legi püssirohho kambri liggi olli. Siin ei olnud kül middagi karta, sest püssirohho kammer on nõnda seatud, et igga silmapilk, kui tarwis, wöib wet täis lastud sada; ommeti õlleks tullekaho merre peal, kust kõige lähhema tühja sare jure 500 wersta Veeteed  käia olli, hirmus assi olnud. Esmalt ollid kõik ehmatand, agga õnneks sai tulli warsi kustatud. ..Nõnda läks meie teekond eddasi, künni 18. Dets. hommiko kello 9 aeal Ahwrikama tippo otsas Kaplinna  al ankrud sisse lasksime ja senna mönneks päwaks jälle puhkama jäime. Sealt tahhan teile tullewa kord jälle üht ja teist könnelda. Ommalt maalt. Tartust. sKaks noort õppetajad.j Pühhapääw, 17. Sept. said kaks õppetajat ühhe päwaga ammeti peale seatud: Eksi kirrikus õpp. Emil Wegener' ja Urmaste kirrikus õpp. Karl Stein; essimest olli praos Mickwitz Maarjast ja teist praos Hasselbladt Kambjast ammeti peale seadimas. Suremat teadust meil kumbgilt poolt Meel ei õlle. sNoor D oktor.j Neid tulleb Tartus faggedaste jure, agga et meie luggejatele kõik tundmatta woerad innimessed on, siis ei maksa meil neist iggakord kõnnelda; kellest agga tänna rägime, on meie tuttaw „noor tohter", kes meile 1864 ja 1865, kui tal ennam aega olli, mitmed õppetlikkud tükkid on kirjutanud, isseärranis silma ja kolera haigussest. Sesinnane „noor tohter" P. Blumberg on nüüd 21. Sept. siin uniwersitädi  salis taieste Uoetori aunimme alla tõstetud, mis nemmad siin laddinakele?row otsivniks  ehk aunimme alla tõstmisseks nimmetawad. Seks peawad nored õppetud mehhed, kui kõik õppimisscd on ärraõppitud ja nemmad iggapiddi läbbi katsutud, wimaks meel üht ramatut kirjutama,  mis laddinakele Uisseiwtsioviks nimmetakse.  Kui se ka Malmis on, siis seatakse üht Püwa, mil prohwessorid ja müüd õppetud innimessed  uniwersitädi sali kokkotullemad, ja siin peab nüüd voktori aunimmenõudja kolme prohwessori  wasto, kes temma ramatust wiggasi otsiwad  ja selletust küssiwad, awwalikkult kostma ja arroandma, mis mitte mängoassi ei olle. Sedda piddi meie Dr. Blumberg ka teggema ja kolme prohMessori wasto, nimmega vr. Bergmann, vr. Stieda ja vr. G. v. Oettingen, 2V? tundi maidlema, siis sai auuga Doktoriks tõste- tud ja Lemmale head õnne sowitud. Lasko Jummal  Lemma kät hästi käia. Kas ta eddespiddi weel aega saab, omma Eestirahwa peale mõttelda, ei tea meie tänna weel üttelda; agga lobame ommeti. s5O-aastane ammetipühha.j Wõnno kihhelkonnast kirjutakse meile: „Postimees! Egga sa pahhaks ei panne, kui sulle Wõnno köstre 50-aasta ammetipühhast kõnnelen?" Wastus: ei sedda kül mitte, agga õlleks wõinud ka nattuke warrem wlla. Nüüd lähhäb jut nõnda eddasi: „Meie köster Friedrich Hollmann on Eksis 4. lunil 1794 sündinud, 30. lulil 1817 Puhja köstriks sanud, sealt 1832 Wõnno köstriks tulnud ja siin 35 5/2 aastat tööd teinud. Mödaläinud 30. lulil 1867 pühhitses temma omma 50- aastast lubelipäwa. „Et wanna auustud köster sest isse middagi  ei .piddand teadma, tullid koolmeistrid ja mõnned muud koggodusse liikmed hommiko warra tedda lautoga üllesürratama ja Lemmale õnne sowima. Lauldud sai meestekoriga: „OH wõtgem  lummalat." Peale selle tulli köster ülles ja ütles: „Sedda ei olle ma wanna mees mitte wäärt, mul õlleks Paljo ennam koggodust tännada,  kes mind ni on armastanud! Andko lummal,  et meie armastus otsani kindlaks jääks, sest minno mõtted käiwad jubba koddo pole!" Selle peale piddas Läniste koolm. J. Kooskord  õppeta ja assemel ja koggodusse nimmel õnnesowimisse kõunet, sest õppetaja olli piiblipühhaks  Näppinale läinud." (Selle kõnne sees tulletadi köstri ammetipiddamist 14 Vs aastat  Puhjas ja 35 aastat Wõnnus mele ja mõnda muud, mis wõimalik ei olle siin awwalikkult  ülleäpanna. Parrast sedda anti mõnned koggodusse kingitussed köstre kätte, mis ta tänno ja ligu tud süddamega wastowottis.) „Minno arwata olli kõik muido wägga hea, agga teised köstrid ei olnud sedda suggugi tähhele pannud. Wist on köstre ammet ni kerge, et 50 aastat tähhelpannematta nago silmapilk mödalähwad ee." Ka meie kahhetseme, et ni arruldase päwa auuks ennam ei olle sündinud. Ka meie tahhaksime  siin ühhe terrase mehhega üttelda: 307