terusse usso rahwast, mis peale selle, on keik wenne usko. Lutterusse usso rahwa sowimisse  peale ja nende eddesplddise kasso parrast  pMsstW minna 19. Augustil 1861 tillemat  piiskoppi kohhut allandlikkult, neile 6 wersta kaugemale Bikowka jõe are üht isseärralikko  assutusse kohta, mis agga Samara Domainenhowi polest mitte ei lubbatud, sest st Latterusse usso rahwast wägga kassinaste olla. Sest aeast ollen igga aasta kaks korda neid watamas käinud, neile Jummala sönna kulutamas, lauale wötmas ja muud tallitust tallitamas, mis mo ammeti polest mo kohhuõ on. Nende wäljaspiddine kossuminne nähhikse kül weel wägga waene ollewad, siin ja seal on monned wähhikessed onnid üllesehhitud,  kellel agga weel ei kattust egga korsnast  peal põlle, mis eddespiddi ka tahtwad tehha; ennamiste on neil alles turblatest ehhitud  maead ja kopad ma sees elloassemeks. Zsseärranis on talwe neile wägga raske, sest et külma wasto soja tudba põlle. Mitmel on ka nende hobbused ärrawarrastud. Ommetige  on lo ta, et nende ello eddespiddi, kui isse hoolsad on, aeg aealt parremaks saab minnema; nähhikse ka ennamiste keik head ja jummalakartlikkud innimessed ollewad, sest nad hoidwad wägga ühtekokko. Zummala sönna armastawad nemmad wägga ja emmad öppetawad  talwe holega omma lapsi, mis wägga renna ja kivowäärt on. Wägga häddaste õlleks  neile üks hea koolmeister tarwis, kes pühhapäiwiti Jummala sönna etteloeks, nende lapsi ristiks, surnuid mattaks, lapsi öppetaks ja iggapiddi juhhatajaks ja üllewaatjaks õlleks.  Se lotus wöib ehk ka pea täidetud sada,  sest abbilaeka wallitsus, kedda ma ka selle polest ollen pallunud, lubbab aidata. Kui se korda lähhäks, siis õlleks se neile wägga sureks kassuks." Weel lissan jure: .Ühhel õhtul, ehha olli jubba pea kustumas, kui pissukenne sauest ehhitud  Ahwländka külla silmi putus. Ehk kiil praego weel wägga waene, siis ommetige paljo parrem kui 1860, kui nimmetud Eestlased alles senna tullid, ja kus mitmed sest kurest  kõrbest kohhe jälle said taggasi kohhutud, kust ollid tulnud. Sealt kõrbest käiwad sured  süggawad krawid läbbi ja seal on nemmad  sure kõrge paiso ette teinud, et wessi ei sa mahhajooksta, mis läbbi nüüd üks suur pik järw senna on sündinud, kelle kallast möda nad ommad maead on ehhitanud ja sured pardi karjad ojuwad järwes. Pikkad kaapsa aead käiwad maeade wahhelt läbbi, kus neil kaapsad wägga hästi korda lähwad. Et metsa polest wägga suur pudus, ei olle se wöimalik aedasi ette tehha, sepärrast kaewawad nemmad süggawad krawid ja tewad mullast wallid omma  pöllude ümber, et hulkujad ellajad sisse ei pease. Kui küllasse sõitsime, näggime Lutterusse  usso rahwast seal platsi peal unnikus koos ollewad, mis üllemate polest kirriko assemeks  olli lubbatud, egga teadnud, mis se piddi tähhendama. Kui liggimale saime, siis näggime, mis assi neid senna olli kokkokoggonud.  Lutterusse usko perremehhed ollid abbilaeka wallitsusse käest armo pallunud ja sedda olli neile ka lubbatud, et ommale üht kirrikud wöiksid ehhitada; nad ollid ka pissut  sanud ja selle eest Saratowis üht kirrikokella  ostnud, mis olli senna todud, kelle ümber nad ollid nõu piddamas, kuhhu tedda rippuma panna. Nõu olli pea leitud ja sepärrast hakkasid ka warsi ammetisse. Seal lähhedal olli üks pissukene kuur, mis alles pari päwa eest olli walmis sanud, sedda lõhkusid mahha ja neist pudest teggid ühhed tallasid ja mis pudest weel pudus, töid naabrid  iggaüks hea melega jure. Kui selle töga walmis ollid, tõmbasid kella üllesse rippuma. Kellal on üks wägga kenna ja helle heal, se läks neile ni wägga süddamesse ja mõtlesid seal silma weega omma endiste kirrikute peale, mis nad ni kergemelega ollid mahhajätnud. Nende süddame rõõm paistis silmist wälja, et ni hulga aea parrast jälle kella healt kuulsid,  kes neid kokkokutsub meleparrandamist ja pattude andeks andmist otsima ja palluma. " Ommalt maalt. Per««st. Möddur Meie tännawune  Lalwe on omma terwise polest jubba 102