lauljate peale üllewelt lillesi ripputasid. „Koit" ja „ Ämmarik" ollid Eestirahwa ennemuistse mällestuste järrele jummalate lapsed, „ Ämmarik," kui holakas tüttarlaps, piddi igga õhto päikese walgust ärrakustutama ja „Koit," kui erk noormees,  sedda hommiko jälle põllema pannema, et mailm walgustud saaks. Agga „Wannataat" hoidis mõllemaid ni kaugel teine teisest, kui õhto hommikust, et teine ial teist ei näinud. Agga sui aeal, se on enne Janipäwa, kui ö keige lühhem,  said „Koit" ja „Ämmarik" ommeti aastas  ni lähhedalt kokko, et teine teise silma wöisid  wadata, mis jmes ka „Wannawdi" selja tagga häbbelik suandminne sündis. Onnis vr. Fählmann on sedda wägga kennaste kirja pannud,  mis eddespiddi pikkemalt wõime könnelda. Agga sesinnane pärris eht Eestirahwa ennemuistne  armas mällestus olli nüüd Tallinnas wägga kennaste mele tulletud, ja selle eest olgo saddamameistri  Fählmannile suur tänno. Kus pearoad  siis Eestirahwa wannad armsad mällestussed  muial meletulletud sama, kui Eestimaal? Ja kui Sakslased omma laulopiddusi Eestirahwa seas piddawad, miks ei pea siis seal jures selle ma tõssise ning pärrisrahwa mällestussed ettetullema,  kes põlwest põlweni siin ellas, kui weel kegi saksa nimme ei teadnud? Ja kui nad nüüd meie seas ellawad, miks ei peaksid siis meie mällestussed ja laulud, kui mõistlikkud ja sündsad  on, nende piddude peal kõlbama? Meie ei ella siin jo Saksamaal, waid nemmad Eestimaal; agga rahwas wõib rahwaga iggal pool kokkosündida  ja ühhes rõõmsad olla, kui teine teist ei rohho egga wihka, mis peale ühhe rigi üllamatel kusgil asja ei peaks ollema. Aitummal Tallinnas ep olle sedda ka mitte olnud. Hurrahõiskamissega on saksa ja wenne lauljad auwärrawa alt läbbi käinud, mis Eesti mällestustega olli ehhitud. Lauljate rong läks nüüd linna sisse, kus lillede ja lippudega ehhitud maead, isseärranis Pikka ulitsas, neile lahkeste silma waatsidja mitmest aknast ka mõnni paar silmakest, mis peale noremad  lauljad hea melega kauem olleksid watanud, agga rong piddi eddasi minnema. Hurra! Olli kord korra peale ja sedda tihhedam ja waljum, midda lahkem linnarahwa terretaminne olli, mis iggal pool maea akkende ja seinade peal lillekirjas  nähti. Nende essimenne sisseastuminne olli sure kildemaeasse, mis kildeliikmed omma kullo peale ni wägga kennaste ollid wäljaehhitanud. Siin said wõerad lauljad piddokomitk präfidendi palest (sindikus O. Riesemann) pikkema kõnne läbbi esmalt terretatud, mis jälle sure hurrahõiskamissega  lõppetas. Muidogi piddid nüüd kuiwad suud marjawmaaga ka nattuke kastetud sama. Siin anti siis wõerastele piddopilletid kätte, kus keik peal seisis, mis piddoaeal ettetulli,  nendasamma ka sögi, jogi ja ellokorteri tähhed. Neid essimessi laulowõerid Moskwast, Tweri ja Peterdurgi linnast, olli ülle pea 123 meest ja 2 tunniga olli iggamees neist ja nende asjad ommas korteris, mis piddotallitajatele sureks  kitusseks on. Selsammal päwal tullid weel Tarto, Perno, Wõrro, Paide:e. lauljad, kes keik selsammal wisil terretatud said, ehk nemmad kül saddamas ei sanud wastowõetud, sest et maa-teed ollid tulnud; nendasamma ka keik muud lauloseltsid,  kes järrele tullid. 3. lulil (pühhapääw) tullid keik Talinna ommad ja wõerad lauloseltsid kildemaeasse kokko. Neid olli üllepea 25 lippo. Nüüd lositi Ürra, kuida lippude järg igga rongikäigo aeal piddi ollema. Kes essimenne ehk wiimne rongis olnud, on meil üks pnhhas, sest essimenne ei olnud ennam, egga wiimue wähhem, waid nenda kui liisk juhtus. Kui keik rodus ollid, astusid eddasi igga selts omma lippo al ja müngomehhed ning piddo wannemad ees otsas, tallitajad ees, tagga ja iggal pool. Mitto ja mitto tuhhat innimest täitsid mollempool nletsaid ja platside peal keik rumi, ja aknad ollid unnikus innimessi tais, kust rong möda wennis. Sähhärdune arruldame assi on sel, kes essimest korda näeb, üsna wärristaw nähha. Keik ollid rõõmsad ja sowisid tuhhat head õnne keikile. Rõõm hakkab külge, nago päikese  sojus ja teiste rõmo nähhes rõmustas ka se, kel ehk muido piddust mingisuggust ossa ei olnud. Akkendest saddas illusama innimestes suggu läbbi lillekimpusi nago lund lauljate peale ja pissukesed  lummewalged käed ning lokkisjuukssetega kudruskaelad ollid nende jaggajad, ja lauljate tanno olli allalinne hurra ja lippude lehwitaminne.  Nenda käis rong mitmest ulitsast läbbi ja läks siis ülle sure turro Wirro-wärrast wälja Kadrintali piddomaeasse. Siin olli kel 9. Tal- 230