wessi. Muud jogid -seggawad nende ilmasüta  werd ja siggitawad többesid. Hea taieste ärrakäinud ja hummala wihhaga  tehtud öllut on täis - kaswanud ja isseärranis  wannema innimestele üks kossutaw jook, kui sedda meelt möda prugitakse, ja õlleks  wägga süddamest sowida, et meie armas Eestirahwas omma jodo ja piddude peal wina assemel öllut maiusse jogiks hakkaksid prukima,  mis läbbi paljo önnetussi ja willetsussi tullemata jäeksid. Ehk kül ka kange öllut, kui sedda üllelia juakse, pähha hakkab ja joobnuks teeb, siiski ei rikku ta ial nenda termist  ja mele mõistust, kui wiin. Kuida üllemal  ütlesime, ei kõlba öllut lastele jogiks. Tahhab kegi, et nad pöddüraks ei pea jäema, se ärgo andko neile sedda. Wiin, se kallis ello-wessi, kellele wanna rahwas öigussega selle nimme: ~pörgo lakke"  on andnud, mis agga temma söbrade meelt wägga pahhandab, et sedda kallist märjukest  selle nimmega nimmetakse, on tõeste üks surma rohhi. Ta on se keige kahjolikkum jomaaeg ma peal, mis sissikonda körwedab, seedmisse wägga rikkub, werd seggaseks teeb ja wimaks innimesse mõistusse ni töntsiks teeb, et ta rummalamaks lähhäb, kui möistmatta  ellajas, tal ei olle ennam armastust ommakste wasto. Tulleb ta täie peaga koeo, siis peawad naene ja lapsed, kui mitte hopa ei tahha sada, kui kassi poead eest ärra puggema,  olgo sängi alla, ehk kuhhu sawad. Kas woib moistlikko ristirahwa seas ühtgi kolledamat  luggu olla, kui se: kui innimenne ni meleto on! Saab ta omma peatäie wäljamagganud,  siis wärrisewad temmal käed ja jallad, künni willets ue pea - täie jälle sanud, mis temma rammaks läinud kehha ürrikesseks aeaks jälle ue pörgo-rammuga kinnitab. Agga mis tulleb ühhest sesuggusest willetsast ellust wimaks? Parrako! sest tullewad pärrast mönnesuggused  wead, mis meie omma kitsa rumi pärrast siin ei wöi nimmetada; selle tarbeks on js mitmesuggused ramatud jubba wäljaantud,  kus selgeste näidatakse, kui kahjolik wiin innimesse terwisele on. Watame siin weel nattuke eddasi, mis lühhidelt sia tähhendame: ..Wina armastajad, kui nad mönni aeg nenda omma himmo tagga aeanud ja minaga omma sissikonda turrutanud, ei woi egga tahha süa, sest et nende minast ärrawettind maggo sedda wasto ei wötta. Hommiko kui silmad lahti löwad, siis köhhimad ja läkkatawad tünnide kaupa, nago mönned mannad innimesse purrud,  mönned Mitawad merd rinnust mälja ja lõppemad wimaks kopso többesse, ehk kül ennamiste mee többi nende pärris surm on. Waimo jõud lähhäb neil meel nõdremaks, kui wäetimal lapsel; neil ei olle mällestust egga mele arro; sepärrast ei tohhi neid kuhhugi töle panna, kus jures tarka mõistust tarwis on. Kes rummalusses wina arsti rohhuks hakkab prukima, rikkub omma termist ja lähhäb  aega möda jodikuks. Sellega on sadan temmale nago sedda essimest käe - rahha andnud  ja siis ei anna ta sulle enne rahhu, kui täieste temma orjaks on sanud. Lastele on miin pärris surma rohhi ja ehk kül aeg aealt ja nattuke awalt antud miin äkkilist surma ei to, siiski lähhäwad nad aega möda kidduraks, laisaks, rummalaks ja kurja himmolisseks. Wägga kölbmatta ja rummal kombe on se, kui raske haigevele ja tuhho-naestele wina antakse, kes jubba muidogi  pallawiko kumas maas on. Sedda kahjolikko  kombet on saggedaste leida, et marsi parrast lapsokesse sündimist tuhho-naestele süddame  kinnitusseks wina antakse. Teised kidawad jälle wina lastele mönnusaks ussirohhuks.  Wiin on tuhho-naestele jubba mitto kord surma saatnud ja mõnda solikate pöddejat last elloaegseks kidduraks lömaks teinud,  agga meel ialgi keddagit haiget kergitanud.  Keige wähhemalt tohhib innimenne talwel kange külmaga teed käies wina kehha soendusseks wõtta, kus kui ka iggakord külm ello ei lõppeta ommetige saggedaste käed ja jallad ärrawöttab ja elluks aeaks wiggaseks  teeb. Ehk kül teame, et otse meie söbrade seas wina armastajaid põlle, ommetige olleme selle sowimissega sest könnelenud, et nende läbbi se mis minast praego olleme juttustanud, laiale lagguneks ja ka nende kätte üllataks, 168