sida ja nelja heälega laulda, külla naeste saunadega  üttelda, „nago orrilad kirrikus." Kas se nore koolmeistri süddant ei piddand köddistama?  Nenda otti mul. Kas sest Eesti rahwale  ülleültse suremat kasso tulli ehk mitte, ni kaugele minno nored mötted sel aial weel ei üllatanud. Mis poisid enne olnud ja mis neist parrast sai, sedda ei tulnud mul essimesse  kolme aasta sees melegi. Parrast hakkasin  asjast ennam arro sama. „Postjmees", sa tundsid meie önnist heriat? sa tead jo, kulda  temma meie fuggu rahwa eest murretses, waewa näggi ja omma warra kullutas? Temma  surem hool käis ka kolide peale. Ta teadis, et suremat head üllemad meile ei wöi tehha, kui selget öppetust ja head kaswatamist murretseda. Temma kulas ka holega meie kih- helkonna - koli järrele. Kus ja! abbi tarwis olli, seal aitas ja tallitas temma römoga, et , kelk hästi piddi eddasi minnema. Koli üllespiddaminne,  tarwidussed ja koolmeistri palk piddid  täieste ning minnuti peal käes ollema. Kes waeste inmmeste lapsed ollid, käisid terwelt  temma kullo peal kolis. Sui aial seädis ta neid senna ja tenna omma sure möisa peal ammetisse. Ss olli minno wiendamal ammeti aastal, kui önnis herra mind ühhel Zakobipäwal omma  juttule laskis kutsuda. Ma läksin, nago ikka, römoga temma jure. Kihhelkonna-kolidest  ollid mul jubba nattuke teised mõtted, kui enne. Ma ollin omma öppiattest mönda kuulnud  ja näinud, mis mulle römo ei teinud, waid mind mötlema panni, kuida luggu parramaks wöiks minna. Mul olli ka nöu herraga selle ülle könneleda, agga temma jöudis ette. „Kuulge N., ütles temma, mis luggu se peaks ollema, et meie omma kihhelkonna-kolipoistest  head ei kule? Teie teate, mul on siin kolm poissi möisas, üks tallmeistri, teine kärneri  ja kolmas ölleplueri jures. Keik kolm kaebawad otsekui ühhest suust: just need poisid olla laisad, ei tahta middagit tehha ja lorriseda  wasto nago koerad. Armas N., kui meie kolitaminne ja kullo parremat wilja ei kanna, siis ei maksa sedda ennam tehha. Mis mõtted on Teil sellepolest ennest!?" „Postimees", sa möistad kül, et ma nüüd kui koolmeister, kaunis kimpus ollin; sest se näitas nenda, kui põlleks poisid kolis muud teinud, kui laisklema ja wastoaukuma öppinud,  mis ommeti kegi neile ei öppetanud. Ei aitnud muud, kui ütlesin selge sannaga herrale  su sisse, et ma isse kihhelkonna-kolipoiötest  ka parremat ei loda, ja tännan Jummalat,  kui mitte keik raiöko ei lähhä, mis isseärranis  waesema rahwa lastest karta on, kennel öiget koddo egga ammetit ei olle. „Sest waatke aus herra, ütlesin minna, seadus kassid,  et isseärranis waeste innimeste lapsi, kui terrased poisid on, kihhelkonna-koli peab pandama.  Se on keik muido illus ning hea, kui waeste eest hoolt kantakse, kennel ommal jöudo  ei olle, agga Eesti rahwa ülleü ldine kasso peab siin jures pea assi ollema. Sest mis tahhab seädus kihhelkonna-kolidega muud, kui et nende läbbi Eesti rahwa sekka aega möda üks öige öppetud rahwa. juur ehk känd peab assuma ja kaswama,  mis teistele pärrast solaks ja linnaks mäe otsas peab ollema ning tundmisse happotaigen  suggust sugguni ennast laiemale laotama?  Sago neist kül koolmeistrid, kohtomehhed ja koggokonna kirjutajad, egga nemmad senna keik ei mahho egga kölba; pealege küssime, kui paljo neist sedda ammetit himmustawad? eks se pärrast „kolitud meestele" keik liig kassin  ei olle? Wald lasseb neid kül kolitada, agga wallal põlle neile ennamiste kohta anda. On nemmad maia innimeste lapsed, siis on neil kewwade kolist tulles, öige leib ja ammet koddo ees ja luggu lähhäb weel korda, et uhkusse  ning laiskusse umbrohhi ei sa ni rutto wöimust wötta, agga on nemmad waesed popsi poisid, kes igga kewwade isse omma käe peal tööd ja leiba peawad otsima, kuida siis? Herra!  on omma kolme poisiga selge tunnistus silma ees. Talwe otsa on neil kolis kerge tö, pehme asse, soe tubba ja holeta toit ninna ees. Nad on pattused innimesse lapsed, kennel  Adama uhkusse juur süddames on, se hakkab  kerge pölwe peal wösso aiama ja werri sarwe alla tullema. Nüüd tullewad nemmad kewwade kolist koio, möistwad sedda nattuke, 242