Wirromaast. Simmunas.j  Allamal seiswat kirja olleme jubba minnewa  näddala sannd, agga ei olnud ennam rumi trükki panna, sepärrast tulleb tänna. Olgo terwe kirja üllespannejad ja saatjad. Nende ettewõetud  nõu meestelaulo parrast on wägga kita, ilma et meie sellega seggakori lau lo wastoolleksime,  kus se wõimalik on; agga seggakorilanl on meie arwates raskem kokkosada ja muulmatta kous piddada. Kirre on nenda: „ Kui minna lanipäwal Laulopühhaks Simmunasse läksin ja seal köstri Normanniga tutwaks sain, ei wõinud ma sepärrast sedda, mis seäl näggin ja kuulsin, mitte ennesele üksi piddada,  waid wotsin kohhe nõuks, ka „Postimeh-- hele" nattuke sest teadust anda. Olle siis nenda hea ja pista ka sedda nattukest, mis sel päwal seäl näggin ja kuulsin, kui wõerast leida omma pauna. „ Köster Normann on jo mõnda aastat Simmuna  koggodust kori lauluga (segga. kõriga) rõmustanud;  agga et se temma terwissele wimaks raskeks läinud, igga kolme ja nelja aasta tag-- gant jälle usi õppimatta lapsi wallitseda ning õppetada, mis mitte kerge ei olle, olli temma sepärrast õppetaja nõu ning adbiga, pari aasta eest nõuks wõtnud, meeste-kori assutada. Sedda head ettewõtmisse nõu panni praost Paucker, Simmuna õppetaja, keige walla koolmeistridele ! ette, selle sowimissega, et nemmad (19 kool!  meistrit) igga kolme ehk nelja näddala taggant - laubasel päwal parrast lõunat, köstri jure laulo Z tunnile kokko kogguksid. Sedda head nõu wõtj  nud koolmeistrid ühhel melel rõmuga wasto, ja s on ka tanmni wässimatta wisil seatud aegadel ! jo kaks aastat koos käinud. Et nüüd selle aea j sees jo monningad head laulud on sanud oppetaj  tud ja õppitud, sai sepärrast õppetaja ja kirrikoj  wöörmündri herra nõu ning sowimisse järrel, Z nõuks wõetud, Simmuna kirrikus orreli parran?  damisse heaks laulopühha pühhitseda, ning sedda Päwa seati siis lanipüwa peale. Pühha kodda ei mahhutanud sedda rahwast, mis ommast ning ) wõeraist kihhelkondadest ollid kokko tulnud, mitte wasto wõtta, sepärrast said aknad lahti tehtud, ! et ka need, kes oue jäid, wõisid lummala te;  nistussest ja laulo heältest ossa wõtta. Ka mõisawannemad, nihästi ommast kui wõerast kih- helkondadest, ollid rohkeste kokko koggunud, kes keik ühhes koos makoggodussega sest armsast laulo- Pühhast ossa wõtfid. Mõisawannematele olli altari essine ruum istmisse paigaks walmistud. Pühha kodda olli kennaste lillede ja kronidega ehhitud. lummala tenistus algas kello 11, ja turis kello ühheni, ning sai Altari tenistusse wisil peiud. Üllepea said sel pühhal 9 mango tükki, neste ehhitud ja parrandud orreliga mängitud,  -—mis orrelimeister Tallinnast G. Normann heaste armsa ning sündsa heältega olli ehhitanud  ning jälle korra peale saatnud, ja. 13 nelja heälega laulo meeste-koriga lauldud, ja peale selle weel kaks laulo keige koggudussega. „Seks pühhaks olli ka köster Normann keik köstrid ommast praustikonnast ennesele wõersiks ning lauljaks appi pallunud, kes endid ka seks ollid walmistanud; agga peale nende ollid weel paljo teisa armsaid sõbro ning ammeti wendasid, kes neid omma tullemissega kaugelt maalt rõmustanud, ni kui Lügganussest, köster Lall; Niggulast, köster Eichhorn; Paidest, köster Duglas ja ka Koerust, köster Duglas. Simmuna praustikonna köstridest ollid mõnned ärrajänud, agga need, kes ollid tulnud ning heaste ja mõnnusaste  kasa laulnud, ollid: Nakwerre köster Hahn; Haljalla köster lohannson, ja Jakobi köster lohannson. Rõõm olli mul sedda peält nähha ja kuulda, kuida need köstrid ka siin Wirro-maal, nihästi Simmuna praostikonnas, kui ka need teised üllewel nimmetud wöerad, Niggulast, Lügganussest, Paidest ja Koerust, laulo armastajad ja isse ka head lauljad ollid. Jsseärranis, ni kui Simmunas kuulda sain, peawad  ka Niggulas ja Lügganusses koolmeistrid kennaste laulma, kes nisammuti kui Simmunas köstride jmes saggadaste koos käiwad. Üllepea laulsid Simmunas 40 lauljat, ja keik laulud läksid, ni kui mitmed laulo tundjad sedda tunnistanud,  heaste korda. „Pärrast lummala tenistust koggusid keik lauljad, nihästi köstrid kui koolmeistrid, köstri maeasse kokko, kus neid rõõmsaste ja lahkeste wasto wõeti, ning lõune sömaga ning pärrast kelekastega kinnitati. Teisel päwal lahkusid köstrid  armastusses selle sowimissega, et iggaüks omma koolmeistridega ses asjas endid ühte ühhendaksid,  et ühhes nõus ja ühhel melel nihästi 241