ynst keik Trahhomid tullewad Kartarrast (kord haigussest) ja se hakkab külge ja aeab siis konjunktiwa  Trahh omi marjakest täis. Kui kegi nenda on sedda haigust sanud, siis tulleb esmalt Kartarra ja se toob isseennesest Trahh omi takka järrele, kui innimessel külge hakkamisse õrnus sees ou>" Ommalt maalt. Tartust» Oi wennike, se olli soppane! Essimessel Päwal saddas wihma ja teisel lund ehk tummist wihma. Karja ellajaid  olli kaunis hästi kokkotodnd ning hinnad ei olnud mitte kõrged. Sandi ilma ja tede parrast olli innimessi paljo wahhem kokko tulnud,  kui muil aastail ja läksid ka, kes ial wõisid,  warsi jälle koeo pole, sest kel on lust külma  räitsaka käes nlitsa peal seista? Sellegipärrast  ollid ulitsad ja turrud Pakso rahwast täis ja laat olli ikka suur laat, ehk kül Parrema ilmaga  wcel surem õlleks olnud. Nciddagi isseärrauis  õnnetust ehk pahhandust ei olle meie silma egga kõrwa mitte putunnd. Kolmandamal päwal paistis jälle Päike agga siis ennamist jubba tühja ladaplatsi Peale. Norikute weimekirstusi,  õlletõrsi ja muid puanuumid olli jälle armto Paljo kokko todud, agga kaddusid keik ärra ja tulli Pudus, nenda et teisel päwal parrast lõunat üks perrenaene weetoobrit ilma asjata osta küssis -- keik ollid ärramüdud. Surem hulk lähhäb male. Mis agga Tarto linna ladadele õigussega süüks aetakse, se on ulitsate ja turrude rojastaminne, ja se kaebdus ei olle mitte ilma asjata. Linna ulitsad wõiwad ja peawad puhtad ollema, isseärranis meie laia ulitsatega,  illusas Tarto linnas, agga kus tuhhcmded  hobbused, weised, wankrid kous on, pealegi Pahha ilmaga, seal ei wõi kegi puhtllst nõuda,  waid laat teeb linna ulitsaid laudatarraks, ja se ei näita mitte lõbbus wälja. Wõiks jo ladad ikka petud ja liu sellegipärrast puhtaks jäda ,kui neid mitte linna sees ei peta. 3. Oktobril olli meil siin Tartus jubba külm, mis külmaks sünnib mmmetada ja on Praego alles muda. Kust ladasoppa weel ep olnud ärrakorristud, seal olli kounar maas ja kõwwa jeä ulitsa rennides. Talwetikkub tännawo nattuke liig warra korterit otsi- ma. No eks same uähha, wõetakse tedda muial paikus ni warra wasto, egga siis meiege hakka kiuso aeama; agga wõiks kül weel mõnni aeg tutlematta jäda, muido hakkab lojukse põhkmõune!  kewwade takka ülleslöma. sKaebdussed wessise sui üllej on nüüd igga Pvllomehhe suus. Tännawuue sui olli Põllomeestele üsna ristisui. Tööd piddid ennam teggema, kui muil aastail, agga eddasi on nad hopis wähhem sauud. Minnewa ku lõppetusses olli weel mitmes paikus wilja korristada  ja kartohwlid kiskuda. Kessa põldude peale ei sanud mönued mitte rukkid mahha, agga rukki kuhhelate otsas haljendawad orraksed. Tö piddi tehtud ja waew nähtud sama, agga Põld lähhäb ommeti tühjalt lumme alla. Kartohwlid, mis maddalama made peale tehtud, ei sünni üllesse wõtta, mis ka immeks ep olle panna, kui 9—lo näddalat wee sees piddid ojuma. Mis wihm tännawo teinud, same muist alles tullewa aasta tunda. Mitme põllomehhel olli wist tännawuue  leikussepühha raske pühhitseda. Tänno ja rõmo laulud ei tahtnud hästi suust wälja tulla, sest et südda murres olli. Agga Eestiwennad,  kui kegi nenda on teinud, siis on ta pahhaste teinud. Kust tullewad meie head ja pahhad ilmad, meie rohke ehk kassin wilja saak? ülleültse, kust tulleb keik, mis ial tulleb? Eks mitte helde taewase Issa käest? Kelle kullo peale olleme siamale ellanud ja mitmed hallid juuksed Pähhä sanud? Kes andis meile, mis ial tarwis olli, kui mitte temma? Kas teate, mis tarkust Lemma lapsed möistwad? Sedda, et nende taewaneJssa saggedaste ärra wõttes ennam annab, kui andes. Sedda on meie wanna lihhase melel kül raske tõeks tunnistada, ta tahhaks parrem nurrissda ja murretseda ning isseennast õigeks  ja lummalat süalluseks mõista; agga mis se aitab, tõdde jääb ommeti tõeks, lummal õigeks ja pühhaks, agga meie isse süalluseks, kelle süüd uurrisemissega sedda ennam kaswab. Separrast  tõstgem pead üllesse, kannatagem waggusi  ja lootgem. Senni kui keige asja andja meie Issa on, ei surre meie mitte nälga. Kes meid siamale on toitnud, toidab ka weel eddasi. Jäme meie temma lapsiks, jääb temma meie Issaks, siis sago meie rukkid mahha ehk samatta, lümmalal on wcmua järgi weel küllalt. 331