ette. Kennel Zummala werri süddames on «ing nende waeste eksitud suggu- ja 'ussowendade  peale mötleb, nende rasket teekäiko ja ilma lotusseta sandi-ello meletulletab, kus nem- Wad teiste hea innimeste ristiks sandi-kannikast peawad omma hinge sees piddama: sel peab südda kurwaks ja silmad niiskeks minnema. Oh sa kolm kord wasne ja önaeto rahwas! Pitka teed õlled sa tullise waewaga käinud, kuhho  Mitmed surnud ja willetsa! kombel tundmatta  wöera mulla sisse maetud sanud, kaugel  SMMast sündimisse maast ja rahwast pead sa nüüd otsego wangihoaes unnikus peawarjo Skfima, hospisdalis omma lapsokesi ilmale koma  ja kerjatud leiwaga omma willetsaid ellopäiwi  pitkendama! Kas wöid weel õnnetum Ma? Oh sa armas Eestisuggu, millal lahmad  siano silmad lahti, et sa ärratunneksid, et üks rahwas, pealegi ni pissuke rahwas, kui meie olleme, hõlpsam ma pealt ei wöi kadduda,  kui siis, kui omma issamaad mahhajättes,  ennast nago hagganad tulest lasseb laiali aiada. Hoidkem endid omma issamaal kindluste  kokko, tehkem tööd ja kannatagem. Kes issamaad mahhajattes õnne lahmad otsima, leÄWad ennamiste ikka õnnetust. Allatskiw- Wi rändajad wöiwad sest nüüd Odessas teine teisega könnelda. Uskuge ommeti üks kord wenna jutto: parremad päwad leidwad meid kümme kord enne kotto, kui wöera  lk maalt. Kes sel wisil risti eest jookseb,  wöttab kaks ja kolm risti korraga selga. Jä kokko, armas rahwas, koddone leib on keige  rohkem ja maggusam. Kuskil ei kanna rukkis kahte pead egga anta ühhe päwa tö eest kahhe päwa palka. Kuskil ei ota sind kaewd lauad egga malmis tehtud wodid. Pallehiggi pead sa iggal pool wallama, walla M parrem ommal maal. Sedda nõu annab Zummala sönna ka (Taw. L. Z 7), ja sedda peaksid ommeti uskuma, kui sa muid ei ussu. Andko summal sulle märko koio jada ja neile Odessas koio taggasi tulla. *) Zs- sama muld kannab meid keige armsam. On mee! pöhja löune, hommiko ja öhto poo! rähmast  ellamas, kellel kümme kord waesem pölli on, kui meik, agga nemmad põlle mitte jooksnud  meie male önne otsima. Mikspärrast meie siis rummalamad tahhame olla, kui Laplased  omma lumme hangedes? Uus seitung. Ms nüüd meie päiwil ja meie armolisse Keisri Aleksaudre  issalikko mallitsusse al Jummal pitkendago Temma kallid ellopäiwi meie kassuks!  usi asjo sünnib ja jure tulleb, on imme. Keik asjad lendawad ni auroga eddast,  et se koggoni wöeras kuulda ei olle, kui mönned manna liisto järrele kooldund pead sest tuhhinast ümberkäimad ja nemmad kaelamurdmist  kartes karjuma hakkawad: „tassa, tassa, piddage kinni, meie lähhäme krawi!" Jah, mis meie wannemad enne unnes ei julgund  naggema, näeme meie silmaga, kes jöuab need asjad keik üllesluggeda? Nenda ka Narmas.  Senni kui Narma lin seisab, põlle seal trükkimaia egga seitungi olnud, säh, nüüd on möllemad kääs. Jubba essimessed numrid  „Narwa linna - lehtidest" selle nimme al käib nende uus seitung üks kord näddalas on wäljas ning sc tuttaw könne ka nende saksakele lehtide sees ikka sesamma, mis Kamtshatkast  Roosi rajani ja jeä-merrest mustamerreni  üllatab: Jummal önnistago meie armastud Keisri Herral, kelle mallitsusse al nüüd iggal pool meie sures issamaal noor ja märske ello ligub! Andko Jummal,. et meie, kui meile iggapiddi teed lahti tehhakse, ka isse ergemaks ja targemaks saaks ning pärrane  silmadega ei maggaks, nago sedda suremast  Eestirahwa hulgast ikka meel peame kaebama.  Mis krawid ja kanalid soo ja rabbadele,  sedda peawad kolid, ramatud ja seitungid  ühhe rahwale ollema, mis ni mitme asja polest teistest mahha on jänud. Oh, et nemmad  sedda ükskord ennam ärratunneksid! Agga  kui ikka meel ni paljo rummalust, tuimust ebbausko ja ihho ning hinge polest korristamatta  ello leiame, siis ep olle mitte suurt immeks  panna, kui mönned ni hästi meie en- *) Teerahha, mis armas Tallinna seitung nende jauks korM, olli 28. Märtsil 124 rubl. 95 kopp. kokkotulnud. 108