klasi teggemist ei otle siin weel ette wöetud, mis nenimad  eddespiddi ka Eüroplastest sawad õppima. Tuppa minnes jättis igga üks omma kallused ukse kahha, et põrmand ei saaks märitud, sest se on nende iste, laud ja säng ühhe korraga. Muud krami polnud nähha, kui söe kast pörmanda peal ja weel ehk mönni kast nurkas, kes teab mis kramiga. Japaanlased, kel polnud muud teggemist, istusid söekasti ümber maas, aeasid maggusat juttu, mönni tõmbas seal jures wahhel omma tillukese pibo täie suitso korraga suhho, teine wallas eunesele theekanno seest (mis allati sütte peal kölgub) kelekastet soja ..midsi" (wet,) sest külma nad ei jo, ja kelle himmo jubba sest täis olli, soendas kassa, et kül ilm olli liig soe selle tarwis, ehk süllitas wäikse tosi sisse, mis selle tarwis allati söe kasti körwas seisab, ikka selle parrast, et põrmand saaks puhhas hoitud; kell olli tööd, se toimetas sedda nisamma istukile maas, kui just hädda parrast polnud tarwis pusti olla; mönni istus omma kauba ramato kallal möttete sees, löggistas  wahhel rehkendamise riistu ja pinseldas otsust  ramato sisse üllesse. Üllepea allalisest istumisest  on suremal jaol jallad köwwerad al. Mönnes  kohhas juhtusid parrajaste ..tabero" (söma) kallal istumas ringis maas ollema; keskel, lakeeritud  põhjuse peal, olli hulk pissukesi nappakesi mitmet  suggu pakso ja weddelaga, ja rist nap weel igga mehhel peus; söma pilpad nokkisid siit ja sealt ja wisid kiunitabbatud rasokesi omma perremeeste  suhhu; mis ei passind pilbaste wahhele, sai nappa seest rübatud ja, kui juthus tarwis ollema, sai sõrmega takka aidatud; soja „sakke" (risi-wina) kruus pissukese möeduga käis söma wahhel ringi ühhe kaest teise kätte: igga üks wõttis essiteks naabri käest möedo wasto, ja sesamma naber piddi ta täis wallama; sai ta omma tirtso alla lasknud, wõttis isse krusi peusse, andis möedo teise naabri kätte sa teggi tale seddasamma head; nõnda läks luggu eddasi. Puhhas, wask witsadega rist püt seisis perrenaese  wallitsuse al, ja ta helde kassi tõstis ühte puhko sealt seest wäikse labbidaga tühhendud nappadesse  uut mona. Rist peale sai tihti soja wet nappadesse wallatud ja kui issud said täidetud, siis jodi nappadest weel paljast soja wet peale, ja selle järrel hakkati röhhitufl üllesaeama, hooplikuks tunnistuseks,  et wats on ausal kombel täidetud. Egga Japaanlane ilmasgi ei nela habbi parrast omma röhhitusi alla, uago meie teme, waid aeab neid wäggise  Ho optikul kombel walja kõige ilma ees. Nad käiwad kõik sörkides, sest muido laulaksid omma kallused ärra; isseärranis weider on näbba, kui nad mnddase! aeal sõrkiwad omma pengi sarnaliötc vu talluöte peal kolkides, kette! jallad ka al, uago pengil peab ollema. Mcbbe nacstel on bambäd snus süösimuökalS värwitnd, mis bopiö uenke  indba  il ma'elleta illo põiest uaago riUub, uago õlleks neil su ptbo watto tais. Ze ic ocutc melest jälle illus on. Mamselid prugiwad näo tar wis ka wärwi, agga mitte ni kunstlikult, kui meilkõik  näggo on neil nago jahhnne walge ja mokkade peal hiilgab telliskiwwi karwa märe, kohhe nähha, et wärwikud on, ja nad ei püagi innimesi sellega petta, nago meil tehhakse, maid fe peab jubba nõnda modo parrast ollema, kui üks ehte. Juuksed on naesterahwal wägga kensakaste ülleskammitud  ja suremaks ehteks meel hulk mitmet marki nöelo neile sisse torgitud. Et juuksed ei saaks maggades ärrasassitud, sest pea ülleskammimine ni hästi meeste-kui naesterahwal, põlle mitte ni kerge assi, et wöiks sedda igga pääw ette wõtta, ja tariv  ita b seal jures ka meistri näppo, sellepärrast prügi  takse pea padja assemel üht kitsukest pakko pehme üllemise serwaga, mis põigiti körwa alla pannakse. Ma ei tea, kuida nad wöiwad seddawist maggada? Tekki ja alluspadja assemel on paks toppitud lai kuub, ehk nisani ma paksud tekkid, üks peal, teine al. Naesterahwa üllikond käib meesterahwa rietega  ühte, kuid mamselid kannawad hea kämla laiust uhket teist modo wööd, kelle otsad tagga rippuwad. Tee peal tullid ühte puhko pimmedad „bonsad" (preestrid), wasto pead paljad otsas nago kaled,  kepp iga teed otsides ja millega häält andes, et kegi nende wasto ei tõukaks. Jo siis kõik pimmedad  samad siin preestrideks pühhitsetud. Pimmedate  volest on Japanimaa üllepea rikkas, ja sedda kõik teeb rahwa armas söe-kast. Üks tõug preestrid  mõi munkasi hulkusid möda linna, kolm, nelli meest ühhes kous, ühhe ukse eest teise ette, hellistasid  ja pommisesid igga ukse ees, rahha korjates, ja koggeldasid seal jures ni hirmsaste, nago õlleks sönnad, mis nad sure maewaga wälja pommisesid, kippund kurko üsna kinni jäma, illa pisud agga pritsisid suust wälja, ja wahhete wahhel kiskusid läbbi hammaste tuult suhhu. Need ollid wist õige surest kolist läbbi käinud mehhed katsugu teine harvimata Japaanlane ka ni peneste (nende teada) järrele tebha! Peas ollid neil laiad kübbarad nago paead, ja katsid pea aego silmnäo ülleültse kinni: piddid heaste enne kaela wennitama, pead tõstes, kui tahtsid ette wadata. „Bonsad" üllepea kandsid  isse modo musta kube laia warrustega; agga kord tulli munk minno wasto, kelll polnud muud katket, kui üks walge põlwest sadik särk selgas. Teised „bonsad" wasto tulles, kummardasid tedda isseärranis  aupaklikult. Ei tea siis, kui puh ha ta olli: nipaljo agga tean, et walge rie petakse siin leina karmaks, kõik meile wasto oksa!" Ommalt maalt. Tartust, ük?ilj«rrtt?-d ci aca kül imnmvo  parrako! kellcgjl ijUe, agga raske Mddamcga  p««e ftke «GttevM: «M »M p«- 322