kaupmees kolkme lahti lööb, mis ta leiab? Seest luid, nago hulkuja kuub walgid lome täis. Muido hea kaup, saab nüüd harria holetusse läbbi alwematte kirja ja laitusse alla. Ikka jälle isse omma sü! Seitsmes pahhandus linna - kauba jures tulleb sest: kelm perremees wöttab hea linna kolkmed, lautab neid, nago kaapsa  lehhed lahti, panneb sandid senna sisse ja werstab otsekui tubbaka rullid  kokko, tömbab weel mönni kord läbbi peu malmis! Kas töeste? Jah, nenda ta arwab kül; agga hädda ja häbbi käib igga kelmusse kannul, ja parras sellele, keS teise kahjust  kasso püab! Kahheksamas kurri kawwalus on mönnel  se, et kui linna ostja wäljas käib, siis on mees hea linnaprowiga platsis, küsstb head hinda ja tingib, nago essimenne Juut. Noh, sedda ei wöi immekspanna, kaupmees tingib ka, ja mis ta mahha jöuab tingida, sedda põlle tarwis maksta; agga kuida tulleb luggu pärrast?  Mees on head prowi näitnud ja sellepärrast  head hinda sanud. On nüüd linnad malmis, siis toob neid linna. Seal tulleb walskus walge ette! Mehhe linnad ei olle saggedaste  mitte poolt nenda head, kui proow, kelle järrele hinda anti; agga ta karjub isse kaela katki, et proow parrem ep olle olnud. Kas se nüüd jälle ristiinnimesse temp on? Mingo metsa! „Õige hölma ei hakka ükski ja wagga werri ei wärrise," se on muidogi teäda; nende külge ei putu ka minno sannad, agga keik hölmad põlle weel öiget egga keik werri mitte wagga werri, ei Lätti egga Eesti rahwa seas ja sellepärrast  ollen piddanud walja ütlema, mis mul süddame peal seisis. Argo kegi linnamüa selle peale lootko, et temmal ehk kannini mönni neist nimmetud kelmi-tükkidest on önneks läinud.  Ülle kohhut ei pea ükski önneks nimmetama,  maid on allati önnetus, kui se ka mönni  kord (meie suremaks pettusfeks) kasso peaks saatma. Mis ön wöib Jummala kässo ülleastmissest ial tulla? Peale sedda näete isse, söbrad, et wörrud ja kärud keik jubba linnas tuttaw assi on. Egga minnage neid tulest põlle wötnud egga unnes näinud. Murretsegem  et kaup hea on, siis on hind hea, jut lahke ja nurrisemist mitte marki. Puikleminne ei aita seal middagit. Jggas linnas, kus meie maal linno ostetakse, on ta selle eest jubba hoolt kantud, et seggatud kaup wöib seggaja kul!o  peale selletud sada; agga se ei to kellegile au egga kasso. Jgga öige mees käib öiget teed; astugem meie seddasamma, siis ei puhhu  ükski karwa meie peast. Kelmide jauks on iggal pool köisi küllalt; ärgo tömbago neid ükski isseennese kaela. Teame jo kül, et möisnikkud omma linnadest ennamist mönne rubla pärkpunna pealt ennam sawad, kui meie. Mitte sellepärrast, et neil möisa linnad on, (linna on linna) waid et parrem puhhastud  ja harritud on. Tehkem seddasamma, siis põlle meil mingisuggust körwalt teed egga takka  wärrawat tarwis. Seddasamma head nöu annaksin ma ka neile, kes maal linno üllesse  oftwad (kui tahtwad heaks wötta) et silmad  hästi lahti tewad. Sandist kaubast on nüüd raske lahti sada, sedda on mönned jubba maitsta sanud. Mis teeb kuntori kaupmees sandi kaubaga, kedda kegi wöeral maal temma käest ei wötta? Waatko sepärrast iggamees ette, et omma kassust möda ei asto. - Noh, nüüd ollen walmis. Mis ollen üttelnud,  on sõbralikkust süddamest tulnud. Tahhab  kegi keik selja tahha wiskada, wiskago peale; agga kui parrast körwa takka süggab ja süllitab, siis ärgo aiago minno süüks. Ja nüüd jäge terweks! Kerjaminne sadab kelmusse peale. —„Kas se peaks tössi ollema?" küssib mönni. No möttelge agga järrele ja tulletage  mele, mis fellepolest jubba ollete kuulnud  ja näinud, kes teab, kas siis ennam «enda  küssite? Minna ei ütle jo mitte: kerjajad on keik kelmid; maid: kerjaminne sadab hõlpsast  kelmust teggema, ja sedda ei wöi naljalt kegi walleks aiada. Mis t'e arwate, kui meie, issearranis linna paikus, hulga kerjajatte seast ilma watamatta 10 tükki wäljawöttame: kas julgeb kegi selle peale kihla weddada, et 5 nende seas töeste öiged mehhed on ja hadda 27