mis mahha nidetud, ei tahha kuiwaks sada, tikkub üsna wäggise ärra mäddanema; keik maddalamad heinamaad olla jubba lausa wee al. Sepärrast on nüüd innimeste meled omma  taewa tadikese wasto wägga nukraks läinud,  üks urrab siin, teine seal ja kus ial kokko  sawad, kaebawad wägga, et ei teada ennam  mis tehha. Tossi on kül, et wihma jubba  liig rohkeste tulleb, agga sellegi pärrast ei ussu ma, et meil õigus õlleks Jummala wasto  sellepärrast nurriseda, waid ma ussun, et õlleks paljo parrem, kui ommad käed kokko panneksime ja omma pölwede peale mahha langeksime ja tedda oige süddamest palluksime, et ta sedda rasket wihma saddu meist ärrawöttaks  ja meile sesuggused ilmad annaks, mis meie pöllodele ja heinamadele hea õlleks. Jummala wasto nurrisema õlleks minno arwates,  nenda kuida pühha kirri ütleb: „astla wasta takka ülles löma, mis meile wägga raskeks  tullebsest kuida woib loom lojat öppetada?  Kas woib üks sauest riist omma teggia  wasto nurriseda, miks ta tedda nenda ja mitte teist modi põlle teinud? Kelle kätte  tö olleme meie, et nenda julgeste tohhime  nurriseda? Et nurrina sees wihha pärm, otse nendasamma on, kuida saia sees õlle pärm, sepärrast tahhan teile meletulletada, mis üks kuldne wanna sönna ütleb: „Wihha wöttab wilja maast, kaddedus kallad merrest." Julgeme  nüüd omma Jummala wasto nurriseda,  siis põlle meie suggugi parremad, kui ülleannetumad  lapsed omma wannemate wasto. Uina pallumisse läbbi wöttab Issand meile agga korralissed ilmad anda, sedda piddage meles. Tarto Postimehhe 28. numrist olleme luggenud,  et meie linna saksa tüttarlaste kolimaea ehhitus priskeste eddasi lähhäb; alluminne kord jubba malmis ja haampalgid peal. Muido üsna tööst, agga kahjo et Tarto Postimehhe Perno söbber enne mitte holega põlle järrele wadanud kas tõeste keik malmis olli. Sel aeal kui La on kirjutanud, ollid agga wäljaspoolt  mürid üksi malmis ja siis pandi jubba haampalgid peale, wahhe seinad said hiljem tehtud. Ennam kui näddala päwad seisis müri tö üsna wakka, sest et telliskiwwidest pudus olli ja selle wahhe sees ollid mürisseppad Ulo mõisas töös. Praego on agga põled mehhed siin ammetis ja siiski suur telliskiwwide pudus.  Olgo mehhed, kes teab kui ussinad, ommetige on nende arro selle sure maea kohta wähhikene, egga woi müür ni rutto tõusta, kui keik kallal ollekstd. Meie jõe puhhastamisse mässin saksa rahwas nimmetab sedda omma kele paggermassin  on ärra prowitud ja wägga hea leitud. Linna wannemad on tedda nüüd wastowötnud,  ning tahtwad holega ammetisse hakkata;  et senni künni weel päwad pikkad, ka middagi tehtud sawad. Se riistake on üks imme weider loom ja kui sest ka laiemalt tahhaksin  könneleda, ei põlle se mul woimalik, sepärrast ütlen jälle: kes nähha iggatseb, tulgo isse ja wadako. Olleme omma silmaga näinud  temmaga tööd tehtawad ja on imme pealt wadata kuida panged mis massina alt jõe põhjast  läbbi käiwad üks teise järrele omma täiega wälja tullewad ja towad wälja mis ette juhtub;  ka kaunis sured kiwwid tullewad wälja. Tallinnast. sSinodi pid^damissest.^ Eestima öppetajad on omma sinodi jubba ärrapiddanud.  Otse Jani päwal on nad keik Tallinnasse kokko tulnud ja omma sinodi allustanud,  kus kindral-supertent Schultz Domkirrikus  sinodi jutlust nende sönnade järrele (Jes. 40, I—s)1 —5) piddanud. Jutlusse hakkatusses  könneles temma neist mitme suggusist kiusatussest, mis meie kirriko peale käiwad ja ka sest woimalikust söariistast selle wasto, kellest se ette loetud pühha kirja tük könneleb. Op-, petajaid olli se aasta kaunis rohkeste kokko tulnud, sest et neil wägga tarwilissed asjad läbbi räkida ja õiendada ollid, kelle seast mönned  isseärralikkult tahhame nimmetada, nenda kui: uus sinodi seadus, öppetajate leskede kassade  ühhendaminne ja nende kaswataminne made ostmisse läbbi, tallorahwa kolid, kuhhu neid häddaste Larwis on, jure ehhitada, laua rahwa kirjutaminne laupäwal agga mitte ennam  pühhapääw hommiko, nore paride kihlaminne  ja lahhutaminne enne laulatamist, mis 235