jad, igga sadik olnma piiskoppikonna, linna, surekoli  ehk koggodusse nimmel. Praos Willigerode Tarto õppetajate ja koggoduste nimmel. Praos Willigerode olli ka Sarema õppetajate õnnesowimisse ja tänno wia, kust nende omma sadik ülle wäina ei sanud. Krimulda kihhelkonnast olli üks Manna hal Lättimees ka seal, kes 60 aasta eest seal jures olnud, kui piiskoppi 1816 esmalt õppetajaks seati. Liwima Eestlaste assemel kõnneles Wäägwerre koolmeister Dawid Otto Wirkhaus, kellel praos Willigerode tulgiks olli, nenda: „Auustud Piiskop! Wõtge ka Linuma rahwa  tännoütlemist ning õnnesowimist omma jobeli päwal wasio. Wannematele head jälle tassuma, se on hea ja armas lummala ees. lummala sõnna olleme Teie käest sanud, lummala sõnna anname Teile jälle: „Se, kes õige on, peab haljendama kui palmipu, ta peab kossnma kui seedrivu Libanonis. Kes lehowa kolasse on istutatud,  need sawad meie Juminala õuede peal haljendama. Sures wannuses peawad nemmad weel kossuma, nennuad peawad rammukad ja haljad ollema, et nemmad kulutawad, et lehowa õige on, Lennna on mo kaljo, ei olle ühtegi kõwwerust temma sees." Meie anname siin warsi sedda õnnesowimisse  ja tännokirja, mis D. O. Wirkhaus piiskoppi  herrale wiis, omma sõbradele lnageda nende sõnnadega: ~Wenne Keisrmgi Lutterusse pühhast kirjast wöetud nsso peale põhja udud ristirahwa keigeüllema,  kirrikokohto peaabbi, Piiskoppi herra, Jummala puh ha kirja õppetaja ja mitme auotahhe kandjale Karl Kristjan Ulmannile Peterburgis. Auuõtud Piiskoppi herra, Arm astud puh ha kirja öppetaja. Wiiskümmend aastat on tänna ärralöppend, et Teie Jummala winamäel seisate, ja päewa koormat  ning pallawat kandes, Issanda armo wäest temma sees tööd teie. Agga tänna ei olle mitte tööteggemisse, waid hingamisse päew. Selsammal hingamisse päewal Teie astute omma Jummala palle ette ja kida te tedda, keige temma heldusse naitmisse ning heateggemisse parrast. Tänna wiekümne  aasta eest anti Teile karjase ammetit kätte selle koggodusse hinge õnneks, mis seal kohhal ellab, kus essimeösed Maamehhed omma pölwed taewa kummiga, meie Issanda lesusse Kristusse ette painutasid, ja kahheksateistkümmend aastat ollete Teie seal Luuda sanud, „kni tegi üllemataja ammeti!  püab, se iggatseb head tööd/- (! Tim. 3. I.) Kui kahheksateistkümmend aastat ollid ärralöppend, siis kutsuti Teid Liwalaste maalt ärra Maarahma Emma jõele senna paika, kus mannast aiast meie Tara awwita seisis, ja nüüd meie uniwersitet seisab, et Teie seal koggoni teist tööd teeksite. Nago Krimulde ttrriw peal olles, maamehhe Kaupo ellokohhal, karja ollite walmistanud karjasele,  saite nüüd Tarto linnas maameeste Tara ammilainisse kohhal karjale karjast walmistada. Ja nago Teie Krunnidest enne ärra ei sanud, kui Teie töteggeminne seäl malmis olli, ja Teie koggodusse  lapsed usso polest ni kangeks sanud, et nemmad ka kiusatusse aial terweni seisma jäid ainowa õnne pae lummala pnhha kirja sönna peale, nenda Teie ka Tartust ei sanud enne ärra, kui Teie tööteggeminne seäl olli malmis sanud, ja mittut Teist öppetud karjased ollid meie maa ning kcige menne keisririgi Ewangeliumi peale põhjandnd  koggodnstele läinud, neid õige usso lippo ümber Issanda lesusse Kristusse sönna alla kokkokogguma.  Tartus Teie saite ka suu sönna ning käekirjaga tunnistada: „Kus nüüd Issanda Waim on, seäl on wabbadus." (2 Kor. 3, 17.) Kirriko karja, ning kirriko karjaste eest ollite nüüd hoolt kannud Krimnldes ning Tartus. Agga kirrik  on ilma kolita, nago ilma j allata innimenue lonkamas. Sest kutsuti Teid Tartust Niga, kus mannast essimenue leppimine Maa- ning Saksarahwa  wahhel leppiti, Teid kutsuti senna kirriko tööst koli töle. Ja ei mitte ilmaasjata ollete Rias waiklikknlt tööd teggemas olnud. Nia lin ning Lima ma, nemmad möllemad peawad armo meles, mis lummal neile Teie läbbi koliasja polest head on teinud, ja keik need mittu kümmekonda koli, mis sel aial meie male sanud, et Teie Nia linnas ollite, naad seisamad tänna kesk talwe aial Teie silmade ees nago höitsejad lillekessed. WalmiS olli Teie tööteggo Rias ka sanud ni pea, kui Teie katekismusse selletus nihaste Maa- kui Lättirahwa kätte olli antud, ja möllematte usku kömmaste kinnitanud.  Teie saite Niaft ärraminnes, röömsaste tunnistada: „OH, Jehoma, meie Issand! Noorte ja immewatte laste suust õlled sa ühhe mäe kindlaks  seadnud ennese Vaenlaste parrast." (Taw. l. 8, 1. 3.) Teid kutsuti nüüd sia Peterburgi Maarahwa  suggulaste manna aia Somerahwa male, ja ni mitme maameeste ello paigale. Siin panti Teid meie keigeüttema kirrikokohto peale, et Teie siin saaksite karja ning karjast, ja kirrikut ning koli allati ühhes piddama, ja ikka ennam ühte pannema.  Siin ollete nüüd ka jubba mõnda aastat tööd teggemas olnud, keik omma rahwa palwet meie kirriko üllema Piiskoppi meie armsa ausa 3