Eesti Postimees ehk Näddalaleht 47. iBK7. TartUs, 22. Nowembril. ma- ja linnarahivale.^- Neljas aasta. Registert Eestimehhe teekond ümber mailma „Askoldi" laewa peal. Ommalt maalt. Tartust: Silmahaigede  klinik. Abbk tullekahjo jures. Pernust: Ilmad. Perno makonnast: Kolm Sõrwemeest. Riast: Laewad jeä sees. Tallinnast: Tullekahjo. Wirro makonnast: Uus kihhelkond. — Ka uus kool. Peterburgist: Nekrüdi WStmkne. --' Wöeralt maalt: Saksamaalt. Lustriamaalt. Jtaliamaalt. Pranksussemaalt. --- Inglismaalt.— ----- Lissa: Tartust. Kauba sönnumed. KlrjawastuSsed. -- Teadaandmissed ja kulutamiSsed. Eestimehhe teekond ümber mailma „Askoldi" laewa peal. VIU Uhhe egga kahhe päwaga ei olle teekond ümber mailma mitte cirrakäidud, ei ka mitte ärrarägitud. Meie armas reisilou jutlustaja on neil päiwil jälle tükki eddasi kõnnelnud ning meie anname warsi soealt luggejate kätte. „Wiimsel korral ütleb Lemma jäime India merde purjutama, et hakkame nüüd ka India  ranna pole jõudma; agga enne kui sennamale same, matame meel üht ja teist India merre asjust. "India merri on laewameestel omma kange tormide ja tulispäde (Uraganide) parrast wägga tuktaw, agga mitte armas. Immeks olli panna, et ta wanna lomake, kes ni mitto tuhhat laewa omma kakkil kannud, neist ka suur hulk omma rüppe maggama pannud, meie wasto koggoni tassane jä lahke olli, jah, tas sa sein saggedaste, kui meie tahtsime.  Essimessel näddalal ei tahtnud laew tnlenälja  parrast tihti mitte paigast ärra minna. Agga iggawamat asja ei wöi olla, kui sure merre peal Pääw pawa järrele ühhe kohha peal öötsuda ja mitte sammo eddasi sada. Laewaello näitab seal wälja nago luksuja kanna, kes ei tea kuhho munna panna. Kõik mehhed laewa peal lonkiwad murres ja mossis ühhest teise ja wiskawad silma kord ühhele, kord teisele pole laia merre pinna peale, kelle silledad laened laisal kombel touöwad ja wauwad.  tüsua waikest weepinda ei näinud meie silmad  kusgil sure merre de peal; wahhel sekka wintsus  laew tuleta weel ennam kui tulega.) Kord watasime jälle üllespole, kus öhhukesed walged pilwesalgad  taewa al seisid nago lambakarjad halja laggendiko peal; kord jälle purjude peale, mis mastide  kulges senna ja tenna loksusid. Laew õõtsub ja krauksub llaenete peal nago rahhoto haige wodis,  kes käia tahhaks, agga igga kord kui ennast ligutab, wallo tunneb, siidda lähhäb üsna haigeks. Lähhäd kord uukra melega alla laewa rumi sisse, seal kohhe teised wasto parrimas, kuida tulega luggu. ..Tulleks ommeti üks torm, ja lahhutaks meie meelt,» ütleb mönni ja ei tea isse, mis iggaimusse  pärrasi tehba. "Agga," küssib mönni luggeja, «mis au parrast teil siis auromassin laewa rumi sees olli? Miks teie