aea peale eddasi. Söa riisto ja mona wetakse  holega koeo taggasi ja pannakse jälle paigale  ja nendasammoti sadetakse ka söa wangisi,  kedda söa aeal wangi woetud, koeo ommakste  jure. Keik se tähhendab, et kindlaste woime lo ta, et rahho saab rahhuks jama. Nenda hellisewad praego Wäljama kellad; agga Prantsusse poolt aeawad kaunis mustad  pilwed ülles, mis Preisi pole töusewad; ei tea mis need sawad toma?! Pantser ehk tradist särk. Wäljama seitungid ja muud kirjad könnelewad  paljo ikka weel selle imme ülle, kui pari ku eest Preisi ministre Bismargi peale kuerauaga  püstoliga lastud, kuida se ommetige peaks woimalik ollema, et mitte üks ainus kuul ta peale põlle hakkanud. Seal jures tikkub wäggise iggaühhel se mõtte, et ta teiste riete al, omma ihho peal, üht terrasest tradist tehtud wörgo ehk mörtsi modi särki kannab. Siin jures, ütleb üks saksa seitung eddasi  woime meie jälle ueste nähha, kust se kunst tulli, et wanna Ponapart ommal aeal iggas kohtas, olgo lahhingis ehk muial paikus selle keige paksema kulide sao alt, putumatta  läbbi käis. Enne sedda suurt sodda, mis Ponapart piddas, kui ta ka Moskwa linna tulli, laskis ta ühhe kuulsa terrase tradi teggia  meistri ennese jure tulla ja kössis: kas ta kül woiks temmale üht nisuggust terrase tradist pakso wörko ehk särki walmistada, kust ükski kuul egga odda läbbi ei lähhä. Meistre tõutusse peale, et ta julgeste üht sesuggust tööd ennese peale woib wötta, tahtis Ponapart  hea melega teada, mis kül üks sesuggune  särk maksma tulleks. Kui meister hinda 18 tuhhat pranki (4500 höbbe rubla) wälja arwas, tellis Ponapart ennesele üht sesuggust. Kui nüüd nimmetud pääw kätte jõudis, millal särk piddi malmis ollema, tulli ta temmaga keisre jure, kes tedda ' käskis esmalt ennese selga panna. Kui nüüd särk meistre selgas olli, astus keiser ühhe laua äre, sealt kahte laetud püstolit kätte mõttes ütles ta: .Müüd tahhame katsuda, kas se tõ, mis sa õlled tei- nud, ka omma meistert kidab?" Sedda ütteldes  laskis ta kahhe sammo pealt kuliga meistrile wasto rindo. Kui esstmenne külg omma prowi ausaste olli wälja piddanud, käskis keiser tedda ümber pöörda, kus ta teise püstoliga nendasammoti laskis ja jälle kido wäärt leidis ollewad. Waene meister, kellel sedda tood tehhes, unneski mele ei tulnud, et ta isse se esstmenne  piddi ollema, kes omma rinda selle kindlusse  katseks piddi wälja andma, hakkas römo parrast, kus temma arwates nüüd keik ehmatus  piddi mödas ollema, jälle nattuke hinge tõmbama, agga keiser ei olnud sellega weel rahhul, ta wöttis ühhe kahhe rauaga jahhe püssi, laskis essimesse rauaga, mis kulidega laetud, temmale wasto rindo ja teisega öllade wahhele. Õnneks jäi mammus ka selle wiimse ja hirmsa kats misse jures omma meistre truiks ello kaitsjaks. Nüüd käskis keiser sedda kahwatand ja hirmo läbbi pool surnud meistert särki jälle mahha wötta ja temmale ta küssttud hinnale weel teist ni paljo jure panna ja koppiko peal wälja maksa. Nalja nattukessed. Üht laiska süllast ärratadi ösel, neid kurwi  sönnumid temmale teada andes ülles: »so emma surri praego ärra!" „OH Jummal! ohkas mees ennast teise külje peale pöördes: „kül mul Home, kui ma ülles tõusen, saab suur kurwastus ollema!" Küllamees tahtis omma naesega linnast middagi  osta, agga et neil kaupmehhed alles tundmatta  ollid, sepärrast kössisid ühhe möda minneja  saksa käest: juhhatage meid - selle keige lahkema kaupmehhe jure. Kelle jure? Siin on: Hunt, Karro, Rebbane ja weel teisa. Oh kulla pai saks, mitte nende jure, need on jo keik kiskjad lomad, nad ei jätta meile mitte koppikat kotti põhja terahhaks! karjus naene. Kirrik-issand küssis ühhe mehhe käest: „millaö  surri so naene?" Tänna" kostis mees, 255