mis nende eest öiete tahhaksid, kui nad ka jubba keiki aea teiwid tee-äres küssinud ollid, mis heinad linnas makswad. On üks sesuggune  wimaks kurrule jõudnud, siis on täis kartust ja ei tea kuida löbbusam müa, kas koorma woi puda kaupa? Ta kaupleb mõllemil  wisil, agga ikka sure hirmoga, et sel ehk teisel kombel woiks kahjusse jada; keige selgem  kaup õlleks mitme arwates muidogi se, kui ostja mollematte, esmalt koorma ja parrast pudade eest maksaks; seddawisi kahhewahhel seistes, kahhetseb monni jubba wägga, et ta ülleüldse neid linna tonud ja wiiks parrem jälle koeo taggasi. Hiljoti näggin omma silmaga: kaupmees kauples üht koormat Heino, tallopoeg küssis koormast seitse rubla ja puda kaupa 25 koppikat  pudast; kaupmees pakkus kuus ja parrast kuus üks pool rubla, agga müa ei jätnud punnast polluskit mahha, künni ostja ütles: „aea kalo alla!" Ennäh! kaal teggi asja selgeks,  agga jaggelemist olli parrast weel küllalt.  Heino olli 37 puda ning sedda teab igga koli laps mis wahhe seitsme rubla ja 37 puda wahhel, kui 25 koppikat puud maksab. Kaludes ütles ostja müale: temmal põlle asja pudasid luggeda, temma saab omma koorma  eest seitse rubla ja sellega on jut otsas, mis peale tallopoeg kostis: ..minna omma Heino teistwisi ei mü kui puda kaupa," agga esmalt küssis ommetige seitse rubla koormast?  Ostja satis heinad poisiga koeo; kuida nad parrast teine teisega oigeks said ei tea minna, egga põlle ka minno assi sedda selletada, üht tean agga, et kui müa omma heinad enne mümist õlleks kaluda lasknud, siis selgeste õlleks  teadnud, mis koorma eest õlleks woinud küösida. Pernust. Monni söbber urrab selle ülle, nago õlleks Postimees liig Nssin asjo, mis polele jäwad, unnustama ja kellest lubbanud eddespiddi juttustada, ennam sönna ei lauso. Neile peame kostma, et se mitte meie sü põlle, kui wahhest monned asjad  liig pikkale wenniwad; olgo et nad kohto kulamisse al seisawad, ehk et kegi nende löppetusse  polest meile põlle sönna lausunud; nago se selle Äddemeste prudiga luggu on; peigmees  istus sia male tornis ja pruut noh se on jo teada, kus ta on ja kohhus selletas  sedda asja. Nüüd pari näddala eest sai peigmees tornist lahti, sest pruut wöttis keik süüd ennese peale. Ta öölnud kohto ees: egga mo peigmees süüdlane põlle; minna ollen  temma järrele jooksnud, agga mitte temma  minno järrele, ja selle peale lasti peigmees  lahti; kes wois ilma süta innimest kinni piddada? Kinni istuwad agga need, kes pahha tewad. Prudike augutand weel omma wannemad  läbbi, et nad ilma asjata temma peigmeest  waewada, se ei aita jo ommetjge middagi.  Waat, kus laps, kes neljat käsko selgeste pähhä õppinud! Kuida nende assi nüüd on, sest põlle Äddemeste söbber ennam kirjutanud. Sellega loppetame nüüd sedda ja tahhame siis kui ükskord selgemat teadust same, eddasi könneleda. Teine assi mis meil ommast linnast teada anda, on se, et meie kallameeste meled üsna kaelas on. Jubba talwe pea lõppemas, agga põlle nad kalla poega weel wälja tonud, et kassile õlleks kord wärsket woinud anda. Käiwad  ka ennamiste iggapääw õnne katsumas, agga ei sa middagi kätte. Enne teised aastad  ollid sel aeal jubba nattuke rikkamad, kel koppik käes olli, wois tindi pea ehk wimma sabba laua peale kanda, agga se aasta põlle neist weel juttugi. Noh, eks peame weel nattuke otama, küllad Jummal annab ommal aeal neid ka. Linna tö - mehhed töstwad mütsi, keik aidad linno täis, mis puhhastada tahtwad ja laewa mehhed hakkawad ka, nago soja ma linnud, tiwo lahhutama, et wöerale male minna. Annaks Jummal, et keik hästi korda lähhäks! Pernomaalt. sSöbra  Ammuks  se olli, kui ma sulle Margusest könnelesin ja tänna pean seddasamma teggema, mis mee! paljs hullem, kui essimenne olli. Ma sowiksin  kül ka parremaid asjo sulle teada anda,  agga neid on nisamma pissut leida kui 97