kesseks, sest piddasin su ja ollin selle peale julge, et se assi kaugele ei tungi, mis nüüd ka toeks läinud. Keik meie Eesti rahwas pölgawad neid kirjast, wiskawad pilkades ärra, egga wötta siiski wasto, kui kingitud sawad ning pannewad immeks, et kohtud sesuggust salliwad. Et nüüd keik mailma päwad Seggadussi saggest näwad: Södda, waen ja riud, tüllid, Likumas jo ikka ollid. Kiustuss' tõusis siin ehk seal, Leppitus ka jälle teal; Nenda läinud, lähhäb weel, Ühhes ei sa rahwa meel. Monni mõtleb sedda aina. Et ta saaks ka läbbi seina Jgga kord, kui tahhab, lööb, Agga auko pähhä teeb! Ärra karda Eesti keel! Sinno rahwa wahwa meel Sinnust körwale ei kalla Egga porrisse sind talla. Jggal asjal ommad plekkid, Sinna korraks sedda mekkid, Kautada sind ei sa Some-keel ja ei muud ka: Enne sawad weiksed kiliks, Hobbused ja lambad siliks, Murraks anni metsas rebbast Saia-taignast tehtaks terrast, Enne, kui so keel siit kaub, Some-kele sisse waub! C. F. Peterburgist. sKeiserlikkud sönnum  e Suurwürst Konstantin Nikolajewitshi  abbikasa, Suurwürsti proua Aleksandra Josepowna, on 17. Mail omma lastega Peterburgi  jõudnud. Ta terwis ei pea suur assi ollema ja separrast olla ta jubba minnewa aasta ka wäljamale sojama made sisse läinud omma terwist parrandama, agga kuida kuulda,  põlle se mitte ta sowimisse järrele läinud, ei pea praego weel suurt terwist ollema; agga tahtnud hea melega önsa aujärje pärria mattuse  päwal ka Peterburgis olla, separrast tulnud  wäljamaalt ärra; on agga arwata, et warsi pärrast mattusid jälle taggasi lähhäb ja senniks senna jääb, künni terwist kätte sanud. sTullekahju Tahhame nüüd neist hirmsaist tullekahjudest, mis issiärranis Mai ku hakkatusses Wenne rigi öhto pool otsas on olnud, könneleda. Agga immeks on panna, kust tulli ikka lahti peäseb, meie ei tohhi sedda kül üttelda, agga möttelda tohhime  ommetigi: põlle muud kui südatud. Meie põlle ka kellegi kohtomoistjad, sedda jättame selle holeks, kes keik ilma ussutamata ja tunnistus-meesteta  teab, kes need sütajad on, ja mikspärrast nad sedda tewad. Nüüd tahhame siis lin linnalt läbbi käia, ja nimmetada, kus ja kui suurt kahjo tulli teinud, ning hakkame esmalt Peterburg ist peale. Sealt on 14. Mail kaks suurt tullekahjo  olnud. Essimessel korral pöllenud üks suur ello-maea ja mitto körwalist honet ärra ning paljo olla neid maeasid mis pool pöllenud  seisma janud; teise kahjo aeal pöllenud 23 tallo ello-maea ärra. Kuramaalt, Tukku mi linnast kirjutakse 18. Mail: Eila pärrast lõunat, kello pool wiis, peasis tulli meie linnas lahti ja kange öhto-lõuna tuul, ning need kuiwad ja pallawad päwad, mis meil Mai ku hakkatusses ollid, aitasid, et tulli hirmsa ruttuga ühhest maeast teise eddasi läks, nenda, et kustutajad ei teadnud kuhhu minna; kolme tunniga ollid 40 künni 50 maea täieste mahha pöllenud, siis olli lota, et ennam eddasi  ei peäse. Üks kuendik ossa linna olli selle lühhikesse aeaga tuhha unnikuks tehtud! Rahwa hädda on räkimata suur, sest kegi põlle selle ruttuga middagit ommast maeast wälja sanud, olnud agga rõõmsad, et hingega wälja peasenud. - Moskwast kirjutakse: Tännawused tullekahjud, mis siin ümberkaudo kuleme ollewad, aeawad ihhu karmad püsti, kegi ei tohhi ennam ösi pead mahha panna, egga päwa rahhuga omma tööd tehha, sest et ikka karta: ei tea kust jälle hakkab! sepärrast  on wägga tarwis, et rahwas holelikumad olleksid tähhele pannemas, misläbbi neid ni rohkeste on. Mai ku hakkatusses on seal ka kaks õnnetust olnud; essimessel korral pöllenud wiis, agga teisel korral 58 maea ärra. Kül olnud kustutajad aggarad, siiski teinud ni suurt kahjo ja ütlematta sure waewa peale sanud, wimaks ommeti woimust ta peale. Kuus meest kustutajattest olla ennast wägga ärrapõlleta- 179