Temma söamehhed ollid sellega aMwo harjunud,  keik wibimatta ttggema ja heaks piddama,  mis ta käskis; agga kui ta silmalt selle laewa peale käskis sõuda, kus peal merrerööwlite  peaperremees isse olli, wangutasid nad ommeti pead ja mõtlesid: „hul otsib isse pärrane silmadega surma ehk kätte- ja jallaraudo!"  Merreröwel issegi ei teadnud, mis ta sest piddi arwama, kui ohwrit ni otsimatta näggi suhho jookswad, agga wöttis tedda ommeti  lahkeste waöto. Prantsus ei wiitnud paljo aega, waid ütles  marsi, et Rüteli laew nüüd temma pärralt  ning keik mehhed temma mängid piddid ollema. kül omma õigust wasto, räkis pattust, öigussest, Zummala kohtust Prantsus hirwitas, ütles: „sedda ennemuistest jutto tean ma jubba ammo, agga nüüd rä  gime sest, et keige omma laewaga minno parralt  õlled." „No minnogi parrast, ütles Rütel ilma hirmota, minno süüd ei olle; katsu sinna, kuida  omma töga walmis saad." Prantsus naeris ka selle peale ja küssis: „On sul jänno, kaptein?" Rütel watas julgeste ta otsa ja kostis: ~Zah on; agga wangile antakse wet ja pri mehhele jodawat wina. Ollen ma sinno wang, siis anna mulle wet; tunned sa agga, et se sulle häbbiks ja teutusseks õlleks, sedda meest wangiks tehha, kes isse ilma kutsumatta sulle wöeraks tulleb, siis anna mulle wina (jodawat)!" Prantsus panni immeks. Nisuggust meest ep olnud ta weel näinud. Ta süddames loid kord parremad mõtted likuma ning ta hüdis: ..Toge mo sõbrale jodawat wina, agga keige parremat Warsi todi puddel ja klasid wälja ja Rütel istusid lauda sõbrust joma. Se olli immelikkum kui imme. Parrast ütles Rütel:  „Same ehk eddespiddi weel kokko, siis ma lodan, et sinna esmalt minno laewa peale tulled!" Prantsus lubbas ja nemmad lahkusid kui sõbrad ja Rütel wöis rahhoga omma teed minna. Ta olli nago lammas hundi suust peasnud. Mis läbbi? Üksi selle läbbi, et tal pea ja südda oige kohha peal seisid. V. Sel aea! kui Inglismaal üks mees, nimmega  Kromwel, wallitsemas, olli, kellest ..Sönnumetojas" mitte paljo head ei könnelda, teggi se üht laewasöido seadust, mis Hollandimale  sureks kahjuks tulli. Selle seadusse järvele ei tohtinud kegi woeras mu kaubaga Znglisma saddamasse tulla, kui sellega, mis ta omma kotto töi, muido wöeti laew ja kaup ilma hinnata käest ärra. Se pahhandas paljo teisi ning isseärranis Hollandimehhi. Mönni aeg nurrisesid ja kannatasid, agga pea loppis nende kannatus ja södda olli lahti. Inglased ollid merrewäes tuggewamad, sedda  ei wöinud salgada, sest nad wötsid keik Hollandi laewad ärra, mis heringa püüdmisse peale ollid wäljaläinud. Se haaw wallutas wägga kibbedaste ja teggi neid tulli wihhaseks. Hädda aeab jännest hammustama, ja Hollandimehhed  ep olnud mitte jännesed. Omma wimast rammo kokks wöttes, ehhitasid  nemmad hulga söalaewa ja Rütel pandi nende admiraliks. Sellepärrast pahhandasid Inglased ja tullid 26. Augusti! 1652 neid koddootsima. Hollandi merrewäggi olli paljo nõrgem. Jgga mu innimenne õlleks kartma lönud, agga Rütel mitte. Suredtükkid hakkasid  mürristama ja nende seas kollas Rüteli heal käsko andes ja öppetades, ja lahhengi ots olli se, et wäetim wäggewama peale wöimust sai ja tuggewam tuhhat hawaga piddi pöggenema  ja woito Hollandimeeste kätte jätma. Pärrast lahhengit tullid keik ta söaüllemad admirali laewa peale kokko, kiitsid ja tännasid  tedda tuhhat öiskamissega! Seal panni Rütel käed risti ja poris silmad taewa pole, ööldes: „Ei mitte mulle, ei mitte teile, waid Ju mm alale peab issama kitus ja tänno sama?  Meie waenlased ollid paljo tuggewamad, agga Jummal on aitnud, sepärrast temmale üksi au!" Selle peale tulli öppetaja tännopalwet piddama ja admiral olli essimenne, kes põlweli  mahha langes, mis teised järvele teggid. Mati ütles temma: ..Pärris wöitjad lahhen- 338