on agga selle rahwaga, kellel üksainus seisus on sa kes üksi karjast ehk pöllo tööst ellab. Wannal aeal, kus wähhem innimessi olli, keik asjad teise järje peal seisid kui nüüd, ja kätterammo kui ainus seadus waliitses, seal läks se weel korda; meie aeal saab agga nisuggnne rahwas pea teiste jalge alla tallatud. Möllaksime meie sedda õige süggawaft omma süddamesse kirjutada! Küt on meil ka kätte tö karmis, agga ilma waimo tööta lähhame hukka. Se rahwaS üksi wöib eddasi jõuda ja tähtjaks sada, kellel keigis seisustes mehhed  üllesuäidata, kes ta eest kosta wöiwad. Piddagem  sepärrast ommad öppetud mehhed isseärranis au sees. Üks tuggew ja mõistlik pöllomehhe seisus on kül rahwa aialikko ello keige parrem alluspöhhi, agga ühhe rahwa öppetud mehhed on ta nurga kiwwid, kes keik maea üllewel hoidwad. „Agga meie olleksime jälle walle tee peal, kui meie omma weikest jöudo üksi se sure asja tarwis arwakfime kü! ollewad, teiste rahwa waimokörgusega  wöitlemist peale hakkata. Ka selle polest andsin ma üllewel nimmetud kirjas otsust. Meie keige lahhema sugguwennaste Soomlastel on jo suur ja rikkas kirjawarra; Soomlased ja Eestlased olgo agga eddespiddi omma waimo töös üks rahwas. Meie wöime nende ja nemmad meie kirjad ilma paljo muutmisseta prukida, ja meie essimenne ja pea kohhus on nüüd, nendega waimo polest ikka ennam ja ennam ühte sullada. Üksi seläbbi wöime eddespiddi omma perremehhe seisust üllewel piddada ja ennast se eest hoida, et meie teiste pobboliks ei sa egga jä. Mis on agga jo se tarwis tehtud ja mis tulleb  meil weel tehha? ..Kolmsadda aastat on jo taggast, kus ka eesti keles ramatnid hakkati trükkima. Essimenne olli Lutterusse weike katekismus, kedda Franz Mitte saksa telest ümbertölkis ja aastal ZSSZ trükki panni. Peale sedda aastat kirjutas ka Joh. Waltherns  mitmed weikesed ramatnd. Essimenne tähtjas kirjutaja eestikeles olli agga Stahl, kes rohkem kaks sadda aastat Laggasi ellas ja kelle kirjutusse wiis peale tedda weel sadda aastat wallitses. Et need mehhed agga keik Saksad ollid, kellel eesti keel pealegi täitsa selge ei olnud, siis wöime sest jo ärramöista, kui wiggased ja pudulissed nende kirjad ollid. Segipärrast jääb nende tö kidowäärt, sest nemmad teggid, mis nad wöisid, ja ennam ei wöi kellegi käest nõuda. Sadda aastat peale Stahli hakkati siis ka piiblit eestikele ümbertölkima. Senna ei üllatanud agga ennam Stahli kirjutusse wiis, ja need kirriko öppetajad, kes sedda tööd teggid,  hakkasid sepärrast ka nattuke se peale kuulma, kuidas rahwas rakis, ning nenda sündis Stahli assutud wisist ja rahwa suust korjatud pallokestest kokko lidetud uus kirjawiis. Agga ka siin ei pannud  kegi suurt wahhet tähhele, mis ühhel pool Saksa ja Laddina ja teisel pool Eestitele wahhel on, ning nenda jäi meie keel ikka weel wöeraste kammitsa. Vi-. Fählmann, üks neist keige kuul. samaist Eesti öppetud meestest, kirjutas aastal 1842 selle kirjutusse wisist: „Selle ue könne- ja kirjawisi wäewallitsus piddas meid sadda aastat paelus, ja on weel tänna pääm wallitsemas. Rahwas ütleb: „nenda seisab piiblis" -- ja wöitseb selle eest, kui õlleks kirjutusse wiis jo piiblisöuna isse Agga mitte vo. Fählmann üksi, keik öppetud mehhed Eestlastest on ärratunnud, et neuda kaua, kui need wöerad paelad meie ümber on, meie ikka waimoharrimisse polest üks wägga wäeti rahwas olleme ja jäme. Jggaüks on sedda asja omma wäe ja mõistusse järgr püüdnud parrandada, ja paljo on jo ka korda läinud;' et meie agga ei wvi ültelda keik, sepärrast olleme isse süüdlased. Sest kellel meist ei õlleks ennam meles, missuggused kirjad aasta eest EeSti Postimehhe" kätte sadeti, kus Eestlased ommad mõtted meie ue kirjutusse wisi ülle teada andsid. Sepärrast agga ei tohhi kegi kobhut nende ülle mõista, sest neil ei olnud se aõsi weel iggapiddi selge. Nenda rägib seal üks mees, et ta Saksast, kes Eesti keelt ei mõistnud, üht kirjatükki  ue ja wanna kirjutusse nüsis on luggeda lasknud ja et Saks wanna kirjutusse wisi järgi nenda luggenud, kui meie rägime. Se on kiil tössi, agga ka selge tunnistus, et meie kohta wanna kirjutusse wiis wöeras assi on. Sest Saksakeel on hopis teisest seltsist ja ta könne seadussed puhtast  teised, kui meil. Peab se proow maksma, siis peame se veale watama, kuidas Soomlane, Laplane  ehk Samojed meie kirja loeb, ning seal same leidma, et uus kirjutusse wiis meie pärris wiis on. Ka ei oüe ta Sakstest wäljawöeltud, nenda kui möuui arwab ja kuidas luggu wanna kirjutusse wisiga on, waid üks öppetud kulus Eestlane, meist keigist auustud vr. Kreutzwald, on tedda Soomlaste  kirjawisi järgi üllespannud.*) Ma ütlesin mõnne aea eest, et se kahjo õlleks, et Kalewipoea laul ue kirjutusse wisis waljaantud, sest et tedda nenda rahwas wähhä luggeda möistwad; ma ütlen agga ka, weel surem kahjo õlleks, kui ta mitte nenda kujutud ei õlleks, ja keige surem kahjo, et meie rahwas uut kirjutusse wisi weel nenda wähhä möistwad ja et meie ramatud jo keik nenda kujutud ei õlle. Kes Eesti kel es kirjutab ja tal nattuke sest marko on, mis keleseadussed tahhendawad, se ei wöi muido, ta peab igga kord melepahhandussega sulle käest arrapannema, et tedda üks wannast wöetud wiis, kelle külges meie kohta ei ühte head' karwa ei olle, nenda sunnib omma mõistust ärrasalgama. *) Meie teada olli endine Kusalo opp. Ed. essimenne Some kirjutusse wist ülleswötja, kes ka omma Grammatika wäljaandis, kellest parremat siamale weel ep olle kirjuiud. Agga oige joon jääb oigeks joners, tömbago tedda kes tahhes. 334