Teine Eestirahwa sadikute reisikirri. Minnewa kord ollete Pemo-Willandi Eesti sadikute reisikirja luggenud, luggege tänna sedda ka, mis Tarto-Wõrro Eesti sadikud ommas kelemurdes  sest kõnnelewad. Meie anname kirja nmda, kui olleme sõbrade käest sanud. -.Meije tee-reis Peterburgi lina, all ust tõisipäiwal  12. Aprillil, Kuikatzi jamast, kost meile 3 posti-hobbest ette panti. Säält sõidime seni kui Hans-mõisa kõrtsi, kon meije hobbesid sõdime. Hommungo 13. Aprl. sõidime säält eddesi, ent 14 wai 16 wersta pääl mässima posti-hobbese ärra, selle sandi tee nink sure wankre perrast, mes neil perran olli, ja piddime Sömmerpallo körtsimehhe käest wäikesse wankre wõtma, kelle eest me 14 wersta paalt 3V tenga mässime. Sis saime waiwalt kel pool 7 Wörro lina. Säält juhhat meid jamaherra maijestradi pale, kost meije reisi tarwis plakatpassi,  nink padaroshna piddime ostma. Ent et saal weel kiik saksa maggasiwa, tullime ilma taggasi. Kni me jamaherrale sedda kõnnelime, üttel temma:  „Kui teise sowite, tahhan minna minnä neid ülles ajada," nink temmä läts, ja meil olli ha meel, et meije minnema saas. Tulli pea taggasi, tõi kü! padaroshna, ent passi es õlle mitte antu, ütteldu, et massina pääl ennamb passi ei nöwweta. SiS jäime kül pelgama, ent siiski usksime, et nemmä  meid ei petta, mes ta töisi olli. Nüüd sõidime  jälle eddesi, ja saime öddangus Pihkwa. Ent jõe paalt olli sild ärrawöetu, meid weti wennega ülle, ja lätsime 3 wersta jalgsi massina mannu. Ent mässin es lä enne kui hommungo kel 4. Jstemi  sis massina päle, ja saime õnnelikkust kel 12 Peterburgi lina, (14ma1.) Saal wöttime rahha eest worimehhe, ja sõidime säält weel 8 wersta korteri. Lätsime sis Eesti oppetaja Laalandi mannu, ent temma es olle koddun. Hommungo 16mal lätsime jälle opp. maija, leisime tedda koddun, temma wõt' meid armoga wasta, luggesi meie õnnesowimisseja  tännokirja ülle, mes me omma oppetajast saime, ent üttel Hennol weidi aiga ollewat, meijega tulla. Saat meid kõstre man no, köster tulli kül sinna, ent et temma jo mitto näddalit haige olnu, ütte! oppetajale, et temma ei woi weel wälja minna. Mes nüüd tetta. Seni tulliwa ka Willandi poolt meije 3 sõpra sinna. Oppetaja, ehk kü! läbbi kitsa aja, üttel: .-minna lä essi teijega ministri herra mannu. Ent tulgo ennege 2 meest, ütS Tarto ja töine Willandi poolt. Lätsime sis söido worimehhega,  minna ja Paisto koolmeister Adamson, ent es sa sel paimal ministre ette, ütteldu oppetajale, tulgo hommen. Lätsime sis hommungo 16mal jälle oppetaja maija, kui me tedda ollime terretanu, üttel temma: -.et meije ei wöi mitte muido kui tõllaga sõita." Wõt sis essi tõlla kaubelda, ja istemi, meist 3 ja oppetaja tõlda, 2 tulliwa worimehhega. Minnistre  mannu olli nüüd jo paljo muid sa di kuid ja wäe üllembid kokko tulnu, Lemma tulli sinna ette I'ali, könnel eggaütte jao man essierralde, wöt kirju wasta, tulli ka meije mannu, könnel öppetajaga saksa kelen, üttelnu ka, et tal hä meel om, et oppetaja  meile tolgus tulnu. Temma wöt ka meije kirja wasta, lask meile üttelda, et meije hommen kel 12 kesk päiwa ajal Keisri suren majan, walge  marmori salin Keisri Herrat same näggema, mes ülle meije üllewäega tennasime. ..Nüüd hommungo sel 17. Aprl. lätsime kerriko,  kuu meije enne Jummala sönnast kinniiust jäime.  lummala orjus alluft Tawita sönnaga: "Höiskage lehowale, kiik mailma rahwas !" Jutlus olli Apostli sönna pale, et meije teekäija nink küllalisse  olleme, nink et meije henda peame hoidma, lihhalikko himmo eest, mes henge wasla taplema, nink et meije Issanda perrast peame allaheitlikke ollema, kigile üllembile, issierralde ommw kalli Keisri Herrale, kelle 25-ajaSta hö.bbe-pnlma meije täamba mälletame, n. n. edd. Oppetaja olli jo enne kerrikut 2 tõlda walmis tallitanu, ja jobba wimatse werst laulmisse ajal sadeti meile kerriko teendre perra, tullime sis wälja, ja istemi jälle, meist 3 ja oppetaja eddimatsi tõlda, 2 meist istewa töist tõlda. Nüüd söidime jälle arwata 4 wersta, seni kui Keisri lossi ette. Se wenne kutsar piddi treppi takkan kinni, ent oppetaja ütte! talle wennekelen:  ..sõida ette!" Nink meije söidime nüüd sinna  treppi ette, kohhe kiik mu minnistri nink sure üllemba söidiwa ..Nüüd lätsime ussest sisse ja treppi möda ülles, ne treppi olliwa kiik tulliwerrewa sammetiga ülle pantu, ja egga treppi lawwa pääl üts hõbbedast warras tekki ülle pantu, kes tekki kinni piddi. Nüüd saime sinna walge marmori sall, kohhe ka kiik mu sadiko tulliwa, se olli üts suur saal, kuu wäega paljo illu asju, kroon-lühtrid, kallid peeglid ja muid asju olli. Sääl käifiwa Keisri teendre, mitmesuggntsin kallin röiwin, mõnnel olli tulliwerrewa  püksi, ja lummiwalge sukka illusa kängädega jallan. Meije naime sääl ka sedda meest, kes Keisri ello pästis. Se olli üts priske noor mees, Josep Komissarow nimmi, kes jobba kalli röiwastega olli ehhitedu ja Keisri Herrast möisniko  nimmi sanu. «Nüüd tulli se saal rahwast wäega täis, mitmest  ma jaost, üllembid nink allambid, mitmesugguse  röiwastega, ka Tartari mehhe, kel wörktanno, kni meije naisil pään olliwa. Paljo tõiwa ka kingitut  st, mõnnel höbbe taldrigo pääl leiwa kukkel ja leiwa pääl kullane sola karp. Mõnnel olliwa kalli pildi, üts neist olli ni suur kui meije tarre us, mes ütteldi 10 tuhhat rubla hõbbedat maswat. Saal tulliwa ka meije mannu mittu kindrali, kes eestikeelt könneliwa, ne römustiwa henda, kui 164