hast römo maitsma. Temma auuks ehhitagem  üht kenna Jöulo puud ja laulgem seal jures: Wisil: Nüüd ollen minna põhja :c. No. 141 1. Meil Jesus sündis Petlehemmas. Ni alwa, waese wisi peal; Suur Jssa poeg nüüd maggab lautas Seal sõimes kömwa heinde peal Seks märgiks keige ilmale. Et almus armas temmale. 2. Oh sinna kallis Lunnastaja! Sa tullid allandusse sees! Sa keige rahwa leppitaja. Töid taewa walgust enneses! Et süta Jöulo Lullokest Ka meie keiki süddames! 3. Sa õlled taewas walmistanud Üht Jöulo puud keig' usklikkuil. Ja neid se läbbi römustanud Kes siin so risti järrel käind. Seal nad so ümber seisawad! Au ehtes kroni kannawad! 4. Keik ristirahwas olge kermed Se ello te peal kõndides. Mis Jesule wiib temma lapsed Kes römo tundsid wöideldes. Ta heal, se hüab: „Tulge nüüd, Sest keik on teile walmistud!" Missionär Tiismann. lummala tahtminne sünnib ka siis, kui keik mailm ta wasto seisab! Sedda olleme jubba küllalt näinud ja näme ka weel igga pääw, kui agga omma silmad mõistame lahti tehha,  et keiki asjo nenda tähhelepanneme, kuiva  nad tõeste on. Mul olli nõu tänna sest ausast  mehhest, kelle nimme omma tännase jutto peal kirjaks olleme.pannud ja kedda meie omma  silmaga olleme näinud ja kellega söbralikkult  olleme könnelenud, mönni sönna juttustada.  Ta on pärris Eestimees, sündinud 15. Januaril 1829 Rapla kihhelkonnas, Allo waldas ja Tuiso tallus. Ommas lapse pölwes  olla ta otse nenda kaswatud, kuida keik tallo lapsed, kus kül ihho eest hoolt kantud, agga waene hingekenne unnustud koggoniste ärra, misläbbi temma siis otsekui noor pilliroog  jöudsaste ütles kaswanud. Kui jubba selle arrulisseks olla sanud, et karjatseks kölbanud,  olla ta teiste temma arrulistega pid- danud karja hoidma/ kus kellegi! põlle mele tulnud selle peale möttelda, et temmast eddespiddi  ka üks karjane peab sama, kes Issanda tallekessi, mis mailma kõrbesse laiale pillatud ja pimmedusse katte al ellawad, temma Drmo sõime ümber saab kokko kogguma. Kes wois sedda sel korral uskuda, et se ihho polest kaunis  pik, agga waimo polest kängo janud pois, otse kui ristia loannes, kui hüüdja heal kõrbe  astub ja rahwast meleparrandamisse pole saab kutsuma? Sel aeal olla ta Jummala sönna mõistmisse polest wägga waene olnud, sest et ta kussagi kolis põlle käinud, ning koddune  öppetus ka koggoniste wähhike olnud. Kui karjatse arrust wälja sanud, olla ta teiste iömeeste kilda astunud, ja pääw päwa körwas  tuggewaste töös olnud, agga sedda põlle kellegi mele tulnud, tedda koli panna, ehk kül . ta ennesel suur iggatseminne selle järrele olnud; sest ta süddame tunnistus iggatses ennam tunda,  kui ma-tööd, agga kellele wois ta sedda omma süddame pealt wälja puistata? Piddi otse kui Lutterus kloostris päwa rasket tööd teggema ja öseti unne aeast aega öppimisseks mahha wötma. Mdda wannemaks tä aastade  polest läinud, sedda suremaks kaswanud tarkusse iggatseminne; ta olla ennesele kirjutusse  tarwitussi murretsenud ja ommast peast kirjutusse ammetit õppinud ja seal jures olla tal se mõtte süddames tõusnud, missionäriks minna; agga kust rahha wötta, et ennast kolitada?  Mis olla ta siis teinud? Kuidas leidnud  ta abbi? Jah, wata söbber! kes otsib se leiab! Meie Tiismann teinud ennesele sohhe  maad ja kaswanud ennesele ühhe sohhe härja. Nüüd olla ta sedda mis maast sanud ja ka härja ärramünud ja siis Tallinnasse saksa koli läinud, kuhhu ta agga nikauast woinud jäda, künni rahha taskus olnud; sest wannematte käest polnud temmal middagist lota, ja nenda olli ka: rahha lõppes otsa ja sellega ka ühtlasse  temma koli aeg, piddand ennesele jälle tenistust otsima. Ehk kül waesus ta keige surem  ja lähhem söbber olnud, põlle siiski se iggatseminne missionäriks sada - temma süddames mitte kahhanenud, waid kaswanud. Kui nüüd waesusse pärrast koli õppimist olli 410