kui se wöimalik õlleks, tühja kotti püsti aiada keik seitungid selle põiest walleks tehha; agga keigest on nähhä, et nende hooplemissel  ennam endist mönno tagga ei olle, waid nago pool haiged ja peata kannad wanguwad  nemmad ümber. Meie ja keik rahwas annaksime neile hea melega andeks egga naeraks  neid kegi, kui seia jääksid, sest nad waesed  ollid jo rummalusses eksitud; tõeste, kergem  õlleks neid siin aidata, kui Krimmist taggasi  tulleko tarwis rahha sata. Agga nemmad  hoidwad isse melega silmad kinni ja tahtwad otsego teiste kiuste isseennestele kahjo tehha. Kes wöib seal awwitada? Nenda ei häbbene makulajad ka seddage awwalikko asja walleks aiada, mis Allatskiwwi wendade häddast  Odessa linnas rägitakse. Rahha hinge warras. Kül wanna sönna, agga mitte walle. Järwamaalt tulleb  teise hea söbra käest nenda kirri: „Koero poolt tullewad wägga kurwad sönnumed. Kaks tutwad meest, teine teisest wallast, istusid körtsis  kous ja aiasid ölle-tobi jures jutto. ühhel  olli 9 rubla rahha jures ning hobbusemees.  Se maksis sest rahhast körtsikullo ärra ja teggi minnikut. Senni kui ta hobbust raskendas,  olli teine jalla ees ärralämud. Kui tedda  sai ja peale olli et tük maad weel kergemaalt eddasi saaks, löi kurri jallamees  hobbusemehhele selja takka sure matraga pähhä! Õnneks hoidis paks tallikübbär surmahobi  taggasi. „Armas wend, pällus lödud  mees halledaste, mis ma sulle kurja ollen  teinud, et sa mind ni hirmsaste lööd?" Agga löja süddames ei annud kurrat neid palwe sönno aega kuulda, waid kihhutas tedda ikka peale löma, künni teine walloga tale jallaga sai rindu lüa, et sellile mahha kukkus ja hobbusemees ta malga alt minnema  peäsis. Koio tulles olli tal waesel mehhel  weel ni paljo hinge sees, et omma önnetust  waewalt wöis könnelda. Pea olla mehhel  ni hirmsaste ärrapürrustud, et teadmatta on, kui kaugele ta ellopäwad ullutawad. Mörtsuk  on kohto al ja otab omma tenitud palka. Meie agga ei wöi muud üttelda, kui: Issand, hallasta ja parranda! Takka Narwa. Ebbausk sadab wargust  wälja. Kui rummalus ja ebbausk allati üksi sedda teeks, siis wöiksi.me temmaga weel leppida. Agga minnewa kuus on ta teinepool Narowa-jöggi, 25 wersta Narmast, ühhe sure auro-saeweski peal 500 rubl. marga  näppust lahti peästnud. Seal läks kirjutaja,  ühhel päwal toast wälja ja panni ukse lukko. Kui ta tunni pärrast jälle taggast tulli, olli rahhakastil just seal kohhas *auk sees, kus 500 rubla seisid, ja rahha läinud. Nüüd olli käppoga katsutava, et omma innimesse  näppud sedda ollid teinud, agga kelle? Kül kirjutaja maenitseb ja ähwardab, agga wötta kinni! Keik öiged. Teisel päwal lasseb  keik tö- ja omma rahwas jälle kokko tulla ja katsub meel. Ei ühtegit Nüüd töuseb teine kirjutaja äkkiste üllesse, teeb hirmsa kurja näo ja ütleb: „No hea kül, Home lassen ma telegrahwi läbbi selle keige üllema Wenne  rigi nöia Moskwast tulla, siis peate näggema!  Se saab marga sõled siissekonnast ja silmad peast wälja nöiduma, ja se on tale siis parras! Minge peale!" Se olli liig. Agga se rohhi aitas. Teisel hommikul olli rahha nöri otsa seutud ja nenda kirjutaja ukse külge rippuma pandud, et kui ust tigutas, marsi piddi leidma, kuid 80 rubla, pudusid. Mis nendega sanud, sedda ep olle meile teäda antud. Kuramaalt. Libo linna rahwal on jälle süddamed römo pärrast hüppamas. Neil on tössised sönnumed käes, et meie armastud Keisri Herra pöiad, Suurwürst Aleksander  Aleksandrowits ja Wladimir Aleksandrowits  tannawo suil nende linna tulla merre wet prukima. Wennemaalt. Keisri Herra kässo peale, kuida enne jubba olleme nimmetanud, sawad wenne wäe mundred ümber mudetud ning soldatidele ka ued peawarjud antud; agga kui neid kätte on sanud, peawad nemmad  omma üllemaid uut wisi terretama. Eddespiddi  ei terreta siis soldatid omma üllemaid  mitte ennam, nago siamale, mütsi peusse 558