tahtnud ja siis zMe esfiWesest hingata sanud, kui tee otsas MuV; seal olla ta ennast jälle innimefe tundnud ollewad. Immeks on panna, nMpärrast rohkem pilletisi saab müdud, kui platsist waggonites on, ehk mikspärrast ei panda üht waggonid jure, kui ruum kitsas, jäeb wastamata  küssimisekö. Kussagil ei ella ni paljo ja mitmesuggu ja seltsi rahwast seggamine, kellel  omma ellowisid ja harjutud kombed jures, kui siin, ja kussagil ei reisi ni mitme kessine rahwas ühhe waggsnis, kui siin lõuna polise maade sees, kus siis iggaüks omma maast maddalast harjutud kombel hingab, mis kitsa rumi sees luhwti ni paksuks teeb, et üks harritud  ja penemat suggu innimene üsna päiwis  on, nendega ühhes waggonis reisides. Maast maddalast harjutud wisi, seal nüüd korraga taggasi hoida ja Lnnimeslikul kombel ellada, on raske ja surema hulga jures koggoniste  wöimata; selle polest on siis reisimine issiärranis ühhel pallawal aeal, nago meil se aasta olli, tõest üks piina assi; pöhjapolises maades, on luggu ses asjas wist paljo parrem,  esmalt ei ella seal mitte ni mitmesuggune rahwas läbbistiko ja teiseks põlle seal ni pallawad  ilmad, kui lõuna pool. Kirja saatja kaebab isseärranis kahhe suggu rahwa peale, kellega ühhes reisimine wägga raske ja waewaline  ja need olla, esmalt: maal ülleskaswanud,  nattuke kõrgema pulga peal seisawad naesterahwas kes habbi seljatahha wiskawad, ja teiseks nored Judalised, kes saggedaste merrehaigust  sawad. Warsi selle järrele, kui sedda arru sawad, et haigus tullemas, siis kogguwad,  ni paljo, kui seal Judalesi on, kõik senna temma ümber kokko ja wöiawad temma kahwatand  silmnäggo sitroni sahwtiga. Se pitk pöudne aeg, olli wilja kokko pannemiscle wägga ommane, agga suur töörahwa pudus olla ommetige sedda tööd wägga pitkendanud ja ehk kül kaks rubla päewa palgaks lubbatud,  põlle neid siiski sada olnud. Selle ülle ei woi just kaebada, et worisi pissut sisse tulleb, agga sellegi pärrast näitab meie kauba ajamise assi kauniste kammitses ollewad, ei tahha kuidagi eddeneda. Et nissude hinnad liig oddawad, se näitab ühhe Odessalasele nago sureks laemduseks ollewad ja toob suurt kahjo. Möda läinud näddalal kõikusid mitto kauba- maea ja Mid nago taewad kange tormiga randa aetud , kus lMgemist karta olli; meie saddam seisab laewadest tühhi; suur rahha pudus on iggapaine assi ja mölla peale ei anta middagit, ustus on kaddund, siiski ommetige  ei olle karta, et mönned sawad kaela murdma. Ka maeade mümife polest on suur tule wahhe aeg, kellel just tais summa põlle wäljamaksa, ei prügi kauplema hakkata; kaupleb  ka kegi ja maksab muist hinda ärra, agga ei jõua parrast termini piddada, kaup lähhäb katki ja ostja kautab sisse maksetud summa, nago hiljoti üks ostja olla 200,000 rubla, mis ta käerahhaks andnud, piddand kautama, sest et põlle jõudnud terminil kõik summat wälja maksa. Sured uhked maead seisawad  ennamiste tühjad, agga keskmise seisuse rahwal suur kortrite pudus ja sepärrast üür ka wagga kallis. Se többi, õige ruttust ja ilma waewata rikkaks sada, hakkab iggast küljest  päewa ette tullema, need lotused kadduwad  agga jälle, nago tühjad unnenäggemised ehk suits tule käes. Sedda hopi on nüüd se aastane Ahwrika maa pallawus, kuulsa kauba ajaja Odessa linnale  annud ja sedda iggatpiddi kammitsasse pannud; agga küllad aega möda asjad jälle parranewad; sest otse kui üks többi innimest mahha rewwib ja wodisse wiskab, agga aega möda hakkab ta jälle parranema, saab wimaks üsna terweks ja tuggewaks, et jälle tubliste woib tööd tehha, otse nendasamma on kaubitsemise  asjus, kus ka wahhest mõnda takkistus!  ette tulleb, agga aega möda jälle parraneb  ja korra peale lähhäb. Päewa paiste tulleb wihma järrele, nenda ka nutto järrele rööm ja raske aea järrele, õnnistud aeg ja löbbus tallitus; otse nendasammoti saab ka Odessa rahwa kurwastus pea römuks mudetud  ning nende kauba ajamine jälle õitsema. Ommalt maalt. Pernust. Rootsi lauljad, ülleüldse kuus meest, kes möda maadilma, ühhest linnast  teise reisiwad ja laulo kontftrtisi andwad ning nenda ennestele rahha teniwad, ollid 306