Tallinna Sõber 18. Esimene aastakäik. Tallinnas, Mihklikuu päälval !BW. Ulevldne aealeht EestLrahnlale maal ja linnades. Tuleb ükskord nädalis wälja. Maksab Tallinnas Lindfors', päriate trükimajaS: aastas 1 rubla, pool-aastas 60 kop. Koju ehk postiga saadetud: aastas 1 rubla 40 kop., pool-aastas 30 kop. Kuulutused maksawad iga rea ehk selle aseme pealt 5 kop. Tellimised Voetakse Vasta: Hakkinnas: Lindfors'i päriale trükimajas.— :J. G. Seekandt, v»su.sxc:«aa 54. Hartus: W. Just. - H»ernus: K. Kudewiita. Aakweres: L. Wattty. haides: A. Seidekõerg. Kapsakns: H. A. Kossverg. Aurcsaarcs: Hh. Lange. Ambtas: A. Jr. Aaudkepp.— Maak: kuida iseäranis kuulutud saab. Wastaja redaktor: W. F. Eichhorn. Elab Nõmme mõisas, kirjad käiwad Kilst jaama kaudu. (Ass L.CCK.) Reaister : Tänaväiwine raskem mure Tallinna-Eestimaal. Omalt maalt: Tallinnast: Linnasaadikute kogu nõud. Lojukse tõbest. Tartust: Uniwersttäti asjust. Peterburgist: Sõda ' Turkmeenlaste wasta. Minister Walujew reisimas. Saksamaa auutäht. —Waigistud tulekahju. Keisri reisimine. Minister Rabokow haige. Soomemaalt: Aealehed. Moskwast: Tulekahju. Bobruiki'st: Tulekahju. Bjelewist: Ähwardused. Warshawist: Wabriku asutusepidu. Karkowist: Raudtee õnnetus. Orelist: Õnnetus. Mohilewist: Tulekahju.' Jekatarinoslawist: Tulekahju. Kiewist: Awitaja selts. Tistiö'ist: Kiunipandud koolid. Wõeralt maalt: Saksamaalt. Austria-Uugru maalt. Prantsusmaalt. — Inglismaalt. Türgimaalt. Bulgaaria maalt. Kohatised sõnumid ja sõnumid kodumaalt. Jutu leht: Linnuwarga lapsuke. Täna päiwine raskem mure Tallinna Eestimaal. Meie maa Saksakeeli aealehe „Revalsche Zeitung"  Nr. 215 seeft wõtame järeltulewat kirja, et kõik lugejad teada saaksiwad, kuida asjad mõnes kodumaa nurkas seisawad, kus abi tarwis  läheb ja abi päritakse. „R. Z/ kirjutab: „ Linnal ja maal on juba teada, kui sündsast meie siinsed wangihooned wangide ärakargamiseks  seatud on. Iga uus sõnum ühe sesuguse ärakargamise üle, mis lühema ehk pitkema aea takka ikka jälle kordaläinud, äratab igas Vallimaa  ja pealinna aealehtes uut hirwitust ja se ' oli õige osaw pilkamine mida üks Riia aealeht ühe sesuguse sõnumi kõrwa lisas, kui kirjutas: pSellenädaline wangikargamine Tallinnas on juba Esmaspääwal Kas on siis ime, kui iseäranis maal kartus kaswab, kus kargand wangide salgud metsades ja ladudes sündsad peidu- ja puhkamise paika leidwad, ja kui sellest rasked mured sigiwad. Omal aeal andsime meie sõnumid rööwikäigu üle Kaarepere mõisas, mis pea sealise rentniku elu maksnud oleks. Nüüd on meile suurem rida sõnumid tulnud, mille järel täiskorraline rööwlisalk ennast kokkuseadnud  on, kes nimelt Lõune-Harjumaal, aga ka teistes paikades Eestimaal Riiamaa rajast saadik ja üle selle oma kurja tööd toimetab. Selle salga eesotsas seisab kurjastkuulus Jüri Rummo, kes oma häbemata julguse ja kordaläinud  kurjategude läbi rahwa ees juba omawiifi  läikis seisab. Kaks kinniwõetud jooksikut, kes Kaarapere rööwikäigust osawõtnud, on wiimse kuude sees toimetatud warguste ja rööwimiste üle mõnda teadust annud. Nimetud rööwlisalk on rööwikäikudest Kehtnas, Raikülas, Juuru- MaidlaS, Härglas, Kaare-peres ja teistes kohtades  osawõtnud, millest muist kordaläinud on, muist mitte. Hargla mõisas oli rööwlite peamees magamisekambri  tungind ja mitmed uurid ja rewolwred  warastand, enne kui teda tähelepandi. Et kõik rahwas magas, siis ei läinud tagaajamine korda, ka ei olnud wõimalik wäljade peal jälgi leida, kus sel aeal kõik wili weel seisis, ja nenda wõis tema põgeneda. Et Jüri Rammo wiistks wõtnud on, oma kunstreisifi küüthobustega teha, se on, iga 20 künni 30 wersta takka ikka uued hobused ja uue wankre warastada ja wanad sündsama aea peale pandiks jätta, siis wõib arwata, et tema kaunis jõudsalt edasi läheb ja kinnipüüdmine raske on, sest awalikud kuulutused ei lähe enam hobustega ja wankrega ühte, kui teda kusagil näh takse. Peale selle saab Jüri Rummo rohket abi läigist, mis tema kelmipea ümber hiilgab. Muist auustuse pärast sesuguse kangelase-kõrguse wasta, muist hirmu pärast tema eest, warjawad mitmed teda ennast ehk tema warastud asju. Oma häbematas julguses ei karda se kurjategija ka mitte pofthobustega sõita, kui hobusewargus kord kordaläinud ei ole. Nenda on teda paar korda Pärnu maantee peal nähtud. Pärnu maakondas oleks Arumõisa walitsejal pea kordaläinud  rööwlit kinniwõtta, keda ühes kõrtsis äratunti.  Aga kiires kihutamises peasis mees warastud  hobustega metsa ja tagaajajad leidsiwad maantee peal üksi mõned warastud asjad. Kehtna mõisas on kuulsat kurjategijat sagedast  kinnipüüda nõutud, ka koguni korralist jahti tema peale peetud. Ikka aga ei saadud teda kätte ja jahimehed pidid rahul olema, hobust, wankred ja mõnda warastud asja, nende seas ka kaht püssi maast ülesnoppida. Seal sai siis ka mõne warga- ja warguse-peitja juures wiina ja teisi warastud asju leitud. Kui kaugele  selle mehe häbemata julgus läheb, seda on iseäranis ka ühest tembust Kehtna mõisas näha. Siin oli tema ühel pääwal ennast pruulkööki wihmawarju peitnud, et küll otsijaid kannul teadis olewad. Ehk küll üks töömees teise wasta ütles: „Kas Jüri Rummo ei peaks siin olemasiiski ei tulnud ühegil meele teda seal ka tõeste otsida. Tülitamata läks jooksik pärast oma teed, jättis aga saapad maha. Mõisaherrale  laskis weel ühe wastatulia talumehe läbi ütelda, et se wõiks saapaid wäljatuua lasta, Jüri Rummo sealolemise tunnistuseks. Wii mati oli Jüri Rummo teekond teda Põltsamale wiinud, kuhu hea wankrega ja kahe hea, aga kahetõuse hobusega sissesõitis; siin aga sai tema kinniwõetud. Sel aeal nüüd, kni Lõune-Harju Hakenrichter, kelle kohtukonna alune se kelm on, läbi öö Põltsamale ruttas, esiteks käteraudu pandud kurjategijat wastawõtma, selle aea sees oli se käed raudest kiskund ja pool tundi enne õigusekaitseja tulemist oma teed läinud.  Räägitakse et naesterahwas, kelle süda sagedast julge rööwlite wasta lahti seisab, siin ja seal ka Jüri Rummo põgenemiste juures abiks oleks ehk teda peidaks ja kaitseks, ja sellest  sigib temale kahekordne kuulus nimi, kui Rinaldo ja kui Don Juan. Jüri Rummo näitab mõnikord ka uhket meelt, kui suur isand. Nenda on tema kord ühe lese juure tulnud ja süia pärinud. Kui se kaevanud, et temal midagi  ei olla, on kangelane ise põrsa õuest wõtnud,  tapnud, keetnud ja pärast sööma naesele 25 rubla annud, üteldes: „Sedawiisi maksab Jüri Rummo." Mitmega peab tema isewiifi korralist kirjawahetamist ja paneb iga kirjale hoolega nummre peale, kui olekfiwad need ametlikud  kohtukirjad. Kui kuulsa ja kõrge nime all sesugnue kurjategija  omasarnaste ja mõistmata rahwa ees seisab, seda wõib kergest arwata ja seda raskem on teda leida ja kinniwõtta. Et meie Maapolitseil  abi küll ei ole ja seda teisest kohast oodata ei wõi, siis kaswab maarahwa mure, mida pitkemaks ja pimedamaks sügisesed ööd lähemad. Kuida kuuleme, on küll juba mõisniku  - kogu poolest selle kardetuma kurjategija kinnipüüdmiseks nõutust wõetud. Ehk annab Urmaste kihelkonna seadmine (maata Nr. 17) ka siin tulusat eesmärki; soomida oleks seda wäga ja peaksimad sesugused nõutused maa ju rahwa poolest tänuga mastamõetud saama. Kõik se ei wõi aga küll olla, maad ja linna wargate ja röömijate eest kaitseda, niikaua kui meie wangihoonete eest mitte tõsist ja mõedumat muret kantud ei ole. Mis awitamad kõik nõutused  ja mis awitab kurjategijate kinnimõtmine, kui nemad enne ehk pärast ikka jälle lahtipeasemad.  Siin on meie maa hädapesa ja õigusega nimetakse Tallinna wangihooneid „ rõõmsaks  wangihooneks". Mida peab meie oma juures ja mida peab teises kohtas sellest mõtlema,  kui mitte üksi öö aeal, maid ka selge pääwa aeal, kuida wiimsel korral süüdis, mängid  müürid lõhuwad ja oma teed lähemad. Niikaua kui siin mitte hoonete poolest ja ülemaatamise  poolest mõedumat abi ei saadeta, niikaua peab meie wangihooue-kommission juba sellega leppima kui üteldakse, et rahwa õigusliku  pärimist täitmata jätab." Sedamiisi kirjutab Zeitung". Meil oleks aga siin meel natuke juure lisada. Kurjategijaid ja pahategijaid saab niikaua olema, kni kõik inimesed weel sündimata seadust ja Ristiusuõpetuft ei täida. Kas ja mil aeal aga ilmalikud asjad nii kaugele jõuawad, et igaühe kätte kohtumõistmist iseoma üle uskuda wõib, seda teab Jumal üksi. Et aga waheaeal pahandused  meid ei lämmata, on kõigepealt tarwis iga asjale otsekohe silmi waadata, et seda ja selle olemist selgest tundma õpime, ja on tarwis iga asja õige nimega nimetada, et teised aru saaksiwad, millest jutt on. Kui aga rahwale ilusaid juttusi" kätte toimetakse, kus luuletus  rööwlikujudele wahwa mehe ja kangelust läigi pea ümber punub, siis ei wöi immeks panna, kui rahwas wiimaks warga ja wahwa mehe wahel kindlat wahet teha ei mõista, pealegi  need rahwa seast, kelle südame soojus juba looduse järel mõistuse ees peab käima ja kelle kääst wahwus oma paremat palka ootab, st on, naesterahwas. Sesugused „ ilusad jutud", mida wiimised aead ka Eesti kirjandust sekka õige rohkest sigitanud on, wõiwad nendele õige tarwilised  olla, kelle weri liiast puhkamisest nii