kustutamisse polost meie rahwa seas weel waene  luggo. Ei olle wist muul kellegi! poomsaki,  lokkolauda egga weenöud selle õnnetusse wasto, kui agga neil ja neilgi mitmel agga  nimmepiddi kellele kohtosundus sedda peale pannud. Mitto tullekahjo meie seas wöiksid kustutud sada ja paljo wöiks tulle seest peasta, kui meil agga seks head riistad olleksid ja essimessed kahjo jure ruttajad wahwaste  tulle wasto hakkaksid soddima. Armas perremees, kes sinna sedda kuled, mõtle se peale, et tulli sulle enne mitte teada ei anna, millal ta sulle ehk sinno liggimessele wöeraks tahhab tulla; sepärrast katso warsi järrele, kas sul selle wasto riisto on, kellega sa nisuggusel  hädda'aeal middagi wöid tehha ja anna sedda head nõu ka omma naabrele. Sest olgo nüüd sekord jubba kül. Agga kust se tulli siis wälja peasnud, mis sedda halledat õnnetust sünnitanud? Jälle ühhe ülleanneto kurja kotipoisi tö!! Kurri loom, nimmega Jaan Hallik, ei olle tahtnud kolis käia, sest et ramato öppiminne ja Zummala sönna kuulminne  kolis tal raskem olnud, kui koddus wallatust  tehha; sepärrast wötnud temma, kui perremees (temma leiwawannem) tedda teisel näddalal jälle koli sundinud, sedda kurja nõu ette, kolimaea pöllema panna, et siis koliwangist  lahti peaseks. Koli minnes wiitnud temma  tee peal ja lähhemal metsas ni kaua aega, künni õhto jõudnud ja pimmedaks läinud; siis jooksnud temma sallaja kolimaea tagga räästa alla, pistnud tikkudega tulle läbbi seina augo agganiko, pöhho sisse ja jooksnud isse siis ärra. Sedda tunnistas isse pärrast kohto ees keik ülles. Wata, mis hirmus assi! Ja se keik ühhe I3ne aastase ristirahwa lapse läbbi! Mis piddid temma wannemad kül selle peale ütlema? Emma süddamest (issa ei olle ennam) käis möek läbbi, kui ta sedda kuulda sai, minnestas ärra ja nuttis ja õhkas  pärrast ühte puhko: ..Õlleks surm tedda ärrawötnud, ehk õlleks ta nekrudiks läinud, ei õlleks temmast mitte ni suurt kurba meelt olnud kui nüüd!" Tössi kül, agga mis se nüüd ennam maksab? Kurri tõ olli tehtud ja pois piddi Willandisse minnema raudwör- rede tahha Jõulud piddama. Jah, isse assi õlleks olnud, kui emma aegsaste, kui ta poisist  enne middagi ülleannetust kulis, õlleks öhkanud:  mo laps lähhäb hukka! Külakoolmeister  ja ausad leiwawannemad, piddage pois waol, et ta koeraks ei lähhä! Agga kust wötta? Kui leiwawannem ehk koolmeister, olgo ka süi parrast, sõrme otsaga nisugguse külge peaks putuma, siis on nende emmad warsi kagotamas ja tännitamas: ärratapwad nüüd waese lapse! Tulle ärra mo poeake, kukko lapseke, siin tappetakse sind ärra; kus waesel lapsel õigust on?! Nenda sawad nisuggused hullo emmade läbbi, kes neid kui Jummala assemel peaksid maenitsema ja parrandama, weel hopis ärrarikkutud. Ja leiwawannematel  on nende wöera lomadega õige hädda. Et rahwas praego kassin ja kallis on, et naljal karjast sada ei olle, siis ei tohhi leiwawannem  nisugguse koerale sõnnagi lausta, sest nüüdsel aeal sawad isseärranes nisuggused wöerad lapsed ülleliga ellitud. Sest tulleb siis, et lapsed wannemate süi läbbi hukka lähhäwad  ja neile parrast ni suurt melehaigust ja süddame wallo tewad, et sedda ei jõua ärrakannatada.  Sepärrast pallun teid, armsad wannemad, sedda pühha kirja sönna: „Kaswatage  lapsed maenitsemisses ja Issanda karristamisses",  ja sedda wanna sönna: „Wana witsa, kui ta weel wäändub", laste kaswatamisse  jures heasti meles piddada ja ka selle järrele tehha. W. sTännawune annab meile, nenda kuida ta tännini on, wägga paljo möttelda.  Peterburgist Preisi pirist sadik, keik Kura- Lihw- ja Eestima ja ka üks jaggu Somemaad, kus külm tännawo kaugemale ei tahha sada, kui agga 5 kradi, ennamiste seisab  kradi klaas nullo peal. Agga kuida loeme,  olla kesk Eüropa maal, kus muido nad talwet paljo ei tunnegi, se aasta külm üsna habbematta. Taulongist kirjutakse 3. Januaril:  ..Meie külm lähhäb pääw päwalt kangemaks,  jubba õige Siberi külm. Keige wannemad  innimessed ei mälleta sesuggust külma ' ja ni paljo lund näinud ollewad, kui meil se aasta on. 1820 kus ta ka kül kange olnud, 37