45 numris, ühhe ramato ülle räkisin, mis peale ka redaktor teistele lubba andis omma arwamesi selle ülle awwaldada ja kelis ka ühtlase  sedda mitte wihhaga tehha. Selle peale olli üks auustud koolmeister M. F. minno kirja omma kiikri läbbi sihtinud ja redaktori könnet na käppuka katsudes möda minna lasknud  ja siis ramato kirjutaja assemel sure julgusega  mulle pöegeti ette astus ja minno ülle ommck wöltsimise kohhut mõistis. So, so! Teie tener! Ollete nüüd wälja puistanud,  mis süddame peal kippitas! Kui arwate, et se ramat mul tundmata, siis eksite selle polest wägga. Ütlete mul wöera prilli ollewad. Noh! kui ma ollen kellegi kaest ommale  walguse prilli sanud, siis ei olle Teil mitte lubba mind pimmedaks nimmetada, waid andke se nimmi sellele, kes omma prilli ärra andes, pimmedusega kaetud sai. Ommetige ei näita Teie omma kiikriga issi õieti sihtinud ollewad. Ma räkisin ommas kirjas ramato sees seisawa piltidest, Teie wallitsete sönna kolm minno kirjast wälja ja ütlete, et ma neid olla piltideks malinud. Ka ütleb auus koolmeister  M. F. mul kiwwi kowwa süddame ollewad, et ma neist lahhingitest, mis ramat teadustab, kurwaks põlle sanud. Jah! ramatus  on kül kahhest lahhingist jutto, agga teised  on üsna lühhidelt; siiski ollen aea lehhes mitto kord rohkem lahhingitest luggenud. Kas ma kurwaks ehk rõõmsaks sanud, põlle mul unneski mele tulnud Teile ette kirjutada. Weel ütleb M. F. mul nõdra ussu ollewad. Ma ei tea, millal temma minno usko on kalumas ja katsumas käinud. Eks mul olle sesamma ewangeliumi Lutteruse usk, mis temmalgi. Jälle sünnitab temma jutto tehhes ramatule jalgo alla ja kingi otsa, mis ülle minnust selletust nõuab; nago se möisto sönna...wimane essst mese kinga pois" middagi assi selletada ehk arro sada õlleks. Möisto sönno ollete issi omma kirjas püüdnud mulle ette wissata, möisto  sönno woite iggas ilmlikus ja waimolikus kirjas leida. ..Ka seab M. F. seitungi luggejate ja kaardi tundjate hulka paljuse järrele körwo ja nimmetab  wimasid külla koli poisteks, Noh, se wn wägga mönnus! Ma tean, et Teie wöido andjad,  alles oppiad ja mitte asja selletajad weel põlle, kelle nimmed ka Eestirahwa koggo huikas  , pärris sures rewisionis wee! ei seisa. Eddasi kirjutades mmmetab M. F. Jussisid. Kes teab, kas temma Eestirahwa. lastele ued nimmed on wälja arwanud? Meie pool tulleb mees metsast koeo ja ütleb ennast 25 jussi haggo enne lõunat malmis teinud ollewad. Kellel on se nimmi ..Jussid" nüüd õigus? ..Ka ütleb M. F.: Panne nüüd pimme pimmedad  eest weddama, eks nad mollemad auko ei lange. Jo siis meie ramato kirjutajaga mollemad need pimmedad olleme, kes auko langesime ja temma se näggia, kes kalda peal seisma jäi." ..Wiimselt ütles ta mind Egiptuse pimmedusest  hawatud sanud, agga issi ei arwa ennast  pahhareti törredusega mitte naelatud ollewad.  Jo ta mind siis maailma sambaks arwab, et jubba Egiptuse pimmeduse aeal ilmas  ellasin. Kas woib weidramat möttet wesl ühhe innimese nuppus tõusta? M. S. Ommalt maalt. Peenust. Mõnda. Meie lin on Januari  kuu löppetusest sadik nago ueste ellama hakkanud, se on sest sadik, kui wanna taewa Tädike meile parremad teed andis. Nüüd on igga päew kõik linna ulisat linna ja wilja worisi täis ja ikka langeb ühte puhko jure; nüüd on päewa töömeestel jälle tööd ja tenistust,  egga prügi ennam päew päewa körwas asjata hulkuda ja tööd otsida. Meie kauba turrult woib jubba igga päew leida, mis kellegi  südda himmustab; kallo on ka kaunis rohkeste, nenda, et kegi ennam ei woi kaebava - põlle middagit sada! kellel koppik taskus, ei prügi tühjalt koeo minna; issi assi on, kui task ei tahha sönna kuulda. Ah, mis weel tahtsime könneleda, piddi praego unnustuse pähhä jäma. Põlleks meie teises toas kolilapsed  omma hommikust laulo: „Mo südda ärka ülles n." mitte laulma hakkanud, unnustuse pähhä õlleks se ka jänud. Teate jo kül, et meie aulikud linna üllemad, önsa keisre Peetre l. kahhe saea aastase sündimise päewa  mällestuseks, Üllejöe allewile üht tüttarlaste  koli lubbas assutada, mis Peetri koliks 52