Perno Postimees ehk Näddalileht M 23. t«64 Kahhekfas kesknäddal 17. Junll.j aasta. Ses lehhes seisab. Lühhikene tähhendus wandest. Ommalt maalt: Uppumisse surm. Höbbe-pulmad. Halle surm. Õnnetussest. Ladoga merre jeä. Ojuma öppiminne. Rahhe saddu. Tullekahjust.  Winasurmast.  Wilja kauplemissest. Rööwlitest. Wöeralt maalt: Sured küllalissed. Rahwa nöüpiddamissest.  Sleswig-Holstemi politamissest. Hukkunusse surm. Uemad sönnumed. / . .. Lühhikene tähhendus wandest. Kui kegi meitest, mis kül keige ristirahwa kohhus peaks ollema, üht waggust ja rahholist  ello siin ma peal püab nõuda, siis peab iggakord temma essimenne ja keige surem murre  se ollema, keikis asjus nihästi möttete, sennade  kui teggude polest tos sine olla, se on: nenda ellama, kuida ta ommal wiimsel tunnil sowib ellanud ollewad. Kes kord omma söbrade ja tutwate wasto, olgo sönna ehk teoga, omma tossist mehheliko truust on kautanud, se ei prügi siis mitte selle ülle kaebada, kui temma keige tössisemaid jutlusi  ja teggusid kartusse ehk kahtlasse melega ustakse. Seläbbi hakkab ta nüüd keiki, saggedaste  ka üsna tühje asjo, et ennast oige ustawaks tehha, keigesugguse wäggewa sennade  läbbi kinnitama. Agga kes ennast kord wallelikkuks teinud, ehk kergemelega neid sönno,  kui: Zummal eest, pühhal nimmel, tõeste tössi j. n. e. iggapäwaseks lobbisemisseks õppinud,  ei sa koggoniste weel ustud; sest sedda teab iggaüks, et nisuggused jubba mitto wal- let ja pettust ommci õppind sönnadega, mis neil allati kele peal ja ilma mötlematta suust wälja aeawad, kinni katnud on. Sepärrast õlleks se üks wägga sowimisse wäärt assi ni hästi wannematele kui koolmeistritele  ja keigile kelle kätte laste kaswatamist ja üllewaatmist ustud, holega selle ülle walwada, et need pühhad nimmed mitte ilma asjata, kergel  wisil ja melel ei saaks prugitud; kuida w viksime meie hädda aeal uskus ja lotusses neist abbi odata, kui jubba lapse pölwes öppitud  wisil, saggedaste ilma teadmatta, omma kelepeksmissega rikkume ja teotame? Kes nüüd sel kombel neid pühha nimmesid rojastab, mis siis suurt immeks panna, kui ta ka üht walle wannet wannub? üks wanne mis Jummala ja innimeste wahhel se keige surem peab ollema, on se pühha  tunnistus mis Jummala palle ees, üksi siis saab sündima, kui meil keik mu tössine tunnistus pudub ja kui meilt sedda kohto polest  nõutakse; siis peame tedda, kes keik asjad teab ja meie süddamed põhjani läbbi näeb, endele tunnistusse mehheks palluma. Meie