Perno Postimees ehk Näddalileht Z6. tSK6 Kahhekfas kesknäddal 15. Aprillil.) aasta. Ses lehhes seisab. Sure näddala mõtted. Ommalt maalt: Laewadest. Tule käes löhkend kiwwi.  Raudteest.  Wennema furussest. Pärrismadest. Kerged wallet uskuma. Salla wallitsusse pessa. Leiwa pudus. Wöeralt maalt: Dani söast. Mele payhandus. Paapst kirrikus. Rahwa wälja jooksminne. Rigi nöupiddaminne. Telegrahwi sönnumed. Mönnesuggused sönnumed: Süddame tunnistus tagga sundia. Andke tuld. Kaks prouat. Kohkunud juut. Sure näddala mõtted. Sedda ei woi kegi sallata, et igga oige ristiinnimesse ello üks jummalatenistus peab ollema; agga kui saggedaste lendab se mõtte, jummalakartlikult ellada, ka meie süddamest kord läbbl, agga ommetige jäeme omma manna talla peale, egga sa ei sammugi eddasi; sepärrast on meil kirriko aasta sees mitmesuggused Jummala  isseärralikud ilmutamisse aead ja päwad, mis meile ikka ueste peawad meletulletama, kui wägga süggawaste olleme langenud ja sest önnistussest emale läinud, mispärrast Zummal  innimesse suggu ma peale lonud. Meie peame issiärranis sesuggusil päiwil ärratundma,  kui ütlematta paljo waewa meie omma Issandale ja Onnisteggiale olleme teinud ja kui suurt head temma meile omma kannatanusse,  surma ja üllestöusmisse läbbi on saatnud.  Se kallis paasto-aeg on jubba üks meletulletusse aeg Issanda kannatamissest ja sepärrast ka üks pühha aeg, mis allati meie meles peab seisma ja meid ellawaks teggema, tedda waimus ja toes kummardama; agga paljo surem ja kallim on weel se wimane paasto  näddal, kelle pealekirri Palmipude pühhapäaw  on. Sedda näddalat nimmetab ristikoggodus  kahhe nimmega, esmalt: sureks naddalaks, sest et Jummal selle naddala sees meile imme suri asjo teinud ja Onnisteggia  ni ütlematta sure armastussega meie waeste pättuste peale möttelnud, ning teiseks: kannatamisse näddalaks, sest etJssand sel näddalal keige raskemat kannatust ennese peale wötnud ja meile ni paljo head teinud. Kas olli temmal isseennese parrast middagi kannatada?  Kas olli temma se suur süallune, kelle käest wölga tagga aeti? Ei mitte! waid meie ollime otse need, kes temmale omma ülleastmistega  ni suurt waewa olleme teinud; temma  on meie eest ja meie assemel kannatanud; sepärrast peame sel näddalal nattuke omma ello-te peal seisma jama ja küssima: mis ütleb  se näddal mulle? Oh ta rägib wägga paljo  ja wägga suri ja süggawaid asjo, kellest meie siin ma peal omma lühhikesse möistussega  õiget arru ei sa; waid parrast surma, siis same alles sedda täieliko tundmist sest näd-