Wöeralt maalt. Preifimaalt kulutakse ikka weel, kurda Polakad Palakatele ülle raja appi töttawad ja söariisto sallaja püüdwad senna sata, mis agga sallaja wälja tulleb ning saatjad ja võtjad  jäwad ommast ilma. Jtaliamaalt kirjutakse suurdest tormidest  ja raske wihmasaddudest, mis seal paljo kahjo teinud, issearramis põhja pool Ztaliamaal Sardinia rikis. Sured kaljotükkid  wereda mäggedelt mahha, ja lõhkuda maeasid ja aedo; wessi olla mitmes paikus nenda orrud ülle katnud, et aead ja wiljawaljad  rikkunud, innimessi ja ellajaid upputanud.  Prantsusfemaal, kuida üllemal nimmetud,  löggistakse moeka pusa peal ja odatakse wenne wastust. Targemad innimessed arwawad,  et Napoleon pahha munnade peal audub  ja kegi ei tea ette, mis sealt walja tulleb.  Prantsusse seitungid maenitsewad ka Inglasi nattuke ennam tehha, kui palja sulle otsaga Põlakaid awwitada. Sealt on nähha, et Prantsus ilma Inglaseta mitte ei julge tülli tõsta. Inglismaal on ka neid küllalt, kes Prantsusse  laulo järrele laulwad, agga ka neid, kes teadwad, et rahho kgswatab, södda kautab. Mönned seitungid ütlewad kül: .Fui Wennema  järrele ei anna, tulleb södda"; agga kes õlleks ni rummal, mitte arro sama, mis sähhärdune  ähwardus tähhendab? Et söast kergem  on räkida, kui södda piddada, teadwad Inglased nisamma, kui muud innimessed. Praego. on neil ka suur küllalinne: Preisi kunninga proua on omma sare lango watama  läinud. Jutto jätkud. Tolgo Mats, minna ei tea, mis ta olli teinud, seisis kohto eest ja piddi wastust andma. Kohtowannem: Mis so nimme ja kui wanna? Mats: Et sa nä hullo: teadis mind sia kutsuda ja ei tea nüüd, mis mo nimme on. Teised nimmetawad mind „Mats Tolks", mo õnnis Tio enne koddo hüdis mind „Kölks", mönni kord ka Lonks." K.: Kui wanna sa õlled? M.: Egga mea tea. Kui suruke ma ollin,  kui ma alles pissuke ollin. Kui Tio tanno alla sain, olli mul jubba habbe suus; sedda ma mälletan selgeste; millal ma mähkmes  sain, se on purruks unnund. K.: Lurjus, ütle kui wanna sa õlled? M.: Kas kohhus ued nimmed annab? Kui wanna? No mis isse minnust arwate?  Waatke m o peale! K.: Siin ei arwata egga wadata keddagit,  waid siin pead wastust andma, kui sind küssitakse. M.: So! Noh, siis ei arwa ma Teitest  ka middagit egga wata Teie peale. K. : Pea omma lobbasu! Kas õlled jubba enne kohto ees olnud? Millal wimaks kirrikus  käinud? M.: Kohto ees ollen ma küllalt olnud 11 aastat igga öhto ja jutlust ollen ma küllalt kuulnud; agga kirriko minna —no mata, kust meiesuggune sedda aega wöttab? K.: Tühhi lörri! Kohtus ei käida mitte öhto, meel wähhem 1? aastat igga öhto, ja jutlust ei kuulda muial, kui kirnkus. M.: Mikspärrast kohhus mind wallelikkuks teeb? Eks ma 11 aastat naesemees ei olnud?  Eks mo õnnis Tio kohhut mõista ja jutlust piddada ei mõistnud? Olli esstmenne terraw naene. Mis ma ennam kohto ette ehk kirriko otsisin, kui sedda kotto leidsin? Nüüd ollen aastat kaks jubba puhkanud, kuid tänna piddin jälle ette astuma. K.: Kule, kas sa joobnud õlled? M.: Enne mõis sedda kül saggedam juhtuda,  et innimessel keel kangeks ja jallad nõdraks  jäid, mis mo önnist külliluud kohhut mõistma ja jutlust teggema aeas; agga nüüd, kus sa winatilka nago aptegi rohto pead ostma,  wöib innimenne tarkusse parrast üsna rummalaks jada. K.: On sul kellegiga wölgo? 299