andnud, waid ma pistsin seda wana pükste tasku, et ta senna pidi jääma." „Kas teil siis sagedaste wana pükste taskus  wals rahasid on?" küsis kohto herra. ..Seda kül mitte", wastas mees, ja seletas pitkalt ja laialt ära, kuida tema selle paberiga kokko saanud, ega iial ei ole tahtnud sellega kedagit petta, waid kui ta seda olla saanud, kohe peale kirjutanud, et see midagit ei maksa. Kui nüüd kohto herra kõik oli järel pärinud  ja wiimaks leidnud mehe juttu tõe olewad,  käskinud ta kaupmehele rättikut äramaksta  ja siis koju minna. Kodu olla naene weel kõnelenud, et ta ennast selle üle kül wäga rõõmustanud, et ta kohtu küsist pääsenud, aga hirmus häbi tundnud, oma mehega seltsis koju minnes ja see rättik ei ole temale iial rõõmu teinud. See asi on nüüd Amerikamaal sündinud, aga kui ütlemata paljo on ka meie juures see sugust abielu rahwast, kelle wahel must kas paha haiso teinud ja seepärast kokku leppimist ega ühendust ei ole ja kus mees ja naene teine teist teed käiwad, ühteteist laemawad ja teotawad ning kui iial wöimalik, teine teisele meelepahandust walmistawad. Seesuguse abielu  rahwa käsi ei woi iial hästi käia, maid röömu asemel kurwastust ja naero asemel nuttu peawad maitsma. Eks ole siis tõsi: „Mis sa külmad seda sa ka leikad!" Nagu Amerikamaa  naese käsi käis; oleks ta seda paberit mehele näidanud, ei oleks kõik seda pahandust olnud; aga et ta seda mehe takka warastas, seepärast pidi ta ka warguse palka saama. Omalt maalt. Pernumaalt. Koolimaja sisseõnnistamisest.  Mööda läinud päiwil on alamal  seisaw kiri selle soowimisega meie kätte saadetud, et seda ka oma tasko peaksime toppima  ja oma söbradele lugeda wiima; sÜndko siis kuida svowitakse ja kiri on nenda: Armas Postimees! Pane mitte pahaks, et ühe wahikese palwega so uksest sisse astun ja sind tülitan, aga et tean, et sa seesugusid ära ei põlga, waid lahkeste wastowöttad, kes sulle midagit uudist täädwad kõneleda, ja ka mul on sulle Kattute tua, mis sind ka wist saab rõõmustama. Waata, sa oled sagedaste meie külast läbi ja ka meie koolimajas sees käinud,  ning seda näinud, kuida wanaduse tõbi seda oli küüru ja kängu kiskunud, ning ta ruumi poolest nii waeseks oli jäänud, et ta nüüdse aja tarbeks koguniste kõlwatu oli ning hädast üht ruumikamat maja tarwitas ja kihelkonna kooli walitsusse nõutamise peale, juba aastal 1874 pidi ehitatud saama; aga iga hea asjal on ka ikka omad takkistused ees, mis ei luba igal aeal seda ettewötta ja täita. Just selsammal aeal, oli meie maldas ka meel üks teine koolimaja waene ja pea meel waesem, kui meil ja kaks maja ühel aastal walal raske ehitada, seepärast sai siis teine tehtud, aga meil pidi seisma jääma. Nüüd aastal 1875 wöttis wallawalitsus asja käsile ja uus kooli maja suwel 1875 wallawalitsuse hoolekandmise al malmis tehtud. Uus maja sai paslikuma koha peale ehitatud ja on 9 sülda pitk ning 5 sülda lai ja sees pooline kõrgus pörmandast laeni on IVV2 jalga. Ehk maja kül juba enne kooli hakkatust malmis sai ja kooli öppetus sääl uudes ruumikas koolimajas  hakkas, jäi ometige sisse õnnistamine mitmesuguste takkistuste pärast künni 28. Detsembri  kuu pääwani, kus koguduse öppetaja seda maja pühaliko teenistusega sisse õnnistas.  Sisse õnnistamist alustas meie armas koguduse öppetaja, meie uue lauluraamatu Ma lauluga ja sellesamma põhja peal pidas tema ka üht wäga armast ja südamesse tungiwat  õnnistamise kõnet, kelle löppetuses ta soowis, et Jeesus Kristus ka selle maja nurga kiwiks jääks; selle peale tänas ta wallawalitsust  ja kõiki matta liikmid, kes kaks aastat järge mööda koolimajade pärast rasket kulu kandnud. Ka meie naburis elaw Audru koguduse  öppetaja oli tulnud meie rõõmust osa wötma. Peale õnnistamist laulis koolmeister  oma segakooriga mõned waimulikud ja ka mõned ilmalikud laulud ja selle järele pidas ta üht kõnet, kelle sees ta esmalt kooliwalitsust,  ja siis wallawalitsust ning kõige pealt mallawanemat, tema wäsimata hoolekandmise eest tänas, kelle mureliku hoolekandmise läbi maja ehitus rutlikult edasi läinud ja aegsaste malmis saanud. Löppetuseks laulsid meel mö- 43