mõtles rätsep, mis sa weel otad?! need aeasid mehhe korwad kikki ja ta lugges neid rubla tükka jubba nago ommas peus, ja illus kenna tüttar panni mehhe süddame köddisema; polnud  mehhel muud, kui agga wastowötta, mis pakkuti. Asjad said läbbi rägitud ja ni kaugele  toeks tehtud, et kingisseppa uks rätseppa ees lahti olli ja sedda warrem, sedda parrem, mil ta senna wois minna. Kaua ei lasknud ta ka ennese järrele odata, waid ruttas, et omma kenna Annakessega tuttawaks saaks. Kui senna läinud, wöetud tedda wägga lahkeste  wasto, egga põlle kussagi üht kurwastusse  pilwekest nähha olnud, mis meelt õlleks woinud seggada; keik wägga hästi! Ta küssinud  wahhel: noh armas Annake: mis ütleb südda? ehk on parrem, et jättame sedda asja katki; agga Annake põlle sest juttu wötnud, waid jänud kindlaste selle jure, mis jubba kord rägitud olli. Rätsep ka sega wägga rahhul, sest kaks sadda rubla sa armas aeg! kaks sadda rubla! ja illus kenna noor naene, ussin, kärme, lahke, armolinne, kassin, puhhas, pikkamelega ja mis weel muud. Keik asjad ollid hästi, südda rahhul, meel hea, pulma pääw ukse ees; agga laulatse päwal  pannud ta sedda nattuke immeks: äiataat  põlle hobbust annud, et õlleks woinud kirriko jure sõita, piddand. jalla laulatussele minnema. Et nad ka liig kaugel kirrikust polnud, sepärrast põlle se keikide melest imme olnud; rätsep arwand sedda nattuke ihnusse  süüks; agga mis sest wigga, et need paar wersta jalla käime, 2W rubla tewad sedda parrast jälle keik heaks. Laulates mödas, pulmad mödas, agga mis ei olnud weel möda? Oh! ei muud middagi, kui need paljast kaks sadda rubla weel kätte luggemata!  Nüüd näggi rätsep, et sonna andnusse  ja piddamisse wahhel suur wahhe on, mis ta tännini weel põlle tunnud; ja tõutud peale kaubast ilma. Ta kaebas mulle õige silma weega ja ütles: ma olleksin üsna rahhul,  egga lausuks mitte musta egga walget, agga äia-taat pöörnud lehhe ümber ja petnud wäimehhe käest weel kaks sadda rubla ärra, mis tal se ainus warra ta hinge tagga olnud. Waatke, armad nored wennad! nenda on nendega luggu, kes kauba peale iggatsewad; olgo kauplemisse jures weel kuida on, jubba sealgi maksate sedda isse enne kahhewörra wälja omma kauba ostmisse jures, enne kui sedda kauba pealmist ollete sanud; agga naese wotmisses ei lähhä se mitte korda, et sedda enne ette lubbatakse. On ühhe issal rahha, ja tahhab omma tütrele middagi anda, siis tehko ta sedda seal, kus kegi ei nä. Mis on nüüd meie rätsep? Parrako! ta kirjutas.mülle  omma ellu luggu ülles ja sedda on wiis pogent täis, mis ta kül sowis, et piddin posti tasko pistma; agga seks on ta liig pik. Käib praego omma äiaga kohhut ja nende lubbatud  kahhe saea rubla ja rätsepa käest teise kahhe saea eest, kuppatand äi wäimehhe keige tütrega toast wälja. Paar näddalad ellasid nad lauda peal, agga issa peksnud neid nüüd ka sealt minnema! Kus põlle õiget armastusse siddet, üht pari rahwast kokko siddumas, senna rahha sidde ei kolba, on liig abras. Ai ja wäi ridus kui koer ja kas; üks ei salli üht egga teine teist; rätsep urriseb: rahhast ilma, paljas naese tük ninna ees wadata! Ta on liig önneto ommas ellus ja sepärrast pallub ta omma wendi manitseda,  mitte ni kergemelelissed olla ja sedda uskuda mis kõrtsides ja labade peal lubbatakse,  waid iggaüks mingo senna kuhhu südda aeab ja wötko sedda, kedda südda kutsub ja lasko ennast sellega laulatada, kedda südda armastab, agga mitte kedda silm näeb. Kes nenda kauplemisse peale päri lähwad, need ei lasse ennast omma prudi, waid rahhaga kokko laulatada ja nende abbiello ei olle mitte Jummala melepärralinne, waid üks porgo ello. Teine kirristab hambid teise wasto ja terrawaid  sönno lobitakse kui tullisid kiwwa ühhe teise wasto silmi. Kes parrandab sedda ennam ärra? põrgut ei woi jo kegi kustutada?! Nenda saab se Jummalast ennesest seätud pühha põlli ärrarikkutud ja ärrateotud ning mees ja naene pannewad liig rasked koormad teine teise öllade peale. Parrako sünnib sedda iggas ma nurkas, et seks wannad külla eided ommad suud Liig rohkeste prukiwad ja nori rahwast 338