Eesti Postimees ehk Näddalaleht SV. 1868. Tartus, 11. Detsembril. ma ja linnarahwale. Wies aasta. Wannemate wallo. innimene, ni sure jõu ja mõistusega, kui Inmmal kellegile annud, onuna tööd on teinud maewa näinud, siis ei olle immeks panna, km temma ommast tööst ka nattuke rõmo otab. Lotuse peale külwama, on hea tö, mis innimene  rõmoga teeb, ja mõistlik külwaja ei kanna warsi sirpi õllal, ta mõistab kannatades kaswamise  ja walmistamise aega odata; agga ikka külwada  ja seal jures nähha, et hea seme ei tahha idduneda, waid maantee peale jalge alla ehk kiwwistiko peale närtsima langeb, se on wägga kibbe ja teeb kümme kord ennam wallo, kui töö raskus. Nõuda on luggu ka wannemate waltoga. Oh, kui noremad ennam ärratunneksid, kui wägga suurt kahjo ja wallo nemmad omma kerge mele, kangekaeluse ja sõnnawõtmata elloga wannemattzje  tewad ja seal jures isse õnnetumaks sawad, tõeste nemmad lööksid ennam omma rinna wasto ja teeksid wähhem wannemate tahtmise  wasto. Neljandamat käsko ei olle weel kegi ilma nuhtlemata rikkunud, ei sa ka eddespiddi  rikkuma, agga mitto last ei tahha seal märko pähhä wõtta, enne kui kahhetsemme on hiljaks jänud! Ni mitmed poead ja tütred püüdwad wäggise wannemate päitsid, ni ruttu wõimalik, peast mahharapputada ja isse omma  mele ja tahtmise järrele maailmas ellada, kus õiget teed kül arwawad leidwad ja käia mõistwad, kui ommeti üht egga teist ilma kahjuta ei sa tehtud. Lähhäb wannemate sõnna põlgades nende jalg nago se teiseti ei wõi olla pärrast paela, siis ei häbbene mitmed sedda weet wannemate süüks anda! Wannemate wallo ei olle mitte iiksi kullu ja waew, mis nemmad mõnni kord laste pärrast näinud, selle eest ei olle nemmad jo muidogi tassumist ootnud; waid nende surem wallo on laste õnnetus, mis sisse nemmad isse omma sü läbbi langewad ja wannematele sel wisil Pusärgi naelaks sawad. Nende waewa, hädda ja häbbi tundwad wannemad  ommas süddames ja kandwad ühhes. Suremat  süddame wallo ei ollegi wannematel, kui sedda, et kõige kullu ja waewa järrele nende lapsed ommeti raisko läinud ja õnnetumaks sanud.  Kuida se wannema süddant narrib, sest ei tunne ni mitmed kergemeelsed poead ja tütred middagi. Laste õn on wannemate rõõm, laste õnnttns nende wallo, agga kes kirjutab sedda laste süddamesse?