paljo wilja puid raisatud sanud ning metsadele suurt kahjo teinud. Tännawo teggi äkkilinne sulla neile paljo suremat kahjo. Monni pääw enne Harkowi ja Kiewi suurt lata, ollid sured  kauba worid Orelist ladale minnemas; korraga tulli suur sulla, mis teed ni sandiks teggi, et worimehhed omma koormatega ennam paigast ei sanud; hobbused mässisid ette ärra; kaerad ja heinad läksid hirmus kalliks, paljo hobbusid kärwasid nälja pärrast koormate ette. Kauba woride seas ollid mõnda kümmend koormat külmetand kallo, mis selle sulla läbbi  keik ülles sullasid ja mäddanema läksid. Nende hobbuse raipede ja mäddand kallade läbbi olli keik se ma raipe haiso täis, et kegi seal ennam moinud ellada. Mönned neist laotasid  ommad kallad laiale, et hommikune külm neid jälle köwwaks tõmbas ja wisid siis Harkowi,  siiski lehkasid keik kohhad mäddand kalla  haisust. Politsei laskis mõnda koormat neist mahha matta, agga ommetige ollid monned  sallamahti münud ja ostjad leidsid alles siis, kui neid kojo ollid winud, mis kaupa ollid sanud. Seal on waeste kaupmeeste kahjo  hirmus suur. Kust suurt kasso lootsid, samad  kahjo. Polamaalt. sKoerde Grahw Berg on Warsawi linna koddanikkude koerad pea-rahha alla pannud; iggaüks peab, kui Lahhab koera piddada, temma eest aastas üks rubla kronule pea-rahha maksma. Meil olli ka kord sedda köbbinat kuulda, agga jäi jälle waqqusi; kas ta üsna peaks kadduma, kes sedda teab? Wäljama seitungid on wägga ussinad meie rigi wallitsust laimamas, nago teeks ta Polakatele liga ja kui ka middagi  nende heaks kulutakse, siis pörawad nad sedda ümber ja ütlewad: tulleb muido mokka otsast. Kuida teame, laskis Keisre Herra  ühhe keiserlikko ukasi läbbi mässajatele, kes wöerale male ollid pöggenenud, armo kulutada,  kui nad taggasi tullewad ja ennast süüdlasseks  tunnistawad ning lubbawad eddespiddi truiks jada 500 tullid taggasi, agga surem  hulk jäid tullematta ja mikspärrast? sest et wäljama seitungid ütlesid: keik walle! ikes taggasi lähhäb saab joa kohto läbbi kas Siberimale  sadetud ehk püssidega kui koer mahha  lastud. Eks se põlle selge laemdus? Wöeralt maalt. Preifimaalt. Olleme sest jubba kord konnelenud, et Austria- ja Preisi wallitsussed mitte ühte teed ei sõida, waid kummagi! wõedetud  hertsogi made parrast issi tahtmissed. Preisi wallitsus näeks hea melega, et need maad lemmale ta sure waewa eest jäeksid, mis ta nende parrast näinud ja Austria ütleb jälle: liig paljo, liig paljo! egga meie selle pärrast põlle appi läinud, et maid tahtsime; teme ikka mis õigus! meie tahtsime neid agga Dani käest lahti peasta. Preislane lükkab süüd jälle Austria kaela ja ütleb: Meie põlleks sest mitte sönna lausunud, waid olleksime lasknud keik waggusi eddasi minna, kuida se seal ükskord  olli seatud, - künni assi õlleks selgeks sanud,  kes neid maid peab pärrima; agga Austria  wallitsus ei annud hinge rahhu ja sowis sedda selletada, separrast olleme omma möttid temmale teada annud, mis tal agga nüüd wastomeelt ja meie tahtmist liig sureks peab ning üllekohtuseks arwab, sepärrast jääb nüüd keik wanna wisi, künni saksa rikide koggo selle asja ülle otsust saab andma. Austriamaalt. Sealt seitungid konnelewad,  et nende rigi wallitsus ennam üksi Preislassega ei hakka jaggelema, waid ta heidab  Baieri ja Sakseni rikidega kokko ja neil olla selle polest üks nõu, et Augustenburgk prints Sleswig-Holsteini maad peab pärrima ning lodawad ka keik ühhendud rikide koggo enneste poolt ollewad. Et neil ses asjas kül ühhed mõtted, sellegipärrast ei woi nad sedda asja ni ruttu selletada, waid peawad esmalt hästi läbbi räkima ja nõu piddama, mis ja kuida se keige parrem on. Peab siis rahwas weel nattuke otama, enne kui wöiwad oisksda:  ..ellago meie Prits 101