piddawad, et nad õppida woiwad; agga se tarwitab aega ja üht tüddimatta kannatust. Se õlleks siin agga üks körwalinne assi, waid se üllem ja pea assi on se, senna on rahha tarwis, kui sesinnane tö Jummala abbiga peab eddasi minnema. Esmalt on senna mõnned  öppetusse ramatud tarwis, mis weel peawad  makele trükkitud sama ja üks juhhatus, kuida neid öppetada; teiseks üks maea, kus neid woib öppetada ja kus nad ka asset woiwad  olla, ja kolmandalt üks koolmeister, kes allati nende jures on neid öppetamas. Kuida öppetaja kirjutab, olla temma ka üht head ja tubli meest leidnud, kes nende koolmeistriks kõlbab ja kedda nüüd seks öppetakse, agga kuida teame: on igga töteggia omma palga wäärt. Agga kust peab se tullema? Ka on wägga tarwis, et waesemad lapsed, kedda senna öppetusse alla tuakse, sealt omma üllespiddamist  sawad rided peawad wannewad isse andma. Jälle uus küssiminne: kust peab sedda woetama? Kui keik minnuga ühhes nõus olleksid, siis wöiksime pea abbi leida. Sest, kui igga kihhelkond  aastas sadda rubla maksaks, kui paljo tulleks seal igga hinge peale? Mitte täit kahte koppikad. Kas se peaks meid waeseks teggema?  Möttelge ommetige armad Eestiwennad  ja õed, kui paljo head teeksid need kaks koppikad, mis sa aastas wälja annaksid; kümme  waest õnnetumat last saaksid Onnisteggia  jure juhhatud ning nende inglid römustaks  taewas selle ülle. Oh! meie kannaksime omma pisko annetega nende waeste ja õnnetumate  hinged omma palwe kätte peal Issanda armo ukse ette ja ütleksime: Issand! siin need õnnetumad on, kedda sa meie holeks õlled andnud;  õnnista meie tööd, mis Sinno pühha nimme auuks nende jures olleme alganud! Meie armas Eestirahwas põlle tõeste mitte lukkus süddamette ja russikas kättega; sepärrast  julgeme siis ka palluda: kelle jõud jaksab ja armastus aeab, ka selle hea ja kassulisse asja tarbeks middagit omma jöudo möda kinkida,  et selle koli tarbeks üks rumikas maea woiks ehhitud sada. Kes middagi kinkida tahhab, se wigo sedda omma armsa õppeta- ja kätte, kes sedda senna sadab, kuhhu tarwitakse  ja ma woin tõeste öölda: kes middagi selle kassulisse ja kalli asja tarbeks annab, se laenab Onnisteggiale, mis ta ial tassumata ei jätta. Se on minno nödder palwe Issanda  nimmel! P. P. sKirriko Kas se ammo olli, kui Audro kirriko löhkumissest juttustasime  ja tänna on sesamma palk jälle käes, et kirriko löhkumissest peame räkima? Hirmus halle luggu, et üks ristiinnimenne üht pühhakodda  ehk lummala au-maea ei mõista auustava!  Tulle lummal appi! Mis südda on ühhe sesuggusel rindus, kes selle nõuga kotto wälja lähhäb, pühha kodda rojastada ja seal häbbematta  tööd tehha? Sealt rahha warrastada!  Kesknäddala ose wasto neljapäwa (18. Augustil)  olla Jakobi kirrik ärralöhhutud. Kurjateggia  lönud akna rudu eest purruks, siis teinud akna lahti ja läinud sealt sisse ja teinud  waeste laeka, mis kirrikus seisab, puhtaks.  - Ta kurja waimo tener mu nimmega  ei woi ma tedda nimmetada põlle muido rahha kätte sanud, lasknud laekale 30 auko külje sisse, siis surrunud laua sisse ja wotnud rahha umbes 20 rubla ärra ja läinud omma teed! Põlleks tõeste pat, kui sesuggune kohto kätte langeks! Omma tulle tikko topsi ja pool künalt unnustanud ta sinna  kasti peale. Rummal innimenne, õlleks sa omma nimme tikko topsi peale kirjutanud, nüüd teaksid teised, kelle kätte nad neid annaks;  agga et sedda põlle teinud, nüüd olle nenda hea ja wötta waewaks kirriko öppetaja  jure minna ja temma käest küssida; sealt woid need kätte sada. Kuramaalt. sOppetajate Sessau koggodusse wanna öppetaja v. Voigt, kes 35 aastat, kui tru Issanda sullane, lemma  wina-mäel olli tööd teinud, on ennast omma  ammetist lahti wötnud ning temma abbiline  Karl Krüger jälle temma assemele selle koggodusse öppetajaks wallitsetud ja kinnitub. Sesamma üllemal nimmetud koggodus on Kuramaa! se keige rikkam koggodus. Ta olla 290