uud: minno issal on ka üks sesuggune koht, kus woib terweks sada, kes haiged on ja seal käib wagga paljo rahwast, termist otsimas. Sedda asja nüüd ennam järrel urides, sanud assi selgeks, et se ebba-jummala tempel jubba mõnda aastat seal olla ja rahwas üsna awwalikkult  kokko jooksta, mis kül ka monni auus mees omma silmaga näinud, agga ommetige  kellegile sest sönna põlle lausunud, kes selle pahha asja wasto õlleks woinud söddida  ja sedda kautada. Agga nenda on parraks  Eesti suggu: pealt nähha auus ammetmees  ja südda rippub ebba-jummala sõrme otsas nago wassika põrn naela otsas. Oppetaja  lasknud sedda maeaperremeest, kelle parralt  se tempel, ennese jure kutsuda, et tedda maenitseda, mitte sesuggust tühja tempo tehha; agga mehhike põlle sest kuulda wötnud, waid kostnud: sedda pühha paika ei tohhi kegi rikkuda.  Oppetaja lubbanud isse senna minna ja sedda ärra pölletada, mis peale perremees kostnud: ma annan teile sedda nõu, mitte tulla, muido woib teile üks õnnetus juhtuda. Agga kuida se pühha tempel senna sattunud, sest tahhame ka paar sönna könneleda. Perremees  olnud wäljal kündmas, korraga kukkund  temma müts peast mahha, nago õlleks kegi sedda mahha lönud, ta karrand kahhe käppuga  mütsi järrele, wötnud maast ülles ja pannud  pähhä, agga ennäh immet! pea paistetand  ülles ja ni hirmsaste, et müts põlle pähhä  passinud. Mis hea nõu mehhel? wõttab noa taskust ja resi rinnast ning kabib hõbbe  walged senna mahha; paistus allanend kohhe ärra, mees selle ülle wägga römus, wõttab ühhe waia ja lööb senna kohta ma sisse, et se paik ellades silmist ei pea ärrakadduma  ja selle waia ümber käiwad nüüd risti- Lnnimessed omma ebba-jummalale ohwerdamas, otse kui koera kutsikad ühhe mätta ümber omma  wet laskmas. MI sa arwad armas söbber,  kas woib üht hullemat tempo ma peal weel olla, kui se? Kui sesuggused asjad wannal  aeal sündisid, siis ei woi meie nende pärrast  immeks panna, sest rahwas olli siis rummal,  agga nüüd, kus kolide eest ni suurt hoolt kantakse ja lapsokessi jubba 7 aastast sadik Jummala sönnaga tutwaks tehhakse, tewad wannemad koddõ wsel sesuggusid tempusi ja nenda rikkutakse sedda kallist koli öppetust põhjani  jälle ärra. Eks pea siin Jummal taewast  ja maad tunnistajaks kutsuma ja ütlema  : „Mo rahwas auustab mind omma suga, agga nende süddamed on kaugel minnust ärra!"  Ma ütlen sulle armas ebba - jummala preester: aita esmalt isseennast ja pärrast teisi. Sa õlled pool kurti, te enne omma körwad lahti siis tullen minna ja annan sulle kät, agga panne tähhele, mis ma sulle weel ütlen: siin halli taewa al istud sa kurratiga wastastiko  laudas, kuidas tahhad sa seal teises ilmas pärrast surma wimaks õigeks sada? Õlled  jubba kaunis wannadlane mehhike, kus jubba üks jalg haudas ja teine haua are peal, kas sa julged sel kombel omma surma tunnikest römuga odata? Ei ma ussu mitte-! Oh parranda, parranda, enne kui sa Jummala  kohto ette astud! Agga tänno Jummalale! põlle keik Eestlassed  ni tuimad, egga omma süddametega sabana  nöri otsas. Et praego jut olli, ühhest, kes ülle pea sadana wörkudes kinni, siis tahhan  ma ühhest teisest könneleda, kedda ma teiste Eestlastele eelmärgiks woin panna. Ta nimme ei tahha ma nimmetada, sest et ma tean, tedda mitte ühhe au iggatseja innimesse ollewad, ütlen agga ni paljo: ma tunnen tedda  lapsest sadik. Se mees õlleks woinud pealaest  jalla tallane ebbausklik, olla, sest et ta ebbausso pessas, otse kui lamba tal hundi pessas ülles kaswis. Jummal kutsus ta wannemad  warra siit mailmast ärra ja siis wöttis  üks maeaperremees, kellel ommal lapsi polnud,  tedda ennesele kasso-lapseks, agga se maea olli üks lausa ebbaussu pessa. Seal kaswis ta just kui üks pilliroog, ilma öppetusseta ülles ja kui ta leeris olli, mõistis ta pissut kirja, pühha kirja tundmissest polnud juttugi,  agga ebbaussu asjad ollid iggapiddi tuttawad. Ta kassowannemad kutsus Jummal  ka ärra ning nüüd jäi ta teist korda waeseks  lapseks ja se olli temmal õnneks, nüüd sai ta sealt ebbaussu pessast wälja, mis ta jubba ammugi otas. Nüüd tulli tem- 36