Marguse torni ümber on nelli wähhemad, kus kellad sees, kellest üks 59 tuhhat puda kuluda;  woite arwata, et seal kehha koos on ja ka omma ossa healt, kui tedda hellistakse. Kirriko põrmand on hallist ja rohhelissest, agga seinad seestpoolt walgsst marmori kiwwist.  Muud uhkust ja au mis seal weel nähha,  ei jõua minna ülles räkida. Onsa Keisre Nikolai l. ratsa mällestusse kuio seisab linna  pool ja Keisre Peetre l. jõe pool Jsaki kirrikut üllespandud. Sealt läksime otsekohhe keiserlikko paleest möda palee sillast ülle Wassisli-Ostrowi museumi*) maeasse neid immelikko asjo watama.  Seal ollen piddand kül ommad käed risti pannema ja sedda immestlema, mis seal keik nähha. Mo südda wärriseb praego weel sees, nende immelikko lapse lomukeste peale mötteldes, mis ma seal näggin: kui mitmet modi nad omma emma ihhus lodud ja surnult  ilmale tulnud, ning nüüd seal piritusse sees ülles petakse. Ma pallun: ärge küssige  mo käest, mo südda ei kanna neist könneleda;  agga seal nad keik on! Tahhab monni  nähha, mingo senna, agga ei minna neist ei rägi. Siis on seal keik suggu wee ja kuiwa ma ellajad nähha, pissukessed ja sured, otse nenda kuida kellegi kasso olnud. Peale kolm tundi läks aega enne kui selle maea läbbi  saime ja siis põlle meie ammugi weel mitte keik näinud; paljo asjo jäid weel watamata, . sest muido põlleks selle aeaga läbbi sanud. Kui sealt ükskord wälja tullime, siis läksime surest  uhkest Börse maeast möda sisse polnud  meil aega minna seal lasksime ennast ühhest pissukessest Newa arrust padiga ülle wia ja läksime Aleksandre lust-aeast ehk pargist  läbbi, künni westungi ehk kindlusse kirrikusse,  kus meie armolisse Keisre Herra suur sugguselts ehk temma essiwannemad Peetre I. sadik maetud. Keik sedda immet läbbi wadates  jäin ma kui post püsti seisma, suud silmad pärrane, egga ei teadnud ei eddasi egga  taggasi, künni söbber käest kinni hakkas ja käskis ärratulla. Ka meie önsa nore Suurwürsti  ja aujärje pärna haua jures luggesin omma Jssa meie ja mõtlesin: ..Tänna sai kord sinnule, kül Home tulleb minnule!" Jätkame sellega omma reisi sönnumed tänna seisma ja könneleme tullewa kord eddasi. *) Museum on kreka kele sönna ja tähhendab meie keles üht maea, kus keik suggused immelikkud  lomuksed nähha, kuida Jummal keddagit lasknud  sündida. Ommalt maalt. Pernust. sUus Üllejöe wasto Jännesselja seisab wanna tuttaw Ado Kaarli oea ja senna on tännawo sui üks uus sild peale tehtud. Mitto on sest sillast kül jubba üllesöitnud, agga kui mitto tedda ka lähhemalt  tahhele pannud, sedda meie ei tea; sepärrast  tahtsime issiärranis tallo rahwale, kes saggedaste ettewatamatta ja mönni kord ka nattuke soja peadega söidawad, kui üks holas ja tähhelepannia juttustaja sedda neile tähtjaks tehha, et kui ettewatamatta sealt ülle söidawad,  pea õnnetus woib sündida. Sillast ennesest  ei maksa paljo räkida, sest se seisab tõeste ni kaua kui ta ükskord lagguneb; ka põlleks se wee! ammugi se keige surem õnnetus; waid üks suur õnnetus tohhiks nende ilma tiwadeta kässipude läbbi sündida, mis mõllemilt poolt küljest ni lühhidelt pandud, et parrajalt nende otsadest möda sõites, ullekaela oeasse woib minna, mis nüüdse pimmeda öhtude ja pakso lada rahwa parrast hölpsaöte woib ette tulla. Ärgo möttelgo kegi, et ta möda sõites kaldast mahha sõidab, ei koggoniste mitte, waid üsna  otse ülle kasti seina, mis sülda poolteist kõrge. Kes sedda silda teinud, ehk kes selle üllewaatjad olnud, sellega põlle meil asja, agga sowimisse wäärt õlleks, et need puduwad kässipude tiwad nipea, kui ial woimalik,  saaksid ette pandud, enne kui üks tössine  õnnetus saab sündima. sAuro-laew Meie auro-laew Olga nähhikse süggiseste ilmade wasto liig pöddur ollewad ja on karta, et terwis ei kanna,  kui ilmad nattuke pahhad, saddamast wälja  minna. Wimase reisi peal Riast Perno 273