lõuna aeg koddust ärratullin, ei wötüud ma leiba jure mötteldes: «saan õhtuks aegsaste jahhudega koeo"; agga ilmad on waggad ja põuase aeaga keik wessi-wesked kuiwad; järje otajaid on iggal pool küllalt. Käisin mitmed Vesked läbbi, agga ikka ilma asjata ja ilma jahhudeta ei tahha ma ka koeo minna. Õlled  nüüd arro sanud, mikspärrast mo kõht tühhi on? Mölder. Kül, kül, armas Jaak! Anna andeks, et nenda ütlesin. Ollen jo nisamma Eestimees kui sinna; kannatame teine teisega, siis same parrema jutto peale. Jaak. Sa ütlesid, armas mölder, et weske rattad ei lähhä kussagi ilma tuleta egga weeta ümber; se on ka tõeste tössi. Agga mis ma tahtsin so käest küssida : Kas kedrawarred  jooksewad siis ka ümber, kui weske rattas koggoniste ilma hammasteta on? Mölder. Ah, ah, ah sa juhm, naeris mölder, kes weab neid siis ümber, kui rattal hambaid ei õlle? Õlled sa sesuggust rattast näinud, mis ilma hammasteta jahmatab? Jaak. Minna kül mitte; agga ollen ommetige  kuulnud, et ühhed targad meistrid ollewa  üht sesuggust rattast walmistanud, mis ka ilma hammasteta peab tenima. Mölder. Kas nad siis hambaid suggugi põlle sissepannud? Jaak. Hambad sanud minnewa süggise kül sissepandud; agga kuida sa tead, ollid minnewa  süggisised ilmad liig wessised sa se aastane  kange põud olli neid lahti kuiwatanud, mispärrast siis wälja kukkunud. Mölder. Mis weske se siis olli, kas monni sae- woi jahho weske? Kas tule- woi wessi-weske rattas? ' Jaak. Ei kummagi mitte, waid mailma aea massina rattas. Mölder. Noh, mis sellega siis siin Eestimaal  tahheti tehha? Jaak. Ei muud middagit, kui Eestitele kirja trükki parrandada, ja saksa emmast ilmale  sünnitud sönnad ja tähhed teiste seast wälja missata ning Kallewi poea laulud kolidesse  seada, mis pühhad kül peawad ollema. Mölder. Ons siis ss manna S-sti kirja wiis ni puduline, kuida monned h ad innimessed  temmast rägiwad? . Jaak. Kui töt tahhan räkida, nenda kuida ma sedda jo lapsest sadik ollsn tehha püüdnud,  siis pean ütlema: puduline KllaMja tarwitab paljo parrandamist, nenda et meie armas Eesti keel täielikumaks, agga mitte pudulissemaks  ei saaks. Mölder. Jaak, kalla terrad kollusse. Alt ärra. So, nüüd on jälle aega, jahho jookseb, kui sorrab. Kas siis se uus kirja wiis tedda weel pudulissemaks teeb? Kaak. Ja, sedda ei woi minna selletada; jägo se nende holeks, kes ennestel selle polest tarkust ülle arro ütlewad ollewad. Mölder. Noh, siis õlled sa ikka ühhe pimmeda sarnane, kes ennast iggale pole lasseb  weddada. Jaak. Sedda kül mitte! Jummal on mulle ommast surest armust ni paljo näggemist  ja mõistust andnud, et ma ennese ette Eesti kirja wist parrast woin wadata, egga mõistmata lojuse wisil keik wasto ei wöttaZ mis ninna ette wissatakse. Mölder. Rägi sedda massina luggo W geste wälja, et ma sest taieste arro saan. 'Jaak. Sedda selgeste wäljaräkida, on mul ommalgi raske, sest ma ei tea öiste, kus se suur mailma aea rattas walmistud on. Mölder. Uh, nüüd saan arro, sa mõtled  koli ramatud. Zaak. Ma ütlesin suur mailma aea rattas,  agga mitte koli ramat; kuida passima d need nüüd kokks? - Sedda ma ei Lea, kus se suur rattas allustud ja malmis tehtud; agga sedda tean selgeste, et sedda minnewa aasta tahheti jooksma panna; agga üks hammas  olli liig pik ja lai, ei käinud hästi kedrawarre  sisse. Ah, möldre pappa! ma tahtsin  jo küssida: Kas üks sesuggune rattas wiib kedrawarred ümber, kellel üks hammas pudub? Mölder. Lähhäb waewalt, kui kedrawarre  ja hamtnaste jaggamus öiete kindel on, agga takkistab ennamiste ikka. Põlle jaggamus  õige ja mitte targa meistre tehtud, plarrisewad  hambad jubba siis, kui alles keik sees on ja kui üks neist peaks puduma, siis on 5966 aastat ussinaste tais, ehk ütleme selgemlne  on weske 5868 aastast korraga 68 aastat noremaks sanud. Jaak. Seal on sul selge õigus, nenda 284