Sakala 2, Wiliandis> tZ- Januarikuu päewal lB7S> il. aastakäik. Poliitika, kirjanduse ja Mi,töö ajaleht. Wastutaja toimendaja ja wäljaandja C. R. Jakobson. Sissekord. Poliitika leht! Weel kord Eestlastest ja Lätlastest.  Poliitika  ringwaatus. Omalt maalt. Wiliandi maakonnast: Uusna wallamaja õnnistamine; ligimiste abi; õnnetused. Pärnust: Pärnu Eesti Põllumeeste Seltsi aastapaew; „Endla" seltsi aastapäew. Läänemaalt: Walla asjadest. Paidest: Sakslaste tänu - tunnistus J. Hurtile. Wõru maakonnast: Kohtumaja õnnistamine. Riiast: „Rigasche Zeitung"; Liiwimaa maapäcwa nõu. Peeterburgist: Wõidulaenu raha- paberid; koolide minister krahw Tolstoi, tanu-tunnistus  kindral Radetzkile; minister Walujewi haigus. Astrahanist: Hirmus  katk.— Wõeralt maHlt. Konstantinoopolist: Walmistamine  söa wasta; Türgi rahu-lepingu tegijad Wenemaaga. Hispaaniamaalt:  Mõrtsuka Moncast surm. Roomast: Peetri-penningute wähenemine. Nalja Mart ja Kalja Pärt. Kirja waswsed. Kuulutused. Lisaleht: Weehemamaad. Siga ja tema pidamine.  Umbrohtudest  ja nende kautamiseft. Õuna seemnete küsimisest. Lehma tarkus. Weel ükskord Eestlastest ja Lätlastest. 36 sees olen mina lühidelt selle küsimise peale wastust anda püüdnud, kas Lätlased Eestlasi, ehk Eestlased  Lätlasi oma keele piirilt ära nihutawad, kuida see jutt juba minewal suwel Riia Wene ja Saksa seitungide  wahel käsil oli. Siin tahtsin mõne sõnaga weel wanaft Lätlaste ja Eestlaste keelepiirist kõnelda, kui ka, mikspärast Eestlased Lätimaal Lätlasteks saatvad. Praegu arwatakse seda limera jõge, kellest Läti Hendriku ajakirjas (kroonikas) kõneldakse, praeguse Sede ehk Musta -jõe olewat, mis hommiku poolt õhtu poole jookstes, Purtniku järwe põhja poolse otsa sisse kallab. Sellest jõest saadik ja weel põhja pool seda jõge kui ka Purtniku järwe arwatakse Lätlasi elanud olewat, mille jõe juures ka preestri Hendriku kirik ja asupaik arwatakse olewat olnud. Kui meie aga neid Sakalamaa  wanemate kantside nimest „Oowele" ja „Purke" tähele paneme, kus need kantsid aastal 1211 Kaupost ära põletatud saiwad, kui ka praeguse Lätimaa kohtade  nimesi „Eewele", praegune Wohlfahrt, Purtniku järwe keskpaiga kohal hommiku pool, ja „Purkel" õhtu pool Purtniku järwe keskpaiga kohal Aloja kiriku juures,  siis ei wõi Läti Hendriku limera mitte praegune  Sede olnud, ega ka Lätlased mitte praegusest Sedest ja Purtniku järwest Põhja pool elanud olla. Selle järele peaks limera üks töine jõgi olema, mis lõuna poolt Purtniku järwe sisse jookseb, ja Lätlased ! aga lõunapoolse ja Eestlased põhjapoolse järwe poole ümber elanud; sest muidn ei wõiks selle järwe nimi Läti Hendrikus mitte „ Astigerwe - Eestijärwe" olla. Ka näis wana Hupel (Topogr. Nachr. Bd. 11l MK. 133) „ Sede "jõe üle kahtlaselt rääkiwat, üteldes: „Irs  mera jõgi peab wist Sede jõgi olema muidu ei oleks Hiärn Ergmäe lossi mitte limera kaldal ütelnud  olewat." See oja, mis Ergmäe all, on aga üks aru, mis Sede jõkke jookseb. Kui meie aga kaarti peal kõige lõunapoolist wiimse Eesti, see on Harglakihelkonna nurka tähele paneme, siis seisab see koheses winklis Purtniku järwe lõunapoolsest otsast weel tüki maad lõuna pool, ja nõnda praegune Eeweles ehk Wohlfahrt hästi Põhja pool. Nõnda wõib siis wõimalik  olla, et Eestlased Hendriku ajal Hargla kihcl.  konna lõunapoolsest nurgast künni praeguse Purtniku kiriku kohta ja sealt üle järwe kuuni Aloja kiriku juure, kus Pürkel (Lätik. Ungern pils, s. o. Ungru loss, Hupeli juures ka Purkel ja Pursküll) seisab, on elanud. Nõnda jääb siis selle maa tüki sisse hommiku pool järwe eesnimetatut praegune Läti Eewele, mis Läti Hendriku Oowelega üks oleks, nii ka Purke praeguse Pürkeli wõi Purkeliga. Eesnimetatut Eeweli kihelkonnast teeb ka Koiwa jõgi ühe hea kääru läbi, kelle nime praegu weel siin Eesti rahwa wana lauludes  ette tuleb, nagu ühes kiigu laulus ööldakse: Oh te hullu kiige sepa, Kohe na tennü neiu kiigu! Tennü wee weere pääle, Tennü oja otsa pääle, Tennü Koiwa kotteclle, Kalajärwe kaldeelle! Mõtlid mu merre minewed, Mõtlid wette weereweta, Mõtlid Koiwa lukkudeta, Kalajärwe kalduHtä j. n. e. Nõnda tuleb selle laulß sees weel kaks korda Koiwa nimi ja kala järw ette, t mis muidu mitte wõimalik  ei oleks, kui Eestlased mitte Koiwa ja Astijärwe ääre ei oleksiwad puutunud. Ka räägib üks siitmaa Saksa laulik Aleris Adolphi ühes oinas laulus (MA. 193.) Ema ja Koiwa jõest, kes ühe siitmaa wana jutu järele õed ja wennad olewat, aga töine töisest ära eksinud. Sette järel oleks siis Hendriku ajal Eestlaste  käes olnud Eeweli, Purtniin, Walga, Ergmäe, Ruhja, Salatsi ja suurem jagu Aloja kihelkonna maad, mis kõik Sakala nime all on seisnud. Kui Sede tõeste limera oleks, siis näitaks see mull wäga wõimata olewat,  ühe suwise ööga suure waega Ruhja kohast wõi Sede äärest hommikuks Raupa jõuda, kuida päät. XV. 8 2 seda öeldakse, kuna see lõunapoolsest järwe otsast ennem wõimalik oleks. H Kõigest sellest on siis nHha, et Lätlased wäga palju maad Eestlaste käest ära on wõtnud, aga kuida näha, ei mitte suurema töö Hpole ja waimuharimise läbi ehk küll wast kõige peenemad ja rikkamad Lätlased  siin Eesti piiri wastu elawad, waid nii, kui mina 36 sees olen ütelnud, et sageda sõdade läbi nende rahwaste wahel see maa tühjaks jäänud ja Lätlased  seda nõnda oma alla wõtziud. Kui aga Sede jõgi ikka limeraks jääb, siis Mwad Oowele ja Purke Ruhja ja Karkeli kohas olema Muud, mis nende nimed aga sugugi ei näita. Karkel ei ole Eestikeele muud, kui Kaartküla, sest Ergmäe lossV omanik Anton de la Barre oli oma eluaseme enne 1698 aastat selle nimelise  talude asemele asutanud, millest Kaartküla mõisa saanud) nõnda ei wõi Pürkel ka muud olla, kui Purküla. Praeguse Metsküla mõisa nimi „Otloodi" (Lätit. Luods Kuge!) näitab nüüdgi weel, et ta Eestikeele Põhjast on: „Ott" on karu ja „loot" kuul, s. o. Karukuuli mõis. Selle mõisa walla sees ei ole mitte ühte Eesti peremeest, wöib olla, ehk mõned sulased,  sest mõisa omanik on ainult oma peremeestele kõik kohad ära müünud. Muidu on Lätimaa üksikute kaupa kõik Eestlasi täis. olewat kõik mere äärne maa Eestlasi täis, künni Ummurgest ja Lemsalist saadik, kus pea mõnes kohas Lutikeelt ei kuuldamagi. Nüüd aga küsime wiimaks: Kust see tuleb, et Eestlased Lätimaal Lätlasteks saawad? See tuleb sellest, et neil mitte oma keele kirikut ega kooli ei ole. Muidu on neil kõik Jumala teenistuse kombed, usu õpetused ja raamatud üks, muud kui ega keel töine; see miib neid otse Lutikeele sisse, mis põlluharija rahwa juures tõisimiisi ei Mõigi olla. Aga tui neil EeKilecle Jumala  teenistused saaksimad peetud ja neil ka oma keele peal koolisi oleks, siis näeksime küll, kui palju Eestikeel  Lutikeelt mõnest kohast paigast ära nibutab. Seda näeme missist Kirbla wallast, mis Nuhja kihelkonnas ja Halliste kihelkonna piiri peal seisab, kuhu Eestlased sisse on tunginud ja Eestlasteks jäänud, kus mitte ühte Lätlast seas ei ole, sest et nemad Halliste kirikus käiwad ja neil oma keele kool ott. Muidugi on enne neid seal missist Lätlased olnud, sest Hupel ütleb, et Kirbla enne üks Wirkeni karjamöis olnud, mis wahetuse läbi ühe kirikuõpetaja omaks saanud, kellele kuningana Kris-. tiine 1652 päris-mõisa õiguse kinnitanud. Selbt läbi yn ka juur Liimi Lahmas, kes lia» Pärnust mööda mere äärt künni Toreida, Kotenhuusi ja Riiani ja sealt ikka meel edasi oli elanud, Lätlaste sekka ära kadunud ja uppunud, et neil nutte oma keele peal Jumala teenistust ei ole olnud. Üleüldse ei taha mina oma Läti naabrid mitte laita, maid neid toguni kiita, ct nemad oma koolist wäga hea korra peal peamad ja neid ka hoolega pruugimad,  kuna mina seda just Eestlaste juures pean laitma,  et nemad paiguti koolide seadmises ilmaasjata kidsed  on, ja mõnes kohas ka mägise oma lapsi kooli ajada lasewad. Kaoks see tuimus, mis mina ka tõeste loodan, siis saaks Eesti rahmas üks neist kõige esimestest  põlluharija rahmastest Weneriigis olema. Poliitika ringwaatus. Uuel aastal waatawad enamiste' kõik poliitika ajalehed omais ringwaatustes mööda läinud aasta peale tagasi, ja mis nad seal leiawad? Üleüldse ei ole ükski maa, peale Prantsuse maata, mööda läinud aastaga rahul. Seestpidised segadused ja tülid ja kirju olek waljasmaa poliitikas, see on igal pool kadunud  aasta pärandus. Ka Hommikumaa asjad ei ole mööda läinud aastal mitte kõige wähemat selginud. Et lugu nii on, paistab meile kohe silma, kui üksiku riikide peale waatame. Päris rahuleping Wenelase ja Türklase wahel ei ole weel mitte malmis ja alla kirjutatud. Niisama ei vle ka Türgi-Austria leping weel mitte maha tehtud. Podgoritsa ja Spush, mis Berliini lepingu järele Monteneegrole peawad saama, ei ole weel selle riigi kätte antud. Kreekamaa piirid on ikka weel õiendamata ja sunnib Kreeklasi, ennast suure kuluga sõale ette walmistama. Ida - Runüilia paistab nagu hirmutus terme Õhtumaale silma, sest et teda tulewikule lõpmata segaduste pesapaigaks peetakse.  Üleüldse hakatakse Türgimaa jagamisest rääkima, kelle elu jõudu otsas armatakse olewat. Kõik riigid tunnewad ära, et Hommikumaa asjade seletamises nende kasu seisab, aga keegi ei wõi ennast kiita, et ta selle lootusega uue aasta sisse astub, et neid asju rahulist^