misga ta riipso ette weddas, kust jöggi piddi läbbi minnema. Mult aeas essimesse wao sisse ja mäggur (Dachs) teggi süggawas ma sees tööd, hunt kapis mulda ülles, karro kandis  mulda eest arra ja päsoke ja keik teised linnud ollid seal tuggewaste töös. Kui jöggi walmis olli, tulli wanna issa sedda tööd üllewatama  ja olli keigega wägga rahhul, kitis igga tömeest ja ütles: Mult ja karro, se näitab,  et teie möllemad keige ussinamad ollete olnud, sest teie ollete ülle ja ülle mullased; se must au kuub jägo teile iggaweste mällestusseks  selga. Sinna hunt, õlled ninna ja. käppadega  truiste tööd teinud, sepärrast pead sinna mustad käppad ja musta ninna mällestusseks piddama. Agga kus on siis wähhi? ta on muido, kes paljo ei seisa ja temmal on paljo kassi, on ta magganud? Wähhi olli praego muddast wälja puggenud ja pahhandas ennast selle ülle, et wanna issa tedda ei näinud. Pahha melega hüdis ta: Wannake, kus ollid so silmad,  et sa mind ei näinud? On nad sul tagga otsas? Ninnatark, olli se wastus, tännasest päwast sadik peawad sinno silmad tagga otsas ollema. Peale selle, kui wannake igga ühhele temma karristust peale pannud, näeb ta üht uhket  poisi ühhest oksast teise hüppawad, kus ta kenna kuub päwa käes kennaste läikis, tedda nähti koggoniste murreta ollewad. No poisike! hüdis wannake, eks sul muud middagi tehha põlle, kui ennast ehhitada? Wannake, wastas temma torredaste, tö ei õlle puhhas; minna ei woi omma kenna kulla karwalist kube ja höbbe walgid puksa rojastada; mis ütleksid sa siis, kui nenda rojastud rietega so ette tulleksin? Sinna nar, ütles wannake nurrisedes,  sest sadik pead sa musti püksa kandma ja ialgi ei pea sa omma janno jõest kustutama, waid neist pisadest, mis lehtede pealt leiad. Zöe pessa olli nüüd walmis, wanna issa kallas  kuld kausist wet senna sisse ja teggi omma öhhuga sedda ellawaks ning seädis temma jookso. Se on nüüd, kuiva emma jöggi on sadud, ehk kuida tedda kaewetud. Sedda mulda, mis jõest ollid wälja kaewnud,  weddasid nad ühte kokko ja sest olla suur mäggi sanud, mis tänna päwani Tarto Toom- mäeks nimmetakse. Seal olli se koht, kus Wannamuine innimessed ja ellajad kokko kutsus  ja laulmist öppetas. Korraga olli tule käes üks kange kohhin ja Wannamuine tulli mahha, ja kui omma pead ja habbet olli silledaks  teinud, wöttis ta omma kannelt, seadis sedda heale ning mängis üht eel mängi, siis hakkas ta korraga laulma, mis keige kuuljate süddamest läbbi tungis. Keik kulasid waggusi sedda kenna laulo. Ka emma jöe wessi jäi seisma, tuul unnustas omma tööd, metsad, lomad ja linnud kulatasid tähhelpannes pealt ja ka se pilkaja metsa kostus (Waldecho) watas  sallaja pude wahhelt wälja. Ugga keik ei sanud sest ommetige mitte arro. Puud pannid  agga sedda kohhamist tähhele, kui Jummal  mahha tulli. Kui teie nüüd metsas kõnnite  ja kulete temma kohhisemist, siis tulletage mele, et Jummal teie liggi on. Emma jöggi olla temma riete kahhinad tähhelepannud ja sepärrast on ka igga kewwade, kui ta jälle omma norust uendab, temma kohhamist kuulda.  Tuul olla isseärralikkult need winguwad heäled, mönned lomad jälle teised healed; agga linnud ja isseärralikkult künni lind ja löuke on temma eel mängo tähhelpannud. Kallad  ollid need keigist keige õnnetumad: nad pistsid pead silmist sadik weest wälja, körwad  jäid wee alla; nad näggid temma su likumist  ja hinge tõmbamist, agga ei kuulnud ta healt, sepärrast jäid nad ka tummaks. Jnnimenne  olli keige terrawam tähhelpannemas, ta sai keigest arro ja sepärrast tungib ka temma  heäl keige süggawama ma süddame nurga sisse ja keige kõrgema aujärje ette. Ja Wannamuini  laulis taewalikkust surusest, mailma kennadussest ja emmajöe uhkussest ning ka innimeste  õnnest ja õnnetustest. Ommast laulust  sai ta ni ligutud, et pallawad pissarad palgid möda mahha werisid ja higgi temma seitsmest särgist ja kuest pealmissest kuest läbbi tungis. Nüüd läks ta wanna issa maeade jure, et ka seal laulda ja mängida-. Waimolikko  körwadel on se praego weel õnneks antud  wahhete wahhel temma laulo healt kuulda.  Ja et innimessed omma laulo ei peaksid unnustama, läkkitab ta ommad kässud aeg 194