Perno Postimees ehk Näddalileht M 53. tSSS Ühheksas jPernus, kesknäddal 14. Aprillil.^ aasta. Ses lehhes seisab. Sõbra kirri. Ommalt maalt: Õnnetussed ja jeä minneminne. Passi seadusse uendus. 9Nade müminne. Wee allune tö. Lanstoa koggo uöupiddaminne. Kardetaw többi. Mässajad. Wöerall maalt: Preisimaalt. Jtaliamaalt. Asiamaalt. Amerikamaalt. Uemad sönnumed: Tullekahjo.  Jeä lugguneminne. Suurwürst aujärje pärria haige. Amerikama södda. Sõbra kirri mis meie ilma muutmatta keige söbradele luggeda anname. Armas Postimees! Meie Lihwlandima, Pernomakonna  kahhe kihhelkonna koolmeistrid olleme  tänna (sel 22. Märtsil) omma kous ollemisses  sedda waea tunnud ollewad, et Eestitele  seitungides sedda awwalikkult ülles rägime,  mis missist ka ennamiste keik meie Eesti wennad ommast kohhast, kui Tarto öppetud Eesti seltsist wälja antud õpetusest õigest kirjotamisest parandatud wiisi", arro samad  tunnistamad. Et meie kül seddasinnast nenda nimmetud parrandatud kirjotusse wisi ennegi jo olleme tunnud, põlle meie mitte arwanud tarwis ollewad  omma healt awwalikkult selle wasto tõsta;  sest nisugguse kirjotusse wisi parrandajad, kellel siitsadik Muud asja ja põhja ei olnud, km sedda, et nad omma kirjadega selle wasto pannejaid Tuisolasseks, Tulepükst mehheks, nelja nurgalisse ratta mehhiks, Kilplasteks ja kes teab, mis muuks weel nimmetasid, ei olnud meie arwates mitte mingi tähhelepannemisse  wäärt, sest et nisuggused tühjad asjad  meile weel tännini middagi kahjo ei teinud.  Agga nüüd hakkame meie sest jubba kahjo tundma, sest et meie tallorahwa seadusse ramat ka selle ue wisi pea! kirjotud on. Sellegi  parrast ei julgend meie weelgi selle wasto awwalikkult rakida, et se kül tõeste tossi on, et üht seadusse ramatut, kust keik innimessed peawad selgeste arro sama mitte ei tohhiks nisugguse wisiga kirjotada, mis mitme tundmist  seggab. Agga nüüd, et öppetud Eesti selts omma kirjaga, mis ta meile saatnud, issi on suud lahti teinud ja meilt küssima tulnud,  mis meie selle ueste parrandatud wisist arwame, siis ei karda nüüd meie ka mitte, ommad mõtted awwalikkult wälja räkides: Lühhikeste sönnadega peame siis enneste ja omma rahwa nimmel tunnistama, et se ueste wöetud kirjotusse wiis esfiteks üks kahjolik, ja teiseks üks asjata ettewötminne on. Esjiteks on se ettewötminne kahjolik, et ta mitto sadda aastat hiljaks on janud;