arwab nisugguse jutto jures asjata olla, koli kassust raki, ka tehha sesuggused könned rahwale  ennam pahha kui head. Põlle meil ilmaski mele tulnud nende sennadega  : ..Mailma tarkus on jolledus" öölda, kui õlleks Jummala lodud asjade öppetus, kus jures meie temma au ja wägge tundma öppime ja temma kitussele ärratud sa me, jolledus.  Et agga igga mõistlik nende sönnade jures nisuggust jölledust mõistab, kes ni kaugele  lähhäb ja ütleb: Ei ollegi Jummalat, jäeb keik nenda, kuida loma algmissest on olnud, sellepärrast sögem, jogem ning olgem rõõmsad, arwame omma luggejatel kül selge ollewad. Põlle ka Peterburgi sõbral tarwis kaugele minna sedda jölledust otsima, wadako agga terrawa silmaga ümber, küllab ta siin ja seal tedda küllalt saab leidma. Et sellesugguse jölleda tarkusse körwa mitte möistlikko tarkust ei woi arwata, mis iggal ühhel Jummalast antakse, kui: ühhel keled ärramöista, teisel taewa tähhed tunda, teisel jälle süggawaid Jummala lodud asjo urida, on isseennesest mõista, egga olle siin paik sedda  arrutada. Pealegi arwab Peterburgi söbber  meid taewad maga seggawad, kui meie tihti palwest, pattust ja mailma porrist rägime.  Armas söbber! Kuidas tahhame siis need sönnad selletada: Palluge löpmatta ja iggal aeal; ristiinnimesse ello peab palwe ollema, sellega agga ei pea mönni mõtlema, kui peaksime  omma ammetid ja tööd seal jures holetusse  ja raisko laskma minna, meie peame keik omma ettewötmist palwega hakkama ja löppetama,  tööd teggema ja palluma, siis saab ka Jummal meie tööd ja ettewötmist õnnistama.  Patto sees olleme meie sündinud, egga sa ka temma porrist enne lahti, kui ükskord surreme, kuidas ei peaks siis meil asja ollema  temmast ikka ja ikka räkida, kui kül se meie wanna innimessel wasto meelt õlleks, kedda meie ommeti igga päwase kahhetsemisse ja pattust pöörmissega peame surretama. Meie sowime, et iggas Eesti -kolis Jummala sönna pea assi õlleks, mitte kuida Peterburgi söbber ütleb woib olla, ja, et temma keik muud öppetust,  olgo wisiki woi mu tarwilinne õppe- tus, mis meie siin aealikkus ellus prugime, õnnistaks ja pühhitseks, siis ei sa koli kasso tõeste wälja jama, waid sedda ennam rummalust  ja ebbausko lämmatama. Ommalt maalt. Pernomaalt. sLapse warjamin Sedda on kül saggedaste olnud, et üks tüttarlaps,  kui raskeks sanud, omma lapsokest parrast sündimist ärrapettab, et innimeste ees puhtaks neitsiks jada; agga et üks abbiello naene sedda teinud, põlle Meie weel kuulnud! T. mõisa kubja J. N. naesel olnud 3. Webruaril noor tüttar, kus keddagit wanna innimest põlle jures olnud tedda awwitamas, ehk kül sesugguses asjas teiste, seks öppetud naesterahwa abbi wägga tarwis. Parrast sündimist  pannud lapse omma riete kirsto, egga põlle sest kellegile, ei ka mehhele sönna lausunud.  Kaks näddalat hiljem hakkanud mees ta peale käima, sest et arru olli sanud, et asjad  ennam õiged põlle, kuhhu ta lomakest pannud.  Siis olla ta tunnistanud, tedda sepärrast  riete kirsto pannud, et ta surnud olnud, mis ta mehhele põlle tahtnud öölda. Kas lapsoke tõeste surnud sündinud, on weel teadmatta,  sest assi on kohto kulamisse al. Emma  ja lapsoke sanud möllemad linna todud. Wargad sigginewad kesk nstirahwa seas otse kui ohhakad nisso seas. Jummala kartust neil süddames ei olle, waid tombawad kust tükki kätte sawad, ilma selle peale mötlematta, kas se õige ehk mitte. Torn maldas Töia küllas on Anno Pärnal jubba enne Mardi päwa 25 künart finnist willast riet ja nelli kaela rahha aidast ärrawarrastud.  Kangas leitud pärrast heina kuhja seest, agga kaela rahhad on tänna päwani kaddund ja nendasammoti ka teadmatta, kes warras olnud. Riast. Kindral-kubberneri herra grahw Shuwalsw on 2l). Webruaril kalli terwisega  Peterburgist jälle koeo jõudnud. Kellel temmaga kõnneleda, woiwad nüüd jälle ta juttule  sada. 66