seal ühhe ehk teise lippõ otsas nähti kenna tille krants, ehk et mönne lauliko rind ühhe sesuggusega ehhitud olli. Wöeraste rong laks ülle pusilla ja pöris seal pahhemat kat Emma jöe pole, kust ta möda jöe kallast künni turro peale ja sealt raekoea ette täks, kuhhu ennast ringi löi ja rigi lauto: Zummal keisert kaitse sa mitmele korrale laulsid ning hurra öiskasid.  Kui sellega walmis ollid, töid ennast ringist tahti jälle wiro ja läksid kiwwi sillast möda Emma jöe kallast Würjer-mussest möda seltsi maeasse taggasi. Keik koggosid seltsi kokko mis rühwa hulgast kihhises ja kshheses. Tede kaudo käisid  muimeste salgad ja pude marjus puhkasid teised omma wässtnd jalgo ja aeasid üeawiteks maggust jütto. Üks mango koor mängis ühhes  ja teine teises aea otsast Siin ja seal. paistsid lippud kenna päwa paiste käes ülle pude ladwade ja toapoisid jooksid ühheteisest, kui fippelgad läbbi, kütsid ruttust laudi ja Murretsesid ka middagi senna peale, et wöerastel  säddame kinnituseks wötta õlleks. Lõuna sömaaeg sai ruttust petud, sest aeg olli kassm, parrast lõunat piddid wöido laulud lauldud sama. (Lõppe ots jäeb tullewsks korraks.) Ommalt maalt. Pernust. Meie Elisabethi koggodus pühhitses pühhapäwal, M. Zulil, omma se aastast surno-aea pühha Üllejöe surno-aedas. Jubba kaks näddalat enne- sedda, andis koggoduse öppetaja kantsli pealt koggodusele sedda teada, et kui Jummala  ilmuke lubbab, meie siis omma se aastast  surno-aea pühha same pühhitsema. Et sedda aegsas te koggodusele teada anti, sepärrast  läinud sönnum ka meie koggoduse pirist wälja, naburi koggoduste liikmete kätte ja et rahwas neid pühhitsusi wägga sure himmuga pühhitseb, sepärrast ruttas neid liggidalt za kaugelt seks surno-aea jummalatemstuseks rohkeste  kokko. Nimmetud päwa hommikul, km üllesärkasime ja silmad wälja lõime, teggi ilmuke  meile kaunis kurwa meelt, sest taewas olli lausa pilwes ja ähwardas igga silmapilk Mhma tulla; keskhsmmiko aegas Hakkasid pilwed  öhhemaks mmnema ja taewas lõi siit ja sealt nagonattuke puggaldama, se rõmustäs meid ja andis meile julgust kotto wäljaminna. Kui surno-aea jure saime, olli jubba arroto rahwas koos ja iggaüks otas sure ihhaldamisega,  mil kello kümme piddi sama, millal jummalatenistus hakkab Taewas läks wimaks  ka üsna selgeks ning päike watas lahkeste  selle hülga peale, kes seal kous olli ja römustas nago ennast, et üks sesuggune jummalateyistus  piddi hakkama. Just kello kümme tulli ka öppetaja senna ja jummalatenistus hakkas; weel tenistuse aegas koggus rahwast õige paksuste jure, et julgeste woime öölda: olli neid tuhhandete kaupa koos ja õlleks wist weel paljo rohkem olnud, kui mitte Tali mõisas  petaw 250 aastane Zubeli piddo, kellest meie ka eddespiddi lodame pikkemalt könneleda,  - paljo rahwast senna põlleks kokko kutsunud.  Äppetaja piddas üht wägga wäggewat  jutlust, kus sees ta kä meie praegusest ollemisest könneles, kus surm meie jures wägga süurt leikust peab. Mödaläinud näddalal olli ta meie koggodusest kolmkümmend hinge ärrakutsunud,  kellest üks kolmandik täiskaswanud innimesi ja kaks kolmandiko lapsed ollid; just sel päwal said 16 maetud, muist ollid jubba näddala sees maetud ja mönned jäid tullewaks näddalaks matta. Jutluse sönnad ollid wäggewad,  mis süddamest tullid ja süddamesse tungisid ja mis ka keige köwwemad süddamed suttatasid ja pissarad silmist wälja kiskusid. Olleme kül jubba mitto aastat järge moda sesuggusid  jummalatenistusi ltggi pühhitsenud, agga ial sedda weel mitte näinud, et ni rohkeste  silmawet on wallatud, kui se aasta. Meie auus ja armas Nõmme koolmeister Jurri Must, olli ka omma laulo kõriga seal ja laulis  meie ja keige koggoduse ütlemata sureks römuks kaks wägga kenna ja armast korilaulo,  mis eest meie tedda keige koggoduse nimmel wägga süddamest tänname ja sowime, et Jummal temma tööd ja waewa, mis Ähhe öppetamise jures on, rohkeste wöttaks õnnistada  ja temmale kallist termist kinkida , sedda tööd holega eddasi aeada ja norerahwale suurt himmo ja lusti õppida. Ka sowime wägga süddamest, et se kallis jutlus süggawaste rahwa  süddamesse õlleks tunginud ja seal jadawat  asset leidnud ning keik, kes sedda kuul- 245