modo kaljo, ka kaetud rohheliste nössadega. Se suur lille pot on kulus Pappimäggi, sest ta on kord pappide nerrega kasta sanud. Paar sadda aastat taggasi on Japaanlased temma otsast alla surnuks wiskanud kõik Hispaniamaa missionärid,  kes onuna varris ammeti körwas on hallanud jubba liaske ennast toppima nende ilmliko asjade wahhele. Kalda ja Pappimäe wahhelt laew peasis agga hädda parrast läbbi minnema. Pappimäe tagga jubba ilmus silma ette kitsas, pilkergnne Nagangasaki, wöi Naga saki labhe, kuida kegi tedda hüab, --- warjatud ümberringi nisamma  halja ja lahke mäggise kaldaga, kus kähhera rohheliste küngaste takka kõrgemad mäed omma paljaid, tömmukaid seljarogosi nälja tõstsid, nago õlleks seal halja pöesaste nahhel mönni Kallewide karri kouS olnud. Lahhe suus nähti ka sure tükkide  otsad kalda pealt aegutades nälja nahtinad. Parremat kat lahhe otsas paistis Nagasaki lin isse. Laew läks ikka tassahiljukeste möda silledat lahhe pinda eddasi ja ümberkaudne mängin lomus nago naeratas tale wasto. Siin ei olnud kül ni torredaid  ja immekujolisi mäggisi, kui Rio Janeiro lahhe ümber, ehk sedda pallawa maa kasnude rikkust ja uhkust, nago Batanias olli, kõik ümberkaudo näis siin iggapidbi hopis kassina ma jummega nälja, ei pannud keddagi immestama ehk kohkuma, agga kõik se koht olli ni lustiline, rohheline ja armas silma ees, kui üks rõõmsa ja ellana melega illus neio, ehbitud  üksnes wälja-lilledega, ja kes omma mele kassi  nn sega isse ei teagi, et ta sel kombel hopis kennam  nälja naäb, kui mönni särraw ja isse ennast täis uhke preili, ehk kül ta wäljapoolne hiilgus maksab  tale paljo kunsti ja murret. Lahhes tulli meile nasto mönni lootsik Japaanlastega. Üks ehk kaks meest söudsid lootsiko peal ka Hiina modo takka seistes püsti jalge peal ja healitsedes, mõllale abbiks, ikka üht ja seddasamma sönna. Wahhel olli selgeste kuulda, kui käis ..osiljan! osiljan!" ühte puhku eddasi. Meeste kollakad silmnäod ollid vana käes üsna tömmo karnaliseks küpsenud; alt lillesse kammitud süssimustad juuksed ollid paljaks aetud pea lae veal kokko seutud, kus nende otsad ollid ühhe salmiga kokko linutud ümmarguseks pulgaks, mis olli otsa pole murtud, ja näggi nälja kui üks näike, ärraraiutud otsaga sarw. Selgas ollid sedda närki pikkad kued, nago meie hantnargi poisid  ikka kannanad. Eddespiddi hakkame neid laaprokkideks  nimmetama. Sõudjate! Ollid hõlmad nõõ alla tõstetud, ja paljad kintsud paistsid nälja. Mönni huikas olli ka üsna allasti, kuidas ilmale olli sundinud, kuid üks ainus koht olli näikese nartso narjus, agga mitte üht kriipso ennam kui just hädda parrast olli tarnis; se kas siu katte olli omma kehha peale paeldega kiunitud, kelle otsad käisid jalge wahhelt  läbbi niuete ümber kiuni. Nisuggused kattet (butori) kannab igga Japaanlane, olgo ta allasti. ehk üsna sidis. Ma ragin sest kui ülleültse rahwa  prügist, mis peale ka pened Eüropa preilid on õppind 'siin ilma punnastamata watama, põlle siis minno sü, kui mönni ehk leiaks selle jures middagi  pahha. Mütsi polnud kellegi! peas, mönnel  olli rättik ülle pea tömbatud päwa marjuks, agga surem jaggo hoidis paljaid pea laggest ilma mingi katteta pallawa päwa paistel. Muud j alla marjo polnud nähha, kui hõllest punnutud kallused, kaks walget paela käisid ülle pöia, sure warwa wahhelt  läbbi, ja hoidsid tallust jalla al kinni. Jgga lootsikul nähti puhtad toido nõud ka kasas ollewad. Ühhe peal auras parrajaste sutte peal padda, Japaanlane  istus rätsepa modo, jallad köwweras al, paea jures, ladis ja pölletas omma waikest pipo, wiskas wahhel silma paea sisse. Pea jõudis laew linna kohta ja ankur peasteti lahti jäime paiga peale seisma. Ankro ahhela mürrin on merremeeste kõige armsam musiko luggu. Kohhe korjas laewa  jure hulk lootsikuid ja Japaanlased kihhisesid iggal pool omma kalluseid laewa peal wasto lagge patsutades, mis õppimata innimene õlleks wöind igga silmapilk ärrakautada. Jgga ühhe ees, kes wasto juhtus, lõid ennast nimest köww eraks, öerusid kattega pölwe nukke ja terretasid läbbi hammaste tuult sisse kiskudes. Mönni aeas ni koggeldades omma terretamist kurgust wälja, nago õlleks tahtnud  se tedda ärralämmatada. Se on Japaanlaste penike wiis. Agga peaaego igga üks neist mõistis  mönni tarwiline söuna wennekeelt, ja mõuned hukkas, nago pessopessiad, komprodorid ja muud aSjandajad, ollid jubba ni kaugele sanud, et wõis nendega kõik asjad ärraöiendada. Sedda ollid nad õppinud Wenne laewameestega ümberkäies, kes wiimse aea sees tihti neil hakkasid wöeraks käima. Need wiimsed jooksid ühhe jurest teise jure, aupaklikult  omma attestatisi näidates, mis enne teiste Wenne laewade pealt ollid sanud, tunnistuseks omma  suremast ehk wähhemast truusest. Kõik, mis nende käest tellitud sai, kirjutasid nad kohhe üllesse: selle tarwis olli igga ühhel ramat põues ja tindi nõu pinslidega rippus wöö külges, wask tuppe sees, käe pärrast. Neljanurgeline lakkaga tubbaka kot ja waike piip tuppe sees kölkusid ka igga mehhel pusa peal. Ühte modo laaprokkid ollid kõigil selgas, olgo siis, et mönnel olli sidi-, teistel linna sest ridest,  kuida wist kellegi jõud andis, agga willaft riet polnud kellegi ümber nähha. Nisamma ollid jõukamatel  sinnised sukkad jalgas, issearranis tuppega sure warwa tarwis, ja kehwematel kölkusid tallused paljaste jalge al. Torredama meestel, iöseärranis samuraidel" (ohwitseridel) kes ka tullid meid watama,  ollid laaprokkide peal laiad kuhwta modo kamsolid selgas; kamsoli selja ja käiksete peal ollid igga ühhel issemodo walged märgid, mis mehhe suggu ja seisust tunnistasid. Pabberist weier ! misga  tuult wasto silmi tõmbatakse jahhutamiseks; 314