Perno Postimees ehk Näddalileht ss tB7!i KAnss sPernuS, reede W. Septembril.^ aaSta. Perno Postimees tuleb nädalas ükskord wälja ja nimelt iga reede. Lehed saamad nimetud pääwal ükspäinis enne lõunat wälja antud, ja ei ole see mitte wöimalik ühel teisel pääwal neid kätte saada. Hind on Peruus 1 rubla 3V kop. ja postirahaga ning pakkimise kuluga ühtekoku 2 rubla. Ses lehes seisab: Mis üks maamees linnas näinud. Omalt maalt: Pernust: Kihelkonna tool. Riast: Kuberneri  herra reisist. Keeldus. Uus telegrabw. Kolmikud lapsed. Kuressaarest: Oppetaja sisse õnnistamisest.  Kuramaalt: Kooli asjust. Peeterburgist: Posthobuste aru. Raha korjatus. Ristitus. 5 protsendised  laeno paberid. Kui paljo wäeteenistusse peawad minema. Hertsogi reisist. Teine seisaw sild.  Kroonlinnast:  Auru larw Olaf. Moskwaft: Hobuste näitus. Nowotsherkaskift: Kooki asjust. —W 5 eralt maalt: Berlinist: Hertsegowina asjust. Ragusast: Lahingist. Türgimaalt: Tüli asjust. Kiriku sönumed. Mis üks maamees linnas näinud. Mitmesuguste iseäraliku talitamist? ja toimetamiste  pärast sõitsin ma Pernu, kus ma mõnda nägin, mis ma armsaile Cesti wendadele  täätada tahan, et nad ka selle eesmärgi järel teeksiwad. Paljo arwawad Eestlaste südamid  külmad olewad, kus mingisugust tänu tunnistust leida ei ole, waid aga rohkest tänamata  meelt ja kes teab, mis weel. Et see aga selge wale on, tahan ma nende ridadega, mis ma Eesti rahwa ehteks ja Keisre Herra suuks pühandan, iga mehel üleStunnistada, kellel wahägi mõistust arusaamiseks on. Nenda, kuidas nimetasin, olin ma Pernus, toemetasin omad asjad pea ära ja seepärast oli mul aega linna ümberwaadata, mis, et sel pääwal just suure Majestätide Keisre Herra ja Proua kroonimise pääwa pühandusega peeti, rahwas elustadud oli, kes kirikusse tänu palwet  pidama töttasiwad. Noh, ega minagi puutomp ei ole, mõtlesin ma, tegin paa sile daks, astusin kirikusse ja saatsin kogudusega palweid kõige kõrgema trooni ete. Peale jumalateenistust  läksin maa silla peale, kelle ääres,  ehk kül suuremalt osalt wöeralt maalt, kõik laewad lippudes lehwitasid. ..Waata, ka wöeramaa inimesed armastawad ja auustawad sinu Keisert", Ütlesin ma iseeneses. Kas siis Eestlased seda mitte ei peaks tegema?" Siiamaale  ei olnud mul weel kuskilt seesugust awaliku märki silma paistnud, ehk kül iga mehe näust näha oli, et ta pühast osawöttis. Õhtu jõudis kätte ja ilm hakkas pimedaks minema. Nüüd tahtsin ma jälle waatama minna, kuidas linnas ka ühe seesuguse päawa õhtut pühitsetakse ja peetakse. Waewalt olin ma aga mõningad sammud edasi astunud, kui korraga üht suurt kahekorrast maja küünla tulede walguses nägin särawad. ..See on wist sinu Keisri auuks", mõtlesin ma ja läksin ligidamale  waatama. Mis nägiwad mo sil-