Perno Postimees ehk Näddalileht M »8. I.BB^. Kahhekfas kesknäddal 29. Aprillil.^ aasta. Ses lehhes seisab. Mis tehba, et pühhapääw ei saaks rikkutud? Ommalt maalt: Ilmadest. Kindral kubberneri  herra reisi peal. Jeä laggunemissest. Kust meie heringad tullewad. Merre sea. Tallorahwa sadikud.  Wöeralt maalt: Lühhikesed sönnumed söa platsist. Berlini rahwa rööm. Kauplemissest.  Kunningas  Rendsburgis. Ma wärriseminne. Uemad sönnumed. Kuld tilgad. Mis tehha, et pühhapääw ei saaks rikkutud? Kurda wäljama seitungid kulutawad, assuwad  senna mitmesuggused seltsid, kes isseärranis  selle eest hoolt kandwad, et sealt rahwas  ommad mitmesuggused pahhad ellokombed  ja wisid mahhajätwad ja ausaste hakkawad  ellama, on ka holega selle peale möttelnud  ja wägga põhjani läbbi räkinud, kuida ja mis seal jures tehha, et pailissed ja palgalissed,  sedda lummalast õnnistud pühhapäwa  ei rikkuks, waid pühhaks peaks. Nenda  on lood Saksamaal, kuida on nad siis meie maal? Ei mitte karwa wäärt parremad!  Agga kas meie maal on jubba ka sesuggusid  seltsisid leida, mis rahwa wiggade wasto söddiwad? Woib kül wägga pissut olla;  nimme parrast ei tea ma kül kussagil üht sesuggust nimmetada. Sesuggusid seltsist õlleks  meie maal wägga häddaste tarwis, sest siin on parrandamist wägga paljo, isseärranis pühhapäwa rikkumisse polest. Et kül, tänno Zummalale, meie kirrikud pühhapäiwiti rah- wast täis, siiski ommetige rikkutakse sedda pawa mitmel kombel wägga kurjaste ja on se pääw otse nago ühheks patto päwaks seatud.  Kes mitte otse omma silmi ei tahha kinni panna, se woib kül öölda, et sel päwal need keige roppumad pattud tehhakse. Otse nendasammoti teeb ka üks sesuggune, kes kül omma suga rahwa õnnest ja önnetussest könneleb, agga temma südda ei tea sest middagi,  se matab sedda pahha agga pealt, egga ' mõtle seal jures, et ristiinnimesse kohhus on omma ka - wenda temma õnnetusse seest waljatõmbata  ja tedda senna pole sata, kust waimo kasss leida, ning holega selle peale walwata, kuida meie armas rahwas nihästi koddo kui wäljas pühhapäwa pühhitseb. Meie aeal on se waidlematta tõssi, et rahwa suur holetus ja laiskus ennam ja ennam ikka pawa ette tulleb ja nimmelt selabbi, et nemmad kotist  mitte meel ei mõista armastada, egga omma lapsi otse nendasamma koli sata kui üht teomeest teole, kelle pääw wölgo ei tohhi jäda. Kolid on jo ni ülle wägga tarwilifid ja saatwad agga siis Üht ütlematta suurt