Perno Postimees ehk Näddalileht ZZ. IB6K Kümnes IPernus, kesknäddal 17. Augustil. j aasta. Ses lehhes seisab. Ommalt maalt: Peruust: Õnnetumast surmast. Jäärmark otsas. Hallastamatta hobbuse perremees. Riast: Õppetajatte smod. Suur wöeras. Au-märk. Kolera. Tule käes sõidust. Masagi lotussest. Tartust: Kraffstrõmi parriad. Libawist: Kuld au-rahha. Peterburgist: Raudtedest. Amerikama söa - laewadest. Sebeshist: Kolera. Moskwast: Kolera. Kiewist: Sured wöerad. Tomskist: Tullekahjust. Polamaalt: Jhho nuhtlus kautud. Nekrudi wötmissest. Irkutskist: Mässajaist Polakaist. Wöeralt maalt: Berlinist: Rahho öiendussed. Austriamaalt: Paawsti ja Wiktor Emanueli leppimissest. Danimaalt: Printses Dagmari reisist. Ommalt maalt. Pernust. surmast.^ Augusti ku on meile se aasta suri önnetussi tonud; tänna kui sedda kirjutame, on alles 9. ku pääw ja kuus innimest jubba wee surma  sanud. Mnnewa näddala könnelesime neljast  mehhest, kes ollid ärrauppunud ja tänna peame kahhest könnelema. Südda hakkab nutma,  kui mõtleme wannemate kurwastusse peale, kelle Baastane lapsokenne pühhapäwal, 7. Augustil,  kesk päwa aeges padist wälja jõkke kukkunud  ja surma sanud. Öhto kello 7 sadi jõe põhjast kätte ja todi pulwärki, kus emma ommas sures kurwastusse wallus tedda omma sülle wöttiö ja koeo sõitis. Ta olla wannemate  käest lubba pollunud sõbra laste jure minna, lapselikko lusti piddama; agga teised, kes temmast paljo wannemad, olla ilma omma wannematte teadmatta jõe peale padiga sõitma läinud ja tedda kasa wötnud, seal olla ta sedda ei tea kegi, kuida jõkke kukkunud, kus hirmust uppumisse surma piddi surrema. Jummal trööstige wannemid! Teine on Sauga mees, Peter Höwel, üks kaunis wina armastaja. Sesuggustel ei tulle ka mele, et Jummala kasso sönna ütleb: ..Sinna pead pühhapäwa pühhitsema." Kuida teame, on se aasta wessine aeg, kus isseärranis heina teggemisse ja wilja korristamissega suur teggeminne,  olla ta pühhapäwal, 7. Augustil, otse kui koggodus pühhas koeas jummalatenistussel  olnud, Rägo mõisa al jöe kaldal läinud Heino kokko risuma ja kui tük tööd ärrateinud, tahtnud jõest läbbi ojuda. Jöggi on igga sui pea üsna kuiw, agga tännawusse wihmase aeaga ülle kallaste täis. Ehk mees kül kange ojuja, põlle ta ommetige ülle sanud, waunud enne ärra ja teisel päwal tõmmati tedda surnud jöe põhjast wälja; jättis naese ja kaks last järrele, kellest norem 4. aastat wanna. Eks ütle pühha kirri: ..Jummal ei anna ennast pilkada", agga mönned on ni wägga holimatta, et sest middagi ei holi, mis Jummala kasso sönna kässib ehk kelab. Seal on ta nüüd! Rikkus pühhapäwa, ja Zum-