Kui temma kord mahhahettnud, ja sus kegi weel peaks julgema tedda wäggise sundima ülle temma jõu, omma koormaga eddast minnema,  siis saab temma kohhe tulli wihhaseks ja hulluks, kargab maast ülles ja kohhe sundia  peale ning tallab tedda jalge al purruks. Hommikomaal arwatakse maeamehhe rikkust  temma kameli karja järrele, otse kui meie maal ellaja karja järrele. Et nüüd kül Ahwrikama üks wägga kuiw ma on, siiski põlle ta ülleüldse sesuggune, waid seal on ka sesuggusid maid küllalt, mis head ja omma rohkeste Jummalast  õnnistud: egga Alle ka keik sealatsed innimessed  murjanid, waid.agga ükspäinis need, kelle maad otse päwa jone al. Teised, kes üllemal ehk allamal ellamas, ei olle mitte nenda süssi mustad, waid midda kaugemale parraja soja ma pole, sedda walkjamaks lähhäb  nende karw, nenda et wimaks põhja pool aina walged, ehk walge werrega rahwast leitakse.  Olleme üllemal tähhendanud, et Jummal iggale -male issisuggu lomad ja lodussed lonud,  mis seal, kui ommas pärris paikas, agga mitte muial, kossuwad ja siggiwad; nago sedda ka kamelist näeme; tedda meie iggast ma jaust ei leia, waid agga ükspäinis soja madest: külma made sees temma ei siggi. Selle wasto on jälle põhja pödder, kennele Zummalast  keige külmemad põhja maad elloassemeks antud, ei kannata meie maal ellada, sest et siin sedda külma põlle, mis temma ihho tarwitab.  On tedda kül mitto kord ka meie male katseks todud, agga iggakord nähtud, et temma talwel priske, agga suwwel kidduwaks  janud ja ärralöpnud. Selle polest on innimesse luggo hopis teine. Temmal on Jummala tahtmisse järrele keige ma peal asset, sepärrast temma ka külma ning pallawat sudab kanda; ta woib põhja naela lähhedal ja ka seal, kus päike lodis ta pea lae peale pölletab, omma tööd tehha. Et assi nenda Lojast seatud, sepärrast leitakse innimesse  suggu igga ma jaus ellawad ja sigginewad,  olgo kül, et karwa ja wiside polest teine, siiski ommetige mitte wöerad, waid omma suggo, ommad wennad ja öed, kes keik ühhe Zssa lodud ja toidetawad lapsed on. Ei põlga siis soja ma mehhed põhja külma, egga põhja poolne mees löune ma päwa äggedust.  Se on meil jo allati silma ees ja selgeste nähha, et innimessed, kes Ahwrika ja Egiptusse tullisest liwa merredest ja nende pallawussest läbbi käinud, sealtsammast laepa peale astuwad ja põhja merrele purjutawäd wallaskalla püüdma, ehk Kamtsatkamale kallid  linno nahko ehk muud sellesarnast ostma. Sesamma kaupmees, kes talw otsa Lappo ehk hirmus külmal Kamtsatkamaal paigal seisis, ruttab kewwade Ahwrika woi Zndiamale omma  kaupa müma ehk jälle sealt.middagit ostma.  Sedda ei woi ükski mu loom, kui ägga innimenne üksi wäljakannatada, ilma, et terwisele  kahjo sünniks. Olleme nüüd musta rahwast pallawal Ahwrikamaal  tähhele pannud ja temma ello assemega  tutwaks sanud: nüüd pörame ümber ja lähhäme otse wasto põhja, kus allalissed pakkased  külmad ja watame, kuida innimenne seal kossub ja kaswab. Kui nüüd nenda põhja pole minnes Some maast olleme läbbi sanud, siis tulleme Lappo male, senna tahhame nattukest seisatama jäda ja sest rahwast könneleda sedda rahwast nimmetakse selle ma järrele Lappo rahwaks. Laplassed on, otse kui meiegi, Wenne rigi allamad ning Eesti- ja Some rahwaga ühhest sugguwössast, kuida nende kele murre sedda tunnistab. Nende ma on hirmus külm, sest et temma wägga põhja alla langeb ja kolme merre wahhel on. Sepärrast siis ka mitmel suwwel sood ja rabbad lahti ei sulla, waid innimest ja lojust sui otsa peal kannawad. Zöed ei lähhä seal enne lahti, kui kesk lehhe kuul: juhtuwad ka aastad, et selgi aeal weel keige suremad koormad ülle käiwad. Kesk suil, kui meil päwad keige pitkemad, siis neil pääw koggoniste loja ei lähhä, egga põlle neil siis ööd ollemaski, waid allati päwa  paiste: ommetige sellegi pärrast on nende suised ilmad wägga willud ja mönni kord õiete külmad, sest päike käib wägga maddalast. Midda ennam wasto süggist, sedda maddala- 298