud. Külap Wenelane neist wastapanejatest jagu saab, kui nad ette julgemad astuda! Saksariigi walitsus on oma sozialisti-seaduse,  mis parlamendile kinnitamiseks ette tahetakse panna, awalikult trükkida lasknud. Seda seadust mõlstawad aga nii heaste Saksamaa kui muu maade ajalehed tättja Hukka, sest et tema järele üksikud po- Utseld nutte üksi sozial-demokraatlaste koosolekuid ära et wõl keelata, waid igaüht wabameeleliste koosolekut.