paawst, kuida Lemma preestride surem hulk ikka  weel Lemma eest seisab ja Lemma „pühha aujärje" pole hoiab, sa kuida need selle eest murretsewad, et rahwas omma „Peetrusse krossi" paawstile ei jätta andmatta, pärrast sedda, kui surem ossa Lemma kunningrigist omma  teed läinud, ja Lemmale ennam makso ei maksa. Wimaks lubbab paawst weel Zummalat  palluda, et keik Lemma ja „pühha toli" waenlased ärratunneks, et Lemma Kristusse assemel ma peal on, kelle wasto keik omma kahjuks pannewad. Mis kunningatel nende „tronikönned", sedda  on paawsti könne omma piiskoppidele; agga  ta rägib nenda kui paawst wöib räkida, mis meie möttetega mitte kokko ei sünni. Jesuit paawsti wasto. Et preester  Passaglia kaua kiusamatta ei wöinud jäda,  olli jubba eestotsa warsi arwata. Nenda on ka. Esmalt mõistis paawst temma kirjad  hukka, kui olleksid need temmale kurjast maimust sisse antud ollewad. Ta ellas Roma  linnas ühhe Znglisma innimesje maias, kes politseiteenrid mitte warsi sisse ei lasknud temma pabberid läbbi otsima, mis parrast ommeti sündis. Passaglia isse pöggenes Toskanamale,  kust Roomlased tedda kätte ei sa. Egga ta sealge omma sulge käest ärra ei panne.  Agga et ta Roma linnast ni hölpsaste ärrapeäsnud, ja mitte „pühha ketserikohto" ette sanud: se on paawsti hirmuspahhandanud,  et omma politsei üllemaga wägga kurri olnud ja tedda ammetist lahti teinud. Neapõlist. Tõeste, se on üks önneto  riik, ehk kül mitte nenda, 'kuida paawst sedda nimmetab. Seal ei tulle egga tulle weel rahho egga waggust ello ja mässajate järg ei tahha lõppeda. Kialdini on jubba wässind  ja tahhab ärratulla. Temma assemele sadetakse üks teine kulus kindral senna, nimmega  Lamarmora, sesamma, kelle kässo al 25,000 Sardinia meest Krimmi sare peal. Wennema wasto söddisid. Saab nüüd nähhä,  kas se Neapolis rahho fadab ja mässajad  kautab. Prantsusfemaalt. Wagga weösi, süggaw pöhhi. Nenda on luggu Napoleoni  su ja süddamega. Midda wähhem ta rägib, sedda ennam ta mõtleb, ja sedda wähhem  sawad teised teäda, mis ta mõtleb. Paawst issegi on tedda jubba ilmutamisse ramato ellajaks  nimmetanud. Ztaliamaga mängib ta nüüd jubba ammo üht.mängo, nago kass poolsurnud hiriga. ühhendud Ztalia surem hädda on nüüd, et nad Roma linna kätte ei sa, kus Prantsusfe soldatid sees seiswad, ja sellega pinab ta lango ja temma nöulesi, ilma et ta sepärrast isse paawsti söbber õlleks; se sowib tedda nisamma kaugele, kui kunmngas Wiktor Emanuel, ja ommeti ei tohhi kummagi awwalikkult temmaga tülli tehha; sest ta ep õlle mitte üksi kawwal, waid ka wäe polest wäggew. Hiljuti laskis Ztalia kunningas omma wäimeest, se on prints Napoleoni, temma  käest palluda, et ommad soldatid Roma linnast taggast kutsuks ja nenda ükskord Ztaliamale  rahho sadaks. Mis waötas Napoleon?  Ni kaua kui Pius IX. ellada, ei wöida  temma mitte parrata, waid piddada keik nenda jäma, kui on. Säh, seal ei tea nüüd kegi, mis saab, waid keik peawad tundma, et Napoleon middagi wõib tehha, ja sedda ta tahhab. Peale selle kirjutas Ztalia kunningas  isse temmale kirja ja satis ühhe üllema  Parist temmale selletama, et nemmad ei wöida mitte ennam odata, muido minna Ztalia  ühhendus keik tühja. Mis ta savikule ütleb  ja kunningale kirjutab, ei tea meie weel mitte: agga se wõib kül olla, et ta sallaja kinda sisse naerab, ööldes: Mingo peale tühja,  sedda ma just tahhan, muido lähhäb Ztalia  eddespiddi liig kangeks ja ei tantsi ennam Prantsusse pilli järrele." Hertsog Magenta. Sedda meest satis Napoleon ennese assemel Preistmale kronipiddo  wöeraks ehk tunnistajaks ja ütles temmale: „ärra sa rahha peale wata, waid selle peale, et Prantsusse au ja illo teiste silma  paistab ja nemmad meie nimme üllendawad."  No sedda on Magenta ka teinud ja iggal pool Preislaste silmad omma tõldade ja mundrite pole pöörnud. Se nattukest kul- 342