meti peale ollid pakkunud, agga se olli raewannematel  wägga wasto meelt, üht teist senna seädida ja lessel igga uus pääw üks hirmus meletulletus: „pead ehk tänna wast wäljaminnema", kus ni mitto önnelikko aastad  olli ellanud. Preisi rahwa suus ligub se wannast pärritttd sonna: on kellegi südda liig koormatus ja ta ennaM milgi kombel ennast  ei Lea aidata, siis mingo kunninga jMS sest, ..kunningas aitab." Ühhel hommikul satis pürjetmeister waese lesse järvele ja laskis tedda rae koea Mle ennese jure kutsuda. Lahkeste terretades ütles se helde süddamega mees: ..Armas naene! So assi on praego nenda, et sul agga üks te weel lahti on, kust sa ennesele abbi woid sada. Minne kunninga ennese jure!" ..Oh ma waene! kuidas woin minna kunninga  jure sada?" ..Jah, sa pead kunninga jure minnema ja temmale omma hädda kaebama. Sinna ei tunne kunningast mitte öiete; temmal on üks helde südda waeste wasto." ..Agga mul põlle sedda julgust temmale keik omma süddame pealt wälja räkida." ..Minna annan sulle üht kirja kasa, mis sa kunninga kätte pead andma, ja seal on keik selgeste üllespandud." Jubba teisel päwal olli metsawahhe lesk Berlini pole minnemas; agga önnetusseks polnud kunningas seal, waid Potsdamis. Ei janud tal muud nöu, kui senna minna. Õlleks  kegi seal lähhedal olnud, siis õlleks ta wist kuulnud, kuida naese südda kartusse parrast  ta vindus tuksus ja ta tahtis pölwist ärra nõrkeda, kui kunninglikkust treppist ülles läks. Kui ükskord lossi teise korra peale olli sanud, kus wahhi soldat seisis, küssis ta wärrisewa heälega: «Ah, pange mitte pahhaks, ellab siin kunningas?" ..Ja", olli se lühhikene wastus. ..Kas ma woiksin temmaga kül kokko sada? „Jäge seie seisma", ütles wahhisoldat; ..kunningas  on nattukest wälja läinud, tulleb agga jälle pea taggasi." Ramat käes jäi ta waggusi seisma, kuhhu soldat tedda olli pannud ja kui nenda häddast kümme minnutid olli odanud, tulli kunningas,  ja kui naest seal näggi ramatuga seisivad,  jäi ta seisatama ja naene hoidis wärrisewa  käega ramatud kunninga katte pakkudes. ..Mis sowid?" küssis kunningas. ..Ah , aulik suur kunningas, mul on üks Häddaline palwe !" ..Rägi, rägi." ..MLnno mees olli S. linna metsawaht; ta surri ärra ja jättis mind kahheksa lapsega järvele; mo wannem poeg peab metsawahheks sama, agga soldatid siin Potsdamis ei lasse tedda lahti. Nüüd tahtsin ma palluda ! „Sinno poeg jäger?" ..Zä aulik suur kunningas." ..Kui kaua ta jubba tenib?" ..Nattuke peale aasta. Seisab keik siin kirjas." ..Unna kirri sia; tahhan sedda asja järrele kulada; pead otsust sama." Kunningas wöttis kirja ja läks peal-kirja luggedes eddasi. Sel silmapilgul wöttis yaene omma wimast jöudo kokko ja läks kunninga järrele, kes aega möda eddasi läks ja kui kunninga liggi olli sanud, kössis ta: ..Aulik kunningas: teie ei tunne mind kül ennam?" Sedda kuuldes jäi kunningas seisatama ja watas terrawalt naese otsa ning kössis: „Olleme  siis teine teist enne näinud?" ~Ja", wastas naene. ..Kui teie onnis issa Prantslastega södda piddas, ollite ka teie kui kroonprints Reini jöe äres liggi ja jäite haigusse pärrast Prankwurti mahha. Kui jälle parremaks ollite sanud ja söma issaldust tundsite, keelsid agga tohtrid somist koggoniste  ärra. Minna tenisin sel korral seal maeas ja ma wötsin ennesele julgust teile sallamahti  mönni kartuhwel !" ~AH, so nimmi on Dora?" „Ja, nenda nimmetati mind se kord." ..Ja, ja! Mul tulleb se nälgamisse rohhitseminne  weel wägga hästi mele. Ma ollen nende kartuhwlite peale weel saggedaste möttelnud."  Kunningas jäi wakka, lõi ommad silmad mahha ja jäi nenda, nago õlleks ta nattuke jarrel möttelnud. Warsi selle järrele andis 218