Mis öppime nüüd meie sest luggust? Kül ütleb mönni: aina tühhi lörri. Ei armad sobrad, sellele kes nenda mõtleb, ütlen minna: üsna meile kirjutud. Kui saggedaste ronnime  ka meie omma uhkusse reddelit möda weel paljo kõrgemasse kui kirriko torn, egga mõtle selle peale, et ka temma hulk räppastand on. Meie seisame sure julgussega seal peal künni otse nendasammoti langeme kui se mürissep, agga hädda sellele, kes sealt langeb, tedda ei woi kegi ennam aidata. Oh et ka meie paljo ennam sedda punnase aardega palwe-ramatut wöttaksime prukida, siis ei sünniks meile kahjo,  waid meie kõnniksime sedda maddalat allandusse  teed, uskus, lotusses ja armastusses, künni ello otsani. Ommalt maalt. Peruust. Au nimmed sanud Perno linna  tohtred Knorre ja Enmanni herra, omma  holeliko ammeti tallituste parrast. Kummagi  astunud üks pulk kõrgemasse. Essimenne  sanud Kollegi enradi ja wimane Hohwradi nimme. Meie armolisse Keisre Herra silm on selge ja terraw watama, ning mõistab neid auustada, kes ommas ammetis hoolsad ja truid. Meie pissukene Perno lin ei seisa suggugi suremate linnade tagga. Minnewa aasta käis keige sui läbbi aurolaew Perno ja Ria wahhet, et kel koppik taskus ja aeg käes olli, wois ilma sure waewata Ria te ärrakäia, astus hommiko Pernus laewa peale  ja olli öhto aegsaste Rigas. Tännawo saab sesamma laewa kaptein, agga ühhe paljo  surema ja parrema laewaga, kelle nimme Olga, sedda teed käima ja nihästi kaupa kui innimessi eddasi ja taggasi weddama. Minnewa  teisipääw, se on 5. Mail öhto kello 10 aeal jõudis essimest korda Perno ja sõitis jälle eile hommiko kello 6 aeal Ria taggasi. Pernomaalt. Annetus pibo Sedda ei woi kellegile süüks egga pattuks arwata, kui kegi pipu prugib, agga seal ju- res peab igga pibo mees teadma, et ta ilma tulleta middagit wäärt põlle, ja tulli jälle üks wägga kardetaw assi on, sepärrast peawad silmad  allati lahti ollema, Lemma ülle walwama, muido woib Lemmast wägga suur kahjo sündida.  Ühhest sesuggusest õnnetusest pibo Läbbi tahhan siin allamal könneleda. Perno kihhelkonna rahwas woriwad se aasta  wägga paljo linno Lättimaalt Perno, mis läbbi ütlewad ennestele rendi rahha teniwad. 24. Aprillil tulli jälle woor Perno pole ja üks werend werst Perno pool Pätti kõrtsi on ühhel suur õnnetus olnud, linna koorm läinud  pöllema ja kuida ööldakse pibo läbbi. Ta olli kõrtsi jures tullise süe pibo peale pannud  ja siis rahhoga omma teed eddasi tulnud, egga tea kuida süssi pibo pealt koorma sisse sanud, kui korraga koorm lausa tulles olnud, ja et sel päwal just kange tuul puhhuö, sepärrast  ka kustutaminne wägga raske. 65 puda  linno, mis keik planwankre sees ollid, põlle otse kül mitte sutumaks ärra pöllenud, agga ommetige keik raisatud ja sepärrast kahjo wägga  suur. Sedda on piib teinud! Agga mis weel wägga kurw kuulda olli, on se, et tallorahwa  süddames ni wähhä liggimesse armastust  leida on ja sedda Zummala kässo sönna: „sinna pead omma liggimest armastama  kui isseennast" ei tunne nemmad suggugi. Seal kõrtsi ees on hulk rahwast koos seisnud,  kes keik näinud, kui linna koorm pöllema  läinud, agga põlle ennam kui kuus ainust  appi töttanud, teised jänud keik pärrani suga käed taskus, waese wenna õnnetust pealt watama; mönned on weel öölnud: egga ta meie seltsist põlle, mis meil temmaga teggemist?  Kui keik olleksid kohhe appi ruttanud põlleks kahjo ni sureks sanud. Oh innimessed,  teie nimmetate ennast ristiinnimesseks agga teie wiljast ep olle sedda mitte nähha, sepärrast nimmetan minna sesuggusid ristitud pagganaiks, kel liggimesse armastust süddames  põlle. Riast. Ma üllematte  Kindral  kubberneri herra Baron Liewen on 3V. Aprillil kalli terwissega Peterburgist jälle koeo 155