niko, ei mütsiwötmist egga kummardamist. Ei küssi kegi nende käest passi, ei sedda ehk teist lubbatähte, ei ka mingisuggust rendi ehk mu makso Millal on neil teopäiwi pulga peale panna ehk maggasini wölga maksta? Ja nüüd weel nende pulmad. Kes on kuulnud,  et rahhakukkur lindusi paripannud ehk täddi ja onnonaeste kurjad keled neid lahhutanud?  Millal on kegi neist senni illust ja rikkast pruti otsinud, künni ta tulleharki ommale  tuppa sanud? Kes on näinud, et mönni neist joobnud körtsipengi al ehk maantee äres maas olnud? Millal on nende seas naesel jodiko  mehhe, ehk mehhel tiggeda ja korristamatta  naese ülle kaebamist olnud? Allati on nende parisello ella ja armolik, kus meie sarnatsed  kahhejalgsed järgset sündsat meelt, nago laisad sippelga pessast ussinust, wöiksime öppida.  Millal weddeleb neist issa körtsis ja lasseb emma üksi lapsi toita? ehk millal pillab  ja raiskab emma koddo ärra, mis issa pallehiggi sees korjab ja tenib? Ka põlle lindudel  posthobbusid egga raudteed, ei aurolaewo  egga telegrahwi tarwis. Önnelikkud lomakesed!  Kuida on se Ztdami warrapärriate hulkas keik üsna teiseti. Ma ei hakka pagganatest  könnelema, kus lapsed wannemaid, kui neile tülliks on, surnuks löwad ehk ellawalt  mahhamatwad; se õlleks wägga harrimatta  ja inneto; ma rägin parrem ristirahwast,  kus head lapsed ommad wannemad surnuks  wihhastawad ehk karwastawad. Minge  mönne wanna issa ehk emma jure sauna ja küssige järrele, ma ussun, ta möistab teile mõnda omma laste armastussest könnelda, mis meie üllemal nimmetud kewwadise korilauljatega  mitte kokko ei sünni. Ka surmas on weel innimeste ja lindude wahhel suur wahhe. Surreb  innimenne, siis ei kölba ta ennam kellegi  nähhä, waid peab mulda pandama, kust ta wöetud on; agga nenda mitte linnud, waid neid toppitakse wälja ja seiswad weel kaua klaaskappides innimestel nähhä. - Sedda  ja paljo muud on mulle lmnokesed oksa peal könnelenud ja sedda pühha sinna meletulletanud:  „Waatke need linnud taewa al!" Missep nad põlle teistele seddasamma üttel- nud. Nenda näitab siis, et linnud mitme asja polest parremad on, kui innimeösed, ning se põlle mitte walle; agga kes on ni rummal,  et ei teaks, et ükski lodud loom ma peal innimesse sarnane ei wöi olla, kes Jummala näo järrel- lodud ja temma Poia lunnastamisse  hinnaga iggawesse ello pärriaks lahti ostetud.  Keik muud lomad kokko ei olle mitte ühhe ainsa innimesse hinge wäärt. Sedda willetsam on luggu, kui se õnnistud ja auustud  loom, kes keige lomade peaks ja kroniks on pandud, omma Lojat ja Lunnaötajat mitte nendagi paljo kita ja auustava ei mõista, kui üks kadduw linnoke oksa peal! Armad ristiwennad,  ärgo sedda meitest sündko! Tõstkem pead üllesse, öerugem wanna und silmist ärra,  nõudkem Kileadi silma-salwi ja tundkem arra, et meil tuhhat korda ennam asja on kewwade laulo laulda, kui waeste möistmatta linnokestel. Kui wägga suur wahhe on selle wahhel, mis Zummal neile teinud ja mis meile! Sönnumed ommalt maalt. Pernust. Zea lagguneminne siin Perno-jöes,  olli se kord koggoni waggune; kaddus  isseenneses ärra, nago waht ölle pealt. Pissukese Sauga-jöejeäd tullid jubba kesknäddala  öse wasto suurt neljapäwa mahha, ni paljo kui tulla olli, ja sure jöe jea seisis weel künni essimesse pühha hommikuni otsekui hinge  wakumas, siis nihkus ka tassa hiljukeöte merre pole ja teggi kirrikulistele padi tee lahti. Suvest weest ei olle tännawo kewwade juttoge. Möllemas jöes tullid parwed jeäkampade kannul,  sest muido olleksid nad kassina meega kaldale jänud. Keisri Herra sündimisse pühha. Omma üllewägga armastud ja auustud tillema  wallitseja sündimisse päwa olleme eile pühhitsenud. „Kartke Zummalat, auustage Keisrit", se on pühha käsk, ja ön selle rahwale,  kes sedda käsko ni römotäidetud süddamega  wiib taita, kui meie. Meil on Zummal  kallist issasüddamega Keisrit annud, 115