Perno Postimees ehk Näddalileht M 2 tBW Ühh-ksas sH>eru«S, kesknäddal 18. Januaril.j aasta. Tes lehhes seisab. Lua-sep tudent. Ommalt maalt: Tullekahjo. Kuida silm woib petta. Laulo seltsid. Saea aastane pühha. Musikast. Tänno. Peterburgist. Pikkad näppud. Wöeralt maalt: Prei simaalt. Sleswig-Holsteinist. Prantsussemaalt. Inglismaalt. Uemad sönnumed: Pernust.  Testamaalt.  Möistatusse selletus. Ued ramatud, mis aastal 1864 trükkitud. Lua-sep tudent. luhhan Walk, noor lua-sep, sündinud 5. Januaril 1768 ja surnud 14. Webruaril 1826. Sündinud surnud: kaks sönna, kelle wahhel riips, mis igga innimesse elloigga  tähhendab; kui pik ta kellegile tehtud, sedda ei tea meie. Kahhesuggused innimessed  ellawad ma peal: targad ja rummalad, ehk nimmetame neid wimasid teise nimmega ..holimata", nemmad ei panne tähhele, kui pik se wahhe riips sündimisse ja surremisse wahhel,  kas ta pea otsa saab ehk mitte; targad mötlewad koggoniste teist wisi, nemmad palluwad  iggapääw: „Issand! õppeta meid, et targaks- saaksime ja tähhelepanneksime kui kaugel  meie ello riipso ots weel on! luhhan Walk olli ühhe waese lua-seppa poeg, kellel iggapääw omma kümme waimo perret kätte töga olli üllespiddada. Ullati olli se ta murre, et mitte jahhu wakkast egga olli krusist ei piddand lõppema ja kui holas laste issa, murretses ta neile, mis tarwis, agga olli ka iggapiddi walli, egga sallinud, et ülle- annetust piddid teggema; paljo jutto aeada, polnud temma assi. Ta ellas ühhes merre äärses küllas pissukese sauna urtsiko sees, kust ta poeg üllemal nimmetud Juhhan Walk - terraselt ja sure römoga laewo, mis sealt eddasi ja taggasi möda purjutasid auro-laewo ei tuntud sel aeal meel  tähhele  panni, need aeasid Zuhhani pea ümber käima ning monni kenna pildike, tullewast aeast, tõusis ta süddames. Saggedaste käis ta möda külla tannawad ja watas immeks pannes külla maeasid, mis keik nende saunast paljo suremad ollid. Jgga assi mis ta silm näggi, ärratas ta süddames sedda möttet: keik põlle lua-seppad, teisel kombel woib ka leiba sada. Juhtus ta wahhest ülleannetust teggema,  mis peale ta wägga malmis olli siis piddi ka maitsma, mis lomad kasse oksad on, selle polest polnud issa ta wasto mitte kadde; agga ramato õppimisse polest olli assi koggoni teine, seal mõtles ta, otse kui meiegi aeal monni lua-sep ehk mu teine: kelle koera sabba olla ta omma tarkussega lähhäb? Kas ramat ka keddagi on toitnud? ning peab