wägge korjab ja siis omma söariistade warral  sedda hoiab, mis kaes on ja sedda taggasi  nöuab, mis käest läinud. Kui kaugele sesuggune nöu tedda aitab ja kas kunninglik wallitsus se läbbi ta kätte jäeb, on alles teadmatta.  Agga se näitab nisamma pentsik wälja,  kui kirrik'sand kütti - ammetit hakkaks piddama  ja jahhikoeri kokko ostaks. Austria wallitsus  peab selle asja nöus ollema, agga teiste pärrast ommeti nenda teggema, kui sünniks sesinnane wäepalkaminne temma teadmatta ja silmawahhe kohhas. On paawstil sel kombel hea hulk wägge püssi al, siis tahhab käed pusa panna ja üttelda: Prantsussed, Inglased,  Sardinia ja hertsogirigid, tulge nüüd wälja! Katsuge mo wöimust ärrawötta, kui sate! Kas se nöu temma kunningriki kinnitab ja kroni peas kohhe hoiab, on teadmatta. Jtaliamaal nago mönda korda ollen  üttelnud, ei olle se kord mitte hea ellada. Seal keeb ma alt ja pealt. Paawst korjab wagge; Sitsilia kunningas korjab wägge; hertsogirigid (Toskana, Modena, Parma ja paawstist langenud Romanga) lassewad igga pa munsertada ja marssida ja ütlewad: „kui tarwis, wöime 40 ehk 50,000 meest wälja sata, kell' riistad haljad ja ammet ka." Sardinia  ei panne koggoni kässi rüppe, waid walmistab  nenda, et ühhes linnas lubba küssiti, kas nad mitte mönned kirriko kellad surekstükkiks  ei wöi wallada? Se õlleks Jummala ön, kui tullewa kewwade Jcaliama jälle püssirohho  suitso täis ei olle; loud on nenda, et nad wist sarme piddi kokko lähwad. Toskana rahwas ütlewad öige awwalikkult: „Sedda tööd, mis Prantsusse keiser Willawrankas polele  jättis, tahhame meie tullewa kewwade jälle eddasi tehha ja tahhame omma katoliki usko se labbi auustada, et sedda ilmalikkust muddast puhhastame, se on, paawsti piiskoppiks  teme ja kunninga ammetist lahti lasseme."  Sest ei tahha paawst jälle sanna kuulda,  waid palkab wägge ja kirristab hambaid; kui neil se nöu peaks ollema, siis tahhab küünde ja hammastega wastopanna. Söast möda söuda, ' saab Jtaliameestel kirjo tük tööd ollema. Mis weel PrantsuS senna sekka rägib, on peale kauba. Prantsussema alt. Parisis petakse nüüd sured Ballid ja se on igga talwe nende wiis; nimmetawad sedda tarwilisseks aiawiteks ja makswad inneto hinda, kui hinge rohho eest. Esmalt hakkab se jaht ikka keisri maias peale ja lähhäb parrast teiste suurde üllematte seas eddasi, nenda et suremat suggu Prantsussed ommast tallisest ellust ennam higgistawad, kui sui aial. Parisis ning ka mu suurde linnade sees, kus rikkus ja waesus körwo ellawad, juhtub sedda allati, et ühhel pool ulitsat sured  salid tuhhat küünla ja lambi walgussel särrawad,  musekantid mangiwad, rahwas tantsiwad,  söwad, jowad ööd labbi, sampanjeri klasid  köllisewad ja hurra! ühte puhko ja teine pool ulitsat aiawad näljatsed lapsed wannematte  peale leiba, põlle anda; külmetawad waese hilpude sees, põlle middagit ahjo panna ning palla silma wessi, mis silmist suhho langeb,  nende sampanjer. Agga mis arwade, kumbas toas peaks taewa taat ennam mele tullema? Se on imme luggu, et kongressid ennam ei tahha Prantsuste seas siggineda. Enne Ztalia södda surri üks kongres enne sündimist ärra ja sellel, mis nüüd parrast söalöppetust  ja rahho hakkatust Parisis piddi ilmale  tullema, naitwad needsammad pawad kaes ollewad. Esmalt olli suur kärra wäljas: „kongres ja kongres!" muud polnud seitungides  leida; piddi Parisis kokko tullema, piddi keik köwwerat õigeks ja karredat silledaks, teggema,  mis minna öiete otasin; agga wötta nappust! Paar päirvi enne pühhi tulli Prantsussemaal  üks weike ramat wälja, pealkirri: „ Paawst ja kongres," ja se rikkus keik jälle ärra. Sedda ramatut ei jõuta ni paljo trükkida, kui tedda küssitakse, peab jubba peale 85,000 tükki üksi Prantsussemaa! trükkitud ollema ja rvist teist sedda wört Jtaliamaal, ja Prantsussed ning Jtaliamehhed loewad sedda, kui õlleks taewa önnistusse te sealt seest leida. Mis seal sees siis seisab? Nenda paljo kui sest seitungi olli pandud, ollen ka luggenud 29