enestele körwa taha kirjutama ja kui küpset rooga suhu püstma, iseäranis, mis poolitika asjust saal seisab, sest et nemad iial sääl juures  pole, kui neist asjust kõneldakse ja neid läbiräägitakse, waid könelewad, mis kuulnud; nago see seda korda söaga olnud; siin ja sääl kloppitud wana jahust kotti, mis kauniste tolmunud  ja see olla poolitika päikse ara warjanud  ning taewa alust pilwe pannud, ja seda nähes on üks wäljamaa seitung ..Nordd. Allg. Ztg.", kes enne selle wasto kõnelenud, ometige pärast suu lahti teinud ja oma kartust ja kohkumist,  teistele täädustanud, ning üks teine seitung, pääle selle, kui hobuste wäljarviimise keeldus oli kuulutatud, on oma, muido wäga lahket nägo, kortsu tõmmanud ja paksud mure pilwed tema nägo katnud. Et rahwas jälle waigistatud saanud ei ole mitte seitungide töö, waid see on paljo enam poolitika ringist wälja läinud, mis ka ühe paljo kindlama põhja pääl seisab, kui see, mis seitungid täädwad  kõneleda. Nüüd möödaläinud aeal, on jälle terawad keele nooled, nii seetse- kui wäljaspoolise poolitika  asjade pärast, würst Bismarki pääle lastud. Kloostrite saadus on kõige täniste asjade seas Ultramontaanlastele kõige tetawamaks  pinnaks silmas ja südames torkimas olnud,  seepärast katsuwad nad weel ükskord, kõik masinad liikuma panna, ja würst Bismarki,  kui rahorikujat, rahwa silmade ette maalida. Nenda kõneleb ..Nordd. Allg. Ztg." wiimaste numrite sees, et ta ei taha tema eestkostmistest midagit kuulda, waid ütleb seda tõeste tõsi olewad, et asjad winnas seisnud. Sellega peawad nad nüüd rahul olema; aga ometige ei olla see wöimalik, seda küsimist: ..Kas praegune pürjerite kooS olemine peaks pitkem aeg kestma ja jäädaw olema ja kas kõik maa wöib ennast rahule anda, et lubatud rahu ka tõeste rahuks jääb?" Seda ei taha kõik mitte uskuda ja senna juure lisatakse siis weel see küsimine: ..Kas siis tõeste see suur söa kara kõige kauplemise ja muu tööde edenemist  kamitsasse on pannud?" kuida seda töendakse.  Sääl saame siis kül pea nägema, et Meie üht metsa jämeda puudega mitte pole näinud ja ka seda, et söa kära seda wähemadki täkkistust kauba ajamise ja muu tööde edene- misele pole teinud. See on juba, kuida sääl kirjutakse, ammu enne söa kära, sandiöte ja wäga waest wiisi läinud; juba selle aasta hakkatuseS on sest jutto olnud, et asi see aasta kül mitte paljo paremaks ei saa minema. Tehtud  pattud see on wölad on juba liig suured olnud. Riigi paberid ja raudteede walitsused,  ei ole söa lärmist ka mitte kohkunud Saksa- ega Prantsusemaal, waid oma soodu edasi läinud. Ametmeeste ja kõige tööde takkistamine tuleb  enamiste sest, et töömeeste ja päiliste palgad  liig kõrgesse tõusnud, nad olla nii häbemata  kõrged, et keegi neid enam ei suuda maksa ja sest tulla siis, et keegi oma töödega ei taha malmis saada. Üks Prantsuse riigi poole hoidja ja tema eest sõdija on ka ühtlase  isamaa sõber seda suurt kasu äranähes, mis ühel maal sest on, kui ta odawalt tööd teeb. Üks Sakslane ja isamaa kaitsja ei mõtle selle pääle, mis maa, waid mis tema kasuks tuleb. Suure kotti mehed ja rikkad hoidmad endid teiste selja taha ja mötlewad: eks ole aega! ootame seni künni meel odawamaks läinud. WiirnakS kaebatakse weel raha asjade üle; need olla ühes wäga põlastamise wäärt seisuses.  Wabandamata tõsi olla: kuld raha putuda wäga pisut silma ja otse nendasammoti kaduda ka hõbe raha aega mööda ära; paber raha olla nende asemel jooksmas ja ikka lähemale  tulla see põlastamise wäärt aeg, et see suure kuluga nöuetud kuld raha seisus ja tema pruukimine kogoniste ärakadunud ja kui üks mööda läinud unenägemine, weel meele saab jääma, mis ka suuremat kasu pole saatnud, kuid seda, et hõbe raha asemele, paber raha tulnud, mis midagit wäärt pole. Need asjad on siis, mis läbi mitmesugused mõtted nende südames saawad sünnitatud ja et söa kartus neid tülitab ning rahutumaks teeb. Kui nüüd kõige nende asjade juures mõnda wöib mõtteida ja ka mõnda saab mõeldud ning räägitud, siis ei ole see wissist imeks panemise wäärt, sest kes peaks kül sõda ja werewalamist armastama ehk kes peaks kül seda soowima, et ühe maa ehk riigi rahu saaks rikkutud, igaüks soowib ometige rahus elada ja rahus ka ükskord surra. Ja et Saksa 170