Perno Postimees ehk Näddalileht M 3t. »s«s Seitsmes sPernuS, kesknäddal 25. Detsembril.^ aasta. Ses lehhes seisab. Ommalt maalt: Noor talwe. Kauba laat. Mis sa otsid, sedda sa leiad. Margusest' Andke, siis peab teile antama. Mina többi. Mässajate nöu. Politsei käsk. Wö eralt maalt: Saksa  ja Danima tüllist Kongressist. Söa kömmin. Leina aeg mödas. Söa lahhingist. Jutto jätkud. "Au olgo Jummalale kõrges, rahho ma peal ja innimestest hea meel!" >Velle kalli laulo salmikessega, mis helde taewa tädike, omma ingliti läbbi meile laskis kulutada, terretan ma teid, armsad sobrad, sel kallil Zöulo-pühha hommikul. Mo südda on üllewägga römus, et Jummala arm mulle sedda römo päwa jälle ueste on kinkinud ja fowin  sedda ka wägga süddamest et se kallis laps Jesus mitte ükspäinis Petlemma sõimes, waid ka meie süddame sõimes hingaks, sest kelle süddames temma ussu läbbi asset on, seal on rahho, rõõm, ello ja õnnistus; se mõistab ka ommad Jõulud Issandas pühhitseda. Tuhhanded  öppetajad kulutawad tänna: ..Üks laps on meile sündinud, üks poeg on meile antud, kelle ölla peal ta wallitsus." Kas se hüüdmisse heäl tungib ka meie süddamesse? Kas ärratab se meid ka ülles meie pattu pea padja pealt? Kas se on meil, kui Jummala selle Zssa, Poea ja pühha Waimo heäl, wöi arwame sedda agga ühhe pattuse innimesse  heäleks? Ei mitte armad Eestiwennad, se on pühha Waimo heäl, se on temma kutsminne.  Liggi 300 miljoni ristirahwast römustawad tänna sest kallist pühhast ja tewad sedda mönni wähhem mönni ennam pühhade ehtes; agga kas nende kettide waimolik innimenne ka allandusse ehtes omma Onnisteggia sündinusse päwa pühhitseb, on jälle koggoni isse assi. Tuhhandate tuhhanded ruttawad tänna pühha kotta ja laulwad rõõmsa heälega: ..Need inglid taewast tullewad, ja karjastele ütlewad" :c. agga kas keikide kele peal peaks ka se palwe ollema: Oh wötta, armas Jesuke! So sängiks minno süddame. Oh wötta temmäs hingada. Et minna sind ei unnusta.