Perno Postimees ehk Näddalileht M 15 SS6Z Seitsmes Wernus, kesknäddal 27» Märtsil.^ aasta. Ses lehhes seisab: Suur patto sü, suur pühha ohwer. Ued kaubaseadussed. Ommalt maalt: Peruust. Püssirohho mümissest. Römo ja römo wahhe. Söaministre käsk nekrudi öppetamisse parrast. Liig jominne. Merre-wäest. Palakate mässamissest. - Wö eralt maalt: Austtiamaalt. Preisimaalt. Inglismaalt. Spaniamaalt. Krekamaalt. - Rootsimaalt. Amerikamaalt. Suur patto sü, suur pühha ohwer. seMrxast laulgem surel naddalal sure tännoga: Wisil: Sull', sul!', Jehowa, tahhan laulda. Sind Lännan, ohwri Tal, mo ello, Ni kaua kui ma ial ligun siin, Et sinno peale minno wallo On tulnud, ja. mo patto palk ja piin; EL minno eest sa õlled surnud tõest Ja surmaga mind peaftnud surma kääst I Se peale igga pääw ma mõtlen Ja sinno surmast ragin järgeste; Kes ial küssib, sellel' ütlen: Meid Jesu werri peastab üksine! Ep olle teist, kes armo anda wöib. Ehk meie hingel' käenzehheks jääb. Sa õlled selge arm ja heldus, So pühha rööm on õnnistada meid; Ei hüta asjata sind: „ Jesus " Sa õlled se, kes peastab pattusid; So nimmi, sönna, ja so teud on Keik meie hinge hüüd ja meie ön. Mailm ta tühja rikkussega On kadduw, waene, paljas, auuta, Ei Wöi keig' omma andedega Üht ainust hinge tõest römusta: Sest keige marra, höbbe, kulla eest Ei pease ükski patto mölla seest. Üksainus wöib meid keiki aita Ja wia iggawesse ellusse; Üksainus wöib keik hinged peasta - Ja wastowötta omma rigisse; Üksainus on, kes maksis iggawest Ta werrega keik möllad meis eest. Kui lähme vatto kahhetsedes - - Nüüd temma armo auujärjele. Ja Lemma surma peale lotes: Siis wöttab La meid wasto heldests; Kui temma ommaks jäme, same ka -- Ta pühha pallet nähha römoga. Oh Jesus! ei ma tahha nõuda Muud õnnistust ja hinge römuswst; Ei tahha ma muid appi hüda, Kui sa mull' sadad risti, kannatust; Ei tahha mo hing sinnust lahkuda. Ei iäl teiste järrel ihkada. Ma ollen nödder innimenne Ja surreksin, kui mul ep õlleks sind; Ms willets, waene maokenne, Kes aitaks siin ni mitmest häddast mind? Nüüd agga wötko ilm keik meie kääst, Kui sa meil jääd siis põlle kahjo sest-