wasto soid ja nenda pattolangWisG sÜM ennast  koormasid» Kus parradiis olnud, se jägo üksi selle teada, kes meie essiwannemad sealt wälja aeas. Ommalt maalt. Peruust. Midda wannemaks mailm saab, sedda ullemaks lähhäb  rahwas. Mis enne emalt ja keige ennamiste  Italiamaalt olleme kuulnud, sedda woime nüüd omma lähhedal ka nähha; ja mis enne, kui paks pimmedus rahwast kattis, meie jures kuulmata olli, sedda sünnib nüüd. Üks Weltsa walla mees olli, kes teab mis asja parrast, Tahkorandas käinud ja esmaspäwal, 22. selle ku päwal, sealt taggasi tulles jälle koeo pole. ruttanud. Kui öhto peale kello kahheksat Rae-kõrtsist ärrasöitnud ja umbes paar wersta kõrtsist emal olnud, olla korraga kolm meest te. peal ees seisnud; üks läinud paar kümmend sammo ette ja kaks jänud teine teine pole teed nenda seisma, et mees nende wahhelt piddand läbbi sõitma. . Kui nende wahhele sanud, olla üks neist pallunud ennast peale wötta ja Perno tua. Mees pallunud wasto ja öolnud sedda woimata ollewad, keddagit  peale wötta, kohhe selle peale karranud üks neist temehhe rindo kinni, tömbanud noa taskust wälja ja öölnud: kas näed, mis se on? Kas annad rahha woi hinge? ning tõmmanud  terrawa noaga mehhe westi rinde pealt kämble laiuselt lõhki. Mehhel põlle hirmuga  muud ennam wallitseda jänud, kuid andnud rahha (10 rubla) mis tal ülleüldse kasas olnud, rööwlite kätte ja olnud römus, et hingega peäsenud. Teisel hommikul, kus mees omma luggo könnelenud, olla ta weel kui awa leht wärrisenud ja Jummalat tännanud,  et hingega koeo lodab sawad. Üks olla teisele weel öölnud: eks tapnud tühja palja ärra; teine kostnud wasto: lass' ta minna; rahha on jo meie käes. Mehhed olnud keik linna modi rides, lühhikessed kassukad  selgas. Mis sest asjast wimaks saab, sedda ei tea meie; agga nalja assi põlle se mitte, ilma püssita teed käia. Kust sesuggused  jummalakartmata lomad wälja tullewad, ehk mis mmmessed nad õige on, sedda ätw ei sa kegi. Gi õlle mitte Mekohhvs, et Zu«- mai meid näljaga tulleb karristama, kui innimeösed  ni habbemata kombel julgemad temma  pühha kässo wasto tehha; ei holi ommast ihhust egga hingest. Jummal parrandago issi sedda ja saatko keik kurja meie maalt arra! On kellegi! weel nattuke soja werd temma sonedes ja jummalakartust süddames, siis peab ta omma kaks kät ülle pea kokko löma ja süddame põhjast ohkades ütlema: ..Jummala riik tahhab ma pealt kadduda,  sest sabana riik wöttab wöimust. Nüüd ei kule meie ennam muist asjust, kui agga Margustest, mis pea üsna awwalikkult ärratehhakse.  Ei olle sest ennam kül, et wöerad tullewad ja warrastawad, waid leiwalapsed hakkawad omma taggMt ka warrastama. Kuida hea söbber kirjutab on J. kihhelkonnas H. waldas perrenaene toast wälja läinud ja pannud tüdruko leiba ahjo pannema ja taggasi tulles olnud tüdruk Malmis,  perrenaene tõstnud leiwa nõu kambri, tundnud nõu kül nattuke raske oUewad, põlle agga selle peale möttelnud, et muist tainast alles nõu sees. Teisel kolmandamal päwal läinud jälle uut leiwa juurt sisse pannema, siis leidnud taigna nõust, mis tüdruk olla tahtnud omma emmale wia, põlle agga mahti stnud, sedda ärra wia. Esmal olla ta wabbandanud: ahjus põlle rohkem rumi olnud,  sepärrast janud taigen ülle, parrast olla agga omma süüd üllestunnistanud ja andeks pallunud. Siin peame ütlema: peawad perrenaestel terrawad silmad ja issi ees ja tagga ollema, fest teniaid ei woi selle pölwega paljo uskuda. sPühhade teotamissest.Ristikoggodustes  on se wägga kenna pruuk, neid kallid päiwi, nenda kui Zöulo pühhad, Neäri pääw ja keik teisi suri pühhasid, mis Jummala  issiärralikko ilmutamisse mällestusseks pühhitsetakse, waimolikus ühhendusses pühhitseda,  kus pühhakotta ruttawad, Jummala sõnna  kuulma, ja seal omma Issandat tännama, et ta ni armolikult waeste pättuste innimeste peale möttelnud, neid omma poea läbbi ärralunnastada.  Agga mis kirjutab söbber omma 35