hedal. Nende kõrwas käis temma kassi hästi kuuni miunewa süggiseui, kus rebbaue lõkso läks. „Ühhcl päwal toob Lallommees möldrile laeno rukkid tännoga taggsi ja mölder puistab neid torre sisse, kus enne ka al olli; tõrs sai kuhjaga täis. Teisel päwal naäb mölder immekspannes,  et kuhhi pealt kadduuud ja hauk tagga. Wõtta kinni kust se tulnud. Ta panueb  jälle täis ning liggi wak wilja läks peale. Teisel pawäl lähhäb naabri möldriga nõu piddama,  kuida sure rotti kätte saaksid, kes ni paljo korraga ärra wiib. Teine tundis asja jubba ammo. Waewalt on mölder Laggasi tulnud, jubba wiimsel ööl nisamma paljo ärra widud. Se olli liig! Ta wõttab teise mehhe kasa ja lähhäb rotti tagga otsima. Said luhhaniga kokko, tundsid warsi juttust ärra, et süüdlane olli, ütles monne sõuna ja lippas metsa. Naene aeas rauda wasto. Nüüd Hoiti, et nad kokko ei sannd. Õhto sadi luhhan kätte ja pandi tunnistama. Ei seisnud ka paljo wasto, waid tunnistas: se olla seitsmes kord tal wia olnud. Õse pauni luhhan jälle putkama ja ei tulnud mõnni aeg walja. Assi tulli mõisa ja kohto ette ning naene kutseti wälja. No se olli tullehark.  Kohtomees PZrrutas peale ja Pakkus Marri supiddamisseks witso. Ausad abbiellorahwas  ollid nõu kokkopiddauud, mees teggi ennast  peast rnnnnalaks, kel langetõbbi peale käia ja naene ütles ennast käima peal ollewad. Noh, anti aega, kuuni nähha saab. Agga kust so piddi tullema, kui naene olli walletanud? luhhan näppistas naabride Heino jälle eddasi ja ähwardas  neid, kes otsima piddid tullema. „ Kord läksid moldrepoead ommeti jälle watama. luhhan kargas nende karwo kinni, naene ka küünde hammastega appi, agga nored mehhed rapputasid endid lahti ja läksid taggasi. Nüüd wõisid luhhanit  Marrit kül arwata, mis loud tullewad. Jubba kuuldi mõnne aea Parrast: Marri olla snrremas haige enneaegse surnud lapse wodis. Naesed läksid haiget watama, küssisid lomakest nähha; ei näidatud. Ei sündida kellege uähha, olla üsna ilma uahhata :c. Assi ei olnud õige, surnud laps olli liig suur enneaegse kohta. luhhan kutsuti jälle kohto ette, agga jubba enne sedda olli ta üllestunnistanud, et J — surnoaea hauast Marrile enneaegse lapse olli tonud. Nüüd tulli keik külla kokko surnud lapseke st tunnistama ja üks laps ütles warsi: „Se on minno emma tit, uus kabbeliacda widi!" Lapjokese wauncmad ehmatasid wagga ärra, omma lapsokest, mis 2 kuud haudas olli hinganud, kurjast innimessest walja kistud ollewad. Parrast sedda läksid luhhani koopa pole, Juhhan pistis jooksma, sum jõkke, kus 2 sülda wessi süggaw. Oh mis külm! ei wõiuud kaua sisse jada, rennis teine pole kaldasse. Siin ahwardas ta. nüüd ennast igga silmapilk ärrauPPutada, seal jures juhhatas ta isse, kus surnud lapse pusark ja rided  metsas olla. Teine poolt jõgge tulli naber, kes seal ellas, ütles: „Juhhan mis hullo tempusi  siuna nüüd teed?" Juhhan jälle sum sisse, mees jcirrele ja kiskus wälja. Läksid sauna jure, Marri surremaks haige; agga ui pea kui tallitaja peale porrutas, et keik tühhi mäng on, olli uame silmapilk terwe. „Waljakaewetud laps maeti jälle ueste mahha.  Juhhan ja Marri pandi wangi. Wald olli neid wäljatõukanud ja ärraaunud. Tüttar läinud ka kasa. Mis nemmad omma häbbematta  tö palgaks sawad , on alles kohto kä. Möldre poegi kimbutada, ollid nad sedda ilmetumat  nõu ettewõtnud, agga langesid isse omma kaewetud hauko. Jummalat pilkada, ei olle mitte mango assi." K. L. Waatke, sähhärdusi asjo tulleb weel meie ristitud Eestirahwa seas ette! Wui paggan, se vn inneto! Et nisuggused omma Põrast teggo mäda uuhheldud sawad, on üsna õigus. Kes tahhab nende surnowargadega ennam ühhes ellada?  lummal parrandago isse meie rahwa wiggasi, neid on weel küllalt! Tallinnast. sEestimehhe ja Saksamehhe  jnt.j Üks Tallinna koddanik sai pühhapäwa  õhto Kadrintalis tallomehhega kokko, kel naene kasas olli, ja hakkas temmaga könnelema. Koddanik: Noh, küllamees, mis sinna siin sure sakste (?) seas kõnnid? Kas tahtsid ka omma  Leno uhked hilbud teistele naidata, nago saksad sedda sure õhhenaga teggewad, et ühhel ikka parremad peawad ollema, kui teisel? Sinno  Leno rided põlle kiil nendesarnatsed modihebbemed,  waid wanna Põlline Eesti wiis, mis 228