paljo ürirahha ja intresside läbbi jure tulleb.  Boksil olli nisuggune pölli. Et ta rikkas  olli, ei pannud kegi pahhaks, agga et ta seal jures ka ihnus olli, sellepärrast naitsid ulitsapoisid näppoga ja narrisid kus wöisid. Ta ihnus on temmale mönda söimonimme saatnud  ja üks kord ka paar wersket körwalopso ja peale sedda weel pölwega p— ja treppist mahha, kassi! Kuskilt maiast ei lähhä ta enne wälja, kui tedda waljawissatakse, ja ta lasseb ennast kümme kord missata, kui ta 50 kord jälle taggasi wöib tulla ja ilma hinnata köhho tais süa. Kuida ööldud, Boks on kolme maia perremees,  kus ürirahwas sees ellawad, ja neid peab ta omma lüpsilehmiks ja kardab igga lüpsi aial, et ikka weel pima uddarasse jänud ja wöttab nöuuks tullewa kord parrem wennitada,  mis ta ka ei unnusta. Öiete kaua ellada, se on ta ainus rööm ja lotus. Tulleb  jut wannadussest ja ütleb kegi meiega tedda  50 ehk 55 aastat noremaks, siis römustab  ennast nago rummal laps. Nisamma kui ta ello armastab, et kaua omma mammuna jure jada, nisamma wägga surma kardab, kes tedda ja temma mammunat teine teisest lahhutab.  Saggedaste sünnib, et Boks kesk maggusa jutto peal korraga arrakohwatab, mütsi peusse tömbab ja ärralähhäb. Mikspärrast?  Uksi sellepärrast, et jut surma peale tulli, kelle paljas nimmi temmal jubba ni hirmus  kuulda olli. Sesamma meister Boks tulli nüüd teiste klubbiwöeraste kaua ootmisse peale ühheksamal  öhtul ommeti jälle isse klubbi peale. Ag« ga mehhiko olli hea tük lahjemaks ja kahwatamakö  läinud, kui enne. Sure kissaga wötsid  teised tedda waSto ja terretasid, kui õlleks  ta need päwad wallaskalla köhtus ehk liukoerde aukus olnud, kust iggapäise innimessel  suurt wäljapeäsmist ei olle. (Sest meie omma wahhel üttelda, Boks olli, ehk muido kül sitke, nago manna pastla nahk, teiste ihnuste  sarnane, se on: joobnust peast märka elle ja sesugguste meestel on ikka seal söbro, kus sissekallatakse.) Nüüd küsstsid tedda mitto uud korraga, kus ta ni kaua olnud ja mis ta teinud, kas haige, wangis ehk pikka tee peal käinud? „Söbrad, lapsed - ütles Boks ja lõõtsutas  andke mulle esmalt nattuke aega mahhaistuda  ja puhkava, pärrast peate keik teada sama, kuida mo kassi käinud." Jälle hakkasid küssiad: „Sa õlled wist haige olnud näitad jo ni kortsus ja lõpnud wälja,  nago waese innimesse wiljakot, mis hästi täis ei olle. Mis többi seal olli? OllekS meie sedda teadnud ollid wist surmaga wöitlemas? :c. Tänna unnustasid üsna ärra, et Boks ial surmast ehk haigussest kuulda ei tahtnud. „Söbrad, lapsed, ütles Boks jälle —- mis palla teil tagga on? Egga ma nüüd ennam  teie kaest ärra ei jookse. Lasst ma joon enne, su üsna kuiw. Oh, kuida se süddant kossutab, nago soe wihmoke maad pikka pöua järrele!" Silmapik olli essimenne puddel ' Baieri öllut kaddund ja Boks tellis jälle. Noh, aitummal ütles temma, pühkis nokka nüüd annab keel jubba käia, et omma kurwa luggu teile wöin könnelda." „Jah, sinna heldene aeg, kül ollen' waene rätsep löksus! Se kord, söbrad, lapsed, ep õlleks  teie karwa pealt mind mitte ennam näinud,  sest ma ollen otsekui surma suust weel ärrajooksnud; üks teine õlleks nüüd jubba haudas hinganud." Jälle ütlesid teised oh! ja ah! pannid immeks,  kahhetsesid ja küssisid, et kegi omma sönna ennam ei kuulnud. Kui tükki aia pärrast  nattuke waggusamaks jäid, hakkas Boks wimsks rumi sama, omma kurwa luggu könnelda,  kuida temma surma häddast ennast ni wapraste olli peästnud. „Kuida ööldud allustas temma mo luggu õlleks wägga, wägga pahhaks wöinud minna. Ma õlleks tänna jubba wöinud surnud  surnokehha olla, (Boks wärrises isse) kui ma mitte ni ettewaatlik ja targaste ep õlleks teinud. Agga ma pean, no mis tehha, sedda luggu eest üsna essimesse otsa tippust peale hakkama, et näete, Boks ei olle mitte ni rummal, kui mönni kurn innimenne mötleb, kes sest ei holi, kas teine innimenne 214