Uillek selle ue kirja tarkussegs uus xvsim innimeste  sisse? kummal tännatus, et lrükkimisss kunsti iäbbi pükba Killi ui ossaxvslt keikicie käes on; agga selle ue kirjotusse xvisiga ei sa wist mitte till kus ui ossaxvalt Keslirakvva kätte, kui niitis pultkas kirjas sävxas. Kui sessa nenss Wägga sooviti, siis näilge Uks tllk profiks xvälja, et sessa kasso näkka same, mis sest tullek. mõnnigäs stinnas, mis ellk texvas asja ja asja rakkel selgemat xvabket, ei maksa sessa keik ommeli mitte ärra. Neil on jubba kiil selge ja lakkesa kiilaga ?Ukka kiili käes. ägga siis peame otsego ktilmetanus niaas kuusma, soi ks sisse teine xvälja. On xv eel vvaesemat keelt ja kirja kui eestikse! ja Kieli on, kes ikka käega peaxvas näitama, kui lägixxas, muiso teine ei sa arro, mis ts Ütleb. iVeusa pulle meie keel egga kiili mitte. Lkk kul mõnnes sonna jaus teine teisega läktise polest ommaseU on: nago lae tsllas, saps tallalt  , .ja muus nisugguses; meis same sessa arro jo sest, et sapal talla alla ei pansa, .ja laele tallas, xx ais assi, mis meie kirjutame ekk lägime tunnistab isse selges te sessa Ulles, mis Uttelsa lakkame j n. t. s. Lkk Uttelge missliggusel  kelel ei tulle nisuggusis sönno ette? Kes Keski» ak xx ast armastab, .ja ta kasso nõuab, (initje Ükspäinis ikkolikko, xx ais ka kinge polest  ,) se ansko sessa, mis ta kassuks arxxab selle (laukusse) jure, n»is praega Eestlaste käes on, siis saab otsego se riist kus tarkus seos on. kubjaga täis; agga kui xvanna alt xvälja saab kallatus, siis se uus ei läisa sessa riista eunam täis, xvsis tulleb sui em pusus kui enne. i>eilsa tekke selle kele ja kirjaga, kust plisust leiate, siis läilge sessa, ja pange omma  uut xvanna jui e, siis on ta parransus, nago ineie Kesti ue kii i iko lauloramatiiga luggu on: xx auna jääb alles, ja li es tullexvas jure , siis saab la täielik ollema. Kks õlle meie siamale lkililiast kirjast, summala laklmissest arro ssnus ? Kirja xviggasusse parrast ei õlle pusus olnus; ni selge on se kirri ommeti,- et iggssks xxöib omma stissame ajamist mõsa.lummalal palluss, ja xv ist saab .lummal ka arro , ma uss uu la mõistab ka selgeste meie (kirja) keelt.» "So; nüüd ollete kannis pikka jntlusse arrapiddanud.  Lnbbage mnlle ka mvnni sönna wahhele  pista. ..Wanna söbber ! Kas ollete katsunud, mis maggu se on, puid raiuda, kui kirmel terra eest ehk kirmes isse warre otsast ärra on? Nõnda on Teie luggu 8i)<l <! i es , kui Bullel töclsjg Vissus te, i ei olla. Arwate ommast kohhast head mutsud annud ollewad, möib olla ka, et ommal higgi otsa eest mahha tilkus, agga märki ei ja järrele,  egga lange laasto. Jah, karma luggu, et pu noaga mitte puud ei wöi lõigata, waewalt wöid leiwa peale märida! Gutteubergi pildiga ei õlle jo siin middagi muud tahhetud öölda, kui sedda wanna tulwat asja, mis seal seisab, et rahwas mannast  sadik kõige harjund asjade uendusse wasto panneb, kui se tõrkus ka isseennesest kes teab kui pärdik õlleks. Siin ei seisa «massi natest," kelleks laste sõrmed kardate samad, kusgil sönnakest. Uest kirjawisist nõuate uut waimo laste sisse: on nende praegust waimo siis wanna kirja wiis neile touud? On Teil kirja tähhest ülleültse õigus waimo la ello lota, ek!c t u lleb p. kirM ociclawus Manna kirjÄ Misist ja mitte lrti kkist ja piibliseltsidest? Kui manna ärrapeetud kue assemel  ue ja terme kue selga pannete, kas siis kül targaste tete, kui uest kuest ka uut ih Ho nõuate? Ja kui uus kuub uut, noort ihho ei auna, kas wiskate siis ärra, ööldes: egga se mulle ui od dawat ja head ihho ei anna, nägo manna möera lappidega paigatud,  agga harjund kuub, fepärrast kannan manna,  sest sest jah sest ma ollen mannaga harjunud ja uus kuub on mulle harjumatta? No jah, harjumatta, muud middagi. Agga ma küsfin,  kas mõistlik innimene sedda kõik pahhaks tohhib  nimmetada, ja ärrapõlgada, mis temma ei mõista ehk Lemmal harjumatta on? Mis Teie arwate sest Mustlasest, kes illust lanlo ja mango laitis, sest et temma sedda ei mõistnud? Teie parrite prowinäitmist, et uus kirja wiis selgem on kui wanna. Teie onuna anuks õlleks, kui senna jure ennam pikkemat jutto ep õlleks lissanud. Kussia su peale ei löda, agga kissaja su peale .. . .no kes teab. Ue kirjamist parre mus ei olle kül mitte raske ärraselletada, kui kegi mõista tahhab;  kes agga silmad kinni hoiab ehk kassoka ülle pea tõmbab, se ei wöi ka kesk lõuna aeal selge taewaga  päikest nähha. Kas ollete tähhele pannud ehk kellegile kele öppetust annnd: mis tulleb meie eeStikele sees ette, kui loeme ehk rägime? Muud middagi kui pikkad ja lühhikesed, kõwwad ja pehmed sönnaliikmed. Pikkad sõnnaliikmed peab pikkalt, s. o. kahhe healega tähhega ja lühhikesed lühhidelt, s. o. ühhe healega tähhega kirjutama; nöndasamma ka kõwwad sönnaliikmed kahhe ja pehmed  ühhe healeta tähhega; suremat kunsti ei olle tarwis.  Mis teeb nüüd uus kirjawiis? Kirjutab just nõnda kui meie rägime, ja se on Teie silmas temma wigga. Kirjutab kegi: mina, sina, nemad, tema, tuba, luba, täna, maha, teha zc., siis loete Teie: miina, siiua, neemaad, teema, tuuba, luuba, tääna, maaha, teeha :c. ja ütlete meel: kule hnllo, mis wilto ja wöereti! agga ei sa arro, et mitte kirri wilto ei olle, waid Teie su. Mikspärrast wenuitate Teie, kus wennitust tarwis ei olle? Luggege mina ja mitte miina, sest seal on möllemad  sönnaliikmed ühhepikkused; ehk tahhate Teie essimest liget mi mii wennitada, siis peate jo 114