ja semendakse. Meie ue tüttarlaste kolimaea ees on suur lagge plats, kust enne süggaw linna kraaw läbbi käis, mis nüüd ülles küntud  ja temoti seemne ja kaerdega saab külwatud,  et rohhelisseks lähhäks ja parrast head heina woiks sada. Lähhäwad weel paar aastat möda, küllab hakkatakse ka maeasid  peale tehtama ja nenda paisub meie manna  linna kehha ikka jämmedamaks, et rumi ellada. Rahwa arru kaswab aasta aastalt, sepärrast on ka rumi tarwis. Wägga sure römo wäärt on, et asjad ikka eddasi egga mitte taggasi ei lähhä. Enne olli meie linnas  üks ainus elementar kool, kus pois- ja tüttarlapsed oppetust said, üks kreis kool ja üks tüttarlaste üllem kool; agga praego on meil kolm saksa ja üks makele elementar koli, kaks tüttarlaste elementar koli, üks gimnasium ja üks üllem tüttarlaste kool, issi weel pissukessed  nurga kolid, nihästi pois- kui tüttarlastele,  üks waeste kool ja rirriko kool. Nenda jaggatakse walgust nore suggule; jääb nüüd kegi weel rummalaks, siis on se ta ennese sü. Pernomaalt. sLiig julgus sadab õn- Kes õnnetuste eest tahhab hoida, peab enne omma lia julgussele nuiaga otsa kopsima, muido ei woi ta õnnetuste eest kuhhugi  põigata; käiwad kui warri ta järvel. Üks armas Halliste söbber kirjutab: „Meie jures õlleks 23. Märtsil liast julgussest sured önnetussed wöinud sündida. Kuida sedda paljo, kes meie pool käinud, teadwad, on P. mõisa a! üks wäikenne jöggi, mis agga wette- ja jeä laggunemisse aeal wägga süggaw ja wessi kangeste jookseb, kust kegi ei woi läbbi sõita. Nimmetud päwal tulnud tühjad worid Pernust senna jõe tahha ja üks worimees - teistest keige wannem wötnud nõuks sealt läbbi aeada. Ehk teised tedda kül keelnud, põlle ta sest holinud, waid öölnud: mis wessi mehhele  teeb, egga ma om me tige laps põlle? ja aeanud sisse; agga mis sanud? Wessi lönud ree ümber ja mees ülle pea kaela jõkke, sanud hädda kirrati ree tiwast kinni ja õlleks ka segi pärrast senna janud, kui mitte üks teine hea mees põlleks kalda pealt tale köit kätte wis- kanud, kellega tedda weel ellusalt wälja tömbanud,  agga hobbune ojunud eddasi taggast künni wimaks silla otsa jure sanud, kus mehhed  tale köe kaela wiskanud ja senna wälja tömbanud: keik mu kraam, mis tal ree peal olnud, läinud jöe põhja. Üks poisikenne aeanud  wanna mehhe järrele ka sisse ja ni pea kui jõkke olli sanud, wissanud kange wee oog ree ümber, pois kargand kahhe käppuga ree külge kinni ja hobbune weddanud tedda kaldasse,  agga mis ree peal olnud, winud wessi ärra." Se olli nüüd julgusse palk; agga kui pea olleksid ka omma nattukest ello senna körwa woinud jätta! Sepärrast ärgo olgo kegi liig julge, se ei sada ial kasso, waid paljo ennem kahjo, mis kegi sulle ei tasso. Üks teine söbber kirjutab:  ..Kesk ristirahwa seas ellab rahwast, kes omma ammeti polest ennam hundi kui ristiinnimesse  sarnatsed on; tömbawad kust tükki katte samad. Siin meie wabrikus on keik suggu ammetmehhi, nenda kui: rätseppad, kingisseppad ja mis weel keik nende nimmed; ilma nendeta ei sa ka üks wabrik ehk lill läbbi, egga kegi woi allasti ehk palja jallo käia. Olgo sellega luggu, kuida ta on, agga kule armas Postimees, mis ma neist sellidest, kes siin meistrite jures tööd tewad, tahtsin kirjutada. Monned neist on pärris karmantsikud,  kes teiste taskuid holega tühhendawad ning sealt leikamad, kuhhu nad põlle külmanud.  Monne näddala eest läks üks päwa warras putkama. Agga kuidas se tulli? küssib mönni. Se tulli nenda: ta olli ühhe tisleri taskud tühjaks pühkinud, kust mönne hea rubla olli leidnud ja peale selle weel üht pakso pealmist kube, mis temmale parrajate selga passinud. Kuub on nenda tehtud, et mollema  külje peal kanda woib; üks külg walge, teine hal. Pealegi on sesuggustel kelmidel mitmesuggused nimmed; kord nimmetab ennast nenda, kord jälle teise nimmega. Se nimmeta  s ennast Prits Rosenwelt; minne wotta' nüüd arru kinni, kas se temma õige nimmi olli ehk ollemata? Nendasammoti läks ka minnewa  süggise üks lippama ja wiis mönnel 123