sisse ja unnustas wimaks ärra, mikspärrast kotto olli wälja tulnud. Kõrtsis olli ta ennast  ni hirmus täis jonud, et tal ennam meletuhka  peas ei olnud ja wist olli kõrtsimees tedda jutluse aeal kõrtsist wälja wissanud, tulli ta korraga kirriko uksest sisse ja et kirrik  punnis rahwast täis olli, hakkas ta ennesele  teed teggema, et tahha pole sada ja kes ees olli, sai mutso külge, minna issigi ei janud  ilma, sain wasto rindo, et hing kinni jäi. Nenda läbbi raiudes, jõudis ta ülle pole kirriko ja kui seal nattuke aeg sai seisatanud ja ümberwadanud, pöxis ta ümber ja läks omma tultud teed taggasi. Peale jummalatenMuse,  kui koggodus kirrikust wälja tulli, leiti tedda al jõe äres polest püksi wärwlest sadik wee sees hüppawad ja tantsiwad ning neid kõige roppumaid sönno suust wälja aeawad.  Sedda uut modi teatre- ehk watemängo tullid kõik, kellel lust olli, watama ja nende seas olli ka üks na pool rummala melega innimene,  se astus teiste seast wälja ja hakkas tedda wasto sõimama, kus jures ma mõtlesin: noh, nüüd on källimehhed koos. Ennäh! se ahwaldas teise weest wälja ja ollid ka warsi, kui kukked tuttipiddi koos, hantwärk al, tallopoeg  peal ja pealmisel olli ka werri pallawaks läinud, kargas ühhe käega teise körrisse kinni "ja teise käega heitis luggemata hopa wasto silmi, künni teine al wimaks hädda pärrast saksa kele hakkas appi hüüdma: Zuhhan tulle appi! agga saksa abbimeest ei olnud kussagil nähha; wimaks astus üks tallunik teiste seast wälja ja peästis tedda teise küünde wahhelt. Selle peale rennis ta nattuke üllemale, wiskas  ennast senna lumme peale ja rübbeles ja rökis, kui lastud karro seal maas hullem kui hul, silmad werrised otse kui röowlite käest lahti peäsenud. Kui ta jo kül olli seal möllanud,  ronnis ta wimaks jälle kõrtsi taggasi ja senna jäi ta künni pühhapäewa õhtuni. Kui kegi temma söbradest tedda koju kutsunud,  neid saatnud ta söimo sönnade ja russika  hopidega ennesest ärra; ta teada issigi, millal aeg kojo minna. Z. L. Assi on kurb ja halle, et kesk ristirahwa seas sesuggused völlastamise wäärt innimesed ja kirriko käiad on ; agga meie arwates on kõrtsmikud seal jures wägga paljo süüdlased, mikspärrast annawad nad ühhe sesugguse able wassikale ni paljo, et mele peast ärrajowad, ja mikspärrast on kõrtsid enne kirrikut lahti? Olleme ommal aeal ühhes kubbermango kohto patentis luggenud, agga meie ei mälleta ennam  millal se olli, et kõrtsid enne kirrikud peawad kinni seisma. Üttelge ommetige, mikspärrast  seisawad kõrtsid enne kirrikud lahti? miks ei woi nad mitte kinni olla? Eks körtsimehhe  ennesel mitte ei olle tarwis pühha kotta minna Jummala sõnna kuulma? Mis inglid on nemmad, et neile Jummala sõnna tarwis ei olle? Mingo nad metsa, kõige omma rahha ahnusega! Miks ei mõtle nad selle pühha kirja sõnna peale: ..Hädda neile, kelle läbbi pahhanduS  tulleb!" Kelle sü läbbi olli se mees joobnuks sanud? Eks körtsmehhe rahha ahnuse  läbbi. Oh sa taewa ja ma Loja, parranda  issi, mis pahha ja sada eksinud õige tele! Riast. Parisi asjust. Parisi Mässajate  sadikud olla lubba kirjad sanud, et sisse ja wälja käia wõiwad; nad olla ka Wersailles käinud Thiersi juttul, seal omma sowimesi ja nöudmesi temmale ette pannemas ja ka temma ta htm esi ja nöudmesi kuulmas. Essimene assi, mis nad nõudnud, olnud et wabbatriik saaks üllal hoitud, mis ka Thiers ommalt Poolt lubbanud;  agga teist ja kolmat nõudmist, ei olle Thiers mitte wöinud täita lubbada. Mässajate  wollinikud Desonnats, Bonwalet ja Adam olla nõudnud kõige linna rähmale üht täieliko priust ja et militsed saaksid linna hoidjaks  ja söawäeks kinnitud, mis muidogi teada,  ei wöinud lubbatud sada, maid selle wasto olla Thiers nõudnud, et rahwa koggust sõnutud  seädus. Parist linnale, saaks wasto wöetud  ja militsete käest söa riistad ärrawöetud. Selle seäduse. järrele õlleks rigiwallitsus kui ka ühtaegne linnale ommad wallitsejad ja pürjermeistrid kinnitanud, kes Linna asjad olleksid korras piddanud. Ses asjas järrel anda, õlleks nisamma paljo tähhendanud, kui rahwa ees omma wallitsust ehk wäggi ja w oimust  käest ärraanda. Et wabbat riik peab jallal hoitud sama, sedda on Thiers ennam kui mitto korda ja kül selgeste kulutanud, et temma uema lubbamiste sees mingisuggust issi- 131