labdi wõiwad harutud sada. Ilmalikkud seisussedonkülmõnnesuggused,  aggasüddame, mele, waimo  ja werre p olest on keik iunimessed iihhesuggltsed,  kuid õppetus ja harrimiuue teed ellokombed  es wahhet. Mis mõnned kalkuni saddakandjad  ütlewad: sel rahwal on parreni, teisel pahhem  werri, se on muido tühhi halpus, mis Peale härritud innimenne ei mata. Ei olle mitte 10-, dud tarka egga lodud rummalat rahwast, traid harriminne ja õppetus teed wahhet. Ilma õppetusseta  wõid prohwesseri poeast pudropea ja daroni poeast paggan sada. Sündides ei olle kegi innimenne ennam egga wähhem kui pattune innimenne. Küssime nüüd, kuida näitab mele ja waimo harrimisse polestmeie Eestirahwa jures luggu ollewad? Noh, eks olle ni kaugel, kui meie tonnine  õppetus ja ello eesmärgid sedda on jõudnud  sata. Innimessed ei wõi jo ennam teada, kui neile õppetakse cgga parremaid ellokombeid piddada, kui teiste käest kuulwad ja näwad. Liig suurt head ei õlle sest mitte wce! kitt!. Surema  hulga melewaim on alles wägga harrimatta ja tores. Nügime siin agga ühhest asjast. Kuida käidakse tö-ellajatega ümber? Kas lubbate  mulle mõnni sönna nende eest kõuuelda? Kas seal jures härritud ehk harrimatta meel wätja paistab, jättan teie onuna kohtomõistmisse alla. lummal on töellajaid, nago hobbused, meie abbiks  lonud, agga mitte meie kätte annud ilma asjata waewata ja ilma armota pinata. Agga mis teie arwate, kui meie hobbused igga pääw sedda wõiksid Lehha, mis Pileami esel kord teggi, se on, kui wõiksld räkida ja omma hädda kaebada  kuida peaks se kuulda ollema? Eks jubba Salomon ei mõistnud üttelda: „Oige tunneb omma loma hinge waewa," agga neid „õigid" ei näita meie sullaste ja perremeeste, postipoiste ja worimeeste seas weel mitte paljo ollewad. Tölomad peawad muidogi jubba rasket  waewa kandma, isseärraniS weel hobbused, agga harrimatta rahwa jures kandwad nemmad sedda kahhewõrra. Harrimatta innimenne ei holi nende näljast egga jannust, külmast egga soeast, temma südda ei tunne halledust, neid ülleliga koorma ja armotuma peksoga pinata, sest temma on jo harrimatta tore melega innimenne. Oh, kuida tappetakse ja peksetakse waesid weolomi iggapääw, kus sedda mitte tarwis ei õlleks! Kui nüüd mitmed teenrid ja sullased, kes komadega  ümberkäiwad, ni armotumad ja külma werrega,  harrimatta innimessed on, siis peaksid perremehhed  ommeti teise melega ollema ja sedda Püüdma wähhendada, mis taewa Pole kissendaja üllekohhus on, ja Eestirahwa harrimatta wisi tunnistab ning nende teotusseks tulleb. Kui mitto kord ollen ma süddmne walloga näinud, knida waesed lomad kõrtsi räästa al lmume ehk wihma käes peawad nälgama; kui mitto kord ollen näinud, kus hobbuue ennam üllejõu soita ehk weddada ei jõudnud, murti teiwas aea küljest  ja anti ilma armota pihta, nago õlleks waeue loom pu ehk kiwwi! Se on nisamma inneto kui hirmus üllekohto tö, agga mis paistab sealt wähä? Muud middagi, kui et se, kes sedda teeb, ru minal, harrimatta ja kurri innimenne  on. On agga sähhärdusü kahhejalgseid ühhe rahwa seas paljo kuulda ja nähha, mis wöime siis selle eest parrata, kui sealt rahwa tuimus, harrimatta ja tores meel teiste inuimeste silma paistab ja üht terwet rahwast teotab? Ja seunikaua  kui rahwas meel onima nimme au pärrast pahha ei mõista põlgada ja head tagga nõuda, scnnikaua peab temma ka harrimatta rahwa nimme  kandma, ja hädda Lemmale, kui La sest häbbi ei tunne! Sest süüst ja habbist langeb kül surem hulk ni hästi tallo kui mõisa teenrite, monakate ja keige nende peale, kes teise lomaga töös ehk teel käiwad; agga kui neil harrimatta innimestcl jubba lapsest sadik parrcm õppetus õlleks olnud ja nemmad nüüdke parremat kuleks ja näeks, ma ei ussu mitte, et se keigist ni mahhajoseks,  nago wessi anni pealt. Sepärrast, kes ennam härritud ollete, juhhatage, maenitsege, nomige ja karristage neid, kes weel ennast harritud  innimesse wisil üllespiddada ei mõista; agga keige ennam aitab se: käige isse sennades  ja teggudes harritud innimesse wisil  teiste eel, siis hakkawad keik tored kombed ning ka ilma armota töellajate waewaminne meie rahwa seas wühhenema, mis nüüd weel meie teotusseks ni mitto kord ja mitmet wisi nahhakse. Orjapiddajatel on ikka harrimatta ja armcto meel. Wõiwad nüüd mõuned meie keskes lomade  wasto armotumad olla ja neile külma werrcga liga tehha, siis wõime ka julged olla, 256