Perno Postimees ehk Näddalileht 9. !863 Ühheksas Peruus, kesknäddal 3. Märtsil.^ aasta. Sss lehheS seisab. Wiimse päwa kartus. Ommalt maalt: Eestlasse pettus. Nekrudide kelmus. Õnneto surm. Wargussest. Tallomade mümissest. Maeade maks. Ellajate surm. Wö eralt maalt: Merrewäe  allustussest. Austriamaalt. Jtaliamaalt. Hirmsast tormist. Amerikamaalt. Wiimse päwa kartus. Aasta kahheksa eest, ma ussun tullewa sui saab ühheksa aastat, ollid targad tähhe tundjad  ja prohwesserid wälja arwanud ning seitungide  läbbi kulutanud, et essimessel Juni ku päwal üks hirmus sure sabbaga täht piddi taewa al nähha ollema ja meie mailma kerrast ni liggidalt möda minnema, et karta olli, kui ta omma sabbaga kussagi! temma külge juhtuks  putuma, nihästi mailma kui keigile, kes ennast seal peal ligutawad, head mutso külje lude wahhele woib anda, se on: üht nisuggust mawärrisemist, et keik rissuks ja rängaks ühhe teise kaela kokko langeks. Sel aeal ellas Saksamaal  ühhes suremas linnas üks koea waht nimmega Meier, kes jubba mitto näddalad kikkis körwade ja kohhuwal karmadega neid tullewaid asjo, mis hommikust õhtuni keikide, agga issiärranis tenia-rahwa iggapäine jut olli, pealt kuulnud, ning midda liggimale se pääw jõudis, sedda arremaks läks ta südda. Jubba päwa kaks enne sedda tundis Meier ennast purru haige ollewad, ka ei wötnud ta toido marja omma suhhu; agga wiimsel Mai ku päwal ei lasknud hirm tedda mitte ennam toas seista; maea wötmid perremehhe kätte andes, jättis ta keiki, kes sea! maeas ellasid, siit ma pealsest ellust Jummalaga ja tõttas parrast lõunat linnast wälja, sest ta arwas: kui se mailm Home nago mäddand kördis kokko langeb, siis õlleks se ommetige nattuke kergem lausa taewa al surra, kui ühhes linnas kus need sured maead temmale weel ühhe üllelia armo polest kaela langeksid. Kui ta nüüd nenda tund aega olli jooksnud,  istus ta te körwa ühhe põllo peenra peale mahha, weel üks kord omma silmi linna pole lüies ja ka sedda kenna rukki pöldo, mis ta körwas, nähhes, hakkas ta halledaste nutma,  mõtteldes, et keik se rõõm ja illo Home ühhe ainsa minutiga saab ärrahukkatud. Kaua aega kuiwatas ta omma silma-wet, mis tal mõda palgid otse kui hallikatest mahha jooksis. Sel wisil puhhates ja omma kurbtussele rumi andes, tundis ta ennast ihho ja waimo polest jälle tuggewamaks läinud ollewad, hakkas ta ueste sedda järrele arwama, ning leidis, et se