Perno Postimees ehk Näddalileht »86t WieS lPerims , kesknäddal 14. Juml.) aasta. Ses lehtis seisab: Maenitsus ei olle keikil maggus. Tössised sönnumed Samaräst. —< Keisri terretaminne. Ria Wöeralt maalt: Preisi Parlament.  Austria Parlament. Hädda ja abbi. Mimstre surm. Kohhinhina. Uus jöggi.  Sündinusse  pääw. Kidowäärt. Köietantsia Blondin.  Mundres sõbrus. Jawa sare upputus. Mönnus rohhi. Sönnumed ommalt maalt. Maenitsus ei olle keikil magg«s. Kallid Nel l lp ühhad on nüüd selja tagga. Kas kasso töid ka? - Kas teame nüüd keik, mikspärrast neid olleme pühhitsenud?  —-On kallis pühhaWaim, se jggawesse  ello öhk, ka meile tulnud ja meid walguötanud,  pühhitsenud ja öige usfo ftes Kristusse  sisse kinnitanud? Andko Jummal! muido  olleme neid ilma asjata ehk weel hinge kahjuks piddanud. Ma ei hakka sest pitka könnet teggema, et jälle mönnel mokkad wilto ei lähhä, kui tahhaks „ Postimees" rahwast maenits ed a, kennel ommeti mingisuggust maenitsust ennam tarwis ei olle. (?) No tössi kül, kui sellepolest peaks weel mönnele rasuks  maenitsust tarwis ollema, siis on jo parremaid mehhi olnud, kes teile pühhade aial üttelnud, mis üttelda olli, ja sedda ollete siis muidogi kuulnud ja tallele pannud. (?) Agga Jummal hoidko meid keiki omma pühha Waimo läbbi , et meie ornma kalli Ewangeliumi  warranduöte jureö lahtisse silmadega maggama ei ja! Hinge unni on ussin tullema ja missa minnema, ja ma ollen ühhes kohhas  luggenud: „Hädda teile, kes teie täis ollete", ehk: „ Kes ennast arwab seiswad, se waatko, et temma ei lange." PalluMa ja walwama, on kül pühha kask, agga ilma pühha Waimo abbita nisamma raske tehha, kui kimmil lennata ja surndkeyhal joosta. Kes sedda ei tea, sedda pallun „pa!jo maenitsusse" parrast meel mitte pahhandada, maid holega järrele kulata, miksparrast need keige pühhamad  silmad kord ühhe sure ja kuulsa linna pärrast on nutnud. Mis selle linnal siis m wagga pudunud? Ei muud middagi , kui et ta põlle arratünnud, mis ta hintze rahhule tarwis olli, ehk kül preestri korilaulud ja ohwri suits muido iggapä templis kuulda ja nähha ollid. Et nüüd „Postimces" Eestirah-wa lihhane wend on , ei wbi ta stlle eest mitte parrata, kui selgest armastusW monni kord paar terrakest ennam sola leme sisse juhtub, kui iggal luggejal Wst mokka pärrM -on. „Trotsimisse ehk kiust> parrast", tohoh! mis