usso ülleöwötja Lutterusse kujo, mis armsa Eestirahwale annud Georg Baron Meyendorfs";  lõuna pool: ..Walwage, seiske uskus, olge kui mehhed, sage kangeks. Heik teie asjad sünl)ko armastusses"; hommiko pool: ..Armust ollete teie önsaks sanud usso läbbi Zummala and on se"; põhja pool: „Meil tulleb abbi Zummalast, kes ikka wäggew olnud."  Oige usso ülleswötmisse pühhal, se on 21. Oktobril, sai katte pealt arrawöetud ja kujo pühhitsetud. Se sündis parrast kirrikut  liggi 5000 innimesse nähhes, kes Baron  Meyendorffi ja omma öppetaja järrel summas  senna läksid, kus kujo seisis. Siin astus  rahwas sures ringis kujo ümber ja jälle hellises Lutterusse laul: „Meil tulleb abbi Zummalast" 3 salmi. Selle peale loeti üht kirja ette, mis Lutterus aastal 1525 Ria, Tallinna ja Tarto usklikkudele olli kirjutanud, kui õige usk meie male assus. Se olli makele  ümberpandud. Baroni herra kasso peale langes katte kujo pealt ning wask Lutterus seisis  rahwa silma ees! Siin jures teggi Keila praos nende sonnade ülle, mis kujo jalge kohhal  luggeda. Ollid: «Walwage ja seiske uskus zs., mönnusat kõnttet, esmalt makele ja parrast  saksakele. Parrast luggesid Jssa meie ja laulsid wimast salmi Lutterusse laulust. Nüüd astusid kirriko wöörmündrid Baroni ette tedda  koggodusse nimmel tännama ja said suandmissega  wastowöetud. lummal önnistago  nisuggusid üllemaid! Nüüd on meie maal ka üks Lutterusse mällestusse  kujo, mis mitte pabberi tükki pealö ep olle malitud. Olgo se meile ueks meletulletuseks,  et: kui meile Zummala sonna selgeste  ja puhtaste kulutakse, siis peame meie kg pühhaste, kui Zummala lapsed, sedda möda  ellama. Sedda aitko meid armas taewane Zssa! Üks ainus assi teeb meile seal jures kurbdust,  et nende peale 4000 Eesti innimeste seas mitte ühte ainust ei olnud, kes ka Eesti Postimehhe ja temma söbrade peale õlleks möttelnud! Järwamaalt. Eksind tal. Maddisse kirriko öppetaja Ner lingi kirri, mis Tallinna  seitungis seisab, rägib neist waestest Lembergi  (Maltswetti) jüngritest, kuida nende luggu  Krimmi sarel käib. Ta könneleb nenda: Möda läinud näddalas tulli ühhel õhtul tallomees  minno tuppa, kelle silmist jubha kohhe näggin, et mees pikka teed olli käinud ja allustas  omma könnet nende sönnadega: ..Armas  öppetaja! minna ollen üks neist Leinbergi jüngritest ja tullen praego Krimmi sarelt. Minno  essiminne käik olli Teie jure, Teid süddamest  palluma, et mind jälle omma koggodusse wastowöttate." (Et nemmad enne pihtil käies ei tahtnud „ja" üttelda, sepärrast ei sanud nemmad  ka mitte Fühha öhto sömaaeale wasto wöetud.) Et ta nüüd silma weega tunnistas, ta olla eksinud, sepärrast wöisin minna ka temmale tõotada ja lubbada, et meie tedda römoga Issanda lauaie wastowöttame, mis temma silmad nüüd römo pissaratega täitis; ja nüüd allustastme pikkemat jutto Krimmi sare ellust. Se mees olli enne üks kaunis rikkas perremees siin ja ärraminnes wöttis ta hea tük rahha liggi ja sepärrast olli se lemmal  ka wöimalik, sealt jälle taggasi tulla. Nüüd agga ei wõinud ta ennam muud ommaks warraks  nimmetada, kui agga neid ride hilpusi, mis tal selgas ollid ja üks channa ärra löppend  hobbune ja wanker. Kuida ta mulle tunnistas, olleksid mönned kohhe teisel päwal jälle tee pealt taggasi pöörnud; agga et ollid ennast lasknud keik ühhe passi peale kirjutada, sepärrast ei wõinud nemmad sedda mitte tehha.  Häddast olli temma agga senna jõudnud,  siis olli kohhe sealt kubberneri herra käest ennesele üht taggasi minnemisse passi pallunud, mis temmale ka mitte põlle keeldud. Se wahhelt räkija olli kubberneri herra kok, üks Somema mees. Ni pea kui ta omma passi olli sanud, on ta kohhe tullema hakkanud  ja ööd ja päwad ilma aea wiwitamatta tulnud ja on 8 näddalat tee peal olnud, künni  nüüd jälle omma male taggasi jõudnud. Nüüd tahta temma ka sia jada, kui ta ka pölwili maas omma iggapäwast pallokest peaks tenima; siin olla ommeti omma rahwas, kelle seas ta olla ja ta wöida nüüd jälle sedda kal- 350