malmis, ftM tulleb jälle ärra^--Mshiri eahwas  on imme römus, et nende keiser seal on, nad ei tea kuida nad tedda auustaks ja omma  romo temmale ütles näitaks. Noh, eks olle wägga kenna, kui allamad armastussegä omma üllematte wasto jöudwad, pealegi wee! omma rigi wallitseja wasto, kelle armo nad iggapääw maitswad. Kuida nendega luggu,  kes Lionis Napoleoni ello löppetada tahtsid,  neist põlle praego middagi kuulda; jääb wist senniks waggusi, künni keiser isse koeo tulleb, küllad siis mõistetakse, mis kellegi tv wäart on. " ' MMerikaMaalt. Söa tulli on sekord kül kustunud, ja söa-mehhed ennamiste koeo lastud; agga sellegi parrast on neil weel tööd küllalt. Präsident Johnson arwab sedda ennest  kohhuse ollewad, neid, kes Linkolni tapnud  ja Sewardi hawanud, kinni püda. Ni paljo on assi jubba selge, et teadwad mitte neid üksr süüdlasst ollewad, kes otse sedda pahha tööd teinud, waidneil olla weel paljo seltsi-mehhi ja nende seas kaunis sured mehhed,  sepärrast on ta neile kainis suurt palka lubbanud, kes neid ellusalt ta kätte towad. Nüüd tehhakst ka köwwaste jahti nende peale ja seatakse kui jännesid tagga. Kui neid kätte sadakst, on muidogi teada, et kässi siis hästi ei sa käima: sest mis kegi teninud, sedda peab ta ka sama. Seward on, tänno Jummalale, jubba terweks sanud ja jälle ammetisse hakkanud.  Mönnesuggused sönnumed. Armastusse tunnistus. Mitte liig kaugel meie poolt ühhe mõisa peal on üks kenna tüttarlaps tenistusses; mäel sakste toas on ta pärris toa-tüdruk, al perre-toas  ennamiste ja pühhapawa õhtuil kõrtsis  palli peal, kus ta ilmaski ei pudu, neitsit. Seal liggi lähhedal ellab ka üks noor mölder,  kes ennast allati, nago monni tuttaw lind wöera sulgega püab ehhitada ja kui paljo järje otajaid weske peal, ka saggedaste noorissand lasseb kaela wissata. Otse kui neitsid ei pudund ka noorsant pühhapäiwi!  kõrtsist, kas üks ühhe ehk teine teise, woi iggaüks issiennese parrast senna läksid, ei tea ma selgeste mitte üttelda, agga sedda tean ma, et mölder hiljoti selle neitsilikko toatüdrukule  üht kirja satis, kus sees ta nenda könneleb: Mo illus ja maggus neitsit! Sedda tormi mis Teie -minnewa pühhapääw öhto kõrtsis, kui kahhekessi tantsisime, mo süddamesse töstsite,  ei jõua mo kassi, mis kui üks paat laenete  peal, wärrisewa kehhast senna ja tenna missatakse, omma kirjaga mitte ärra selletada, sellepärrast pean ma lühhidelt ütlema: ..Neitsit, ma armastan Teid surmani! Keik selle pühhapäise  ö ollite Teie minno jures, muidogi mõista, maimus ; wasto hommikut läksid mo silmad nattuke kinni; esmaspäwast künni tänna  päwani ei maitse mul mingisuggune ettewötminne  ehk tö, mo ello on otsata rahhoto. Römustage, ma pallun, mind marsi ühhe wastusega ja möttelge, et ühhe nore innimesse  tullewa ello õnne ehk õnnetusse rattas üksi Teie käes meretada on. Nikauäks jään ma iggaweste Teie J. L. Toa-tüdruko wastus: Mo armas mölder! Kui ma ehk ommas nödruses, nago se tüttarlaste wüs on, Teie süddamesse üht asset ollen leidnud, siis pean ma kahhetsedes ütlema, et se ilma minno teadmatta sündinud. Enne kui üks tuttarlaps üht sesuggust sammo astub, peab ta keik illuste  järrele kulama ja kokko passima. Ma ussun, Teie tunnete sedda linnakaupmehhe selli linnast, kes saggedaste siin sõbraks käib, se näitab ka üht silma mo peale wiskanud ollewad;  ta on jubba kaks korda pissukessi kingitussi  linnast kasa tonud; temma tantsib allati  musta kallewist ja Teie omma halli jahhuse  kuega, wimati ollete mo ue musta kleidi nenda ärramärinud, et ma ei tea, mis ma temmaga pean teggema. Temma trakterib mind iggakord penikese wina ja mödduga, Teie õllega/  mis-ma— na enneste keskes üttelda - koggöniste ei jo. Temma tantsib kergeste, nago pödder, agga Teie nago .. . ka ei piggista egga näppista ta ilmaski nenda, et 165