mis uut asja mõisas kulutakse. Kolmandama  pühha enne lõunat kello 10. Olli keik mõisa  õue täis perremehhi ja perrenaisi, kellele mõisa proua ja herra, kui wannemad lastele wasto läksid ja armolikkult selle wasto walmistud  mõisa tuppa tarwitasid ja seal kui omma armsaid wöeraid terretasid. Esmalt jaggati neile öllut ja wina ja pärrast ka wägga  kenna lõuna söma aeg. Herra ja proua istusid ka nendega, kui naburitega, ühhes laudas,  sõid ja aeastd maggust jutto. Pärrast lõunat anti jälle kohwi ja wimaks meesterahwale  klaas punsi ja naesterahwale klaas jodawat  wina. Sellega olli se piddo pääw lõppenud,  ning rahwas ni üllewägga rõmus, et ei teadnud kuida aulikko mõisa wannemid öiete selle au eest tännada, neid sedda wäärt arwatud,  mõisa proua ja herraga ühhes laudas lõunat piddada; nende südda tännada paljo rohkem kui su. Ohto widdewiko aegas hakkas  se rõmus seltskond mõisa wärrawast wälja koeo pole ronnima ja nimmelt selle römo kitussega:  omma ello sees mitte ni armolessi mõisa wannemid weel näinud ollewad. Kui selle peale taggasi mõtleme, kui ütlematta  suurt waewa ja ka raskid melepahhandussi  on Frey herral nende made mümisse jures  olnud, siis peame kül ütlema: on temma kannatus immestlemisse wäärt. Ta põlle middagi  asja raskeks pannud, waid iggapiddi omma tattopoegade kasso nõudnud, neile head sowinud ja neid pärrisperremehhiks aidanud, agga kas möistawad keik tedda se eest tännada?  Parrako! wähhem ossa tunneb alles sedda head ärra, surema hulgal õlleks se piddand  weel teist wisi ollema. Keik ei mõista mitte omma mütsi kergitada ja öölda: tänno meie armsa ja kalli mõisa proua ja herrale, kes meid pärrisperremehheks aidanud. Jummal önnistago neid aulikko ja armsaid  mõisa wannemaid ja lasko nende kät ikka hästi käia, kes meile ni ütlematta suurt head on teinud ja ei mitte sure kasso, waid selge õigusse peale wadanud. Se on nende trui tallopoegade süddamelik sowiminne. sEbbaussust ja arstimisse Jälle peame sest pahhast asjast könnelema, agga mis woime parrata? Enne ei tohhi meie wakka jäda, kuuni se pahha haaw on parremaks  sanud ehk ka koggoniste parranenUd. Kui nõiad ja ebbaussulissed sedda ennam ei tahha kuulda, siis jätko sedda asja mahha, kuida  meie endine waia-preester sedda on teinud, kelle ees ma nüüd römuga omma mütsi mahha  wöttan ja terretan: terre auus sobber! Kuulge kuida Hallisto sobber sest pahhast asjast  kirjutab: Urmas Postimees! Kaua aega põlle ma sulle ennam kirjutanud ja kui sa selle ülle nattuke  nurrised, siis pean tunnistama sul sulla õiguse ollewad, agga ussu wend, asjad mis meie ümberkaudo wahhest sünniwad, on ni wessised, et ei kolba so kätte sata, sest et ette tean: kukkuwad laua alla ja seal põlle neist kellegi! kasso; agga tänna tahhan sulle üht usja juttustada, mis ma mitte ni waggusi ei woi pealt wadata. Sest asjast on kül saggedaste  jubba jut olnud; agga et se wigga weel põlle parranenud, sepärrast on se sinno kohhus, kui Eesti rahwa Postimees, neile sedda jälle ja ni kaua könneleda, künni se pahha  assi parraneb; ja se on nurga arstidest,  mis meie rahwa seas wägga õitse  wa d. Siin Halliste kihhelkonnas on jubba aastat kolm kihhelkonna tohter ja ka apteek, kus keik rohhud käe parrast sada; agga kas rahwas tulleb neid siit otsima? Wötta näppust! Mikspärrast siis wannad naesed ma peal on, kes wina klasi pealt teadwad tarkust ette luggeda ja sesuggused on rahwa melest paljo surema au sees, kui öppetud tohter. Kui saggedaste on sedda jubba olnud, et sesuggused  nurga arstid omma rohtudega waeste innimeste  silmad ärrarikkuwad; pärrast tullewad tohtre jure, agga kes woib neid siis ennam awwitada. Nenda sündis möda läinud Septembri kuul üks kenna nalli meie lähhedal, umbes paar wersta emal, Wannas B õrnuse maldas Latti tallus. Seal ellab üks manna kauniste ellatand  naesterahwas, kes rahwa teades üks mägga  tark, kes keiksuggusid haigusi teab aidata, kaddunud asjo jälle kätte sata ning nori tüttarlapst  mehhele panna, misläbbi temma põld 344