egga mind wihhale ärritama, et sind uksest walja wiskan?" Stepanida ei usknud.omma körwo. Temma armolinne herra ei näitnud ka mitte nenda wälja, kuida muido, kui ta wahhest nalja teggi; sepärrast pällus ta ühhe kartlikko eestmurretsemissega:  ..Urmolmys herra, kas ma ei pea tohtre järrele Mmmma?" ..Minna küssin sind," ütles Jwanowttsh: ..tahhad sa minno prouaks jada, woi mitte?' ..Oh sa keige pühham Zummala emma!" kostis Stepanida. ..Issake mõtle ommMge, et minna sinno hoidja ollen olnud, kui sa häddast  omma jalge peal woisid püsti seista ja juhba liggi wiiskümmend aastat wanna ollen, mis sawad innimessed siis ütlema?" ..Otse sellepärrast, et sa mo hoidja õlled olnud,  kui ma wäeti ja jöueto ollin, tahhan ma sind ommaks abbikasaks wötta ja lodan, et sa mind ka eddespiddi saad hoidma ja minno eest hoolt kandma. Sinno wannadus on otse minno tahtmisse järrele, sest kui saggedaste  ollen ma kurwastussega tähhelepannud,  kui kergemelega ja eddewad nored tüttarlapsed  on; ja mis teised innimessed sawad ütlema, sedda ma tagga ei küssi, waid ma ollen sedda kindlat nõu wötnud, warsi pärrast  laulatust wäljamale Parist linna ellama minna. Sa näed, ma ollen keik holega järrel  möttelnud ja ärraarwanud, sepärrast ärra mõtle ennam kaua, waid löme käed kokko, mis sulle abbielluks pakkun." Kuidas olli se keik, mis armolikko herra mahhe su könneles, ni ahwaldaw, et Stepanida  südda römo parrast ta silmist õlleks wälja hüppanud, mis ta ka ennam ei jõudnud marjata;  ta mõtles isseenneses ühhes isseärralikkuö  uhkuöses: missugguseks ta nüüd sada; et ta omma herrale paljo ennamaks saab, kui paljas perreneitsit ja ütles ühhe häbbelikko silma pilgutamissega: ..Ma annan so käele musso ja tahhan so tahtmist täita." Kiril Jwanowitsh olli üllestöusnud; ta tõmbas omma käe, mis Stepanida praego omma su jure tahtis wia, ärra ja ütles ühhe wäggise sunnitud armastusse käe andmissega: ..Waat nenda, Stepanidushka! Nenda peab st ollema ja et sa omma ettewötmisses mitte kaksipiddistks ei saaksid, laöstme tunnahome endid laulatada. Saab keik ilma sure au ja illuta tehtud ; walmista ennast agga seks malmis.  Nüüd pean kohto peale minnema. Ella tennisega!" Selle peale ruttas Stepanida üllemagga römus toast wälja. ..Wötko paggan! ma saan ommetige nenda ausal wisil 75 tuhhat rubla," ümmists st ahne Hofrath ennestle habbeme sisse. „Se õnnelik  innimenne! Hirm tulleb peale, kui ta kortsus  näo ja omma laialise sugguwössa mände peale mõtlen agga Paris on otse st paik, kus rahhoto südda waigistud ja mitte melepärraline  abbikasa unnustud saab;" ja nende sönnadega läks ta uksest wälja. Nimmetud päwal sõitis Kiril Zwanowitsh, Stepanida ühhe tunnistusse mehhega kirrikusse.  Pruut otti kennaste ehhitud ja uhkemad  rided selgas, kui temma suggune wois sada, mis peigmees isstärranis immeks panni, sest et temma temmale selle tarbeks middagi potte annud ja meel pealegi ärrakelanud, uhkid rldid ümber pannemast; agga ta ei möttelnud seal jures middagi, kust ta sedda sanud. Laulatus otti lühhikenne ja pulma suggugi. Werend tunni pärrast astus noor, agga wasto oksa paar, Stepanidast kennaste ehhitud Hofrathi  tuppa. Kui nüüd kahhekessi üksi ollid, hakkas Hofrath ühhe külma wärrinaga omma proua ümbert kinni, mis ka temma ühhe häbbelikko näoga wasto teggi. HHOlled sa nüüd ka õnnelik, Kiril Jwanowikfh?"  küssis Stepanida mahheda mokkadega. »Za mo armoke," kostis Jwanowitsh, ..õnnelik  sinno läbbi ja rikkas sinno rahha pi l leti läbbi." ..Oh, MO kallike, kui pissukessega õlled sa rahhul; agga mis olleksid need 108 rubla sind paljo aidanud." "Mis, nad olleksid?! Õlled sa selle pilleti ärramü.. —" Külma wärrin käis jälle ülle Hofrathi kehha, mis sönna suhhu kinni panni. mo kullakenne. Ni pea kui sa mo onne mulle teada andsid, ei tahtnud ma kui kögi nuustik sinnuga laulatussele tulla; ma piddin ommetige ommale parremid ribid mur- 68