tunnistuse peale ei pea temmast ello-loma lota sada ollewad. On nüüd meie nödrus, woi sadan tedda sedda kurja teggema aeanud, sedda ei tea kegi mu, kui temma ja Jummal taewaö. Wotmarist. sÕn Kuida meie Ria seitungist leiame, on 6. Okt. Wolmari  linna lähhedal, Kokenhowi mõisa peal üks wägga suur õnnetus sündinud; seal olla üks uus wölw üllesmüritud ja se olla õnnetumaks kokkolangenud ja innimesi, kes seal jures töös olnud, prüggi ja purro alla matnud. Warsi parrast sedda õnnetust olla innimesi nago seäska sinna kallale jooksnud, kiwwa ja prüggi pealt ärraweddama, ja kuus surnud ning ühheksa,  kellest mönned wähhem mönned rohkem  wigga sanud, prüggi alt wäljatonud. Neist, kes wigga sanud, on ühhel selja- ja teisel reie-lu katki. Teisel päwal todud weel . kaks surnud kehha prüggi alt walja. Keik need õnnetumad olnud Wolmaris seisawa kronomeeste  seltsist. Peale selle, kui kohhus asja käinud järrelwatamas, on keik surnud 9. Oktobril  parrast lõunat Wolmari linna õige Kreka-Wenne usso kirrikusse widud, kust nad R 9. Oktobril maetud sanud. Se suur õnnetus  ei elle mitte ükspäinis ennamiste keiki linna rahwast, waid ka sealt ümberkaudo rahwast  neid õnnetumaid nende wiimse hingamise  paika, saatma kutsunud. Wägga halle olnud nahha,. kui kahheksa musta pusärki ühhe teise järrele, kelle sees keik nored ello õitsemises, õnnetuma surma läbbi kustunud kehhad omma wimist und hingasid, kirriko-aea pole wennisid; ka keige köwwema söamehhe silmad tilkusid sedda nähhes wet. Keik pusärgid pandud ühhe teise körwa ühte hauda, kus preester sedda semet tullewaks leikusekö sisseönnistas. Tallinnast. Tallinna seitung könneleb kahhest teeröwimisest, mis kesk Septembri kuul Järwamaa! ärrakatsutud; üks olnud Willandi tee peal, Raja kõrtsi lähhedal jubba ülle piri Liwima peal ja teine Tarto maantee peal Mustlanömme metsas, üsna posti jama lähhedal. Essimesed roöwled näitawad  omma tööd nago ennam palja tembo parrast teggewad, woi olnud nad alles öppipoisid,  kes selle töga põlle harjunud» Kaks meest karranud paksust wossandikust wälja reisiate ette, lasknud püssid, mis palja püsfirohhuga  läbitud, lahti ja karranud ni kohhe metsa taggasi; nad põlle siis muud teinud, kui reisiad kohhutanud; agga teised olnud wäljaöppinud meistred. Kolm meest karranud metsast teekäia ette ja ähwardanud, kui mitte omma rahha silmapilk nende kätte ei anna, surnuks laska. Mees Andnud rahha kätte ja sanud nenda omma kutsana ta wöerastest lahti. Üks, kedda arwatakse nende kurjateggiate feltsimehhe  ollewad, on kinniwöetud, peab agga ni köwwaste wabbandama, et temma kellegi seltsimehhest ei tea. Tallinnamaalt. sHead ja Üks tundmata söbber läkkitas meile allamal seisawad kirja selle palwega, et sedda ka omma  tasko peaksime wötma. Kirri on nendä: Tänno Zummalale, neid sönnumid kuuldes, et mönnes kohtas nored innimesed, olgo pois- kui küttarlapsed, ommad wannad wannemate wannematest pärritud paggana rahwa  tembud aeg aealt mahhä jätnud ja on sedda igga pühhapäwa õhtust kõrtsis käimist alwakö hakkanud piddama, waid ksggowad selle wasto kolimadesse kokko, kus sure lusti ja römuga nelja heälega laulmist öppiwad. Nad on selgeSte ärratunnud, et kõrtsi käik tõeste üks törwa künal, pörgo pole on, mis läbbi siis ka mitme nore mehhe näppud paljo lühhemaks kuinud ja mitto tüttarlast lamba modi ümberkäimise többest lahti sanud. Need ollid nüüd kido wäärt asjad, agga kule wanna söbber, mis minna omma koddofest asjust kurwa süddamega sulle pean ütlema. Sa tead jo kül, wanna söbber Postimees, kus meie weike linnake on, käid jo igga näddalas  kord sealt läbbi, agga kahjo, et sa pühhapäwa!  ei tulle, siis näeksid omma silmaga, kuidck meie noor rahwas pühhapäwa õhtud pühhitseb. Häbbi on mul sedda räkida, agga mis pean teggema, südda ei kanna wait seista. Meie weikese linna ja sealt ümberkaudo naburis  ellawad tuwwikesed, keik pastlakandja issanda ja kiudo siliko emmanda lapsed kuida nemmad omma pühhapäwa õhtud pühhitsewad,  on halle nähha ja kuulda, piddawad endid omma arwates, kes teab mis sugguseks 350