gi, et see mees, kes neid müüs, üks tõsine, mõistlik ja õiglane mees oli, hakkasin siis temaga  ühest ja teisest asjast juttu ajama, et kaugelt kulada, mis tal südame peal peaks olema; aga mis õige see on õige ja wis köwer  see on köwer, seda wöib kohe ühe inimese juttust ära näha. Rääkisin temale siis sinu lugu ja kiitsin sino poega tema ette, mis peale ta kostis: too mulle poisikest näha; kui mo silm temast head tunnistab, siis saago tema mulle pojaks jääma. Pois sai siis selle kaupmehe juure, kuhu wenelane teda soowis ja hakkas siis ema ja teiste lastega Peeterburgi poole minema, ehk ema termis kül waene oli, ei wöinud ta enam aega mii ta. Kui 40 wersta oli ärasöitnud ja öömajale jäid, oli haigus patjo raskemaks läinud. Teisel homikul nägi hea mees, et haigus  elu üle wöimust oli wötnud ja paremaks saamise lootust enam ei olnud, sõitis ta sõna lausumata Wilnasse tagasi, poja järele, et emat enne suremist meel näha; aga kui öhto hilja tagasi tuli, oli inimene juba hinge heitnud. Et seesamma naesterahwas oma lastega katoligi  usku oli, laskis auusmees teda tema usu järele auusaste matta, wiis poja jälle Wilnasse  tagasi, kinkis temale 10 rubla, et ema hinge katoligi mi isi järele pidi ülendada laskma,  ja läks teiste lastega Jumala nimel Peeterburgi.  Oli kadund inimene meel enne hinge heitmist tinasulega need sõnad paberi peale kirjutanud:  ..Karon la Rose, halastage oma sõbra laste peale." Et surmaga wöitlemas oli, ei jõudnud inimene enam kirjutada, maid paber jäi käe alla ja tinasulg näppo wahele; aga wöttis mees tähekese ja pani oma tasku raamatusse. Talwe oli pakkane ja külm wäga kange, aga ometige oli auus mees wäetima lapsukestega  heas terwises wiimaste Nean kuu päiwil  Peeterburgi jõudnud, otsis saal Karon la Rose maja üles ja astus homiku kello kaheksa  selle teretamisega tuppa: ma toon teile wiis last, mis teie hooleks jääwad, siin on üks weike sedelikene, kust näha woite, et need teie sõbra lapsed on. Seda kuuldes jäi Karon la Rose, kui post püsti, ega ei lausund ei musta ega walget. Kui nattuke aega nenda sai seisnud, kuulas ta mehe ja laste käest nende lugu, siis kutsus oma teistpoolt ja ütles: armas abikaasa! Jumal  on meile korraga wiis last andnud, wöttame  neid südameliko tänuga, selle armoandja kaest wasto, kes meid ja meie linna selle õnnetuse  eest on hoidnud ja kaitsnud, mis Prantslane  Moskwa linna ja tema kodanikude peale toonud. Kui nüüd lapsed olid heaga wastowõetud, ütles wenelane löppetuseks: nüüd peaks mul kadund inimese töötust mööda, ka raha saamist  teie käest olema, ja kui kulu, mis mul neid wedades olnud, odawalt arwan, siis ei sünni mitte wähemalt, kui 600 rubla leppida. Wend! kostis Karon la Rose, sa näed, et wiis last mv kaela peale jääwad, keda pean toitma, katma ja kaswatama, kuida ma sulle weel peale seda 600 rubla wöiksin anda? Jah! ütles wenelane, jah on õige kül, et teil nende waeste lastega palju suuremat ja pitkemat kulutust  saab olema, kui mul on olnud. Jumalaga  siis! ja tahtis uksest wälja ja äraminna.  Ei, ei! jää armas wend! hüüdis Karon la Rose; sina oled suurt head Jumala ja inimeste wasto teinud, sina ei pea mitte kahju sisse jääma, ma lahän ja toon sulle need 600 rubla, mis sul saada, töi siis ka raha ja luges laua peale mehe ette, see wöttis  sest rahast sada rubla ja ütles: sellega ulatan kül koju, wötke need 500 rubla, mis järel jääwad, pange neid körwale ja hoidke neid nende lastele, on parajate 100 rubla iga pea peale. Mis nüüd muud, kui Jumalaga  ! Missugune raudsõda peaks see olema,  kes selle üle omas südames ei peaks likumist  tundma, kui seda sündinud lugu, sest auusast mehest loeb? Kahjo aga, et tema nimi teadmatuks jäänud, ja et seda ka pärast ei ühegi kuulamisega ei ole tääda saadud; aga mis auus mees sest hoolib, kas inimesed tema nime täädwad woi mitte, kui ta aga omas südames teab, et ta selgest armastusest head teinud. Seep see on see õige Jumala armastamine,  mis hingele head toob; tema on tegew Jumala auuks ja ligimese heaks; tema ei suurustele, tema ei kiitle, ega otsi oma, auu, waid kõikide kasu; tema ei armasta mitte suu ehk sõnaga, waid nenda kuida kiri 74