wasto walleks tehha, agga ni pea km kulajad  ärra ollid, jahmatasid neil suud jälle ueste peas kui tatraweskid, endi tundmessi, ning saggistasid kui anned, kus neid laiali hirmutaja  rebbane nendest jo ärra lahkunud olli, et se nago nende wahwusse läbbl õlleks pöggenema  aetud. Mitte üksi usso seäduste wasto ennamiste ristiusso wasto, maid nisamma misgi seadus, ello kord ehk seisusse kombe, ka ilmlikkus asjus, ei olle nende kissendes ialgi öige; nad laimawad igga ollekut. z Selle kurja Maltsweti pettus on ni mitto waest nödra hopis ihho paljaks warrastanud,  kel endisest jöust ja warrast middagi  muud järret ei olle jänud, kui —wessi-  wat, mis peale ta jättis (!), kas häbbi wöi hirmo pärrast, nüüd kui Muhamed Mekkast  Medina pöggenend, mis siiski nende maenitsustele  mitte pudu ei te, sest temma jüngritest  on jo mitto seie jänud, kes nisamma pühhad  on kui ta isse, kes maimus ja unnes ftdda ja teist näwad. Misgi, ka mitte keige mähhem kulutus, ehk wahhest koggematta juhtumisse  peale, ei olle täide läinud, ja fiiski oggarad ussuwad ja lodamad ikka, ning ei sa meelgi pettussest arru!!! Peale selle kelawad keiki tö walmistamist, külmi, kündi, ride ning lojukse muvretstmist j. e. ütteldes: „kellele sa waene hing meel korjad  ! kas sinna just tahhad seie nuhtlusse olla ükfi jäda? Möek on sulle jubba malmis ihhutud;  södda tulleb, södda tulleb warsti! Ussu, Zani-pääw ei olle ennam töeste siin muud, kui paljas muld!" Za nisugguste ähwarduste peale kohkub rummal arg rahwüs ni ärra, et kes peale tunni aia nende küsis olnud, kohhe ni samma oggqraks jääb: se hakkab kui haigus külge. —Nüüd tewad agga laudkarpisi ja rautawad neid, kuhhu tarwilisemad asjo ja kalli hinna eest ostetud höbberahha sisse pannewad sest pabber ei jo möeras rikis maksa ning ladduwad, kui pulmas jänneksed, ühhest wössandikust teift. Neil päiwil millal nad just parrajaste „pappat"  ehk kirja otasid, tulli kubbermango wallitsusse  poolt üks kulutus Sam ja Saratowi  wallitsusse palme peale, mitte tahmast ilma rahhata senna tulla lasta, sest et krono selletatwis  mingisuggust abbi ei anna. Noh, se ei olle nende mennus jälle mitte se öige seitung, küs Suur-Admirali K. kässi peal ei seista, waid ommast peast siin ümber trükkitud!  Ae mis sa teed, töt ei usta, agga mis koggoni ei olle se on neil ustaw. — Agga, enne nisuggusi seggadussi jo wägga holega kohhe waigistati?" ——^ Ka selle kirja löppetusseks põlle meil muud jure panna, kui se öhkaminne: Issand! kui sinna ei walgusta, kes peab siis walguötama? „Neil on selge rummalus. Ei se ennesest ei lõppe!" Sönnumed ommalt maalt. Tallinnast. Laewa - ooljad. Kus ja kes need on? Kes muido, kui jälle waesed Eestlased! Waewalt olleme tükki nende rummalusstst ja jamflmisstst ärraluggenud,  wöttame teise ette ikka sesamma kurw luggu ! Kuulge, mis Tallinna seitungis  (24. Mai!) neist seisab; Parrast sedda, kui nimmetud seitung esmalt  sealt kubbermango pöllo asjust ja sest, mis neil tännawo karta olnud ja nüüd lota on, mönne sönnaga könnelenud ja Jummalat tännanud, et nende rukkipõllud messist süggise,  tälwe sulla ma ja pakso lumme ning willo  kewwade kohta ommeti nüüd parremad olla, kui nemmad julgenud lota, hakkab ta korraga võtjatest räkima ja ütleb nenda: ~Kes meie linnas nüüd sedda teed waljalähhäb, mis suhkro - wabriko pole wiib, st leiab seal talloinnimessi tee ärest , kes üksisilmi  merre pole kui panneksid nemmad temma surust -ja illo immeks. Se on stddamaid nattuke wöeras nähhä; sest kust wöttab meie. tallorahwas aega, lusti ja ni paljo mõistust Zummala lodud asjo tähhel ja immeks panna? Näeme neid agga igga pääm ueste staffammas paikas wcchtiwad ja ootwad, siis tahhaksime ommeti teäda, mis se tähhendab? Mis asja wahtiwad ja otawad need pärdikud innimessed? Pärdikud ep 171