puda ärraweddanud. Keige kangemad meddajad  olnud kahhe Lättüuehhe hobbused: üks weddanud  406 ja teine 379 puda, sepärrast sanud ka essimenne 60 ja teine 40 rubl. aupalka. „Karl ludder Suisleppa wallast, pärrismapiddaja,  sanud omnia priske oina eest 15 rubl. aupalka." Muist asjust, mis Eestirahwas ollekstd näitmissele  winud, ei rägi Ria seitung egga siamaalsed  sõbrade kirjad mitte ennam, jo neid siis ennam ep olle olnud. Ka saksa seitungid isse kaebawad, et pärris tallo lomasi ja asjo liig wähhe näitmissel olnud, ja meie sowime nendega ühhes, et se Lullewa näitmisse aeal parreni  õlleks. Mitmeid on ka wist kullo kartus taggasi  hoidnud. Nenda Paljo siamale sest, mis Ria näitmisses  nähha olnud; millal jälle näitminne saab ollema, ei olle meel selgeste kellegil teada. Ommalt maalt. Tartust. sPeetri-Pailli-laaH ollimeil, oh Mennike, Mägga messine laat! Jubba enne lõunat hakkas mihma mahhamolama ja wolas nago oawarrest keik se päwa künni Poleni öni. Ulitsa rennid jooksid nago kemwadesed ojad ja ladarahwal, kes ulitsa peal piddid seisma, ei olnud hamba al egga kaenla aukus ennam kliima  kohta. Muido olli laat, nago igga aasta, kaunis suur ja lojukse müad naitfid tännawo wägga head heina aega ja saki ootMad. Kust ma sedda tean? Eks sest, et lojuste hinnad lõsnakõrgnssel piddasid. Ostjad süggasid kül kõewataggust, pakkusid mähhem, agga ei tehtud jntto. Naggin lehmi, kelle eest 13 rubl. sündis pakkuda, agga 18 ja 30 knssiti. Mõtlesin: õnneks sel, kel lehma ostmist siin tarwis ep olle. Wannad ellatand lomad ollid kül oddawad, agga kuida iggamees teab, manna on iggas asjas manna. Raske saddo ei lasknud lata ennam kaugemalt ümberwadata. Äõrro makonnast. j Eesti l aulu st. j Meie olleme möuni kord kaebauud uago hiljuti jälle, kui Tarto saksa laulopiddust kõnnelesime  et Eestirahwa seas sedda alles wähhe leida. Sedda panueb nüüd üks Wõrro poolt sõbber immeks ja ütleb: „Agga minna ütlen sulle, armas Postimees, neid on jubba küllalt petud ja saab weelgi petama; agga kes sedda kuleb ehk näeb? Sünnib agga linnas mõnni assi, siis on warsi keigil teada." „Minna tunnen siin meie lähhedal üht walda, kus se kenna pruuk on, et noremad rahwas waiksel õhtul ehk krono pähhil hulgani laulwad, mis wagga kossutaw kulda on. Zcenda sündis Keisri sündinusse päwal, nenda Netlipühhil ja kord weel parrast sedda, ja siin meie pool on nore innimeste laulo, mis mitte aido-raido ei olle, tihti kuulda. Ka meie karjalastel on allati rõmolaulud sees, et igga mehhel illus ja rõmus kuulda on, kui tööd tehhes ehk teed käies sedda kuled. Jah, nenda on asjad meie pool, ja sedda tahtsin sulle kõrwa sisse üttelda." Nenda kõnneleb Wõrro poolt sõbder weel Paljo pikremalt, kui meie siin teme ja tahhad otsego üttelda: „Ärra sa ussu, Postimees, metsa ja maggede Lagga ellad ka weel innimessi, mitte üksi linnas." Se on keik wägga hea ja meil on sest suur hea meel; sellegipärrast peame ütlema: Eestirahwa laulotuudminne ei jookse weel mitte Me ja nende laulopiddnsid kus on need, ja missuggused? Kui ka aitnmmal siin ja seal judda nattuke lauldakse ja sedda asja eddasi aetakse laulopiddudest olleme weel kaunis kaugel, ja need põlle ka maal ni kerged assntada, kus innimessed  ühhest teisest kaugel ellawad. Agga meie püame, ni paljo kui jõud üllatad, aasta aastalt selle aeale lähhemale sada. Sepärrast pallume ikka jälle ni hästi koggokonna- kui kihdelkonna-koolmeistrid,  et ncmmad meile ka lauljaid  kaswataksid ja omma kolilapsi mu trükkitud ja kirzutud kirja kõrwas ka nodikirja luggema oppetaksid. Kolid peawad teggema, et innimenue middagi tead, agga ka, et temma middagi w õib, ja möllcmatte peale on harrimist ja harjutaunst tarwis. Eestirahwas laulab hea melega, se on Lossi; agga mõistad ülleültse weel wähhe laulda, se on ka tossi. Kiikan di makonnaft. astus 24 peale: „Liggimesse kaebdus Ka siin peame ütlema: mis ühhele õige, on teisele parras.  Meie olleme kuulnud, kuida üks koolmeistride  peale kaebas, kuulgem nüüd ka, kuida 233