Rein: Sellega on luggu ni kui ta on. On orras lopsakas ja paks, ilm kuiw ja ma nenda külmetand, et jälge järrele ei ja, siis wöid lambad ilma kahjota peale aiada; ma teen sedda mönni kord isse ka, ja tunnen sest kasso. Siiski ei sünni sedda ial ennam parrast  Küünlapawa tehha, egga ial märja ilmaga.  Weiksid orrasele aiada, sest ma ei arwa kü! mitte paljo muud, kui kahjo tullewad,  olgo siis, et ma öiete köwwa on, kus baske loma jalg sisse ei surru ja orras nenda paks, et perremees kewwade mäddanemist kardab.  Oja Peter: Agga Rein, mis sinna körrekülwist  arwad, mis mönned tewad, kui suiwilli näitab ikkaldawad? Rein: Kerge pöllo jures, kui rammo tagga, pölle se mitte kahjuks, waid kassuks; agga sedda peab allati surema holega tehtama,  kui teie ennamist tete. Oja Peter: Meie külwame körde ja künname  sisse. Rein: No seeb se on! Körs peab marsi pärrast leikust ümberküntud ja äästud sama ja nisuggune seme ennamist äkki alla tehtud sama;  sest wanna sanna ütleb: „rukki seme tahhab  ikka taewast nähhä." Nendasamma ka kui rukkid erne ma peale külwatakse; holelinne tö ja pöllo rammo on ikka ja allati pea assi. Silla Tönnis: Agga ütle ommeti Rein, kust se tulleb, et kartuhwlide järrele rukkis mitte hästi ei tahha siggineda? minno annades  peaks ta wägga hästi kaswama, sest ma on jo kül läbbiseggatud ja murre. Rein: Ja ei kölwa ommeti rukkile. Eks sa sedda ei möista, Tönnis, se tutteb sest, et pöllul suggugi aega ei anta puhkava ja hapneda.  Eks teie isse ka igga aasta nenda ei te: kartohwli kiskjad käiwad ees ja seemne külwaja  tagga. Sea! ei sa pöld ial hinge tagga, waid temma rammo, kui tal sedda ka küllalt on, immetakse otsekui pooltorest töito. Ülleültse  ei pea mõistlik perremees sest kessa - kartohwli  teggemissest keddagit, mis peale perremehhed,  isseärranis linna lahhedal, ni ahned on. Paljo tullusam on suiwilja kartohwli-ma peale tehha, kus pöllule kewwadeni aega jäeb puhkava. Erned lahwad kartohwli-ma peal wägga korda, ja isseärranis odrad, kus ristheina  sisse külwatakse. Otsa Hindrik: Ristheina õlleks meil pöhhuks kül wägga tarwis, agga meil on allati  selle järrele waene rukkis, ja se aiab mo süddame täis. Rein: Se tulleb sest, et risthein issi teil allati tühja läab. Teie ei te tedda öigel wisil kgga öige kohha peale, sipärrast nidate kasteheina  ristheina assemel. Selle järrele ei wöi teie ka head rukkist lota. Agga ristheina teggemissest  rägime teine kord. Sarwe Andres: ütle meile, Rein, miks sinna igga sui warremalt hakkad rukkid leikama,  kui meie? Rein: Minna pean sedda sureks weaks, et teie minnaga ühhes ei hakka. Teie kautate  seal jures päiwi ja terri, muist puddeneb wälja, muist saab pruni pakso kesta selga, mis möldred laitusseks pannewad. Mae Tomas: Kas sest siis töeste mitte wigga ei olle, kui rukki terra weel nattuke pehme on? Rein: Kui rukki terra nenda köwwa on, et sõrme küne peal murdes katki lähhab, siis hakka julgeste peale. Ta walmistab pärrast isseennesest weel järrele ja saab ni kenna kartva,  nago paistaks läbbi. Teie agga, söbrad, hakkate mönni sui 2 näddalat hiljem, kui peaksite hakkama, naerate mind, et minna leikust  löppetan, kui teie allustate ja pannete siiski immeks, et ma parremat hinda saan, kui teie. Tullewa kord rägime suirukkist. Tulle kahjo. Lehhe Löppetussel tullid meile Tallinna poolt weel kurwad sannumed, mis lühhidelt teäda anname. Tallinna ma - kihhelkonnas Moiko wallas on ühhes tallus 10. Märtsil hommikust ööd tulloke lahti peäsnud ja ni teadmatta, et middagi  ennam wälja põlle sanud, kui maia rahwas  waewalt selle särgiga, mis neil maggades selgas olli. Kui innimessed üllesarkasid ja koh- 95