lootsid haigust pöörnud ollewad ning Suurwürsti  parremaks sawad. Sel aeal jõudis kulus prohwesser tohter Tsdekkauer senna, mis neile wenne allamattele, kes seal ellawad, suurt römo teggi, sest surem hulk teadsid tedda ühhe  ülle wagga targa mehhe ollewad, kellest paljo ka temma tarkusse läbbi omma endist terwist ollid kätte sanud. Mis kulus prohwesser  öölnud, kui ta haiget olli näinud ja kuida ta haigust leidnud, põlle mitte keigil teada,  agga kes sel päwal Keisre Prouat näggi, wois ta silm-näo pealt luggeda, kuida luggu haigega on. Kesknäddala said need keige kurwemad  lood awwalikkuks; seal polnud kellegil ennam lotust, agga selle päwa ohtu! läks luggu jälle nattuke parremaks, et kes mitte allati ta wodi äres polnud, parremaks samist lotis; agga parrako, se olli agga ta noruse ihho rammo, mis haigusega wöitles! Osi läks többi jälle pahhaks ja oige raskeks ja wasto hommikut, kus werri jälle pähhä aeas, hakkas ta wägga jamsima, mis kalli Keisre Proual liig raske nähha ja kuulda olli. Sel päwal tulli Suurwürsti printsis Maria Nikolajewna omma poeaga sinna ja neljapawal Suurwürst  Aleksander Aleksandrowitsh; se päaw olli haigel Suurwürsti! se keige raskem pääw ta haigusse sees, ta jandas pea selle päwa, wägga pissut olli neid silma pilkusi, kus ta omma armast emma tundis! Redi hvmmiko  jäi ta maggama ja maggas pea keik selle päwa raskeste. Laupaaw jõudis Keisre Herra issi ja Suurwürstid Wladimir ja Aleksei Aleksandr owitsh ning Dani kunninga proua omma poea ja tütrega printsis Dagmar, Suurwürsti pruut senna. Nüüd seisid korraga need temma wodi äres, kedda ta keige ennam armastas ja ka ühtlasse temma armas ja kallis pruut. Essimessel silma  pilgul, kui ta omma kallist keiserlikko issa näggi, tundis ta tedda kohhe ärra, agga sidda polnud temmast mitte nähha, et ta selle ülle õlleks immestellenud, et issa seal olli, kes ommetige  ilma temma teadmatta olli tulnud, kust nähha olli, et se õige tundminne temma sees jubba surnud olli! Õhto pole jäi ta jälle nattuke  waggasimaks ja sel õhtul läks ta keiserlik emma essimest korda, sest sadik kui ta armsa poea haigus raskemaks läinud, ta wodi arest ärra puhkama, agga käskis ennast teisel hommikul  kello 4 jälle ärratada. Kui ta teisel hommmikul  jälle omma poea wodi äre astus, leidis  ta tedda selge melega ommas wodis, mis temmale sureks troostiks olli. Kuida ööldakse,  on suurwürst sedda wägga selgeste ärra teadnud, kuida temmaga luggu ja et lahkuminne  siit mailmast pea kätte jõuab, ta wötnud  omma armsa emma kät ja andnud sellele mitto korda lapselikkus armastusses suud, nimmetanud  tedda mitme armolisse nimmega ning jätnud lummalaga! Ta wodi äre astuma tohter  Hartmanni wasto öölnud ta: ellage terwisega,  ellago terwisega! agga murretsege mo armsa emma terwise eest holega. Selle peale astunud Keisre Herra ta wodi äre, kohhe hakkansd ts omma kalli issa ümbert kinni, andnud ta möllema  kättele suud ja pallunud andeks. Omma  armsa wenna Aleksander Aleksandrowitshi peale, kes parrajate ta wodi äre tulnud, näidanud  ta käega ja öölnud: „Wadake, kus üks armas mees on!" Selle järrele tullid temma noremad wennad sisse, neid nähhes römustas  ta ennast wagga ja et räkida ei woinud, näitas ta käega, ja tahtis sega nago öölda, neid sest sadik kui ta neid wimati näinud, paljo kaswanud ollewad. Wimaks tulli ka ta kihlatud pruut, printses Dagmar ta wodi ette. Kui omma üllewägga armast pruti ennese  wodi ees näggi ollewad, läks ta jumme korraga naerolisseks, agga ta rammo olli ni wägga ärra lõpnud, et ta omma römo sennadega  ei jõudnud wälja öölda; ta jäi tund tunnilt rammetumaks, nenda et wimaks kegi ennam ta sönnadest arro ei sanud ja kustuminne  igga silma pilk odata olli; sepärrast andsid temma sured wannemad temmale nöu, weel ükskord Jummala armo wötta, mis ta ka ühhe sure pühhalikko allanduse sees teggi. Kui ta hädda ikka suremaks läks ja karta olli, et pea kustub, õnnistasid ta sured wannemad  tedda ja selle peale teggi ta kaega keikide  wasto, kes ta wodi äres seisid, otse kui tahtis ta öölda: «ellage terwest, ellage terwest, ellage terwest!" Warsi peale selle ollid need 160