„HM sa weel maas weddeled," ütles teine ohwitser mulle külge lükkates, „tõuse üllesse iratama!"  «Mis ma siis pean w ata ma ?" küssisin minna ja öerusin silmi. Agga seltsimehhel olli õigus.  Parremal pool olli Jama kallas ja pahbemal 2 pissumat saart. Need haljendasid ja lehkasid ni kennas lihhawas metsas, kust palmpude kronid ouima  sönnajalgse oksadega üllepaistsid, et lust olli nähha. Künni mo silmad alles kõik lomusse illo püüdsid otsego arraneelda, lödi mulle jälle olla peale: „Et nä ka, mis seal on!" Ja wata, pilwedest  rippusid 3 suurt musta sammast merrepinda mahha, nago sured Kalewi poea püksid, kellest ma omma Japani kirjas jubba ollen kõnnelenud. Silma nähhes läksid nad eddasi ja kõige liggema samba otsa al nähti merre pind üsna walge ollewad. Meil laeti suredtükkid jubba malmis, misga neid pörrutada, kui ehk meie pole tahhaksid tulla, agga läksid möda. Sennikaua olli paljo Jaawlasi padidega laewa ümber koggonud, kes ommal kombel kärratscsid. Jaawlased on tömmo karma, kuiwetand,  ennamist weikse kehha ja kawwala silmadega  innimessed Malaija rahwa suggust. Nemmad tõttasid kokko meile omma kaupa mütama: üks soeama  maggust wilja, teine kedutaimesi, kolmas kanno, munne, ahwisi, pabokoisi, köiksuggu konnakarpa:c. Mis tal suhho sündis pista, sai nüüd pärrast pikka paastumisse ahnussega ärraostetud. Agga meil piddid ka silmad hästi hammaste wahhel seisma, muido jäi mönni assi marsi nende näppude külge kinni. Minno käes olli se kord sögi üllewaatmisse ammet ning piddin toido ostmist tallitama. Mu krami seas ostsin ka 2 korwi täit kanno, kumbgi sees l 2 tükki, kellest tener teise korwi padi peale olli unnustanud; kui nattuke aea parrast otsima saatsin wõtta nappust, ei olnud kusgil ennam, ja jäingi !2 kannast ilma. „Hommiko kello 8 aeal teggi laew jälle minnikut.  Pärrast lõunat saime, möda ranna äärt eddasi minnes, Batawia linna alla, mis põhjapool  Jawa rannas seisab, ja jäime senna mönneks pawaks ankrusse. Ka siin ollid Jaawlased seddamaid  kaubaga meie ümber. Meie ei jõudnud naers piddada, kui nemmad pene wihma käes hambaid löggistasid külma parrast, ja olli ommeti ni soe, et meil higgi sorrina! möda silmi mahha jooksis. Need soeama innimessed on wägga õrnad külma kartma. "Merrekallas on siin maddal, tassane ja haljendama  metsaga kaetud, kelle warjo lin ennast otsego ärrapeitnud. Kui padiga linna pole sõudsime,  hüppas meie padi eest korraga suur kalladelphin  ehk merresigga weest kõrgesse wälja. Neil kalladel on ikka se wiis ja on isse ni willedad ojuma,  et laew täiel kihhutuSsel neid tagga ei sa. Osel on kenna nähha, kuida nende jälg merre Pinna peal sättendab. Kalda Sre saieS piddime wersta kaks möda kanali sõudma, ennego linna alle- wisse jõudsime. Kanalis seisid paljo weikesi wanno laemo, kus Jaawlaste perrekonnad nähti Peal ollewad.  Tihti paistis nende keskelt ka tullelökke wälja, kus ümber nad kärratsesid, sõid ehk wahtistd. Parrem pool kanali paistis muddane soo, haljendama  möSsa sa pöfastega kaetud. Kõik merrerand Batawia ümberkaudo on soo ja rabba, ja sepärrast ka omma mädda auro ja pahha kiimaga haiguste sünnitaja ja innimesse tapja. Hollandlased, kes selle paiga perremehhed on, püüdwad tedda kanalide  läbbi kumaks tehha ja soo wet merresse sa ta, agga se tö ei olle kerge egga lähhä ruttu. Üks Inglane, kes meitega patis istus, ütles selle kohta pilkades: ..Egga Hollandlased muud ei mõista, kui kanali kaewada, sest nemmad isse on jo kanaljed." Noh, Inglaste meel on kadde, et ni raswane tük Jummala maad, nago Jama saar on, mitte nende käes ei olle. (Sellegipärrast on siin kassoahne Hollandimeestel ka ommad sured wead, agga sest parrast pole.) Kaldal ollid meil tõllad ees võtmas,  istusime sisse, laawlane pukki peal plaksutas pikka piitsa ja kihhutades läksime linna pole, merremeeste  ehk marine- hotelli pariks pämaks meelt lahhutama, kuhho mönni hea werst sõita olli. Tee peal ei jõudnud meie silmad mitte küllalt kõik sedda illuft rohhelist metsa wadata, mis haljendas ja lehkas,  nago kunninglik pruut, kelle armastama kaisso köit liu "ennast olli ärrapeitnud. Mönnes kohhas marjas üks ainus suur pu omma laia oksadega terwet  maea pämapaiste eest ärra. Paigoti seisid tihhedad  kokuspalmi salgad, nago harjad kous, kelle rohhelisse kronide sees innimesse pea sursed kokus pähklid rippusid. Kui öhto kätte jõudis, (mis siin lõunamaal pikka ehha aega ei tunne) siis särrasid Zu walgel ..hõbbepu" lehhed, nago olleksid nemmad ka tõeste üllehöbbetud olnud. Kõiki neid immemärki  puid, mis mo silmad siin näggid, ei jõua ma mitte nimmetada. Mõnned seisid sures paksus lehtes, teised jälle nago rohhelisse uddo sees. Nisugguse  lodud kenna parki sees on mitto mersta laialine Batawia liu nago ärrauppunud. Eüropa kunstlikkud pargid, mis kalli hinnaga ehhitakse, peaksid siin lodud illo körmas üsna ärrakahmatama. »Lin isse on kolme jakko ehk kwartali jäetud: Malaija-, Hina- ju Eüropa-kwartal. EsstmeSse kwartali willetsad, harrimalta urtstkud, seismad kõige maddalama kohha peal, kelle surretawa klima ja auro eest Eüroplased kaugemale ja kõrgemale on pöggenenud. Selle järrele tulleb Hina kwartal, on kül nattuke wisakam ja kindlama honetega, agga paigoti muddane ja lohhakas kül, kus Hiinlased, kedda Hommiko-Asia Judideks wöiksime nimmetada, sees kauplemas ja mitmetsuggu hantwärgitõöd tewad. Mulle näitsid nemmad kõik ühte näggo ollemad; mönned hulkas ollid raswaläinud nago nuumrõhkiad,  teised jälle pened nago silgud. Nende keel ja könne olli weider kuulda: kiu, kõu, sau, ting, 378