olnud winawati walja sada, ja kui se käes olli, polnud neil mu asjadega ennam rutto, lasst pölleda peale! On kül uskmatta, agga  jodikute jures ommeti wöimalik. Kui aus mõisaherra sedda kuulnud, on ta wina soutumaks  omma kõrtsidest akdakautanud, ja se olli auwäärt assi. Ta ei sa sedda Zummala ees tõeste mitte kahhetsema. Kuida kulukse, eL pea ka teniad ja nored innimessed seal pool nenda tütumad ja õelad ollema, kui muial paikus, kus neil kõrtsid jalgus on. Kui Somema asjo näggin, tulli mul se keik mele. Tehko Zummal selle asja polest keik maad Somemaaks ja keik wallad Esna wallaks!" On selle rahwale, kelle wannemad sel kombes nende eest murretsewad. Seal hingab Zummala  hea meel,möllemate peal. Jngermannimaalt. Pea sul la õlekool.  Rägime nüüd weel kolmat korda külla sõbra kirjast; meil põlle jo pühhade aeal muud rulto tagga. Kirri lähhäb nenda eddasi: ..Wist mõtleb mönni issa: „„Tagga hullemaks! kas ma omma poega õiele sullaseks pean kolitama?""  Agga kule, miv ma sulle jutlustan.  Siamale teggid nöukamad Eestimehhed nenda: Nemmad saatsid omma poega linna koli, et seal piddi saksaks õppima. Oppiminne  on isseennesest allati hea, agga himmo saksaks sada, ei olle ial suur assi. Mannad,  mis pessast kaugele werewad, on saggedaste  raisko läinud. Olli poeg mönne waewa  järrele nattuke teist keelt ja ammetit õppinud,  siis issa, hoia eest! olli saks malmis, ja kui kegi tedda herraks hüdis, siis olli se, nago anneraswa uhkusse hawa peale. Ta olli kül pöllomehhe lihhane poeg, agga pöllotömehhed ollid nüüd temma melest pöllorammutajate  sarnatsed; jah, hea hulk nende seast unnustasid issa ja emma nimmed üsna ärra, ja suremat õnnetust ei wöinud neile juhtuda, kui issa ehk emma teiste hulkas juhtusid  ütlema: ..Terre ka poeg, kuida so kassi käib?" Mis ta olla tahtis, sedda ta ei olnud, mis ta olli, sedda ta ei mõistnud olla. Sähhärdune  üllendus olli isseennese ja omma suggu  allandus ja tunnistas temma rummalust. Õlleks ta ennast agga onuna saksakele ja rietega  ikka Eestlaseks tunnistanud, siis olleksid tedda Sakslased auustanud ja Eestlased armastanud.  Mis kasso nisuggusest Eestirahwal  piddi ollema? Ei mingisuggust, waid enneminne  kahjo ja häbbi. Saksamaal ei ella ka üsna würstld ja krahwid, waid surem hulk on, nago iggal maal, kelle põllud  nisamma ilma palle higgita harritud ei sa, nago meilge; agga seal on teine luggu. Jssad lassewad seal ka õmma poege õppida, ja wist ennam kui meie issad; agga kes pöllomehhe  poeg on, ei jookse pöllo jurest ärra, waid tõttab senna kattukse alla taggasi, kust ta wälja läinud, jääb issa toeks ja abbiks, ehk nõuab isse kohha ja teeb, kui öppetud mees, omma pöldo, sünnib sahha tagga käima ja sohwa peal istuma. Temma seisus on allati  auustud seisus sa igga linna koddanik tännab Zummalat, kui nisugguse pöllomehhega  ühhes lauldas wöib leiba wötta.  Muidogi  ei wöinud meie, nenda kui luggu siamale pöllomeestega olli, ni kaugele sada. Esmalt ei hakka kegi pöllotööd tuderima ja pärrast kubja keppi alla heitma, otsib parrem muialt leiba; teiseks ollid meie tühja tassoga põllomehhed  allati nago linnud oksa peal, kes igga kewwade isse tallus wöisid olla ja wahhel sekka ka kuse alla sada. Agga need päwad on, tänno lummalale, möda minnemas. On su! jöudo, siis wöid omma poega ka tuderida lasta, sedda ei kela egga laida kegi; agga sedda  põlle weel ni häddaste tarwis. Zättame eest otsa kõrged ja kallid asjad selja tahha ja watame, kuida sündsat, omma wärilist peasüü  aste-koli wöiksime assutada, mis meile paljo hõlpsam on. Kes parremat nõu teab, se andko, agga minno arwates lahhäks assi seddawisi. Ühhes ehk mitmes mõisas, kus Saksama  wisil pöldo harritakse ja maeapetakse, sünniks se assutada Oppiad peaksid keik täis nored mehhed ollema ja pole palgaga seal öppiaiks  sullasiks heitma. Nende arro peaks selle järrele käima, kuida selle mõisa maad tömehhi tarwitawad. On seal 19 tömeest tarwis, siis peaks 15 öppiad ollema, et 19 meest järgi möda töös ja 5 kolitoas wöiksid olla. Nende 394