kallid tarwitused sures linnas? Arm rägi! Wähhemast kolmas jaggo worimehhi peawad ööd läbbi ulitsal sõitma. Ct nüüd kõik kõrtsid kello 12 kinni pannakse, ei wõinud need waesed mehhed kuskil ennast soendada, kuiwatada ehk middagi snddame kinnituseks sada. Üks kõrtsmik,  isseennese ja worimeeste peale mõeldes, pällus üllema-Politseimeistri herra käest lubba, nimmelt worimeeste tarwis isseärranis trahterit  assutada. Se lubba on temmale antud, agga selle kindla tingimise ja kässoga, et parrast kello 12 tilka kanget jomaaega ei pea müma ja üksi worimehhi omma tuppa laskma. Parrast  on nendesamma tingimiste al ka teistele weel sellesarnast lubba antud. - Baieri kunningas, Ludwigll., kuida mõnned zeitungid teadwad kõnnelda, tahta Dets. kuus Peterburgi linna wõerusele tulla.  Mikspärrast?  Mis meie teame! On alles noor würst, kes ehk soemalt lõunapooli jahhedama klima sisse omma süddant tnlleb lahhutama. Wõeralt maalt. Saksamaalt. So, Preisi parlament on jälle kous ja tänna näddala eest olla kunningas Wilhelm omma lossi walges salis, nago seal ikka pruuk on, tronikõnnega tedda isse allustanud.  Sähhärdused tronikõnned on tähtjad asjad,  sest nende seest hellisewad mõnni kord sõnnad  wälja, mis muido kuskil ei kuulda. Tronikonne  putub, nihästi sees- kui wäljaspoolses rigiasjus,  ni mitme mödaläinud ja tullewa asja külge, et kõik sedda sure tähhelepannemisega kuulwad  ja luggewad, isseärranis politika mehhed. Tronikõnne on nisuggune kõnne, mis köigeüllem waliitseja parlamendisadikute läbbi kõige omma rahwaga rägib. Tronikõnnest helliseb wälja, mis wallitsus kardab ehk lodab, kidab ehk laidab,  tahhab ehk ei tahha; ka sõakartuse ehk rahholotuse kellad hellisewad tronikõnnes. Preisi kunninga tronikõnnest, 33. Oktobril, olla nüüd selget rahholotust ja wallitsejate sõbruse tunnistust  kuulda olnud. Nihästi würstid kui rahwas sowida iggal pool rahho ja waggusat waenota ello, ja rahwast maenitsetakse julged ja mitte omma tö ja kauba jures kartlikud olla, kui ka siit ehk sealt sõasõnnumed peaksid tõusma -- need sada tühjad ning walle ollema. Noh, nisuggune kunninglik jut on iggamehhele mõunus kuulda, agga kui kaua aea peale se kestab, ei tea muidogi  kegi ette üttelda. Dani piritülli, kärwago luggu! on alles õiendamata ja nago hammas noa terra sees. Daanlane tahhab Alseni saart ja DüPPeli kantsid  taggasi, mis Preislane koggoni wõimata ütleb ollewad. Temma olla neid paljo werrega  wõitnnd, sepärrast ei wõida ta neid mitte taggasi anda, olgo siis jälle werrewallamissega. Peale selle olla temmal ammo teada, et Prantsus  Dani taggakihhutada, kiuso aeama, ja kui Preislane järrele annaks, siis õlleks Prantsuse! sest sõa aeal surem kasso, kui Danil ennesel. Sel päwal, mil Preislane ses asjas Dani tahtmist  teeks, pistaks ta Prantsusele moega peusse, ommale pähha lüa. Se kord on Prantsuse! sõdda wõimata, agga tahtmisest mitte pudu. Preisile otsib ta allati südi. Kord on saksa kindlused tal okkaks silmas; kord peab ta Hoklandimaad  tahtma ärrawõtta; kord peab ta Italia kunningat paawsti wasto kihhutama; kord Austriat  tükkeldada ja lõunapoolset Saksamaad ärraneelda  tahtma w. Ja mikspärrast? Noh et kegi Prantsuse omma sallakelmust tähhele ei panneks.  Kes isse ahjo tagga olnud, mõistab teist sealt otsida. Bismarkist ja temma ellust on nad kaunis paksu ramato kirjutanud, mis Presimaal noor ja wanna loeb ning meiegi ramatopodides sada on, kui meil tedda tarwis õlleks.  Mitmed  kuulsad kirjamehhed ja lauluteggiad sawad mõnnikord kunningate käest aupalka, et omma rahwa kassuks sedda wähhema leiwamurrega tööd wõiksid tehha. Nõnda sai üks laulik, Emanuel Geibel, Baieri kunninga käest 1500 kuldnat aastas ja kandis auprohwessori nimme. Nüüd on ta hiljuti Bremi linna koddanikude  sowimisse peale Preisi kunningale üht terretamise  laulo teinud, ja wata warst wõeti koddo aupalk mahha: miks ta olla laulnud, et kõik Saksama ühhe kroni alla piddada sama. Ta õlleks piddanud teadma, et sähhärdused salmid  Baierimaal mitte melepärrast ei wõinud olla. Lodetakse, et Geibel Preisi poolt jälle kätte saab, mis Baieri pool kautab. Itakiast. Kes nüüd Noma linnas õhto tullewalgel Paawsti aknast wõiks sisse wadata, 349