Kui hea õlleks, km meie maal, isseärranis surema linnades, kus paljo törahwast ellad ja ürid kallid on , rikkad innimessed ka selle hea nöu peale tutteksid! Kui hea õlleks, kui meie ma wabrikutel ka pärris maad õlleks ja nemmad sedda sel kombel prugiksid! Kes teab kas nad sellega mitte isseennestele suremat kasso ei sadaks, kui törahwale. Sest kes teeb surema römo ja holega tööd, kui se tömees,  kes teab, et temma naene ning lapsed omma kat tukse al hingawad? Omma tenitud leib on keige maggusam, omma tenitud  maia ning platsike ka keige armsam. Ei hakka msuggune tömees mitte ühhest wabrikust  teise hulkuma ja aega wiitma, sest ta teab, et wereja kiwwil ei kaswa samlad peale. Meie ussu ka mitte, et ükski töandja nenda mötlematta õlleks, tömeeste palgawähhendamissest  kasso nöuda, mis ömmeti temmale töeste kahjo sadaks; sest üksi se tömees peab omma leiba kinni ja teeb römoga tööd, kes omma waewa ka ausaste maksetud saab, ja midda ennam ja parrem ta teeb, sedda surem on töandja kasso. ' . . . Agga weel on middagi. Peab töandjatel ausaid tömehhi sada ollema, kes melemöistussega  tööd tewad ja omma seisust armastawad,  siis on wagga tarwis ja kidowäart, kui nemmad ka nende öppetusse eest hoolt kandwad. Rummalus on pimmeduö. Öppetamatta  tömees ei wöi jo muido, kui mötlematta  omma tööd tehha. Öppetud innimenne  teeb omma tööd selge päikese al, öppimatta  innimenne uddo sees; temma möistus  ei üllata paljo eddasi egga baggasi näggema,  ni hästi omma tö jures, kui ka muis asjus. Nenda kui keige innimestel, on ka törahwal tarwis ärratunda, et nemmad omma  köhho pärrast üksi mailmas ei ella. Ei olle se mitte weel suur assi, kui tömees ühhes wabrikus ehk kus ta muido ellab, omma leiba  palja leiwa pärrast püab kinnipiddada. Öppimatta innimesse meleö ei seisa muud, kui temma iggapäine tenistus, agga öppetud innimenne  watab ka omma töandja kasso peale, kellega temma ühhes seisab ehk langeb. Prantsussemaal  arwatakse weel igga 100 tömehhe peale 30, kes luggeda egga kirjutada ei mõista  ja ilma öppetusseta on ülleskaswanud, Saksamaal mitte ennam kui 4, agga kui paljo meie maal 100 mehhe peale öppetud ja kolitud tömehhi peaks wäljatullema? Ma arwan, jago se psrrem nimmetamatta. Parrandamist  on weel paljo tarwis. Paljast kaks kät ilma peata, ei aita ka meie tömeestele  suurt asja. Aasta aastalt fawad tallomaad  ikka ennam rendi peale ehk pärris ommaks,  wabrikuid tutteb jure, ja kellel maid ei õlle, on katte peal tenijad ehk törahwas. Nende hulk ei olle mitte weike. Suurt asja teeb, kes selle perreka seisusse peale meie keskel  mõtleb ning nende eest hoolt püab kanda. Meie ommast kohhast ei wöi muud, kui meletulletada.  Sönnumed ommalt maalt. Peruust. Saksa laat ehk jäärmark.  „Mees petakse sönnast, härg sarwest",  se on tuttaw assi. Minnewal näddalal  olleme lubbanud omma saksa labast laiemalt  könneleda, sel naddalal peame sedda piddama. Mis peame nüüd temmast ütlema  ? Keige esmalt sedda, et ta surem on, kui meie tedda 12 aasta sees olleme näinud. Kaupmehhi on iggast linnast ümberkaudo ning ka kaugemalt "kokko tulnud. Ei olle sest weel kül, et keik jäärmargi-podid wiimse numreni kaupa täis seiswad, waid teist sedda wäärt on weel telkide al ja paljo linna maiasid, isseärranis Nikolai-ulitsal, peawad nüüd podi nimme kandma ja iggast uksest ning aknast wahhib kaup wälja. Kust sa ial Leggilähhedalt  möda lähhäd, seal hüüdwad kaupmehhed ni lahheda heälega, nago kutsuksid nemmad pulma: „Tulge sia, mis teil tarwis, meil on keik hea kaup, alwalt sada!" Jgga sammo  peal laulab teine seddasamma laulo. Sedda  ei wöi üttelda, mis silm naab ja südda möistab möttelda, keik on sada ning hinnad põlle ka just üllearro kallid; agga ostjaid ei olle ammo ni paljo, kui müjad sedda sowiksid. Isseärranis on meie tannawune laat mut- 235