järrel jäejad, kui st arrasurred, MOOrubla; olleksid st need 60 rubla muiale seisma pannud,  siis samad nad agga need 60 rubla ja mönned toppikad intressist' jure. Kas saad nüüd arro , kummas kassulikum on, kas surno-laekas,  woi mu koggo paik? Surno-laegas õlleks meie arwates liggi 34 kord rohkem ; noh, kes ei peaks tahtma ommakstele ennem rohkem, kui kassinam pärrida jätta, ja õlleks se, kes ennast senna üllesandmata jättab, wägga holimata omma wamili parrast. Kesk e-alisel aeal on ennamiste meie laste karri kõige surem  ja nõuab meie käest kõige rohkem; seal peab käige rohkem se meie meles seisma, et surm woib pea tulla ja mis saab siis neist nödrukestest? Meie korjame omma ello sees igga aasta ehk ka monne rubla kokko, agga kui kauaks woib sedda olla, tulleb korraga surm ja teeb korjamisele otsa peale, siis olle sellega rahhul, mis sa kastist leiad ja kui saggedaste  on ka sedda olnud, et warras need korjatud rublad ärra kossid, siis õlled st just nistmma tark, kui hakkatuses; agga surno-laekast  ei woi se summa, mis peale õlled ennast sissekirjutada lasknud, ial kadduda; se on ja jäeb ikka kõige parremaks. Jggaüks, kes sest asjast selgemat arro sowib, mingv ühhe seltsi tallitaja ehk agenti jure ja laöko asja ennesele weel parrem ja selgem ärraselletada, kuida ta kõige parrem ja kassulikum omma kokko hoidmist  ehk koggomist snrno-laekasse woib panna ehk tallitada laska; saab wist immekspannes kuulma, kui rohkeste sesuggusid seltsisi ehk surno-laekaid on. Õlled sa issiennast senna seltsi ülleandnud, siis könnele sedda ka teistele ja anna nõu, et nad ka seddasamma teeksid; nenda ei olle siis mitte ükspäinis sul sest kasso, waid sa teed ka omma liggimisele head. lil. Heida senna seltsi, sest et sa wanna õlled. Wannadus watab jubba ennam igga päew pitki silmi selle peale, et omma ello midda ennem  sedda parrem, surno-laekasse üllesanname, sest et seal saggedam mele tulleb: ei tea, kui kaugel wee! mo elloöhto woib olla ja mis saab mo wamilist, kelle seas meel paljo kolitama ja kaswatama; kui silmad kinni pannen, kes murretseb  nende eest? Kui noor põlli ka peaks selle peale mõtlema, et meie surma põues kanname ja temma igga silmapilk meie ello woib löppetada  ja se temma meles seisab: mis saab mo wamilist parrast minno surma? siis ei jäeks kegi ni hiljaks, et wannaduses weel se murre peab waewama: mis saab mo wamilist parrast minno surma? Siis lasseksid. kõik ennast nores pölwes ülteskirjutada. Mönni on weel pealegi  ni torre ja kidab: on ka weel parremaid hallikaid ja asjo, mis läbbi mo wamili eest woib murret petud sada, kui surno-kassa ongi. Sedda nüüd temmaga asjalikult ja põhjani läbbiräkides, woime pea leida, et need mitmet wisi wägga eksiwad ja et nad ennamiste kõik, kes selle hea ja tullusa asja wasto könnelewad, agga sesuggused on, kes omma wamilist middagit  ei holi; jägo nad mahha, kuida nad jäwad, surgo nad nälga ehk ellago, se on temmal üks kõik; tahhawad endid nago sellega wabbandada, kui ütlewad, et ka ilma surnokasti  abbita sawad üllalpetud; ja parrako ei olle nende arro ka mitte weike, kes nenda mötle.vad. Wötko agga kegi keppikse kätte ja käigo waesema rahwa urtsikud läbbi, küllad ta siis leiab kui suur nende leskede ja Vaestelaste  arro on, kes kõige surema puduse ja hädda küünde wahhele sattunud ja nimmelt sepärrast, et nende eestmurretseja olli surnolaekasse  ülleswötmist holetuse pähhä ja teggemata  jätnud ja omma ello sees agga üksi issiennese,  agga mitte omma wamili peale möttelnud,  mis neist siis peab sama, kui surm mind nende eest ärrakutsub. Oh kui wägga paljo ja saggedaste on neid leida, kus nende eestmurretsejad  omma ello aeal, wägga kerges te surnolaeka  liikmeks heites ommakste eest õlleks woinud  murret kanda, agga holetuse ja holimata mele läbbi, ommakste wasto, teggemata jätnud. Üks wanna sönna ütleb: Parrem hilja, kui ialgi! Wägga tössi, agga kelle otsa ette on se kirjutud, kui kaua ta ellab? Mönni mõtleb wahhest: Kui ma jälle linna lähhän, siis tahhan  ennast ka surno-laekasse lasta ülleswötta, ja linna koddanik woi päewa töömees mõtleb jälle: Home woi tunnahome, pean minnema ja ennast surno-laekasse laskma ülleswötta; agga wata! enne kui sa linna pole tahtsid minna ehk Home ja tunnahome, ei woinud sa ennam minna, ollid kas haiguse wodis maas, kust sa 318