Eesti Postimees ehk Näddalaleht 82. 1863» Tartus, 11. Augustil. Teine aasta. Register: Kohto asjust endisel aeal. Ommalt maalt. Wörro makonnast: Urmaste tullekahjo.  Tallinnast:  Raudmaanteest. Peterburgist: Kus tohhib tubbakat suitsetada. - Söawäe wahhendamissest. Samarast: Lihwlanka  külla kirrik. Moskwast: Kingitus. Pültawast: Messipuud. Permist: Lojuste katk. Kiewist: Rahhesaddo. Bessarabiaft: Rohhotirtsud. Polamaalt: Pölletajad. Wöeralt maalt. Rootsi wöerad. Jtalia koleratöbdk. Prantsusfe politika mõtted. Jnglisma Atlanti teiegrahw. Spama rummalus. Türgi koleratöbbi. Japanist head ja kurja. Meksiko koliöppetus. Kauba sönnumed. Kirjawastussed. Tsadaandmissed ja kulutamissed. Kohto asjust endisel aeal. Leiges Wenne rikis ning ka meie Balti kubbei  mangud es petakse holega nõu ja tehhakse tööd, meie kohtomõistmessi ja seadussi parrandada, nago mönnes paikus muial mades jubba ammogi  käes on. Ma mõtlen, meie wõiksime kül nattuke selle peale taggasi wadata, kuida kohto asjad enne ollid, ehk kust meil se õigus tulleb, parremat nõuda? Kui paar sadda aastat taggasi lähme ja tähhelepanneme, kuida seal kohhut mõisteti, siis tõuswad meil esmalt hirmo pärrast juuksed püsti pähha, agga pärrast tulleb rahho ja tänno süddamesse, et meie loud ennam ni willetsad ei olle ning lummala abbiga aasta aastalt parremaks  lähwad, kui temma meie kalli Keisri ellopäiwi Wmnema õnneks pikkendab. Kui meie ka keigist neist innetumaist asjust, nago nõia-Protsessid,  mitmesuggused ihhopinamissed ja waewamissed  zc. mitte ei rägi, need on ennemuistse rahwaga ennamiste jubba mulda läinud, siiski ei õlle pahhad asjad weel ma pealt kadduuud. Nägime meie üksi endise aea kohtoasjust. Kui saggedaste juhtus seal, et üht ehk teist, kedda just arwati süallust ollewad, kinnitabbadi ja wangi pandi, ilma küssimatta, kas waug tõeste ka süallune  olli ehk mitte; ta olli just kohto käes, siis peti kinni, kui se ka mõnni kord mitto aastat turis. Sest ei olnud weel kül. Tedda lasti wangis istuda, agga mitte waggusi, waid püti iggawisi sütunnistussele sundida, ehk kül südi ei olnud ning waewati nenda temma ihho ja hinge, künni ta otsego ellawalt surnud olli ja siis wimaks,  kui pärriskurjateggia, olgo üsna koggematta  ehk süddametunniswsse torkimisse al wälja tulli, lasti tedda lahti. Mis eest olli nisuggune  waene innimenne nüüd ommast auust, Priussest  ja tenistussest ui kaua ilma olnud ja waewatud  sanud? Ükst selle eest, et tedda arwati süallust ollewad ja et kohtomõistjad omma ammeti!  parrem ei mõistnud ehk ei tahtnud