Se olli wöerastel sattvke WsstsmeM, et postkommissär sedda weel pärrima tulli, kuida nemmad sõita tahtwad, sest et tellis kül selgeste  olli öölnud ratsa, sepärrast ütles ta pahha melega: .Ma ollen ommetige selges te kÜL öölnud, et meie ratsa minna tahhame. --- Kas teil ratsa hsbb«sth pMe"? .Oi Mh! M W-, wastaö ts««issär süggawa  ksMMrdamissega, .agga ma tshhU-k--sitt  . . . .Noh selle eest, et hsbbsstd nimmetud tunnil wslMtz fsMMss siin ukse ees on", ütles teine, enne kui kommissär omma  jstts olli löppetanud. .Ni pea, kui paar sutäit sönud olleme, sõidame meie arra. Postkommissär, kes nüüd teadis, mis tal tehha, ruttas kummardades uksest wälja ja warsi selle järrele sai priistik lauale kantud. Selle wahhe aeal, kus reisiad nuggade ja kahweldega  kibbedaste ammetis ollid, katsus opmann,  kes nüüd jälle wöeraste tuppa olli tulnud,  wöerastega jutto allustada. Norem neist teggi nenda, otsego põlleks tal aega temmaga jutto aeada ja wannem wastas mõnda, kui kül lahkeste, ommetige üksiko sönnadega ja nimmelt pudis ta selle pealt ärrapöorda, sedda mitte teada anda, kuhho nende te lähhäb. Ni pea, kui nad omma priistikuga walmis ollid, said hobbused ukse ette todud. Trakteri  ukse ette olli kaunis rohkeste rahwast kokko tulnud, kelle seas ka meie härge perremees seisis,  et omma wöerastele önneliko teed sowida. Reistad, kui trakterist wälja tullid, kargasid ilma aeawiitmata hobbuste selga; norem reisia  pistis sealt omma worimehhele temma palgaks kaunis sure rahhatükki peusse ja kinnitas  weel ükskord, neid temma jure janud hobbusid, ni pea kui woimalik, nimmetud kohta,  mis ta temmale te peal olli öölnud, wia. Keiki weel lahkeste Jummalaga jättes, ollid möllemad läinud, ja keik watasid sure silmadega  takka järrele, senni künni metsa tahha kaddusid. Härge perremees, kes immekspannes olli Vadanud, kui opmann ja postkommissär neid wöeraid süggawa kummardamissega Jummalaga  jätsid, ei teadnud, mis se piddi tähhendama,  piddi ka wimaks teada sama, kes need wöerad ollid, kelle parrast ta koolmeistriga M omma pead Mi murdnud ja ni kaua ennast  ilma asjata waewanud. Opmann tulli ta jure, lõi käega ta olla peale ja ütles: „Kas tead ka, kõrtsmik, kes need mehhed ollid, kes so ksttukse al ömaea piddasid ja kedda sa omma  härgega sia sõitsid"? „Ei, armas opmann sedda ei tea minna mitte", ütles harge perremees sure iggatsewa otamissega. „Rootsi kunningast KTII X!l. ja temma adjutanti", wastss spMaKNPool naerul, agga terrawalt ta silmi wadates, et nahha, mis näggo harge perremees piddi teggMa«  Sedda kuuldes kargas mehhike kohkudes omma mütsi külge, tõmbas sedda peast mahha ja watas sure silmadega opmanni otsa, nago tahtis ta omma wölga kunninga wasts Meel tassuda. „O kõrtsmik, lasse agga nüüd omma müts rahhule"! ütles opmann sure heälega naerdes; ..kunningas on jubba hea tük maad siit emal ta lähhäb nago tuul eddasi"! „Kummas neist olli siis kunningas"? koggeldas  wimaks härge perremees, kui essimessest  kohkumiösest jälle olli toibunud. ..Norem, selle pruni kue ja pakso habbemega  ning pikka ratsa-sabastega", ütles opmann,  kelle ümber arruto rahwa hulk kokko langes ja pärrane suga igga sönna kuulda tahtis, mis ta könneles. „Temma silm-näggo, ta kehha mõdus ja keik temma ollemine, kiskus  mo isstärraliko tähhelpannemist temma pole,  sest et mul temmast üks wägga moduline pilt on ja et ma temmast wägga paljo kuulnud  ja luggenud ollen. Ehk kül temma pikkad  mustad juuksed ja habbe tedda teise näolisseks  teinud, siiski ommetige pikkema terrawa waatmisse läbbi sai awwalikuks, et tõeste kulus  Rootsi kunningas mo ees seisis. Sedda minno arwamist tunnistas mo söbber, kes kauplemisse parrast Dani ja Rootsimaalt läbbi reisides ka nattuke Rootsi-keelt olli õppinud, tõeks ja ütles sedda wannemat noremat mitto kord ..majestät" nimmetanud". Nüüd läks meie wahwa kõrtsmik rahhutumaks,  egga jõudnud sedda aega ärra odata, millal ta ommakstele ja omma söbradele ning tutwatele sedda suurt õnne, mis temmal ol- 386