härdusest jutlust arwad? Suur hulk rummalaid ussuwad sedda ja ootwad saiad pilwist Pähhä saddawad; teised jälle, kes jubba ostnud ehk ta kihaksid  osta, kartwad sõggedad, et sesuggune lörri tossi peaks ollema. Kui siud lubbatakse, siis ütle wälja, et ma teaksin, mis ma rummalatele pean ütlema. Minna ei ussu ellades, et meie armolinne Keiser, kes õigust armastab ja keigile õigust teeb, ühhe innimesse ostetud omma käest ärrawõttab ja teisele annab." Ja selle peale ütleb Postimees: ameu! Rummal laps peaks sedda jubba teadma. Õnneks ei olle mul tänna mnam pikka selletust tarwis, mis minnewa kord jubba Wenne „hingemadest" ollen teinud, ja kel wahhegi märko peas on, se on arro sanud, et Wennema hingemadepiddajatel pärrismaid sugguge ei olle, kuid üksi õue-aed wõib seks sada; maad sawad igga hinge kirjutusse  aeal meeste hingede järrele jälle neste jaggatud.  Kes sedda selgem teada tahhab, mingo isse Wenne külladesse, nende põllotööd ja wäljasi  watama, siis ei olle kansimüate lörri ennam tarwis. Olgo nüüd meil made hinnaga luggu knida  on, agga kui jälle mõnni kausimüa ehk kauS Lulleb ja ütleb, et ostetud päcrismaad kolme aasta pärrast käest ärrawõetakse, siis tõstke temma  mok üllesse (olgo seal habbet külges ehk ollematta,)  ja pange onuna st suust middagi senna alla. -- Mis ütleksid kausiniüad, kui kegi tnrrul  nende kauba jures rahwale ütleks: „Miks teie rummalad kauside eest rahha raiskate, kolme aasta Pärrast wõetakse keik ostetud kausid teie käest, ja jaggatakse teistele ilma hinnata ärra!" Ma küssiu, mis nennnad sest saaksid mõtlema? Omma Eestirahwale agga sowin ma süddamest,  et nemmad üks kord ka ommast j onust tõe ja walle wahhel saaksid wahhet tehtud. sKuida wargust kätte sadud.j Minnewa  kord räkisime sestsammast asjast WZrro makonnast, tänna Perno makonnast, mis meile üks Perno sõbber teada annab. „Meie poolt paarkümmend wersta päwalode pole," ütleb temma, „tulli küllamees olgo La nimmi Lint mimw jure nõu küssima, kuida omma 60 rubl., mis warganäppud ärranõppinud,  peaks kätte sama? Arwas üht tenert, kes nende tallust lahti sanud, sedda tempo teinud ollewad, agga tõeste ei teadnud tunnistada, sest et warrastades Margas nappojälgi paljo järrele ei jäe. Olla Lemmaga ka paar korda wallakohto ees käinud, agga kes wõib toeks Lehha, mis ep olle näinud, ja rahha kottis, olgo wõeras eh? omma, ei te ka suurt kissa. Nüüd ollid Lindi l tiwad lontis, sest keik La kasso koppikud, nns sure waewaga korjanud, ollid nago Linna tuhka kaddunud. Ta kõnneles mulle, kuida ta sarekallameeste  jures käinud, kes sel korral meie randas  kallo püüdsid, ja neile omma hädda kaebanud.  Need kostnud: „Meie umbest teeksime sedda kil, agga meil ep olle praego sega aega mitte, ja meie merrepüsed ei salli ka sedda umbest  mitte. Agga kui sa, hea sõbber, Saremale tullcksid, seel sa neeksid, kuida so rahha hambaste  wahhe saaks umbest kädde tullema.^ Siin wahhe! lobbises Lint weel mõnda, mis sarekallamehhed Lemmale kõrwa sisse puhhunud, mis keik ei kõlba kõnneleda. „OllM meie wanna Sortsi Siim siin ollewad," öölnud nemmad  parrast, „kil sa siis umbest neeksid, kuida warras so rahha tänna öhto weel kädde tooks; agga kahjo, et Siim tunni eest merrele läks." Nenda kõnneles kahjosaja ja minna püüdsin tedda kül maeniiseda, et se keik tühhi lörri ja pettus on, et saarlased Lemma rahha margast nisamma  wähha teadwad, kui ta luawars toa ees nurkas; agga mis tehha, Lint ei olnud ebbaussust  puhhas, ja sedda ei olle mitto muud ka weel mitte. W imaks ütlesin ma Lemmale: „Kui ma teaksin, et so rahhawarras nisamma ebbausklik  on, kui sa isse õlled, siis wõiksid omma rahha. hõlpsaSte katte sada. Minne koeo ja te kärra wälja, et sa targa jurest tulled ja et tark töötanud, margaga tuhhat inunet tehha, kui ta so rahha mitte senna kohta ei panne, kust sedda hylpsaste wõid leida." Sellega läks nüüd Lint omma teed ja Lännas mind weel pealegi. Parrast kuulsin ommeti, et ta weel Sortsi Simo otsimas käinud ja pole topi wina arrajootnud,  agga nisamma targalt jälle taggasi tulnud.  Siim üttelnud: „He sõbber, minna ollen omma nõiakunsti umbest koeo jätnud ja sepärrast ei wõi ma middagi siin parrata." Sellepärrast läinud Lint koeo ja teinud Perno sõbra õppe- Lusse järrele. Agga wata immet! Mees lahhäb ühhel pawal Loa ette, watab, mis walge lippakas  seal üllewel kattusse wahhe! rippub? Wottab 72