Perno Postimees ehk Näddalileht M 47 t 864 Kahheksas kesknäddal 18. Nowembril.^ aasta. Ses lehhes seisab. Ommalt maalt: Teatre mängiad. Pahha könne. Höbbe pulmad. Merre peal õnnetussest.  Tormidest. Wennemaalt. Auro-laewa õnnetus. Uus mood tuld kustutada. Kõrtside wähhendus. Mis sest tulleb, kui ei täideta käsko! Mõrtsuka tööst. Rahwa tänno. Upputussest. Hundidest.  Wöeralt  maalt: Mis armastus teeb. Hamburgist. Söa-kohhus. Jtaliamaalt. Kindral Todleben. Wee hädda. Uemad sönnumed. Nalja nattukessed. Sönna mõistatus. Ommalt maalt. Pernust. Neid innimessi näme ommas linnas paljo arwem kui päsokessi; wimased käiwad ommetige igga  sui meid kord watamas ja römustawad peale kolm kuud omma lauloga; agga teatremangiad  ei julge pissukeste linnadesse saggedaste  tulla, sest et kardawad tenistusse wähhikesse  ollewad, sepärrast hoiawad ennam sure linnadesse, kus rohkem rahwast, kel ka ennam kui üks kukkur on. Kui nad kord ka wähhemate  linnadesse lähwad, siis tewad nad sedda ennamiste tellimiste peale -ja egga ja ka kauaks senna. Selle ku hakkatusses tulli meile Tallinnast üks perrekond tellimisse kaupa nelja näddala peale seie, ning tahtwad selle aea sees kakskümmend õhtud mängida. Mängimesse  päwad on: pühhapaäw, esmaspääw, teisipääw, neljapaäw ja rede. Selle ku kuendamal  päwal hakkasid omma tööd meie mannas  teatre maM, mis selle perrekonnale liig wähhike peab ollema, agga kes woib tedda nüüd ennam suremaks tehha. Minno jallad põlle senna sanud, separrast ei tea ma neist ka ei head egga pahha könneleda; annan agga sedda nöu: kes tahtwad teada kuida nad mangiwad,  mingo isse watama ja könnelego parrast  ka mulle. Minno kassa meister ei lubba mind senna minna! sPahha Ria seitungi seest olleme luggenud, et senna kirjade läbbi teada antud, nago ei tahhaks meie Eesti rahwas ennam pärrismaid osta ja nimmelt separrast mitte, et rahwa keskes se tühhi lörri likuma sanud:  parrast same paljo alwemalt. Eks sa tea armas wend, et kauplemisse assi on kahhelt poolt, üks küssib ja teine pakkub; kes woib seal kül öölda, et maad eddespiddi oddawamad  sawad ollema. Otse kuida sinna omma karja ellaja eest hinda küssid, ilma et kegi mu sulle seal middagi woib öölda ja kes tedda  osta tahhab, pakkub jälle ni paljo kui temma  arwab ja jaggelete senni kui kaup kokko lähhäb; otse nendasammoti on ka made kauplemisse  luggu, mõisa herra küssib hinda ja sinna pakkud, kes on nüüd se kolmas, kes ütleb  : mõisa herra ei tohhi ni paljo küssida ja