laul: ,Kui armsad on sinna honed, wäggede Zehowa!" 5) 21. Taw. l.: „Zehowa! sull' laulab kunningas", kahhe korriga. Lauljate plats otti altari ette ehhitud, eest maddalam ja takka körgem, et keik lauljad laulo meistride  taktilömist selgeste wöisid nähhä. Surusse  polest ei olle Ria lin egga ükski Balti linnadest, ni suurt kori korraga kuulnud. Kello 9 otti korilaul löpnud ja lauljad laksid mustpea-maiasse  taggasi, kus neile kirjud latred katte anti, misga nemmad pole tunni pärrast teist korda rodus kindral-kubberneri herra, würst Suworowi lossi ette tõttasid ja seal põles ringis temma hoomseks sündimessepäwaks  tulle walgel laulsid: 1) „Nüüd pühhapääw  on ka", ja 2) „Keö on sind, sa kenna mets." Würsti herra kulas lahtise akna pealt nende laulo ja tulli parrast mahha ja römustas meid mitme tänno sönnaga, mis peale lauljad kolm korda keik ühhest suust laulsid: „Ta ettago!" ja siis hurra! hurra! hurra! weel takka peale. Nenda läks lauljate  rong omma kirjo lattidega jätte linnast läbbi piddo-maiasse öhts leiba wötma; mõnned  agga, kepnel jallad 6 tundi kirrikus püsti seismissest ja ulitse tallamissest wässind ollid, kustutasid latred ärra ja pöörsid jubba linna sees rongist wälja omma korteri. Mitto kinkisid  ommad latred pissukeste Zudipoistele, kes körwas jooksid ja peale aiasid: „kinkige mulle!" ja kui said, siis römoga koio jooksid. (Jääb polele.) (Sedda, mis siitsadik künni 216 lehheküljeni loete, on teine hea söbber senni kaua kirjutanud,  kui Postim. Ria laulopiddo käis watamas.)  Sönnumed ommalt maalt. Pernust. Meie pissukenne Perno lin püab iggapiddi suremate linnade järrele jöuda la katsub kuida ta ka ikka eddasi saaks omma töde ja ettewötmistega. Mis meie siin enne lkka ollime kuulnud, agga mitte näinud, sedda uäme nüüd omma silmaga ja woime immeks pannemissega tähhelepanna, mis innimesse tarkus wöib wälja möttelda ja ärra tehha. Mönne aasta eest ehhitas üks möldre meister  ommale ühhe auro juhho weske meie linna lähhedale ja parrast weel ühhe teise 21 wersta linnast emale, kust läbbi meile nüüd se ütlemata  suur kasso kätte on tulnud, et meil ialgi leiwa jahhudest pudust ei sa ollema. On waad ilmad, mis isseärranis suisel aial saggedaste juhtub, et tule wesked, sarwed püsti, seisawad ja wessi wesked nenda sammuti  kuiwa suiga omma kewwadist wässtmust puhkawad, on meil ikka omma jahhu peotäis  kätte wötta, kui agga terri käes on, temmale penikeseks tehha anda. Eks se ep olle üks üllemata ja ärra räkimata suur kasso meie linnale ja ümberkaudse rahwale. Muido piddid saggedaste mitto kümmend wersta kaugele  minnema, sesuggusid wessi weskid ülles otsima, mis suremate jöggede peal on, kus kuiw sui wee pudust ei sa teggema; agga nüüd põlle sedda aia widet tarwis. Pari aasta eest ehhitus üks kaupmees ka ühhe auro sae-weske meie linna jure, et ka sae-laudest, mis ka wägga tarwilised asjad, ei pea pudust  ollema ja nenda lähhäb meie lin ikka eddasi suremate linnade järrele; agga nüüd olleme jubba ni rikkaks sanud et meil üks raua wallamisse wabrik likuma ja üks wasse wallaja ommast käest on, kes ka meile ust kellast wallab, kui mönni juhtub löhki minnema.  Aastat kaks taggasi, läks meie saksa kirriko kel löhki ja olli ausa raewannematel ja koggodussel suur murre, kus sedda piddid laskma ueste ümber wallada, et ta jälle omma  armsa heälega koggudust wöiks kokko kutsuda  ja neid kes omma rahho sisse läinud, omma maggamisse paika sata. Meie wasse wallaja wöttis sedda suurt ja rasket tööd omma holeks ja on tedda nüüd se aasta ümber  mallanud, mis Jummal tännatud, ka wägga hästi on korda läinud. Se kellake ei olle ka mitte üsna pissuke, waid lahhab omma surusse polest jubba korda. Ta on peale nelli jalga alt lai ja temma raskus on 15 naela wähhem, kui 60 puda. Kel on wägga kenna ja hea heälega, et parremat ei wöi iggatseda egga sowida. Nüüd tahhab 211