nendele käsku andnud, selle eest hoolt ja muret  kanda, et Muhamedaanlased Kristlaste wastu wennaliku armastusega peawad jõudma,  ega koguniste mitte neid taga kiusama, waid ühelmeelel isamaa eest wälja astuma ja seda kaitsma. Inglise asjade tallitaja nõutamise  peale, on Khehwket pasha ametist lahti lastud ja türgi merewägi käsku saanud, Odessa ja Sewastopooli üle walwata ja tähelpanna, mis saal tehakse. Kindraladjutant würst Dolgoruki, on 56. Aprilil, Bukaresti tulnud ning üht keiserliku käekirja Wenemaa keisre käest würst Kaarlile wiinud, kus sees suur Majestät need asjad seletanud, mikspärast wenewaed nii ruttust üle piiri Rumänimaale tulnud. Würst Dolgoruki on sellesamma päewa õhtu jälle tagasi sõitnud. Aprili kuu 58. päewal on kaunis rohkeste wene jallawäge ning suuretükki wäge Bukarestist  mööda, Giurgewo poole marsinud ja eila läksiwad kaunis suur jagu Barboshe poole; 5500 wene Tsherkessi meest on Walki kindlusse  läinud. Wene kommandandid on selle üle kaevanud, et Rumäni raudtee tallitus wäga waewaline olla ja Moldaus olla seeläbi, et Rumäni söawäed säält ärakutsutud, rööwli seltskonnad siginenud, kes riisudes ja rööwides  mõned maakonnad läbikäinud. Kuida juba enne telegrahwiga teadaantud, et Kaukasuse söawäed kindlat Vajasidi linna kõige tema kindlusega ärawötnud ja sääl seda linna ja kindlust hoidwad türgi karnisonid,  17l)V meest, on ilma wastu panemata säält wäljaläinud ning kõik oma ja söamoona mahajätnud senna juure lisab üks Wiini linna seitung järgmesi sõnumid, mis weneriigile  palju wäärt on; ja asi olnud nenda: Kõik see, et Bajasidi linn nii hölbsaste wenemeeste  kätte läinud, on türgi söapidamise hooletusest  tulnud. Neil aastail 1828 ja 1854, kus jälle Wene ja Türgi mahe! söatuli kaunis  suurel kombel põlemas oli, on selle linna ärawotmine wäga palju werd maksnud; molemilt  poolt langesiwad wäga palju mehi, enne kui linn wene walitsuse kätte langes. Aastal 1828 wõttis würst Tshawtshawadse linna tormis  ära ja aastal 1854 kindral Wrangel, kes Zy. Julil Selim pashat ärawöitis ja linna tormis ärawöttis, ei olnud seekord rohkem, kui paljast 1760 meest seda hoidmas, kes muidugi  teada, kartuse pärast põgenema paniwad. Kolm türgi soomus laewa, on 23. Aprilil, mitto tundi jarges Oltenitsa linna peale lasknud,  ehk kül sääl wene pattareisid polnud. Linna kodanikud pögenesiwad eest marjule, kuhu keegi sai ja oli selle üle wäga pahane, et Türklane oma wiha, ühe lahti ja ilma süüta linna peale wälja sülitas. Ise asi oleks olnud,  kui wene wägi sääl oleks seisnud. Türgi linn Reni, kus ka kedagist wöerast wage polnud,  saanud 23. Aprilil kolmest türgi soomuslaewast  tundide kaupa suuretükkidega lastud; peale 66 kuuli on nemad linna sisse wisanud. Niihästi Reni, kui ka Braila ja Oltenitsa kodanikud  on eest ärapõgenenud. Aprili kuu 26. päewa õhtul, on Türklased omas tulises wihas Jsaktsha linnast Satuleni kloostre peale lasknud ja seda ärapurustanud ning körwalised hooned ärapöletanud.  Piketi  lähedal on obrist Rosnowanu ühe eskadroni  Kalwaraalastega ühe seltskonna Bashibozukidega  kokku saanud keda ta ärawöitnud ja laiale pillanud; peale selle antakse säält teada, et Bashibozukid Piketis laewu riisunud ja ärapöletanud, kelle seas ka kaks Austria laewa olnud. Türklased pörutasiwad oma pattareidest Kalawati linna peale künni 26. Aprili kuu päewa ohtu, kellu wieni, siis jätsiwad  too seisma, wist sellepärast, et äranägiwad,  et nende kuulid ei jõudnud sennamaale lennata; Rumäni mehed lasksiwad Kalawatist wastu ja purustasiwad mõne laewa, mis Widdini  all seisiwad, ära. Getshitis, Matshini kanaali suu peal, juhtusiwad wene- ja türgi wagede jaud wastastiku kokku, kus kaunis wali suuretükkide paugutamine oli ja mis sellega  wagusi jäi, et türgi söalaewad ärapögenesiwad.  Aleksandropoolist kirjutakse 27. Aprilil, et sääl üks seltskond priitahtliku mehi, ühtekokku 25 meest, mis würst Nakashidse kommandust, Urr küla lähedal, olla üle Kurr jõe ojunud ja siis palja moekadega Bashibozukide peale läinud ja neid ärawöitnud, ning laiale pillutanud.  Sääl juures oliwad nemad üht insheneri  ohwitseri ja kolm Bashibozuki wangi wötnud. Eila 26. Aprilil, kui meie lendaw detashemang Kogismani linnakest oma kätte 164