olla kui mitmed teised. Uus kära on, senna kogub ikka rahwaft Nenda on siis ka lirimaal mõned endised mässajad ennast ja eestvedajaks tõstnud ja ässitawad rahwaft awalikule wastapanemisele. Üks nendest, kes hiljuti wangist lahtisaanud, kutsub rahwaft kokku ja ähwardab 250,000 mehega Dubliini linna alla minna; söeawäeft, kes ennast Zuulu-Kastritest  lüia lasknud, kiidab tema kergest wõitu saama. Rentijad ähwardawad igaüht oma keskift surmata, kes rohkem kui üks nael-sterling ühe akre! maa eest renti maksab! (6 rubla 28 kop. umbes 8 wakamaa eest), ehk kes ühte kohta rendtb, kus endine peremees wola pärast lahtilastud  sai. Ka' kiriku-öpetajad. kelle sõna siin muidu rahwa juures palju maksab, ei wõi selle rahutuma waimu wasta midagi teha; nenda on hiljuti rahwas ühte keelanud Jumalateenistust  pidada, kes Pühapääwal enne seda rahule maüitsenud oli. Riigiwalitsus ähwardab Saadikud Türgimaalt  ärakutsuda, sest et uus Minifterium seal mitte igas tükkis Inglismaa tahtmist tegema ei näita. Afghaniftani pealinn Kabnul on küll Inglaste  käes, aga mitmed rahwa suguarud sõdiwad edasi. Elnir Jakub Kaan on oma walitsust mahapannud; tema asemele tulla nüüd tema wiie-aastane poeg ja niikaua kui se täisealiseks saab, jääda maa taieste Inglismaa Jda-Jndiariigi  ametnikude walitsuse alla, mis neile palju muret teeb. Hispaania maalt. Murssia maakondas on hirmus maru olnud. Kange Jda-tuul on nii palju wett Mundo ja Segnura jõkke ajanud, et kõik ümberkaudne maa wee all seisis, nenda ka Orthuela, Krewilljente. Beniajani ja Torrekeera  linnad ja Murssia linna alewid. Raudtee on mõnes paikas lõhutud ja ka Murssia, Alikante  ja Kartageena wahel on mitmed kohad wee all. Uputus tuli nii järsku pimedal ööl, et rahwas omast warast lnidagi peasta ei wõi und. Häda Segnura ja Muuda madalikudes on kole. Inimeste ja lojuste surnukehad, põllu- ja majariistad  ujuwad wees. Abiks on soldatid ja matrused saadetud. Maru on eemale Lääne poole Andaluusia maa sisse ulatanud. Malaaga uulitsad oliwad wee all, raudteed ja telegrafid pidid seisma jääma. Ka telegraf Madridi ja Murssia wahel on seismas. Murssia ümberkaudu  on 49 inimest uppunud, 4 küla on häwitud.  Arwatakse umbes 500 inimesi surma saanud  ja kahju 30 nullioni suur olema. Tuhanded paluwad Kuninga käest abi. Kuningas pidi 8 selle kuu pääwal Murssia sõitma. Balkani poolsaarest. Türgi-maal on Me uus Minifterium. Said Pasha on ülem Minister, Mahmud Nedim Pasha seespidise asjade  Minister Aarifi Pasha Rnknõu-kogu ülem ja ka iga teise kõrge ameti peal on üks ametnik. Türgi walitsus on Inglismaa käest Küprose saart tagasi pärinud, sest et nüüd enam abi tarwis ei oleks, on aga Vastust saanud, et Inglismaa  seda ial tagasi ei anna. Inglismaa Saadik Laiard on Süria maad läbireisinud. Arwatakse, et Inglismaal himu oleks Aleksandretti  sadamad ja linna omale pärida. Raha puudus läheb ikka suuremaks: ametnikude palk on mitu kuud wõlga, sõeawäe palk mitu aastad; nüüd puuduwad ka rahad igapääwaseks tarwituseks.  Laenud ei taha korda minna; muist ei usuta Türgiriigile laenata, muist keelab seda Inglismaa. Monteneegro ähwardab Newesinjed wägise wõtta, kui Mrgmigi poolt seda heaga ei anta. Selle maakonna rahwas ei taha Türgi ametnikude  kätte uzaksust maksa ja ähwardab awalikult  wastahakata. Rahwal on sõeariistu, mida Monteneegro Poolt arwatakse saanud oleMa, M Albaneeslaste mässamist karta oli. Mõjsape omanikud põgeuewad linnadesse, kohaliste kõhtudel'  ei ole wõimu rahwaft rahule sundida. "Miinist tulewad sõnumid, et Albaneeslaste ja Monteneegro sõeawäe wahel selle kuu 12 pää- wal juba lahing olnud. Kuhu poole wõi! jäänud.  on weel teadmata. Albaneests maal walmistakse  sõeaks Monteneegro ja Serbia waSta. Jutu leht. Linmuwarga l Ä P s U ke. Jutt Paierimaa mägedest. (Mis poolele jäi.) Wana metsnik nikutas rahus olles, kui nägi et Robert oma südame pahanduse wasta wõideldes  weike SaViine käe peale wvttts za üle tema sasitud pea silitas. Pidi kõikl oma jõudu kokkumõtma seda nzeelehaigust peita, mida tema: muidu nii ulõiftkik ja pehme isa temale teinud, keda wist wana kamal linuumaras petnud oli. Kui poeg uksest wälja läks,, waatas mana Bush sügamas mõttes tema- järel. Näitas kahetsust  tundma, omjr ausa poja julgusest usaldamata rääkind ja ttda uüeste linnuwargate tagMamisele kihutand oli, kM wiimse aegade seesi palju pahandust tegid. Sagedast? küll wärises  tema oma ainsa, tubli poja pärast, kui se weel öösel oma metsajägu ülewaatamas käis. Wana metsnik, kes teenistuses halliks jäänud, tundis küll kõiki hirmusi ja kartusi, uus mägedejäägre  peale waritsewad; kõiki raskusi ja waewasi,  millega se oma kohust täites wöitlema peab. I. Kuusteistkümmend kuud oliwad möödaläinud. Wali talwe pidas jõge ja hallikast tarretuse kammitsas, ja mägine maa seisis särawa lume katte all. Kui üksikud, tuulest wäljalaotud hunnikud  paistsiwad mägimajakesed hiilgama walge katte seest wälja, mille all kenad rohukad ja ja õitsewad heinamaad ja karjamaad oma talweund  magasiwad. Jöulu püha oli ukse ees, ja pühal õhtul näitas, kui oleks Jõuluingel kõiki seda hõbeläiki üle maade ja mägede laotand, kaljuseid mäge st ja musta metsa selle ehte sisse pannud, mis igasi mäeharjast ja igast puu oksast wäljasäras. Öö oli maa peale langend, taewatähed läikisid selgemini ja selgemini. Teede ja radade peal hakkas uus elu liikuma; üksikud kujud ja suuremad ehk wähemad rahwasalgud tõusiwad paistma, muist üksi hiilgama lume ja särawa tähtede kuumas, muist tulelontide heledas  läikis. Kõik liikusiwad tasasel lumeteel edasi, weike kiriku poole, mille aknad lumehangede mahelt km põlewad silmad kaugele, läbi waikse öö wahtisiwad. Uksi waikse ja kodulise metsnikumaja ümber, kus weike Sabiine lahket wastawõtmist ja hoolekandmist  leidnud, oli wärske lumi tallamata. Kui üksine se ka igawas metsas seisis, pühade wasta ehitud näitas ka se olema. Wärske lumega  kaetud katus, jäätanud wiilud ja suured jääpurikad räästa all särasiwad kuupaistes. Et küll hiline aeg kättejõudnud, siiski koststwad hääled läbi aknaluukide; majarahwas oli ülewal ja walMistas ennast soojas toas kesköösese kirikukäigile.  ,Huu, õues on külmüfles wana Marta oma weike hoolealuse wasta, suurt rätikud üle karuse peakatte mässides. rõõmus Minl, et sooja sängi jääda kuuni Jõululaps tuleb. Küünla jätame põlema, Diana jääb iluste tuppa ja Sinu kaitseingel on ka Sinu juures. Piigista filmakesed kinni, Poe waeba alla, ja kui ärkad, pane tähele! siis on ka Jõululaps juba siin. Ole usin, jää jälle magama  !" „Kui ikka weel aegawiidad, Marta, siis ei jõua meie õigel aeal kiriku", kihutas metsnik taga ja astus pitka karwasaabastega uksest wälja, weel kord lahkest weike kojujääja poole tagasiwaadates.  Marta wirtsutas pühitsetut wett lapse üle, lõi omale risti ette, pani majauksed hoolega lukku ja astus oma herra järel, kelle kõrwas ka juba tema poeg ja jahiabiline käisiwad.  Ilm oli külm, lumi raksus jalgade all ja täie sammudega astusiwad mehed ees. Järelrutates  waatas Marta weel kord muretsema sil- maga tagasi, enne kui mets maja warjaS, kuS lapsuke magas, keda tema lahke ja sõnakuulelik meel wana Marta südame külge, köitnud oli. KmkuWad oliwad teerada mööda ümber weike mäe jõudnud. kui ka juba kiriku kell ja tõsised ja pehmed vrilnhääled nende körwa kastsiwad,  kui elalanud targa ja maga mehe kõne. Männämets. tähtedest särawa taewalau all sai neile kõrgeks Jumalakojaks, kellahääled hääled kõlasiwad im rõõmsad sõnumis Õnnistegija  sündimisest. Liigutud meelega kõndisiwad edasi, weike kiriku  poole, mis oma kitsa ehtedeta seinade wahele  öõsesi wõeraid kõiki mahutada ei wõinud. Palmetegijate keskis pöörasiwad nende mõtted, ennast pea pühitsetud öö tähenduse poole, miõ MÜHele õnnistust kuulutab, kelle süda malmis on, seda õnnistust waStawõtma. Üksi wana Martale tikkusiwad koorinatud mõtted palwete sekka, Ikka ja ikka pidi tema oma weikese hooles aluse oale mõtlema, ehk teda küll magas palwes  st südamest Issanda kaitse alla andnud oli. Mure ei tahtnud aga wanakesest lahkuda, ütlemata ja äramõistmata koorm rusus tema südant,  kui seisaks koledus ja õnnetus ähwardates üksiku maja läwe peal, ja õnnis rahu, mis täna uskliknde südameid täitis, ei tahtnud tema rindus  aset leida, Metsniku kodulised oliwad omal öösel kirikuteel  waewalt metsapuude marju jõudnud, kui üks küirus kuju, mana uartsaka waebaga kaetud,  räbaline kübar üle silme maotud, kõrge mändade takka lagedale ilmus. Wäljaastudes tõukas tema kübara kukla ja kuuwalgus maos kahmatand ja äralõpend waritsewa näo peale, kuhu rohkem mure ja waew, kui wanadus wagusi  sissekünnud olema uäitasiwad. Küirukil silmitas kaabakas lund, ja kui seda märskeist jälgedest tallatud leidis, wälkusiwad silmad külmetanud  kulmude all, ja rusikast metsa poole sirntates urises tema wihase häälega: metsnik, täna tahan Sinule Jõulukingitus! toimetada,  et oma agara pojaga meel kaua selle peale mõtled!" Rögisewa häälega pobisetes, astus tema wäsind  sammudega läbi lume maja poole. „Ja, Andres, aasta tuhthoones on mana kohakest murdnud, jalad on rasked, kui tinases kammitsas. Aga kui ma seda leekama näen/ kiristas tema hammaste mahelt ja wahtis koledast  hirwites metsnikumaja poole, Mll siis uut elukinnituft saan! Pean ma ka tagasi minema,  kust tulin, siis oli mul ikka üks rõõmutund  eluaegns. Se on mo esimene rõõmutuli, tõuseb se wastatae. :st, sus kustub teine, mis mul rinduS kõrwe-ud." Salasammul nihkus kurjanõuline ümber maja, waewaga ronis üle aja ja astus üle lumise muru, koerte haukumisest hoolimata, kes lautas ühest suust häält tõstsiwad. pEi ole kedagi kodu, kõik tühi. Aga kõik lumine ja märg," nurises tema ja wahtis ümerringi. Korraga wälkusid silmad; ulu all oli tema kuiwi puid ja hagu leidnud. Hirwites wahtis ülespidi ja mõetis mõttes leegi kõrgust, kui se üle katuse tõuseks. Toast kostis äkitselt koera heal; Diana, keda lapsele seltsiks jääti, oli wõerast haisutanud. „Haugu aga peale, paganaloom, küll sa pea küpsed!" urises kurjanvudja ja kiskus tõrwakaid kotist mida hagude wahele toppis. Nüüd wõttis tuletikud wälja, aga kas wärises tema käsi, wõi kõikus julgus, kurja nõuud täites weike tikute  ei tahtnud hagu sütitada. Tema kiskus tüki paberid põuest, mässis kokku ja tõstis tuletiku  akna poole. Läbi prao paistis w algus, toas põles tuli; koera haukumine kostis kaugemini.  Tulepanija muljus nägu wasta aknaluuki  ja wahtis sisse äkitselt, kui oleks piksenool  mahakärkand, käis järsk wäristus läbi tema keha. Wabisewa kätega pidas aknaluugist kinni ja wahtis üksisilmi läbi prao, nägu oli walge kui lumi. (Zääb poolele.)