Perno Postimees ehk Näddalileht 47. t«kv Neljas sPernus, kesknäddal 30. Nowembril.^ aasta. Hosianna! õah, Hosianna! keigest süddamest, seks on nüüd parras aeg. Hosianna peab meil kül allati süddames ja kele peal ollema, agga isseärranis neil päiwil, mis nüüd kaes on. Kes wiimse! pühhapäwal kirrikus ollid, teadwad kül, mis seal rägiti. Uus kirriko-aasta on jälle alganud, keik Ewangeliumid, Epistlid ja mis muido kirrikus prugitakse, hakkawad jälle, nago meie waimolik  Kalender, eest otsast peale. Hosianna! se on: Issand, aita! seisab aasta-tee allustusses wärrawa peal, ja sedda on wägga tarwis. Ms olleme uhked innimesse lapsed minnewa aasta ilma Issanda abbita wöinud ehk mis wöime tullewa aasta? Meil tuksub alles hing rindus ja olleme terwed: kelle arm ja abbi se on? Pühhapääw näddala eest pühhitsesime „surnutte pühha": kelle arm se on, et hauad meid weel ei katta, ja meie surnutte seas ei hinga? Keik arm ja abbi, truus ja heldus, mis Issand meie Jummal sia male meie wasto üllesnäitnud: on ta sedda meie headusse ja ausa nimme pärrast teinud? Ei, wennad! Arst ei tulle mitte haige wodi ette temma terwist, jöudo ja rammo katsuma ja watama, maid temma hädda awwitama.  Nenda on ka Jummal meile teinud. Nüüd tahhab ta ommas sannas ja saakramentis  meile ueste jälle tulla, sepärrast Hosianna! Issand aita! ja walmistagem temmale teed ommas  süddames. Ristikoggodus pühhitftb nüüd omma iggawesse kunninga Kristusse tullemisse aega. Oh, et ni mitmed süddamed, kus ukse tagga ta hirmo ja armoga ni kaua on koppotanud,  lahti lähhäksid ja keik öiskaksid: „Hosianna Taweti Pöiale! Kidetud olgo, kes tulleb Issanda nimmel! Hosianna kõrges!" Se õlleks üks Kristusse tullemisse laul, nago ta peaks ollema. Agga parrago, kuida on loud? lummala leiba ja päiwi raisatakse ja lihha, werd tenitakse,  ja arwa on Hosianna kuulda, mis süddamest tulleb! Armad ristiwennad, ärge mingem siis mitte, nago kewwade jeä-kambad, sure hulgaga eddasi, kui need, kes omma patto egga Issanda armo ei tunne,maid nõudkem ja kuulgem Selle heält, kes ni heldest hüab: Tulge minno jure, teie koormatud ja waewatud, minna tahhan teile hingamist sata." Aeg lähhab eddasi ja meie te haua pole; kui meile surm ei pea hirmo teggema, siis hakkagem Ettowürsti