Perno Postimees ehk Näddalileht M 53. tBKS Uhhekfas kesknäddal 18. Augustil.^ aasta. Ses lehhes seisab. Reisi sönnumed. —O mm alt maalt: Peruust: Rummalus ussub keik. Pernomaalt: Kaebtused.  Riast: Õnneto surm. Tallinnast: Maltswet lahti. Ahho nuhtlusest lahti. Peterburgist: Tullekahjiidest.  Manöwer. Suurwürsti reisi nöu. Mõrtsuka tööst. Kiewist: Rahbe saddo. Tambowist: Tullekahjo. Polamaalt: Mitmesuggused sönnumed. Wöeralt maalt: Preisimaalt: Jahhe piddaminne.  Sleswig-Holfteinist:  Räppastand sõbrus. Austriamaalt: Kolera többi. Jtaliamaalt: Kolera többi. Inglismaalt: Merre telearahw. Rootsimaalt: Wennema söa-laewad. Türgimaalt: Kauplemisse takkitseminne. Uemad sönnumed:  Riast. Odessast. Londonist. Reisi sönnumed. Teate jo armad sobrad, et ma nattuke reisi peal käisin kust jubba näddalat kaks taggasi ollen. Kaugemalt sobrad ollid jubba mitto korda kutsunud: ..Tulle ommite ka kord meie pole, et ühhe teisega tuttawamaks sa me!" Olleksin  ka jubba ammugi lennanud ja nende sowimist täitnud; agga kuhhu piddin postitasko  jätma? Minnik olli kirju kül, takkitsemissed  siin ja seal ees; agga ennäh! armas söbber astus uksest sisse ja ütles: ..Anna sulg sia ja minne peale!" Nenda läks assi toime. Nüüd tahhan ka könneleda, kus ollen käinud ja mis näinud. Kui teisipääw, 20. Julil, hommiko kello wiis silmad ollin pesnud ja nattuke keskhommikust  wötnud ning naese ja lastega Jummalaga  jätnud, astusin postwankrisse ning sõitsin  25 wersta sõbra jure, seal astusin temma wankrisse ja sõitsin temmaga ühhes künni Tallinna. Kesknäddala lõuna ollime Tallinna  müride wahhel ja kui wägga rõmustasin ennast, kui Tallinna kahhe ue kirriko wahhelt, mis möllemad jubba pea ni kaugel, et parist hakkatakse peale pandama linna sisse sõitsime. Kui seal lõunat ollime piddanud, läksime wälja linna watama ja essimenne käik läks kohhe ülles Toompä peale ja sealt künni saddamasse, kust otse Katrinentali läksime. Siin piddin ommad silmad kül pärrani lahti teggema, kui aeda risti ja pöegeti läbbi kõndides,  sedda ni kennaste ehhitud näggin ja immestelles keiserlikko lossi ette seisma jäin. Pea hakkas ümber käima ja meel läks üsna seggaseks sedda illo ja uhkust tähhelpannes, mis ommas pissukeses Perno linnas enne põlle näinud. Seal kullus aeg künni öhtoni ärra, siis läksin sõbraga jälle omma korterisse. Teisel  hommikul olli essimenne käik kohhe jälle ülles Toompä peale ja pärrast, et se pääw (22. Julil) üks krono pühha olli ja jummalatenistust  kirrikutes peti, ka Toom-kirrikusse läksin. Kui wägga römus olli südda, kui selle wägga kennaste ehhitud pühha koea uksest  sisse astusin ja seal omma endist kallist