wargsil wisil sia sisse tulnud, waid tedda on kutsutud ja temmal on siin sesamma õigus omma  jutto aeada, mis saksa seitungidel." So, wöi nenda; noh, se waigistas mind jälle ja mõtlesin: imme kül, Paides peab wist lahkem  tule õhk puhhuma ja wahhemürid maddalamad  ollema, kui mönnes muial paitus, kus ..Postimees" mitte saksa tuppa ei julgeks minna. No aitummal, aead ja asjad lähwad ikka selgemaks; se teeb römo. Üks ainus assi olli mul Paides nattuke kentsakas, et torni-kel lõuna aeal 2/2 6 näitas, kus ma päikese  peale watasin ja pead rapputasin, ei teadnud,  kumbas neist ees ehk tagga käis. No wata, Mihkel, olli kül pühhade aeg, agga sedda ma ei ussu purjus ei wöinud kel mitte olla, seks watas ta jo kirriko-tornist wälja; seal piddi wist mönni mu wigga ollema, mis ausad  wannemad kül pea jälle jone peale on seadnud. Tean ka muid paikusi, kus torni-kel mönni kord kassisabba järrele käib ja ommeti purjus ei olle, waid põeb sissekonna többe, agga ei anta tohtrit, ehk antakse, kes omma ammetit ei mõista. Tunni-kelladel on ka, nago saksa-lastel, ustawaid hoidjaid tarwis, muido lähwad raisko. K.: Millal Paidest ärrasöitsid? P.: WLimse pühha hommiko rakkendasin jälle hobbust, jätsin armsaid söbro tännoga Zummalaga, ja pöörsin Pöltsama pole. Ommalt maalt. Pühhade aeal, kui kotto ärra Min, on head sobrad mulle mitto kirja saatnud, mis. kül „Poötimehhe" nimme al kokkotullewad, agga  temma söbradele on kirjutud, ja temma jure agga sepärrast sadetud, et neid luggejate kätte peab murretsema. Sedda ma siin tahhan  tehha ning sedda nende omma sönnadega. WiAaildi makonnast. asja wöib pahhaste prukida.^j „Armas Postimees! Minna luggesin nummer 2. reisi sönnumette otsal ja weel mu numrite sees sedda asja, et kas meie maa rahwale saksakele öppimenne  heaks kita wöi laita 5 Minna arwan. kes sedda heaks prugiwad, neile on se hea kill, agga kedda se uhkeks ja upsakaks' teeb, sellele õlleks  parrem, et ta ei öppiks; sest puhtal on keik puhhas, agga öäl pörab ka head kurjaks. Kui minna kolis käisin, sedda on nüüd jubba 40 aastat  aega, siis ollid meie hulgas ka sekord 3 tallopöja  poega, neist ellab praego üks, ja kaks on siit ilmast arrakutsutud; nende ello käigist tahhaksin nattokest räkida. Essimenne, kellega minna körwo pingi peal istusin, olli ühhe lesse naise poeg, Ka - rel J. nimmi, manna emmakesel wöis mönni hea rubla rahha korjatud ja hoitud olla, ja sowis ommaft  Kaarlist saksa meest tehha, ja sai sedda ka, sest Karel olli saksa rahwa jures korteris ja kostis  ehk sögi peal, ja õppis kele ja mu koli öppimissed  kätte, nenda et ei olnud suurt wiggage, isseärranis olli tal saksa keel wägga selge; parrast  õppis ammeti ja sai selliks ja selle järrel sai ta ühhe weikse mõisa peale kirjotajaks. Noh, nüüd olli Kaarlil jubba hea ello järg käe, ja õlleks wöinud  ikka möe! parremaks sada, nenda et manna emmale õlleks päljo römo ja head wöinud tehha. Agga parrako! Karel hakkas ärrakaddunud poja teed käima, nenda sai siis peage mõisa ammetift lahti, selle järrel tulli nekrudi wötminne ja, et nüüd wannemad ärratundsid, et Kaarlist emma korristajat ja toitjat ei saaks, ei seisnud egga kostnud  kegi ta eest, ja ta piddi nummert mötma ja se langes nenda, et astu minnema; ja et mees priske, terme ja pitka kasssga olli, siis ei olnud wastowötjattel paljo mõtlemist tarwis. Agga mis teeb manna emmake? Ta wöttab rahha liggi ja ostab poja soldati pölwest lahti. Oh sa waene nödder emma! Noh emma-südda on ikka emmasüdda,  eks ta loda ikka meel: ehk mo poeg parrandab  meelt. Agga kust wötta! tühhi lotus olli sul waene emma. Kül õlleks Karel piddand ommeti  nisugguse sure armastusse pärrast üllesärkama  ommast kurjast patto unnest, agga ei ühtegi, temma wist mõtles ommas kerges meles: „Emmal  rahha kül, se ei lõppe wee.l." Nenda tormas peale omma hullutamissega, et mimaks käis kui manna Lätti sant, selleks nimmetas tedda ta wend, kui ma temmalt ta järrel küssisin; sest ta käis ja hulkus ümber möda maad ja linnasid. Agga mis sai waene emma enne surma meel maitseda? Tulli kirriko öppetaja jure ja pällus, et tedda kirriko  - waeste hulka saaks ülleswöetud! Sedda ta sai ka, ehk tal sedda kül ennam kauaks tarwis ei läinud, sest Issand kutsus tedda pea selle järrel ennese jure. Oh sa millets emma, kelle hallid juuksed armsam poeg murrega hauda satis!! Mis on siis Kaarlist sanud? küssid sa. Sönnumed  tullid, et ta ollewa minnema talme Ria tee äre ärrasurnud, külm olla tedda ärrawötnud. Issand hallastago ta waese hinge peale! Kui minna pari aasta eest wiimselt Lemmaga kokko juhtusin, siis ütlesin minnagi temmale: jätta wahhest jo sedda 125