kes tõtt armastawad, tõe tunnistust anda. Sakala redaktor wõis küll teada, et need sõnad kalendritest ei ole mitte praost Kentmanni oma kirjutatud, sest selle lugemise tükil seisab, ise märk all. See oli minu märk. Mina olen Tallinnas Saksarahwal õpetajaks. Eestimaa õpetajate sinoodi nõupidamised  ei puutu minusse. Kui nemad kalendrit wäljaandwat,  siis on see nende asi. Neil on oma sinoodi trükimaja  (mis enne koolmeistri Wil. Kentmanpi nime peal oli), ja sest ei ole minul sugugi osa. Nemad pidasid kord nõu, uut kalendrit Eestirahwale muretseda; seda lugesin mina nende protokollist, rõõmustasin selle pärast ja andsin Ristir. pühap. lehele teada. Oleks see nõu toeks saanud, siis oleksin  mina soowinud, et Eestirahwas sedagi ka enne järele waataksid ehk kuulaksid, mis. seal sees on. Muidugi oli mul see kindel lootus, et nende kalender oleks wift parem olnud, kui mõni töine." Siin näeme selgeste, kuidas üks inimene ikka enam wale teede peale ära eksib, kui ta kord jo õigelt  teelt kõrwale on läinud. - Meie kuuleme siin ime asju: 1) Nimetatakse meie kaebdust „tühjaks teutuse jutuks," aga ei näidata mitte, kuidas ta „teutuse jutt" on, maid ähwardatakse ainult, et sealt õigust tahetakse otsida, kust seda leida. 2) Olla Sakala wäljaandja teada wõinud, et märk kirja all Halleri märk olnud. Kust ta siis seda teada wõis? Ja kui ta ka seda oleks teadnud, eks wastutaja redaktor kõikide kirjade eest ei pea wastama, mis tema ajalehes seisawad? 3) Haller olla Saksarahwa õpetaja ja sellepärast ei puutuda  Eestimaa õpetajate nõupidamised temasse. See on see kõige imelikum tunnistus, kellesarnast meie weel ei ole kuulnud ja ta oleks tõeste wäärt, et teda töiste keeltesse ümber pannakse. 4) Sellest hoolimata walmistab  aga Haller nende meeste otsuste täitmiseks, kelle nõupidamistega temal ühtegi tegemist ei ole, seeläbi  teed, et ta seiemaale wäljatulnud kalendrite tegijaid  awalikult ja kõige inetumal kombel laimama hakkab.  5) Ehk küll Halleni kõikide töiste õpetajate püüdmistest ühtegi osa ei ole, kiidab ta ommetegi nende kalendrit juba ette, ilma et teda näinud oleks. 6) Redaktor Kentmann aga, kellel sellest kalendri nõuust osa on, trükib Halleri laimduse kirja omas lehes ära, ja siiski olla ka tema süüst lahti. 7) Kentmanni trükimaja olla õpetajate sinoodi trükimaja.ja sellepärast  olla wist selge, et õpetajad oma trükimaja kasuks mitte uut kalendrit ei ole tahtnud wälja anda. Aga kuulame edasi, mis õp. Haller weel kirjutab: „Sest et neid kalendrist („ja ka muid lugemise raamatuid")  on, mis wäljastpoolt ilusad (nagu lammaste riides),  aga seestpidi kahjutegewad (nagu kiskjad hundid), külap see itta tõeks jääb, ja rääkigu Sakala ja tema waesed järele jooksjad küll selle wasta, mis tahes. Sakala palub praost Kentmanni selgeste nimetada, kes need kalendrite tegijad on, kellest Ristirahwa pühap. leht 49 rääkis, ja missugused  need kahjulikud lugemise tükid on. Juba ma ütlesin,  et praost Kentmann ep ole kalendritest midagi kirjutanud;  see oli minu kiri. Ei anna Minagi Eakalale selle tema küsimise peale wastust ühtegi. Kelle kohta need sõnad läksiwad, küll see tunneb isegi; ja tuina jo muud ei ole palunud, kui et lugejad ise enne Järele Vaataksid. Ei Eakalaga hakka mina elades ühegi asja pärast laiemalt waidlema, sest tema on" (peab wist olema: mina olen) „jo küllalt näinud, et ta ei ole õppinud auusaste waidlema.  Teile, auus redaktor, ja Teite lugijatele wõin mina nii palju küll öelda, et minu sõnad ei käinud mitte „ sakala  kalendri"" ega „„Eesti Postimehe kalendri"" kohta; sest need olid mulle sell ajal mõlemad weel tundmata. Teada küll, et kalendrist ja Muid lugemise raamatuid on weel palju." Nende sõnadega on siis nüüd kirikherra Haller ülesse tunnistanud, et ta oma laimamist mitte tõeks ei wõi teha, ning see laimamine on temal nii wäga nagu töiseks loomuks saanud, et ta ennast wabandates  jälle laimab. Tema on tunnistanud, et ta „Sakalat"  ei loe ja ommeti ütleb ta, et „Sakala" auusaste  ei olla õppinud maidlema. Iga ajaleht ja kirja kirjutaja peab selle eest wastama, mis ta tunnistab ja peab omad põhjused ette näitama, kui seda ühes ehk töises awaldatud tükis nõutakse. See on haritud maailmas auus waidlemine. Ristirahwa pühapäewa leht aga tunnistab kõige suuremat süüd meie kirjameeste  peale, neid „kiskja huntideks", „wale prohwstiteks"  ja muu sõimu ja teutuse nimedega nimetades, ja kui sa tema käest otsust lähed pärima, seal astub meeS ette ja ütleb: „Seitungi wäljaandja on ilmasüüta,  mina olen Saksarahwa õpetaja ja sellepärast olen ma laimanud; minul ei ole Eesti õpetajate sinoodi  otsustega ühtegi tegemist ja mina ei anna wastust  ühtegi, sest Sakala ei ole meel õppinud „ puusaste""  maidlema!" On nüüd need arutamised juba enam kui pööratsed, siis paneb õpetaja Haller oma kirja lõpetusega neile meel krooni pähä. Kuulge kuidas  Haller oma kirja lõpetab ja jääge tõsiseks: „Kus nüüd Sakala kaebdus wiimaks jääb? Ta ütles, et praost Kentmann tahab oma trükimajale kasu saata ja rahwa taskust raha wälja kiskuda; Tühi jutt; sest pr. Kentmannil  ei olegi trükimaja; tema leht saab sinoodi trükimajas  trükitud ja trükihinda maksab tema selle eest niisama, kui kõik muud raamatute Väljaandjad.Sakala ütles, Eestirahwa õpetajad laitwad tõisi kalendrist seepärast, et nende oma tehtud kalendrid saaks rohkem ostetud. Tühi jutt; sest nemad ei olegi kalendrit wälja annud; ja mina, kes kalendritest rääkisin, ei olegi Eestimaa õpetajate sinoodist  ega seltsist. (!!) —' Loodan, et nüüd iga mõistlik lugija sest aru saab, kust poolt mehi otsida tuleb, kes lamba riides ümber käiwad, aga ise kiskjad hundid on. Head uut aastat  ja kosutawat rahu soowib Teile auupaklikult A. H. Haller, Tallinna Olewiste kiriku õpetaja. Tallinnas, 29. Detsembril 1878." Jah, auus õpetaja, meie teame juba ennegi ja nüüd weel selgemine, kust „ kiskjaid hunta" otsida tuleb. „Kosutawat rahu" meie Teile aga omalt poolt mitte ei wõi anda. Kui hea Mt teame wäga heaste, mis meieaegsed jahiseadused nõuawad. Tähendada tuleb meil weel seie juure, et „Eesti Postimees" eesseiswat Halleri kirja mitte üksi ilma wastu waidlemata ära ei trükkinud, waid ka weel need sõnad juure lisab: „Kui meie ka ise parem kurja kannatame,  kui kurja wasta pureleme, siis ei ole meil õigust, töiste käest nõuda, et sedasama peawad tegema, ja sellepärast oleme kirja wästa wõtnud ja muutmata trükki annud." „Eesti Postimehe" silmas on siis see ka kuri, et „Sakala" kalendritegijate eest, kelle seas ka tema on, kostis. Nii sügawale on ta juba langenud, et ta iga lööja jalale suud annab, kui aga lööjad nende liigist on, keda La praegu teenib. Tallinnamaalt. Kaks jutlust. H. Kihelkonnast  kirjutatakse meile imelikuid asju, kellest täna paljalt ühe oma lugejate ette paneme. Kirjasaatja ütleb: „Paar nädalat enne Jõulu pühi oli H. kirikus kaks jutlust, nagu see nüüd igal pool sünnib, kus ühel pühal Eesti ja Saksa jutlust järestiku peetakse. Esimene jutlus oli Eesti jutlus Maa-rahwale, kelle põhjaks Ewangelium ja Epistel saiwad loetud. Aga töine jutlus oli Saksa jutlus Eestirahwale, kelle põhjaks  „Sakala" sai pandud. Mõlemad jutlused peeti „maakeeles" ära. Töise jutluse tähtjamad sõnad oliwad: „Eestirahwa praegused ajalehed on „rahwaeksitajad,"  „meelepöörajad," „ülemate wastapanejad" ja „usu-segajad." Kõige hirmsam nende hulgast on „Sakala." Ainus õige leht on „Risti-rahwa pühapäewa  leht," n. n. e. Et seesugust jutlusi mitte üksi H. kihelkonnas ei peeta, sellepärast peame siin auusaid jutlusetegijaid awalikult selle eest tänama, et nii lahkeste „Sakala" kuulutused oma peale wõtawad. Mullu aasta tuliwad meil kuulutused ligi sada rubla maksma, tänawu ei ole meil mitte kopikat tarwis kulutada, seda on kõik meie kallid „sõbrad" suusõnal ära toimetanud. Peeterburgist. Kindral krahw Loris-Melikow  on Keisri Majesteedi poolt seks nimetatud, et Astrahani kubermangu läheb ja seal sõawägedega katkused  maakonnad sisse piirab. Nimetatud kindral on siis ka juba Peeterburgist mitme tohtri ja ametnikude seltsis  Astrahani ära reisinud. Soomemaalt. Wiiburgist tulewad sõnumed, et seal tänawu merest ütlemata palju kalu püütakse.  Bjõrkes püüdsiwad kalamehed korraga nii palju kalu, et 10 woori ära kulus, kellega neid rannast  ära wedasiwad. Waasa juures on hundid just Jõulu laupäewa  õhtul tee peal 9 aastase tütarlapse kallale tulnud ja teda ära söönud. Wõeralt maalt. Türgimaalt. Bosniast tulewad sõnumed, et seal mitmes kohas mässajate salgad nähtawale on tulnud. Austria sõawäed on nende wasta wälja astunud.  Nowißasaari juures walmistawad Türklased  omale kindlusi ja sinna tuleb Türgi sõamehi ikka enam juure. Rahwast ümberkaudu maalt sunnitakse  mägise nende kantside ja kindluste kallal tööd tegema, ilma et neile selle eest mingisugust maksu antakse. Nagu kuulda, olla Suleiman-Pashaa juba surma nuhtluse alla mõistetud olnud, aga kui Said-Pashaa walitsusele saanud, on ta asju nii kaugele  ajanud, et protsessi uueste arutama hakatud, ning seal on siis Suleiman-Pashaa suurest sõakogust 13 healega 25 healest 10 aasta peale mangi mõistetud,  kus juures ta ühtlasi kõik omad iseäralised õigused  ja auud ära on kautanud. Saksamaalt. Kiriklased. Peale selle kui minister  Falk Preisi parlamendis kiriklaste laimajad suud kinni oli pannud, katsuwad need nüüd töiselt poolt omale tunistusi appi wedada. Nii kirjutawad nüüd kiriklikud ajalehed, et kiriku malitsuse all (regulatiwe järele) kaswatatud mehed needsinatsed olnud, kes aastal 1864, 1866 ja 1870 nii suurt tubliust awaldanud, nii et neist tunnistadi, et „rahwakoolmeistrid" needsinatsed  olnud, kes oma kaswandikudes waenlaste wasta wõidelnud ja nende üle wõitu saanud. Selle wasta näitawad aga nüüd Saksamaa wabameelelised ajalehed, kuidas kiriku walitsuse all küll palju katekismust  ja laulusalmist päha õpitud, aga wäga wähe rehkendamist. Nemad rehkendanud siis ette, kuidas kiriku walitsuse all kaswatatud noored mehed sõa ajal alles 12 künni 15 aastat wanad oliwad ja Saksamaa  wõitude auu sellepärast mitte sugugi kiriklaste kaswandikute ja kaswatamise auuks ei wõi langeda. Kes aga noori mehi näha tahab, keda kiriklaste walitsuse  ajal kaswatadi, see wõis neid tuhandate kaupa seal näha, kus wiimase parlamendi saadikute walitsemise  ajal soziaal-demokraatlased omi saadikuid walitsemas  oliwad. Nõnda kirjutawad nüüd Saksamaa wabadmeelelised ajalehed ja panemad kiriklaste suud uueste kinni. Üks Keisri kiri kutsub Saksariigi parlamendi  12. Webruari kuu päewaks kokku. Würst Bismark on 5. Webruaril Berliini  linna jõudnud. Nalja Mart ja Kalja Pärt. Nalja Mart: Mis kiri see on, mis sa seal majast majasse kannad? Kas sa mõni uus hingekirjutaja oled, wõi mes? ae! Kalja Part: See on üks tänukiri minu onupojale, et ta oma suure Holsteini kahehobuse wankriga sõnniku laudast  wälja aitas wedada. Nalja Mart: Mis seal kirja sees siis seisab? Kalja Pärt (loeb): „Auus suguwend! Armastus on usu-elu rist. Teie olete tänawu mitu korda seda risti oma suure koorma peal kannud, ja meie oleme sellepärast kokku seutud, ilma et Teile mingisugust kasu sellest oleks saanud. Ja kui Teie oma püha elu läbi wihma lasksite sadada ja wilja põllul kahesülla kõrguseni kasuda, siis laimati  Teid pealegi ja üteldi, et Teie seda oma kasu pärast tegite. Teie aga ei kuulnud sellest ühtegi, waid wõtsite kõik meie walla rinna lapsed oma hõlma ja imetasite nad oma karja piimaga suureks. Aga kas meie emad Teid selle eest vM kaissu on wõtnud? Ei sugugi! Kes on nad nii pimedaks  teinud, et nad oma meeste poole hoiawad ja Teist lugugi ei pea? Kes on nende südametest kõige kallimad ja õrnemad tundmised wälja kiskunud? Aga meie mehed, kes meie omad nimed seie alla paneme, oleme tublid, mõistlikud  ja terawad, meie paneme Teid igal koorma weul julgeste  oma hobuste selga, anname ohjad Teie kätte, hoiame Teid jalgupidi kinni ja hõiskame, ning waata, ratas ei lähe ilmaski roopast wälja! Kui ka terwe maailm Teie sõitu naeruks peaks arwama, meie teame, mispärast meie Teid täname ja auustame. Wõtke siis meie auustamist lahkeste wasta ja hoidke oma suur wanger walmis määritud, kui õige aeg on!" Waata, nii on meie kiri, ja et ta õlge mõjuks, oleme teda kana werega kirjutanud. Nalja Mart: Aga see tänukiri näitab minul natukene  weider wälja. Kas siis sinu onupoeg wihma ja wilja tegija on? Kalja Pärt: Seda olen ma nõnda tema soowimise peale sekka wotnud, sest muidu krrja trükki ei panda. Seitungid  jutustawad üksi seesugust suuri tegusi, mis kõik inimesed  mitte teha ei wõi. Nalja Mart: Ahso, sina tahad oma onupoega kuulsaks  teha! Anna oma kiri seie, wa Nalja Pärt nõnda wõin sind täna nimetada. Et nali suuremaks läheks, kirjutan  ma oma tumma sulase nime ka sinna alla, aga üksi selle tingimisega, et kiri Wastlapäewaks tõeste trükitud on! Kirja wastused. 73) *** Olge südamest tänatud selle kauni anni eest. Palume  wäga, et töise nimetatud kirja pea taga järele saadaksite. 74) Juuru abikomitee. Täname wäga nende sõnumete eest. Aga tänukirja, mis Sakala wäljaandjale juba saatnud olete, ei wõi meie mitte trükkida, sest et meie omalt poolt mitte rahwast kahte jakku ei soowi  lahutada ja kõik kodumaa asjad kõikuma panna. Kirjateel pitkemalt. 75) M. A. Wähe nime all. 76) J. K. T—s. Oleme protokolli tänuga kätte saannd, leiame  teda aga tiig lühikese ja puuduliku olewat. 77) J. J. A—s. Wõime alles siis otsust teha, kui tööd läbi oleme lugenud. 78) H. K. M—s. Saame trükkima. 79) L. S. W—s. Saame awaldama. Esite läkitatud jutt on aja ja ruumi puuduse pärast nii kaua trükkimata jäännd. Saab nüüd ka pea ilmuma. 60) P. S. K—s. Iga sõnume eest oleme tänulik. Soowimise  täitmine ei seisa meie käes, saame aga seal ette panema, kus tarwis. 81) —bb— W—s. Wõime, kui parandanud oleme, trükkida. s Saame Teie soowi seal, kus tarwis, nime-84)  J M I—a ) tama. Loodame, et ta täitmist leiab. 85) Fr. K. K—s. Täname wäga nende sõnumete eest. Saame sellest asjast pitkemalt rääkima. 36) J. P. L—s. Neid tükka ja weel palju hullemaid tehakse nüüd igal Pool. Siiski on meil juba mõni sada peale 5000 lugeja. 87) R. N—s. Olge terwe. Oleme neid sõnumeid ka juba muialt saanud. 88) H. K. K—s. Saame ehk muudetud tarwitama. 89) J- T. W.-W—a. Palume oodata, künni sarnaste küsimiste  Peale ühel hoobil wastame. 90) J. P. W—s. Wöib olla, et edespidi ruumi leiame. Aga kahju, et Teie ennemuiste sest jutust pitkemalt ei rääkinud, see oleks seda kirja just meie ajalehele kõlblikuks teinud. 91) K. N. P—l. Kulla suguwend, Teie walmistate paar lonkawat  salmikut, kellest üks ei näe ja töine ei kuule, ja soowite, et neid Teie täie nimega trükki paneksime. Teie nime pärast wõiksime neid küll trükkida, aga Teie salmikute pärast ei ole wöimalik. Parem oleks, kui Teie salmiku tegemist täitsa maha jätakfite.