menne ni rutto kurbdusest römo sisse wöib hüppava, kui- Nastasia sel silmapilgul. Ni pea kui ta sedda kulis, õlleks ta römo ja tänno parrast mo jalla pöhja alla puggenud' ehk laest wälja hüppanud. „Sinna heldekenne"  ütles temma, „kas minna pean neid illusid  rivid kandma, öige igga pä kandma?" Ta langes mo jalge ette mahha ja ei teadnud  ennam, mil wisil piddi tännama. Keik hirm ja kurbdus olli nago ärrapühhitud ja lapselik rööm tüdruko näo peale wälja wallatud.  Nüüd hakkas Nastasia omma tenistust peale ja ma pean tunnistama, et mu! na!- ' jalt enne üht tüdrukut põlle olnud, kes lemma  sarnane olli. Zggas asjas mõistlik ja usstn, läks ta mulle pääw päwalt armsamaks. Wälja ei pallunud ta ennam, kui igga kahhe näddala takka pari tunni peale, omma noort herrat watama minna, kes kui poisike Peterburgis  kolis käis. . Se olli jo temma eddespiddine  pärris perremees, ühhel pühhapäwal,  kui ta jälle ennast wälja minnema walmistas,  tullin minna koggematta peale, kui ta just üht pissukest nusutikut kokkoflddus ja minno eest püdis ärrapetta, ja isse nago kenud  wähk ärrapunnetas. „Mis sul seal on?" küssisin minna: „näita mulle ka?" —Ja mis ma seal pakki sees nüüd leidsin? Igga tükkikest suhkurt ja koki, mis ta minno käest kahhe näddala sees omma kohwi jure sanud, olli ta sure holega üllewel hoidnud, et omma  nore herrale wöis wia. „Mikspärrast sa sedda teed?" küssisin minna. „Armastad sa omma noort herrat nenda, et omma suud ilma jättad ja temmale hoiad? - „Ei, sedda kü! just mitte," kostis waene pärrisümmardaja,  „agga se on minno kohhus, sest ma ollen pärris-innimenne ja lodan, ehk talletab  pärrast sedda ka mele, et ma Peterburis  temma peale ollen möttelnud, ja on ehk sus meie wasto nattuke heldem, kui ta emma nüüd on, kelle kässi raskest omma pärris-innimeste  peal seisab." „Jummal olgo tännatud,"  löppetas krahwi proua, meie armoiisse  ja talli Keisri Herra wiimsest troni sadik, põlle neil önnelikko. innimestel bisuggust hjrmo mitte ennam tarwis. Ehk meie kü! töe auukö ei tohhi tunnistamatta jätta, et sure Hulga pärrisrahwal ka endises pölwes mitte wigga ei olnud, sest et neid innimeste  wifll peti; siiski: prius on prius, sedda ei wöi ükski salgada, ja wähhe on neid. lindusi, kes omma wangipölwe puri sees ennam  armastawad, kui priust halja oksa peal. Tahhab siis mönni kulutada, et rahwas omma  pärrispölwe taggakahhetseb, se otstgo ommale kuuljaid, kes sedda ussüwad. Meie keik ütleme süddamest: „Ellago meie kallis Keiser Aleksander 11. kes ommale üht mNestusse-sammast on seisma pannud, mis senni kui Wenne riik seisab, ükski ennam ümber  ei lükka. 23 miljoni innimeste juttad on 19. Webruaril Temma armo läbbi kaelast langenud, sest sawad keik tullewa pölwe rahwas  kiitma ja tannama!" Sönnumed ommalt maalt. Pernnst. Omma auustud Keisri Proua nimmepäwa otteme minnewa laupääw  piddanud ja olli iggas kirrikus Jummalatenistus  ning jaärmargi podide uksed kinni; sest neljapääw hellistadi meie saksalaat ehk jäarmark sisse. Tullerva kord ennam. Peterburgist. Uest nekrudi seadussest,  mis nüüd hiljuti wälja tulli, tahhame  eddespiddi pitkemalt könneleda; se kord agga lühhidelt sest, kuida selle seädusse järvele  nore meestele, kes selle wannadusse sees on, passid antakse, kui neid tahtwad wäljawötta.  1. Nore meestele, kes tullewase essimisse  nekrudiwötmisse aial liisko peawad wötma, ehk essimesses ja teises jaus wannadusse  järrele seiswad, antakse kül nisamma passid, kui keige teistele, agga need passid, olgo nemmad ni kaua aia peale antud, kui tahhes, ei maksa mitte kauem, kui agga kulutud  liiskowötmisse päwani, ses rigi jaus, kus liiskowötminne juhtub ollema; ni pea kui liiskowötmisse kulutus wäljas on, ei maksa nimmetud nore meeste passid ennam middagi,  olgo passi sees tähhendud aeg mödas ehk 227