kes temma orjad, et teaksid eddespiddi ennast kahjo eest hoida. Ommalt maalt. Peenust. Meie jures läksid ilmad minnewa  teisipäwast sadik sojemaks ja woib jubba iggaüks kel wähhägi termis käes, ilma kassukata  toast wälja minna; ja kohhe selle järrele  löi ma haljendama ja pude pungad kossusid;  kui nenda meel näddala päwad eddasi lähhäme, küllap siis ka puud haljendama hakkawad.  Laewo on meil jubba tännini 56 sisse tulnud ja 26 wälja läinud, keik on ennamiste  pallastiga sia tulnud ja tahtwad siit linno ja wilja jälle wälja wia. Räime saak olli meil wägga lühyike, paar päiwi ollid  ka nattuke sanud, agga nüüd põlle neist middagi kuulda; kedo kallo, kui neid ka otse rohkeste põlle, on ommetige igga hommiko parraja hinnaga sada. Olleme ommas 18. numris üht kaebtust, mis P. Bogdanow Rakwerre  pürjerite ülle Moskwa seitungi wäljaandjate  katte kirjutanud ja sealt seitungist parrast  Ria seitungi sisse wöetud, ka sest asjast könnelenud ehk se meile kül suurt kurwastust  teggi sedda luggedes, ommetige arwasime  sedda töe ollewad ja töddet ei tohhi kegi kartusse parrast katte alla panna. Ugga kuida meie nüüd Ria seitungi 109 ja 119 numrist loeme, põlle se assi koggoniste tossi, sest esmalt põlle se mitte Rakwerres, maid Paides sündinud ja teiseks põlle ta ka ni kolle egga jälleto, kuida sedda tehtud põlle muud kui laemdus! Anname siin siis omma luggejatele sedda, mis Ria seitungi 110 numris selle wasto kirjutakse, siin allamal  luggeda, kust selgeste nähha woime, et se üks tühhi kaebtus on» .Neist Paide innimestest, kelle ülle ni raske kaebtus tõstetud ja isseärranis neist „paljo pürjeridest", põlle üllepea kegi selle jummalateniötuöse  liggi sanud, sest et se iggaüht taggasi  kohhutanud, kuida R. luggu olli. R, kes omma waese terwise parrast ei woi- nud sest pühhitsussest ossa wötta, sai mönni sam ommast maeast emal, kui parrajate koeo olli minnemas, jubba siis, kui nad alles ennast  selle pühhitsusse wasto seadsid, möda minnewast pattaljoni ütlemast, mitte wägga liig lahke sönnadega kinniwöetud, kübbar peast mahha tõmmatud ja wahhe alla pandud, kuhhu ta sennist piddi jama, künni se pühha tenistus  piddi lõppema. Peale tenistust läks agga patteljoni üllem koeo, ilma selle peale mötlematta,  tedda wahhe alt jälle lahti laska. Meie linna kõhtude ja R. söbrade ja tuttawate nöutaminne, tedda wahhe alt lahti sada, ei sanud kuulda wöetud; temma lahti samist tännab  temma meie linna kreka wenne usso preesteri.  F. ja S. Ollid ülle turro tulles, umbes  49 sammo koos ollewast pattaljonist emalt ruttust möda läinud; ommetige mitte weel ni kaugel olnud, et pärrast põlleks kaebtusse alla langenud; sesamma õnnetus juhtus ka kahhe naesterahwaga, kes ühhes wöruses seistes, ühhe sia mitte putuwa immelikko asja ülle, omma naero põlle jõudnud piddada. Se on nüüd se sündinud assi neist „paljo pürjeritestkelle  käest olla allandlikkult nõutud, kübbarat peast mahhawötta ja kes sedda naermissega  olla wastanud. Selle pattaljoni üllema peale kaebtus, temma surustuse ja isseennast täis ollemisse ning äkkilisse mele ülle, ei putu sia. Kes Paide rahwafl tunneb, ei woi sesuggust  jutto nende ülle jummalatenistust mitte auustada, issiärranis weel ühhel sesuggusel  päwal, nago 4. April on,  koggoniste  mitte uskuda, waid peab sedda ühheks möisto juttuks. Se on alles weel sesamma Paide lin, mis mönne aasta eest, ühhe wenne usso kirriko sisseõnnistamist liggi pühhitses ja mis ka Peterburgi metropolid!! weel meles  saab ollema. R. v. zur Mühlen. Paides,  4. Mail 1867." Römustame wägga, et se assi nenda tossi põlle, kuida sest ommas 18 numris olleme könnelenud, ja sedda rõõmsama süddämega woime selle asja selletust, mis aulik v. zur Mühleni herra selle wasto kirjutanud, nüüd jälle luggeda anda. Panneme agga seal jures wägga immeks, mis kasso pärrast 169