Perno Postimees ehk Näddalileht äZ 8 R 862 Kues kesknäddal 21. Webruaril.^ aasta. Ses lehtis seisab: Kirja wahhetähhed ehk ttppud ja kriipsud. Ommalt maalt: Oiendussed.  Disesangi  sõit. Tarto laat. Riama rentkassa. Tänno kirjast. Paljo on antud. Wö eralt maalt: Saksama wette-aeg. Lutterusse mällestusse-sammas. Kas saab uut keisrit? -- Kes mõistab, on tark. Prudi kasarahha. Tanno-kingitussed. Kauba hinnad. Kirja wahhetähhed ehk tippud ja kriipsud. Mis siin allamal loeme, leiame kül jubba ka „Koliramato" ees otsas ning arwa weel muial, agga Postimehhe luggejate surem hulk, kedda meie öigussega targemaks peame, teadwad  kül, kui pahha luggu kirja wahhetäh- Lide ehk märkide polest eht öllekattuste al meel tännini on. Heaks luggejaks petakse ennamist sedda, kes sorrina loeb, nago weösi wadi torrust ehk kalli astja naggast ämbri jookseb. Seal põlle ka wahhemärki egga peatust.  Et agga nisuggusest sorrina luggemissest ei luggeja isse egga remma kuuljad selget arro ei sa, teab iggamees, kes öiget luggemist tunneb.  Se on nüüd ka ühhe hea Eesti söbra mele Järwamaal happuks teinud ning ta tömbanud  sulle peusse ja kirjutanud, mis siin allamal  seisab. Olgo temma tuhhandekö terwe!  Kui se kül keikile just mitte ni maggus ei olle, on sedda ommeti mitmele ni wägga tarwis, ja mis tarwis on, peaks ka magguö ollema. Armas küllasöbber ütleb nenda: „Et ennamiste keige meie tallorahwa silmis need tippud, kriipsud, logakesed j. n. e., mis iggas ramatus kui ka Postimehhes tihtigi sönnade  wahhel, kui arrosamatta taewa tähhed ette tullewad, kus jures mönni ommal kombel  ka sedda ning teist mõtleb, ilma et kellegi käest öiget otsust õlleks pärrida julgenud (ja kes siis ka temma liggimail tärmini sedda parremine õlleks selletada wöind?); mönni jälle öppind neist ni tähhelpannemata möda minnema, kui neid seal ei olleksgi ehk hopis ilma asjata juhtumisteks ehk koggoni judi keleks peab, kellest kegi arro sada ei wöiksgi, agga ommetegi  ka armaste mönni selge peaga mees, kes öppetud innimesse etteluggemisse ülle inimestes  mötlema jääb, kudda seni löbbusaste jonelt täie könnede ning ütlemiste wahhed ühhe hingega ärramöeta teab, nago ta õlleks sedda pähhe öppinud, et enne kinni ei pea, kui pitk könne joon otsas ehk kui need lühhemad,  siis ka lühhidelt hale wahhet teeb, nenda et pealtkuuljal lust kulates on, kudda ta selle luggemisest kohhe ni järsko arro saab ning kudda seni mitme hälega kahhe ja kolme  jutto üksi luggeda teab, kui õlleks tal