asa pealt lauda peale, sa tulled öhto koeo ja leiad tedda kõrtsist. Kas ta sind armastab? Ja kui ta ka sadda kord ütleb: ma armastan  sind, ei armasta ta sind ommetige mitte, sest ta ei kule so sönna. Minna jäen köwwaste  selle jure: Meie peame Jummala sönna kuulma." Selle wasto ei woinud naburid mitte suurt wastata, agga ommetige ei tahtnud nad sedda tõeks piddada. Nad püüdsid sedda iggapiddi pöörda ja wäända ja ütlesid, et ilma selle täitmata  sada innimenne paljo parrem läbbi. (Pagganad ütlewad ka nenda.) - ..Selle polest  mõtlen minna teisiti," ütles sep. „Ma ollen jubba norest sadik sedda õppinud ja ka omma silmadega näinud, et pühhapäwa pühhitseminne  õnnistust maeasse toob, agga temma  rikkuminne Jummala nuhtlust. Ollen isse õnnetumaks innimesseks sanud, kui pühhapäwa  põlgasin. Kui se nenda õlleks eddasi läinud, põlleks ma praego siin; minnust õlleks üks nurjato innimenne sanud." ..Olleme meie nurjatumad?" hüdis üks neist, jöhwika karwa näoga. ..Laisendame meie? Warrastame meie? Wöi olleme meie mõrtsukad? Kas põlle meie igga pühhapääw kirrikus? Kes julgeb meie kohta middagist öölda? ..Ma ei rägi jo teitest, waid ütles sep. ..Teil woib õigus olla, agga ommetige on igga asjal  kaks külge. Sest kirrikus käia ja pühhapäwa  pühhitseda, põlle weel mitte üks ja sesamma.  Ma woin ka öölda: armas Jummal, sa õlled käsknud, et ma pean pühhapäwa pühhitsema;  agga se on wägga raske, sest mul on ka muid asjo, kelle peale pean mõtlema, ja mitte ükspäinis sinno peale. Löme poleks! pool pühhapäwa olgo sinno ja pool minno pärralt. Üttelge nüüd issi, ons se õige? Kas se põlle kahte issandat tenima? ..Tal näitab üks krui pudo ollewad," ütles üks, ja teine jälle: „se on nenda essimesses hakkatusses, küllap jäeb aega möda taltsemaks!" Sellega lõppes nende jut ja iggaüks ruttas  koeo pole. Seppa! Olli ka kops ülle maksa tõusnud ja mõnda sõnna öölnud, mis ülle ta pärrast järvel mõtles, kas se mitte liig põlle olnud; ehk olla ta wast ennam pahha kui head omma könnega teinud? Ommetige leidis ta peagi, et ta põlle muud, kui omma usko tunnistanud  ; ja se olli temmal ka keige ennam süddame peal: toele tunnistust anda; sest sure walluga mõtles ta omma selli pölwe peale ttkggasi,  kus pühhapäine hüppaminne Jummala kässo sönna ta süddamest olla mahha pühkinud  ja ta koggoniste mailma sülle langenud; ja selle hawa arm põlle ta süddamest weel kaddunud. Kui ta öhto omma naesega waggusi istudes  weel selle peale, mis naburitega olli könnelenud,  mõtles, käisid wist mönne suggused mõtted ta peast läbbi ja ka se mõtte, et neil kül weel mõnda wöitlemist seal saab ollema. ..Agga kui tallopoead nüüd kiusu parrast ennestele teise seppa wötwad," ütles naene, ..kuidas saab siis ollema?" - ..Olle julge," ütles Jummal ellab weel, ja kas meie kassi hästi woi sandiste käib, ei tulle mitte tallopoegade, waid Jummala armust."  Nenda eddasi könneledes, kuulsid korraga suurt kissa ja kärra maante peal. ..Külla rahwas  tulleb wist kõrtsist," ütles Peter, ja se olli otse nenda, kui olleksid nad issekeskes ridus.  ..Nenda pühhitsewad nemmad omma pühhapäwa," ütles Peter. Se saab kül igga kord meie pühhapäwa mäng ollema. Za, need on needsammad, kes tänna enne lõunat kirrikus  istusid! Omma kirriko käimissega lodawad  Issandale, kui palgalissele ärratassuwad, mis neil temmaga wölgo. Nüüd on nende süddamed täis, et ma ka nende keskes ei istu, wina puddel ees! Kuida Peter mõtles, nenda otti ka; wägga hea olli agga, et ta mitte ei kuulnud, kuida kõrtsis tedda keeldega pekseti. Kirrumisse ja wändumissega läksid nad sealt möda. Esmaspääw  hommiko olli Peter warra seppipaeas;  agga kellel middagi käes tagguda polnud,  olli temma. Nenda läks pääw päwa järrele ja mönnel, kes möda läks, tulli naer peale, et tal iggapääw pühhapääw olli; ei teninud ta näddalas mitte sedda wee rahha, mis leiwa sees, ja kui temmal mitte wanna warra põlleks olnud, olleksid nälga piddand 282