Eesti Postimees ehk Näddalaleht M <BK4. Tartus, 18. Nowembril. -«Kma- ja linnarahvale. Essimenne aasta. Ses lehhes seisab; Hullo koerde haigussest. Ommalt maalt. Pärrismade ostmissest. -- Pakkikandjad ehk mu aszaaeajad. -- Tallinnast. Kurama kolidest. -- Lutterusse usso üllcm abbikassa- Ministre kask. Andekorjajad.  Sinna ei pea mitte wolletama. Wöeralt maalt. Sleswig-Holsteinimaalt. Preisimaalt.  Austriamaalt.  Italiamaalt. Inglismaalt. Dammaalt. Monnesuggused sönnumed. Liig jominne. Wangi kaebdus. Peasnud laps ja körwalops. Testament. Kauba sönnumed. Kirjawasrussed. Teadaandmissed ja kulutamissed. Hullo koerde haigussest. Wlgo terwe, tohter wõttab pcakõnne kõmielemist tänua jälle ennese peale ning ma wõm senni kaua pipo tõmbada, luggejatega Pealt kuulda ja ka tähhele pauua; sest hullo koera kimpo wõime ello sees, kui õunctusseks antakse, iggaüks juhtuda. „Mödalaiuud päilvil" ütleb tohter ?,on hullo koerdest uieie pool jälle juttu olnud mng on karta, et ka mnimessed muial paikus sellega hirmutud ja kohhutud sawad, siis arwame  sedda rahwa kassuks ollewad, kui silmahaigust  nattuke seisma jättame ja hirmsast hullo haigussest kõnneleme. Peaks eddespiddi (mis kü! kcgi ei sowi) mõnni mu külgehakkaja haigus rahwa sekka tullema, siis tahhame ka sest jälle kõnneleda, sest et rahwas igga kord sedda koormat  keige raskemaks peab, mis praego selgas kanda on. Eest otsa jääb agga silmahaigus meile peaasjaks ja muid wyttame nenda ajoti wahhele. „Küssime uüüd, kust tuntakse sedda, et koer hul on? Jun im es te jmes õlleks selle peale kergem kosta, sest neile sunnib se hullo loma haunnustamisse ehk muul uusi! külgehakkamisse läbbi, jainnimennemZib räkida, aggakuida tuntakse koerast? Lühhidalt peame sette peale nenda kostma:  Km koeral hullo joon sees ehk hullo haigus kulges on, siis on temmal need märgid kulges: ta näitab kurb ja urrisew ollewad, poeb warjnle, ilma et maggaks, lasseb kõrwad lonti ja sabba sorgo ning sööb ja joob wähhe. On ta 3 ehk 4 Päwa nenda ellanud, siis tulleb pärris hullo haigus" wälja, kus tal silmad peas keerlewad ja punnased on ning (isseärrauis sui aeal) keel suust wälja rippub, su wahhutab, hea! röggiseb ja koer keik, mis tal ette tulleb, õlleks se ka raud kang, hammastega kissub; et ta sel tujul teisi koeri, innimessi ja muid lome kissub, kes temmale ette juhtuwad, et hullust peast eddasi ei sa minna, on muidogo teada; ka hoiab lemma  mee eest ja põllastab keik, mis mee karma näitab ollewad. Wimaks tullewad temmale krambid,  saab ristluist alwatud ja surreb siis Marsi äkkiste ärra. „On nliud mõuned neist märgidest koera