jeas, kelle werrini pallawalt ei ke, need möistwad  Austria minnas püsside peale näidata ja taggasi hoida.- Ommeti peab Austria ni hulga piriwahtisi piddama, ja se sööb augud kukrusse  ja miljonid taskust. Aeg aialt antakse Austriale ka sedda nöu: „Mü parrem se tühhi paljas Wenetsiama, mis sul ommeti und silma ei lasse, Jtaliameestele  ärra, siis õlled temmast lahti ja wöid mönne hea miljoni asja wahhendamisseks tasko  pista, kus muidogi jubba pöhhi paistab; hiljem ehk warrem wötwad nad ilma koppikuta wäggise ma so kaest ärra -- egga nemmad ommeti ei jätta. Kui kaua sa nenda jöuad walwada? Enne mässib ikka walwaja, kui werritseja." Agga sedda nöu ei tahha Austria ka wastowötta, sest tal on kahjo ommast  kindla lossidest ja linnadest, mis tal nüüd masto Jtaliamaad marjuks on. Ta tunneb ärra, et kui Wenetsia omma kindla linnadega ka Ztalia kä on, siis on tal Jtaliamaad allati  karta, ja se põlle ka mitte malle. No saab nähhä, kuida jääb. Jtalial on mu asjadega  meel teggemist küllalt. Jubba on seitungides jälle kömminat kuulda,  et üks uus Eiropa kongres ehk suurde rikide kokkotulleminne Jtalia sassis asjade arrutamisseks,  peab mailma sündima; sest paawst ja Prants 11. on möllemad leiwast lahti, kuida  sellega luggu peab jäma? Agga Austria peab jubba ette unnes näggema, et Prantsus omma kongressi nöuuga muud ei püa, kui temmale head nöu anda, et Wenetsiat, olgo rahha eest ehk ilma rahhata ärraannaks, mis Austria agga mitte ei tahha. Ka peab Prantsus  otsekui isseenneses könneledes nimmetama, et Austria wöiks ehk keskhommiko poolt küljest,  „haige mehhe" (Türklase) pärrandussest tükkikese Wenetsia assemele sada. Sultan peaks jo andma; kus ta peäseks, kui teised küssiwad? Jtaliamaalt. Senna male on mul igga kord nattuke hirm minna. Sealt ei sa innime' omma juttoga naljalt ennam lahti. Tänna kardan seddasamma; agga hakkame peale. Teised rigiüllemad rapputawad kül pead, siiski tallitab Sardinia ni hästi kirriko - rikiö, kui Neapolis, nago õlleks ta omma koddo ollewad. Ehk kül paawst ja Prants 11. kissendawad:  „tulge appi, kuuljad ja näggejad, Sardinia teeb meile üllekohhut!" ei liguta ükski kät egga jalga. Uhhed ei tahha, teised ei tohhi, waid petakse sest Prantsusse ussust kinni: „Jtalia  katsko kuida Jtaliaga walmis saab, teistel  põlle senna wahhele asja." Paawst on kül alles Prantsusse pajonettide marjul Roma linnas, agga tal olla lust sealt parrem ärraminna,  kus ennam kurjus egga headus,', wardaminne egga melitaminne ei aita. Ta tahhaks parrem mulla al, kui mulla pea! olla. Riik ärra, rahwas ärra, ei middagi ennam wallitseda, kui se paljas „Peetrusse pärrandus"  ümber Roma linna mis maggo on seal ennam ellada ehk kolmekordset kroni kanda?  Selle kroni ees kummardasid enne keisrid  ja kunningad ja würstid andsid paawsti jallale suud ja piddasid sedda sureks önneks ning auuks: nüüd ei häbbene mitte paljas Garibaldi kät temma kroni järrele wäljasirrutada  ja ähwardab ta aujärge ümberlükkata mis ello se ennam on? Weel tännawo sui ütles  üks katoliko mees Roma linnas, kellele sedda au (?) pakkuti, paawsti jallale suud anda:  „sedda maijust jättan ma narride lakkuda",  ja läks omma teed. Nenda kaugel on temma waese loud. Paawst ja Sultan on enne  ommas töusmisses ja wäes ja nüüd vmmas  langemisses (ehk kül teine teist wisi) möllemad  kaunis ühhed. Agga sedda teadwad inglid ja innimeösed, armolinne taewane Jssa on möllemattega küllalt kannatanud! Ei jöua kellegi sulg sedda üllesse kirjutada, mis nemmad  ma peal ihho ja hinge polest kurja on teinud. Sultani möega ja paawsti wande eest wärrises enne poo! mailma; eks siis innimeste  silmad aega möda pea ka ennam lahti minnema? Nüüd on kül möllematte aujärje jallad wiggased ja tronid ning kronid kõikumas,  agga üsna langenud põlle weel kummagi.  Kas wanna pappa Romast pöggeneb ja kuhho ta pea pörab, on kül teadmatta, agga ta asjo peab jubba sisse pakkitama. Prantsus 325