Essimessed öppetatud eesti ämmanaesed.  Kennel oige eesti südda rindus tuksub, se peab end altaina! seiswast kirjast römustama, mis tuttaw Zärwa söbber meile pühhiks Paidest  saatnud. Zah, römustagem ennast nisuggusist  ja nendesarnatsist asjust, mis keigile  kassuks Lullewad, se on ilma omma kasso püüdmisseta, puhhas Eestirööm, mis ühhendab ja kinnitab. Agga kuulge Zärwa kirja. „Armas Postimees! Ma tean jubba ette - ärra, et mo tännane kirri sind römustab ja sowin, et se teiste Eestirahwa süddames seddasamma  teeks. ..Sel 11. Märtsil 1863 sai Paides essimiste  wie eesti ämmanaeste tarkus ja tundminne,  mis nad tohter Shnelli jures ollid õppinud, läbbikatsutud, ja, kuida kuulda, on nemmad tohtride sureks heaks meleks omma oskamist wägga hästi üllesnäitnud. Nende katsujad ollid: linna-tohter Shnell, makonna-tohter  Hesse, ja senna jure pallutud Peetrikirriko öppetaja v Henning ja Paide ämma-emmand Frey, kes ka eesti ämmade öppetusse jures abbiks olnud. Pärrast katsumist  ütles tohter Shnell oppetud ämmanaestele  need Zummalaga jätmisse sönnad. „„Löppetame siis nüüd seddasinnast läbbikatsumist  ja sellega omma õppimisse ja koli aega. Suur tänno olgo Jummalale, kes meie neljakuust tööd on järje peale aitnud, eddasi aitnud ja õnnistanud; agga nendasamma olgo  ka suur tänno teie kalli Peetri kirriko wannematele,  kes sedda head nöu ommast heldest ja armsast süddamest ettewötnud ja korda saatnud.  Tännage neid seläbbi, et omma ammeti  sees üllesnäitate, et nende kullo mitte ilma asjata ei olnud. Paljo head wõite nüüd omma liggimestele tehha ja paljo kahjo neist emal hoida. Kes se peHle. mõtlema jääb, kui mitto naist meie ' aas-tsst aastani ain' seläbbi surma leidwad, esiffMlhtme terwist rikkutakse,  et neil lapsewodi aeal ossawamat (targemat)  abbi sada ei olnud, küllab se peab keigest süddamest Jummalale ja wannematele tänno andma selle sure kasso eest, mis aega möda ämmanaeste öppetanusse läbbi meie marahwale  ossaks saab. Tannini leiti ammanaesi  marahwa seast, kes (olgest) öppetussest middagi /ei teadnud ja ebbausso kammitses, mannast pärritud rummalusse köites isse omma  arwatud abbisaatmisse läbbi kümme kord ennam kahjuks kui kassuks ollid. Nüüd tohhime  lota, kui aeg aealt ikka ennam öppetud ja mõistlikkust ämmanaesi marahwa seast leida on, et siis ka need pallawad wihhosaunad,  köite warral rippakülle seistes kehhawintsutamissed ja palkide peal kehha (ja muud sellesarnatsed hullud kombed) kadduwad, ja et (mõistusse) walgus ka waeste lapsehaddalisie naeste sängide  jures paistma hakkab. Km abbiga ue öppetusse koidotaht manna pimmedusse  ööd on ärrawöitnud, siis kaddumad ka keik mannad kölbmatta prügid ja langemad endiste ämmanaestega ühhes hauda. ....Teie agga, armsad naesed, kes nüüd ämma-ammetit  minno jures ollete õppinud, piddage  holega meles, mis ma teile ollen öppetanud  ja näitnud, ja täitke truiste omma seisusse  seadust, ei mitte meelt masto, nago need, kes orjusse al seiswad, maid agga melega ja selgest armastussest. Sureks lähhäb kül mitto kord teie maem, nendasamma ka teie wastusseandminne,  kui teie holetusse läbbi üks nurganaene  ehk lapsoke surma leiab; agga paljo surem on ka üks kord teie truusse palk tullemas  ilmas, kui keik omma jöudo ja mõistust  möda omma ammetit ollete täitnud, egga ial abbinöudja jures selle peale waatnud, kas ta rikkas ehk kehwa olli. Õppige ka eddespiddi  ikka holega eddasi, mis teie seisus tarmitab,  kinnitage ennast palwega, kui tüddimus  ja wässimus peale kippuv, ja palluge Issandalt abbi, kelle mäggi nödrusse sees taie wöimusse saab. Jah, nenda aitko teid Jummal!""  «Parrast sedda, kui tohter Hesse ka ommalt  poolt sai maenitsusse sönno könnelenud, löppetas öppetaja v. Henning Jummala sönna  ja önmstamissega sedda katsumist» Ja 108