naene uksest sisse ja panni hiilgama silmadega need 30 taalrit laua peale. Gellerti liggiollewisse  labbi sai ta südda julgemaks, et ihnusaugule  wöis üttelda: ..Seal on nüüd Teie rahha! Agga nüüd andke ka se kitri taggasi,  mis mo waene haige mees piddi kirjutama,  kui meid maeast ähwardasite wäljawissata,  ehk kül teadsite, "et mo mees ja lapsed purruks haiged ollid." Nüüd olli waene rikkas kimpus, just nago koer kirrikus. Gellerti alles ta süddames, ja naene teggi teine poolt omma  karristamisse jutlust. Häbbi ja kahhetseminne  mõtlesid wastastiko ta süddames. ..Oh, mis sa nüüd karrad ütles temma  sellega  polnud jo mingisuggust rutto! Õlleks aeaga küllalt olnud. Sa näed jo —et mul —et mul wöerad on " Agga  korraga  ärkas rahhanälg jälle üllesse. Ta. hakkas  rahha tutto ülleluggema. „Jah, jah ütles naene - aega olnud? Jummal pgrrako!—Kuida kargasite mo peale, kui ma tänna hommiko Teid pallusin? Mees surremas haige; nelli last surremas haiged; ei rahha, ei leiba, ei ahjoküttet, meel mahhem  arsti ehk rohto armolinne Jummal, se on hirmus, se on liig ühhe waese naesterahwa  kohta! Peale sedda meel ühhest hallastamatta  maeaperremehhest külma ilmaga ulitsa peale wissatud sada, se aeab Jummal anna mulle andeks! meelt ärraheitma! Kui ma nenda murre pärrast pool hullus meles  Teie jurest ärraminnes linnast wäljaläksin laasta korjama seal (Gellert näitas kaupmehhe selja tagga kätte ja silmadega, et naene temmast piddi mait ollema) jah, kuida Teie mind ka kelate, aus herra, ma Pean ütlema, ma ei wöi egga tohhi mait olla seal andis sesamma «agga herra mulle need 30 taalrit, et mind Teie küünde wahhelt  lahti peasta! Seal poris rikkas äkkiste ümber ja wahtis pärrane suga Gellerti otsa, kennel suur häbbi olli sedda keik pealt kuulda. ..Mis? ütles rikkas sedda olleksite Teie teinud?" Temmal ep olnud mitte raske Gellerti waesust ja omma rikkust was- tastiko ärrakaluda Gellern hallastust ja omma köwwadust körwo panna !Vü<?ne teke!  seisis tal silmade ees, nago Pelsatsaril ja lummala öhk käis ülle ta külma süddame, nago kewwadene tuleöhk ülle Põhjama lumme  ja ta läks omma puldi jure, tõi naest kirja wälja, panni need 30 taalrit senna  jure ja andis möllemad taggasi, ööldes: ..Siin on so kirri ja rahha ka! Murretse selle eest middagi omma mehhe ja lastele!" Ja nüüd poris ta ennast Gellerti pole ja ütles:  ..Ma nään, Teie ei mõista mitte üksi illuste  kirjutada, waid ka > head tehha! Et ma omma pahha wöiksin jälle heaks tehha, pallun  ma Teid ennesega kasa tulla, lähme haigid  ühhes watama. Teie ollete mind pahhema  külje pealt näinud, ma tahhaksin Teile ka omma parremat külge näidata." Hea melega läks Gellert kasa, ja römus naene olli nende teejuht. Willetsus, mis nad eest leidsid, olli räkimatta ja haigedel wägga häddaste arsti abbi tarwis. Gellert olli nisugguse asjadega ammo tuttaw,  agga rikkas kaupmees lõi ommad käed ülle pea kokko, kui sedda keik näggi. ..Aus prohwesseri herra ütles temma räkige ühhe targa tohtriga, kedda tunnete, ja saatke tedda rutto sia keik minno rehnuti peale, siin on mo kässi! Nende mu tarwiduste eest tahhan ma sel wisil murretseda, et Teie minnoga  rahhul sate ollema!" Gellert tõttas silmapilk arsti saatma, ja kaupmees piddas sönna. Et ma lühhidelt ütlen: lummala abbiga läks nüüd keik hästi. Tömees ja temma lapsed  said terweks ja tannasid Gellertit ning ka kaupmeest surmani ja pallusid nende eest. Agga  kaupmees olli ka sest pawast sadik põhjani  ümberpöõrdud. Enne olli ta kulus omma  ahnus.se ja köwwadusse parrast, nüüd sai ta kuulsaks omma armastusse ja hallastusse pärrast. Sedda olli Jummal wagga Gellerti  läbbi kaupmehhe ennest ja teiste kassuks teinud. Saab Saulus Paulusseks, siis ei olle st ial ühhe kasso üksi. No armad Eestimehhed, ma mõtlen, massid  on meil küllalt, agga Gellertidest alles pu- 361