waid ikka üks munna teise linno pessasse, ja igga kord just sedda karwa, kuida teised jubba enne ees. Ägga mis ütleb pöllomeeö siis, kui meie warblassed ka tarwiliste lindude sekka loeme? Seal ütleb ta ommetige: Postimees, sa ei tea mitte middagit; kuida woiwad need kassolikkud  olla, mis igga aasta meie nissud, odrad ja kannepid ärraraiskawad? Tössi, wanna wend! sedda nad tewad kül; agga ma pallun mulle nattuke aega anda könneleda, parrast, kui tunned, et se tossi põlle, mis ollen üttelnud,  siis woid omma su lahti tehha ja räkida,  kellest südda täis. Wata, wanna söbber!  kui need linnukessed mitte tarwilissed põlleks olnud, kes weaks neid siis ühhest kohhast  teise? Australiamaal ei olnud neid enne ja rahwa hädda läks ni sureks, et Eüropamaalt  warblast senna widi. Mikspärrast  widi neid senna? Et piddid ussid, mis igga aasta nende wilja-puud mustaks sõid, pude küljest ärranokkima. Ja mis teggi Preisi kunningas Prits, kes ka issigi tark mees olli? Ta andis käsko ja laskis keik warblassed  Potsdami linnas mahha laska; agga aasta pärrast laskis ta teistest linnadest neid jälle senna tua, sest ussid läksid üllekätte ja teggid hirmust kahjo. Warblane ei anna ka wiljale egga marri pudele armo, waid wöttab  ennesele, mis su pärrast tunneb ollewad, agga paljo rohkem noppib ta pude kallal ussa ja södikuid, mis wilja pudele ni hirmust kahjo tewad, ärra, mis ta ennesele ja ta poegele paljo parrem maitfewad, kui wilja ja marja terra. Wingid ja Tseisi gid armastawad ka heamelega wilja terrakessi omma iggapäwaseks  üllespiddamisseks, agga jälle on ussid ja muud södikud nende keige maggusam roog ja keige tarwilissem toidus nende lastele. Otse sesamma luggu on ka lõu kes te ja pöldpüdega, kes ka wilja terrakessi otsiwad, agga ommetige on nende üllem toidus ussid ja muud sellesarnased  lomukessed, mis innimessele waewaks ja kahjuks on. Mönni linno suggu on Jummalast  nenda lodud, et pu-södikute pesssd üllesotsiwad  ja nende munnad ennestele maiusse roaks prugiwad. Igga lind prugib päwas omma üllespiddannsseks nipaljo toidust, kui ta issi raske on, sest woime siis arwata, et nende södikute arru, mis üks lind päwas ärra prügid, mitte wägga weikene põlle ja targemad  innimessed on wälja rehkendanud, et 300 tuhhat sodikut temmale päwa toiduks ärrakullub.  Separrast on Loja arm neid ka ni rohkeste lonud, et lindudel toidust pudust ei saaks ollema. Jssiärranis ellawad keik laulo linnud neist ellukaist, mis innimenne näeb ennesele  kahjuks ollewad; paljo sawad jubba enne ärrakautud, kui innimesse silm neid näeb. Kui sul, wanna söbber, agga aega, siis panne tähhele, kuioa monned linnukesstd jubba talwel  ja ennamiste wasto kewwadid möda pu oksi ümber lendawad ja seal pu punga külges  nokkiwad. Mis nad sealt otsiwad? Ei muud middagi, kui usside ja liblikate pessasid  ja towad sealt nende munnad wälja, enne weel, kui nad ellukaks sawad ja kahjo tehha woiwad. Näeb üks talloinnimenne, kes omma  tarkusstga weel öue wärrawast wälja põlle sanud, nori pu-lehta woi õisi nattuke södud ollewad, siis teeb ta ilmasüta linnukest kohhe süüdlasseks ja ütleb sedda temma tö ollewad; agga seal on ta kaugele töe-teelt körwa läinud, st on ussikeste tö, kedda linnuke keelnud omma  meisterlikko tööd löppetamast. Mis kahjo ussid wilja-pudele tewad, sedda teab Lggaüks, sest et sedda saggedaste omma silmaga näinud. Üks pöllomees ei kauta mitte ükspäinis seläbbi  üht ni üllewägga tarwilisse linno suggu omma pöllude pealt, kui neid tappab, maid paljo ennam seläbbi, kui ta ommad põllud ni laggedaks teeb, et neile pessitamisse asset ei jätta, mis läbbi nad wäggise sunnitud sawad, kaugemale metsadesse pessitamisse kohta otsima  ja põllud jäwad siis lausa södikute wallitsusse  alla. Meie aeal issiarranis, ei salli pöllomees wössadiko wäljal, waid laastab neid ni puhtaks, otse kui õlleks nad habbeme nuaga puhtaks aetud. Mikspärrast sedda tehhakse, on meil kül tuttaw assi. Wannem rahwas ütleb, et puud ja wössadikkud põllul ja jöe kaldal, olla pärris sünnitamisse ja warjo kohhad igga suggu södikule ja hinde pärrised  ello-korterid ja se on ka tõeste tössi; 200