ott wlssad parrauema. Nõnda ka Lühhi ebbausk meie rahwa seas; mis agga jälle neste tunnistab, et koliõppetuse töös tüttarlaste õppews ei tohhi holetuse sisse jada. Ebbausko on igga rahwa seas leida, ja midda harrimatam rahwas, sedda ennam ebbausko, uago harrimata põllo peal umbrohto; agga mõnni kord ja m õnn es kohhas tulleb assi koggoni torelt ja jämmedalt silma ette, nago meil mõnne päwa eest, kus pissuänd üsna käppoga katsuda maeasse todi. Kül õlleks jubba aeg, et ui püsti rummalaid meie rahwa seas ennam ei peaks leitama, kes ni ülleliga suurt jõlledust weel ussuwad ja tewad, ommeti ei õlle need wannad jõlleduse muhhud weel mitte kaddunud. Kuida ööldud, mõnne päwa eest Lodi meile pissuänd l puuk ehk rat) maeasse, mis lõikajad Jama mõisa põllult rukkist ollid leidnud. Mis narrid pissnännast mõtlewad, ütlewad  ja ussuwad, on tuttaw assi: peab neile warra kätte kandma; kust wõtma? sedda ei tea kegi, ja need weel kõige wähhem, kes ni tewad, kui teaksid nemmad middagi, se on, pessemata ja harrimata wannamorid. Agga mis riistapn  siis leitud pissuänd on? Ni mitmest tühjast kaltsudest ja nartsudest, luakontsudest, äkkipulgadest, toidokausidest, kedrawardest, wiisk» raeakatest ja kes teab kellest kõik kokkomässitud kolmeaastase tüttarlapse surune wäntsakas, kel käed ja jallad ka külge tehtud, muidogi ui willetsast,  kui teggia on mõistnud. Se inneto lühhi assi piddi nüüd rummala jummal ja õnnetoja  ollema! Üsna häbbi on ni sure rmnmatuse  peale wadates. Ahwrika Neegride ja Australia  Papuade jures, kes ial parremat ep õlle kuulnud egga näinud, seal saaks sest ehk weel arro; agga Eüropamaal, ristitud innimeste seas, EisLirahwa hulkas ja Tarto linna jures se hul on liig hull .... Agga pissuänd peab jo lendaw loom ollema,  kes onuna koormaga kattükse - hungast sisse käib, kuida ta siis Jama mõisa rukkisse maggama  janud? Temma olnud seal alles nago andumata muuna pessas, mis weel isse lennata ei jõua. Sit pask ei lenda kül ialge, agga wannad naesed üttelda nõnda: Kes pissuända walmistab, peab kolm neljapäwa õhtut kolme tee arrude peal kolm tilka werd nimmetsesõrme otsast  onuna kokkomässitud wäntsaka peale tilgu- tama, siis weel kolm kord tullerauast ja kiwwist säddemid lemma Peale raiuma, siis tõusta lendo ja hakkata omma perremehhele warra kokko kandma.  Kas lõssi? Sulla walle!  Nummalus  teeb, rummalus ussub ja rummalus lodab sest õnne. Ni häbbcmata, jnmmalakartmata rummalus peaks agga, kui innimesed wähhegi omma mõistust ja wiis meelt kokkowõttaksid, ammo meie kelkelt kaddund ollema. Põlle meile mitte anuks, maid häbbiks, nago kõik muudki ebbatembud. „Aeg aealt tullewad aastad,  kus heinamaad wähhe kandwad, põllopõhk Maldab ja perremees murrega talwet näeb tullewad,  siis peab ning wõib mets awwitada. „Kuida toud wäljanäitwad, ahwardab Länemerre  kubbermangudele tännawo msuggune aasta kätte tullema. „Meie tahhame sepärrast lehtpõhho polest mõnni sõnna kõnnelda, mis lojuksepiddajad wõiwad  tahhele panna. „Kõik meie maealomad, kes metsa ja wäljarohhust  ja põhhust ellawad, söwad hea melega wärskid pulehta ja kaswusid, ehk kiil üht seltsi ennam kui teist. Wärsked, nored pude kaswud on weistele wägga mokkaparrast ja seks wägga toidetaw põhk. Temma toido wägge lähhäb wasto süggiset ikka wähhemaks. Nored, mähhased pukaswud  on ka komadele wäggewat rammo andma.  Nõndasamma on ka kuiwatud lehtpvhhoga, mis kaswo aeal lõigatud ja kuiwatud; sest mahhapuddenend  lehta ei sö lomad mitte ennam. „Varrakult kuiwatud lehtpõhk annab kül N'ähhem walja, agga on parrem. „Põhhosöjad lomad harjuwad pea lehtpõhko söma ja se on neil hea, agga üsna lehtpõhho warrale neid jätta ja kõigile üht ja seddasamma lehtpõhko anda, ei olle ka hea. „Kitsed on lodud puoksade ja lehtpõhhosöjad, nemmad armastawad sedda röga kõigest ennam ja neid wõib sellega üksi üllespiddada, ilma et nende pima and sepärrast wähheneks. „Lambad, kuida teame, söwad hea melega pulehta torelt, seal jures kossuwad, nad priskeste, et neid ka põhhopudulisel aeal ennamist lehtpõhhoga  wöiks üllespiddada, kui mitte karta ei õlleks, et lambakarri seal mõnd haigust saab. Lehtpõhk 236