toria, Pert, Adelaide, Melbourn ja Sidni lin. Linnad on suured ja uhked ja maa oma annete poolest kaunis rikkas, iseäranis karjamaade  poolest, sääl kaswatakse palju hobusid ja ka karielajaid, aga kõige rohkem lambaid; neid on saal arutumast paljo. Aga maa ta me nüüd ka missugune see maa ja missugused inimesed  sääl, kui päris selle maa rahwas on. Maa on suur ja lai ja tänini aga üksi ranna äärt kaudo tuttaw, sest sügawamssse maa sisse pole keegi meel läinud, mis selle poolest wäga waewaline olla, sest et see üks ksrbemaa, kus pissut wet leida, mikspärast see siis raske olla, kaugemale minna. Sääl olla ka waga wähä jahi loomi ja wäga pisut marju, mis sünniwad suhu pista, leida. Nii paljo, kui nähtud, peab see maa üks lage maa olema, kus pisut metsa, aga muido mätlik ja kuiw. Lõuna poolises kulges wasto randa, on kaunis kõrged mäed, kellest mõned 2WO, mõned aga künni BVVV jalga kõrged, mis iseenesest sinised näitawad olewad ja nende paalt jookseb suur Murrai jõgi maha. Põhja poolises rannas, mis saal maal sojem maa jagu on, ei ole aastas muud wahetust, kui et üks jagu aastat märg ja teine jagu kuiw on. Lõuna pool aga, otse nendasammoti kui meite juures, neli aastaaega, see on: kewade, sui, sügise ja talwe, aga meite ja nende aegade wahel on suur waks wahet. Meil on Juuli kuu see kõige palawam ja Januari kuu kõige külmem, aga nende juures on Juuli kuu kõige külmem ja Januari kuu see kõige palawam. Mis see maa iseenesest kannab ja kaswatab, pole suurt nimetamise wäärt, aga rahwas, kes nii mitmest maadest senna tulnud, istutawad  õunapuid, suhkro roogu, puuwilla põõsaid  ja seemendawad ka wilja maha, mis sääl, kuida kiidetakse, wäga hästi sigineda; enne pole saal muud nähtud, kui mõned üksikud leht mets-puud ja kena muru rohi maas kasivamad.  Elajate poolest on see maa ka kehwa  ja mis sääl ka on, need on kogoniste ise moodu, kui muial maade sees. Üks imelik saält maa loom on kängura, see ei saa muido edasi, kui hüppates; siis on saal isesugused koerad, ka mitmesugused linnud, kellest üht parodisi linnuks hüütakse ning pääle selle weel mitmesugustd liblikaid ja kärblast. See oli nüüd sest maast ja selle maa loomadest räägitud,  aga nüüd ka nattuke selle maa päris rahwast. Selle maa päris rahwas on Papua  sugu, Ms kõik keskmise kaswuga ja kelle ihukarw must; nemad on laia näo ja paksu mokkadega, aga wäga penikeste käewarrede ja jalasäärdega, ja neid arwatakse saal ühtekokko künni 266,666 hinge olewad. Riete poolest on nemad kehwad, sest neid nad paljo ei kanna, waid nende asemel tewad nad enestele puude lehtest wööd, mis ümber keha kannawad. Kus külmem , sääl panemad kängura naha selga. Nemad määriwad kõik ihu, aga kui see mitte wöimalik pole, siis silmnägo ometige üksi raswaga,  wärwiwad silmnägo ja rinnad walgeks ehk punnaseks, mis nende meelest ilu peab tähendama, pistawad roheliseks wärwitud pilpad  ehk laastud körwa taha juukste sisse ja mötlewad ise, kes teab kui suur uhkus see olla. Mehed tewad ka seda, et oma ihu sisse suured haawad leikamad, ja nenda arwawad siis endid  naesterahma meelest oige armsad olewad. Söömise juures wöib öölda, ei põlga nemad mingi sugust toito, olgo see liha mis tahes, kas kängura woi kõige wähema rotti, sisaliks ehk nõel-ussi liha, see on neil mokka pärast. Tappab linna rahwas loomi ja wiskab wahest  soolikad üle aja metsa, siis koristawad nemad neid säält ära ja see on õige mokka päraline roog, mis sagedaste nendasamma puhastamata äraneelawad; pääle selle söömad nemad kõik sugu juuresid, mis maast kaewawad  ja ka kalu. Üht kindlat elupaika ei ole neil kusagil, waid rändamad üht alati mööda maad, ühest paigast teise. Nahast tegewad nad enestele kottid ehk paunad, mis nad kanawad  ja peus on neil tuletukk ja oda ja nenda käiwad nemad ühest kohast, kus nende himo täis saanud, jälle teise kohta. Nii pea kui nemad ühte kohta tulewad, ehitawad n'ad enestele  senna weikesed onnikesed ja kui kõhud täis söönud, siis tegewad onnide wahel tule lõkked üles ja siis tantsiwad ja laulawad nende ümber.  Otse kuida mitme muu pagana rahwa, nenda ka nende juures, on abielu säädus waene ja willets; neil on ka mitto naest ja see pole nende juures kellegi aruldane asi, et lastest,  mis neile sünniwad, ka paljo jälle ärahukkatakse;  sest tuleb siis ka, et se rahwas 26