keige Türgi laewade peal römo tulled, kui õlleks  lin jubba nende kä olnud. Lin olli ümbertringi  otsekui tulle sees ja keik se ö ei kuuldud  muud, kui Türgi öiskamist: „Ei olle muud Jummalat, kui Zummal, ja Muhamed on temma prshwet!" Esmalt mõtlesid ümberpiratud  Krekamehhed linnas, et waenlaste lerjs tulloke olli lahti peäsnud, agga aea said nad arro, et Türklased muist wöido römo jubba ette arramaitsesid. Lin olli pimme ja polnud muud kuulda, kui üks „Kürie eleison" teise jarrele, et Zummal neid waenlaste käest peästaks.  Oh, kuida tulli neil nüüd Jumma! mele! Jah, parrako, põlle se tuim luggu tänna päwal ka weel mailmast kaddunud, et Zummal mitmele enne mele ei tulle, kui neil häddas temma abbi tarwis on: siis kissendawad  temma pole, kui peaks ta sedda sureks  auuks pannema, neid awwitada. Ka Kreka rahwa kissendaminne olli liig hiljaks jänud. Ilma asjata püüdsid nemmad  weel ommad mürid kohhendada; ilma asjata wötsid keik meesterahwas, ka munkad kloostrist, söariistad kätte Konstantinopoli tund olli tulnud, et piddi maitsma, mis Zerusalem  ni mõnda korda olli maitsnud. 2?. Mail piddas Sultan weel nõu ja olli nattuke  kahtlane, agga surem hulk temma üllemattest  kissendasid: „Tormi, jooskem tormi! Prohwet Muhamed aitab meile linna kätte sada!" Sedda tuld nende sees olli Sultani risumisse lubba sütanud. Teise! päwal seädis waenlane omma wägge walmis ja wastastikko  kissendaminne, Türgi poolt „Jummal on Zummal!" ja Kreka poolt: „Kürie eleison  !" ning seal wahhel söariistade praggisemist,  muud ei kuuldud keik se pääw. Sultan ommalt poolt ja keiser Konstantin Xli. ommalt  poolt, maenitsestd omma söamehhi peale hakkama ja wasto pannema waprad olla, ja söa-trummid mürrasid senna wahhele. Keiser läks sel päwal ka isse sure Sohwia - kirriko mis nüüd sest sadik Türgi mossee on ja wöttis Jummala armo. Seddasamma teggid  ka ennamist keik temma üllemad. Ta pällus keiki andeks, kui ehk mönnele üllekohhut  olli teinud. Keikide silmad ollid wet täis, et keiser ennast ni waggusi surma waöto walmistas.  Pärrast sedda astus hobbuse selga ja söitis weel kord möda walli äärt ümber ning maenitses iggaühte tehha, mis ta kohhus on. Sel ööl, mis nüüd tulli, ei pannud kegi ennam  silmi kinni. Jubba kukke laulo aial olli keiser Romanosse wärrawas walli peal. Warra  hommiko 29. Mail hakkas werrine lahhing.  Möllemilt poolt söddisid mehhed, kui olleksid nemmad kihwti täis, agga Türgi poolt langesid hopis ennam surma sülle. Kaks tundi ollid nemmad jubba mässanud, agga Türklased mitte sammo weel eddasi sanud. Zggast tornist, maiast ja walli pealt saddasid kiwwid waenlaste pähhä; sulla kreka-tulli wolas merre poolt küljest walli pealt nende kaela, kes laewadega linna peale tungisid, ja pölletas nende laewo. Keiser olli ratsa iggal  pool omma söamehhi tagga kihhutamas. Korraga sai Krekameeste üllem hawatud ja pöggenes ärra. Se teggi teisi arraks, agga Türklasi sedda julgemaks. Uks sure kassoga Türklane sai wimaks walli peale üllesse ja 30 teisi temmaga; agga se ei aitnud weel, keik said jälle taggasi töugatud ja ennam kui põled neist surmatud. Se sündis Romanosse wärrawas, agga teisest kohhast ollid Türklased  jubba linna sisse tunginud ja tungisid nüüd selja takka Kreekameeste peale. Nüüd olli wiimne tund ukse ees. Kül peame ütlema  , et Krekamehhed omma wannast kulust waprust siin rohkeste üllesnäitsid, agga linna  tund otti tulnud ja neid olli teiste wasto wagga kassinast. Seal hüdis keiser: „Minna  tahhan parrem surra kui ellada!" ja kui ta näggi, et teised tedda jubba mahhajätnud  ja pöggenenud, hüdis temma: „Kas ep õlle üht ristiinnimest siin, kes mo pead wöttaks?" ja langes Türgi hobide al. Türklased  ei tunnud tedda ja nenda surn Kreka tuhhat  aastase rigi wiimne keiser Konstantin XII. ning jäi teiste söameeste sekka walli peale mahha. Nüüd olli jubba wöit Türklaste pool ning iggalt poolt tungisid nemmad ülle surno kehhade ja löid mahha, mis ette juhtus. Keik pöggenesid nüüd saddama pole, kus weel waenlasi ees ei olnud ja mönni weel hingega 130