lised mõtted ennast ilmutawad? Jggamees watab omma silmaga ja möedab omma küuarpuuga. S e ei olnud mitte, mis ma immeks pannin, waid se, et just need, kedda ma muido kõige mõistlikumaks ja waimo polest harritumaks piddasin, ramato wasto ollid, ja nimmelt vr. Kreutzwaldi laulude parrast,  mis minna ramato sees kõige ennam kiitma pean. Nisuggune näitus ei pannud agga mind mitte kauaks mõtlema. Meie name saggedaste, et meie aeal innimeisi ettetulleb, kes pealt nahha kül harritud wälja paistwad, agga ommas mõtlemises koggoni wangis ja harrimata on. Nisuggused innimesed  agga on nago öliiga wärwitud tored puud, mis pea mäddanema lähwad, ja selleparrast kahjolikud  on isseennestele, ja teistele; kahjulikud isseennestele,  sest et nad endid täieliko, se on isseennesest  malmis arwawad ollema, et neil omma mõtte jarrele middagi ennam ei pudu, ja igga uus ja parrem assi jubba sellepärrast nende sees rumi ei leia, neist wasto ei sa wöetud.*) Kahjulikud teistele, et need neid saggedaste ennesele eeskujuks wöttawad ja kõiki, mis need tewad, hea arwawad ollema, et nad wälja st poolt hiilgawad ja läigiwad.  Siin prugime agga Kristuse sõnnade peale mõttelda, mis ta saggedaste wariseridele ütles, nende wäljast poolt hiilgama seisuse polest. Peale selle teame meie, et kegi tödde kunninglikude ma ead e sees ei vlle sündinud, waid sure wallo ja waewaga sauna urtsikude ja Petlemas koggoni ella ja lauda sees. Kristus ei wötnud ka omma jüngriks poleritud  mehhi, waid harrimata kalapüüdjaid. Täie möedule, õlleks seal ka solk sees, ei mahhu ennam middagi jure panna. ..Kuleme ommeti, mis olli neil meestel Jakobsoni  ramato wasto ütlemist, siis same kõige pealt selle wastuse: Ramato sees olla laulud, isseärrauis need, mis Vi. Kreutzwald kirjutanud, kedda lapsed ellades ei tohtida kuulda ja kelle eest meie lapsi kui kihwti eest peaksime hoidma, pärris kurradi ja kõrtsi joobnud meeste laulud ja lapsed õppida neid hea melega. (Jälle ühhepoolsed lestaskallad!) „Wauna sönna ütleb: ..Lapsed ja narrid rägiwad  kõige ennam töt l" Sedda näme meie ka siin: et joobnud innimene narr on, ei wõi kegi sallata ja kui se neid kõige ennam laulab, peab ta tõssi ollema, ja kui lapsed neid heamelega öppiwad, peawad nad lomulised ollema. W ata me ommeti esmalt jarrele, mis assi seisab nende laulude sees, mis neid kurradi lauludeks teeb. Leiame meie middagi nende laulude seest, mis lastele pahha teeb, Lessin g arwab, et selle meie parrast ellades ei sa tehha. kes ennesest malmis on. selle wasto jälle se, kes mitte malmis ei olle, avati tännolik on! —Ka ütleb sesamma mees: „Kui taewane Jssa mulle parremas peus täis töt ja wassakas töepüüdmise himmo, kui seal ka wallet sees peaks ollema pakkuks, siis langeks ma römoga ja tänitades  wassako käe ümber ja pälluks ommale sealt seest; sest et pärris ja täieline tödde üksi Jummala pärralt on. siis ütleme ka meie, et nad kurradist on ja ärrahukkatud  peawad sama; sest kui kegi lapsi kurja eest hoiamad, siis olleme meie need. «Nende wiljast peate teie neid tundma." Minna ommast kohhast ei leia nende laulude seest, ni holega kui ma ka ollen otsinud, mingi kurja, waid ma kulen koggoni nende laulude seest sure römuga omma rahwa ilkusid  möttid, ühhe issesugguse lomulise wormi sees. Agga, mis meie ilmaaego prugime suurt ma ema nähha, turja otsides? Neile völdi ka wälja, mis se kurri olla, se olla «käsitamine" (mötteriim) ladinakeli «alittiatsion!» se olla se pea kurri. Wata immet! Just se (alitiratsion) on meie rahwa lomuline laulo worm ja nende pärris laulud, agga teised laulud on kõik kas järrelmuutmised saksa laulisudest,  ehk ümber tõlkimisel) wöera lauludest. Mis kurja teeb agga nüüd alitiratsion? Wastus: et ta rahwast omma tõle ärratab ja rahwa sees tõe lomo kossutab, ta annab laulule omma lomulist ritmuse jalga ja takti, nago: Sedda noremoda poega. Eesti endist wallitsejat ebk: Tulle keeda naitamaie Raddasida raiamaie. «Kus seisab nüüd se kurri nende salmide sees? Ei kussagil muial, kui nende meeste pea aeode sees, kes lomulise laulule rikkutnd on ja endid malmis arwawad ollema, kui nende pea aeod walle warraga täidetud on. Need agga, kelle meled alles rikkumata  on, loewad neid lanlusi römuga, sest et se laul nago puhhas ja karrastaw hallika messi, omma  waikset ritmuse takti eddast jookseb, ilma riimi otsimata ja wäggewaldse möttede seggamata. Ta on meie körmadele armas kuulda ja meie loeme tedda ärrawassimata ja tüddimata, ja jääb ka ruttu meie mele, nago üks illus laulo miis ehk orreli mäng. Üksi se, kelle meled lomulise asjale rikkutud on, se ei tahha tedda kuulda ja armab koggoni omma waimo waesuses tedda kahjoliko ja kurja ollema.  Agga ütlesid mõnned, nad olla kõrtsi laulud ja sada ükspäinis seal ka lauldud. Et nad ehk ka kõrtsis samad lauldud, möib kül tössi olla; agga kas se ei olle üks inneto assi, et meie omma rahwa laulusid, sedda manna kulda agga kõrtsis joobnud meeste suust meel peame kuulma? Kas se ei tunnista meie rahma tuimusest, et nad omma lomulise lauludele  selga põörmad, sedda pölgamad, ja saggedaste laulusid masto wõttawad, mis suggugi nende omma ei olle, kelle sees mingi Lõssist maimo wägge ei leita ja neile mingi wisil ei kõlba? Kust agga ') Rahwa lauludes seisab üks suur harrimise wäggi. Wöttame meie rahwa käest temma ommad laulud arra, siik alwame rahwa harrimist ja surretame temma waimo; siis woib weel rahwas übhe teise rahwa kargo naal eddast longata, nago aimatud mees, agga temma omma terwe mehhe rammo on kaddunud just nago pu, kelle omma jured katki on raiutud ja nikaua agga weel tores smav, künni ta teiste marjus on ja tüikaga lahja wet ennese stöw immeb; ello sahwti ta ei sa ja surreb separrast ka pea arra. 234