raske jure jada. Kabja lomi olli kaunis rohkeste ja mönned nende seas, kes wannadusse  polest jubba mönne aasta ellanud, kaunis  oddawad. Woite arwata, kui terwe hobbune ta ninna otsast hänna otsani kaks rubla wiis koppikat maksis, siis woite ka sedda arwata, et se üks lomake on, kellega igga pääw Parisi näitusse peale woib minna, sest egga teistel seal sesuggust ei õlle. Sea porsad nutsid leina pissaraid, et neid pärris orjaks ärramüdi ja piddid mönned neist kaunis kaugele minnema. Hannedel ei teinud se pääw ka suurt römu, üks hüdis siit, teine sealt halledast omma wenda takka järrele. Et nende wiimne pääw ennam kaugel põlle, sepärrast teggi lahkuminne suurt kurwastust,  sest se olli jo wiimne näggeminne ühte teist. Joobnud innimeste arro ei jõudnud  kegi luggeda. Noa aeal olli üks neljandik  ossa mehhi joobnud, agga meie ladal wist kolm neljandiko. Sedda parrandago Jummal! Pernomaalt. sAusad wallawallit- Söbber kirjutab meile kenna nalja ausaist walla kohtomeestest: —. ..Mönne näddala eest taggast konnelesid sa ommas lehtes, et eddespiddi wallad  omma kohto asjad isse peawad tallitama, mis wägga armas kuulda olli. Et agga siis möistlikko mehhi tarwis, kes sedda wallitsust omma öllade peale wötwad, on muidogi teada  ja neist saab tõeste suur pudus ollema. Agga kule, mis ma sulle tänna meie walla kohtomeestest tahtsin könneleda. Nad peawad kül keige walla rahwale eesmärgiks hea pole, agga mitte pahha pole ollema ja kuida nad õnnetusse sisse sattunud. Mönne näddala eest piddas O walla  kohhus omma kohto päwa, kus mõnda köwwerad ja sarwilist teggo piddid sirgeks ja otseks tagguma; pärrast, kui selle töga walmis  ollid, läksid nihästi kohtomehhed kui kohtolissed  seltsis w'a ..Weske" körtsipappat terre- Lama, kes ka wanno söbro laskeste wasto wöttis. Mis seal rägiti, ehk mis seal ette juhtus, põlle meil tarwis teada, sest on kül, et teame neid öhto wässind ühhest ärralah- kuwad ja koeo minnewad; jallad põlle tahtnud sönna kuulda, egga kehhasid ennam omma kukki! kanda; kaks kohtomeest läksid siis põhja pole. Need möllemad, kes põhja pole läinud, põlle kaugele sanud, möttelnud ennast ilma asjata ruttawad, sada jo aegsaste kül koeo, kui teise hommiko lähwad  heitnud  metsa nattukest puhkama. Teisel hommikul,  kui üllesärkanud, olla ühhel ja teisel 50 rubla ja möllematte kohto rahhad, mis rindas kandwad», ärrawarrastud. Ka põlle se kohtomees, kes lõuna pole läinud, wargatest putumatta jänud, leidnud teisel hommikul  ennesel 30 rubla taskust ärrajookönud ollewad. Eks põlle kennad kohtomehhed ja walla asjade tallitajad? Kas peaksid kül sesuggused,  kui nad jälle sawad wallitsetud, wallawannemiks  kõlbama? Kas möistawad sesuggused  walla asjo nenda tallitada, kuida kord ja kohhus? On need ka kellegi kohtomehhed, kes kani medi ennast täis lakkuwad ja siis maast egga ilmast middagi ei tea? Oh sa willets wald, kellel sesuggused tallitajad, kes ninna ni süggawasse topsi põhja toppiwad, et pärrast ennam ei tea, kuhhu lähwad ehk kuhhu jäwad! Et iggas kohtas sesuggused põlle, selle eest andkem Jummalale tänno!" g jMalle Meie aastad lähwad igga aastaga wannemaks, agga kas rahwas ka parremaks, se on jälle koggoniste issi assi. Meie loeme praego i 866 aasta pärrast Kristusse sündimist, kus ommetige keik asjad pikka sammudega eddasi läinud ja siiski peame weel asjo kuulma, mis meie aeal sünniwad  ja karwa wäärt parremad põlle, kui aastal 1766. —Walle tunnistus rahwa suus põlle kellegi wöegas assi, waid sedda tulleb alles iggapääw ette; olgo perremees woi pobbelik,  sullane woi wabbat innimenne, kegi panne sedda pattuks, wallet omma suust wälja aeada. Söbber kirjutab meile wargussest ja walle tunnistussest nenda: T. mõisa rehhepap olli mõisa rehhest nattuke  warrastanud ja sest olli mõisa herra teadust  sanud, ning rehhepappi maea sai läbbi otsitud ja otsides leiti toa pealt õlge alt kolm 339