kest palwet teggemast. Küssib kegi: «kelle haud se on?" saab ta wastuseks: ..Seal hingab  mo kallis wend..Pühhapäwa Peter!" Nüüd olleme omma Peetre ello luggo löppetanud  ja sowime süddamest, et temma sarnatsid  mehhi iggas maeas, agga weel parrem: iggas kõrtsis körtsimehheks õlleks, siis lähhäks igga koggodusse luggu pea parremaks ja Jummala  õnnistus tulleks iggasse maeasse. Pühhapäwa  pühhitseminne toob siggidust meie kätte töle ja õnnistab meie palle higgi, agga temma  teotaminne ja rikkuminne on kui rooste, mis keik ärrarikkub, sest Jummal ei anna ennast  mitte pilgata. Ommalt maalt. Peruust. Olleme hulga ass parrast neid jälle meie linnas näinud, agga mitte kui kerjajad hulkujad, waid kui wälja õppinud kattelseppad ja tinnutajad, kes iggapääw  möda linna tööd otsimas käisid. Meie põlle kül middagit nende jures tehha lasknud, agga teised kaebawad: teinud tö kül ausaste, agga olla liig kallid olnud. Rided on neil ennam  narrud, kui rided: keik kokko nöelutud ja lappitud, agga hobbused ollid sedda priskemad. Kui mtnnewa rede meie linnast ärraläksid, olli kaunis rohkeste rahwast neid saatmas. Nad olla ka kaunis maiad nore warsa lihha peale, neid olnud neil kaunis rohkeste kasas. Wannad endised mustlasse kombed on neil, kui sündinud jures; ennast kassida ja harrida, on neil tundmatta ja wöeras, ja ebba-usko pealaest jallatallani täis; olnud ka kanged kätte watajad ja tullewa asjade ette kulutajad, misga rahwa käest rahha petnud. Kes omma kät nende kätte põlle uskunud ja nende tühjast  kuntsist middagi piddanud, sanud mõnda kallist nimme, ja liig roppa ja häbbematta sönno kuulda; mõistnud ka kauniste Wenne keelt, agga Eesti kelest näitas neil suur pudus  ollewad. Meie Linna kolera ei kohhuta ennam keddagi,  jubba paar näddalad kaunis rahhulinne assi. Üllepea on meie Linnas haigeks janud 30, terweks sanud 10, ja ärrasurnud 18. Haiged on weel 2 innimest. Liwimaalt. sHöbbe  Olleme  se süggise mönnest arrudlassest piddopäwast  könnelenud, kus sedda römo olleme maitsnud,  et meie Eestiwennad mönnes asjas tähhelpanniad olnud ja neist piddopäwadest, kellest muido ikka Saksa rahwas ossa wötwad,  ka põlle kui uddu möda minna lasknud, waid armastusses neist ossa wötnud. Tänna tahhame Tartoma rahwa römust könneleda. Tarto Maarja kihhelkonnas Ropka mõisa herra von Brash ja temma proua pühhitsesid omma höbbe pulma päwa 16. Septembril hulga õnne sowijate seltsis, mis lähhedalt ja kaugelt ollid kokko tulnud, ja herra ja proua piddasid sedda nõu, ette tullewal kesknäddalal, se on 21. Septembril, ka omma tallorahwale üht römo päwa malmistada ja seks ka Ropka- Renni- ja Keri mõisa walla koli lapsed kokko kutsunud. Nimmetud päwa hommiko kello 9 läksid koli-lapsed poisid ja tüdrukud keik pühhapäwa ehtes, umbes 180 pead ühte kokko omma koolmeistritega mõisa õue ja terretasid  omma ausaid möisawannemaid ühhe kenna korilauloga. Selle ülle wägga römustud,  terretasid möisawannemad lapsokessi lahkes  te sures armastusses ja kästi neid lauade äre, mis ühhe rohhelisse laggeda platsi peale ollid walmis pandud, mahha istuda, kuhhu neile kohwi ja saia rohkeste jaggati, mis wägga  su pärrast näitas ollewad. Renni koolmeister  piddas lastele üht lühhikest könnet ja tulletas neile mele, mis se piddo tähhendab, mis ta ühhe manitsussega löppetas. Selle peale tullid mitmesuggused laste mängud, kuida  se tallorahwa laste keskes prugitaw ja iggaühhel täis wolli käes, römus olla, kus iggakord se wöitja üht pissukest kingitust sai. Peale mängo anti lastele jälle süa, ning pärrast  söma kutsuti neid mõisa wannematte ette, kelle seltsis ka koggodusse öppetaja, praus Willegerode olli, kus neile hulk kingitussi wälja  jaggati, nenda kui piiblid, lauloramatuid, katekismusid, ridid, rättikuid?c. :c. muidogi teada, said need asjad sure römuga wasto 323