Poead tullid pool wäggise matma, minniad ei tulnud: egga ta nende emma ep olnud, summal  teeb hästi, et mannad noremate rissust ärrakorristab."  Just kui emma hauda lasti, läks koddo tubba põllema, ja kui poead üsna pimmedad  ei olnud, wõisid nad koeo minnes tuhhaunniko  peal luggeda: „Jssa õnnistaminne ehhitab  laste koead ja emma needminne lõhhub neid mahha." Kui minniatel silmad peas ollid, siis wõisid ka tulleleekide sees nähha: „auusta omma issa ja emma," ja mehhe-emma ehk ämma ka! Seal on Põltsama ümberkaudo aus poeg, tahhab ka teiste juhhataja olla ning tal on mõnni kord m nuttune heal teiste ees ja rägib sest ja teisest, mis lemmal kirjast mele janud; seddasamma teggi issa enne ka. Agga kmda ellawad koddo? Poeg on nüüd ni üllearro  tark, et issale ütleb: „Sinna rummal ei tohhi minnoga muul aeal rakida, kui minna kue takka' üllesse tõstan ja tulle !" On poeal talgo-öllut koddo ja issa. tahhab ka keelt kasta, siis peab Puhta rahha eest poea käest ostma; agga hea laps annab ikka issale oddawalt, 2 kopp. toop; kes wõeras sedda teeks? Peale selle on poeg issa wasto ni aupaklik, et armastussest tedda igga Pääw ähwardab maeast waljakihhutada: poeg olla jo nüüd perremees, mitte ennam issa .... Olgo seal nüüd jälle padda ja kattel mollemad mustad, siiski on poeg paljo mustem, sest neljas  käsk seisab issa poolt, ja poeg peab järrele andma ehk sedda käsko ülleastuma. Seal on Wörro pool ühhes üksikus tallus manna emma  tütre jures ellamas, agga mis ello! Nago kuiw ja tores kaddak ühhe tulle sees, kärristawad  nemmad igga pääw. Rahho õlleks pea maeas, kui teine mait jääks. Agga seeb se ränk assi naesterahwal on, kumb peab järrele andma? Emma on kül emma, agga tüttar perrenaene. Noor ohhak ja manna ohhak torgiwad teine teist, ommeti peaksid nore ohhaka okkad pehmemad  ollema: temma on mannast ohhakast wäljakasmannd,  mitte manna temmast. Eks tunne iggaüks tütrid ja emmakesi, kes nago kassid teine teist künestamad. Tüttar emmale liig tark, emma tütrele liig rummal, agga wiimne peaks puri pandama ja katekismus kaela seutama, et neljat käsko Zppiks. Nenda wõiksime Meel mitto luggu nimmetada, agga südda lähhäks sedda nukramaks ja ruum jääks kitsaks. Lõppetusseks  pallnme omma sõbro ja keiki, kelle silma ette meie sõnna peaks sattuma, süggawast ja ellawalt mele talletada, et innimenne kül mõnni aeg omma wanuemate wasto Mõkb massada  ja hingekoormat kaswatada, agga sest.õnnetusse  ehk õnnekaljust: „auusta omma issa ja emma," sest ei pease meie mitte möda, Maid peame sedda süddamesse wötma ehk süggawusse langema, kolmat teed ei olle. Tehko lummal keik Mannad ja nored Eestilapsed heaks lapsiks! —> Ommalt maalt. Tartust. Ria - Tarto raudteest. „Õwaht hüab kuuni koit tõuseb," ehk Pärris eestikele: „koer aukub kuuni küllalinne Lulleb," on tutwad mannad sõnuad, ja sowiksime süddamest,  et meie ma raudtede kohta ka pea toeks lähhäksid. Otleme jo kuulnud, kuida siamaalse järrelkatsumisse ja kohhawaatmisse järrele raudte Tartust kohhemat ja lähhemat teed Wolmri ja sealt Ria pole piddi minnema. Walga ja Wönno  lin piddid kõrwale jäma, et teed kõwweramaks,  pikkemaks ja sepärrast kallimaks piddid teggema. Seal ta nüüd on: üks assi õlleks hea, teine mitte pahha. Hiljuti olli lõunapooli Wõuno-Wolmri-Walga surema põllomeeste selts Wönuo linnas kous ja mu nõupiddamiste seas piddi ka muidogi raudteest jut tullema. Seal olli siis mitto neid, kes sellega koggoni rahhul ei olnnd, et Walga ja Wõnuo lin tee korwa jääksid, waid Lullewane raudmaante peaks Tarto ja Ria Mahhel mitte üksi Wolmrist, waid ka Walgast ja Wonnust sWõrro lin on nimmetamatta  jäetud.) läbbikäima. Temma pikkusse egga surema hinna peale ei pea mitte Madalama,  kui suremat kasso sadab. Linnad ja mõisad,  mis nenda teega ühhendud, saaksid ka surema  rõmoga tee kullo eest murretsema. Sellesamma  asja pärrast tahta nemmad 4. lanuaril jälle kokko tulla ja nõupiddada, et siis hiljem siin Tarto kokkotullemisses sest asjast wõiks eddasi  kõuneldud sada. Et raudte peaks tullema, sellega on keik ühhes nõuus, kuid tee kohha Pärrast on nõupiddamist. Küllad same eddespiddi  jälle kuulda, kuhho pole kaal kalub. j Põllomeeste selts. WZnno-Wolmri- 391