bandama, sest neil ei olnud parremad kokkotullemesi  lubbatud; need mõtlejad tunnistawad:  „Nored mehhed lakkuwad, söimlewad ja Rsklewad, et karwa tordid kewad ja werrised  rammid pallede peal" ja nored neiudgi laulwad: ..Hiir hüppas, kass kargas, wanna karru löi trummi. ..Poisid! tulge kerutama, kõrtsi toas on ruumi. Kui luggu nenda on, et au haisugi norerahwa  jurest leida ei olle ja neiude häbbi kaddunud  on; selle assemel wiin wallitseb ja rop nalli omma trummi pörriötab: siis on se ello kül kui raisk. Kolle kuulda. 2, Tunnistawad surem hulk perrewannemaid)  et pühha päewa ja pühhade öödel issigi mönnel argipäewa ööl jookswad nored mehhed, kui kultpöcsad külla tannawaid möda, tikkuwad lauda ja aida peale, tuppa ja kambrisse, omma kimaluse kihhul; kudruskaela  kuulwa nende healt, teggewad jalla pealt uksed ja haknad lahti, et kangema kaisus köhweleda. Nisugguses koera pulmades tullewad  punnimist ja purremist küllalt ette. Welnlad wiuglewad ja nottid nüppeldawad, et seljad sa säre-luud mõnda aega sedda mälletawad.  Nisuggust tempu peab kül raisku läinud elluks nimmetama. Ugga weel raipem ja jälledam on se kuulda, et issigi neiud kõik uaesterahwa häbbi warna pannewad ja ümber  kiimawad. Seal ei olle siis mingisuggust  piiri. Kui luggu ni kaugel, siis ei wahhetaks  ma Sodoma ja Komorraga mitte; sest neil ollewad wiimsel päewal hõlpsam põlli, kui nisuggustel raiskudel. Õigusega tohtis siis wanna mees raske süddame ja kurwa heälega hüda: ..Meie aegse nore-rahwa ello on raiskus!" ..Ms kaswab nüüd nisuggusest ellust wälja?  Jggal pöllsmehhel on tuttaw assi, et umbrohhi  on ussin wöimust wötma ja wiljarammo  wähhendama. Nendasamma on luggu waimo põllul. Kui meie neid raisko ärra ei korrista, siis rikkuwad nad kõik ohka omma mäddand haisuga ja terwise parrast peame hirmul ollema" ihhu ja waimo polest. 1, Lapsed, need tullewa Eestisuggu taimed, igga issa ja emma rõõm ja lotus sawad ni- fugguses öhhus rikkutud ja maast maddalast toidab ennast nende waim nähhes ja kuuldes selle kihwtiga mis wannemad, kool ja kirrik  wägga pissut lämmatada jöudwad ja kui wannadus nore-eale pöörnud, siis on hullem pil hüüdmas ja hirmsam tants tallamas. 2, Sohhi naesed ja nende lapsed need wäetid, armetud, kül suita on kui werrekammid  Eestirahwa pealegi kristlaste kehha kulges. Parraks! et se tossi on, et nende suggust nisamma suggused jälle ellule töusewad ja kölwetud ellu ellawad. 3, Armas pöllomees, putub ka nisuggune raiskus ello sinno tööde ja põllule öiete wallusast.  Inglane ütleb: ..Aeg on rahha." Kuida prugib nüüd nisuggune kiimaluses ärrakurnatud  pois ehk tüdruk sinno töö jures esmaspäewa?  Ümberhulkumisest on jallad kanged;  unni ei olle ta kehha rummu kossutanud ja mee! müllab weel öö tempude jures. Ta ei olle muud, kui innimese narru. Jummala päew lähhäb möda, agga töö jäeb teggemata. Sinno warrandus on warrastud raikus ello , läbbi, ja selle parrast on ka suur pudus pölloharrimisele  ja maeapiddamisele ning nõuab meist: Parrandagem, parrandagem! Enne kui parranda wöime, peame teadma, kust se waimoline kärna haigus raiskus ello - on hakkanud? Eesti wanna möisto sönna ütleb: ..Kuida kand, nenda wössa." Wannast rahwast on noor kaswanud ja sellepärrast  on mannad issienneste ülle kõige kangemat  kohhut mõistnud, selle tunnistusega: ..Meie aegse nore rahwa ello on raiskus!" Ugga mannad ollid ka nored ja siis mast ütlesid  nende wannemad neist seddasamma. Nenda wöime wähja käiki taggaspiddi romata, künni Eestlaste paggana aeani ja siis keik kokko wöttedes üttelda: ..Eestlased ongi mannast  paggana aeast sadik, põimest pölweni, nisuggused  raiskus ja pörased ma-tustija lomade suggu. Oeh! se olli pauk! Agga wast ta on laimamine?  Astugem sündinud asju luggude kohto ette ja kulagem sealt otsust. Kristjan Kelch, Zärwa Jaani öppetaja, kirjutab nenda: ..Eestlased ellasiwad korralises abbiellus. Enne  Sakslaste tullemist olli abbiello rikkumine 72