mees on allati, ka siis, kui ta Wenne wasts Krimmi sõas olli, Napoleoni sabbarak ja kõrwapuhhuja  olnud ja on sedda weel praego; käib ennam  Napoleoni, kui Wiktor Emanueli sõrme juhhatuse  järrele. Kui 2 aasta eest minister olli, seadis ta onuna uri ikka Prantsuse mi järrele ning ei teinud enne middagi, kui teada olli sanud, kas assi Parisis Medat ehk kortsus kulmo teggi. Sähhärduse mehhe kätte al ei wõinud siis ka selle aegne Preisi ja Italia sõbrus Austria wasto sedda wilja kanda, mis ta õlleks piddand kandma.  Temma on Prantsuse meleheaks allati Preisi wasto olnud. Preisi kindral Moltke olli terrane söaplani teggia ja Preisi sadik Usedom Italimaal panni Moltke tullust plani Lamarmorale kirja läbbi ette, kust se agga näggi, et assi Prantsuse melepärrast ei wõinud olla, jättis kirja wastamata ja Preisi nõu wõtmata. Lamarmora piddas kirja sallaja  ommas käes, teggi omma tahtmist ja satis Italia  wagge nõnda, et Mintshio jõe äres Austria käest peksa sai, mis mite tarwis ep õlleks olnud, kui ta Preisi nõu õlleks wötnud. Kõik sõatundjad  lõid kässi kokko, agga Lamarmora olli minister ja üllem kindral, temma tahtmine sündis. Soldatid langesid, Italia sai kahjo, agga temma  nahk jäi terweks. Weneetsiamaad õlleks Italia auuga wõinud sada, agga Lamarmora muretses selle eest. et Pärrast häbbiga Prantsuse  armust sedda piddi wastowõtma. Nüüd said Prantsus ja Austria pärrast sõdda weel surema? sõbraks, käisid Salzburgis ja Parisis kous: Preislane olli süüdlane, sest Preislane olli wõitja. Kaks aastat läksid möda, Preislane  kaswas sureks, Luksemburgi ähwardamised,  lõunapoolsete taggakihhutamised ja mõnned  muud kunstid ei aitnud: terwe Saksama heitis ühhe sõa- ja tolliseaduse. alla kokko paggan lass' wõtta! küttipiddo tulleb Winis, Sakslased jooksewad tuhhande wisi senna, söwad, jowad, löwad klasid kokko, hakkawad ühheteise kaela, mis sest peab sama? Austria langeb wimaks jälle nende pole, saab Preisi sõbraks.... mis siis? Ei aita muud, Lama vm ora, lasse nüüd Usedomi kivvi ja Moltke sõaplaan lahti, et Austria näeks, mis mõtted Preisi! enne olnud  , ja ennast wihhastaks, küllap siis must kass teeb ommalt poolt, mis tarwis, et Prant- susele kahjoline sõbrus ei sünniks. Mmdogi M Lamarmora walmis sõnna kuulma, wõttis Italia parlamentis sallakirja taskust ja lugges awwalikult  ette. Teado parrast olli se Preisile pahhanduseks,  agga ka surem parlamenti hulk sai wihhaseks ni laidowäärt Lembo ülle. Lamarmora palk on se, et temma peale kui issama ärraandja peale wadatakse ja temma selleaegset ministri ammetit hakka takse läbbiwatama, kui ka temma sõawae juhhatamist, ja kes teab, kas wissatud kiwwi wimaks ta omma pähhä taggasi ei lange. Agga kuida ööldud, Preisile on ta mailma ees pahhandust teinud. Zlustriast kollab ikka alles küttipiddo kissa zeitungides eddasi. Sedda piddo arwatakse  mitmest eddespiddise aea peale sureks ja tähtsaks ja Austria Sakslased nimmetawad tedda siddemeks, mis neid sure Saksamaga ühte peab sidduma. Suur olli piddo, se on tossi, agga kas nisamma tähtjas, on teine assi. Keiser Prants losep olla isse ka piddomaeas käinud ja kolm pauko märki lasknud. Mmdogi teada, on küttide  tuhhcmded seal nõnda hurra! hõiskanud, et tuul kulama janud. Agga „Pühha issale" on Austria asjad pahhad ja ei sa wist ni pea varranema. Austria ei olle omma parlamendi  seadustega weel ammo ni kaugele läinud, kui Prantsus, Italia w., agga pühha taat on wägga kurri ja piiskoppid wiskawad omma karjatsekirjasi  nago tullelonta rahwa sekka, mis kõik uendust hukkamõistwad mis kurradift ütlewad ollewad.  Mis teeb wallitsus neile? Ei middagi. Sedda ennam nurriseb se jaggo rahwast, mis isse jubba mõistab mõttelda, paawstlaste wasto, ja ihhaldab temma ikket terwelt kaelast mahhawiskada.  Harrimata rahwa hulk ei tea muud, kui kummardades öölda: „Mes meie rummala täme, ent mes awwnstetu paatri ütlewa, saap iks õige ollema. Suur awwo pühha issale, hurra!" Italianraakt. Ni wägga kui paawst ja temma kardinalid nüüd tullewase kontsilimni wasto ennast walmistawad ja omma ilmliko wallitsust Püüdwad jallal hoida, ni nõdrad on selle wallitsuse jallad. Sõamehhed, kes preestrite abbiga mailmast kokko tullewad, jookswab nisamma  ruttu jälle omma teed, kui lippama peaswad.  Kõigest, mis neile olli lubbatud, ei leia nemmad Roma linnas middagi eest. Selle ülle 246