Inglismaalt. lirimaa tülid ja hädad on sealiseid mõistlikumaid mehi arupidama pannud  ja sellest on nemad leidnud, et sealine maaseadmine ja põllutöö koguni hukkas on, et kõik se maa aegamööda suureks karjamaaks saanud ja iga aasta 30 mittioni nael stärlingi, (500 m.llioni rubla) raisku lähemad. Uinus abi oleks talurahwaft maa- omanikuks teha, muidugi oleks Nüützse omanikudele täielist hinda tasumiseks anda. Ka ülemad Piiskopid mõtawad sellest asjast osa ja annawad walitsusele nõuu oma kulu peale tormilisi töösi ettewõtta, et esimene  häda lämmatud ja tulewad hädad keelatud  saaksimad. Iseäranis oleksiwad maa-parandamised,  kraamid ja sesugused. tööd teha lasta. Selle peale on Kuninga-asemik lirimaal wastust aunud, et nende tööde tarwis Parlamenti kinnitust  ja maa-omanikude luba tarwis oleks. - Wana mässa a selts lirimaal, on aga ennast ka jälle ilmutanud ja suures koosolemises kuulutanud,  et Fenimennad meel surnud ega mõimatumad  ei ole, ja et nemad kõigist mäest selle mga lahutust Inglismaast nõuawad. Et se muud ei ole, kui aga tühi kära ja kiitlemine seda teadwad nemad küll ise niisama heaste, kui kõik teised. Afghaniftanis on küll Kindral Roberts Kabuuli liuna mõtnud ja hoiab seda oma sõeawäega kinni, tunnistab aga ka ise, et tema seisus keskel waenlaste maal, rahwaste wahel, kes ühegi käsku ei kuula, wäga raske ja kardetam on. Suurt muret teeb se maa nüüd Inglismaa walitsusele. Saaks se Ida- Jndia riigiga ühendud, siis sigiks sellest palju kulu ja ei midagi kasu, ja Inglastel ou nende kukkur armas. Emir lakub Kaan ei wõta malitsust  enam masta; panekstwad Inglased tema poega anu järje peale, kuida neil nõuu oli, siis peaks ka tema Inglismaa sõeamäe läbi toetud saama, ehk oleks sõnakuulmata oma „ heategijate" masta, niisamati kui tema isa ja suurisa, kes järestiku Emiri nime kantsiwad, ilma et nendel wõimust ehk ka tahtmist oti asju seespidi ehk wäljaspidi korra peale saata. Suuremad muret wõiwad Inglismaa riigimeestele aga meel Türgiasjad  teha, mis ka nii siledast korda minema ei näita, kui need kawalad mehed mötlesimad. Hispaania maalt. Kanged wihmad on üle kõige maa käinud. Waewalt oli hakatus tehtud Murssia maakoudas rahma häda kergitada,  siis tulimad lõune-homikupooliselt maalt sõnumid et ka Ebro jõgi üle kallaste tõusnud ja ümberkaudseid maid mee alla pannud on. Raha mis Kuninga pulmailuks seatud oli, on nüüd hädaliste abiks lubatud; rahwas teab et esimene nõu selle pärast Kuninga pruudi Marie Kristiue poolt tuli ja se on rahma südamed tema masta lahti teinud. Kuningas käib igal poolel ise hädalisi maid ja rahwast maatamas ja püüab oma nõuga näidata, kui palju tema rahma rõõmust ja maemast osa wõtab. Balkani poolsaarest. Bulgaaria ja Jda-Rumeelia maal püüamad Ristirahwas nüüd Mohamedi-usulistele, nende endiste piinajatele kätte tasuda ja teemad sellega oma uue malitsustele  palju tüli ja muret. Bulgaarias on esimene Riigipääw kokkutulnud ja Würst on Saadikuid pitka kõuega teretanud, oma ja oma alamate tänu Wene Keisri masta uues te ülesnai  tanud on. ja hulga uusi seadusi Saadikutele uõuupidamifeks ettepannud. Rumeenia Würst on oma uut riigijägu, Dobrutsha maad maatamas ja ou igal poolel rahwast suure rõõmuga mastawõetud. Monteneegro ja Albaneeslaste wahel on merised w'ntlemised. - Türgi riigil on suur mure oma seeftpidise  asjade ja Inglismaa ähwardamiste pärast. Uus Ministerium näitab aga tänaseks ja hommseks  olema; arwatakse et Sultan minnaks ometigi  Inglismaa tahtmist täidab ja endise Suur- Wesstri Khereddin Pasha oma ameti peale tagasi kutsub, - Räägitakse aga ka, kui oleks walitsus Weneriigist abi Inglismaa wasta palunud. Kohalised sõnumid. Tallinnas kestawad wargused ikka weel edasi ja enamist iga nummer Zeitungis" kuulutab  sesugust pahandusi, mis pea suurema, pea wähema julgusega tehtud ehk katsutud on. Nenda on linnas ka ühe mehe surnukeha, katkilastud  käega ja haawli-laengiga selgas leitud. Pärast seda wõeti üks hulgus kinni, kelle keha kulges ka haawü haawad oliwad. Sellest on nüüd wäljatulnud, et tema sellega ühes, kes nüüd surnud, nõnuks wötnud oli ilma rahata Tartu rändada. Öösel kell 2 jõudsiwad nemad Mõigu kõrtsi. Seal on nemad sissetungiva ka ühe akna sisselöönud ja kõrtsmiku sulane on kaherauaga püssiga nende pealelasknud. Sulane ütleb küll korraga, ehk järestiku lasknud olema, et aga surnul haawad selgas on, siis wõib ikka arwata, et teine lamKMtuke hiljemini antud sai. Se asi on kohtu ülekuulamise all. — Oodatud Baurath Salbach Dresdeni linnast on Tallinna jõudnud. Jutu leht. Liunuwurga lapsuke. Jutt Baierimaa mägedest. (Mis poolele jäi.) Uuest äratud, kui wahwas loom esimift kord häält tegi, oli Sabiine ennast waeba alla peitnud.  Kui Diana aga ikka rahutumast haukus, tõusis tema hirmuga sängis põlwede peale, tahtis  lapselikus usalduses püha Jõululast abiks paluda. Siis tuli temal korraga midagi meele ja palged lökendasiwad röõmuläikis. Mis tema siis kohkus? Eks Marta olnud üteluud, et kui silmad lahtiteeks, siis oleks Jõululaps seal? Wift oli tema õues! Tuksuma südamega kuulatas  Sabiine. rõõmu ja kartuse wahel kõikudes, kas ehk Jõululaps oma kalli annetega läbi akna sisselehwiks. Sekord ei tahtnud tema uinuda, kui mullu, kus unest ärkades kõik seda ilu eesleidis.  mida taewast langenud, ehk ise ennast taewa tõstetud armas olema. pOle maid Diana," sosistas Sabiine, siis kardab, kui Jõululaps tuleb!" Ja niikui äkise äratuse mõnul tõstis poolalasti lapsuke omad malged ümmargused käewarred ülespidi, ja palmvad silma taewa poole pöördes, hüüdis tema liikuma häälega: „Tule Jõululapsuke, tule minu juure sisse, ära lenda mööda, mina olen juba ülemal!" Kalemiwõimuga kisti aknaluuk lahti, ja ehmatanud  lapse kõrwa kostis läbi Diana ja kõigi teiste koerte haukumise, sügamast südamepõhjast tungis kisa: „Biinl! Jgawene Jumal. sean minu laps!" Köitis liikmetes mabisetes, külmamäristusest  läbi ja läbi põrutud, nühkis mana linnumaras õues oma silmi, kas ehk miirastus teda ei eksitaks ja tema kättetasumise tööd takistada  püüaks. Toast aga kõlas lapse rõõmus heal: „Jsa, mina olen siin!" Se käis õnnetuma  lihast ja luudest läbi; nüüd mast märkas tema ettemõetud teo kurjuse sügawust ja langes rusutud hingega akna all põlmili maha. laps, minu laps!" ohkas tema muljutud rinnust, ja kätega silmi kattes, langes nõrkenud keha alamale, kui tunneks mast nüüd oma kurja uõuu täielist raskust, nüüd kui oma last selle majas leidis, keda omaks suuremaks waenlaseks pidas, ja kui mõtles, et kättetasumise täitus, temale tema oma liha ja mere hukatust hinge peale meeretanud oleks. „Nii kaugele oled sattunud, Andres!" ohkas tema. «.nii kaugele wõiwad õnnetus ja häda inimest saata, kui Issand-Jumal teda mahajätnud  on!" Segase meelega ja raske südamega tõusis tema üles, ronis üle aja ja langes siis nõrkend kehaga lume peale. Seal oli tüki aega kurwas ja pahas mõttes maas, ja kui wiimaks külmast läbi ja läbi tarretud ülestõusis, tuikus tema nõrkema põlwega metsa tagasi. Siin mast tõmmas  lahkemini hinge ja pea tõusis sirgemale. Parajal aeal oli silm mana päiwistanud Kristuse-koju  peale üle mana tamme kulges lange- nud. Aratud südametunnistus sundis teda patukahetsewa  palwele. /Anna andeks, Jssand-Jumal. anna minu teotust  andeks ?" hüüdis tema, wõttis kübara peast ja tõstis käed ta ema poole, „mina olen Sind maha jätnud, mitte Sina mind! Mis oleks minust  saanud, kui Sina oma kätt taewaft sirutanud  ja minule minu last silma ette toonud ei oleks. Kõik kättetasumise mõtted on kadunud, lapse ilmasüüta palme ou imet teinud. Oma enese eest pidin mina kohkuma ja wärisema, ja meel surmasängis  tahan tänase pühitsetud öö peale mõtelda! Sina näitad, .et mind kogum mahajätnud ei ole, Sina armuline Jumal; alandlikult tuleu Sinu juure tagasi ja tahan Sinu peale loota. Palju oled Sina minu peale pannud, seda on Sinul teada, nüüd näitad minule halastust/ Sügaw kahetsus paistis kolkund naost ja endiste  õnnetuste mälestus oli mett silmi toonud. pWoolawad meed onminu põldu paljaks riisunud,  häda ja waew onminu jõudu murdnud, minu auus naene on minult wõetud; sedawiisi olen mina ikka sügawama waesuse sisse langenud.  Ei ükski inimene ole minule abiks olnud, igaüks on mind oma ukse eest tõulanud, kuuni minul leiba omale ega lastele ei olnud. Siis sigis wiha minu südames kõigi inimeste wasta, siis olen mina ka Znmalat unustanud. Kurja tee peal tahtsin seda nõuda, mis õige tee peal kordaminna ei näitanud. Anna minule andeks Issand!" hüüdis tema, ja kui iseenesest sigis sügamast südamest lisa köriva: /nina tahan ka nendele andeks anda." Km mägede raskus oli õnnetuma waewatud hinge pealt langenud. Meel sel öösel tahan mina oma Suuse järel pärida, ja homme tahan metsnikule kõiki süüd tunnistada/ tõotas Andres, wana kübarat pähe pannes, mis arwa halli juukssetega kaetud oli, „Tema poeg on mind tuhthoone saatnud, mina olen teda oma weriwaenlaseks pidanud, aga tema on minu lapsukese peale halastanud, ei ole teda Hukaminna lasknud. Se on õigem kui mina oleksin mina esiteks oma laste peale mõtelnud, oleksin neid otsima läinud, siis oleksiwad kurjad patumötted mahajäänud. Oh minu waesed lapsed!" Suures südamewalus läks tema sügawamale metsa sisse. Tema ei wõinud teada, et se, kelle juure homme minna tahtis, tema ligidal ja tema rääkimisi Jumalaga ja iseenesega pealtkuulanud  oli. Wana Bush, kellele Marta rahutu süda kartust  sigitanud, oli teiste ees ruttauud ja kui maja ligi jõudis, nagi tema sealt ühe kahew  ääri st kuju noore männiku poole tulema ja üksiku tamme juures seisma jääma. Küti kombel  pvesaste marjus ligemale minnes sai tema tamme taha, tundis kohkudes tuhthaoneft wäljalastud  wana meest ja kuulis tema patukahetsewat  palwet armukuju ees. Künna Hirme-Andres Trampe-meski poole pooris oma manema tütre järel pärima, ruttas metsnik kojupoole ja nägi juba eemalt lahtist aknaluuki. Koer, keda lapsukese juure jäätud, tuli rõõmuga wasta, juba se andis temale rahu, ja kui weike Sabiine lõkendama valgetega rääkis  et isa õues oleks ja sisse ei peaseks, sai tema asjast aru. Wana Bush lepitas last, kes mägise isa juure kippus, ja waotas teda muretsema näoga ta sakes ti sängi tagasi. Selle aea sees oli ka poeg lahtist aknaluuki näinud, kui Martaga ja jahiabilisega koju jõudis.  Asi näitas temal kartlik olema ja tema oli otsima läinud. Peotäis tõrmakaid ja üks paber käes, kargas tema tuppa ja hüüdis wihaga:  „Jsa, siin on üks meie maja põlema pista tahtnud'/ Paberid siledaks tehes nägi Robert, et se kimilõhkuja Andres Püüleri tunnislusnri  tuhthoonest wäljalaskmise üle oli, wõttis küünla ja pidas sellega ühe paberi isa silmade ette. Mäb poolele.)