laste roppuse, kassimata ja harrimata ello ülle ni wägga pahhandada; peame enne katsuma,  omma silmi ja kassa puhtaks pesta, siis woime teiste peale tuggewaminne käia, et ennast harrima hakkawad. Keik asjad lahmad  ma peal jöudsaste eddasi, miks siis selle polest mitte? Roppus ja rojus allandab, agga puhtus ja kassinus kaswatab Lnnimesse au. Kui selle peale mõtleme, et uhke, perrekas ja õigusse polest kulus Saksama, kus praego tuhhanded linnad, pissemad ja suremad teame ollewad, Roma keisre Augustusse aeal, weel alles märato mets ja kõrbe olli ja et meie Eesti ja Lihwlandi ma luggu otse sesammasuggune  olnud, ning seal, kus praego Tallinna,  Ria, Perno, Narwa ja Tarto linnad seisma  d, peale kuus sadda aastat taggasi, muud pMe olnud, kui paks mets: siis same kül mõtlema, kuida aega mõda keik asjad, ni wägga teist wisi lähhäwad, et ei näita ennam needfammad ollewad. Minne nüüd Tallinna, Kiga, Narwa ehk Tarto; otsi sedda metsa, mis seal ennemuiste olnud! pennikoorma ma pealt ei leia sa ragugi: keik on lagge. Seal kus hundid, karrud, põdrad ja muud metsalissed  warjo paika leidsid ja pessasid teggid, seal seisawad nüüd uhked kiwwi maead ja kiwwi ulitsad. Nenda on ilmalikud asjad eddasi läinud; kas waimolikud manna talla peale seisma jäid? EL koggoniste mitte! maid on ka wägga paljo eddasi läinud. Enne ollid meie essiwannemad umb pagganad, kes ellawat Jummalat, egga Zesusse önsaksteggewat sönna ei tunnud. Jggaühhel  olli omma Jummal! Üks uskus sedda teine teist, agga paljo on sest sadik weel meie waese Eesti-rahwa külge jänud, mis sures  auus petakse. Enne olli meie essi-wannematel  Zummalad, kes metsa hoidsid ja Jummalad  kes jöggesid kaitsid; uppus monni ärra,  siis ütlesid: näk olla tedda ärratapnud; ja sedda ollen ka nüüd weel siin ja seal Eestirahwa  suust kuulnud, mis ommetige mitte tossi põlle. Monni kidab tedda omma silmaga  näinud ollewad, kel wahhel ülge ja wahhel jälle innimesse naggo olla.  Uppub  kegi, siis põlle seal näkki, kes tedda mee alla tömbanud, waid kramp, mis ta liikmed kangeks ja kokko tõmbab, et ennam ei wsi supleda. Nüüd on jubba peale seitse sadda aastat aega, kui ristiusso walgus essimessest meie maal hakkas koitma; enne sedda aega meie wannemad ellawat Jummalat ei tunnud, waid läksid koletuma wöera Jummalate jure, neid tenima. Kujusid nemmad ei piddanud; egga polnud neil ka issi-kodda, kuhhu wöera jummalatenistussele olleksid kokko tulnud, waid selle assemel ollid neil pühhad ied metsa salgad kust kegi ei ragugi tohtind wötta, sest et nende targad ütlesid, sedda senna samma  paika jawad, ehk pimmedaks sawad, ehk temma käewart ärrakuiwawad, kes ühhe pühha  i e puusse piddi putuma, ehk middagi temmast  wötma. Sesuggusid asjo olleme issi weel omma silmaga näinud, kus -ristirahwN pühhad ied ollid, mis liig pühhaks peti, kuhhu  kegi ei tohtind putuda, otse!kui se walle prohwet, kellest ülle minnewa näddala könnelesime;  ied on mahharaiutud ja põlle kellegil middagi wigga sündinud ja nenda saab ka meie walle prohweti wai ma seest walja tömbatud,  ni pea kui ma süllaks saab, nutko preester ni paljo kui tahhab, ehk wandugo ta neid, kes sedda wälja kiskwad, se ei maksa middagi, kegi ei karda sedda. Wanna rahwas nimmetasid omma ei JummalatToro jase olli meie ja keige põhjama rahwa pea- ehk üllem Jummal; ning temmast on ka torropil omma nimmi sanud: sest, otse kui meie ommal päiwil  errelitega laulame ja omma Jummalale au anname, nenda aeasid nemmad sel pimmedal  aeal torropilli. Nemmad ei pühhitsenud ei näddala essimest egga seitsmet päwa, waid nende pühha olli neljapäwal, siis tullid omma  iedesse kokko omma torot tenima. Nende targad öppetasid sel aeal nenda: kes sel päwal  sedda wähhemad tööd näppo wahhele wöttab, et sel ei lojusse karwagi piddand jäma;  sealtap se tulleb, et meie tallorahwa jures  se pruuk weel ikka on, et naesed neljapäwal  wokkit ei liguta, sest et kardawad lamba lau tas äppardust sündiwad. - Keik walle ja tühhi ebbausk, mis meie weel omma armsa Eesti-rahwa seast leiame ja mis kui üks wan- 52