Perno Postimees ehk Näddalileht M -5. t»K7 Üksteistkümnes kesknäddal 25. Januarll.j aasta. Ses lehhes seisab. Kuida lähwad walla asjad ue wallawannematte al? Ominalt maalt: Pernust: Nekrudi andnus sest. Uus seadus. Vargustest. Pö llend lapsoke. Tõstamaalt: Kirriko sönnumed. Riast: Hirmus surm. Lätti seitungid. Tartust: Üllcsponud. ' 25-aasta pübba. Tallinnast: Kirriko sönnumed. Peterburgist: Türgi Sultani teggemissest. Wöeralt maalt: Ülleüldse mitmesuggused sönnumed. Kuida lähwad walla asjad ue wallawannematte  al? Lähwad nenda, kuida nad lähwad! Kus tublid wallawannsmad ja rahwas mõistlik, seal põlle middagi kuulda, wist keik hästi; agga paljuks sesuggusid on? Wist pissut! Mönned ei woi praego sedda weel unnustada, et wallitseminne  jubba mödas ja nende lotus walla wannemaks sada, nago kerge uddu pilw möda läinud. Ollid enne wallitsemist isseennast jubba wannemaks mõistnud ja keik walmis arwanud, kuida walla asjo seada ja mis muud weel ja nüüd korraga jänud koggoniste te körwa, mis kül meelt wägga pahhandada. Agga. ommetige on asjad sündinud, kes pörab neid ennam ümber! Et wallitsemissed suurt - tülli teinud, näitab meile allamal seisaw sõbra kirri, kust nenda loeme: Söbber Postimees! Sinno essimenne küssiminne  uel aastal olli : ..Kuida lähwad tallorahwa  koggokonna seadusse asjad eddasi?" M sa siit ümberkaudo Eesti rahwast tunned, sest ütled jubba ette: ..wägga karta on, et mönnes waldas jälle wina klaas walla wannemid  wallitseb." Et sa isse tallorahwa kestes  ei ella, sellepärrast sowid sa, et mönni teine sulle selle polest teadust annaks. Mul olli nöu üsna wait seista ja pealt wadata, kuida asjad aega möda lähwad, sest et kannatus  keik ärra wöidab, agga kui kegi so küssimisse  peale ei wastaks, kust sa siis laiemalt teada saaksid, kuida nad lähwad, sellepärrast piddin sulge kätte wötma ja allamal sündinud luggu, mis isse omma silmaga ollen näinud ja körwaga kuulnud, sulle teada andma. Se olli jubba enne Zöulo pühhi, said A. walla rahwas mõisa kokko kutsutud, et ue seadusse  järrele walla amm et mehhi wallitseda, kus mõisa herra neile hea rumika hone, mis allati soe, nende asjade tallitamisseks ilma kullo ja maksuta annud. Agga se märjoke, mis rahwast julgeks, rõõmsaks ja mõnne arwates  ka koggoni targaks pead teggema, pudus  seal maeas, sellepärrast koggosid endid wanna harjunud wisi järrele esmalt senna