wad ristirahwale, ja Eestlased, ei tahhaks Eestlastele mitte anda? Tulle nüüd Jummal appi! Kas meie siis puust ehk kiwwist olleme?  Teie kulete jo, neil on kolimaia, palwemaia  ja muido üht ja teist häddaste karmis.  Pistke kässi tasko! üht röömsat andjat  armastab Zummal. Postimees isse annab  1 rubla. Tehko Zummal piskut paljuks. Kes teitest panneb weel jure, et meil pea middagi  sata õlleks? Kes meitest ilmasüta on, se wiskago essimest kiwwi nende peale. Eks põlle tössi? Kohhus on meie langend wendade nuhtleja ja õigusse mõistja, agga mitte meie. Neil on omma teggude parrast nende palk kaes, agga nüüd peab armastus hakkama,  ja sedda olleme meie neile wölgo. Sepärrast  kallid ussowennad, ärge laske mind ilma asjata ja tule kätte palluda! Ka se keige wähhem anne saab tännoga wasto wöetud ja siin lehtis igga kord nimmetud.  —Za mis minna ei wöi, sedda tehko nüüd Zummal, kes keik wöib. Sõnnumed ommalt maalt. Wirromaalt. Kahhe mehhe. ö»- netus. Haljalla kihhelkonnast antakse meile üht kurwa luggu teada. Se assi on kül nattuke  wannaks jänud, agga sellegipärrast halle kuulda. Seal läksid 9. Nowbr. kaks meest, nimmega luhhan Okmann ja Jürri Noor, merre peale. Ilmake olli esmalt hea, agga äkkiste töusis pimmedas öse kange torm ja saddo ja se aias neid Some rannas kaljo otsa kinni. Nüüd olli hadda suur. Kül wiskasid mehhed  keik merresse, mis wöisid, agga laened surrusid  peale, ei aitnud. Wimaks wiskasid ankrut  stsse ja laksid isse üllesse kaljo peale, kus sammo wäärt igga piddi kuiwa maad olli, kust suremad laened ka üllekäisid. Teise päwa hommiko  töi suur laene neid ülle selle kaljo, siis püüdsid möda ankro - köit pati ronnida ja kui sisse said, leidsid mehhed, et pöhhi alt ärra olli. Nüüd wöisid surma silmaga nähhä. Laene wiskas neid sammo 5 ehk 6 kaljust emale kiwwide wahhele. Ei julgend pati jäda, waid tullid wälja ja ronnisid sure kiwwi otsa,  kus waewalt pölwist sadik wee sees, püsti wöisid seista. Siin narrisid weel liggund leiwa korokest. Se olli nende wimane toit. Kesknaddala  õhtust pühhapäwani seisid nemmad siin, siis hakkasid ma pole püüdma. Laggund padi olli wessi ärrawinud, agga üks purri neile mahhajanud,  selle abbiga laksid nemmad uiudes surma haddas ühhe saxe peale, nimmega Hamminholm;  agga saar on tühhi, kus kegi ei ella. Mis nüüd nõuks wötta? Zallad ollid külma wee sees üllespaistetand ja nemmad isse üsna wöimatumad. Neljapääw ollid jo wimast  leiwa korokest arranärrinud, ja säre peal ei olnud middagi suhho pista. Ommast Purjust  teggid nemmad telgi, mis labbi wähhe tulewarjo said. Siin piddid nüüd önüetumad mehhed naddal otsa ilma sõmata ja jomata seisma! Pealege ei olnud neil tuld ja külm tuul puhhus, lund saddas ja nemmad ööd ja päwad kaelani marjad. Jummal isse on neid ni kaua hinges piddanud. Wimaks on nende seltsimehhed, kes koio pole minnemas, neid sealt leidnud ja kasa wötnud. Nad ei jõudnud omma jallaga kuhhogi  ennam minna, sest se olli jubba lv. paäw ilma toido marjata. Siit widi neid Some randa ühte soja maiasse ja anti aega möda nattuke toito. Zallad olli külm ärrawötnud,  et isse kuhhogj ei sanud. Sealt todi neid pärrast Wirromale taggast ja seal on nemmad wallowodis maas olnud ja oiganud.  Zuhhan Okmanni jallad katkesid alt mahha ja 3 näddalat enne Küünlapawa on surm ta wallule otsa teinud. Naene ja l laps jäid järrele. '— Zürri Noor oigab praego alles  wodis ja ta waese jallad on lahhas, otsast ärratullemas, mustad ja maddand, et südda ei kannata liggi minna. Ta waene innimenne on sures häddas ja wallus, pealegi weel sures waesusses, et ta wanna 65-aastase emmal pea muud põlle anda, kui wet kaemust! Kui luggejad mitte liig pahhaks ei panne, siis ma jätkan wöera ma sönnumed se kord mahha. Wöeral maal on nüüd iggal pool 84