rohkeste armastuse andid nende kätte Lua, et se neil wsimalik õlleks, oige paljo waesid nälja surmast peas ta. sßlkkas kerjajas Kerjajaid, kes keppi naeal ühhe ukse takka teise käiwad, ja armastuse andid palluwad, põlle wesl keik ni waesed, et nad ei tea, kuida läbbi sada; sedda näitab meile allamal sündinud luggo. Mönne aasta eest taggasi surn Peterburgis üks kerjaja; nimmega Solowjew, ärra, kellel  se pissukene summaks, kaks sadda tuhhat  rubla järrele jäi. Sel korral, kui ta ommad silmad kinni panni ja rahha unnik leiti, teggid seitungid suurt karra, mis agga pea waikseks jäi, sest et pärriaid kussagil kuulda  polnud. Nüüd korraga annab seitung ..Sudebni Westnik" teada, et se ühhel adwogadil  õnneks läinud Riast üht hantwarki leida,  kellel sesamma nimmi ..Solowjew" olnud, ja kes ka sedda omma holeks wötnud, tunniskiri  asi murretseda, mis sedda tunnistawad, et hantwärker Solowjew ärrasurnud kerjaja suggülane  ja õiguse järrele temma warra pärna. Ta olla Kiewi waimoliko konststoriumi kohto polest antud tunnniskirjad ette näitanud, mis selgeste tunnistawad, neid möllemid suggulased  ollewad ja selle tunniskirja peale sanud järrele janud warra wäljamaksetud. Warsi selle järrele, sanud awwalikuks, et kirjad walsid  ja Ria Solowjew koggoniste Peterburgi Solowjewi suggulane põlle ja et wimasel koggoniste  suggulast põlle olnud, sepärrast piddand  mees rahhä taggasi andma, mis krono ommaks janud, ja adwogat, kedda nende wals pabbente meistreks arwatud, pandud lukku tahha,  kus nüüd omma tö waewa palka peab otama. Tallinnamaalt. pahha, kui Sealane söbber kirjutab: Armas Postimees  ! Selle wahhe aea sees, kui wimati sulle kirjutasin, põlle mul üdist sulle saka olnud, mis sind õlleks römustanud; ehk kül körwad manna tühja nöiade lorrist hugawad, kellest ei kölbanud sonna räkida. Zah, mis ma piddin  ütlema: nöidmist ja tont teab mis muud tühja asjo ussuwad meie Eestiwennad ennam, kui Zummala sönna, mis öppetajad pühhas koeas kantsli pealt hinge roaks jaggawad. Kau- kasiama on petjatest kuld wärwiga malitud ja paradisiks kidetud, senna rändawad mönneh kerglased Eestlased ja pillawad omma warra, egga holi sest, kui seläbbi laia te peale sattuwad  ja senna surrewad. Kui Zummal ma peal paradisi aeda puhhastas ja sedda soutumaks  ärrakautas, ütles temma: „omma palle higgi sees pead sinna leiba söma", sedda nemmad  ei panne tähhele. Jah! se olli essimene patto karristus. Mis meie essi - issa Adam maitses, peame ka meie maitsma. Kui meie essiwannemad ei õlleks ülle Jummala kässo astunud, siis ei õlleks Kristust, ei kohto-tubba, ei söawägge, ei kunningaid, ei kirrikut egga põrgut olnud, waid taewa inglid olleksid meid teninud. Eks olle nüüd Jummala karristus meil käes? Jah! nälg rikkal , nälg waesel! Taewa tähtesi näeme kül weikese ollewad ja mõnda näeme agga piksilma läbbi, agga kui woiksime nende liggi sada ja neid seal nähha, siis olleksid nad wägga sured, suremad kui meie ma kerra, ja se on taewa Jssast nenda lodud ja se on tössi. Kaukasiama kuldne täht paistab läbbi petjate tehtud prilliklaside kaugelt wägga suur ja kui meie sedda laia teed senna rändame ja omma silmaga näeme, siis, jah siis, toho immet, on ta pissuke, ei maksa räkidagi. Nenda on siis keik mapealsed  tühjad lorrid ja unnistamissed; ei olle keik kuld, mis hiilgab ja keik assi ni suur, kui kidetakse. Juttude järrele tehhakse ki r p härjaks. - Pahhad asjad sigginewad meie rahwa keökes  ja se keige pahhem, mis nüüd Jummala kässo ülle tehhakse, on wargus. Wargad sigginewad wanna sarwilise nõu järrele, otse kui walged kirbud kassuka sisse. Kül õlled sinna Postimees neist paljo räkinud ja nende Peltsebuli sullastele Siberimaad paradisiks nimmetanud, se on agga mapealne ilmlik karristus  : „Warras asto Siberimale"! agga pörame  omma mõtted tullewa ello pole, mis siis, kui meie näme sedda suurt üllestöusmise ja wiimse kohto päwa tähte paistwad? Jah siis, kes Jummala käskudest põlle holinud, egga siis põlle muud, kui: ..Warras asto pörgo"!  Sellega olleme walmis. Peterburgist. többe wasto.^ 53