kasso, nenda kuida wanna sönna ütleb: werewa  kiwwil ei olle sammalt. Agga sedda nalja, mis söbber omma kirjaga  seadusse ramato kaebtuste ülle üllestunnistab,  ei woi ükski Eestlane, kes mitte õppetuv,  liggi tunda egga kita; sest ni paljo kui minna Eestirahwast ja nende mõistust tunnen  ja ka mu rahwa kirjakombedest arro saan, ei olle liht tallopoea innimestele sesinnane seadusse  ramato ümberpannemisse mood suggugi  kita. Kui Eesti kelel ka ükskord se au õlleks, sure koli laua äres istuda, kus öppetud  mehhed Ebrea, Kreka ja Laddina keelt, öppiwad ja nendega Saksakeelt kus tal pudus, täidawad, siis õlleks meie praeguse seadusse ramato kelel üsna parras seal olla. Agga kui öppetud mehhed meie seadusse ramatut öppimatta tallorahwale nüüd nenda on kirjutanud,  siis on nad ühhe sure sammo nende ülle hüppanud ja koggoni ladwast peale hakkanud,  et selle järrel, kui üks öppimatta agga mitte tölparralinne, kuida söbber nimmetab  omma tarwidusses seadusse ramatut  wähhegi prukida tahhaks, esmalt Kreka ja Laddina kele sõnno ja Saksakele paenutussi peab õppima; siiski, kui ta selle essimesse abitse on ärrapannud, jälle ärraunnustanud ehk middagi  arro sanud ja nisamma tark, kui enne ja parrast janud. Selle jures arwan ma, et öppetud mehhel mitte ükspäinis üppetud mehhe  arro, waid ka öppimatta mehhe arro peaks ollema, et nisugguse asja jures ennam õppimist  tarwis ei õlleks, kui malmis arro peaks käes ollema. Nenda on meie seadusse ramat wöera- ja Saksakele paenutuste sönnade ramatuks  sanud, kust söbber issi ka mitte muido arro ei saaks, kui ta Saksa keelt ei mõistaks. (Jääb poleli.) Ommalt maalt. Pernust. Kunningas Salomon ütleb omma Oppetusse sönnade ramatus: „Üks õige teab omma lojukse  hinge waewa; agga õela hallastuö on hirmus". Kui kaua se kuldne sönna jubba rahwa käes ja siiski weel ni pissut tuttaw! sest et saggedaste ni hästi Eestlaste, kui ka mu rahwa seas weel sesuggusid leida, kes sedda  ei tunne, ehk sest ei holi. Selle ku 2. päwal olli Tammiste mõisa uus laat ja sepärrast tulli jubba pääw enne sedda kaunis rohkeste emalt rahwast lähhemale,  et lada hommikul warrakult omma kaubaga  lada platsis woiwad olla. Nenda tulli ka üks auus A, walla perremees omma wässind  lomaga, kellel omma tubli wilja koorm weddada olli. Et te sekord kaunis soppane olli, sepärrast ei istunud mees koorma otsas, waid käis te körwas tahheda jalgte peal. Lomal,  kel innimesse mõistus põlle, juhtus nattuke  te körwa pöörma ja läks ni kaugele, et wankre nuk posti tahha kinni hakkas. Mis teggi nüüd mees? Tullist wihha täis, kirristas ta hambaid, tõmbas peo alluse, kargas hobbuse  kallale ja peksis sellega senni, kui se riistapu  soppa sisse mahha kukkus. Nüüd kargas  ta ohjade otsa, tõmbas nendega hobbuse pea loga wahhelt taggasi; agga et need ka essimest kordu peal polnud, laks teine arru katki. Et seal muud karristusse riista sada polnud ja ta omma kat ka mitte soppaseks ei tahtnud tehha, peo-allust soppa seest ülles wötta, sepärrast wottis ta ohjad pealt ärra, wihtis neid kokko, astus hobbuse ninna ette ja lugges keik süüd selle ohja kimbuga lomale körwa sisse, wahhest sekka ka omma russikaga, kuida ta sedda mönnusama arwas ollewad. Sinna kallis aeg! mõtlesin minna aknast wälja  wadates. Mis teab se waene loom keigest  sest surest kirrumissest, sest need hobid ollid keik k....titega tubliste solatud, ehk mis teab ta sest peksust? Kui ta tedda jo kül sai peksnud ja kirrunud, pällus ta wimaks omma seltsimeest, kes wankre aitas posti takka  lahti peasta ja siis läks ta eddasi. Teisel päwal tulli üks teine temma sarnane, ehk woime parrem öölda: ta pool wenda, seisis  isse küllili koorma otsas, rohkem pool aea teiwast peos ja sellega taggus ta hobbusele ristlude otsa, nago tahtis ta tedda lada tarbeks  silledamaks tehha, sest ta olli liig kondilinne.  Agga kust tulli se, et mollemad ni waljud omma lomade wasto ollid? Aina sest, 297