meie annap hea protsent seitse koppik rubbuli  pealt, kolme ku aia eest."" Za nemmad olla ka mitme mehhe käest sel kombel rahha ärrapetnud. Üks sesuggune kelm tulli ka minno  maeasse ja kössis rahha, lubbas ka seddasamma  protsenti, mis jubba üllemal nimmetud.  Sedda olli minno pois kuulnud ja temmal  tõusis himmo lühhikesse aeaga suurt kasso  sada, sepärrast hakkasid Jehwimiga (nenda olli selle wenne mehhe nimmi) tingima, senni künni kaup kokko sündis. Pois andis 100 rubla Jehwimile ja temma maksis kohhe seitse protsenti wälja ning lubbas kaptali „sures prasnikus" ärramaksa. Seal jures nedis ta ennast weel ütteldes: „„Kui minno ei maksab illuste ärra, siis Jummal ärra aitab minno mitte siit paigast ärra."" Sellega olli assi walmis ja poisil hea meel, et rahha hästi lemb  ja ka selle peale julge, et omma jälle kätte saab; sest lehwim andis jo omma passi, mis agga muud ei olnud, kui wanna aasta kauba pillet temma kätte pandiks. Nenda läksid pääw päwa järrele möda, lehwim  käis weel pärrast mitto kord minno maeas, olli wägga lahke ja römus, et kaup hästi jooksta ja temma paljo kasso sada. Enne Willandi Küünla päwa lata tulli ta jälle ja aeas rahha peale, mis ta minno käest kül ei sanud, agga mo sullase käest olli ta ommetige 50 rubla ärrapetnud ja 10 protsenti  lubbanud. Küünla ku 18. päwa! tullid Zehwimi wennad jälle senna ja ütlesid tedda Wennemale läinud ollewad, et seal omma prasnikud  piddada. Möllemad rahha andjad kohkusid  sedda kuuldes wägga ärra, sest lehwim olla koggematta nende rahha kasa wötnud, agga omma passi nende kätte unnustanud. Sedda ei woi ka kegi immeks panna, sest sure ruttuga woib innimenne ikka middagi unnustada.  Mehhed palkasid teise hea mehhe käest hobbuse, sõitsid järrele, agga wötta weel näppust!  Rahha winud Jehwimi omma teed. Mehhed käinud kord ka Willandi silla kohto käest nõu küssimas; mis nad seal kuulnud, sedda ma ei tea, agga sedda tean ma kül, et need 150 rubla üsna ilma postirahhata Liwimaalt  Wennemale läinud. Et sesuggust luggu jubba ennegi meie pool olnud, sepärrast anname  sedda teada, et meie armas Eesti rahwas,  sesugguste pettiste eest ennast teaks hoida ja parrem omma rahha wähhema protsentide eest krono pabberite sisse wahherada, kus ialgi middagi kartust jures põlle. J. T. sOnneto sur Sest on jubba wägga saggedaste rägitud, et mängiminne püssiga üks hirmus kolleto assi on, agga se ei tahha weel mitte möduda, egga rahwa süddamesse  minna ja sepärrast tullewad ka önnetussed  ette, mis hirmsad ja kolledad emalt kuulda, mis siis weel, kelle maeas ja silma al se sündinud. Seal on pühhapäwal, 5. selle ku pawal, Surjo maldas, Urra Kustase  tallus, püssi läbbi hirmus õnnetus sündinud;  karja pois aastat 54 wanna —- olla püssi warna otsast wötnud ja sellega mänginud; wimaks tahtnud püssi winna tõmmata,  põlle agga mitte sanud, waid haan kukkunud taggasi, püs kahwatand lahti ja laeng kohhe 9 aastase lapse hoidja tüdruko peast läbbi, kes kohhe surnud mahhakukkunud. Ons se nüüd ühhe mõistlikke innimesse tö, laetud püssi koddo hoida? Kas on nüüd meie aeal weel ni paljo metsa lomi hulkumas, kui enne, kus paksud metsad meie õue wärrawa  tagga ollid ja laetud püs allati warna otsas piddi seisma? Tulled sa jahhi pealt, siis ärra panne omma püssi enne warna otsa > kui laeng põlle seest wälja lastud, siis woid sa julge olla, sest tühhi püs ei tappa keddagi, kui lapsed sedda ka kätte sawad ja lemmaga mängiwad; laste lapselik rummal meel ei tea weel wahhet tehha hea ja kurja mängo wahhel. Pallume wägga süddamest, armad Eesti wennad, sowite teie ennestele wähhem kurwi päiwi, ja wähhem wastamist Zummala ees, siis olge ettewaatlikkud ja tähhelpanniad,  kuida asjad on ja isseärranis  sesuggud riistad, kelle läbbi õnnetus woib sündida. Kui hirmus suurt kurwastust ja süddame wallo peawad nüüd need wannemad  maitsma, kelle lapsoke ni kärbse kombel on surma sanud?! Kes jõuab neid trööstida ja nende leinapissaraid kuiwatada? Parrako, kegi mitte! 86