Perno Postimees ehk Näddalileht 8 1876 2Ouss reede 20. Weebruaril.^ aasta. Perno Postimees tuleb nädalas ükskord wälja ja nimelt iga reede. Lehed saamad nimetud paamal ükspäinis enne lõunat wälja antud, ja ei ole see mitte wöimalik ühel teisel päämal neid kätte saada. Hind on Pernus 1 rubla 3V kop. ja postirahaga ning pakkimise kuluga ühtekoku 2 rubla. Register : Wana Mäeküla Jakobi reisi jut. Omalt maalt: Pernomaakonnast: Tulekahjust. Riast: Kindralkuberneerist.  Talinnast: Kroonu wölga äramaksetud. Peeterburgist: Kuida põua eest hoida. Piirituse põletamisest  ja pruukimisest. Uleüldsest wäeteenistusest. Täädused Tashkentist. Kasarmute ehitamisest.  Kommission.  Wöido saamisest. Edinburgi hertsog ja hertsogina. Tshernigowist: Suur põhu puudus.  Woroneshist:  Lume tuisust. Turkestanist: Wäe aru suurentatuo. Wööralt maalt: Weimarist: Pulma pidu. Austriamaalt: Hiir lõksus. Hollandimaalt: Wöidust. Hispaniamaalt: Karlist!astest. Kiriku sönumed. Intressi paberid. Wana Mäeküla Jakobi reisi jut. Wiimati jäi wana Jakob oma juttuga senna seisma, kus ta ohkades ütles, et ta jalad sest üles ronimisest üsna wäsind olla ja säält lähme nüüd edasi. Ikka mine aga peale teine poole ja teine poole. Kui ma nägin, et juba n'a kõrgesse läksime, siis lootsin ma säält üle kõige linna ja kes teab kui kaugele kõik äranäha.  Postimees: Sa lootsid wist ka oma Trutat säält näha saawad; noh, ega see sul ka wastomeelt ei oleks olnud. Jakob: Mine nüüd ikka! Sul kippuwad üsna wägise pilkamise tujud peale; mis m'e wanad inimesed teine teist enam nokkime; siiski, n'a eneste wahel öölda, oleks see mulle muidugi  rõõmu teinud, kui teda oleksin näinud. Nojah, mis ma pidin ütlema: ükskord jõudsime  ometige üles, kus ukse taha seisma jäime,  ja seda õõldi siis wiendama korra peal olewad, sõber tegi ukse lahti ja astusime tuppa, kust peremeest üksi eest leidsime, sest ta körwane  oli lastega wälja läinud jalutama. Peale selle, kui sääl nattuke aega olime jalgu puhanud  ja igamees oma piibu tühjaks suitsetanud,  läksime ühes peremehega wälja perenaist otsima, sest õhtuks oli wee! aega, aga suuremad  riided ja mis muido weel raskuseks kanda oli, pani peremees, kõik iluste warna otsa ja kus kellegi! sündsat aset leidis.- Et peremees täädis, kuhu poole körwane oli läinud, ei olnud  see raske teda leida, sest säälsammas üle ulitse oli üks ilus aed, kus laste mängimise tarbeks liiwa kuhjad olid weetud, et wöiwad senna otsa ronida ja säält jälle maha laska; säält ajast leidsime perenaest lastega; mo sõber  andis siis perenaese ja lastele Talinna saija ja mis ta muud weel oli kaasa wötnud ja tegi mind ka perenaesega tuttawaks. Jätsime  siis perenaest lastega senna ja ise läksime linna pitkemalt ja laiemalt ümberwaatama.