sesamma meister ka meie ma kirriko kella, mis jubba liggi 20 aastat muido seisis, ja prukida ei kölbanud, sest et tal tük seest waljas  alli, ueste ümber wallada. Annaks siis Zummal, et ka se tö tal hästi korda lahhaks ja nenda se kellake, mis 1750 aastal Saksamaal  olli wallatud, omma heälega ühheksakümmend  aastat koggodust omma lummala sönna ümber on kokko kutsunud, jälle omma healt töstaks ja noort ja wanna waljo heälega  hüaks: „Tulge, keik on jo malmis!" - Nisuggustest asjust olleme agga tännini suremaist linnadest kuulnud; agga nüüd mölin  e neid siin omma silmaga nähhä ja kui immet wadata. Nenda astub meie pissuke lin ikka eddast. Riamaalt. Juhtunud õnnetusse  d. Õnnetus tulleb kutsumata, ütleb üks wanna sönna; agga saggedaste sünnib se ka innimesse omma sü ja holetuöse läbbi, ja siiski, kui innimessel üks õnnetus juhtub, julgeb ta ennast wabbandada ja ütleb: Se olli Jummala  tahtminne. Eks ütle õnnis Lutterus kuendamas palwes: „Jummal ci kiusa kül keddagit" ?c. Jummal lasseb kül saggedaste õnnetust sündida, innimessele ta holetuöse karristusseks,  agga sedda< peab ta teggema, otse kui issa omma laisa ja holetuma pöiaga, et ta temmale hirmo peab andma; agga sedda  mis liig julgus ja holetus ta kätte weddanud  ehk ta kaela siddunud, ei pea ta ial Zummala süüks andma. Meie loeme Ria kubbermango seitungis Nr. 69 mitmesuggustest õnnetustest, mis Ria kubbermangus Mai ku sees sündinud ja seal antakse nimme nimmelt teada, missuggused önnetussed on olnud. Sealt leiame, et Mai ku sees wiis tuUekahjo olnud, kellest üks agga Zummala witsaks wöib nimmetada, sest et pitkne üht maia on pöllema pannud, agga teised on wist keik holetuöse läbbi sündinud. Kahjo, mis seläbbi tulnud, arwatakse 1936 rnbla 66 kopp. suur ollewad. Tulli on üks wägga tarwilinne assi, ilma kelleta ei rikkas egga waene läbbi ei sa; agga kui temmaga holetumal wisi! ümber käiakse, siis teeb ta hirmust ja ärra räkimatta kahjo. Ta ei jätta maia perremehhele muud, kui silmad wet täis ja ahjo warre ja tuhha unnik ta ainumaks warraks. Znnimenne, kes iggas asjas ikka tahhab öige olla, julgeb, kui tal ta omma ennest sü ja holetusse läbbi üks stsuggune önnetus  juhtunud, Jummala süüks anda ja ütleb  : Zumma! wöttis ellud maiad käest ärra. Kuhhu pean nüüd omma naest ja lastega minnema? Kust jälle pea-warjo, ihho kattet ja üllespiddamist neile sama? Ärra nurrist, armas söbber, omma Jummala peale, waid hoia iöse, siis hoiab Jummal ka, et so peawarri  sulle jääks, kus sa rahhulist omma perrega  woid ellada. Sesamma seitung rägib weel eddasi, ka neist õnnetustest mis lia julgusst läbbi tullewad.  Kui innimenne middagi ette wöttab tehha, siis peab enne ammet käes ollema, muido  ei wöi sest tööst middagi kasso tulla, waid enneminne kahjo ja stdda näme neist wiest innimesstst, kes Mai ku sees on ärrauppunud. Kaks neist on kül laewa madrused, kes laewa  mastist mahha kukkunud ja stdda sünnib önnetusstks nimmetada, agga need teised on omma Lia julgusst Läbbi ennestele surma saatnud,  sest et on süggawa kohta oiuma läinud, enne kui oiumisse ammet käes olli, siis on üks tüdruk ennast püstoliga stddawäart hawanud, et ta warsi ärra surnud ja kaks on Lia wina jomisst läbbi ärra surnud. Kurb ja halle on kül kuulda, et ristiinnimessed  weel omma Jummalat ja temma pühha  tahtmist ei tunne egga selle peale ei mõtle,  et Jummal wiendamas käskus on keelnud: „Sinna ei pea mitte tapma." Selle puhha  kässoga ei olle Jummal mitte ükspäinis sedda keelnud, et meie ei pea mitte teisi tapma  , waid et iggaüks ka isstennast ei pea tapma waid omma ello kalliks piddama otse kui ta Jummala e?s kallis on; agga siiski on ikka weel neid, kes ommast ellust ei holi ja omma hinge hukka saatwad. Kolm on isstennast  üllesponud, mis weel paljo hirmsam, kui st, kui kegi lia julgusst,läbbi ärrauppub- Hoidko Jummal iggaüht stsuggust mötte eest, isseenncsele enneaego otsa tehha! 212