Perno Postimees ehk Näddalileht M M. ««74. KMss neljapäew 7» Oktobril.^ aasta. Ses lehhes seisab: Wanna Mäekülla Jakobi külla jut. Ommalt maalt: Permist: Süggisine aeg. Riast: Silla ehhitus. Auro mässin. Tallinnast: Kirrito sönnumed. Raudtee sõidust. Peterburgist: Keisre Herra reisist. Kolera többest. Rahha laen. Raudteest. Kiewist: Kingitused. Kolera többest. —Kalugast: Koli asjust. Samarast: Kolerast. Wöeralt maalt: Saksamaalt: Prantslaste kius Sakslaste wasto. Berlinist' Römo tunnistus. Kasselist: Linna sisse minnik. Darmstadtist: Palwe kirri. Persiamaalt: Raske aeg.  Uemad  sönnumed. Uus ramat. Wanna Maekülla Jakobi külla jut. m. Wimati lõppes jut sellega, et pühhapäew hommiko warra jälle jallal ollin. Jlmuke olli soe ja selge, selle parrast olli mul siis lust ka nattuke jallutams minna, sest et ma jubba muido koddo harjunud ollen igga hommiko warra üllestöusma. Agga parrem olleksin ma wöinud löuneni maggada, enne kui ma sedda piddin näggema! Mõtle ommeti, pühhapäew  hommiko tullid innimesed heina ja õlle koormatega linna turrule, agga sedda ma ei tea, sest ma ei tahtnud ka mitte küssida kas nende teine rahwas koddomail ka peaks tööl ollema! Sure kurwastusega watasin, et neil waeste! mitte ossa ei olnud, sest kallist hingamise päewast, kus omma hargi päewa wässind ihhs olleksid wöinud walja puhhata. Kas wöib üks sesuggune laupäewa õhtust ehk pühhapaewast õiget römo tunda, kui ta jubba näddal otsa selle wasto peab walmistama, kallil pühhapäewal, mil igga riötiinnimene pühhast koeast ommale hinge toidust lähhäb otsima, turrule lähhäb ilmaliko kasso nõudma. Nago sa w'a Postimees sedda issigi tead, ei olle meie kellegi öppctajad egga manitsejad, agga eks räkida ja meletulletada woib jo ikka nattuke, egga sedda ommetige kegi ei peaks pahhaks pannema. Öppetust ja juhhatust wöib meie pölwel iggaüks rohkes te sada, kui ta agga sedda iggatseb ja otsib. Kui ma just sealt wärrawast wälja läksin, kelle tagga heina ja õlle koormad seisid, tullid mul üsna järsko prohweti Jeremia sönnad, mis ta ramato 17 p. 21 s. ja weel eddasi seisab, mele; agga mis se minnusuggusel siin maksab räkida, mõtlesin  ma, meil on jo ka weel teised kassud koddo, eks wadako nad nende sisse, küllad leidma  d, mis nad könnelewad. Agga linna sees olli koggoniste teine assi, seal olli kõik waggusi  ja iggaüks armastas omma Issandast seätud hingamise päewa. Muud ei olnud seal wasto oksa, kui et mönned pima-mehhed pima ja korega möda linna hulkusid ja omma  kasso otsisid, agga sedda teame jo igga-