Ommalt maalt. Tartust.  Lihwlandimaal  tahtwad üsna wäggisi tõeks miKna, ja allustusse  tööd peawad, kuida Balti näddalaleht kõnneleb, scddamaid Tarto-Ria teed möda peale hakkatadama. Tarto lin saab raudmaantee arrude keskpaik ja sölmikoht ollema. Kergem õlleks esmalt  kiil, meilt Tallinasse tööd hakkata, km Riga, ja teeks Mähhemat kullo, lähhäks ka wist marsi sealt eddasi Pihkwa peale; agga kommission lodab,  et ehk krono sedda ennese peale wõttab, kes seal jures omma kasso leiaks! pealegi käib Tallinna te ennam meie piridest wälja, ja on sepärrast meie kodduse ellule Ria tee tähtjam ja kaSsulikkum. Maksud on tö hakkatusseks jubba mitmeist sisscmaksetud, lijsnad ja mõisad, mis tullewase raudtee äres seiswad, wõiwad surema Zigussega seltsiliikmeiks heita, ja et Tarto-Ria raudte-arro teistest tähtjam ja nende pohhi saab ollema, sus tõdetakse, et nad sedda rohkeste tewad,  et ülleültse keik Lihwlandi ma sest seltsist ossa mõttab, kennest suurt kasso tõdetakse. No andko lummal et ükskord meie Lihwlandi asjad ka selle potest korra peale saaks! Kasso, mis raudmaanteed iggale mate saatwad, on ni suur, et seal, kus neid assutakse, küllalt ei wõi täm nada. Pealegi tooks se ka meie Eestirahwale jälle tööd ja tenistust. Tarto makonnast. Koddawerre kihhelkonnaft  kirjutab meile hea söbber nenda: „Juhtusin  16. Aprillil justament Peipsi piril käima, teed möda, mis Allatskiwwilt Koddawerre käib; seal näggin õhtul tuld sure kõrge pu otsas läikiwad,  mis Koddawerre kirriko kohhal Peipsi kaldas seisis. Sest puust mödaminnes kuulsin püssi paukumist ja rõõmsat laulohealt kõllawad. Ma jätsin omma loma seisma ja läksin watama, mis Jani tulli se piddi ollema, ja mis ma näggin? Kihhelkonna koolmeister omma kolipoistega,  mitmed küllakoolmeistrid ja rahwas ollid senna kokko tulnud, laulsid kennaid rõmolaulusi, keik meie armsa Keisri Herra hõbbepulma mäll lestusse?s> armokässi kaitsnud ja tedda sedda rõmopäwa nähha lasknud. Köstri Issand omma abbikasaga olli nende keskel. Ta tõstis omma silmad pa ja Põllewa tõrwawadi pole Messe ning hüdis: „Ennam kui 63 aastat  ollen ma jubba Koddawerres ellanud ja selle kaua aea sees ei olle ma weel keddagit waenlast siin Peipsi kaldas näinud werd wallawad egga maad risuwad, waid agga puhh asi armo ja õnne omma kalli Keisri Herra käest maitsnud!" Sepärrast laulgem ja hõiskagem hurrah! et Peipsi laened meie heale eest waikseks jäwad!" Ja „hurra!" kollas läbbi õhtut ning kolilapsed laulsid: „On meie Keisrile, õn temma rigile, :c. Küllarahwas tullid ja läksid, kuulsid laulo pealt ja kasisid wahhete wahhel öllewadi jures keelt. Minna rõmnstasin ja pannin immeks, et ka hallikue rannarahwas mitte üksi kisakalla ei püa, waid ka omma armsa ja kalli Keisri Herrale tännolaulo laulwad." Miks mitte? Temma arm on keigede ülle üks siis olgem ka meie üks meel armastusses temma wasto. Äillandi makonnast. Sealt kirjutakse meile nenda: „Willandi kihhelkonnas  Wiratse wallas Mustriks Hanso tallus peasis 16. Aprillil kello 1 tulli lahti ja põlletas õnnetuma mehhe tarre, kambrid ja rehhealluse keige sees seisma Marraga matassa ärra. Wiimue heina ja haggana peotäis läksid tullega üllesse, isse meel muud asjad. Hingelised lomad on tänno lummalale kül keik peasnud. Nimmewd talluS piddid 17. Aprillil pulmad petama, sest perremehhe  tüttar olli kaks kord jubba mahhaööldud ja pulma toido walmistamisse jures olli tulli lahti peasnud. Siiski peti nimmetud päwal pulmad ärra, ehk kül peigmehhe koddo, agga hoidko meid lummal teistkorda nisuggusi Pulmi piddamast, mis kurwemad on, kui mattuksed. Kahhe tunniga olli tallo tuhhaunnik. Lõuna tuul puhhus kangeste, sepärrast jäi tulli ühhe honega rahhul, õlleks õhto tuul olnud, M ollid kahhe tallo honed tulle sees. lunMiät hoidko meid allati tulle ja mee kahjo Meie lissame jure: olgem isse ikka ja iggal pool tulle ja meega ettewaatlikkud ka pulma aeal. Tarwasto kihelkonnast  kirjutab meile üks söbber nenda: „lummal teab, kuida se on: rahwas peaks pääw päwalt õppetusse ja maenitsusse läbbi targemaks, mõistlikkumaks ja ka parremaks minnema, aMi se ei tahha egga tahha tõeks minna: sedda tun- 134