Eesti Postimees ehk Näddalaleht 4U, 4868. 2. Oktobril. ma ja linnarahwale. Wies aasta. Eestimehhe teekond ümber mailma „Askoldi" laewa peal. XVI. Lerre! Meie Kroonlinna sobber tulnud  meid mõnne aea parrast jälle watama. No olgo tuhhandeks terwe. Istume nüüd waggusi  mahha, panneme pibud pollema: ta kõnneleb  meile omma pikka reisiluggu eddasi, mis Nr. 27. polele jäi. > . «Kroonlinnas, 24. Septembril 1868. "Nüüd on meil Shangai lin jubba selja tagga ja -jõuame Japanimaa pole eddasi Tükkati tulest tõugatud, Aeoti aurust aetud. Ullepea kewwadisel soeal illusal tulel kippus nisamma  laisklemise tuju peale, nago mulle praego laulo tujo, wahhel tõukas ka, otsego nalja parrast,  laewa ja wiskas jälle end pikka li näikse merre pinna peale, laewale käega takka lües; küllap mõtles  ommas meles: «Katsu, wend, kuddas isse eddasi  saad, mul on sekord lust nattuke kõhto soendada  hiilgwa taewa kummi al." Wist, armas luggeja,  sa ollekstd omma mail tulega ühte nöuusse heitnud, agga pikka merretee peal, kus südda kippitseb  ikka ruttem ranna pole, ellad ilmad tewad mönni kord mele üsna bappuks. Meil kül ei olnud  sekord liig pik teekond ees, ja läksime auro warral ühte puhko eddasi, agga siiski ikka südda nago õlleks iggalsenud tule järrele. Wöib olla, et se tulli ka üks tük sest, et tule laiskuse parrast sai auro katteide jures omma köhto autada ennam, kui südda õlleks sowinud. Söed, mis Shangais Prantsuste  käest saime, ollid ka ni wissad põll ema, et üsna  käest ärra. Prantslaste söed olleksid, nago nende meel, kärredamad piddand ollema. Nelli päwa agga ollime sekord tee peal. Hommiko, 4. Mail, hakkas  mäggine Japani rand paistma ja pea pörasime mäe küngaste wahhele ühhe kitsa lahhe su sisse. Muidogi teada, ronnisid kõik nago sippelgad laewa seest üllesse, uut ckohta silmama. Möllemil pool haljendasid mäed ja künkad ni lahkeste rohheliste pude ja wössade sees ja wahtisid häbbelikult üks teise takka wälja, nago kähherad neiokeste pead, ehhitud  rohheliste krantsidega. Helle rohheliste wössade  wahhelt paistsid ennam ehk wähhem kollakad pöllo tükkid, mis wennised künkaid möda üllesse nago treppid. Mõnnes kohhas nähti willi jubba pealt ärralöigatud olleivad, teises jälle olli alles rohheline. Se õnnistud maa nurk, kuida parrast teada saime, annab ühhe sui sees kaks lõikust. Ilm olli ka wägga kenna, õhk puhhas, kerge ja parras soe ning kõik ümberkaudo näis ni pühhapäist modo lahke ja rohheline wälja, kui õlleks rahho waim isse hinganud selle kenna Mamre tammiko peal. Arwa paistis mõnni kerge hone puude warjus, kelle jures liknw Japaanlane tulletas mele üksikut Aabrami pöllist karjast. Meie ees wahtis wee seest wälja, lahhet warjates, kaunis kõrge ja järsk kuhja