möisnikudel olla ka se köwwa nöu, enneste keskest savikuid Keisre Herra jure läkkitada ja neid odakse nüüd ka pea tullewad. Kui nad sawad ärrakäinud, siis rägime jälle neist. Krimmi sarest. Meie ilmad  on kannini kül wägga willud, ning sepärrast  ei eddene rohho kasso ja puud leinawad  alles talli leina rides. Odessa seitung könneleb meile, et Krimmi sare peal wägga illusad ja kennad ilmad peawad ollema, mis läbbi keik kassud wägga jöudsaste peawad kaswama, rohhi olla paiguti jubba polwest sadik. Rahwas, agga isseärranis mõisnikud, römustada wägga, et nende wilja põllud ni kennad olla, kust, kui mitte rohho tirtsud  neile kahjo ei te, rohket leikust lodawad sawad. Wilja puud olla jubba ammogi täis öisa, agga seal kardawad, et neist suurt wilja woi lota, sest et öitsemisse hakkatusses ilmad wägga willud ollid ja kange torm pudele suurt kahjo teinud. Bessarabiast. sPoomwilla kaswa- Poomwillade pärris issama olli enne  Amerikama, sest sealt weti neid arrutumast meie male, agga sest sadik kui seal södda hakkas,  pandi selle kaubale tabbaluk ette, egga tulle sealt mitte ennam peotäit meie Eüropa male, sest tulli siis ka se többi, et poomwilla ridid kalliks läksid. Wägga paljo wabrikuid jäid selle pudusse pärrast seisma. Se näddala  luggesime seitungis, et Bessarabiamaal üks kärner, nimmega Rosenbaum, ommas aeadas katseks mönned poomwillapu taemed istutanud, et nähha, mis kasso neist õlleks, ehk kas peaksid waewa ka ärratassuma. Hakkatus  olli tehtud ja puud ka omma willa kandnud. Oh sedda römo, willad mis olli sanud, ollid wägga head ja penikessed, agga mitte ni paljo pu pealt kui Amerikamaal, sellegi  pärrast ei kohko perremees egga kahhetse et neid olli istutanud, waid on se aasta weel õige rohkeste puid jure murretsenud ja tahhab  ka eddespiddi neid lautada, et rohkem willo woiks sada. Lähhäb se temmal önrSs, siis ütleme wimaks Amerika rahwale: meil põlle teie poomwillo ennam tarwis, same jubba  ommast käest ni paljo, et woime läbbi sada, ja se õlleks Amerika rahwale sureks kahjuks. Tihwlist. sZmmelik  Tihwlisse  lin on meist wägga kaugel wasto hommikut,  Türgi raea wasto. Sealt kirjutakse, et neil 15. Aprillil korraga paks uddu ülle linna tõusnud ja ni paks, nago paks suits. Se turis terwe päwa, et se uddu nenda seisis. Kesk päwa aegas ollid keik wössad ja taimed walged, nago õlleks jahho tolm nende peale heitnud. Selle järrele saddas kolm päwa järgeste  wihma, ja se wessi mis koggoti, olli walge. Ühhe massinaga, kellega sesuggusid asjo läbbi kassutakse, leiti et se uddu penike tuhk olnud, mis wist ühhest tulle purskamast mäest olli üllestöusnud ja tuul sedda senna male aeanud. 30 wersta põhja pool Tihwlisse  linna on sedda tuhha saddu leitud. Wöeralt maalt. Preistmaalt. Neid antakse  agga ükspäinis neile, kes selle wäärt on; teised wadako muido pealt ja pühkigo su puhtaks.  Kuida Berlinist kirjutakse on seal mönni  hea mees ommale au-rahha rinda sanud. Noh, teada muidogi, selle eest, et söas hästi waprad olnud. Ei põlle mitte ükspäinis tillemad  , waid ka allamad sanud nendega auustud.  Hamburgist. sDaanlase turtsuminn  Sealt seitungid kõnnelewad, et Daanlane  wägga kiusakas peab ollema, egga kussagi  pool ommast kiusust järrele andma. Nalja  sonnaga ütlewad, ta süddame nago silo süddame tuksuwad. Se himmo, sodda piddada,  söa läbbi rammo katsuda, köddistada tal ni ütlematta wägga süddame peal, et ta parrem tänna kui Home Sakslaste tutti jälle kinni kargaks; agga selle peale ei mõtle ta suggugi, mis ta ennesest wimaks saab. Kui mõistaks rahho seista, õlleks minno arwates paljo parrem. 573