jätnud Kadri tedda mitte, ja -mis ta issi ennam  temmale ei woinud , tehha, , sedda teggi temma abbikasa. Temmal, kui hinge karjatsel  ja sõbral läks se ommetige korda, Andrest temma hukkatuse te pealt ümber pöörda. Ka Andrese abbikasa Ewa jures, ei langenud meie nore öppetaja sönna seme ei te peale, ei ohhakate  sekka, egga kaljo peale, waid hea ma peale, mis wilja kandis. Ka temma okkad langesid üks teise järrele mahha, nenda et nad parrast wägga õnnelikult ellasid ja wanna wihha,  mis tal Kadri wasto olli, kaddus kui uddu päwa walguse eest. Kadri käis, kui masikate aeg kätte jõudis, iggapääw masikaid nsppi- Mas, agga ei mitte ennam müma tarwis, waid mis ta korjas, sedda prukisid issi ja iggapääw km nad jälle masika waagna ümber istusid olli neil kui suur piddo pääw. Ommalt maalt. Per«DMMMIt« sTum hakkas Söbber kirjutab ühhest tummast kerjajast, kes räkima hakkanud. - „Kesknädda! 15. selle ku päwal, otse lõuna aeal, tulli na ennam wannadlsse pole mees Tammiste mõisa ja näitas  kattega ning lugges tumma kombel sõrmedega  , et jubba wiis päwa ilma jõmaka ja pällus ennesele süa anda, sega tähhendades, et ikka sõrmega suhho näitas. Keige esmalt olla ta perretuppa, aidamehhe jure läinud, kes omma naest waese tummale armo polest käsknud süa anda. Peale selle, kui kohto olli täis sönud, tännanud ta tumma kombel ja läinud sealt ärra mõisa köki, kus ta jälle omma modi kättega näidanud, et wiis päwa ilma sömata. Helde süddamega perreneitsit  lasknud mehhele ka armo polest süa anda;  peale söma läinud mees mõisa kõrtsi, mis paar sadda samma mõisast emal, istunud senna ahjo su ette ennast soendama. Mitte wägga kaua peale selle/ läinud ka mõisa wahhemees  ja mölder senna ja näinud meest ahjo su ees istuwad, hakkanud temmast kõrtsi naesele  kõnnelema ja tedda pöllastama, et ta waene tum olla kõrtsimees põlle koddo olnud.  Lühhikese aea eest olli ta mõisa perretoas  ja mõisa kökis, kus waese tummale möllema kohtade peal polest süa anti. Sedda jutto olla. mönned Audro walla temehhed  pealt kuulnud, kes meest selgeste tundnud  ja öölnud tedda Audro walla mehhe ollewad,  kes wägga selgeste räkida, mis agga teised põlle uskuda tahtnud. Wahhemees ja mölder olla weel uests sedda, mis issi omma silmaga temmast ollid näinud mis peale mchhed kostnud: Meie olleme W temehhed  ja aeg on wägga kassin, ommetige tahhame katsuda, kas Meie tedda räkima siss. Kaks neist heitnud tumma tohtreks. Psmal t tahtnud nad temma leiwa kotti ärrawötta, mis mees agga ilma heale teggemata köwwaste  kinni hoidnud, egga käest põlle andMö; se nöu põlle aidanud. Teiseks hakkanud nad temma habbet kiskuma, et nenda temma kele köidikut laht! peästa, Mgs ka st aistimine  põlle aidanud, mees janud, ni enne kui parrast, tummaks. Õnneks olla selle wahhe sees mönned Killingi mehhed senna tulnud ja neil juhtunud ommetige head rohto kasas ollema,  mis Audro mehhed nende käest nattukestks  aeaks läenätä pallunud, ja parrast jälle terwelt taggasi anda lubbanud; mehhed põlle ka kaddedad olnud, waid andnud ja st rohhi olnud: hea härja-karra piits. Nüsid wöetud waene tum kõrtsi pörmandale mahha, kue sabba ülle pea ja siis hakkatud rohto piitsa warrega Lummale taggumist otsa peale märima, põlle agga sure ruttuga tähhele pannud,  et nad sedda kallist rohto riete peale ollid  märinud, mis Mitte suggugi parrem põlle sawwitanud, kui essimestd. - Sedda nähhes, olla tohtred oolnud: ..et rohhi riete peal ei tahha awwitada, sepärrast katsume sedda kord palja ihho peale wöida, mis ta ees on, et ei awwita"? Nüüd wöetud mees ueste kassile, tõmmatud püksid j allast mahha ja hakkatud rohto palja ihho peale märima. Kui korda wiis ehk kuus kergeste ollid peale tõmmanud,  hakkanud mees jubba healt teggema, st andnud julgust nattuke tuggewam tõmmata, ja muidogi teada, ikka tahha pehme kohha peale, et mitte kondisst ei pudu. Za ennäh! rohhi aidanud, mehhe kele köidik peäsnud lahti ja kisstndanud: ai Jesuke! kulla pai mehhed, laske olla! Ärge pekske ni paljo; ma lähhän sillakohtust teie peale kaebama, et teie 27