ja nüüd maggab ta praego alles jõe põhjas!"  Wargusse ammet on mönne innimessele nago külge sündinud, ta ei woi muido ellada, waid ta peab ikka näppama, olgo se siis assi mis tahhes. Kui teise mehhe aidast middagi ei woi sada, siis lähhäb metsa ja raiub sealt, mis keeldud. Sesamma söbber kirjutab: „S. walla mehhed, kes jubba mitme sugguse wargusse parrast kohto karristust ollid maitsenud,  läinud mõisa metsa ja raiunud sealt, mis ennestel keige tarwilissema arwanud ollewad,  sanud agga kinni wöetud ja kohto kätte antud. Kohhus, kes jubba meestega tuttaw olli, ei pannud rahha trahwi peale, waid laskis  wahhemehhe läbbi neile selle lotussega ued püksid õmmelda, et wargust mahha jätwad." Eestimaalt kirjutakse lv. Mail. —Tän-  kewwade on üks pöllomeeste kannatusse prowi katsumisse kewwade. Tänna on 10. Mai, agga ilmad on külmad, saeab lund ja walli põhja tuul hullub uste ja akkende tagga,  otse kui saggedaste Detsembri kuul olleme näinud ja kuulnud. Zgga ösi külmetab ma ni köwwaks, et löuneni aega tarwitab, enne kui pöllo peale woib minna. Tallopoegadel kui möisadel on suur ellajate pöhhu pudus. Keik kokkokorjatud warra on otsas ja karjamade  peal põlle rohho liblekest kussagi nähha. Näitab keik nenda, nago õlleks mailma kerra ennast poornud ja meie ennam wasto põhja läinud. Rukki orras ei römusta keddagit, iggal pool on ta soutumalt kaddunud ja paljas  must ma järrele janud. Sui-wilja teggeminne  on jubba ka ni hiljaks jänud, et kui ka ilmad parremaks lähwad, pöllomees omma tödega ennam ei jõua walmis sada; iggapiddi näitab meile üks wägga kurb aeg pikka sammudega  liggi jöudwad. Pöllomeestel raske aeg ukse ees: Raske rent tahhab maksa ja kui põllult middagi leigata põlle, kust se peab wälja tullema? Meie ei tahha sellega, mis siin kaebame, mitte nago Zummalat sundida parremaid ilmast' andma, waid pallume targemaid  innimessi meile head nõu anda, mis peame teggema, et ennast ja ommakstd nälja surma eest wöiksime hoida? Ehk kül teame, et pühhakirri ütleb, meid omma murrega middagit  tehha jöudwad, on ommetige meie nödrus  ni suur, et ei jõua selle sure andja peale lota, kelle käes keik woimalik. Oh et ta isse meile kannatust annaks, temma karristust kannatlikkult  wastowötta ja kanda! Peterburgist. (Selgemad sönnumed meie Keisre Herra peale laskmis- mis grahw Adlerberg Parisist telegrahwi  läbbi Peterburgi kindral-kubberneri herrale saatnud. Kirri on nenda: ..Tänna (25. Mail) parrast lõunat, liggi kello wie aeal, kui Keisre Herra ühhe lusti söido pealt taggasi tulli, sai püstoliga selle tõlla peale lastud, kus möllemad  Keisre Herrad ja Suurwürstid, Aujärje pärria ja Wlaoimir Aleksandrowitsh, sees istusid.  Lastud sai sealt poolt küljest, kus keiser  Napoleon istus; agga kegi mu ei sanud hawatud, kui talmeistre hobbune, kes tõlla körwas ratsa sõitis. Laskja sai kohhe kinni wöetud ja rahwa hulk tahtis tedda wihha pärrast lõhki kiskuda; arwatakse tedda ühhe nore Polama mehhe ollewad. Tedda anti warsi kohto kätte, kes asja saab järrel kulama,  ja otsust andma." Berlinist kirjutakse 26. Mail: Praego se on hommiko liggi kello kümmet, tullid Parisist  sönnumed, et üks noor 26 aastane Polakas  eila Boulogneri metsakesse äres Keisre Aleksandre peale lasknud, kes Keisre Napoleoni  ja Suurwürstiga lusti sõitmas ollid, agga kegi põlle hawatud sanud. Püstol olla löhkend ja laskja ennese kat purrustanud, kes ka kohhe rahwa hulgast, mis rõõmsa öiskamissega  neid suri rigi õllemaid terretasid, kinni wöetud. Sellesamma pawa öhto olli Wennema  sadiko jures suur wöeras piddo, kus ka möllemad keisrid, Prantsusse keisre proua ja Preisi kunningas ollid. Et sesuggune hirmus assi seal sündinud, se tehha sure Parist linnale hirmus kurwa meelt; keik armastada wägga meie arm õlist Keisre Herrat ja ommetige on seal selle ütlemata  rõõmsa rahwa sees üks nurjato ja ärranetud  innimenne, kes parrast aega walwas, 187