Perno Postimees ehk Näddalileht M. -St. »86t Wies kesknäddal 18. Oktobril.^ aasta. Ses lehtis seisab: Kõrtsid ja körtsirahwas.  Ommalt  maalt: Wallide lautaminne. Oppetaja lahkuminne.  Palwe- ja kaebdusse-kirjad. Koli sõbrad.  Wöeralt maalt: Küllakäik ja kroniminne. Kartohwli ikkaldus. Jesuit paawsti wasto.  Wöeraspiddo.  Kunninglik rio assi. Keisri Proua teereis.' — Surma sönnumed. Rootsimaalt. Hädda palwe abbi. Mönnesuggused sönnumed: Haige lojusse lihha teeb haigeks. Rikkad  ja waesed. Kõrtsid ja körtsirahwss. Körtsid peawad ks ollema; nemmad põlle ka kellegile kahjuks , kui üksi neile, kes neid isse omma kahjuks tewad. Meie rägime siin ma - körtsidest. Needsammad on möda tee äri tehtud ning sest tunneb jubba iggamees, kellele nad on ehhitud. Nemmad peawad tee käia te ö-korterid ja ulluallused ollema, et nemmad hölpsaste ö-maia leiaksid ja se on jo tännowäärt assi. Olgo nüüd kül, et neid ennam ehhitud, kui tarwis on; olgo kül, et nemmad keik (nago küllakörtstd:c.) mitte teekäiate  pärrast ep olle ehhitud, waid et omma  kibbeda kauba läbbi aialikko kasso peawad  saatma; kandko nemmad kül ka tihti öigussega „ kiusatusse-koia" nim mi, sest kiusatussest  põlle nende sees pudust: siiski ei lähhä körtsid kellegi peale, kes neist emal hoiab, ja kui ristiinnimenne Zummala abbigä mitte kiu- satusse wasto ei panne, kas siis temma sü kõrtsi peale peab langema? Ma ei ussu mitte. Agga meie nöu olli, sedda asja tänna ennam wälj a s poolt tähhelepanna. Wahhematest mis körwalisfe tede äres körtsi nimme  kandwad, ei maksa räkida; sest neist põlle tekäiatel suurt kasso ja nende seas leitakse wägga willetsaid urtsikuid, mis mustad, korristamatta,  külmad ja kölwatumad, et teekaia paljo enne tallokohhas (kus kct allati puhtust liga ei olle) ö-maia pallub, kui nisugguses suitsund künes, kus ride narrud aknarudi assemel  on ja talwe lummi igga palgi wahhelt sisse tuiskab. Õlgi -külje alla ehk Heino omma  lomale, küssib teemees nisugguses kõrtsis ilma asjata; nendasamma ka, kui ta omma kõht peaks tühhi ollema, wöib ta paastomist õppida. On sähhärdusse kõrtsil hoow körwas,  siis puduwad ennamist rangid, reddelid ja wärrawad ja mitmed howid on sui pölwesilmani  wirtsa ja tal-we jeakampasi ehk hange tais. Mis teemees howi toob, se on ilma peal, kuskilt ei wöi ta kinni tehha; ka on saggedaste körtsirahwa omma mögiad, magiad ja röhkiad lomad howis omma loa peal tahti, et kui teemees piitsaga wankres ehk sanis ei istu, stis sünnib tal seddamaid kahjo. Peale sedda ja seeb se on, mis issearranis taht-