peab targo ja parraja möedo järrele antama, kui sest kasso peab ollema. Tänname tänna päwani omma armsaid wannemid ja sowime neile rahholist hingamist mullas ja hingekestele  taewa õnnistust, kes kasse oksa prukimist wägga mõistlikult oskasid prukida, egga selle polest omma laste wasto kaddedad polnud, waid kus sedda tundsid tarwis ollewad, omma parraja möedo järrele andsid, egga ial sedda neile läinud ütlema, et kon ehk tont tulleb ja ei tunne meie omma wendade egga öddede seast keddagit, kes kartlik õlleks, ja pimmedas mitte julgeks kuhhugi minna; sepärrast olleme sedda julgem sest könnelema ja teame, et tark ja mõistlik kaswataminne tullus ja hea on. Noh, egga meie keigega weel walmis põlle! Meil on weel nattuke rohkem sest könneleda. Olge agga head, waewaks wötta, sedda holega läbbi luggeda ja mitte ükspäinis läbbi luggeda,  waid ka süddamesse wötta; sest sedda lähhäb  meil meie laste kaswatamisse jures wägga häddast tarwis, kui neist innimessi tahhame kaswatada, kes pärrast, kui kõlblikud innimessed  omma ka-wendade ja öddede kassuks peawad  ellama. Lähme siis nüüd eddasi. Se põlleks weel kül, kui selle jure jäeksime, kellest üllemal olleme konnelenud, sest egga selabbi  meie lapsed üksi kartlikuks ei jae, waid senna körwa tulleb weel se, et meie sedda többe ka nende ihho ja waimo nödruse süüks peame andma. Keik mis nödder, ei jõua sedda kanda, mis se kannab, kes tuggew; sest kes nõuab ühhe lapse käest sedda, mis ühhe täiskaswanud innimesse käest nõutakse; otse nendasammoti on ka luggu ses asjas. Lapse ihho on õrn ja sellepärrast peab sedda keik temma eest hoitama, mis temma ihhule kahjolik  ja mis ihhule kahjolik se on ka hingele seddasamma, sest et need mollemad sam sammult  ühhes könniwad. On nüüd üks laps ihho ja waimo polest keige päwa nago ühhe kartliko ollemisse sees, mis läbbi werri kumaks  lähhäb, sest tulleb siis, et ohto kohhutawaid  näggusid siin ja seal arwab näggewad, egga woi kegi immeks panna, et kartlik on. Znnimessel on Jummalast wiis meelt antud, mis kui wahhemehhed temma ümber; pudud Ks neist, siis on kartus warsi koddo; ja kust tulleb se, et pimmedas ennam, kui walges kardetakse? Eks se tulle sest, et körwad kuulwad,  agga silmad ei näe. Körwa kuulmine ja silmade näggemine on harjunud koMMlama  ja seltsis käima; pimmedas lahkuwad agga silmad Vrwadest ja jätwad neid üksi, siis on luggo waene ja ello kartlik. Wössub üks sesuggune kartus jubba lapsest sadik innimesse  sisse, siis on se raske sest parrast jälle lahti sada. Sepärrast peab wägga terraselt selle ülle walwatud sama, et üks laps maast maddalast harjub nihästi pimmedas kui walges,  metsas kui laggedal maal, teistega ühhes  kui üksi, kartusseta käima ja on ss jubba maast maddalast harjutud, siis jäeb se ka elluks  aeaks nenda; ta ei tunne hirmo egga kartust kussagil käies. Agga siin tulleb jälle tähhendada, et kegi omma julgussest ei pea kiitlema, egga kihla weddama, seal woib ommetige  õnnetus juhtuda. Sedda ei pea meie jälle mitte unnustama, et meie üht last wäggise  ei pea sundima pimmedasse tuppa ehk monne mu sesugguse kohha peale minnema, mis tühjad ja issiärranis, kui wähhägi kahhenad  sees, wasto kostawad, sest se õlleks siis kartussega kartust wäljaaeada, waid selle wasto peab issa ehk emma liggi minnema, kellest laps ärranaeb, et seal middagi karta põlle ja saab aega möda julgemaks. Agga üht on weel häddast tarwis, mis ka ühhe lapsele wägga kahjolik, et temmale middagi ei sa ettewalletud, mis läbbi tedda kartlikuks tehhakse. Lapse körw on terraw kuulmas ja mis körw kuleb, sedda wottab südda wasto. Walletakse ühhe lapsele hirmsaid asjo ette, ta jäeb neid uskuma ja seläbbi sawad nemmad ihho ja hinge polest raisatud; walle on ühhe lapse jures seddasamma, mis us kaapsa jure külges. Wannemad walwago esmalt issienneste  su ülle, et sealt middagit wälja ei tulleks,  mis lapsele kahjuks ja parrast ka selle ülle, et need, kes nende ma eas, laste kuuldes middagi ei rägiks, mis neile pahhandusseks õlleks. Sest ei woi kellegi lapsele kasso tulla, kui temmale keik suggusid rummalaid ja kölwatumaid asjo ettewalletakse, ehk kui tedda wäggise pimmedasse tuppa sunnitakse minnema.  On kellegi! jälle lapsed, kes kartlikud ei olle, siis ei pea nad nendega mängima ja nende julgust ühhe sesugguse prowi peale pan- 66