da, et Austria sedda ennem ommast Wenetfiamaast  lahti saab, midda ennam ta isse Sardinia  kallale tikkub. Jrima meestel, kes peawsti appi tullid  ja temma maid ja wallitsust ommeti kaitseda  ei jöudnud, on nüüd penike peus. Nemmad  sattusid ennamist Sardinia wangi, kes parrast sedda, kui söariistad ärra olli wötnud, neile lubba andis rahhoga omma koio tgggasi minna. Jah, taggasi minna, se on kerge üttelda,  agga kui kaed tühjad on, kuida peawad siis taggasi minnema? Lodawad nüüd mehhed, et krono neid omma kullo peale koio lasseb tua, agga se on alles teadmatta. Ka need Jrlased, kes weel Roma linnas on ja mitte wangi ep olle sattunud, pistaksid sealt kesk ösel koio pole minnema, kui neil sedda joudo õlleks. Paawstll põlle neist ei mingisuggust kasso olnud. Nendap mönni kord loud lähwad. Õuna - ja marja-pude piddamissest.  (Wata sestsammast asjast ka „ Kärneri ramatus" lehhekülg  97—106.) (Mis Nr. 42 polele jäi.) Nüüd küssib perremees: „Kust ma siis need öuna- ja marja-puud ennesele pean wötma? Hakkan ma neid essite seemnest kaswatama, siis weel pokima ja istutama, millas neist siis üks kord asja saab? Kes teab kelle silmad  sedda weel nawad; tühhi jut, laste mäng! Kas ma wöin möisa orjusse mahhajätta, omma  pöllud harrimatta, pöllo- ja öue-aiad kohhendamatta,  seemne küllimatta, - wilja korristamatta  ja heina-tö teggematta jätta? Egga  ma tahha maiast kadduma hakkata; jätke mind sellepolest rahhule!" Nenda on mönne jut. Muidogi peame pöllo- ja muud maia tööd suremaks ja pea asjaks piddama, sest et kellegil lusti ei olle, tühja köhhoga, ei ka keige illusamas rohho-aedaö köndi, sest et pu-willi süddame weel ennam wessisemaks teeb; agga meie teame ka, kust malmis pokitud puid ja pöefaid essi otsa wöime sada ja teame üht parrajat aega aia-tö tarwis. Süggise, kun- ni peale Mardipäwa kui jubba wilja korriStaminne  ja mu maia-tö ennamist kordas ja pu istutaminne selle ilmaga weel wägga mönnus on. Agga essimeste öuna - pude ja pöesaste tarwis peab kül mönne koppiko näppistama ja linnast kaupleja kärneride käest ostma, kes saddade wisi nende asjadega kauplewad. Nored  öuna-puud makswad: 20, 30 ja 40 kopp. tük, ja marja-puud 8 ja 10 kopp. pöesas. Muidogi ei jöua egga olle tarwis waese tallo  innimessel neid saddade wisi osta, waid kuida  kukkur kellegil sanna kuleb, 4, 5 ehk kel ennam jöudo 10 öuna-puud ja sedda möda ka pöesaid. Süggise wöib ka metsast nori öuna-puid otsi, kus neid leida on ja aeda istutada ja kewwade poki. Jsseärranis öuna-seemnid peab sügggise küttima. Seemned tullewad mäddand öunadest walja otsi ja kergeste kuiwatada, agga  mitte wägga warra küllida. Keige parrem õlleks, kui öuna-seemned nattuke enne ma külmetamist  saaks küllitud, sest warrane külli hakkab  warra iddanema ja külm wöttab need iddemed  talwe ärra ja külli jääb se läbbi arwaks  ehk kaub üsna ärra. Küllimisse wiis olgo wiis ehk kuus kriipso ühhe kolme jalla laiusse peenra peale tehha, ja ühhe tolli paksuselt  musta mullaga kinni katta. Kui üks nisuggune aiake jubba aastat wiis ehk kuus ühhe öige perremehhe käe al on assutud,  siis ta wöib jubba isse ommast aeast nori pokitud puid ja Steklingidest kaswatud pöesaid nattuke awalt müma hakkata. Pude pokimissest, pöesaste siggitamissest ja keik mu töde polest, mis kewwade aedas tehha on, jätkame  selle könne se kord polele, ja kui Jummal  termist kingib, rägime kewwade sest, et igga könne mis öigel aia! rägitud saab, on parrem. Jsseärranis nisugguste assutud aiakeste läbbi  sawad, mis muido sured laggedad küllad ollid, kus innimestel talwe külma tule egga suil pallawa päwa warjo ei olnud, paljo näokamaks.  Mönnes makonnas istutakse küllades möisa wallitsusse kässo peale ello maiade wahhele  metsa puid, sest et, kui tulli lahti juhtub peäsma, neist abbi õlleks. 340