Üllewel otsas on temmal kolme ehk nelja Ma pikkussed ja kahhe jalla laiussed lehhed, mis ümber lädwa ma pole kummardawad ja nago armast warjo ehk katkust temma otsa tewad. Kohhe latwas, selle lehhe kattuse al, kaswab selle pu willk, mis kui pahkled, agga suremad, kui innimesse pea. Need on esmalt keige selgemad ja maggusamad rööska pima täis, mis wägga armast jahhutufl annab ning hästi toidab ja terwisel wägga hea on. Kaks innimest,  kelle! suur janno, sawad ühhest pähklist  ni paljo, kui nende janno kustutusseks tarwis. Kui pähkel tüma hakkab loma, siis lähhäb piim, mis pähkle sees, kokko ja wimaks tümaks  saab, mis nenda maggus, nago mandli terra. Tedda süakse kas torelt ehk tõugatakse peneks ja pannakse wee sisse ja tewad temmast nenda pima; ehk lassewad tedda kuiwaks sada ja siis temmast kallist ölli walmistawad, mis wöi assemel prugiwad. Seddasinnast palmi suggu nimmetakse ka kokus palmiks ja temma pähklid kokus pähkliks. Muial ei stggi, .km- agga seat, lawamad maad, sest temma armastab wagga soja. Temma pu sünnib ehhitusse- ja iggasuggu  tarwispuuks: lehtest tehhakse kennad kattused ja temma pähkle korest treitakse kennad  kausid, karrikad, tosid, karbid ja muud illusad tarwis riistad. Sest et temma nenda, kui keik muud Jndiama  puud ja wõssad allati ja ilcka wahhepiddamata  haljendab, õitseb ja wilja kannab, on temma sealatse rahwale ütlemata kassuks ja heaks Zummalast senna lodud: sest et sesuggust  toito annab, mis innimest sähhärduses  pallawuses, kui seal on, jahhutab, kinnitab  ja kossutab. Tulleb ka sedda, mis tatla-palmiks kutsutakse, siin weel nimmetada.  Se on otse feddasamma suggo, kuida se teinegi, muud kui et willi pissukenne, egga mitte surem, kui weike sõrme pikkune tõrrokenne,  kel maggus tuum ja selle sees üks pikkergune  kiwwikenne. Sedda wilja India, nenda kui ka nAil pallawail mail, rohkeste kaswab ja siggib, nenda et surema suggu rahwa maiusseks tedda tündrite kaupa meie male tuakse. Tedda seal, kus ta kaswab, kui leiba prugitakse ja toidab igga pääw tuhhandete  tuhhanded. Ommalt maalt. Pernust. sTullekahjo.Z Esmaspäwal  näddala eest, (20. Nowembrit) öhto kello pool kahheksa, põlles endise kaupmehhe Strahlbergi  auro sae-weske ärra. Kuida tulluke wälja peäsettud, on tännini meel teadmatta. Peame siin kül omma tulle kustamisse seltsi tännama, kes omma waprusse läbbi tuld pea lämmatas ja kelas eddast mmnemast. Olli sel öhtlll kaunis torm wäljas ja al tule hulk maeasid, kelle ülle tulle londid ja säddemed lendasid; agga keik jäid wiggata seisma. Ühhe sesuggust  maea ümber ja sees, on puid ja palka, sepärrast on sils ka perremehhe kahjo sedda surem, midda rohkem neid seal olnud. Teine assi mis Pernus sedda kord liig wöimust  wötnud, on wargus. Ei tahha mitte ennam ühte öset möda minna, kus jälle mõnne mehbe aida !uk rolls ommadus ärra kossitud. Olleme kül jubba ka tük aega meie linna müride wahhel ellanud ja ni hästi rikkaid kui waesid aastaid näinud, agga mitte ni saggedaist Margustest kuulnud, kui se aasta. Sedda arro Meie ei sa, kust se tulleb, et rahwas ni häbbemataks läinud, egga ennam suggugi ei häbbene; ons se nälja sü, siis peame ütlema: karristab Jummal meid kurja innimeste läbbi; ons se agga süddame kurjuse sü, siis lasseb sadan meid omma sullaste  läbbi kiusata. Tulgo, kust se tulleb, agga inneto on se kuulda, kui paljo se süggise  jubba warrastud ja keik kaub otse kui tinna tuhka. Et keik warrastud asjad ni jäljetumalt  ärrakadduwad, se näitab nenda, nago õlleks meil üks margale selts ehk pessa siin, kuhhu keik asjad kokko miakse, et kegi omma ennam kätte ei sa: keige ennamiste warrastakse  ikka toidust krami; meil ommalgi widi tallist, tabba lukku takka, noor ellus walge lammas  ärra; minne wötta kinni, kellel sedda ni häddast tarwis olli. Tahtwad margad omma tööd ikka truiste edvasi tehha, künni ööd jälle lühhemaks ja walgemaks lähhäwad, siis tewad kül mönne mehhele liga, sest iggast maeast 387