Wisil: Ma tullen Laewastüllewelt. 1. Oh wadake suurt immet teal! Waat pimme ö saab selgeks seal! Uus walgus paistab ilma sees. Kui pimmedaks saab temma ees. 3. Se imme walgus tunnistab, Et patto ö nüüd otsa saab. Kes ilma näggo mudab nüüd ° Se tulleb kandma meie süüd. 3. Sest taewa wäggi römustab. Ja lauldes sedda kulutab. Et Petlemmas nüüd sõime sees Mailma ön ja abbimees. 4. Sest innimesed töttage Petlemma linna ruttage. Et nähha saaks nüüd keigile. Mis inglid hüüdnmd meilegi., z 5.. Se on se õige römo pääw! Nüüd otsa saab keik piin ja waew, Keik hädda Jummal löppetab, Et issi innimeseks saab. 6. Se patto kandja on nüüd siin. Sest lõppeb hukkatus ja piin! Kül mao wöitja wöttab tõest Nüüd wöimust kurjawaimo käest. 7. Kel keel on, kiitko Jesust Krist, Kes meile tonud armo tõest. Et ollime kül waenlased. Ja temma rigi wastased. 8. Nüüd kostke inglitega siit: „Au olgo Jummalale nüüd, Suur rahho olgo ilma peal Ja innimestest hea meel." Ommalt maalt. - , Pernust. d a Esmaspaäw ja teisipääw näddala eest piddastme omma Zöulo lada ärra, mis rahwa hulga parrast kül kaunis  suur, agga kauba polest kaunis waene olli. Keige rohkem -olli pu-nöua sada. Tappetud põrsaid wois ülle keige lada umbes kümmekond  tükki olla ja kanna munne ni rohkes.te, et üks tubli sõja pari korraga õlleks woinüd ärrasüa. Waesed perrenaesed on üsna kimpus,  pühhad tullewad peale, munne tarwis ja neid põlle kellegi rahha eest sada. Üks assi römustas meid ja se olli: joobnud innimessi ei nähha; wist tulli sest, et rahha koppik taskust ei mahtund wälja tullema, sest et tasko suud minnewase kuiwa sui läbbi ollid  kokko kuiwanud. Pettussest ei olnud pudo ja issiärranis hobbuse wahhetamise jures. Kaks walge hobbuse meest wahhetasid esmaspäwa õhtus hobbusid; teine pettis teist, andis tale sesugguse laisa walge runa ühhe ergo märra wasto, mis nõelaga torkidesgi paigast ärra ei läinud, piitsa hirmo ei kartnud ta suggugi. Essimesel lada päwal olli ka ilmoke wägga kenna, agga wasto öhtat hakkas laia lund saddama ja parrast tulli lausa wihma; teisel päwal olli ilm üsna wessine ja sumpus. Pernomaalt. Raske ja kibbe aeg on praego iggaühhel käe, olgo ta kes tahhes, tulleb siis kurri innimene ja weab seddagi nattukest, mis kellegi! weel hinge tagga on, ärra, siis peab näljaga wöitlema hakkama. Selle ku 2. päwa osel on W. walla mees H. P. Testama walla Lätti Hanso aida ärralöhkunud ja sealt ärrawinud kolm küllimito  rukkid, ühhe tappetud sea, nelli tappetud  nore härja reit, nelja pange ossa sola räimi ja rohkem pool küllimeto rukki jahho. Warms savi kätte ja todi kohto ette, kus ta keik üllestunnistas ja et assi rohkem wäärt olli, kui walla kohhus selletada woib, sepärrast sai mees surema kohto kätte antud. Eks põlle kurb luggo! Se olli selle mehhe ainus warra,  mis tal aitas olli, ja nüüd astus nälg kurja innimese läbbi täieste maeasse. Nendasammoti olla ka kahhe nore Testama mehhel, kes wennaksed, M. ja A. S. se mõtte mele tulnud, Testama mõisast ilma hinnata  kannepid osta, ühhe leisika ollid enne rahha eest ostnud, kelle eest 2 rubla 10 kopp. Ollid maksnud, sedda piddanud nad liig kalliks,  pannud hästi tähhele, kuida neid sealt oddawamalt sada woib. Kuida ollid nõu piddanud,  nenda ka teinud. Kannepid seisnud üyhes  tühjas toas, kus innimessed ka mitte wägga liig kaugel põlle magganud, wötnud 6. selle ku päwa ösel ühhe hakna rudo eest ärra, teinud  hakna hagist lahti ja weddanud sealt üksteistkümmend  leisikast kannepid wälja.  Kannepid  ollid läinud, warras teadmata; agga assi peti ni waggusi, et kegi sest ei teadnud ja kuladi sallaja, kas jälge peale ei peaks sama.  Ehk kül wargad kawwalad ollid, siiski ollid järrelkulajad weel kawwalamad, uristd 420