Perno Postimees ehk Näddalileht 7. «!!«« zznes kesknäddal 14. Webruaril.^ aasta GeS. lekkes seisab. Rahwa hädda ja leiwa pudus. Ommalt maalt: Pernomaalt: Koli - maea pühhitsemissest. Õnneto surm. Nummalussest. Riast: Ellajate surmast. Lihhulast: Leitud task-uur. Peterburgist: Holekandmisse  kommission. Keiserlikkud anded. Wiis lapanlast. Kroustadtist: Laewade surmast. Moskwast: Koerde pearabba.  Õnnetus tullekahjo.sures. Rjäsanist: Mõrtsuka tööst. Wöeralt maalt: Saksamaalt: Halledad sönnumed.  Inglismaalt: Õnnetustest tormi lübbi. - Korkist: Müssamissest. Lissabonist: Rahwa seggadus. . Danimaalt: Õigussega nöudminne. Jutto jätk. Kirjavastused, teadaandmissed ja kulutussed. Rahwa hädda ja leiwa pudus. Sest asjast könnelesid esmalt seitungid ja matisid nende pilti, kes nenda puduses ellasiv, nisügguste wätwidega meie silmade ette, et süddamw, kui nad weel wähhegi tuksusid, nende'wasto halledaks piddi teggema; agga nüüd ei prügi meie sesuggusid asjo ennam seitungidest  otsida, waid woime iggapäM omma silmaga nähha, kedda nälg omma külma, .hallasemata  kont-käppuga nenda ärrapiggistapinanud,  et paljad innimeste kujud kui linna ulitsail, ennam romates  kui käies wasto tullewad. Nende põllsstaMisse  wäärt näud pannewad, kui südda just raudne põlle, silmad wet tilkuma ja sedda sü-täit, mis meil näppo wahhel, nendega jaggama.  Midda ennam kewwade pole ruttame, sedda suremaks lähhäb hädda, sedAk ennam on kerjajaid ja leiwa pallujaid iggapääw käimas.  Kui selle peale mõtleme, kui sureks saab se hädda weel tõusma, enne kui ükskord uus leikus kätte tulled, W jäeb meie mõistus  kui kammitsesse ja ei tea ennam ei edbasi  egga taggasi nõud leida, küida weel ed- dasi sada. Digo kül, et ka rikkani rahwZs sel raskel seal omma kassi russikasse ei piggista,  waid lahkeste seal katsub awwitaba, kus ial hädda neid appi kutsub, aMs pikka peale tuddinewad ka wimaks ärra, sest et keik assi ommal raske murretseda ja keik kaup leminne takkMamas. Muido ollid sel aeal keik linna ulitsad linna worisi täis ja tö-raywas  kibbina! ja kabbinal kallal; agga se aasta woime kümme prilli ninna peale panna ja mis näeme, tühjad ulitsad ja kahwatand inmMessed  ühhest teisest läbbi kaiwad. Kus kaks ehk kolm koos seisawad, põlle muud jutto kuulda/ kui raskest aeast ja leiwa pudusest! Läbbi saminne  saab tõeste raske ollema, sest et meie aeal mitte ennam immet ei sünni, nago se mannal aeal prohwet Elia aeal olli. Kaarnad  Loitsid tedda ennast Kriti jõe äres ja Säre  ptas õnnistas prohwet lesse naese jahhu warrandust wakkas ja ölli krusis, et need ial ei wahhenenud; ehk nenda kuida Õnnisteggiä issi: wähhä leiwaga mitto tuhhat innimest toitis. Sesuggusid imme asjo ei sünni meie aeal Mitte ennam; agga siiski ei pea meie mitte unnustama, et Zumniala õnnistus ka