Perno Postimees ehk Näddalileht M 27. »BkÄ Kahheksas kesknäddal 1. Julil.l aasta. Ses lehhes seisab. Tondist. Ommalt maalt: Sabbaga täht. Römus lotus. Suur õnnetus.  Tullekahjust.  Ellajate kaupleminne. Kewwadistest ilmadest. Röwimissest. Wöeralt maalt: Saksa-Dani tüllist.  Söa wäe likumissest. Mässajate karristus. Wee hädda. Konwerents otsas. Ued sured tükkid. Ministride mele pahhandus. Uemad sönnumed: Suur tuul ja rahhe saddo. Tondist. Missuggune innimenne õlleks, kes tondist põlleks kuulnud, egga lemmast koggoniste ei teaks? Wannal aeal nimmetati tedda mitme nimmega, nenda kui: kandjaks, weddajaks  ja pissohännaks; monnes manurkas ka tullihännaks ehk w annaks lendamaks  ja ka tulispassaks. Se wanna nimmi ligub praegugi weel rahwa suus ja kidawad mitmed tedda ka näinud ollewad. Kesisustest  ütleme: rummalus ussub ja walletab  Lemmast paljo ja teadmatta rahwa mõttes  ja meles on ta üks kahjoteggia ehk ka ehmatamaks hirmutusseks. Targemad innimessed,  kes kirjadega ennam ümberkäiwad ja ka holega Postimehhi luggewad, on meile sealt ja tealt kirjadega tänno andnud, et selle rummalusse ja temma usso wasto olleme könnelenud  ja selle polest õiget tähhendust andnud  ja neid sepolest targemaks aitanud, ning palluwad et ikka Me ueste selle sure rummalusse  wasto peaksime söddima ja rahwale näitama, mis piösohänd on, tedda ei sünni ialgi kandjaks waid kurja waimo tenistusseks nimmetada. Neile kes kannini temma sisse ussuwad ütleme, et need tullised näggemissed, mis ö-aeal ajoti taewa lautusse al näme lendawad,  muud põlle, kui sured tullised kiwwid, mis wimaks tule käes sure raksumisse ja paukumissega  löhkewad ja mahha tullewad. Et se nüüd tõeste tössi, mis sest asjast ommal aeal on öppetud: siiski ommetige ei tahha se iggale  pole ja igga rahwa keskes möduda, sest et nad ennast targemaks peawad, kui Postimeest, sellegi parrast ei tohhi meie omma suud piddada,  waid ikka jälle ueste sest räkida mis rummalus  weel keik ussub ja sedda teme selle lotussega,  et wimaks ehk ommetige meie öppetus  ka nende jures maad leiab ja nende silmad  lahti kissub, kes tännini weel hea ja kurja wahhel ei tea wahhet tehha. Wannast aeast on teada ja meie tallorahwa  keskes ustawaks petud assi, et nõiad kolmel  neljapäwa õhtul tonti tewad, temmale risttee  peal kurja waimo abbiga hinge sisse puhhuwad  ja mis muud temmast weel rägiwad ja ussuwad. Meie päiwil, Zumma! tänna-