uisamma üllekohtuke kui jölls õlleks, ei tahhaks  „ Postimees" kül meiega ial omma sulge tindi sisse kasta. Temma nöuab omma wendade  tasso; agga mis kasso talleks trotsimissest  ja kiuste juttust? Agga kuida ööldud, kui ta nenda ilma pahha mötteta waggusi omma teed eddasi käies ommeti mönne „Mätta Mardi"  ehk „D!bi Mängusse" haige paise külgi putub: mis wöib ta senna siis parrata? Mötleb  mönni temmast teist, se eksib isse omma rehnuti peale. Tössised sönnumed Samarast. Needsmnatsed sönnumed on esmalt Peterburgist  Tallinna ja sealt meie kätte sadetud ning ei tunnista muud, kui et keik, mis meie enne Tamarast olleme üttelnud, terwe tossi olnud. Nende andja on uus Ministri herra Walujew, kellest minnewa näddal könnelesime  ja nende makele ümberpanneja endine Sarema Mustjalla öppetaja Masing, kes meile „Piibli luggud" kirjutas ja hiljuti Peterburgi  Mihkle-kirriko peale saksa öppetajaks kutsuti. Ministri herra assemel on temma abbilinne herra, Martin ow, omma nimme alla pannud. Agga sönüumed isse on nenda: „Jubba ammoge on kuulda, et meie Marahwas  Samara kubbermango kippub. Lodab seal Krono polest maad sada ja löbbusamat pölwe leida. Mönned on ka senna läinud ja sure hädda sisse sattunud. Agga kes neid ussuv?  Kes põlle isse Samara häddas olnud, mõtleb: need walletawad, kes kerjamisse warral  ja sures willetsusses sealt taggasi tulnud. Ma-rahwa rummalus on hirmus suur! Töt nemmad ei ussu, agga igga walle jutto wötwad  römoga kuulda. Za kelmisid on kül, kes neid pettawad, nende nimmesid üllespannewad,  selle eest rahha wötwad, rahwale suurt önne töotawad, ja siis korjatud rahhaga arrapuggewad,  ilma middagi andmatta. Neil päiwil tullid kümme meest Zärwa- Fani, Koero, Peetri, Kosse, Paide ja Lihhola kihhelkonnast seia Peterburgi linna. Wallelikkud ollid neile ommal maal etteluggenud  Keisri Herra kirja Samara made parrast z agga nisuggust ramatut ei olle ialgi Keisrist wäljaläinud. Mehhed ollid 30 koppikut,  mönnigad neist 3 rubla ja 5 rubla ennest ja omma sugguwössa hinge pealt maksnud  neile, kes nende nimmed üllespaunid, nende passid wötsid ja neid Samaramale lakkidasid,  otse kui peaks läkkitud pas jubha maad kätte murretstma. Siin Peterburgis juhtusid  ühhe teädMÄtta innimesstga kokko, kes neile jälle kalli rahha eest wennekele palwekirja  teggi, täis walle jutto. Kui asst meeste käest Ministri herra läbbi küssiti, ep olnud meestel ei ühtegi kaebamist, ja ei  nemmad  isstgi, mis nende kaebtusst kirja olli Mespandud. Ue Ministri herra polest, kes seestpiddised rigi asjad toimetab, kutsuti mind makele härrast  senna kohtusse, pärrast ka Krono Made Ministri kohtusse, et piddin wahhelt räkima ja selle asja protokolli kirjotama. Kui teist korda tännasel päwal essimesses kohtus ollime,  andis Ministri Herra meeste kuuldes minno  su sisse keik sönnad, mis ma neile piddin makele ütlema. Ja et mehhed neid sönno ei unnusta egga pöra, anti neid wennekele, ja minnust töe wisil ümderpandud makele kirjaga  meeste kätte. Agga et keik Ma rahwas sedda tössist asja wöiks kuulda ja luggeda, ja et malle juttud ja tühjad lootussed wöiksid  ükskord löppeda, pallusin minna, marahwa wanna fövber ja mönne ramato kirjotaja, Ministri herra käest luhba, ja sain sedda keelmatta,  sedda arro ja otsust, mis Tallinna ma mehhed temma suust ja käest tännasel päwal sanud, trükki läbbi keige marahwale teäda anda. Ja se on nüüd Ministri kohto kirri sinna sönnalt: 1) „Krono maad, mis Samara kubber„nemangus  ellamisseks ja harrimisseks antak„se,  wöiwad nimmetud Tallinna ma mehhed „üksnes siis kätte sada, kui neil ni paljo „rahha jöudo on, et omma sugguwössaga „wöiwad senna reisida, ja ennesele seal ello„maiad  ehhitada ja keik ellamisse ja Ma har„rimisse  riistad ja asjad murretseda, ja sedda „keik omma ennese kulloga. Arwa- 178