eest, mis meie kaupmeeste kuntorid ni lahkest  süddamest tännini andnud, ilma kelleta ka se hea assi mitte ei õlleks wöinud eddasi minna, et kül selle maea tarwis önsa Kristian  Shmidti herra polest 1000 rubla ja Kasanski  proua polest 300 rubla höbbedat ollid Angitud. Rõõmsa süddamega tännas ta ka meie armsaid ja ausaid rae- ja politseiwannemid,  kes selle päwa tarbeks ka omma poolt andid saatsid ja mis ka weel seal said korjatud,  olli ühtekokko 311 rubla 50 kopp. Se pühhitsus sai wimaks armsa süddamelikko  palme ja lauluga löppetud ja waesed lapsed, mis seal maeas, kinnaste toidetud. Andko nüüd ka se helde ja armolinne Zummal  isse eddespiddi, et temma õnnistus sest maeast ial ei lahkuks, ja et ka temma innimeste  süddamed, kui wee ojad kanaks, et nende  abbi ialgi sest maeast ei puduks, maid et se kallis assi ikka hästi eddasi lähhäks ja rohket  wilja kannaks. „Römus andja on Zummala  melepärrast", sedda piddago iggaüks meles! sKange Jubba ennam kui näddala päwad põlle meie muud näinud, kui allaline torm ja wihma saddo osi ja päwa, nenda et keik ulitsad ja maanteed wägga löggatsed  ja läbbisaminne wägga waene; agga keige surem kartus weel on waeste merremeeste  pärrast, kes sesugguse tormiga nago linnuksed pu oksa peal senna ja tenna wissatakse  ja parrako Jummal, kui pea wöib seal õnnetus tulla. Ta on kül kuida ooldud jubba  näddala päwad müllanud ja omma rammo  katsunud, agga ni kange kui ta 24. selle ku päwal olli, polnud ta enne mitte. Seal puhhus ta ühhe sesugguse wihhaga, nago õlleks  ta keik tahtnud ärraneelda ja mahhamurda.  Meie jões tõusis wessi liggi kuus jalga ülle parraja seisusse ja jöe-sillad, need tantsisid nago lootsikud kange laenete käes; ööldakse ka kaunis ärrapurrustud ollewad. Kuida kuulda, on üks pu-laew jõe suus omma  surma leidnud, se on, ta olla põhja waunud,  agga et seal jures innimesst hukka sanud,  põlle mitte kuulda. Kas muid sahhär- dussi önnetussi weel olnud, ei tea ma praego mitte, küllad same eddespiddi kuulda. Tallinnamaalt. sUe kirriko sisse- Üks sesuggune pääw ei põlle mitte üks iggapäine pääw, waid üks arru assi, sepärrast on ta siis ka üks wägga kallis ja armas römopääw, mitte ükspäinis neile, kus sedda pühhitsetakse, waid keige ristikoggodustele,  sest meie olleme jo keik üks ihho Zesusse Kristusse sees ja pühha kirri ütleb: „Kui üks lige römustab, siis rõmustawad  keik; sepärrast ütlen pühha Paulussega:  „olge rõõmsad, ta ütlen minna olge rõõmsad!" Ta on jälle üks uus ja kenna pühha kodda walmis sanud, kus sedda kallist taewa mannat keige näljastele jaggatakse. Kuulge  ja luggege isse, kuida üks aus Harjo sõbber  sest sisseönnistamissest kirjutab : Armas Postimees! nimmetasid hiljoti ommas  lehhes uut Harjo-lani kirrikut, temma ehhitamisse kullo ja temma pühhitsemist. Neist asjust tahhan nüüd sulle teadust anda, mis omma pauna wöiksid pista ja rahwale kulutada.  Sest ma arwan, et Harjo-Zani koggodusse  rõõm ei tohhi warjule jäda kahhe ehk kolme koggodusse rajadesse, waid sest peab römo sama keige armsa Eesti-rahwale ehk parrem keigile, kes meie usko on; olleme jo üks ihho ja teise liikme römust wottawad teised  süddamelikkus armastusses ka  weelgi  kui näeme uut pühha kodda ehhitatud ja pühhitsetud ollema, siis tunneme sest jälle, et Zummal tahhab weel helde olla ja meie jure jäda, agga tunneme ka, et temma rahwas weel tahhab tedda tenida ja ses ajalikkus ellus  murret kanda omma hingede eest. Zummalale  anname siis tänno ja kitust! ja Jani koggodusse rahwas ütleb meiega: tänno Zummalale!  Kül nemmad on maitsta sanud, et koggodussel laggund kirrikoga on sesamma willets luggu, kui perrerahwal laggund toaga: jubba mönni hea aasta ollid murres, kauaks wanna ehhitus weel kestaks, ja mitto korda piddid Zummalat tenides teist peawarjo nõudma,  sest et kirrikut wahhete wahhel toetati ja parrandati, mis pealegi ammo liig kitsas 340