muud ei kardeta, kui sedda, rüis koerad ka kartwad, se on üksi pekso wallo, kas siis olleme jubba nenda kaugel? Ei polegi! Rahwa  omma tuimus ja rummalus peab jo wäggise  ihhonuhtlust nende kaela peal. ütle isse, Postimees, mis peaks ühhe rahwaga tehtama, kes ommas rummalusses weel au egga häbbi wahhel selget wahhet ei tunne ning omma süddame rikkumisse läbbi nisamma pahha ja ülleannetusse peale malmis on, kui keik müüd pattused innimessed, mis peaks tehtama, kui witsakarristus äkkiste ärrakauks? Kas ülleannetussed  ja pahhandussed ka kauksid? Ma ei ussu mitte, maid need hakkaksid paljo ennam nago umbrohhi wöimust wötma. Mönni ütleb  kül: „se tehha neid weel tuimemaks kui nad muidogi on." Se wöib ka olla, isseärranis  kus "sedda armota Türklase kombel prugitakse ja teine innimenne teise wihha, öelust ja werrejanno omma werrega piddi kustutama; agga need aiad on aitummal selja tagga, pärrisorja pölli ja sellesarnatsed * päwad hakkawad unnustusse sisse waüma, ja selle eest tännagem Jummalat. Kas nüüd sellepärrast jubba aeg kae on, et ihhokarristus koggoni wöib kadduda? Oh, et se kä õlleks! Kui mönned ihhonuhtlusse wolli kurjaste on prukinud ja üllekohtused ning armota olnud, siis on nemmad süüdlased ja peawad wasta- agga rahwas põlle weel ammo nenda kaugel, et keik witsakimbud wöiwad ahj.o wissatud  sada.. — Ärra nüüd mötle, Postimees, st minna ihhonuhtlusse söbber ollen. Ei milgi kombel. Nisamma wähhe kui sulle ja mulle, sowin ma sedda teistele; agga mo südda  kihwatab sees tunnistades: meie rahwaga . ei sa weel mitte üsna ilma witsata läbbi. Nemmad on patto läbbi' kurjad innimessed, nago keik teised, ja mõistusse polest alles liig lapsed, kennel wannemate üllewaatmist ning ka issalikko karristust mönni kord tarwis lähhäb,  kui raisko ei pea minnema; agga nisamma  tarwis on, et wannematel ka töeste wannemate südda on, mis armo ja hirmo öige möedo järrel wälja jaggab. Taewa Zösa karristab ka, ja mönni kord öiste raÄeste, agga ta jääb ikka halledaks issasüdda- meks. Temma tö need kasseoksad ka on, agga temma ep olle neid käskinud kurjuste prukida. Minno arwates on õige karristusse möet nenda: se sündko allati süallusse parrandamisseks,  agga ial mitte karristaja wihhalahhutusseks. Ehk kas ma pean sulle, armas postisöbber,  siit meie poolt rahwast nattuke näitama? No olgo siis lühhidelt. Wata, meie maal on se pruuk, et nored innimessed süggise ja kewwade teris käiwad ja kui rummalus suur, ka weel kplmat ja rohkem korda tullewad, et Zummala sönna ja tahtmist tunda saaksid; agga kas sellegipärrast arwad suurt asja tagga  ollewad? Parrako! nemmad wöiksid kül Zummala tahtmist teada, agga surem hulk ei tahha sedda teada. Nemmad käiwad kül kirrikus ja laual ka, agga kuddas? Wöetud wisi ja mu körwalisse asja parrast. Mönni lähhab omma head hoost ja illusaid wöörslemid,  teine omma uut wankrit, kude, rättikut ehk kenna näggo teistele näitama; mönned koggoni, et taggasi tulles körtsudes hästi uimase peaga trallida, ja kellel tuggew jöud ja tigge südda, ka rielda ja kiskuda. Hoidko Zummal,  kas sel kombel ihhonuhtlus peab kadduma?  Ei mitte, waid sedda on paljo ennam üsna häddaste tarwis. Zummala kartus ja armastus, mis igga kässo jures seiswad, wölwad üksi ihhonuhtlust kautada; agga kui need süremal hulgal alles puduwad ja surem öppetus ja parrem kaswataminne ka weel au egga häbbi läbbi parremat luggu ei sada: seal on kasseoksad tõeste kallis assi, kui neid issa kombel prukitakse. Mis kunningas Salomon omma öpp. sönnades poist kaswatamissest rägib,  süpnib ka weel teiste kohta. Sellegipärrast peaks ihhokarristus üksi laste assi ja taie-ealised innimessed jubba targemad ollema, kellel nisuggust nuhtlust ennam  tarwis ei olle, mis neile, kes innimesse auwäärt ollemist jubba tundwad, paljo ennam kahjo kui kasso sadab. Ma lodan kiud laste, et üks kord se aeg ka meile tulleb, mil ihhonuhtlus  ennam innim es te assi ei olle. Seeb se on, Postimees, mis mindgi sunnib 35