minnema. Tullid mehhed taggasi ja ütlesid: jah, wägga kerge ja hea ello seal maal, minge  agga kelk senna, agga meie kahhekeste ei sa weel mitte tulla. Jöhwi mehhed lubbasid taggasi tulles jätte tulla mind watama ja sain tunnaeile jälle nendega kokko. Mis nemmad ütlesid? Ei nemmad sowinud kellegile sedda önne, mis sealt leida, olla just nisammasuggune  nago sedda Jöhwist ja Waiwarast ka leida, kui innimenne jöuab ja wiitsib tööd tehha ja omma kohta kinni piddada, sellepärrast  potte tarwis kalli rahha eest tuhhat wersta söita. (Jääb polele.) Sannumed ommalt maalt. Peterburgist. Meie önsa Keisri Proua Aleksandra Weodorowna lahkumissest  kulutamad Peterburgi seitungid meel lühhidelt nenda: „Suur Jummal on 20. Oktobkil  Hommiko kello Keisri Prouat Aleksandra Weodorowna siit mailmast ärrakutsunud. Jubba ammo olli Temma arstide nöuandmisse järrele omma nõdra terwisse  parrast soemal maal piddand ellama; Nitsa linna ellust (wahhe - merre kaldal) olli ka terwisse kinnitust lvta. Sellegipärrast ei tuntud wiimsel talwel, mis Ta seal ellas, mitte ennam sedda kasso, mis enne, ja õnnis Keisri Proua olli sepärrast tunnistanud, et Temma eddespiddi mitte ennam Wennemaalt kaugel ei tahha ellada, ja et Ta ommakfede keskel surra tahhab. Kui meel hiljuti Keisri Herra arstide ue tunnistusse läbbi rahhotumaks  sanud, omma Emma pällus, et meel üks kord wahhe-merre ärist pehmet tuult ja ilma katsuks, ei täitnud Keisri Proua sedda  sowimist mitte ennam, maid jäi ommale male. Siiski ei olnud ni ruttulist otsa meel mitte karta, sest Septembri ku wiimsel päiwil  ollid tohtrid K.e isri Proua terwissega weel kaunis rahhul; agga ni pea kui pahhad ilmad tullid, läks luggu waesemaks ja wähhe päiwega haigus ni pahhaks, et Keisri Herra  rutto telegrahwi läbbi Warsawist piddi taggasi kutsutud sama. Need, kes Keisri Herra näggo taggasi tulles näggid, wöisid kül nähha, kulda süddame  hirm Emma surma eest Poia silmist wäljapaistis. Jummal andis Temmale ftdda pühha troosti, et weel öigel aial koio jöudis ja Em ma wimist õnnistamist wöis kätte sada. Emma surmawodi äres leidis Keisri Herra  omma abbikasa Keisri Prouat Maria  Aleksandrowna walwamas, kes wasto tohtride keetmist (et iöse alles hiljuti lapsewodist  tõusnud) kesk ösel olli senna töttanud. Peale sedda ollid Suurwürstid Konstantin Nikolajewits ja Nikolai Nikolajewits omma abbikasadega, Suurwürsti Proua Maria Nikolajewna  ja Suurwürsti Proua Helena Pawiowna  sure Haige ümber kous. Suurwürst Mihael Nikolajewits ja Suurwürsti Proua Olga Nikolajewna omma abbikasaga', jõudsid 18. Oktobril Saksamaalt tulles, ka senna. Õnsa Kei-sri Proual olli siis omma surmawodi peal weel se troost, et keik Temma  lapsed ja lastelapsed Temma ümber kous ollid. 13. Okt. Olli Ta Zummala armo wötnud  ja 18. Okt. teist korda ja igga kord pärrast  sedda olli Ta hing rahhul. 19. Okt. kello 3 hakkas preester Bashanow Haige jures surma palwid luggema. Suur Haige kulas neid waggusi pealt, õnnistas parrast sedda omma armastud Poega, meie Keisri Herrat, kes emmalikko kae alla pölweli mahha olli langenud, ja peale sedda  ka teisi lapsi ja lastelapsi. Selle peale nõudis Ta omma tenia üllemaid, meeste- ja naesterahwast nähhä sada. Se olli suur silmapilk. Keisri Herra, omma süddame halledust taggasi hoides, nimmetas  omma armastud Emmale nende nimmesid, kes Ta liggi astusid, kellele suur Surreja mõnned  Jummalaga jätnusse ja tänno sannad ütles. Pärrast tahtis Temma weel, et ka keik allamad teenrid, keige allamast sadik, Temma ette piddid lastud sama. Keikile anti lubba Ta käele suud anda. Iggawesse rahho tund jöudis liggi. Ta surmawöitleminne olli ilma wallota ning möistus  jäi künni wiimse silmapilguni selgeks. Ta surrr paar sammo sest kaobelist kaugel; mis Tettkna armsa tütre, önsa Suurwürsti-print- 347