Klinton Mosier neist mõlematest kõnelenud, kuida nad wäljanäidanud, on sellega maga ühte käinud, mis weike Walter Ross neist oli tunnistanud» Oktobri kuu hakkatuses on politsei  arwanud tõeste nende jälge paal olewad, ja et Mosier ja Klark Wiladelwiast Newüorki läinud ning säält ühe weikese paadiga mere pääle söudnud. Kõik saarde wahed on läbi otsitud, aga midagist leitud; nii paljo on siis arwatud, et mõlemad kelmid ühe nende hulga saarde paal, mis sääl ümberkaudo, elokortert pidawad ja säält aeg aeal maisa maale margile tulema d» 13. ja 14. Detsembri wahelisel öösel on Long-Zslandi saare paal ühe weikese mõisa pääl Vargad sisse tunginud, mis aga teise maeasse ärakuuldud ja säält olla mehed püssid kätte tõmmanud ja senna jooksnud ja et wargad jooksu heitnud, olla nad nende paale lasknud; üks neist kukkunud surnud maha ja teine saanud.  raskeste haawatud; Wiliam Mosier oli surnud ja Joosep Klark raskeste haawatud; elanud ka aga niikaua, et tunistada woinud, et ta mitte ei tääda, kus warastatud laps olla. Mosier ei olla seda temale iial öölnud. Nende surnud kehad on Newüorki wiidud, kus Walter Ross, kes oma isaga senna oli tulnud,  mõlemad kohe äratundnud. Kus on aga weike Karl Ross? See on nüüd paljo raskem tääda, kui enne. Karta on, et need, kelle jures  laps marjul, ei julge, ehk kül lubatakse neid kõigist trahwidest lahti, last wälja anda, ei ka siis mitte, kui neile suurt, makso lubatakse.  Siiski loodetakse, et laps elusalt saab wälja tulema, ja tema wanemate kätte antud. Lapse isa olla uueste dolari sellele anda lubanud, kes ta lapse elusalt ta kätte toob ja ta olla selle trahwiga, mis rõöwled saanud, täieste rahul. Arwatakse, kui rahwa wiha natuke saab jahtuma, siis wiimaks keegi last saab tagasi tooma, et seda suurt summat raha, palgaks saada. Ncnda olnud asjad uue aasta hakkatuses sääl. Omalt maalt. Peruust. Leitud surno. See oli möödaläinud sügise, meie ei mäleta enam sel- geste, mil kuul, aga kari käis alles wäljas, slid Tahkurandas karjatset üht surnut metsast  leidnud, mis juba kaunis mädanemas olnud»  Surno toodi Perno sillakohto pääle ja tohtre järel waatamise hooleks» Maakonna tohter, kes teda läbi waatis, andis tunnistust, et mees mahalöödud, pea - luu olnud puru. Surno sai selkorral kabelisse pandud ja kohus hakkas surno sugu-wössa ja mõrtsuka järel otsima. Nii paljo kui teame, on tema suguwössa  kül leitud, aga mörtsuk alles warjo paikas  ; ta pole weel pääwa ette tulnud. Ehk ta nüüd inimeõte ees kül marjul, on ta Jumalal  ometige, kes ise püsti jures seisis, kui ta teist tappis, teada, kes ta on ja saab omal aeal ta pääle kohut mõistma, sest igaüks saab leikama, mis ta külmanud, olgo see hea ehk paha. Tappetud mees on Lihula wallast pärit, nimega Maddis Külaots, 19 aastat mana ja poismees. Sillakohto luba kirja järele, sai tema 28. Zanuaril mahamaetud, ja temaga ka ühtlase üks uuesündinud tüttarlapse  surnud keha, mis Woltweti wallast sillakohto  pääle oli saadetud, sest et arwatud, et ta ema teda marsi pärast sündimist, magama  uinutanud. Et asi alles järelkuulamata, seepärast ei woi meie sest pitkemat juttu teha, maid peame ootama, künni kohus asja saab üle kuulanud. Laavast. Jaanuari kuu 27. 28. ja 29. oli meil jo jälle laat ja nimelt hobuste ja lina laat, aga senna oli ka muud kaupa kaubale toodud, nendakui: wöid, mune, puunöua,  tali söidoriistu ja ka soola räimi ja wimma kalo, mis aga kõik heas hinnas peeti; wäikese kotti mehed pidid eemale hoidma. Esimesel pääwal oli kauniste rahwast koos aga teisel pääwal oli nende aru juba oige wäike ja kolmandamal pääwal koguniste kasin; kes wöis ka tulise külmaga kolm pääwa järge mööda laada platsis seista? Kes oma kaubitsemisega  walmis oli, ruttas jälle maja poole, kus sojutada wöis. Muud ei tea meie sest laadast midagit kõneleda; kõik läiund wäga hästi ja korralikult. Pernomaalt. Noore ra hwa elust ei ole igal pool weel mitte suurt asja ja jääb paljo selle üle nuriseda, kaebava ja põlastava; 51