meil siis tehha tulleb, kui meie üllewal  seatud märgist wäggise ja ennese sü läbbi tagqasi  ei tahha jada fe assi, arwan ma, on nüüd lsseennesest selge. Tahhab agga meel kegi selle asja wasto wöidelda, sc tehko jedda, kui tal wähja käik ui armas on. larreltullewad aead sawad ta ülle kohhut mõistma. Meie keik agga, kes meie eddasi jõuame, andkem ka ses asjas teine teisele kät ja lahhutagem sega ühhe sure wahheseina Soomlaste  ja Eestlaste wahhel, eddespiddi nenda ühhendnd  jöuoga wimase sure eesmärgi pole töttades. C. N J. -' Seal on nüüd sõbra kirri. M õnned luggejad  ei olle lemmast wist essimest korda warsi arro sanud. Need tewad hästi, km teist korda weel luggewad. Ni paljo wöime öölda: tossi jääb tõeks, kui ka selle wasto peaks pandama. Ehk millal ei olle tõe wasto mitte pantud, isseärranis  kui alles uus ja tundmatta näitas ollewad?  Mis on agga siin tõdde? Keik se, mis mitte walle ei olle. Tossi on ka, et tuled, puhhugo hommiko ehk lõunapooli, meie Eestikeelt weel ammo arra ei puhhu, agga Harrini ist on temma kallal weel Paljo, kui laiema ja süggawama õppetuste tarwis peab kõlbama. Tossi on ka, et meie omma suggu ja ussowendade Soomlaste naeale toetades ja nendega kele ja kirja polest kokkokaswades sedda kindlam Eestlaseks wõime jäda. Tossi on ka, et meil saksa- ja wennekele  kõrwas keige häddasemalt somekeelt õlleks tarwis tunda, mis meie kelega ühhe jure peal seisab. Tõssi on ka, et ue kirjutusse wist wasto üksi senui kaua seistakse, krii Lemmast weel arro ei sada ja wanna kidetakse, senni kui temma wiggadussi weel ei tunta. Sedda patto olleme isse ka teinud, mis jubba mõnda aega kahhetseme. Sellegipärrast jääb seitung ning peab sennikaua wanna kirkawisi jure jäma, kuuni rahwas laiema oppetusse labbi laiemat niärko sanüd ja isse Parremat hakkawad nõudma. Viis kaM õlleks neil seitungist, mis nad luggeda  eh? pahha melega luggematta jättaks? Wanna kirjawiis on tõeste wõerast jurest kaswanud: kegi ei kirjuta kuida ta loeb, egga loe kuida kirjutab, waid kuida harjund on. Ue kirjamist ainus wigga on temma uusus, mis rahwal alles wõeras ja harjumatta on, muud middagi. Järreletullew rahwas saab teist jutto aeama. Meie olleme isse räkinud nago mitto Praego rägiwad, sepärrast kannatame hea melega ning ei sunni keddagit wäggise wasto omma tundmist teggema, mis kül pahhandars, agga mitte ei parrandaks. Siiski ei lükka sedda tdt kegi ümber: uus kirjawiis kaswab Eesti jure peal, agga wanna wvera känno kulges; kumb w innaks ärra närtsib, on mmdogi teada. Sedda ei ütle meie kellegi poolt egga wasto, waid tõe anuks. Kolidest agga Peaks meie arwates se õige sure peale istulaminne  wäljatullema, ja tulleb ka ommal aeal, ehk kül nüüd weel mõnned wastopannewad. Igga asjal on omma selgumisse aega tarwis, nenda ka meie armsa Eestirahwa mõistussel. Wõib olla, et mõnni Eestiwend ka meie praegust jutto pahhaks panneb, ööldes: „kas temma ka jubba nenda rägib?" sellele ütleme lahkest ette, et meie temma pahhakspannemist mitte --- pahhaks ei panne. Ärge wõidelgem omma rammo raiskades  mitte isse nhheteise wasto, waid ühhel melel keik selle wasto, et meie peawaenlane, tuimus  ja rummalus meitest peaks tagganema ja meie Pääw Pawalt ergemaks ja targemaks sama, ärratundma, mis meile ja meie lastele tullus on. Some wendadest woime ses asjas wagga paljo õppida. —- Ommalt maalt. Tartust. Nüüd on Tartus jälle waggusam  ello tulnud, mis mödaläinud 30 päwa wägga ligutnd ollid ja mõnnele paljo rahha maksid. Hinne wöib tannoga Tarto linna peale taggasi mõtteida, La ei olle siin mitte ilmasjata omma kunsti näitnud, waid keik need 31 korda, mis ta mängis, on Cirkus rahwast täis olnud, ning ta teab kiil, mis se Lemmale sisse Lonud. Siit läks Lemma omma seltsiga Pihkwa ja lähhäb sealt Motskwa, kus suur mängohone ehk Cirkus ülleSehhitud, mis ka talwe soe seisab ja 18,000 rubl. peab maksma. Tartus on Hinne ommaft kassust 50 rubl. ka meie linna waeste heaks ohwerdanud. Tarto makonnast. sAllatskiwwi kir- Kuida minnewa kord lühhidelt nimmetud, sai sesinnane kirrik tännawo sui neste ümberehhitud  ja 9. Oktobril sisse õnnistud. Et kirrik 335