aeal ommad kassa ramatud ja arwab sissetullikut  ning wäljaminnikut kokko, et nähha, kuida mödaläinud aasta tenistus olnud, kas jõuab waljaminnikut katta ja kui paljo tullewuse peale taggawarraks jäeb. Kui nüüd ilmlikus asjus nenda järrel katsutakse ja kassa seisuse arru teada tahhetakse, kui paljo ennam on sedda waimolikus asjus tarwis, et seal ka järrel katsume, kuida asjad on. Need iggawesed kassa ramatud, põlle meil siin agga muialt leida, kui meie süddameft, agga parrako! kuida leiame seal asjad ollewad? Saggedaste wägga pahhad ja sea! on wäljaminnik ikka surem sissetullikust, se on: et ikka ennam pahha, kui head olleme teinud, sest meie meel armastab itta ennam m a ilm aga kassi käes käia ja lemma  lustist ja rõmust ossa wötta, egga panne sedda manitsust, mis pühhakirri ütleb, tähhele ja sea! seisab ommetige selgeste ööldud, et mailm  ja temma himmo lähhäb hukka, agga kes Jummala tahtmist teeb, peab iggaweste ellama. Siin ütleb wahhest monni, kes ennam mailma,  kui waimoliko asjo armastas: ärra hakka jälle jutlust piddama, neid kuleme kirrikutes! Ärra panne pahhaks, armas söbber! kui sulle kostan: Jutlust ci mõista Postimees piddada, waid ta tulletab sulle agga nattuke mele, mis sul aasta löppuk tehha tulleb. Arwa ommeti järrele, kui mitto kord sa se aasta õlled kirrikuS  käinud; kui sa senna põlle sanud siis ei woi sa ka jutlust kuulnud ollewa. Kirriko  kellad kutsuwad igga pühhapäew ja pühhade  aeal: Et tulge kokko pattused Ja ruttake sü üllused rc. Sedda kuuldes mõtled sa: egga minna põlle ni pattune, nago tall ora hwas, nago hiljoti üks meile su sisse ütles. Se näitab  siis nenda, nago toll ora hwas on üksi patto orjad, linna rahwas on kõik inglid; agga meie arwates on assi just ümber pöördud. Olgo selle polest luggu kuidas ta on, se põlle meie assi keddagit selle polest nomida, iggaüks katsko kuida ta walmis saab, waid meie assi on agga se, mele tulletada, mis aasta löppo meie käest nõuab: Jssiennese järrel katsmist. Kuida hakkatuses ütlesime, on päike se aasta 365 korda tõusnud ja otse nisamma paljo kordi ka loja läinud. Kui sa nüüd igga päew rohkem  põlle sõnub, kui agga kolm korda, siis teeb se aasta kohta 1095 korda wälja; kui sa ei tahha uskuda, siis katsu järrele, kas tossi woi walle, et sa ni mitto korda õlled sönud. Kes kattis sulle so lauda? Kes andis sulle röga, et omma köhto õlled täis sönud? Eks sedda kõik põlle so Zumma! teinud! Temma on se wanna tru issalik perremees, kes meile meie igga päewast toidust jaggab ja ni paljo annab, et köhhud täis sanud. Kas olleme tedda siis ka iggakord selle eest mõistnud tännada  ja temmale au anda, et ta meid ni armolikult  üllespiddanud? Oh kui mitto korda olleme sedda teggemata jätnud ja omma söma laua ju rest ärra läinud, nago monned mõistmata  lomad, kes ei. tea, kelle anne se olnud, mis nad sönud. Paljo mötlewad: se on kõik mo omma, mis ma söön ja joon, sedda ollen issiennesele teninud. Wägga hea, wanna söbber,  mis sa ütled, agga kui Jummal so kätte tööd põlleks õnnistanud, mis õlleks siis sanud? siis õlleks nälg maeas olnud, nago sedda se aasta Samaras ja mitmes teistes Wennema kubbermangudes on, kus Jummal wilja põlle lasknud korda minna. Pöllomehhed on omma  töö teinud, otse kui mulal, agga et sellel siggidust polnud ei olnud nende sü waid Jummala  töö, kes meie katte tööd õnnistab ehk õnnetab, lasseb korda woi tühja minna. Möda läinud aastal on meil 365 päewa olnud, mis omma ellu-teed olleme eddasi käinud,  need on nagu 365 sammo, mis omma haua lähhemale olleme astunud. Need päewad,  mis selja tahha läinud, on meil tuttawad,  ja teame, mis nad meile tonud, kas head woi pahha, römo woi willetsuft, hädda, kurwastuft  ning ahhastust! Pörame agga silmad kord taggasi mödaläinud aea peale, siis teame marsi, kumb wanna taewa Tädike meile rohkem  jägganud, kas römo woi kurwastuse päiwi,  ehk mis pissarad saggedam ülle meie palge on mahha werenud, kas römo woi kurwastuse  pissarad, küllab sa siis leiad, et kurwastuse  pissarad saggedam so palgid kastnud, kui römo pissarad. Tuttaw on meil möda läinud  aeg, agga tullewik on pakso katte tagga, kellest meie silm ei üllata läbbi watama, sedda same parrast näggema, mis ta saab koma. Mõtleme nüüd wimaks weel nende peale, kes meie seast sel aastal omma rahhu und maggama  läinud ja praegu ommas rahhu kamb- 416