Jummal on neid nisamma kalli annetega ehhitanud  kui keiki teisa, egga ta ka kurdide ja keletumate jures middagi immeteggo ei te, et nad oppiwad. Jätke siis eddespiddi keik wabbandamist  mahha ja laske omma lapsi holega kolis käia, küllad näete / et sawad kätte mis öppetakse; neil peab ennestel agga himmo ollema  õppida. Teada muidogi, mis innimenne wasto tahtmist teeb, se on raske, sellega ei eddene  ta ialgi. Jummal parrandago kus wigga, muido näwad need ilma asjata waewa, kelle holeks öppetaminne antud. Ommalt maalt. Pernust. Olleme sest jubba saggedaste könnelenud, et önnetussed ennamiste innimesse omma holetusse ja holimatta  wisi parrast ta peale tullewad. Kui innimenne ennam ettewaatlikkum õlleks, siis parrast wahhem kahhetseda jäeks; agga sedda kuuldakse pissut, sepärrast kuleme siin ja seal önnetussi sündiwad, mis mitte põlleks sündinud,  kui silmad olleksid lahti olnud. Meie linnas on kaks meest ühhs näddala sees wankre alla janud; essimenne on jubba muldas, teine wagub hinge, ei tea mis saab, kas jäeb ellama,  woi lähhab ka eddasi; tohtril põlle kül suurt lotust. — Et siin kegi sedda woi öölda:  olli surmaks lodud, sedda tahhan sega toeks tunnistada, kuida nad wankre alla janud.  Essimenne weddas wina watisi kõrtsidesse.  Olli wina koormaga, kus wiis woi kuus poolt wati peal ollid, et üht sia ja teist senna kõrtsi mahha anda, allewille läinud, seal wist wadi otsa peal tukkuma janud kes teab kuida peaga luggu olli, kukkunud mahha ja rattad läinud ülle rinnade, rinna luud purruks, teise! kolmandal päwal olnud surnud. Teine jälle üks Willowerre mees, lähhäb linna sisse iggaüks teab ommetige, kui lai Wesstwärrawa ulits nüüd on, kus ommetige  rumi hobbuste sõitjatel ja jalla käistel  rohkeste, ühhe prahtwankre alla jänud; sanud kohhe piddalisse widud. Kuida kuulda, olla wiis külje luud purruks tallatud! Ms lokust seal weel woib olla? Meie linnas on jo kül wägga Vennaste igga ulitsa körwa jalgteed tehtud, kus jalla innimessed peawad käima. Kui igga jalla-käia seal käiks, kus ta peab, kuida woib ta siis hobbuse jalge alla jäda? - Omma lia julguse sü kui senna jäwad. Pernust. sKange Olleme omma  ello sees ka jubba mõnda tormi näinud ja temma rammo katsunud, agga üht sesuggust,  kui meil minnewa kesknäddala olli, ei mälleta meie mitte. Jubba teisipäwal läks tuul kaunis waljuks ja puhhus lõuna-öhto poolt; öhto mürristas kaunis waljuste ja heitis  kangeste wälko; tulli ka hea kord mürristamisse-wihma,  mis maad kauniste kastis; agga ösi läks tuul ikka wallidamaks, nenda et kesknäddala hommiko walli torm meid ülles  ärratas. Lõuna pole olli weel kangem, nenda et innimessi jalla pealt mahha wiskas ja mitmed maea kaktused löhhutud. Kaupmehhe Grahwi maea plek kaktuse rullis ta otse kui pabberi rulli kokko, murdis paljo puid mahha,  monned aead ehk plangid wiskas ta sülda kaks ja kolm emale. Mis peawad waesed merremehhed teggema? kus on neil warjo paik, et tule warjo woiksid minna? Wessi on jões wiis künni kuus jalge kõrgem, kui muido; meie jõe sild, pea postide kassa, ja on igga silma pilk karta, et torm ja laened tedda ärralöhhuwad.  Politsei polest sai ärrakeeldud, et kegi ennam ei pea üllesöitma, kus pea õnnetus  woib tulla. Woite kül arwata, et torm kange on. Üht kallameeste pati, mis ninnapiddi  kaldasse olli tõmmatud, wiskas ta kui kerget lehte kuiwale ja weretas möda maad eddasi. Küllab same eddespiddi kuulda, kui paljo laewo se torm merre põhja pannud, ja kui mitto ristiwenda süggawusse hauda hingama läinud. Räma mõisa telliskiwwi ahjo kattuse wissanud tuul emale kaugele mahha;  ahhe seisab nüüd nago neitsid ilma katteta,  kes paljaks risutud. Praego tulli hea innimenne jõe ärest ja könneles, et üks pording, mis solaga merre pealt silla are tulnud, jõe põhja waonud; 169