Minno ammet on siis pühha warjo-inglite ammetiga  üks. Nende ammet on Jummala armokeisi kõige hädda eest kaitsta ning kõige kurja eest hoida ja neid önsuse tele tallutada; se ou ka minno ammet.  Mis nemmad näggemata tewad, teen minna nähtawalt. Nende kaswandikud on minno kaSwandikud.  Ning kes on meie kaswandikud? Ei mitte maapealsete kunningate ning würstide lapsed;  nad on paljo suremast suggust: Jummal, kõige kunningate kunningas ning Issandate Issand, se, kedda kõik inglid ning waimnd iggaweste kummardawad  ja kiitwad, on nende Issa ja nemmad temma  armastud lapsed. Mind waest auustab se auustuse  Issa nõnda, et ma Temma armsile waetimatele nende kõrget seisust, ja nende kõige auustamise ning kummardamise wäärt Issa tundma öppetan, ja neile Temma pühha önsaksteggewat tahtmist teada annan, ja sedda auuriiki neile kulutan, mis Temma neile jo enne ilma algmist on walmistanud. Ma pean siis se su ollema, kelle läbbi ta neid pühhadusele  ja önsusele tahhab sata. Kas minna siis ei peaks ka pühha ollema, et ma ni paliode  pühhitsemiseks Jummala käes kölwolik  tööriist wöiksin olla? 6) Ma ollen koolmeister; se on: mulle on warrandus kätte ustud hoida, mis tuhhat kord kallim on, kui kõik maapealsed warrandused kokko; warrandus, mis meie Issand ning Onnisteggia  omma pühha kalli werrega on ostnud, kelle eest temma omma kallist ello ärraanda mitte ei kahtlenud; sedda warra, kedda ta omma sülle wõttis,  sure armastusega omma pühha rinna wasto rõhhus, ommad önnistawad käed nende peale panni, ütteldes: „Laske need lapsokesed minno jure tulla ja ärge keelge neid mitte, sest nisugguste parralt  on Jummala riik." Sedda kallist warrandust  pean minna aitama hoida, et se mitte kaotflle es lahhäks; selle kauni Jummala palge eest pean ma hoolt kandma, et ta ärra rojastud ei saaks, ning sest patto moast neid püüdma puhhastada, mis neisse on putunud. Kui üks maapealne kunningas  puhhast kulla ning kalli kiwwidega ehhitud pildikest omma st palgest meie kätte ussuks hoida,  kuida saaksime sedda hole- ning hirmoga teggema,  et se tühhi ello ta, hukkaminnew, surreliko innimese  kujo mitte kahjo es saaks? Kas wöin ma siis walwlik, holelik ning ettewaatlik kül olla, seddaiggaw ese au ustuse künni ngap alget  hoides, kes minno kätte on ussutud, rikkumata  ningpuhhaskuld, mis kallim on kui höbbe ning kuld, mis on meie Onnisteggia wallopalk, kedda ta ni wägga armastab? Mo ihhokarwad töusewad püsti, kui selle peale mõtlen. Höbbedat, kulda ja kallid kiwwa wöin ma riwi ja lukku tahha panna; kus on se riiw, se luk, kus ma neid hoian? Ning kes on se warras ning rõwel, kes neid püab? Se on kurrat, kes ümber käib, kui möiraja lõukoer ja otsib, kedda wöiks ärraneelda. Selle wasto ei seisa riiw egga luk. Ma ollen koolmeister; se on: minno kätte on Pühha Waimo ellawa templide ullewaatmine  ussutud. Need on kõik risimise läbbi Jesuses pühhitsetud kolilapsed. Ma pean neid ellamaid templid puhhastama ning püüdma puhtad hoida, nõnda et sel kõige puhtama! ning pühhama! Maimul  ikka hea meel õlleks nende sees ellada. Eks ma üht walget riet ei rojastaks omma soppase käega? Ehk, kas wöib rojaste kattega middagi puhtaks pesta? Oh kui suur hool peab mul ollema,  isseennast, kes ma waene pattune ollen, uskus omma Onnisteggia sees puhhastada lasta, et ma sedda wöiks täita, mis mo kohhus on! 7) Ma ollen koolmeister; se on: Ma pean omma ammeti kutsmise ning wande järrele ollema  hulga rummala, harjumata teekäiatele saatjaks ja seltstmehheks nende reisi peal nende issamaa, se taewa lerusalema pole. Minno läbbi peawad nad teada sama, et neil siin ühtegit jädawat paika ei olle, waid et nad siin teekäiad ja maialised on, ning et nende issama taewaS on. Ma pean Neile senna sedda kõige julgemat ja õigemat teed näitama ja isse ka ikka ees astma, neile sönna ning teoga prowiks ees ollema ja neile julgust andma, et nad kõik rassedused tühjaks pannes omma Onnisteggia järrel käiks, kes nende eel on läinud, künni nad ühhe raSseda, agga siiski önneliko reisi järrel issamale  tullewad. Hädda mulle, kui ma üks sögge saatja ollen! Hädda, hädda mulle, kui ma weel eksitaja ollen!! Onnis, õnnis on se koolmeister, kes paljo lapsi õnsusele on saatnud ta saab paistma kui päike taewa auustuses, kui tahhed ikka ja iggaweste! 8) Ma ollen koolmeister; se on siis nenda paljo: Mul on keige ausam ja tarwilisem ammet maa peal; missuggune ammet wöib ta tarwilisem  ja kallim olla, kui: 1) wäetimate tõe- ja waggadufe-öppetaja, 2) paljo wannemate assemik ning hulga laste waimolik issa, 3) innimiste walmistaja koggoduse tarwidustele, 4) nähtaw Jummala laste kaitsia-ingel, 6) Kristuse kalli warranduse hoidja, 6) Pühha-Waimo templi ülle-waatja, 7) Jummala laste saatja taewaliko Jssamale olla? Selle weikese koolmelstre pildekese kaest tahhaks ehk mõnni mees küssida: Kelleks siuna isse enda panned? Ma näen ta silmist, et ta neile tahhaks kosta: Kui ma isse enda auustaks, siis ei õlleks mo au middagi; agga üks teine on, kes sedda teeb. Minna agga ütlen: Armas wend! Eks sa siis ei kule, et ta ennese ja omma Issandaga juttu aeab? Ta on praego unnest üllesärkanud, teeb omma kambrikeses sedda, mis Issand Matt. 6 306