Perno Postimees ehk Näddalileht 6. tB«3 lthhekfas sPernuS, kesknäddal 10. Webruaril.^ aasta. Ses lehhes seisab. Pühhapäwa kolidest. Ommalt maalt: Saea aastane mällestusse pääw. Kahhejalgsest hundist. Mis külm teinud. Lanstoa kokko kutsuminne. Made mümissest. Wargade pessa. Surma sönnumed. Kindral kubberneer. Talwest. Keiserlik kulutus. Mõrtsuka tööst. Kiewist. Wö eralt maalt: Preisimaalt. Rahwa lows. Lotus ja kartus. Mönnesuggused sönnumed. Pühhapäwa kolidest. Meie armsa Eestirahwal on need kul tundmata  asjad ja wist ka Liig happud, kui kegi neid sunniks ülleswötma ehk allustama; sest sedda peaksid nad wist ühheks üllekohtuseks orjuseks, mis neile peale pannakse; linnades on nad jubba ennamiste iggas paikas assutud  ja ni paljo kui tean, ka wägga kasso sadetawad, mis üht kahhekorrast kasso saatwad.  Esmalt öppiwad nored innimeösed seal tarkust ja teiseks kaub keik rojus ja roppus, sest neil põlle sedda aega, nisugguste kohtade peale minna, kus rojust ja roppust öppitakse. Tahhame nüüd esmalt juttustada, mis üks pühhapäwa kool on ja kes seal kolis käiwad, siis wöite isse arwata, kas se peaks woimalik ollema, maal ka sesuggusid kolisid assutada. Linnades on se nenda seatud, et koolmeistrid enneste keskes sedda nõu piddanud, nori innimessi,  kes üht ammetid õppimas ehk tenistusses  on, kellel näddala sees aega põlle middagit  õppida, ühhe koolmeistre jure pühhapääw parrast lõunat kokko tullewad, kus siis kool- meistrid neid luggema, kirjutama, rehkendama ja mis muud weel kegi õppida tahhab, öppetawad.  Sel kombel on jubba monni ammet-mehhe  õppi-pois ehk tenija tüdruk woi toapois, mis polest temmal pudus olli kui tal ennesel agga lust ja tahtminne olnud kennuste targemaks sanud ning kes mõistlik, selle hea eest ka tännanud. Muidogi teada, kel tahtmist  põlle, se ei woi sealt kasso sada, sest mis innimessel wasto meelt, ses asjas ta ei eddene; agga kas meie sepärrast peaksime kohkuma,  ehk arraks minnema, kui iggakord sedda nähha põlle, et keik terrad, mis külwatakse, ei iddane; ehk kui monni lustes rukki sees, kas sellepärrast wilja korristamata jättame? Ei mitte! meie korristame tedda holega ärra ja harrime pöldo ueste ning külwame jälle lotusse peale; nenda ei woi ka üks koolmeister kohkuda  kui nääb, et ta öppetus igga ühhe j tires  ühhe tassa eddasi ei lähhä. Temma tehko agga omma tö holega ning jätko kaswamisfe Jummala holeks. Kui ma koolmeistrid, kelle kätte nored innimesse  taimekessed ustud, sedda waewaks wöt-