Eesti Postimees ehk Näddalaleht 29. 1565. Tartus, 21. lulil. ja linnarahvale. MM- Teine aasta. IlKgtstev! On körtsmikude wölgoandminne kita eh? läita? Ommalt maalt. Tartust: Heinasaak.  Malgast:  Te head, siis leiad head. Perno makon.: Tullekahjo ja winasurin. Peterburgist: Tullekahjud. Printses Dagmsri  kingirussed. Moskwast: Wäljarändajad. Wilnast: Linnade ja küllade polletajad. Sememaalti Ka?sin leikusse  lotus. Warsawist: Hullud koerad. Wöeralt maalt. Preisimaalt: Jarrclandminne. Kölni fadikuee pisdud.  Baieri ja Saksi ministrid. Jtaliamaalt: Koleratöbdi ja mawarriseminne. Prantsussemaalt i Merrewae piddud. Inglismaalt: — Spankamaalt: Leppktus- Ztmerikamaalt: Rkgiwöllad. Ztsiamaalt: Taggakiusaminne.  Äasukesed. Kirjawastussed. -- Teadaandmiesed ja kulutamissed. On körtsmikude wölgoandminne kita ehk laita? Uäddalat wiis taggasi olleme sest õelamast orjapiddajast,  kedda ma peal on, mõnni sönua kõunelenud, ja se olli wiiu. Ärge nüüd pange  kegi immeks egga pahhaks, kui jut tänna jälle senna pole weab. Teate jo issegi, midda ennam hunt lambaid karjast ärrawarrastab, sedda ennam karjatsid maenitsetakse, hästi lammaste jäcrele wadata ja neid metsa arest kangel hoida, ehk hästi waljuste healt tehha ja hui kada, et pahha metsalinne nattuke häbbenema ja tagganema  hakkaks. Et winahunt ka meie Eesti lambakarjast jnbba paljo on mahhamurdnud ja wiggaseks teinud, ma ei uSsu mitte, et kegi, kui ta hühja kotti ei Lahha Püsti aeada, sedda hakkaks  salgama. Minna ei Lea mitte, kui paljo Eestlasi ennast hukka on sönud, agga hukka jonud  oh! nende hulk on suur küllalt. Mis teeb sia jure nüüd körtsmikude w õl- goaudminne? Oi, wägga paljo! lodikud on jomisse läbbi mõisttikko järelemõtlemist kautanud;  nemmad on wiuahmuno wangid; neid ei juhhata mitte nende mõistus, se on nõdraks janud, waid nende himmo, mis sedda möda kaswab, kni mõistus kahhaueb. Tulgo uus tulleb,  sago mis saab, kui agga pea hulluks saab, muud nemmad ei holi. Er niiüd sureina hulga winaorjade rahha hopis enne lõppeb, kui nende himmo, se on tuttaw assi. Mis wõib neil siis armsam olla, kui üks „hea, cüe kõrtsimees," kes wolgo annab, et nmimesse himmo kutsutud saaks, mis ommeti ial ei kustu, waid kustutades  sedda eunam süttib. Agga küasime nüüd: tulleb uisuggune kõrtsmik» elle südda tõeste heldussest,  ehk on seal mõnui mu weder Lagga? Igga mees mõistab, et kõrtsmik siin liggimessele laeuades  uattuke eunam isseennese kui wõtglase kasso peale mõtleb. Sevärrast on Lemma laeuamiune ka laida waärt; sellega ei aita ta mitte liggimest,  waid teeb temmale kahjo. SäWrdune