Ses lehtis seisab: Kaebdus ja lotus. Ommalt mäält.- Inglisse küllalinne. Wiljasagist.  Kurjateagiate  hukkatus. Wöeraltmaalt: Katekismusse södda.Uus püssirohho. Holsteini uus jöggi. Muttuka kautaminne. Rahha raisk. Mässaminne. Kchhejalgne werrekaan. Kaebdus ja lotus. Postimees: Terre ka, wanna wahder Mihkel! Sind ei olle ma ammo ennam näinud,  egga sinno käest paar kuud aega mitte reakest kirja sanud. Kus korkas sa selle aea nenda warjul ollid, et sind kuulda egga nähha  ep olnud, ehk kül ollen silmanud? Küllamees (nattuke nukra melega): Eks mul olle ka muud teggemist ja tallitamist, kui postiasjo aeada, mis jo mitte, tänus Zummalale,  minno ammet ei olle. P.: Mikspärrast „tänno Zummalale"? Kas siis ..Postimehhe" ammet ni alw ehk raske  on? Mis eest sa tännad? K.: Parrako põlle neistke pudu, kes sedda alwaks pannewad; kerge põlle ta muidogi mitte. Tõeste, kui linnad, mõisad ja mõnned  koggodussed mitte ei aitaks, meie pärris  Eestirahwa parrast, mis küllades ellad,  olleksid sa wist jubba nälga surnud. Ussud  sa, et ma ei tea? Tühhi waew! P.: Tohho, Mihkel, kuida nenda? Mis sul wigga? K.: Küssid sa Eks ma ülleminnewa näddalast lehti põlle luggenud? Üsna häbbi wadates: tossina kaupa waldasi seiswad üllewel  ja seitungi lehta ni kassinaste tagga, et igga kassipoeg neid sabda peal ärrakannad; mönni nurk nago koggoni rammota põld, siin ja seal mönni üksik luggeja, et mul lust õlleks  ni mitme nimmede tahha kümme öhkamisse  tähte tehha. Mis römo se peab teggema,  märga sood künda? P.: Armas wadder Mihkel, kaebdus ilma  lo tusse ta, ei olle mitte õige. Ussu mind, se röhhub mo omma süddant ka, et mo söbrade hulk surem ei olle; siiski, kes teab, ehk on mo omma sü. Ma ehk ei mõista egga wm igga kord nenda könneleda, kui nemmad  tahhaksid, ja sealt wöib se tulla. K.: So omma sü! Pea pärrem su. Kui sa kue aasta sees kukke sammo eddasi ei sa, millal tahhad siis sada? Sa tead jo issegi, kui wägga rahwa üllemad ja öppetajad neile sedda head sowiksid, agga mis se keik aitab? Surem hulk nzeie rahwast on kül pikkuöse ja jämmedusse polest täie ealissed innimessed, agga  mõistusse polest mönnikad lapsed. Kottis  ellada ja lahtisse silmadega und nähha, näitab neile armas assi ollewad. Rägi tänna  wverama asjust, siis on neid, kes Home urnsewad) rägi Home pöllo tööst, siis teadwad  üllehome keik isse kümme kord parrem; kirjuta öppetawaid eestkönnesi, siis sõimatakse  sind pea pappiks; hakka juttustama, siis nimmetakse sedda „tühjaks lorriks." Laitjaid  on keik kohhad täis, kus on so aitjad? Luggejad ellawad linnas, laitjad maal  nenda  on alles meie rahwas. Saggedaste ei tea nemmad issegi, mis nad tahtwad, weel wähhem mis nende elloseisusse ja rahhule tarwis  lähhäb. Eks sa neid weel ei tunne? Kes neile nurga tagga kõrwa sisse walletab, se on essimenne mees, se sowib neile head, nago Lembergi kes neile, nago õige mees, awwalikkult  su sisse töt rägib ja öppetab, selle peale aukuwad läbbi aea. Eks seal ei pea innimesse  südda wimaks üllespaistetama mõeldes: kui teie ni tuimad, totrad ja ommeti mönnikad  ollete, siis jooske peale iggamees omma ninna järrele Samara,. Krimmi ehk minno pärrast tahha Krimmi ja kiitke omma head, mis eest leiate! P.: Mihkel, mo wanna hea wadder, sa õlled tänna tõeste üsna pahhane. Agga ärra panne pahhaks, mis ma tahtsin üttelda: pahhase  melega wöime hõlpsast õige tee pealt körwale  sattuda. Kui so wend alles weike ehk haige on, eks ta siis so wend ennam ei olle? Peaks ta sind ka sel kombel mönni kord laitma,  so head nõu ärrapölgama, sulle selga pöörma, sind pealege ommas nödrusses teutama  sa aeoti so wihhamehheks sama, eks ta sellegipärrast ikka so wennaks ei jä? Teeb temma rummalusses rummalaste, egga se tohhi sind ommeti temma tee peale tõmbuda.  Sul peab ikka w'enna meel jäma temma wasto. Just nenda on minno arwa- 266