tud sanud. Ta maenitses halleda fönnadega koggodust, wanno ja nori, palluda ja walwada,  et sadan, kes ümberkäib, kui möiraja lõukoer, keddagit ärra ei sa neelda, ja et se korda wöiks minna, holega Jummala kallist sönna prukida ja keik ellomaead palwemaeaks tehha. Z. „Agga se armo Jummal, kes meid on kutsunud ic. se parrandago, kinnitago,  tehko wahwaks ja rajago teid :c." Ses wiimses jaus selletas öppetaja leinaja koggodussele ärrä, kuida Issand keik keigis teeb ja hästi teeb. Ta olla 16 aasta eest sia tulnud ja sedda aega siin Jummala 'sönna  kulutanud, ei mitte innimesse tarkusses, ei ka mitte kui kässoseadusse öppetaja, waid ehk kül nödrusses püüdnud allandusses  Kristusse järrel käia, ja koggodust õiget teed juhhatada. Kristust, ja kui sedda ristil  ödud Kristust kulutada, olla temma ainus püüdminne olnud; kui se ka mõnda olla pahhandanud,  siis ei woida temma senna parrata,  waid kui mingisuggust waimowilja temma  tööst olla tulnud, siis olla se Kristusse armo tö ja keik au selle eest jäda üksi temma pärralt. Löppetusseks tulli nende sönnade järrele: „Sellesammale (Zummalale) olgo au ja wäggi iggaweste iggawesseks aeaks", öppetaja kitus ja tänno. Ta Lännas esmalt Zummalat keige armo ja heldusse, pikkamele ja kannatusse eest nende peale 16 aasta sees, ja peale selle koggodust temma armastusse ja kannatusse eest, kes temmaga, kui ka pattusse Lnnimessega, rahhulikkus ellus ellanud ja jättis  siis koggodusse wannade ja noordega Zummalaga.  Nenda loppis se wiimne maenitsusse jutlus.  Et koggodus omma lahkujat öppetajat möllema kattega õlleks taggasi piddanud ja jutlusse piddajal ni hästi kui jutlusse kuuljatel  südda halledust ja silmad wet täis ollid, põlle mul tarwis üttelda. Postimees ei häbbene  mitte tunnistada, et temma kui selle koggodusse  lige, seddasamma teggi. lummal õnnistage  meie armast praost, kes 20. Zunil Pernust ärrasöitis ja olgo temma piiskoppi ammetis Tallinnas Lsse ta walgus ja wäggi künni keik töpäwad on lõpnud ja suur pühhapääw  peale hakkab, kus ennam lahkumist ei olle. Se on meie süddamelik palwesowiminne.  Nüüd on meie koggodus lesk. Agga mis meie lahkujg hingekarjane meile pällus, sedda pallume ka isse, ei Zummal Perno Elisabetikoggodussele  jälle õppetajat süddsme j arvele, siis õlleks lemma kg koggodussele  hea. Aitko temma isse meid lapselikko  melega omma tahtmisse sündimist ärra odata ja siis sellega rahhul olla. Neile, kes meie endisse armsa praosse ja nüüdse Tallinna kindral - supertendi ehk piiskoppi  W. Schultzi pilti peaksid mällestusseks  tahtma, woime teada anda, et olleme kuulnud, neid piltisi siin Pernus R. Zacõby k Co. ramato podis sada ollewad. Meil on ka mödaläinud päwade sees tullekahjo õnnetust olnud. 5. Junil põlles allewil endise aidaperremehhe lürgensi maea ärra/ mis nüüd Ulu mõisa wallitseja Tönnis Tammanni parralt olli ja sellega ühhes ka temma körwalissed honed. Püttaseppa meister Gratz ja önsa tisler Birki lesk emmand, kes seal maeas ellasid, on suurt kahjo sanud. Kust tulloke walja tulnud, ei olle meil weel selgeste teada. Olgo terwe, head liggimessed on ka püüdnud õnnetumate kahjo jöudo möda kergitada  ja meie lahkuja öppetaja pällus ka weel wimast korda omma koggodust kirriko pekkides  nende kahjo peale mottelda. Perno makonnast. sTorri kirriko „Armas Postimees!" Nüüd on meie loosiminne meie kirriko altari pildi heaks, kellest ma sulle mönne naddala eest susönnaga nimmetasin, mödas ja näitab segi loosiminne jälle, kui kerge hulgal ühte asja ette wötta ja läbbiajada, mis ühhe innimessel  ülle jöu käiks. Ue aasta hakkatusses olli meie armas mõisa  herra sedda nöu piddand, ühhe sure loosimisse  läbbi meie kirrikule altari-pilti murretseda,  ja seks piddid siis mõisad ja tallopoiad  ommad anded toma. Siis andis kir- 196