Eesti Postimees ehk Näddalaleht jz. 5868. Tartus, 16. Oktobril. ma ja linnarahwale. Wies aasta. Kihwt-ohhakaseme meie rahwa seas. ei salga mitte: südda w allu tal) sees kanneldes,  mis tänna Peame kõnnelema. Kui rummalus  peas ja tiggedus süddames w oimu st wõtwad,  siis saab innimesest hullem kui kiskja ellajas.  Süddame kurjus aeab uisuggust waest teggusi? teggema, mis ülle innimesed ärraehmatawad,  agga kurrat hirwitab! Löge risti ette ja kuulge, mis Ottepä kihhelkonnast kirjutakse,  ja üttelge siis isse, kas kihwt-ohhakad meie rahwa seas mõnnes paikus kaswama ei hakka? Lakkitud kirri on nõnda: „Armas Postimees! Jällegi tarwis sulle kirjateadmist  sata. Sönnum ei olle kül mitte römus, agga ka kurwad sönnumed ei tohhi taggasi hoitud sada, sest nemmadke saatwad kõige tarwilikumat tarkust patto tundmist inuimestele.  Mannast  olli siin kolgan oige rahhuline koht; agga nüüd on rahho kaddunud, sest et rummalad ja kahjulikud himmud hakkawad innimeste süddamesse tikkuma. Ei tea missugguue umbrohho külwaja mõnnele kõrwo  sisse sossistanud: nõudke krono mõisa maid ennestele,  no wata, siis saab teil põlli ollema! Rummalad  innimesed ei möttelnud järrele, et krono olli omma mõisa 24 aasta peale ühhe rentniko kätte ärraannud. Rentnik ütles kül mõistlikult: kui teie just ni tahhate, siis leppime heaga. Agga innime- sed tahtsid ommas rummaluses parrem waggise mõisa maid ennese pole kiskuda, silmalt 9. kässo wasto, mis ltggimise koea himmustamist ärrakelab. Muidogi teada, ei lasknud möisarentnik omma kodda  ni omma loaga ärrawötta. Noh, siis tõusis kaebdus ja protses olli walmis. Kohto üllemad ei wöinud agga muud tehha, kui õigust mõista, ja õigus olli se, et mõis rentniko kätte piddi jama, kelle rendi aastad weel ammo mödas ei olnud. Et nüüd kõrwalised heaga ei tahtnud mõisa honetest wäljaminna, siis piddi kohhus neid wäggisi wälja aeama, muido ei õlleks jo ennam õigust maa veal olnud. Agga nemmad ommas rummaluses ja ahnuses ei olnud sellega rahhul, waid tõstsid weel kord tühja kaebdust surema kohto ees. Et agga sealt ka wasto seadust abbi ei sanud, siis tungis neid turri kaugemale astuma ja wiimselt tiggedusega  rentnikule kahjo saatma. Augusti ku allustuses  pölleftd mõisa rehhed ärra ja igga laps wöis tunda, et tulli tiggedusest olli hakkanud! Wadne rentnik kandis sedda suurt kahjo tassandusega  ning piddi omma wilja mönne söbraliko naabri perremehhe jures peksma. lummal önnistago neid ristiinnimesi! ,'Pühhapääw 22. Septembril istus aus rentnik rahhulikult omma lastega laua ares, kui korraga kamber  walgeks läks ja näggid aida kattust pölleivad, kus köit nende willi ja kartvhwlid sees ollid! lällege