Perno Postimees ehk Näddalileht « t»7S KAnes sPernus, rede 21. Weebruaril.^ aasta. Perno Postimees tuleb nädalas ükskord wälja ja nimelt iga rede. Lehed saamad nimetud paamal ükspäinis enne lõunat wälja antud, ja ei ole see mitte wöimalik ühel teisel  pääwal neid kätte saada. Hind on Pernus 1 rubla IO kop. ja postirahaga ning pakimise kuluga ühtekoku 2 rubla. Ses lehes seisab: Uue Hollandimaa saarlased. Omalt maalt: Peruust: Allilme surm. Uus kool.  Talinnaft:  Raudtee sissetulikuft. Windawist: Lume tuisust. Libawist: Laewade käimisest. Peeterburgist: 300 aastane Jubeli püha. Trahw wastopanijotele. Laewad randa läinud. Moskwast: Kange jooma aiade kohtade  paljus. Statisti sönumed. Kange külm ja sügaw lumi. Samarast: Pölloharimisest. Odessast: Lume tuisud. Tihwlist: Rööwlite selts. Bakust: Õnnetusest tuiso läbi. Wöeralt maalt: Berlinist: Tudentide aru. Jtaliamaalt: Paha meel. Prantsusemaalt: Hispania asjust. Hispaniamaalt: Sönumed söaplatsist. Uue Hollandimaa saarlased. Nenda elasid waesed Papuad ilma usu lootuseta  ja ilma Jeesuse Kristuse armuta oma pagana pimeduse sees oma moodi künni aastal  1788 Siidni lin sai asutatud; aga sest saadik  laks nende lugu esi otsast meel palju waesemaks.  Wangid, kes oma mangi korkast said wäljapögeneda ja nendasammoti ka teised inimesed,  on nende õnnetumatele ütlemata paljo häda teinud ja neid piinanud. Missionär Trelkeld kõneleb, et üks karjamees olla oma peremehele kiitnud, ta olla üsna nalja pärast 6 ehk? Papuat maha löönud. Teised karjatsed,  kelle käest mõned loomad olla ärawarastatud,  wötnud ühe Papua mehe kinni ja et nad ratsa hobustega olnud, olla nad seda waest jaluse külge kinni sidunud ja taga wedanud  ja kui ta ennast tahtnud lahti päästa, on üks neist karjastest temale noaga kurku pistnud. Ta wilets roninud weel ühe peremehe  juure ja näidanud, mis temale tehtud, ja on ka senna ärasurnud. Alles aastal 1838, on Inglise walitsus nende eest hakkanud  muret kandma ja neid kaitsma. Mõned hea südamega walitsejad olla juba ennegi seda katsunud, neid õnnetumaid metsinimest ühe kindla koha paale asutada; aga asi pole korda läinud. Iseäranis on Sndni linna maga öppetaja Samuel Marsden, kes üht Papualast üsna oma maeasse oli wötnud, Z 794 aastast saadik, wäga suurt hoolt kandnud;  aga oma rändamise elu ei tahtnud nad mitte jätta. Ka seegi katsutud ära, et nende lapsi Inglismaale kaswatada wiidud, aga ka see pole suurt aidanud, kui neid koju toodud, on nad oma wanemate metsa elu sisse kohe jälle tagasi läinud. Pärast seda on mittu misstoni seltsi katsunud Jumala sõna seemet senna külmata, aga sest ei ole midagit wälja-