temma ommetige. Mis m»»Me mitte häddaga  ärra ei katsu"! Jaan. ..Siis lodad ikka köwwüste pimmeda  tüdrukult abbi sawad" ? Mats. Sellepärrast ollen jo sedda pikka teed selle soppase amga käinud! Mulle räkisid  mitto ta tõeste keige hädda wasto peab sbbi 'teadma. Ta on jo kulus ..tark"! ja on ka tõeste mitto pikkahäddalist aitnud". Jaan. Sinnul on üks immeline kindel usk innimeste jutto ja pimmeda Ädruko abbi peale. Selle jures ollen minna koggom usk- . mata. Minna arway: temma ei «si mitte ' tühjagi aidata! Temma sönna ei õlle mitte põrmugi parrem, kui sinno ja minno sönna! Temma possimine on pettus! Ja,/Mi ta haiget  kehha kobbida woiks, siis ma weel mõtleks:  ta on omma kobbimissega kohho ssondes  werv käima ja se snnM wahhest kergitust. Ma ütlen sulle teist korda : Selle pimmwa tüdruko sönno, pommisemessi,/pobbisemessi  ja kalumesst minna ei pea miksgis. Agga ma tunnen meest, kes kül ssnnavega wägga sured teud teinyd ja meelgi woib ja tahhab tehha. Ei olle ka need sündinud - jad, mis se mees teinud ja tänna pääw weel teeb, külla sidede jut ja innimeste kuuldud könned, sest neid ma koggomste ei usso, et km kolmas seddasamma asja rägib, siis ei olle esfimessest mitte haisugi jures, maid sellest  mehhest sündinud asjad on kuulsa ja tõe meeste käekirjas luggeda, kes selle wäggewa mehhe teud näinud ja könned kuulnud, neid ommetige woib ja peab uskuma; sest et se luggo teistwist ei olle olnud. Ma arman manna küllamend, sa tedda missist ka tunned. Mis peaks kül temma nimmi ollema"? Mats. ..Eks ma tedda kül tunne. Eks ta olle meie helde Jesus". Jaan. ..Sa ütled helde. Õlled siis ka temma jures käinud abbi otsimas" ? Mats. ..Eks sa temma pole ka ohhatud;  agga appi ei olle kül kegi tedda selle haige jures hüüdnud". Jaan. ..Agga ..nõidade ja tarkade" jurest  ollete sure hyle, lotusse ja maewaga abbi otsinud! Se on suux häbhi ja hirmus Häbbsmata  Jummala teotuö! Jallestüs tulleb peale, ksi«otlm, mis teed sa käid ja kelle abbi sa nõuad. OH! waene Mees! Onne ja õnnistust, abbi ja arms Me te pealt n leia; agga kül õnnetust siin ja hukkatust  seal. Pöra ümber, wanna küllawend! ja pällu andeks Zummalat, mis mõtlemata meles waimo pimmedusse tunnil õlled ettewötnud!  Mats. ..Jah, sedda ma teen! Mo südda on just wallo täis, et eidede jtttto ollen ennam  usknud, kui pühha kirja öppetust ramatvst  ja kantsli pealt, ning ..nõidade" ja ..tarkade"  peale ennam lotust pannud, kui Zummsls  peale. Agga mis inmmene häddaga mitte ärra ei-te"! ' - Jsa m . ..Weel tahhad sa smma ärranetud  narri teed wabbändada. Kummas on sul siis liggidamal: nõid woi Zesus, kes kWe kurrati teggudele on otsa teinud ja ommaksts juM lubbänud mailma otsani iggapaalv olla, ja kummalt wsid sa siis ölget abbl odata" ? Wat s. ,Mis ma nüüd kül Wavvändada tahhan; agga hädda on tõeste: suur : haigus ja nälg"! Jaan. ..Ja neist lodad nõia abbiga peaseda  ! Kas sul weel meelt peas on? Mõtle ommetige mis Jummal kassid, usso sedda ja te temma sönna järrele. „..Hüa mind appi zc. m"" Mats. ..Tossi! -- ei, nõia jure ma ennam  ei lähhä! Ma lähhän koeo taggasi. Jummalaga"! Jah, wötta nappust! Nõia kaudo olli ommetige  liggem te. Mis ta sealt sanud, egga meie sedda tea. Kas sest kül ei olle nähha, kuida nõia usk weel rahwa lihha ja werre sees ellab? Pealt nähha wisakas ja kenna juttuga mees, tunneb ja kidab mis õige; agga ussub ja teeb, mis kowwer. ..Mis innimene häddaga ärrä ei katsu"! Sellega tahhetakse keik kahhewahhel lonkamist katta ja ebbajummalaid ellawa Jummala  körwas tenida. Toho hul! tahhab tuld ja wet ühhes nõus kanda! Ei se lähhä korda!  Jummal ei lasse ennast mitte pilkada. Jah, sõbrad, just se meleto meel on meie armsa rahwal teist Juwmala käsko ülle astudes,  mis Jummal ähwardab, mitte nuhtlemata  jätta, kui nad meelt ei parranda ja se 148