ha" parrast nenda tewad, mis ennamist ka töeste ärrajowad: kas siis imme on, et neid laidetakse ja lahti lastakse? Zgga joobnud innimenne on ilma möistusseta, sepärrrast ka ilma armota, ja kui ta postipois on, siis aiab ennam ja södab wähhem, ja korristus, tallitus  ja holekandminne waeste lomade eest, on körwalinne assi, kuid piits peab keik heales hoidma. Wönnus on nüüd Sakslased selle ammeti peale wöetud ja ööldakse koggoni teised  mehhed ollewad; tahta kül suremat palka, agga nende tö ja tallitus olla ka selle järrele. Ööldakse, et mitme teiste postkommessaridel ka nöu olla Saksamaalt postipoissa tellida ja ümberkaudo mõisnikkudel! sealt jullasid wötta. Mis se muud tähhendab, kui et omma ma rahwas  ei kölba, olgo rummalusse, laiskusse ehk mu wea polest, mis ma keik ei hakka nimmetama.  Lätlased panna sedda kül wagga pahhaks,  agga mis se aitab? Parrem õlleks ennast  parrandada, kui pahhandada. Peterburgist. Tännawune talwe on rikkas lumme talwe; saab nähha, mähhärdune wette aeg meile tulleb. Ka Wennemaal on selle ku hakkatusses ni paljo lund ja tuisko olnud,  et sure Nikolai-raudmaantee peal aurowankrid  pariks pawaks seisma jänud, künni te lahti kaewetud. Portugali kunningas Peter V. on meie Suurwürst Aujarj epärria Tsesarewitsile  sure autahhe rinda saatnud ning 4. Märtsil sealt ma sadik sedda Peterburgis aupakkumissega  omma kunninga nimmel katte annud. Sannumed wöeralt maalt. Jtaliamaalt. Kuida jubba minnewa kord nimmetasime , ollid Jtalia rahwas (Roman  ga ja hertsogmgid) kous nöupiddamas, kas Sardo kunninga allamaks tahtsid heita ehk isse kunningrikl assutada. Rüüd peab neil se nöu petuv ollema ja pea keik rahwas on kui ühhest suust tunnistanud, et Sardo allamaks  tahtwad jada; neid kes isseärranis kunningriki himmustasid, on ni wähhe, nago mönni hlri-ernes rukki seas; neile ei maksa malda, weel wähhem kunningriki assutada. Surem  hulk piiskoppid ja paatrid, kes paawsti parrast tännini wait seisid, näinud ärra, et se ommeti middagi ei aita, ja heitnud ka rahwa  nöusse. Se on imme, kuida nemmad seal keik ühhel melel Wiktor Emanueli pole hoidwad, kui õlleks ta neid ärrasannatanud. Keik linnad ja küllad on seal nüüd suurt römo  täis, et nemmad omma tahtmist on sanud. Mitmed linnad pakkuwad ue kunningale miljonid?  kaupa rahha, kui tal sedda omma waenlaste  wasto peaks tarwis ollema. Et üks rahwas sel kombel kunningat wallitsenud ja ni wässimatta truussega mitmest wastopannemissest  läbbitungides selle kunninga pole hoidnud,  pahhandab ka Prantsust ja kes teab, mis sünnib, kui tal Sawoiemaad, mitte hea melega süddame lahhutusseks kätte ei anta. Keigest on möista, et sedda pea omma tasko pistab. Sardo kunningas ei näita ka paljo ennam wastopannewad, et surema pahhandusse  eest ennast wöiks hoida. Sellegipärrast  on Ztaliameestel püssid malmis, et kui mönne! peaks se pahha nöu ollema, nende ettewötmist  keelda ehk rikkuda, siis on nemmad ka platsis; rahwas on kui üks ainus mees omma kunninga nöus. Sardo kunninga eest tahhab paawst taewa ukse ni lukko panna, et ta iggamest sisse ei sa. Temma süüks ta keik aiab, et Romanga maksud temma wallitsusse  alt tagganenud. Temma mandekirri, misga Wiktor Emanuel ristikoggodussest peab wäljatöukatud sama ja keigest hinge ön? nistussest ilma ollema, seisab jubba malmis ja surel neljapäwal tahhab paawst omma ärraneedmisse  sanno Roma Peetri-kirrikus, otsekui  Zummala assel, esmalt wälja üttelda. Sealt peawad siis needmisse sannumed keige mu katoliki kirrikuile minnema, keige rahwale kulutada, et teadwad, mis hirmsa õnnetusse alla Sardo kunningas langenud, sesamma kunningas,  kedda paawsti ommad allamad ja muud Jtalia rahwas kätte peal kandwad. Mailandis ja muial linnades on rahwas nöuks mötnud: ni pea kui paawsti kunninga needminne wäljas 92