wahhel ettetulnud nüüd on assi ommeti ui kaugele sanud, et Italia rahwas Italia knnninga al seiswad. Kui paljo suri Italiamehhi on sedda ootnud ja lootnud, agga enne hauda langenud  ja mitte näinud. Keige wimaks olli weel minister Kawuur (Cavour), kes sedda ühhendamisse  Lööd holega peale hakkas, kust 1869 Italia sodda wäljatulli, agga Lemma on ka enne arrasurnud  ja ep olle mitte näinud, mis teised nüüd näewad. Sitsilia sare mässaminne Palermo linnas on kül ärralämmatud, agga mis meie Polamaal ja Italiamaal ennegi olleme kuulnud, sedda kuleme sealt jälle: mungad ja nunned olnud jälle taggakihhutajate hulkas! Kloostri rahhaga  olla mässajad ennestele sõariistad ja sõamona  murretsenud. Wägga illus! Olgo nemmad kus on, ikka on nad üht karwa. Õlleks wallitsus nende käest rahha küssinud, siis olleksid nemmad maad ja taewast selle wasto appi hüüdnud ja sedda „kirriko risumisseks" nimmetanud.  Nüüd agga, et nemmad omma kloostri mammonat  mässamisseks kmjaste prugiwad, ei wärrise kellegi südda sees, maid mässajaid ja nende sõariisto  önnistakse sisse, nago meie sedda Pola mäs- ka näinud. Kas siis immekspanna, kui nisuggused rööwlipessad ärrakautakse? Kurri jääb allati kurjaks, agga kui sedda Ju rumala nimmel tehhakse, on ta sedda hirmsam. Prantsussemaalt. Keiser Napoleoni tormisest  ei rägita just mitte wägga head. Kord ööldakse: põlle wigga! teine kord jälle rapputakse pead, km ep õlleks asjad mitte hästi. Meie teame agga ui paljo: on Napoleon ka surrelik innimenne, siis peaks temma weel mõnni hea aasta ellama, kui mitte parrast temma surma tuisud ja tormid ei pea tõusma. Prantsusse troon on mannast aeast likuja iste olnud, kelle peal mitte igga kunningas rahhoga ei wõinud istuda, kuida ei peaks siis mitte Napoleon poea eest kartma, kes alles laps on? Agga rägime  sest, et tännawo rasked sajud Prantsussemaal weeupputussi ja weeupputnssed wägga suurt kahjo teinud. Mõnnes makonnas peab seläbbi hädda ja witletsus räkimatta suur ollema. Keik jõe äärtsed maad olnud lausa wee al ja sillad pealt örralõhhutud ning mitmed puud ja maead ümberlükkatud  sanud; ühhes paikus winud wessi 100 lammast ärra, kedda ennam taggasi ei Lo- nud; ka raudteed on paljo kahjo sannd, mis sure kullnga parrandakse. Ingtismaak on asjad muido üsna waggusi,  kuid omma kahhest telegrahwi tradist, mis Atlanti merrepõhjast läbbikäiwad, on neil ikka weel paljo kõnnelda. Peale selle on neil ka omma parlamenti  seaduste uendamissest paljo waielda. Rahwas käiwad tuhhandekaupa kokko selle polest nõu piddamas, ja tullewad seal jures m õnned asjad ette, mis igga kord õiged egga illusad ei otle. Turgimaall on omma Kandia mässajatega  ikka alles tööd küllalt. Kord kulukse et Türklased, kord jälle, et Kreeklased wõito sauud, sedda möda, kust poolt sonnumed tullewad. Ni paljo on teada, et kui teised appi ei lähhä, siis ei jõua Kreeklased muidogi kaua wasto panna. Prantsus ja Inglane, kes Türgi pärrandusse jaggamist  kartwad, olla ennast ka Kreeklaste wasto tunnistanud. Küllad same kuulda, kui kaugele se kärra weel üllatab. Ühhe kalkuni äppardussed. (Weike pilt ellajate cllust.) Mõnda päwa, mõnda öda Mõisa howi teda möda Kõndis kalkun uhkes meles, Laskis laulo rabba keles.' Arwas Lal, et torre lindu, Laulo anded pantud rindu. Agga herra Hanso hõikas, Kes ta wäljal wilja lõikas, Ütles kohkund mehhele: „Kule Hans, Pa' tahhäle! Sobralikkult pallun siud, Wi se laia kõrri lind, Kes seal tullek parrajalt, Wi ta minno silma alt. Meil on teised laulo mehhed, Pappakoid kanarikessed, Kes siin sündsad laulamaie, Meile rõmo teggemaie!" Wankri widi laulo krants, Kotti pistis tedda Hans, Sõitis ruttu koio pole, Andis laulja naese hole. Siin ta kaela uhkest Wäms, 322