assi wälja tulnud, kust ta omma surma hobi sanud. Ta on ühhel päwal kolist minnes ütles  pu otsa ronninud ja sealt mahha kukkunud  ja otsekohhe ristludega ühhe kiwwi peale üsna hingetumaks, nenda et teised tedda on piddanud koeo aitama. Nüüd näete, kuida se pahha jut on tulnud, et pois kolis on ärratappetud  ja nenda saab kurja könne läbbi hea nimmi rikkutud. Teile, armad ammetiwennad,  ütlen minna, kui se pahha könne ka teie körwo on üllatanud, siis ärra laske separrast  omma koli lapsi mitte omma wolli järrele tehha mis tahtwad; arm ja hirm peawad  ühhes käima, muido lähhäb mailm raisko, astuge, kui nad koeo lähwad, ka uksest wälja, et näete, kuida nad koeo lähwad, kui mitte ennam, siis ommetige ni kaugele, kui silm üllatab. Agga ka teid, armad wannemad, pallun ma wägga süddamest, walwage hõlega koddo selle peale, et lapsed sönnakuulmist öppiwad  ja ärge sallige ial sedda, et nad wallatust  tewad, sest on nad koddo wallatumad, siis ei jõua ka kolis neid kegi ärrakeelda, egga tea nad ka te peal, mis nad keik ärratewad. On pahha juur nende süddames, siis ei wöi neist ka head wilja lota; sest ohhakaist ei noppita  wina-marjo. Nenda saab pahha könne läbbi hea nimmi rikkutud! Ommalt maalt. Peruust. Ms mul tänna Peruust könnelda,  põlleks kül nimmetamisse wäärt, agga arwan, et mönni Postimehhe söbber pea wöib öölda: kui Postimees mitte ommast ellokohhast  ja küllast middagit ei tea räkida, mis ta siis kaugemalt wöib ette tua; wöi on ta wast ni waeste silmadega, et ei üllata näggema.  Noh, kuulge siis, mis ma teile tänna Pernust tahhan teada anda. Teate jo issige, et meil praego kewwade aeg on, kus meie suised sõbrad (kurred ja luiged) jälle taggasi tullewad, et siis ka muid lomi siamale ilmub, mis meile ka middagit wöeralt maalt kasa towad.  Ühhel päwal kuulsin hea perrekonna kurga ülle pea lendawad ja ollid ka pea wärsked laewad silma nähha; agga kahjo, et ma weel ei tea nimmetada, mis nad meile kaubaks kasa tonud. Meie merre kaelas on jubba näddala päwad kaks wöerama laewa nähtama!, agga ei sa weel saddamasse, sest merre jeä on neil nago manna pats poegeti weel ees ja ei lasse läbbi. Kül purjutamad sia ja senna, agga iggal pool aed ees, ei pease läbbi, peawad weel otama künni te lahti lahhäb.  Ilmad on meil wägga kennad ja head, ennamiste igga pääw 10 ja ka ennam kradi soja, agga öse jälle kaunis willu, ma on ennamiste  igga hommiko külmetand; wihma piiska põlle meie mõnnel aeal ennam näinud ja sepärrast ka maanteed wägga head. Linna worid langemad igga pääw linna ja tö-rahwas  on nago sippelgad ammetis. Tindi saak on pea mödas ja nenda paljo kui minna tean, põlle ta suur assi olnud. Ka wärske räime ots on nahha olnud, agga minno silma põlle nad mitte putunud. Suur otus ja lotus on meil, et meie saddama ehhitussega peab se aasta ikka peale hakkatama. Noh andko Jummal,  et se tõeks lähhäb. Ägga mis ma weel piddin ütlema, mis meile ka sureks römuks saab ollema ja ei mitte ükspäinis meile, waid ka Willandi, Tarto ja Plesko rahwale? ja se on: et krono polest sedda köwwa nõu petud, Peipsi järwe meie merrega kskko laska. Kuulge nüüd, ma tahhan Leile sedda räkida, kust ma sedda tean. Pari päwa eest luggesin ma sedda asja Balti seitungi seest ja seal olli nenda luggeda: ..Rigiwallitsus on sedda nõuks wötnud, Peipsi järwe ühhe jõe läbbi Perno saddamaga  ühhendada, et seläbbi kauba aeamist ennam  korda sata ja se kasso, mis selle ühhendamisse  läbbi tulleb, on kolme suggune: 1) tulleb se kasso surema jao Peterburgi kubbermangule,  Plesko ja Lihwlandi male ja isseärranis  nende linnadele: Gdow, Plesko, Tarto, Willandi ja Perno. Keik wälja widawad  kaubad, nenda kui: willi, linnad, takkud, linnaseemned, kannepid, lojuste nahhad, rasw ja muud sellesarnatsed kaubad, ei prügi ennam  woridega kalli hinna eest Perno weddada,  waid agga Peipsi järwe, Plesko järwe 118