reö. Parrem kerjada, kui tööd kehha ja auga  tenitud leiba süa, otsekui nende piiblis Mos. r. 3. P. 19. salm puduks. Uks rahwas agga, kellel kaed jallad terme  d, ei pea kunninga egga kellegi käest kerjama minnema, olgo siis tood palluma,  mis agga Neapoli palwekirjadest mitte paljo ei pea leikama, waid ikka, et kunningas nende peale hallastaks ja armoleiba annaks, Wui häbbi! Eks neil ennestel ka mele ei tulle, et armoleib keige hagganasem on? Kui keik tahtwad mahhaistuda ja armoleiba süa, kes peab sedda siis andma? Ma ussun man - nasaddo õlleks nisugguse rahwal armas sadds,  agga önneks ei tulle sedda mitte ennam; ja kui sedda ka tulleks, ei lõppeks kaebajate hulk ommeti mitte: nad hakkaksid manna körwa jälle seapekki ja muud palluma, mis kunningas peaks jure andma. Wata, armas  küllawadder, seeb se on, mis mul Neapoli  römokissa seas mitte melepärrast ei olle. Palluksid keik need palwekirjad tööd ja tenistust,  kui sedda muialt leida ei õlleks, ma ei lausuks sönna; agga terwe ihhoga armoleiba  kerjada ja sellega kunningast waewata - ma ütlen teist korda: wui häbbi! Kas sa tead, wadder, mis mul siin jures meletulleb ja süddame peal kippitab? Sulle ma wöin sedda julgest? üttelda. Meie rägime  siin Neapoli armoleiwa armastajatest, kes löuna pool Ztalia sapa säres ellawad, kas muial neid ennam ei olle? Ma tunnen pöhja pool, nenda arwata Peipsi jarwe ja Läne merre wahhel rägi meest, agga ärra nimmeta meest üht muido wägga armast rahwast, kes mustad kued ja pitkad juuksed kandwad ja kelle hulkas sinno ja minno kigo ehk kätki on seisnud: se rahwas ei olle armoleiwa armastajatest  ja kergemeelse kerjajatest ka weel mitte puhhas, ehk kül mitto neist ei tea, kuhho omma pead panna ja mis suhho pista, ja se wallutab mind. Aitummal, tööd tehha ja Jummalat palluda, olgo kündes ehk postitasko  kandes, on üks onnis pölli ja surem  hulk teeb ka sedda ning Neapoli palwekirja  meistrid ei olle nende seas mitte paljo; agga neid, kennel werri sarwe al on, leitakse ka, ja innimessi, kes linna turrul' ja kõrtsi penkide peal parrem päiwi surmawad,  kui parraja hinna eest töösse tullervad, ollen ma pahha meiega saggedaste näinud. Et piskust tööst ennam tulleb, kui surest seisust, sedda  teadwad kül, agga ei te selle järrele. Ker - jamissest ja waeste holekandmissest selle rahwa huikas, ollen jubba ennegi könnetenud ja wöiksin ka tänna kehha, kui rumi õlleks. Ni paljo agga tahtsin weel küssida: wadder, millal same nenda kaugele, et kirriko uste eest, külla tannawetest, körtsidest ja tede arest Eesti santi ennam Leida ei õlleks ? Agga ragime  jälle Jtalia asjust. Paawsti aurolaew. No eks tal wöi ka nisuggune söidoriist olla? Hiljuti olli ta mönni pääw Roma linnast emal Porto-Antsios,  kus selle laewaga nattuke lusti sõitmas käis. Sest põlleks nüüd middagi könnelda, kui seal jures mitte paawst isse ommast ärraminnikust  jutto ep õlleks teinud. Paawst lasknud mehhi laewa laele kokko tulla ja piddanud  seal neile üht könnet, kus sees ka need sönnad ettetulnud, et temma uskuda neid päiwi pea tullewad, kus ta Roma linnast  piddada ärraminnema, siis tahta temma selle laewa peal sedda kurwa teekäiko ettewötta. Peale sedda olla ta isse keik laewa läbbiwaatnud ja omma sõrmega näitnud, kus temma palwepink peab seisma ja muud asjad pandud sama. Same nüüd nähhä, kas. luggu nenda saab minnema. Hea melega ta sedda ei te. Agga se on imme kuulda, et paawst Egiptusse  wiitsekunningast, kes läbbireisides Neapolist  Roma linna tülli, kunninglikko auga on wastowötnud,  ja se mees, nimmega Said-Pasha, on eht Türklane ja Muhamedi kummardaja, kes paawstist, kui ristiusso Peast, middagi ei pea. Se küllalinne on agga selsamma! päwal Prantsusse pole eddasi reisinud. Prantfusfemaalt. Malakohw jamsib.  „Mis sa isse jamsid, Postimees, ütleb wadder. Malakohw olli jo üks kindel kants Sewastopoli linnas, kuido wöib se jamsida? Mis naero jutto sa aiad?" Ja ommeti 156