nud. Kanna munna rebbo-ölli wöib nenda tehha: wötta kahhe, kolme nelja ehk ennam munnade rebbo torelt wälja, (nenda kuida ennam ehk wähhem salwi tahhad) panne puhta  panni peale ja piggista puhta lussikaga katki, parrast sedda küpseta sütte tulle peal künni pea pöllema lähhäb; siis jääb jälle keik isseennesest kokko ja ölli tilgub wälja, ja on nüüd walmis, et ärra wöid wallada. Körwetamisse aeal peab järgest ümberligutama, künni keik on kokkosullanud. Nelja munna rebbust tulleb  2 lussika täit ölli wälja. Sedda rebbo-ölli  wöid nüüd igga leigatud, raiutud, ehk mu wärske hawa peale wöida, mis imme rutto parrandab. Kuida munnad kaua wärsked hoida. Sedda teab Reino Liso parrem, kui teised tallonaesed. Kuulge, kuida ta teeb. Ta märib  munnad, mis seisma panneb, enne maggeda  wöi ehk pekkiga ümbertringi ärra ja panneb siis, terraw ots allaspiddi, kuiwa liwa ehk tuhha sisse, mis wakka ehk tonni sisse pandud; parrast sõelub weel liwa ehk tuhka munna riddade peale; agga munnad peawad nenda pandud ollema, et teine teise külge ei putu. Muidogi on teada, watab ta enne sedda holega järrele, kas nad keik täis ja wärsked  on. Enne prukimist öerub ta neid tuhhast  ehk liwast jälle puhtaks. Mis teeb Reino Lisa, kui lehmad löwad ja ei lasse lüpsa? On lehma uddar  ehk nissad haiged ehk löhkend ja temma siis lüpsades waggusi ei seisa: se on teine assi ja perrenaene peab selle wasto abbi otsima,  muidogi mitte nöiade jurest. Ugga mönne lehmal on muido se ammet, et paigal ei seisa, jallaga lööb ja nenda pima ärrarikkub.  Peksmisse ja kinnisiddumisse läbbi sedda  parrandada, nago mönned rummalad tewad,  lähwad nisuggused lomad weel hullemaks.  Agga mis teeb Lisa? Muud middagi, kui mässib silmanartso ehk mu linnase ride tükki kokko, pistab külma wee sisse ja panneb nenda märjalt lehma ristlude peale, mis ai lehm m waggusi seisab, nago lamba tal. „Kärwa luggu, ütleb mönni õlleks ma sedda enne teadnud! Meie Müstik, Kirjak, Küdik kipleb nago kits lüpstes." No katsu. nüüd järrele. Lisa ütleb aitwad. Lihha wärsVe hoida ei olle mitte suur assi; Reino Lisal põlle selle peal suurt kunsti tarwis. Ta tambib hästi pöllend süssa petteks,  ripputab sedda pulwert ni paljo lihhatükkide  peale, et ümbertringi kaetud on: nenda seisab  lihha keige soema aeaga näddal otsa wärske;  ka nisuggune lihha, kuhho jubba hais jure lööb, saab se läbbi heaks. Kui weifed ju lambad täis aeawud,  mis sui aeal, isseärranis kui wärsket ristheina söwad, saggedaste wöib juhtuda, siis on se Rammo maeas kerge assi awwitada. Ta annab Lomale Lussika täis weega seggatud. Amoniaki sisse, mis ennamist warsi aitab. Muud kunsti middagi. Hobbustd kärblaste ze. hammusta? misse eest hoida, on Reinul ka ammo tuttaw  assi. Kui künnab ehk äästab, ja södikud loma pinawad, wöttab ta krawi kaldalt ehk pöllopeenralt peuga raudrohto ja öerub sellega  hobbusel hästi neid kohti, kuhho södikud keige ennam kallale kippuwad. Ni hästi selle rohho kibbe maggo ja hais hoiab neid warsi emal ja Rein wöib rahhogo tööd tehha. Kui lehmadel piim järrele jääb ja nemmad ommeti haiged ei õlle ja ühte wisi södetud sawad, siis prügid Rein selle wasto sedda lehma rohto: 2 kwent. kullakarwa Spiesiglantsweewlit,  ja Wenkelseemnepulwert, Dillipulwert,  kaddaka marjo, iggast ühhest 6 lodi. Sedda antakse 4 kord päwas sögiga 1 lussika täis sisse, ja Rein on sest addi leidnud. Von der Censur gevehmigt. Pcrnau, deu 31. August 1862. 263