Perno Postimees ehk Näddalileht M S. 1874 ZMnes neljapäew 17. Januaril.^j aasta. Ses lehhes seisab: Tallorahwa kolidest Eestimaal 1872/73. Ommalt maalt: Pernust: Nurrisemisest. Äkkiline surm. Pernomaalt: Kolimaea õnnistamisest. Riast: Anded. Maea piddamise eestkujo. Tallinnast: Krono wölgade tassumisest. Peterburgist: Samara sõnnumed. Merre süggawdamisest. Odessast: Wilja weddo. Wõeralt maalt: Saksamaalt: Elsas - Lootringen. Prantsusemaalt: Rahha pudus. Ketserina Eugenie. Pankrottid. Penangist: Söa platsist. Hispaniamaalt: Pahhandused. Tallorahwa kolidest Eestimaal, aastal 1872/73. I. Meie tallorahwa koli asja woime meie ühhe Lapse sarnatseks arwata, kes smma emma käe körwas käima öppib ja aega möda ikka tuggewamaks  saab, et issi wimaks ilma awwitamata, kindla sammudega woib eddasi astuda. Ni kaugel ei õlle agga meie koli assi weel mitte, sest et rahwas koli kassust sedda õiget arru põlle sanud, waid weel ikka kange sundmuse läbbi peab takka lukkutud ja eddasi aidatud sama. Kui nüüd nende wasto tõrkumine ka kül paljo wähhemaks janud, kui se ennemalt olli, siiski põlle se weel mitte üsna kaddund, mis parrast siis ka öölda woime, on tunda, et nende arru kaswamas, kes jubba kolisi hakkawad  armastama ja sedda ärratundwad, et sealt kassu, agga mitte kahjo ei tulle. Tänno Zummalale, ei olle nende arro, kes kätte ja jalgega, nago se enne olli, kolide wasto seisid, ennam ni suur, waid andwad nihästi möisawannemate,  kui öppetajate peale käimisele järrele, ja tewad lahkemalt, kui kolide tarbeks middagit kehha on. Kolid kaswawad ja sawad tuggewaks,  nende käe körwas, kes Jummalast neile kaitsmiseks ja tulgutamiseks seatud, egga tüddine  sepärrast sest ärra, neid juhhatades ja awwitadeS,  sest et lodawad neid, kui omma kaswandikusi  ni tuggewaks sawad, et issi pärrast käia sudawad. Jummalad tahhame meie selle eest tännada, et ka mödaläinud koli aasta, sest tunnistust annab, et meie kolid kaunis pitk sam eddasi sanud ja meil kindel lokus on, et koli assi ülleüldse meie rahwa jures, kindlat juurt saab wötma, kennaste kaswama, õitsema  ja wiljakandma. Jgga koli aastal kaswab nende arru, kes Jummala õnnistust, koli läbbi ärratundwad, suremaks; issiärranis weel nende läbbi, kedda kool issi kaswatanud. Nende tüddimata waewa näggemise ja holekandmise läbbi, mis need näwad, kes kolide eestmurretsejad  ja tulgutajad, öppib rahwas ka sedda suurt kasso ärratundma, mis kolidest tulleb, nenda, er wastoseismine pea üsna saab kadduma  ja nad hea meiega awwitama, et koli assi löbbusamalt saab eddasi minnema. Et meie koli assi tõeste eddasi läinud, sedda tunnistawad allamal seisawad numred. Mei