gematta wierublase wötnud (siit sadik hakkas üllekohhus, mis kotti põlletab), ei ma se kord ommeti ennam kaupa osta."" Selle peale sai mees 4 rubl. 1 v kopp. taggasi. Kas norik siis ial arro ei sanud, et 5 rubla pudusid? Miks ep sanud, agga kelle käest wöis ta küssida? Kui üllekohhus kottis seisaks, siis õlleks noor innimenne ommast praego alles ilma. Agga mönne aea parrast sai ta kuulda, et mees omma rubla eest kaupa ostnud, agga ommeti weel rahha olnud kõrtsis  jua ja priiskaba, mis tallitajatel saggedaste  pahhaks prügiks jääb. Norik teadis ta rahharikkusse ärra ja olli nüüd jubba kaunis  jälge peal. Ta essimenne tö olli Paide minna ja podides järrele kulata. Õnneks' juhtus warsi oige podi ja sai mehhe kauba ostmisse luggu selgeste teada. Senni kaua römustas mees, kelle hing sest ei teadnud, mõtles: „2 andsin, 5 sain, se kaup läks korda."  Nenda tewad mitto jölledat, kes sähhärdust  asja weel „õnneks" ja „Zummala anniks"  nimmetawad! Norik tulli nüüd tallitaja käest taggapärrima, agga mees salgas kaela katki: temma eitea. Laksid möllemad Paide, mees salgas nendasamma ja ütles kaupmehhele  su sisse: . ..Kuida sedda tohhite üttelda, se on selge walle!" (Wanna tuttaw kelmide õiendus, mis kurradi kolis öppitakse.) Ei aitnud  ennam mu nõu, kui piddid kihhelkonna kohtusse minnema, ja kui 2 kord olli ärrakäidud,  salgas mees nisamma kui enne. Sel korral agga märati temmale aeg kätte selle tähhendussega, et kui ta kolmandamal korral  weel ei tahha töt tunnistada, siis lähhäb assi Tallinna surema kohto alla. Mees jäi weel tuimaks; agga kui kolmat korda kohto te jalge al olli, langes mehhel ommeti südda'  püksi, hakkas tee peal üllestunnistama, maksis rahha ärra, pärria jalla waewa ka weel körwä ja pällus asja soiko jätta ja tee pealt taggasi pöörda, mis ka sündis. Kui nüüd mönni kurri kiusab jo keiki sest nattukesest jälle tähhelepanneks, et üllekohhus mitte kottis ei seisa, siis ep õlleks ma sedda ilma asjata könnelenud. M. iKes teisele auko kaewab, se isse sisse langeb.) Jälle üks wanna kuldne sönna, mis allati haljas seisab. Oi, oi, kui sured mehhed, kes ennast kui kaljud arwasid seiswad ja teisi innimessi, kui sippelgaid omma jalge ümber näggid romawad, on nenda ülle kaela omma kaewetud auko langenud, et tolm tagga olli. Jummal on ikka weel nattuke õigem, kui need keige õigemad innimessed ja ep olle ennast siamale weel kellegist petta egga  pilkada lasknud. Holeto külla karjapois laskis naabri heinasaod ärralaotada. Seal juhtus naabre perrepois senna jure tullema ja andis karjapoisile sönno. Agga surelinne karjapois  kärrinal wasto: mis teisel sellega asja olla, temma wöida Smma ninna senna ja teisele  pista :c. Selle peale wöttis teine witsa rao maast ja andis mönne rapso ta kue hõlma  peale. (Sedda tunnistas parrast kolmas, kes pealt olli kulanud ja omma silmaga näinud.)  Nüüd olli eht eesti modi tülli ja tulli lahti. Karjapois jooksis karjudes koeo: tedda  olla waese ommaks pekstud, et ei sada ennam sammo käidud (jo ta wist sellepärrast jooksis). Warsi olli emma poisiga taggasi ja kaddistas nago hobboräästas pessa ümber,  wöttis ridwa maast, murdis poleks, ütles:  „wata, sellega õlled sa mo lapse sandiks  peksnud!" Sest ep olnud weel kül, waid ta läks ka kohtusse ja teisele piddi nüüd keige süggawam auk kaewetud sama, et olla temma lapse wiggaseks peksnud. Karjapois lasti tohtre polest järrele katsuda, säh, hädda mitte keddagit. ..Wiggane" olli ilma wiggata ja kohhus otsas. Ugga mis sündis? Mönne aea pärrast sest Jummal olli nende õelust pealt waatnud jäi üllekohtune karjapois tõeste haigeks ja selle järrel ni wiggaseks, et praego  kargoga käib, ja temma wiggastus tulletab  tale iggapääw mele: „Ärge eksige mitte, Jummal ei anna ennast mitte pilkada." Nüüd on waene mees omma kaewetud aukus, aitko Jummal tedda sealt walja ehk andko kannatust  risti kanda, muido lähhäb auk süggawamaks.  ' M. perremees ja Ms siamale luggefime, ei olnud illus kuulda, ehk kül ka ello öppetusseks peab konneldud 141