prints Willema peale, keda tema isa ja prints Albrecht ritteri saali saatsiwad. Mõlemad paniwad temale peale selle, kui oma teenistuse wannet oli mandunud, mantlit ümber, mis peale prints Willem trooni lähemale astus ja senna malmis pandud padja peale pölweli maha langes ning oma keiserliku mana-isa, keisre Willema käest seda ülemal nimetatud musta kotka ordeni ketti wastowöttis. Kui ta säält ülestöussiS, tõmbas mana keiser Willem teda enese wasto rinda ja andis temale südameliku armastusega suud. Elajate töbest, mis sääl siin ja sääl näha olnud ja wäljamaalt sisse toodud ja kelle laijale lagunemise eest hoolega muret peetud, et see laijemale ei saaks laguneda, kirjutab rahwa  seitung: Siin Berlinis ei ole sest saadik, kui sääladses karja lautas üks elajas äralöppenud,  seda enam ettetulnud, et üht elajast oleks leitud tõbise olewad ja Oppelni maakonnas,  kus seda tõbe kõige esmalt leiti, ei pea seda, kuida Schlessigi seitung kõneleb, mitte enam olema, ja säält kirjutakse nimell 15. Jaanuaril: Oppelni maakonnas waljahilmund elajate tõbi, on säält jälle lõppenud ja seepärast  siis eilasel päewal, kõik teed, mis tänini kinni oliwad, jälle lahti tehtud. Need teede kinni hoidmise tarbeks pruugitawad soldatid ja otse nendafammuti ka rohitsemise tarbeks sia läkkitatud elajate tohtrid, on jälle tagasi kutsutud. Kui künni 15. Jaanuari kuu päewani,  RoSbergis, Kaliwoda karja lautas, enam seda tobe näha pole, siis woib julgeöte öölda, et see maakond sest töbest puhas ning midagit  enam karta pole. Semlinist. Mõnda. Tagawara mägedele  on käsk kätte antud, et künni 16. Jaanuari  kuu päewani, oma kommandu juures peawad koos olema ja nendasammuti ka kõik selle arulised ametnikud, kes söateenistuse manaduses,  pangu ennast ses terminiks ka malmis.  Täna, 55. Jaanuaril, läksiwad wiimased wene priitahtlikud mehed ja ka Doni kasakad laewaga Serbinist ära. Jumalaga jätmiseks oliwad rahwa ülemad, saadikuid senna saatnud.  Pürjermeister Popowitsh on üht tänu kõnet äramineja meeste kohta pidanud ja neid oma kõne sees südamelikult tänanud, mis walju huraa viskamisega wasto wöetud. Otse nendasamma  oliwad ka waimulikud mehed ja auukompagniid  senna tulnud, neid auusaid Mehi jumalaga jätma. Riigiwalitsuse poolest oliwad  obrist Oreshkowitsh ja politsei peawanem Tutsakowitsh senna läkkitatud. Huraa viskamine  wene Keisre peale ja Wene riigilaul oliwad  wiimased jumalaga jätmise sõnad. Eila tuli Midhat pasha käest depeshe Serbini  riigiwalitsuse kätte, kus sees Serbinit wäga auupaklikult kutsutakse sultaniga rahuleppingu  pärast noupidamesi ettewötma. Selleparast  oliwad siis eila lõuna ministrid koos nöupidamas, kas peawad minema, wöi mitte, aga nende juttud ei läinud kokku; parast tuliwad  weel uueste kokku, kus würst ise eesistjaks ehk peawanemaks ka nende seltsi astus, kus selle üle oliwad nöupidanud, kas sest kül peaks olema, kui oma ettewötmist türgi saadikule, Aleku pasha, kes praegu Pest linnas aset, ühe saadiku läbi teada andwad. Mis nõu nad pidanud, ehk kuida asi jäeb, ei ole weel awaldatud.  16. Jaanuaril kirjutakse: Serbini walitsus, ei wöi üht iseäraliku rahutegemist ettewötta, waid see peab eestseiswa riikide läbi tehtud saama ja kui ka Montenegro ses nõus on. See aeg ei olla aga weel mitte tulnud. Iseäranis ei taha würst Milan sest kuulda, et nemad ilma teiste suurde riikide ka teadmiseta  hakkawad rahu tegema. Siin kardetakse  wäga, et Türklane enne söariistade seiso aea löppetust saab Serbini wasto wälja minema. Kiriku-sönumed. Peri»o Eliisabethi-kirik. Ristitud: Woldemar Eugen Nielaender. Bertha Olga Luise Burchardt. Marie ja Catharine Tomassen,  kaksikud. Elise Wilhelmine Tomaöson.  Rosalie Pauline Blumenwelt. Kristian Tompu. Elisabeth Kütan. Surnud: Rino Waino, Zv aastat wana. Mahakuulutud: Friedrich Wellmann ja Unna Norenberg. 50 Wastaja Redaktor: C. F. Lorenzsonn. Sensuri poolest lubatud. Rigas. 24. Jaanuaril 1877.