tige wimist aega, pawa egga tundi ei tea lummala inglidki taewas, siis sesuggune Jummala  pilkaja ja Temma sönna rojastaja, kes agga kurratile karja korjab, siis se peab sedda teadma?! Ja siiski jooksewad ni paljo temma järrele! Tänno Jummalale, on meie sillakohhus sedda rebbast, 9. selle ku päwal, kinni püüdnud  ja puri pannud, ning nenda temma walle öppetussele üht müri ette teinud, et kegi ta liggi ei sa! Lihwlandimaalt. sßohkem sündinud  kui Se on jubba wanna tuttaw assi, et igga aasta rohkem sünnLwad, kui surrewad, ehk siis peab jubba üks issiärralik  többi rahwa seas ollema, kui surnute arru sündinute arru liggi jõuab, ehk ülle lähhäb.  Mitawi latti seitungist loeme, et Adseli kihhelkonnas, Lihwlandimaal, kus mitte rohkem  kui 6999 hinge 1834 aastast künni 1851 aastani 942 innimest ennam sündinud, kui surnud ja 1852 aastast künni 1864 aastani 896 innimest ennam sündinud kui surnud. 1862 aastast künni 1864 aastani olla 364 rohkem sündinud, kui surnud. Se on siis 39 aasta sees 1755 innimest ennam sündinud,  kui surnud. Üllepea on Lihwlandimaal 8 prausti-konda: Perno, Wörro, Tarto, Willandi,  Walga, Wolmeri, Wönno ja Ria ning nende makondades on aastal 1864 sündinud 24,999 last ja surnud 13,384 innimest; 11,615 on siis ennam sündinud kui surnud. Wägga armas õlleks, kui seitungid meile tooks, kui paljo ülle keige Lihwlandima rahwa  arru nende wimaste kolmekümne aasta sees suremaks kaswanud. Surnutest arwatakse  üks kolmandik zaggo lapsed ollewad, mis weel aastased polnud, kui surnud. Kust se tulleb, et ni paljo lapsi ni norelt surrewad? Sedda ei prügi meie kaugelt otsida, egga põlle se ka raske mõista, waid sedda woime otse peo pessast nähha: tulleb keik sandist ello-tubbadest  ja ka sest, et tallorahwas omma laste haiguse parrast hirmus holimata, egga koggoniste  öppetud tohtre waid monne wanna nõia ehk lausuja külla eide jure jooksewad, ning neid ennam kui öppetud tohtert ussuwad. Se on üks ilma parrandamatta haaw mis Eestirahwas ommas põues kannab: wallet ussuwad  nad ennam, kui töt. Teine assi, mis nende jures kui wanna happu taigen kinni, on se, et wannad rummalad ja öppetamatta naesed mannaks eideks käiwad, kes muust midgagi  ei tea, kui, et ku tõuseb ja jälle loja lähhäb. Sest tulleb siis, et ni paljo naesi tuhhu-wodisse surrewad ja ni arruto paljo lapsi jubba enne aastat siit ilmast lähhäwad. Lodame, et assi siis saab parranema, kui Eestirahwas  teo orjusest lahti saab ja kolid rohkem  wilja hakkawad kandma, siis ka keik wanna  rummalus ja ebbausk ehk mis weel selle sarnatsed, sawad kadduma ja üks uus tark ja mõistlik rahwas Eesti kue al kõndima. Sedda sowime süddamest! Peterburgist. sKeisreHerra Meie Balti kubbermangudest ollid ka monned  herrad Suurwürsti aujärje pärria mattusel,  nago teiste nimmel, ja ollid enne mattust  keiserlikke lossi Keisre Herra jure läinud,  temmale tunnistama, kui wägga keik üllamad  Balti kubbermangudes Keisre Herra ja Proua leinast ja kurwastussest ossa wötwad.  Keisre Herra olli neile walges salis  wasto tulnud ning Suurwürst aujärje pärria  ta körwas. Kui kesket sali olli sanud, piddanud ta sedda konnet: ..Ma ollen teid, mo herrad, nähha sowinud ning teile ennese ja Keisre Proua nimmel meie süddamelikko tänno, teie ossawötmisse eest, meie surest kurwastussest,  omma suga tunnistada. Se on meile ainumaks troostiks, et olleme näinud, kuida allamad ja üllemad rigi allamad ühhe tassa meie leina wallust ossa wötwad. Sest ühhendussest tulleb meie tuggewus ja ni kaua kui se kestab, põlle meil middagi karta,  ei wäljast egga seest poolt rigi piri. Meie onnis poeg on, kui ta aastal 1863, Wenne riki läbbi reisis ja otse sel aeal, kui mässaminne hakkas, omma silmaga keige Wennerigi allamatte  ühhendust näinud; peaks se ka ikka nenda  jäma! Ma pallun teid, mo herrad, heitke omma lotust mo praeguse pärria siin näi- 194