Perno Postimees ehk Näddalileht M 30 tB6S Uhhekfas sPernus, kesknäddal 28. aasta. Ses lehhes seisab. Aus peigmees tagganeb käimatumast prudist. Ommalt maalt: Peruust: Tullekahjo. Riaft: Kindral kubberner kotto ärra. Kurjateggia. Walga makonnast: Römn pääw. Tallinnast: Mapiddamisse asjust. Halle luggo. Uppuminne. Peterburgist: Printses Dagmari kirri. Moskwaft: Tulli lahti. Rändajattest. Poltawast: Weiste katk. Odessast: Risuja. Pola raealt: Tulle sütajatte jälged käes. Wösralt maalt: Sleswig-Holsteinist: Rigi iste marumas. Prantsussemaalt: Rahwa wisist. Jtalia asjust. Inglismaalt: Merre sees lelegrahm. Aus peigmees tagganeb kõlwatumast  prudist. Sedda on nüüd umbes kahheksa aastat taggasi, kui üks noor mees omma silmad ühhe nori tüttarlapse peale heitis ja nende möllematte  süddamed kaswasid peagi kokko, et lahkuminne  woimata piddi ollema; agga siin peame  ütlema: sidde misga meie endid ommas tarkuses kokko seome, on räppastand, egga seisa ni kauaks wasto, künni wanna Liwa Annus  üks kord tulleb; lähhäb saggedaste enne katki, kui mailma merre peale kiusatuste ja murre tormide kätte astuda tulleb. Nenda olli ka temma luggu: sidde läks enne katki, kui pühha altari ette astusid teine teisele truust tõotama ja selle peale kät andma. Noormees isse kirjutab omma ello luggust nenda: „Tänno sure Zummalale, kes mulle rummalale  sedda keik ärramöista annud patto wasto  seista. Kui ma alles poisi pölwes ollin ja prudi juttule tullin, näitis mo Marrike ni lahke nago selge armastus isse, ja mõistis kenna nalja tehha. Ta palled ollid punnased kui rosi-lilled ja sönnad ni armsad, mis kui suhkur suus jullasid; La oskas kennaste kui õpik laulda, mis läbbi armastus mo süddames  juurt wöttis ja mind Lemma pole tõmbas.  Agga mo issa ütles: Marri ei kõlba sull' prudiks, sa jääd Lemmaga kerjajaks ja willetsaks. Mo wannemad, ni issa kui emma,  ei tahtnud sedda koggoniste ja ütlesid tedda roppo ja laisa ollewad; agga ma tuim põlgasin wannemate nõu ja salgasin ärra, mis nemmad mo armsast Marrist könnelesid ning wabbandasin tedda ja ütlesin: Marri on kallis prudike, ni kui kenna lilleke! Ma piddasin wannemid  kaddedaks, sest nad teggid wahhest suurt kissa, agga minna mõtlesin isse enneses: Marrist  ei lahko ma ial, tehko issa mis tahhes. Sedda arwasin Lemmale ainumaks weaks, et ta armastas kaua maggada. Kui issa tedda  ülles hüdis ja töle sundis, siis olli ta raskeste unne sülles, egga tõusnud koggoniste ülles. Saggedaste wöttis issa ahjo argi ja tõstis sellega ning ütles: Marri tõuse ja ker-