Red ja rouge panniad jubba on, agga kus on welskärid ja ellajate tohtred? need on parrako alles weel wannad lausujad ja sola puhhujad!  Jummal parrandago ka sedda asja! Kaukafiamaalt. sEestlasse kaebtus.  Siin anname üht kirja mis üks Eestlane  Kaukasiast meile läkkitanud, luggeda. Armas Postimees! Kes meie siit kaugelt maalt jälle so juttule tulleme, agga isseärranis  minna, sinno wanna Krimmi sarest tuttaw K. A. ja keik (eine endine Tarto ma rahwas, kes Krimmi sares ellasime, agga nüüd olleme sedda, otse kui enne omma sündinusse maad, kus meie issa issad ell asid ja omma pead toitsid,  mahha jätnud. - Meie ello luggo on praego igga piddi wägga waewalinne. Minnewa  aasta Augusti kuus müsin ma keik omma pissukest korjatud warra ja ka lojused ärra ning tahtsin süggise Kaukasiasse ärraminna, agga kohhus ei lasknud meid wasto talwet mitte, tele minna, waid piddime keik Krimmi särele omma wanna maeade sisse paigale jäma,  kus omma pissukese korjatud rahha warral  piddime ellama ja pitk te olli ees käia. Se ihholik pudus on weel üks weikenne assi, sedda woime weel sada, kui agga käed ja jallad  terwed on, sest willi on siin wägga oddaw  - tsetwert rukkid maksab praego 2 rubla 25 koppikat. Sure Jummala abbiga ja armolisse Keisre Herra ning ministre lubbaga saime meie ühhe sesugguse ma kohha peale, kus ellada woime ja senna tahhame ka jäda. Agga üks- teine ja paljo surem pudus on meil waimolikkust  roast, et kui sedda tahhaksime ka üllesräkida, siis ei tea meie, kust peame peale hakkama ja kuida löppetama. Wägga halle on se, et meil kirrikut põlle, egga ka kolimaea, kuhhu wöiksime kokko minna omma Zummalat tenima. Armas Postimees! Sa räkisid ommas  43 numris Tartoma Allatskiwwi Uest kirrikust. Oh kui halle olli meil se kuulda, et meie silmad sedda pühhitsemist ei woinud nähha; se on jo meie endine kirrik, kus meie enne mönned pühha päwad ja sured pühhad ka Jümmalatenistust kuulsime, nüüd olleme kaugel' wõera rahwa keskes, kui kaddund larns bad sures lanes, kus ei olle kirrikük egga koli maea; omma jõud ja waesus ei lubba ehhitada.  Häddast sai se waene rahwas ennesele mättastest ja mullast tehtud onnikessed, ja mönned neist seisid sure pude pudusse parrast peaaego selle aeani ilma lae ja kaktuseta. Meie teggime kül ennestele palwe maea seinad  mättastest ja mullast ülles, agga et puid kaes polnud, läks ta nisamma polikult lumme alla. Ei olle meil praego, kus omma Jummalat  woime kummardada, ei kuhhu lapsed koli panna. Meid on 72 perrekonda ühhes küllas, noh, seal on ka lapsi, kes tahtwad kolitada!  seal on wanna rahwast, kes omma kue päwase tö murre ja waewa järrele seitsmemal  päwal omma hingele rahho ja warjo paika otsib; agga sedda põlle mitte leida! Meie maeakessed on, kuida üllemal ütlesime, weikessed  onnikessed, seal ei olle woimalik, et koggodus  kokko tulleks Zummalat tenima! Suwwe  aeal olli meil kül üks lahke ja suur palwe maea ja se olli lausa taewa al, mis keigewäggewam  omma käega on ehhitanud! Suwwel käis ka Stawrapoli linna saksa öppetaja, A. Dolle nimmi, üks selge Eestikele  mees ja üks wägga lahke ja armsa juttuga  öppetaja, üks täielik ja tössine Jummala sönna kulutaja, meid watamas; annaks Jummal, et meie ka ükskord ennestele üht sesuggust  Öppetajat pärrisseks saaksime, kui temma  on. Ta ei lubband meid ka mitte unnustada,  ehk kül meil weel ei kirrikut egga kolimaea  põlle. Ta tulleks saggedam meie jure, agga meil põlle talwe aeal sedda kohta, kuhhu woiksime kokko tulla. Silmad näewad kül neid seino lumme alt wälja paistwad, agga meie ei woi senna wahhele minna. Iggal ühhel on rõõmsad Jõulud odata, kus Issanda sündimissest ennast tahtwad römustada. Nüüd tulleb jälle uus aasta, mis kül mitmed omma patto elluga laskwad möda minna; agga meil waestel põlle kohta, kuhhu woiksime kokko minna,  neid kalli päiwi pühhitsema. Sure süddame iggatsemissega pallume omma usso wendade käest abbi. Olge meie wasto armolissed, otse kui teie taewane Jssagi armolinne  on önsam on anda kui wötta. 14