lapsi warrastawad, ning parrast nende eest suurt hinda wöttawad, kui wannemad neid tahtwad taggasi sada; sedda arwawad nemmad omma iggapäwaseks tööks! UztstriKUWÄlt ei olle ka suurt head kuulda;  kui sea! ka just sesuggused asjad ei sünni, kui Jtaliamaal, siiski on nad pahhad ja ühhe rigi wallitsejale, kellel jubba muivogi murret küllalt, rasked kanda; seal pudub paljo üyhendust ja rahho, mis ommetige se pea assi ühhes rikis peaks ollema; sest mis panneb paljo päid ühhe kübbara alla? Rahho! Mis teeb üht suurt rahwast ühheks rahwaks? Ühhendus!  - ja neist on seal pudus. Teine assi, mis sealatse rigi wallitsussel tülliks, on suur rahha pudus; agga kas ükspäinis rahha pudus? ei! waid ka meeste pudus, sest södda olla möllemad nenda ärra raisanud, et rigi asjad lonkama jänud, wöttab head aega, enne kui jälle rammusamaks saab. Sealt se tulleb siis, et ennast körwal peab hoidma. Kus teised omma taadrid loewad ja mehhi rodo seadwad, peab temma waggusi seisma ja omma hawade järrele watama, mis wimases sõas sanud, et need mäddanema ei hakka. Nenda on waese innimesse lood siin ma peal! Inglismaalt. Sealt seitungid könnelewad  ka omma wanna muhkudest jälle eddasi, peawad ueste wallutama hakkama, mispärrast siis tohtre abbi tarwis nõuda. Könnelesime kord, et Jri ma mässajad rahhule jänud, ning politsei jälle hingata sanud; agga nüüd olla se wanna többi jälle likuma hakkanud, mis politseit pessast wälja kutsunud. Olla ka imme nobbe olnud, otse kui kas irisi püüdmas,  sanud mönned jamsiad kätte ja pannud lukku tahha, kus neil aega kül olla järrel mottelda, mis nad teinud. Immeks on panna: hakkab üks rahwas kord mässama, siis ei tahha se ennam kuidagi waggusi jäda, ehk nad kül selgeste ärranäwad, et nende nöu middagi ei maksa. Se aastased ilmad on, kuida meie jubba siin näeme, wagga tormised, agga ommetige ei olle need tormid meie jures ni wallidad ja rasked, kuida nad Põhja merres peawad ollema.  Seitungid könnelewad jälle suurdest õnnetustest, mis hirmsad tormid mödäläinud paiwil Inglis- ja Jrima randas olla tiinud. Sealt kaevatakse, et jälle wägga paljo taewo olla randa läinud ja innimessed suurdest laenetest  merre hauda maetud sanud, kelle ommaksed  neid leinawad! Mehhikomaalt. Keiser Makstmitian, kellel nöu olli Mehhiko kroni ja troni mahha jätta, läks rahwa sowimisse peale jälle taggasi,  et sedda kibbedad kroni meel kanda ja nimmelt on ta sedda sureks üllekohtuks piddanud,  sedda rahwast ühhel aeal waeseks lapsektz jätta, kus mitmest küljest paksud mürristamisft pilwed p oli tika taewas selle rigi ülle tõusmas:  sanud rahwast sure römo öiskamissega  wastowoetud. Ta ei olla kül weel Mehhiko  pea-linnas, agga mis sest wigga, kässud a juhhatussed woiwad ka ühhest teisest kohhast wälja minna ja sedda õiendada, mis köwwer ja sedda tassaseks tehha, mis mätlinne. ' — Tummade koli heaks on andnudL H. K. 2 rubla. Kes weel anda tahhab, selle andid olleme igga aeal tännoga wastowötmas. Römus andja on Jummala  mele parrast. Kirjawastussed. K. F., H. Tahhame ni paljo, kui ial woimalik, Teie tahtmist täita. Agga egga seal se ainum koht põlle olnud kus uenda wallitsetud. K. T., P. Teie kirjale ei leidnud meie tänna rumi, piddi wasto meie tahtmist mahha jäma. On kellegil hammas  haige, se katsko weel nattuke kannatada. M. P., Kutais. Olleme kohhe Teie tahtmisse jürrele tallitanud. Agga et numred mitte iggakord õigel aeal senna ei tulle, põlle mitte meie sü; siit Läyhäwad nad kohhe minnema.  H. R., A. Arwate Teie sedda omma walla kohta, siis tehke, mis Teie teggematta ei woi jätta. On ka seal Maldas  sesuggune luggu sündinud, siis olleme rõõmsad, et trehwanud olleme ja omma nori wendi ning öddesid tele juhhatanud, kuida eddespiddi ses asjas peawad teggema. Peale selle ei tunne meie sedda seadust, kus se seisab, et ommast kirjutamissest ka ühhe walla wannemale otsust peame andma. Seks on meil isse wallitsejad ja üllemad, kelle käsko peame kuulma. ?. Th. L., T. Tänname süddamest, et jälle meie peale ollete möttelnud; piddi agga, et hilja kätte saime, tullewa korraks jäma. 23 Verantworllicher Redacteur: C. F. Lorenzsonn. Von der Censur gestattet. Pernau, den 17. Januar 1867.