aeal, olli meil jälle tullekahjo, kus kaks ellomaea  ja üks körwaline hone arrapöllesid. Selges  te ei tea meie seoda kü! mitte öölda, agga kuida innimessed rägiwad, olli tulli sandist korsnast hakkanud. Et sel päwal kaunis walli hommiko tuul puhhus, ja maead kaugel Ria allewis, linnast waljas ollid, ei olnud woimalik  warrem appi sada. Meie pri tullekustuja seltsile olgo suur tänno, kes omma aggarusse läbbi tuld kelas suremat kahjo teggemast. Möllemad  maea perremehhed on keigist, mis neil ka ihho ja hinge tagga olnud, ilma janud, põlle kummagi! muud järrele janud, kui se, mis kellegi! pallawa ilmaga ihho peal olnud. Ka teise perremehhel olli lehma mullikas ja sea porsas, mis pallawa ilmaga päwa willusse  puggenenud, sisse janud! Sõbralik aeawide. Mõtted meie ses kirjadest. Nüüd on, tänno Jummalale! Tarkust targal', rummalale Rohkest meie Eesti keles. Tões, kui ka nalja-meles. Möllemad jo saatwad head, Parrandawad mitmed mead. Kes neid loeb holega, Se ei eksi melega.'— Kui ma mele tulletan. Siis meel selgest mälletan, Kuidas assi enne olli, Mis mo nähhes jure tulli: Kirja-koggo, temma surus, Mannal aeal keik jo pudus, Meie armsas Eesti keles Mis on selgest minno meles. - Nüüd need mitto sadda kirja, Põlle ükski neist jo nurja, Tarkust iggaühhel sees; Keige pealt meel Postimees, Kannab keige Lihhem hoolt. Et nüüd „udis" iggalt poolt, Tulleb igga näddali. Aasta läbbi eddasi Neile, kes siin tedda peab, Luggemissest wähhe teab! Mönni nödder kirja tundja. Kardab sest siis rahha anda, Tarwilisse kirja eest Kartes, ehk La leiab seest. Mis ta ello wasto woitleb. Ehk ta kurjad kombed sõitleb; Jättab sest siis luggo mahha. Wabbandab: „Ei olle rahha!" Agga, kui ta wölgo saaks. Siis ta neid kül armastaks. Nüüd ta wöttab wina-tirtso, Mis ta mokkad tõmbab kärtso, Hüab: „Mingo termis, warra, Kaddugo ma-ilm ka ärra. Kui mul agga miin on peas Siis 'on tarkus keik mo käes Z" Armas on ta eest siis joom. Et ta wimaks kui üks loom, Kirjast lugguft ühtid pea Egga sest ka ühtid tea! Kuulge, ristirahwa suggo! Kas ep olle halle luggo, Et meel hulk siin nenda teeb, Omma mõistust surnuks lööb! Et kül keik ei mõtle nenda; Agga hulgast same tunda Mõnda meie wende seast, Kes ei mõtle mitte heast. Lahkub joodik surres siit. Laidab rahwas temma wiit: „Seal nüüd hingab wina-orri, „Kelmist ellas, kelmist surri!" E. W. Freundlich. Süddamelik tänno. Welikse walla rahwale, agga issiärraniö sealatse wallawannemale, Wanna mõisa ja Übia walla rahwale, kes 30. Junil ja 1. Zulil  ni sure truussega Übia ja Woltweti wahhel  pöllewat rabba kustutasid, kust üks ossa Übia ja mitte wägga wähhedlane ossa Woltweti  metsa sure kartuse sees olli, annan minna suurt ja süddameliko tänno. Baron v. Stackelberg. Verantwortlicher Redacteur: C. F. Lorenzsonn. Von der Censur gestattet. Pernau, den 23. Juli 1868. 241 Teadaandmissed. Perno wogtei kohhus annab seläbbi teada, et se 17. selle ku päwa peale kinnitub auksjon,  nüüd 26. selle ku päwal enne lõunat endisi  kaupmehhe Mihkel Nõmme maeas, sure Ria ulitsa äres, saab ollema ja sawad seal kohhe maksetawa rahha eest müdud : meublid,  üks pillart, maea- kögi- ja muid asjo. Pernus, wogtei kohtus 19. JuM. 5 Oberwogt Brakmgnn. M 583. Sekkertär A. G. Mors. i