Parrast sedda piddas piiskop üht pitka ja wäggewat  pühhitsemisse könnet ja õnnistas sedda kodda ..Jummala au-maeaks." Selle peale piddas Jammaja öppetaja jälle üht könnet ja kui ta sedda olli löppetanud, panni linna öppetaja  üht wägga kennaste põgitud piible ramatut  altari peale, mis ta piible koggodusse nimmel altari piibleks kinkis ja sealt seest üht Taweti laulo ette lugges, tulli nüüd kord jälle kalli piiskoppi herra kätte. Ta langes altari ette pölweli mahha ja keik koggodus temmaga  ning teggi üht ni wägga armast ja wäggewat  palwet, mis kül selle palwe sarnane olli, mis meie 1 Kunningate ramatus 8 peatükkis  loeme mis ka ühhe ue pühha koea pühhitsemisseks peti. Sellega olli nüüd pühhitseminne löppetud ning koor ja koggodus  laulis: „Au olgo Jssale, sel sure Jummalale"  :c. Pärrast sedda hakkas igga pühh  -päine Zummala tenistus, mis Ansekülla öppetaja tallitas. , Löppetusseks tahtsin weel issiärranis Ansekülla  koggodussele öölda: panne nüüd käed kokko ja tänna õige süddamest Jummalat, kes sulle ja sinno järrel tullejatele üht kenna, lahket  ja mönnusat pühhakodda on aitnud üll es ehhitada! sest se maea on kül omma hinna wäärt; mis on pool kolmat tuhhat rubla ühhe  kirriko kohta arwata? Et ta kül mitte suur põlle, ommetige wälja poolt ühtekokko liggi 1? sülda pitk, 6 sülda lai, laggi parrandalt 3 sülda ja kattuse Harri laest jälle 3 sülda kõrge; jubba se on ka middagi selle hinna eest! Tänno olgo ka meie auliko kirriko wöörmündri herrale, kes ni ütlemata paljo waewa selle ehhitusse jures on näinud; tänno  ka meie armsa öppetajale ja selle meistrile,  kes sedda tööd ni rahha hoidlikkult püdis ehhitada, et kirriko rahhast middagi ei sanud raisatud; tänno keikile, kes ial hea nöu ehk teoga on aidanud sedda tarwilist tööd eddasi sata! Üksi neid mehhi ei woi meie mitte tännada,  kes monne asja eest, mis meil häddast tarwis olli ja mis nemmad wägga teadsid  kahhe korrast hinda wötsid. Eesti wennad ja öed! liggi ja kaugel, kes teie meitega üht usko tunnistate, olge mei- tega rõõmsad! Aidake meid selle armo eest Jummalat tannada; ja kui meie teid eddespiddi  omma puduses appi hüame, siis möttelge  meie ue tornita kirriko peale hallastusega  sest meie kirriko rahha on otsas! Jummal olgo tännatud, kes. meid ni kaugele  on aitnud, ilma temma abbita ei woi meie mitte ükskord hinge tõmmata, weel wähhem  uut kirrikut üllesehhitada eks õlle nenda? Amen." Tallinnamaalt. Tallinna seitungi 250 numris seisab Rakwerre apteekri käest sadetud kirri, kus ta meid tahhab öppetada ettewaatlikud  olla ja mitte sesuggusid wenne bonbongisi  omma lastele osta, mis rohheliste pabberite  sisse mässitud, sest et rohhelinne wärw kihwtine olla, misläbbi suur õnnetus woib sündida ja meie isse omma laste tapjaks sada!  Ta panneb seal üht tõeste sündinud asja meile nago märgiks ette, kust nähha woime, kui kahjolinne se olla neid omma lastele anda. Et meil ka lapsed, kedda armastame ja kelle hingede eest üks kord Jummalale otsust peame andma, sepärraft wöttame sedda öppetust tannoliko  süddamega wasto ja panneme ka omma lehhe sisse, et seläbbi omma söbro ühhe ütlemata  sure õnnetusse eest hoida; sest kes ei wi omma lapsele, kui ta linnast lähhab, ka middagit  mele heaks? agga mis peab ta südda parrast ütlema, kui ta temmale surma rohto winud? Ta kirjutab seal nenda: „Monne päwa  eest sünvis mo omma lastele, kellele monni bonbongs, mis poest said ostetud, anti, et üks neist äkkiste haigeks jäi. Laps olli, kuida se saggedaste juhtub, et suhkur pabberi külges  kinni, sedda pabberid senni närrinud kuuni  wimast suhkurt olli kätte sanud, ja sellega omma keelt ja mokki rohhelisseks teinud. Sedda  nahhes pessin lapse su seest ja wäljast weega puhtaks ja lootsin sellega asja otsas ollewad, agga ommetige olli nõdruke jubba ni paljo sedda wärwi alla nelanud, et monne tunni pärrast kangeste oksendama hakkas ja nenda läks assi mitto tundi, kus ta selget rohhelist wahto wälja oksendas. Selle peale andsin lapsele rohto, mis selle wasto hea ja iggas 364