Eesti Postimees ehk Näddalaleht 4868. Tartus, 17. IM. ma ja linnarahwale. WieS aasta. Eestimehhe teekond ümber mailma „Askoldi" laewa peal. XVI. „Shangais ei olle ka nisugguste roppo lustimaeadest  pudu, kellele ma ei tahha mitte pärris nimmi anda, ja kellest ka ristirahwa linnad puhtad ei olle. Aüllab luggeja saab issegi arro. Nisuggust urtstkut  olli ka tarwis wadata. Kaunis kolleda toa sees Md kehwad lauad ja istmed; seina peal rippusid ka ebbajummalate kuiod, laud ees, lillekimbud, toido nappakesed ja pöllew ölli - lamp peal. Perre-eit juhtus parrajaste selle altari ees palweid pommisemas  ollema. Ei tea mis ta siin jummalate kaest pällus: kas parremat kauba jooksmist, wöi muud middagi. Toast nähti trep üllesse ei tea kuhho põrgo.— minnewad. Mönni Hina neio olli ka Loas, kellega jnmmalakartlik eideke kauples. Need wahtisid wilto, agga üks julgem tulli kohhe õllut peale aeama. Mõnned neist õnnetumatest lomadest ollid alles üsna lapsed. Meie sissetullemist (üks seltsimees olli mu! kasas) ei pannud perrenaene tähhele,  agga kui wäljaminnes taggast watasime, siis näggime wannamori meie jarrele ukse tahha ulitsa peale üht põllewad pabberitükti wiskawad. Ei tea, mis tarwis ta sedda ebbakommetid Leggi. Wist tahtis need jäljed ärrapvlletada, mis tale ühtegi kasso kukrusse ei tonud. „Muido on Hiinlased ülle pea wagga külmad omma Budda usso wasto. Templides neid ei näe ilmasgi. Mispärrast nad siis Bonsasi ehk preestrid  toitwad? Las>'neid palluda peale nende eest ! Need wöiwad üksipäini templides tehha, mis nad taht- wad: kas aeawiteks trummi lüa ehk hongi tagguda. (Nende riistadega ärratakse Buddat tukkumisest lillesse,  et tale mitte ilmaaegu palweid ei saaks tehtud,  tapeabjo katähhelepanuema.) Sedda kergem arwatakse wöimalik ollewad, Hiinlastest kord ristirahwast  sada. Üht asja agga kardetakse neid kõige rohkem selle teo peal kammitsas hoidwad, seonühhe usso-seltsi missionaride kius teiste wasto. Mis ühhed küiwawad, sedda teised püüdwad  iggapiddi ärrahäwwitada. Nõnda peab Londonist miljonide kaupa seia waimolikuid ja muid tullusaid rantatuid sadetama, mis ewangeii usso misstonärid rahwale ärrajaggada, agga katoliko missionärid püüda hinge wäest neid tagga järrel muuta. Se on kül kurw luggu! «Pimmedal aeal ei olnud Hiinlastel muido lubba Eüropa linna möda käia, kui tullelatredega. Neid mehhi ei wöi paljo uskuda: kelmist on nende seas kül. Nago kord üks ennast toppis wäggise mulle teejuhhatajaks;  sai ta tükki aega mo omma hea tahtmisega  mo järrel lusinud, siis hakkas omma waewa eest rahha peale aeama. Noh, ma polnud ka mitte kadde: pistsin tale wäikse höbbe rahha peusse. Ma mõtlesin, mees tänuab meel mind selle ande eest, agga wötta nappust! Ta teggi nisugguse halleda kinno ulitsa peal lahti, et Letsed wöisid mõtteida: kes teab, mis liga ma taie teggin? Säh!  andsin  weel teise rahha, et agga lahti saaks. Temma ei wötta kuuldagi -- kiunub ikka eddasi! Mis