male peale selle pannud ka emma ommad  silmad kinni ja kustunud ärra. Wägga kennad kohtowannemad, kes seadust ja õigust möda omma suggu hoiab ja kaitseb! Õlleks mõisa herra issi koddo olnud, wist põlleks ta ni hallastamata olnud ja sesuggusid naisi ommast  urtsikust lasknud wälja wissata! Parraks!  Mil kombel tahhab nüüd se walla kohhus  ennast wabbandada? Oh olgo peale! südda ei kanna sest ennam könneledaü Eks põlle üks, kes ütleb: ..Minno parralt on kättemaksminne." Meie woime ehk wahhest  eksida, agga temma ees on keik awwalik, kuida se sündinud; jägo keik temma - holeks. Agga ni paljo peame ütlema: oh kohtomehhed!  kaitske omma suggu ja seltsi õigusse järvele  ja ärge prukige omma wöimust omma wendade ja öddede kahjuks! Tallinnast. Se kahjo põlle otse Tallinnas olnud, waid et meie neid sönnumid sealatse seitungi läbbi saime, sepärrast jookseb ta ka selle nimmi al. Sealt loeme: Haapsalust saime neid sönnumid nattuke  hilja, st seas lv. Septembril suur tullekahjo  olnud, grahw Rehbinderi maea olla, keige selle sees ellawa üri mehhe warrandussega,  mani mahha pöllenud, Ehk kül grahwi herra kahjo suur, siiski ööldakse seal, et ürimehhel  temma kahjo sepärrast paljo raskem kanda, sest et temmal peale omma naese ja laste weel temma wanna emma, kaks ödde ja üks norem wend toita ja kaswatada olla. Siin jures peame immeks pannes ütlema: iggas linnas ja makonnas sünnib middagi, mis seitungis kõlbab teada anda; agga kussagil  põlle nende kirjutajaid ni wähhä, kui Haapsalo linnas; kust se tulleb, sedda ei tea meie; on seal ni pissut seitungi luggejaid, woi ni pissut kirjutajaid, sedda arru meie ei sa. Uks söbber kirjutas ommal aeal sealt, agga kirri olli ni waene, et sest koggoniste ei woinud arro sada, mis ta öölda tahtis; ni paljo luggesime ommetige sealt wälja, et ta selle ülle kaebas: ..Iggas linnas ja kihhelkonnas  assuwad laulo seltsid, agga meie linna noor rahwas istub alles pimmedusse kottis, egga põlle neil himmo walgust otsida- Kas se nenda tössi woi walle, sedda meie ei tea; ja et nimmi kirja al pudus, sepärrast ei woinud meie sedda prukida. P. P. Gestimaalt. sön neto surm tulleka  hjo läbb Tallinna seitung toob meile Rapla kihhelkonnast wägga kurwad ja halledad  sönnumed. Sealt loeme: «Peale selle, kui möda läinud näddalal kaks tullekahjo meie kihhelkondas ollid, kus nelli tallo tuhha unnikuks  said tehtud, olli 12/ Septembril hommiko  warra weel paljo surem õnnetus, mis sure kaebtusse ja leinamisse wäärt. Ühhe tallomaea pölleMsse jures said kaks senna appi ruttawaist meestest, kes maea kustutada püüdsid, tulle sees surma, üks naber surri kaks päwa peale selle pöllend hawadesse ning maeaperremees  otab igga silmapilk omma kustumisse  tunnikest löwad; õnnetumal jäwad nelli nõdra lapsokest järrele." Peterburgist. Wimaste päwade sees olla sealatse rahwa keskes se jut ühhe käest teise kätte jooksma hakkanud, otse kui tahhaks krono üht rigi seestpolist laeno ettewötta. Mönned tahtwad teada, et se jälle üks wöidudega  laen peab ollema, nago meil neid jubba kaks enne on; agga sekord tahhetakse pilletisi alwema hinna peale panna, nenda et se ka waesema rahwal woimalik õlleks, ennesele  üht pilleti osta: peawad 50 rubla tük maksma ja ka kuida mönned ütlewad 25 rubla eest sada ollema. Suurwürst  ja Aujärje pärria olla omma sure abbikasaga  23. Septembril kalli terwisega wäljamaalt  koeo jõudnud. Postide ja tekegrahwide  minister, grahw Tolstoi, kes ka ühtlasse  keiserlikko lossi üllem Oberhofmeister olli se sui wäljamaal termist otsimas; agga iggakord ja iggaühhel põlle sedda sealt leida; kelle päwad täis, peab kustuma. Nenda olla ka temma tunnikessed täis sanud : kustu- * nud 21. Septembril pärrast lõunat kello kolme aeal Wiesbadenis ärra. 325