ha, agga pead wähhe räkima. So süddame sowinnssed ja mõtted ei pease kuskilt muialt wälja, kui agga su-wärrawa läbbi, kus nad sönnuks sawad ja sel kombel jälle teiste innimeste  körwa-wärrawatest sisse tungiwad. Separrast  hoia omma uled lukkus, agga panne  ka tähhele, mis sa kuled ja nääd. Ei kõlba Jummal parrako mitte , keik) mis mailmas  kuulda ja nähha on, so süddames rumi  ja maad sama, muido ei jä so Issandale ja temma trööstimisse Waimole ennam maad, waid südda saab awwalikku aea sarnatseks, kust keik ülle sötkuwad ja tallawad. On luggu  ni kaugele läinud, et so su, silmad ja körwad  mailma wärrawaiks on janud oh waene  wend ehk odde siis on luk rikkutud ja igga kelm wöib so süddame warrandusse kallale  minna! Za se mailma uskmatta, jummalakartmatta rahwas, oh kuida on nemmad nenda tühjad ja paljaks risutud liggimesse armastussest, täis kaddedust, õelust, surnud isseennese armastussest  ja omma kasso püüdmissest, kullo nöggeste ja ohhakate sarnatsed, kes sedda süggawam torgiwad,  midda ennam sa neid omma rinna wasto rohhud! Wend, kas sa nende eest omma  uled ei tahha lukko panna, et so omma ehk liggimesse sallaja warra nende jalge alla ei sa? Mailm on nisamma suur liggimesse söbber, kui kul kanna söbber. Sipno wallusam  nut on temma rõõmsam naer. Kuida pimmedusse würst, nenda temma pimmedad allamad: armastust ei olle kumbagil. Sepärrast,  armas wend, panne ommad uled lukko,  muido lääb sull' middagi kurko, mispärrast  ennast, nago mitto enne sind, surnuks pead köhhima. Ussu mind, ma põlle weel kaua ellanud, agga sedda jubba saggedaste maitsta sanud, et mailm täis nöggesid on, mis kibbedaste körwetawad, kui nende liggi lähhäd. Sähhärdussed tundasamissed on wallusad  ja wöiwad keik innimesse ello onne ja römo rikkuda. Sepärrast kule ja panne tallele  , mis ftsmnane kuldne möistosönna öppetab.  Ta põlle mitte tulest wöetud, ärra lasse tedda ka tuulde minna! - Sönnumed ommalt maalt. Peenust. Tullekahjust, mis minnewa kord lehhe löppetusses Lühhidelt nimmetasime, wöime nipaljo jure üttelda, et tulloke maeaperremehhe  omma käest lahtipeasnud, kes maggama  olli janud ja küünla pöllema jätnud. Ürimnimestest, kes seal maeaö ellasid, olli üks wanna ämma-proua keige õnnetum. Keik temma  asjad ollid sisse jänud ning ta isse eh- Matusse labbi rabbandusse haigusse sanud, mis selsammal päwal ta ellule otsa teggi. Teised ürilissed ollid ka üht ja teist kautanud,  agga suremat ossa wälja sanud. Kaupmees  Pfast, kelle pood pöllewa maea körwas olli ja tulle eest waljakramitud sai, ööldakse ülle kohtuste warga näppude läbbi paljo kahjo  sanud ollewad. Oh kurjad innimessed, kes mitte ei mõtle et nisuggusel kombel omma liggimesse  warra risuda, weel hullem on, kui altari pealt wötta! Kes need ülleannetumad lomad olnud, ei tea ma mitte; agga ma wärrisen  selle peale mötteldes, et ka ehk m õnned Eesti käed sesugguse teoga rojaötud sanud! Sago keik risutud asjad nende süddamete peal tulleks, mis neile mitte enne rahho ei anna, kui omma kurjust on ärratunnud ja - meelt parrandanud. Parrem tuhhat korda igga nuhtlus siin kui seal. Perno makonnast. Õnnetus. Pootsi mõisa metsawahhe Ado Niemanni naese Lisul on 27. Oktobri ku päwal suur õnnetus sündinud.  Nimmetud Ado Niemanni käes on ka üks wäike wessi weske, kus agga se essiminne  ammet tedda ennast saggedaste koddust  ärra kutsub ja weske jahwataminne naese holeks jäeb. Nenda olli ka sel 27. Oktobril; Ado laks issi metsa ja naene Liso jäi weske peal jahwatama. Weske jooksmisse aeal hakkanud  Liso weske hambid parrema käega wöidma,  agga ei tea issegi, kuida wassak kässi weske hammaste ja kedderwarre wahhele läinud!  Kassina wee läbbi on weske rattad tassakeste ümber käinud ja ka kui kässi wahhel  olnud, seisma jänud, agga naene mitte kät enne kätte sanud, kui tüdruk Selli mõisa pöllalt 369