lossiga ühe! aastal 1423, ordenimeistrift Seiwart  Landen von Spanheimist ehitatud, mis aga kirjasaatja, ühe selle kiriku pühitsuseks wälja antud mälestuse lehe järele, palju wanema arwab olewad, sest Heinrich von Lette on juba aastal  1220 saal ristinud, on selle pitka aea sees kül mõnda tormi pidand wälja kannatama ja ka mõnda korda parandatud saanud. Wana Waiga praegused kihelkonnad: Torma, Laijuse ja Bartolomä pidiwad iga kord ligikannatajakS wöetud saama, nii pea kui Laijuse loss temale marjuks enam ei olnud. See pidi temale homiku poolt marjuks ja kaitsmiseks  olema, ja homiku poolile riigi ülem ning pea asi oli jälle, õhtu poolisid maid oma kätte saada. Nenda ei wöinud siis rahu sääl enne koju tulla, kui Wene riigiwalitsus Liiwimaad  oma suure ja mägewa tiiwa marju alla oli saanud. Wäga kurw ja hale oli rahwa  lugu, mis wiimase raske põhja poolise suure lahingi järele tuli ja mis meie kirikusse putub, siis kuuleme, et see alles 60 aastat pärast seda suurt taplust, on jälle äraparandatud  ja kohendatud saanud. Kiriku seinad on nii wäljas kui seetsepoolt, nenda kuida n'ad ülesmüüritud, ilma rohwimata; kiriku uksed on sääl, aga üks ainumas on lukkuga, mis kinni wöib pantud saada; haknad jäägu nimetamata; lae wölwid, mis sisse langenud, on laudadega kinni kaetud; kattus on laastudest  tehtud ja punaseks wärwitud; kantsel, orel, põrmand ja toolid puuduwad, neid 'pole olemaski; kiriku hõbe asjad, mis kaunis rohkeste  oli, on Rootsi walitsuse aeal, wiimase öppetajaga, Regner Brooemann, Rootsimaale reisinud ja ehk neid kül on katsutud tagasi saada, ei ole neid enam kätte saadud, maid peawad ühe Stokholmi alewi kirikus, kuhu öppetaja Regner Brooemann öppetajaks pantud,  näha olema; üks wana kroonlühter, mis enam kuhugi ei kõlba, rippuv lae al ja tornis  , kus enne neli kella rippusiwad, on ükö meel järele jäänud. See on nüüd pilt meie kirikust, kuida see aastal 1734, kiriku asjade ja teenistuse järelwaatamise protukollis ülespantud  seisab. Kui nüüd selle aegse öppetajate, peaust Reimers  (1716 —1756 ja öppetaja Mülius (1756 —1779) suure maewa nägemise peale, pisukesed parandused saiwad ettewöetud, siiski ei wöetud üht suuremat ja täielikumat parandamist  ja korraliku ehituse tööd ette, künni 1765, Liiwimaa maapäewa liikmed oliwad nõuks wötnud ja mahateinud, et kõik lagund kirikud, üle kõige Liiwimaa, peawad parandatud  saama ja seks üht kindral kommissioni säädinud, kes keiserliku käsu peale kõik maad läbi söitsiwad ning kirikud läbi waatasiwod, et parandusi ettewctta. Aastal 1767 sai siin parandamisega hakkatust tehtud ja 1770 saiwad  kiriku majade parandamine kasile wöetud. Kiriku ehtide eest muretses kõige esmalt aastal  1756 äratappetud obrist Schwarz'i lesk proua Anna Margaretha, sündinud von der Hoven. Ta olla kinkinud üks paar kroonlühtrid,  altari tekkid, ja täielik leina katte ning peale selle 1000 hõbe rubla, kelle protsendid osast kihelkonnas olewa waste heaks saawad ja osast aega mööda kokku korjatud summast, üht ja teist kiriku ehet muretsetud. Lossi pärisherra kindralleitnant von Elmpt'i abikaasa,  üks sündinud von Manteusfel, on üht hõbe karikat ja kiriku leiwade taldrekut kinkinud.  Nenda oli siis, ütleb auuS kirjasaatja, ligi 199 aasta eest tagasi meie kirik jälle oma korraliku  ning täieliku olemise sisse saanud, ja wöis siis peale selle wähikese kuluga neid heas korras peetud saada. Tänu meie kogukonna rahwale, nende lahke tahtmise ja ka Schwarzi kaptali rentide eest, kelle eest pikkamööda mõnda kiriku kenaduseks ning tarwiduseks sai muretsetud.  Iseäranis sündis konsistorialassessori öppetaja l)r Heinrich Georg von Jannau ametis  olemise aeal: aastal 1829 sai orel muretsetud  ja aastal 1848 uus altar ehitatud, ning selle kenaduseks endine, Ria linna Jakobi  kiriku päralt pilt, mis Leo Wasari aastal  1686 maalinud, muretsetud, teistest asjust  mis niisamma hädast tarwis oliwad, ei olnud juttu. Aga iga asjal on oma aeg ja saes aasta pärast oli kõik jälle lagund, mis parandamist tarwitaS, ja nimelt põrmand, mis koguniste mädand oli, sai aastal 1864 telliskiwaist uus tehtud ja künni 1876 aastani näitas meie kirik  koguniste lagund wälja. aga tanu suure Jumalale! Meie kiriku konwent ei wiitnud 437