Sakala St>, St j- S 2. WMandiS, 80S Detsembrikuu PSewal 1878. l. aastakäik. Uks poliitika, kirjanduse ja põllutöö ajaleht Mastutaja toimmdaja ja wäljaandja C. R. Jakobson. Sissekord. Poliitika leht: Aasta lõpetuseks. Rahwad ja nende wõitlemised.  11. Poliitika ringwaatus. Omalt maalt. Wiliandi maakonnast: Wiiratsi wald hea eesmärk; õiendus; Jlissa kooli pühitsemine.  Pärnumaalt: Nurjatu koolimaja; M. Grandti 25-aastane  ametipäew. Tartust: „ Eesti Postimees" suurendatud; Eesti Postimehe „weidrad ja lustilised" asjad. Wõrumaalt: Kontsert Aleksandri kooli heaks. Tallinnast: Suur kingitus. Tallinnamaalt:  Kõrtsi elust. Peeterburgist: Keiserliku Kõrguse Suurwürsti  Mihael Aleksandrowitshi ristimine; Peeterburgi ajalehtede lugejate  arw. Tiflissist: Osseetide saadikud. Wöeralt maalt. Saksamaalt: Studengi surm. Daanimaalt: Pulmad. Inglismaalt:  Kalifornia saadikud. Prantsusemaalt: Prantslaste wäline poliitika. Helweetsiamaalt: Surma nuhtlusest. Nalja Mart ja Kalja Pärt. Kauba hinnad. Intressi raha -paberite hinnad. Kirja waswsed. Lisaleht X» SV: Mõned õpetamise seadused. 11. Kes on kiriku müüride lõhkujad? I. Kuulutused. Lisaleht M St: Kes on kiriku müüride lõhkujad? 11. Meie laewamehed ja laewameeste koolid. 111. Minu soowimine. Lisaleht U SL: Terwe aastakäigu nimeleht ja sissekord. Aasta lõpetuseks. humalale tänu! üks aastakäik on õnnelikult ära käidud  ja üks aasta jälle õnnistusega ära elatud  maailma  rahwaste wõitlemtses üks tolmu terakene, maailma aja-meres üks weikene tilgakene! Uks aasta! Maailma  lõpmata aegades ja elukäikides on ta küll üks ütlemata weikene tolmu-iwakene, aga kes tahaks sellepärast  ütelda, et ühe terwe aasta aeg elawa põlwe rahwastele mitte ka üks suur asi ja pitk aeg ei ole? Ei! ühe ainsama aasta sees wõib ütlemata palju sündida,  ning kui meie maailma sündmuse raamatut uurime, siis leiame, kuidas sagedaste üks ainus aasta maailma elu ja olu oopis töiseks wõib muuta ja pöörata. Ühe aasta aeg on iga rahwa elus üks tähtjas ja pitk aeg, kui rahwas surma-unes ei maga ehk surma-unesse langemas  ei ole. Ka meile Eesti rahwale on mööda läinud aasta üks tähtjas aeg olnud. Meie ei tahagi tunnistuseks muid asju nimetada, kui seda üht, et meie poliitika elu mööda-läinud, aastal uue jõuuga liikuma on saanud. Kui mullu meie poliitika elu weel nagu mõm raba soo rahuliste seisis, kus põdurad männad ja kased oma kiratsewat elu elawad, mõned pardid wee lõikudes padistawad,  öökull uikab ja rebane tedre poegi taga nuusib: seal on tänawu, nagu oleks kraaw läbi raba tõmmatud, kes kõik mäda wee ära wiib ja maa tahedaks teeb, nagu hakkakfiwad männad ja kased uue oksades kahisema,  rohi tärkama, karjaste pasun läbi metsa kõlama ja usin põllumees uusi kodasi ehitama. iHes mööda läinud aasta waielusi ja wõitlemisi meie maa ajalehtedes  ja lennu-kirjades tähele on pannud, peab tunnistama,  et wiimaselt näidatud uus poliitika elu meie kodumaal tõeste liikuma on hakanud. Meie Eesti rahwas peame ennastsellest elust rõõmustama,  ja Jumalat tänama, kes teda nii elawaks ja liikuwaks on õnnistanud. Kui see elu mõni aasta nii edasi kestab, siis saab tõeste uus järg meie maale tulnud olema. Kus enne surnud raba soo seisis, saatvad  kaunid kaasikud kahisema, kuusikud kuhama, õie- rikkad aasad õitsema ja wiljarikkad põllud wilkuma. Põllumees walitseb oma walda, karjane walwab koplis oma karja ja öökullide päralt on öö. Kõik saab nii olema, nagu looduse seadus seda nõuab, ning kusagil ei kõnni kallid mehed kammitsas ehk takistajad tukatis. Kus looduse seadust lastakse tallitada, seal on igal asjal oma ase, igal meelel oma mõnu. Inimese mõistus on aga seesinane, kes kõik kaalud üheta sa hoiab. Kõik loomad ei salli aga mitte kaunist õitsewat elu. Rebaste õnne-põli on seal otsas, öökullide kaitsewad  piirid kitsad, ja kui karjane koplis niisamasugust kaja tahab teha, nagu laias laanes, ajab ta pasuna lõhki. Oh wäga palju on neid, kes hea meelega weekraawi  kinni paneksiwad, kust raba mest wälja juhitakse,  ja kes sellest iga künka otsas kroMuwad, kuidas mee liikumine ja maa tahedakstegemme kahjulik. Ja nagu looduses, nii on ka meie poliitika elus küllalt neid, kes seda uut elu seisma tahaksiwad panna, mis meie kodumaa poliitikas liikuma on hakanud. Iga isamaa poeg, kes meie uut rahwausliku elu teraselt tähele on pannud, peab aga ka tunnistama, et „ Sakala" niittee sugugi mähe ei ole ühes aidanud, seda elu sünnitada. Seda on meile ka jo sadas kirjas ülesse tunnistatud ja meie wõime selle peale õigusega uhked olla. Needsamad tunnistajad on aga ka meile näidanud, kui suur rahwa parema meeste rõõm selle uue elu üle on ja kui rõõmsa lootusega meie tulewiku sisse wõime waadata. Meie uut elu on katsutud lämmatada, meie kraawi, kelle abiga soo west käima pannakse, kinni matta, aga see kõik on ilmaaegu olnud. Nüüd öeldakse wastalistest,  et see elu ja liikumine rahu rikkuda, sõbrust segada,  aga mitte ühtmeelt ei ülendada. Armsad wennikesed,  just see liikumine ehitab uut elu, punub uut põlwe! Laske ta aga kestab nii kaua edasi, künni kõik raba west kadunud, kõik udud unustatud on, ja kaunis  rahu saab iseenesest tulema. Rahu kosutab küll, aga mitte surma-rahu. Rahu on üksi siis kaunis, kui wõitlemised eel käisiwad ja asja selgitasiwad. Meie aga elame weel paksu udu sees, ja sellepärast läheb meile weel palju wõitlemift ja waidlemist tarwis, kui rahu tohime soowida. Õnnistagu Jumal ka uuel aastal meie kõikide tööd, et üheski isamaa asjas seismist ei tuleks, waid kõik nagu mööda läinud aastal mõnusaste edasi läheks! Rahwad ja nende wõitlemised. ii. Tartus, 29. Nowembril 1878. Kui inimeste toimetused niisama reeglimõedulisel sammul edasi läheksiwad, kui tänawused aasta aegade muutmised kalendri ülespandud tärminidega, siis ei wõiks kellelgi kaebdust olla. Meie elame praegu sügise lõpetusel, pühapäew nädala Pärast algab talw, wõib olla temaga ehk temaga ühes ka talwised ilmad, külm ja lumi, kellest töine tänagi jälle nalja mängib, mis ennegi mõne korra sündis ja tagajärel muud ei jäänud, kui muda kaswatus. Minu wiimati (maata „Sakala" U 30) pooleli jäänud koolide jutustus pidi ettewõetud nõu järel ka käesolewal sügisel lõpetust leidM, aga „inimene mõtleb ja Jumal lükkab." Tema wiibimiseft ei karda ma siiski kahju, aeg küpsetab  asjad, sellepärast kõik tulewiku põldu külwatud lootused ial hiljaks ei jää, maid sedamööda, kuidas õnnetuuled  ja parajad ilmad seemne idanemist saamad kosutama,  hiline külm wahel warasest mööda läheb. Noore „ Sakala" põld on nagu iga uus asuws praegu meel kitsas ja mitmelt poolt waenlastega ümberpiiratud,  kes (kas kadeduse ehk kasu pärast?) tema Masta sõdiwad, teda maha suruda püamad ja kui Mägi neil tahtmisega ühte ulataks: järsku surnuks kägistaksimad.  Käiks nende wõitlemises nende wõitlus otsekohe teel, seadusliku sõariistadega, siis wõiksime selle üle rõõmustada, sest mida hoolsamalt milja sõelutakse ja kuulutatakse, seda paremine lahkuwad tuumakad imad alustest ja libledest wälja; eesseiswas mõitluses tuleb aga kahetseda, et tõe armastus ja osawus kõrwale jätetakse,  põesaste ja nurkade tagant pool salamahti hoopa rabatakse ja siis Mastaniku eest pakku plagatakse. See ei ole mitte wahma sõameeste kombe ja miis! Nemad kiitlewad oma mankumata seisupaiga igawest kindlust, ommetegi näitab nende tegudest enam kartust kui julgust mälja paistma, muidu ei püaks nad wägiwaldselt mastanikude  suust kinni sulguda ja neid, kelle üle neil rohkem  Mõimust maletunnistust andmisele sundida. Kui ühel luba on töislte rääkida, kuda ta mõtleb ja teab, siis peab ka töisel wabadust olema, oma mõtteid  ja teadmist wärwimata tõsidusel awaldada, kuda südame tunnistus teda käsib ja õiglase mehe kohus  nõuab, kui ta warjukandja petis ei taha olla. Meie Mõime küll ise ennast ja kamalusega ka töist inimest  petta, aga Jumalat ei jõua keski petta.  Maakera  peal ei ole täna päewani midagi parandamist ja uudist ilmunud, kellest omal ajal laia kisaga paksu tolmu ülesse ei keeritatud, otsegu loodeti sellega rahwast kurdiks  ja pimedaks teha; aga kisa waikes, tolm langes  maha, ja seda hiilgawamalt tärkas warjutuse alt peasnud päikese tera inimeste stlma. Käratsejad ja möllajad oliwad suuremal osal igakord oskamata inimesed  , kelle lühikene oid waidlemise asjade põhjusest midagi ei teadnud, waid kawalamatest, kes enda nahka turule ei raatsinud kanda, taga ässitatud saiwad. Et wiimasel ajal mitmel pool ristirahwa keskel asjad wäga sassi läinud, mõne inimeste seltside hull ja kuri mässamine nii ülekätt wõtnud, et mitu wiletsat  nende seas, püha seadustest lugu pidamata, ei enam Jumalat ja tema ülemat käsku ei tunne: kes meile sõnakuulikut allaheitmist ja kohuste täitmist ette kirjutab. Säherdusel kurwal 100 l ei wõinud siis tulemata  jääda, mis targemad tõemeelelised ammugi ette kartnud, et Keisrite ja Kuningate wasta mõrtsuka tööd püüti teha. Nende kurjategude kuulutus äratas ühekorraga  kui äkiline müristamine rahwad raskest unest, kes nüüd kohkudes silmad laiemale ajades märkasiwad, et nemad, kes teab kui kaua juba, äkilise kuristiku kal-. dal seisnud, aga seie maani paksu udu pärast ei olnud tähele pannud. Muidugi tõusis nüüd suur kahin ja