Perno Postimees ehk Näddalileht M 6!k, Kues kesknäddal 5. Detsembril.^ aasta. Ses lehhes seisab: Söameeste pegel, kuhbo sisse ka teised wöiwad wadata. Ommalt maalt: Jälle uus seitung. Lutterusse mällestus. Heast tulleb head. Pärrismaad. — Kuida Eestlaste kässi wöeralmaal käib. Söameeste pegel, kuhho sisse ka teised  wöiwad wadata. Ma ei tahhaks kül hea melega uskuda, agga  wöib siiski olla, et paljo nori Eestimehhi nüüd jubba norgus käiwad ja ettetullewa liiskowötmisse  parrast kurbdusses ja murres ellawad.  Ma ütlen: wöib olla - agga au egga kido wäärt ep õlleks se mitte. Eesti nored wennad, kas peame tõrkuma, kui Zummal  meid kutsub? Ei pea mitte. No hea kül, kui temma salwitud mees, meie kallis  Keiser ja rigi Pea meid kutsub, kas se siis Jummala kutsminne ei olle? Kes julgeks sedda salgama? Noh, kui luggu nenda ja meie mitte nõdrad naesterahwas ei olle, mis tühhi meie siis kohkume? Ilma Jummala tahtmatta põlle jo weel ükski warblane kat- Lukselt langenud. Üks auwäärt Eestimehhe poeg ei pea ommeti omma nimmele mitte häbbi  teggema. Langeb liisk sinno peale ja pead minnema: minne römoga, egga sull' sellepärrast  weel köis kaela ep olle langenud. Keisri tenistusse wöetakse üksi ausaid mehhi. Kes senna wärrisedes lähhäb, sedda peaks wokki tahha pandama. Olleme meie ristiinnimessed, siis peame teadma, et neile, kes Zummalat armastawad,  keik asjad peawad heaks tullema, noh, siis ka fe, kui liisk so peaw kmgeW Üht parremat leiwawannemat, kui meie kallis Keisri Herra, ei leia teie kuskilt muialt. Aus mees, kedda wasto wöetakse. Sureks söameeste troostiks wöime üttelda, et krvnosöalaewade  peal ihhonuhtlus jubba kaddumas on- Pealikud peawad soldatid üksi siis ihho polest nuhhelda laskma, kui mu assi mönne jures ennam ei aita. Underwitsid ei peage ennam ihho polest nuhheldud sama, waid kui sedda wäärt süüdlased yn, torni pandama ja muud sellesarnast. — Tossi kül, innimenne ei olle pu egga kiwwi; issad, emmad, oed, wennad mitmel weel monni isseärranis armas „öeke" jäwad mahha, silmad wastastiko märjad; siiski ?i tohhi oige mehhel kolmas palwe melest ärraminna:  „sinno tahtminne sündko!" Usk ussub, umbusk ullub. Et ma söameestest  tahtsin könnelda, sepärrast nörjusid ka needsinnatsed sönnad sulle sisse. Wötke heaks! Mõistlikku! põlle pikka jutlust mitte tarwis. Sepärrast, nored Eestiwennad, kui Keiser ja issama meid kutsuwad, siis as-