Warsawist. Hilja aea eest on seal kolm meest kinni tabbatud, kes wöera nimme al rahwa keskes hulkunud ja mässama kihhutanud; agga nende waew olnud  ilma asjata, sest rahwas polnud ennam ni kerge neid uskuma, kui enne. Need kolm olla keik mehhed, kes kahhe aasta eest ka teiste kihhutajad  olnud. Teised nende sõbrad neid olla kümme meest - sanud putkama ja aetakse nüüd kui jännesid tagga. Ma ussun, nad teeks wägga hästi, kui katsuks omma korkadesse tagga si lippa ta, egga ial ennast ennam  näidata, muido woiks nende kässi nattuke  pahhaste käia; peawad ehk senna minnema,  kuhhu südda ei iggatse Ammugi teada, meie armolinne Keisre Herra ei tahha kellegiga wölgo jada, mis palka kegi teninud, sedda peab ta ka marsi sama, ja se on otse oige. Kui siis sesuggused mässajad, olgo mölla alla ehk Siberi male peawad marsima,  siis sünnib neile, mis nad teninud, ja kui kegi küssib: kes teggi? siis woib julgeste kosta: issi teggi! Wöeralt maalt. Preifimaalt. Seal ei woi meie suurt aega wita, sest et seal muud põlle kuulda kui jaggelemist ja keige ennamiste Sleswig-Holsteini  parrast, temma tahhaks sedda ommale sada ja teised törguwad tuggewaste selle wasto,  sepärrast on siis sured jaggelemissed ja waidlemissed. luhtuwad ka teised asjad ette, mis keikide mele parrast põlle ja mis mõnda urrama aeab; keik põlle jo ühhes meles. Tõuseb ühhes tallus, kus kümmekond innimesst  ellawad, tülli, miks siis mitte ühhes rikis, kus ni mitto miljoni innimest ellawad. Kui nüüd siit otse teed Sakseni- ja Shweitsimaast  läbbi lähhäme, siis tulleme Jtaliamale ja seal sedda kitsast maad kahhe merre wahhelt läbbi käies same wimaks  Sitsiilia sare peale, kus jälle middagi näeme ja kuleme, mis ihho karwad püsti aeab. Ma on kenna ja wiljakas ning ilmad sojad ja head, agga rahwa süddamed tormawad, otse kui tulle purtsawad mäed. Tee-rööwled ja mõrtsukad on seal nago koddo. Kegi ei tohhi ennam kuhhugi minna, siis pühhitakse taskud warsi puhtaks ja hädda sellele, kes kortsus kulmo selle wasto tohhib näidata! se ennam ommaksid ei näe! selle nattukene ello puhhutakse kohhe wälja! Rigi wallitsus  on ka ommalt poolt teinud, mis kohhus,  et sedda pahha ja hirmust tööd kautada; agga tünnini põlle se weel woimalik olnud, neid kätte sada, nüüd tahhab kord sedda katsuda:  kutsus wanna ma wallitseja sealt ärra ja panni ue assemele; küllad same pea nähha,  kuida ue wallitseja ön kannab, kas saab rebbasid kätte woi mitte. Sowida õlleks, et ommetige monni näppo piddi lökso lähhäks, siis hakkaks teised ehk ka pissutki kartma. Rahho ühhe ma sees on se keige kallim assi, mis meie ka selle male sowime. Afiamaalt. Wimati könnelesime India rahwa tüllist Inglisse söa wäega ja et Inglisse  wäggi kauniste wallu sanud; tänna loeme seitungides, et assi mitte karwa waärt põlle parremaks  läinud, waid wöit ikka India pool, mis Inglisse rahwa meled üsna kaela panneb. Tahtwad  weel omma onne katsuda, kui assi parremaks ei lähhä, siis kotto weel abbi-wägge jure küssida,  ja siis neid rahhule sundida. Kuida se söa aeal iggal pool, nenda ka seal: söa kohtul  teggemist küllalt, peab ühhele sia ja teisele senna otsust andma. Mitmed sawad: tahtko ehk mitte, nörid kaela ja tõmmatakse nattukest  wöllasse; teised sawad jälle teist nuhtlust otse öölda: kuida külw nenda leikus. Amerikamaalt. Watame jälle kord senna  kaugele ülle sure Atlandi merre Amerikama  pole, kuida nüüd asjad seal on, kas nende suur söa tulli hakkab wähhenema, rahho koido punna kussagilt paistma, woi lähhäb assi manna  wisi eddasi. Pöllastades peame kül ütlema:  tännini ei peta seal innimesse ello mitte suggugi kallimaks kui kirbo ello; sedda musta lomakest aetakse senni tagga, künni omma ello peab jätma, otse nendasammoti aetakse ka seal innimessi karja kaupa tulle ette, egga wadera selle peale, kui seal ka tuhhanded kui seäsed 124