salli, oppetaja ei tohhi omma jutlust mitte enne ülleskirjutada ja parrast etteluggeda, waid ta peab sedda peast teggema, muido ütlewad  kohhe: jutluse etteluggemiseks on meil koolmeister hea kül, seks ei olle öppetajat tarwis;  muido head innimesed, agga sedda nad ei salli, et üks oppetaja omma jutlust neile etteloeb, waid ta peab sedda peast teggema.  Muud tähhelepannemise wäärt asja ei olle nende jummalatenistuse jures ennam, kui weel se, et nad omma surnute eest ei lasse tänno tehha. Tulleb ka ette, et mönneS kohtas  tuhhu naesed, kes parrast omma tuhhuwodi  aega, kirrikusse tullewad, enneste eest ei lasse tänno tehha. Se olli nüüd pühhapaewal enne lõunat, kuida lähhäb siis luggo parrast lõunat? kössid  sa. Jälle pühhalikul kombel ja nenda, et se päew maimus ja tões saab petud. Kello ühhe aeal hüab kelloke kirriko tornist: „Nüüd jälle üllestöuske Ja ruttust malmis pange." Kello pool kaks tulletab kelloke ueste mele, et aeg kätte jõuab, mil pärrast lõuna jummalatenistus  hakkab. Kello kaks hüüdwad kellad: ..Et tulge kokko pattused Ja ruttake süallused,  Teid armas Jesus kutsub! Kirrikusse tulles leiab öppetaja norerahwa koos ollemast, kolilapsed kuendama künni wieteistkümne aastased  ees ja leritud nored innimesed künni 48. aastased, tagga seiswad. Jummalatenistus hakkab jälle lauluga ja siis tulleb toetamine, mis ka palwe ja lauluga lõppeb. Selle peale lasseb koolmeister igga leritud noort innimest  omma näddalast kirjutuse tööd üks lehhe külg ettenäidata, et nenda neid kolist wäljakaswanud nori innimesi, kirjutuse tööga jone peal hoida; selle järrele iggaüht üks salm uest testamendist luggeda ja üks tük katekismusest  peast üllesöölda; se on siis pühhapäewa kool, mis kello 4. künni kello 5. kestab ja wägga kassulik näitab ollewad. Peale selle peab öppetaja weel öhto, olgo kas piible ehk missioni tundi ja kui ta sedda ei pea, siis käib ta weel öhto kolm ehk nelli tallo läbbi, et omma koggoduse hingedega rohkem tuttawaks  sada ja nendega jutto aeada. Surel pühhil on pärrast lõunat ennamiste jutlus kirrikus,  toetamine jäeb siis wälja. Ma pean selle rahwa auuks tunnistama, et ka nende koddune ello pühhapäewal wägga armas on. Lähhäd sa pühhapäewa õhtul külla wahhelt läbbi, siis kuled sa siin ja seal neid waimoliko laulusid laulwad ja astud sa ühhe sesugguse maeaöse sisse, siis leiad sa kõik maea rahwast laua ümber koos istuwad ja seal luggewad ja laulwad. Peale luggemise,  laulmise, ja pallumise, saab ka rohkeste armastuse tööd tehtud. Nad käiwad haigid, leski ja waesid lapsi watamas, neid trööstimas, manitsemas ja kinnitamas. Agga kui sa wahhest  juhtud üht nisso pöldo näggewad Vennaste  kaswawad, siis ärra mõtle, egga seal lustid ei. woi olla, panne agga hästi tahhele, küllad leiad neid ka seas ollewad; otse nendasammoti  on luggo ka Bessarabia rahwaga, leiad ka nende seast sesuggusid, kes omma pühhapäewa tühja jutto ja ilmaliko asjadega ärraraiskawad, istuwad, issiärranis hulga kaupa judi kõrtsis jodawa wina puddelite ümber,  kus ka saggedaste nokkimised ja nooklemised  ja wimaks ka weel suremad tüllid ettetullewad,  mis ennam issikeskes selletud ei sa, waid wallawannema tallitada jäewad, kes neid esmaspäewal peab selletama ja iggaühhele temma otsust andma. Bessarabia assunikude kodduse ello pruuk on wägga kido wäärt, ja ka sedda wäärt, et sest öppetust sünnib wötta. Hommiko töusewad  nemmad palwega ülles ja öhto lähhäwad nad palwega maggama; egga wötta Lal leiba, ilma palweta nenda peaks kõik riskirühmas  teggema: agga parrako! ei olle se meel kõigil prügiks sanud, ja wabbapdamad ikka sellega: „ei olle aega!" nago lähhäks senna pool päewa karmis. Mönnes küllas on se pruuk, kui kegi surreb, siis kirriko kella saab lödud ja sellega teada antud, et kegi surnud; agga sedda pruki ei olle iggas küllas. Omma  mattuste peale ei pällu nemmad ial wöeraid,  maid kõik koggodus wöttab sest ossa, ni paljo, kui se neil wöimalik on. Nende mattus hakkab: Surno maeas õue peal lauldakse  esmalt üks laul ja siis hakkatakse surnuga  kotto minnema, kus öppetaja, ehk kui temma koddo ei olle koolmeister ees lähhäb ja lauluga künni surno aea peale lahhäwad.  Surno lastakse hauda ja kõik mattuse  rahwas jäeb haua ümber seisma, kus 220