shemangu peale tuliwad 12 ta b ori Türklasi oma ratsa mägede ja 8 suuretükkiga, kes Sohwiast  senna oliwad tulnud ja piirasiwad Weljaminowi  detashemangu kolmest küljest ümber ja lasksiwad kahelt poolt nende peale ning läksiwad  mägise Wenede kallale. Meie mäed ei teinud midagit, maid lasksiwad waenlast 50 sammu peale nende lähedale tulla, siis hakkasiwad  püssidega ühe korraga laskma. Selle peale läksiwad meie mehed pajunettidega waenlase kallale; ses hirmsas merises tapluses hakkasiwad  Türklased eest põgenema ja jätsiwad peale 1000 surnud tapluse platsi peale maha; meie magurad mehed oliwad ka üht söalippu nende käest ärawötnud. Üleüldse on see taplus iseäranis  meel seepärast wäga tähelpanemise wäärt, sest et kindral Wiljaminow, kette elulugu ükswahe  wäga kirju oli, Türklastega üksi oli malmis  saanud, ilma, et abi oleks nõudnud ja teised mäed keelmata, igaüks oma tööd wõisi  wad edasi teha. Meie meeste kahju on umbes  200 surnud ja haawatud kokku. Langenud  meeste seas on ka Tambowi rügemendi obriftleitenant Bogajewski. Aga ka peale selle wapra ning merise lahing!,  on ka meel teisi raskid taplusi ja wöitusi  enne olnud, enne kui Sohwia, see türgi pruut, wene peigmehe omaks sai, mis kõik selle peale käisimad, et seda julgemad wöisiwad olla, et Sohwia missist nende kätte tuleb. Kõik see põlastamise wäärt raske üle Balkani mägede minik ja need rasked waewad ning takkistused, mis meie mägedel säälatse maa ja ilmade pärast mälja kannatada oli, nendasammuti  ka kõik lahingid, on nad selle linna pärast wäljakannatanud, et seda kätte saada ja settega oma söapidamisele üht tululikmad edasi saamist muretseda. Kui wäga Sohwia linna ärawötmise ees peetud lahingid selle linna, aga ka kõige edespidise  saagide peale, oli äraarwatud, seda on ühest awalikuft telegrammist näha, kus sees teadaantakse, et wene hobuse mägi juba Somakohwi,  Jktshimani, Otlukioi ja Kaloweri kohtade peale edasi läinud. Kaardi pealt on felgeste näha, et see edasi minemine nimetatud  kohtade peale, wäga suurt kasu tulcwiku peale näitab, sest on need kohad esmalt nende kaes, siis on neil tee igale poole lahti ja see neil kerge, teiste linnade peale minna ja sääl saab wist Wilippopel jälle see esimene suutäis olema, mis Wenelased Türklase näppu wahelt ärawöttawad ja oma suhu püstawad. Mis ja kuida lugu söameestega sääl olnud, sest annab kindral Radetski selgemat otsust ja sääl on nenda lugeda: Türklased oliwad kange külma pärast Shipka kitsusest ärapõgenenud  ja sellest on näha, et see wali waenlane,  külm, kes wene mägedele nii ütlemata suurt paha teinud, Türklaste julgust on murdnud. Shimnitsast tulnud sõnumite järele, mis kümme päewa hiljem siia tuliwad, on Shipka kitsuse hoidjad söawäed, wäga palju kange külma  parast pidanud kannatama. Walida tormiga  on lume tuisk saal hirmus möllanud, nenda, et ükski inimene, kel wähegi ta elu armas  oli, ei ole wöinud pead wälja püsta. Eesseiswad mägede jaud on ärakutsutud ja wäikeste majade sisse toppitud; aga ka need 'pole selle walida tuisu ja tormi wastu jõudnud  seista, maid mittu neist saanud sest hirmsast  tormist äralöhutud, kus juures sääl sees olewad soldatid waewalt eluga saiwad ärapögeneda.  Kaks päewa järgemööda tormas see hirmus lume tuisk nenda hirmsaste, et 50 sammu peale mitte teist inimest ei wöinud näha. Wene laagrisse ehitatud parakid, mis kindla alusmüüride peal seisiwad, wärisesiwad oma põhja peal ja see tee nende ja Grabowa wahel, oli kinni ja nemad oliwad nagu kõigest  maailmast äralahutud. Ohwitserid, kes Siberimaal ning põhja Wenemaal elanud, ütlewad,  et nemad seesugust ilma mitte sääl ei ole näinud. Ka tuli ei jõudnud nende parakisi sojendada, sest et tuul läbi seinade ajas ning suitsu korsnast tagasi tuppa puhus, ega see wöimalik polnud, üht waewalist sooja tubba saada. Suured ja määratumad lume anged oliwad risti ja põegeti Shipka kitsuses. Hobused, härjad ning kõik sugu loomad pögenesiwad,  kus warju paika leidsiwad; sagedaste  oliwad ka palju inimestega ühe kattuse al. Õnnelikud oliwad weel need, kes elajatega ühe kattuse al oliwad, saiwad neist sojendatud;  senna juure tuli weel see alaline kartus,  et ehk wast Türklased seda paha ilma oma kasuks pruukiwad ja nende peale tulewad. 18