paks pilw arm paistab, Helle jure ma omma  jallaga põlle sanud, se peab ni järsk ollema,  et rebbanegi ta otsa ei sada, senna mäe otsa tahtis temma minna; seal piddi temma pühha riik ollema. Sel kombel jahtis ta meleto  mitto päwa, künni wanna walle prohwet Maltswet issi sedda kuulda sai, et ta jüngrid ni sureks mehhiks sanud, tulli ta seie Jurtsi küllasse sedda asja järrele kulama, mis ta liig sure leidis ollewad, ja sepärrast ärra kelas. - Selle jüngri nimme on Hans Senne, Zärwa Jani kihhelkonnast, Metstagguse mailast.  Ta wöttis wanna Maltsa sönna kuulda  ja olli ni kauast waggusi kui Malts seal olli, agga ni pea kui ta omma jallad ärra tõstis, hakkas ta ueste jälle möllama ja sedda kord on ta oige pahha teed kõndimas. Nüüd olla ta sealt küllast, kus ta tännini ellas, wälja läinud, agga üksi ja selle töotussega, Naini linna minna. Sedda ei tea minna, kuida tahhab temma ülle Musta merre sada, woi lähhäb kui Moses Jsraeli rahwaga merrest läbbi. Sest tahhame üks teine kord kõnneleda, kui temmast jälle olleme middagit kuulnud. Minnewa aasta tulli öppetaja hulga aea pärrast jälle meid waesid ja ärraunnustud lambaid  watama ja armo lauale wötma; agga parrako, kül olli ka neidki wähhä, kes agga muido wäljaspiddise kombe pärrast senna läksid;  üks kössis ühhe teine teise käest, kas se peaks õige ollema lauale minna? temma lauale wötminne ja kirriko seadus põlle õige! ning sepärrast olli neid wägga pissut, kes laual käisid.  Üks Wodja walla mees, Peetri kihhelkonnast,  nimmega Mihkel Taller, olla Hans Senni käest küssima läinud, kas ta peab lauale minnema woi mitte, siis on se nurjato sabana  sullane kostnud: minne parrem kõrtsi jo seal korter marja wina ärra, on otse sesamma, mis temma sulle annab. Põlle siis kummagi neist kurja waimo teenritest kolimaeasse läinud, kus öppetaja jummalatenistust piddas ja altari  sakramenti wälja jaggas. Nende sarnatsid  on paljo; kes jõuab keikide nimmesid nimmetada.  Nüüd tahhan ka weel ühhest Ambla kihhelkonna  naesest nattuke juttustada, se teggi innetumaid tempusi, mis koggoni kolledad nähha  ollid, mis ma ei tahha nimmetada. Keik sedda pahha hakkas ta ühhe imme kawwalussega,  et kegi temmast arro ei sanud, mis ta oige olli; agga wimaks hakkas wanna sarwilinne  üsna ilmsi temmast wälja paistma, siis ei olnud temmal ka ennam ei ö egga päwa  rahho, ta jooksis allati kui hul möda külla ja kissendas kui pörane, kellel mele tuhka peas polnud. Neid tempa hakkas temma minnewa  Mai ku 12. päwa! teggema ja nenda mullas ta künni Oktobri kuni, siis jäi pissut taltsemaks; agga kust tullid need tembud keik wälja ja kuida hakkas ta neid teggema? Se olli keik willi wanna walle prohweti Maltsweti  külwist. Minna ei tahha neid nimmetada;  wiimsel päwal sawad keik awwalikkuks mis siin on tehtud, olgo hea ehk kurri. Wanna Maltswet kelas keiki ärra kolimaeasse palwele minnemast, sest se ei olla middagi ja se wanna  pahha juur on tünnini ikka wee! nende sees, mis läbbi ka meie palwe piddaminne waeseks jäi. Jubba algmissest polnud ta suur assi, agga temma kelmi läbbi on se weel paljo waesemaks läinud. Kirriko palwe seest jätkab keskpaigast, issiärranis kus Keisre Herra ja keige keiserlikke sugguseltsi eest pallutakse, mahha;  selle eest hoiawad nad, et se nimmi mitte nende kele peale ei sa; agga ommetige ellawad  nad temma ma peal ja toidawad ennast ja ommaksid seal. Monned neist on nüüd omma ellajad ja maea asjad keik ärramünud ja tahtwad sealt Tatarimale ärraminna ses mõttes: siis olleme Wenne Keisri alt lahti ja temma ma pealt ärra, mis kui wanna Pabel pea hukka lähhäb. Keiki nende tempusi ja neid mehhi issearralikkult nimmetada, teeks meie juttu liig pikkaks, nimmetame agga monned  peamehhed. Üks neist on jubba läinud ja teine otab omma minnemisse päwa selle nimmi on Jurri Kalmus, Koddawerre kihhelkonnast,  Allatskiwwi wallast. Se mees olli enne lubjatud seina sarnane, kes mitte isseennast  ei tunnud; temma olli külla tallitaja ehk kohtomees. Üks kord tulli wanna walle prohwet ka senna küllasse omma libbeda kele ja walle juttudega ning sai ka pea sest meh- 144