kül üks paawsti usk on, ial ülle õllekörre ei fanud. Et nisuggune pappide nöu öige rigiwallitsussele ei kõlba, tundwad teised Austriamehhed  pea ärra ja ütlewad: „Miö teie sea! omma tühja punni aiate, kui ei wöiks teised silmad töe egga walle wahhel wahhet tunda, kui agga katolikko ussust walgustud silmad on tühhi ja lähhäb tühja. Kui naerowäärt õlleks se, kui Austria ministrid sähhärdusse lapse kohhutamisse läbbi ennast Inglaste söbrusse wasto pöraks, mis neile ni sureks kassuks õlleks. Meie ei pea mitte küösima: kas peame Inglaste sõbrust wastowötma  ehk mitte? waid: mis kombel peaksime  neid ial omma sõbraks sama ja piddama, et meie waenlased neid meitest jälle ärra ei lahhuta?" Seal on warsi üks: Prantsus, kes sedda wist ei salli, et Austriat ka mönni tuggi ehk sübber õlleks. Ztalia ei salli sedda muidogi mitte, sest temmal on alles Wenetsia Austria käest ärrakiskuda. Jtaliamaalt. Mässajate lahhing. Mis sealt nüüd ammo jubba kulutada on, se põlle mitte selle pabberi raiso wäärt. Mässajatest  ja ikka jälle mässajatest. Pari näddala  eest taggasi kaswis neid ühhel päwal söameeste wasto ni paljo* iggast nurgast kokko,  et öiete nago söas, lahhing sündis ja 500 meest platsi peale surnuks jäid.  Ztaliamehhed  ei nimmeta Neapoli mässajaid muido,  kui „rööwlid", ja nemmad on hullemad kui sedda. Kuhha nad lähwad, seal nemmad risuwad, kedda nemmad kättesawad, sedda esmalt  (nago ketseri kohtus) hirmsast pinawad ja tapwad. Hiljuti tulli sähhärdune rööwlide  salk ühte küllasse (neil keikil on allatl kunninga Prantso nimmi suus) risusid esmalt  keik paljaks, wötsid siis temma parremad  perremehhed ja pinas neid surnuks, ja kui üks külla innimenne ärrapüdis pöggeneda, todi tedda taggasi, pandi naesterahwa rided selga ja südati pöllema ja nenda paljo muud! Ma küssin nüüd, missuggused on weel rööwlid, kui need sedda ei olle Pöuahädda. Pöhja pool Ita- liamaal ei olle, aitummal, sedda kärratsemist mitte, mis löuna pool on; agga neid waewab  Lombardias :c. jälle pöua hädda. Jöed kuiwawad tühjaks; wannad puud peawad pöua pärrast ärrakuiwama; lojukse pöhko ei sada middagit ja karjasma peal põlle ka ennam  lible leida. Parmas ja Modenas :c. on rahwas pöhho ja rohho nälja pärrast ommad  karjad piddand ärratapma. Mis tahtwad  nüüd pärrast jälle tehha? Nendasamma on neil keige mu asjaga hädda, mis pöud kinnipannud. Keik suiwilli olnud enne pöuda wägga illus ja teinud suurt lokust, agga nüüd põlle nemmad ommast lotussest mingisuggust salwe sanud. Ms wöib waene ahhastud rahwas muud tehha, kui hulgani omma kirrikutesse  kokko jooksta ja käed üllestösta? Nüüd ei olle ka neist preestridest mitte pudu, kes rahwale mele tulletawad, et nemmad nisuggusel  aial, mil pühha paawsti wasto ni paljo patto tehhakse, parremat ei wöi tahta egga lota. Prantfusfema a lt. Tühja läinud lotus on ikka üks happo assi. Nüüd olli Prantsusse keisril ja rahwal se lotus, et Preisi kunningas, nago tedda olli pakutud, Salongi, nende söa-laagrisse piddi küllasse tullema ja se lotus läks tühja. Se on nüüd Prantsusse keisril nago koirohhi süddames.  Ta on pahhane. Preisil wöiwad nisamma  ommad asjad olla ärrajäda, kui Prantsussel sowida, et ta talleks; agga ta põlle ommeti tulnud, ja se on PrantsuA pahhandanud. Hispania kunninga prouaga tahhab agga Napoleon Hispania raial, kui naber kappa lüa. Nctber ei ussu naabrit. Se on parraks meie väiwil kül nenda, ja kui meie sedda Prantsussest ja Znglassest nimmetame,  siis on nende wahhel just nisammasuggune  meel. Teine ütleb teisele: söbber!" teine wasto: „jah, jah, essiminne sibber!" agga kummagi ei ussu teist/ waid wahhiwad, kui kullid teine teise kätte peale, ja isseärraniö on Inglasel silmad 269