kes peaksid õppetud sama? Mitme mu linnade seas mõtleme agga ühheainsa peale, mis meil lähhedal on ja kus muido ni paljo head tehhakse; agga Postimehhe assi ei olle se mitte, targematele  middagi mele tulletada. Täncmaatt. sTnllekahjo.j Sealt kirjutab  meile üks teine jõbber nenda: „10. Mai kn Päwal peasis siin Merjama wallas, arwata werst kirrikust, kesk kirriko aeal Lahtre tatlus tulloke lahti. Mõnned mehhed  jooksid seddamaid kirrikusse sedda õnnetust teada andma ja abbi kutsuma. Muidogi jooksis  nüüd rahwas mürrinal kirrikust mätja, agga kui sinnapaika said, olli abbi siiski hiljaks janud. Kattus olli jubba maas ja kolle tulli ähwardas paggari maea, mis just tule al seisis, ühhes ärraueelda, agga sai lummala ja hea innimeste abbiga ommeti weel kaitstud. Lahtre maea rahwa  asjust ja warrandussest ei sauud waesed innimessed  middagi wälja, isseärranes seläbbi, et perrerahwas keik kirrikus ollid. „ Agga kust olli tulli hakkauud? Nipaljo kui teada sadi, olli perremehhe poeg, wannadusse polest kül jubba lnggend mees, agga lapsest sadik  nõrga mõistussega, kirriko aeal koddo olnud, ja ahjo kiltuud, agga tullcga tvist sängide liggi puutund, kus kuiwad õlled sees olnud. Kui need põllcma hakkauud, püüdnud temma kül omma  kuega tuld lämmatada, agga seal jures unnustannd  ta rehheallusse wahhe-ust lahti, mis läbbi tulli holpsaste rehhe alla ning sealt toa peale peäsnud. „üks Saksama mees olli hilja aea eest ommad  rided, kirsto ja kasti senna kollinud, mis ka keik ühhes ärrapõllesid ja waene mees üsna pnhhaks jäi. Selsammal päwal, mil :naea ärrapötles,  kntutadi sealt Perre prnut kolmat korda kirrikus mahha, ning naddala parrast piddid Pulmad  otlenia ja koddowäi maeasse tutlema. Kes pulmade wasto walmistamist tunneb, wõib kül arwata, mis selle tullekahjo jures keik sisse on jännd. Wallus õnnetus waeste innimestele, kes selle alla langenud, agga peab lummala tahtmisse  järrele ja temma abbiga ärrakantud sama. Arrapõtlend innimeste heaks laskis õppetaja teisel  puhhapäwal andid koggoda; kui Paljo neid olnud, ei tea ma mitte üttelda." R. Wöeralt maalt. Aütimaalt. Dani sõaga on assi ikka alles  kahhe wahhel: tük loiust, teine kartust, tiik sõdda, teine rahho. Nenda weab sõa õnnekaal kord iihhele, kord teisele pole. Keige wissem näitab wimaks maraja aeaminne ollewad. Sakslased  tahtwad terwet Sleswigimaad sada, Taanlased  ja nende sõbrad ei tahha pooligi anda. Sleswigima jaotamissest kartwad teised suurt kahjo tullcwad, jah, Inglased on koggoni ni torredad,  et pealegi weel Sakslastele tahtwad ärrakeelda,  ses jans, mis nende parralt ka jääks, soasaddamid ehhitada. No jah, tulleb jälle neste wälja, et Inglane mitte Dani rahwast ei armasta,  waid Tank maad, ehk paljo ennam Dani wet, ja kel terrawad silmad on, woib peagi ärranähha,  et Inglasel mõnni tiik riet niuete ümber wärriseb, selle peale mõtteldes, et Sakslased Sleswig-Holsteini  saddamate läbbi aega möda merre wäggi hakkawad assntama. No sago sest wimaks, nlis saab, agga kuulgem,  mis üks Taanlane isse Taanlastest kõnneleb:  „lütima Taanlaste ja Sleswig-Holsteinima  Sakslaste wahhel on suur wahhe. Watame  meie rahwa en neste, ehk nende Põllotö ja maeaetlo Peale, siis tunneme liiütlast ja Sakslast kaugelt teine teise kõrwas ärra. liiti tallopoeg on waene, harrimatta, must ja holeto, ja nendasamma  näitab ka temma maea ning põld wälja.  Hea ma polest põlle neil mitte pudust, agga head Põllo teggiat ei olle paljo leida. lüütlane  teeb agga waewalt ni paljo poldo, et ta häddapärrast leiwast leiba saab. Kui tal sedda on, siis on ta rahhul. Kui nende maeadest just mitte nälg ja hadda wälja ei wahhi, siis ka mitte koeralinne ello egga jõukad wisid. —-Koggoni  teine luggn on Sakslastega. Ehk nende ma kill ka parrcm ci olle, kui lüntlastel, on ommeti nende Põld kümme kord parrcm tehtud ja maead parrem ehhitud ning harritud, kui nende Dani uaabridel. Weel üks ehk paar mnimesse Põlwe eddasi, siis hakkawad ka Jütima orrud ja asad õitsema. Ja kui kegi küssib: kuida se peab sündima? siis wastan minna: raudtede  ja Sakslaste läbbi. Kui meie silmad ka sedda ennam ei näe, siis tulleb assi siiski nenda, et Jütima Saksamaks saab, 188