ta metest nago paljo töelikumaks; ta ütles: Andres ostab ennesele pärris weske ja wöttab mind naeseks ja siis wöttame wanna-issa enneKts  jure ja woime temma eest hoolt kanda ta peab meie jures ellama. Pääw olli jubba werenud, agga ehha paistis  weel, kui möllemad Kasiks külla wärrawast sisse sõitsid» Enne kui teine teisest lahkusid, kinnitasid omma käe ja musso andmisega, ialgi teine teist mahhajätta, tulgo nende peale mis ttchhes. Kui wägga kerge on noor rahwas lubbamas ja otse nisamma kerge uskumus  ! Kaks aastad ollid sest sadik möda läinud ja se olli ühhel kennal suisel päwal, kus mõisa proua jälle kökis ammetis olli, läks kögi uks lahti ja üks noor tüttarlaps pistis ninna ukse wahhelt sisse ja küssis: „Kas proua tarwitab masikaid? Need on esstmesed, mis ma se aasta metsast ollen leidnud. „O Kadri! saan ma sind ommetige ükskord jälle nähha. Mis on sul wigga olnud, ma põlle sind pool elloaega ennam näinud"? „Armas prouake! Ma põlle ammugi ennam linnas käinud, egga sepärrast siit mödaläinud", ütles Kadri. Se heal, misga ta könneles, olli ni halle kuulda, et proua omma issiärraliko tähhelpannemist  ta pole poris ja terrawaste ta silmi watas. Jmmekspannemise wäärt olli ta näggo teiseks läinud; naerolik lapse näggo, olli toeliko  ja waigist neitsi näggo wötnud. Kahte kät kokko lües, ütles proua: „Agga mo laps, kuida näed sa wälja! kahwatand nago lubbi seina kulges! Õlled sa haige? „Za, kallis proua"! ütles tüdruk, ..ma ollin raske haige ja peale selle on mul wägga kurwad  päwad olnud; agga tänno Zummalale, nüüd on keik se raskus jälle 'mödas; küllad lähhäb nüüd keik jälle hästi". Lähhemat selletust ei andnud ta sest, mis raskus tal kanda olnud ja püdis igga küssimist, mis sesse putusid, mitme põikamise wastusega ärrawastata.  Agga kui proua ta wanna-issa järrele küssis, kuida Lemma kässi käib, sedda wastas ta sure römuga ja ütles, et ta Lggapääw ikka holega tööd teeb. Agga sedda põlle temmal ka ennam tarwis, ennast ni wägga waewata, sest mu! on nüüd kakskümmend kanna ja kaks messi-puud; mttnnade, mee, korwide ja marjade  mümisega tenin ma head rahha ja lodan pea ni kaugele sawad, et wanna-issa ennäm koggoniste ei prügi tööd tehha, waid ilma töta omma wanna päiwi õnnelikult löppetada". Proua ostis ta marjad ärra ja Kadri ruttas  koeo taggasi. Taewas olli selge, päike paistis kennaste, lindude laul ja lillede hais täitis keik luhwti ning keik lodus olli nago pühha pühhitsemas, agga Kadri näo pealt paistsid rasked murre pilwed. Keik rööm olli ta näo pealt kaddunud.  Senna kiwwi jure sades, kus kahhe aasta eest need essimesed kennad malid ta silme ees wirbeldasid, jäi ta seisma ja istus senna peale mahha jalga puhkama. Agga ei hakkanud ta nüüd jälle seal omma rahha luggema,  waid istus pead käe peale toetades, kurwa näoline, otse omma ette wadates. Korraga  näggi ta linna poolt tolmo pilwesi maast üllestöuswad, sest sealt tulli üks ruttust sõites.  Kadri tundis neid warsi ärra, kes wankres  istusid ja pöris silmad teise külge. Agga kes se olli, kes sealt ni aeades tulli? Andres omma nore naesega, kelle palled punnetasid  nago wärsked saia pullid ja midda lähhemale  nad said, sedda ennam tõusis Andresele  punna palgi ja sedda ruttem aeas ta hobbusid,  nago õlleks ta ennast Kadri ees häbbenenud.  ..Jummal, mo loja! Ms sul wigga Andres?  Mä ussun, sa kardad kül wanna Laseni kerjajat poea tüttart". Mis Andres tale selle peale wastanud, sest põlle ta sure wankre parrinaga arro sanud. Ta ohkas süggawaste ja watas senni pool wessiste silmega nende järrele, künni nad te käno peal ta silmist kaddusid. Watame nüüd nattuke taggasi, mis assi nende wahhel olli, et Andres ni ärrapunnestas,  Kadrit koggemata seal nähhes. Andres olli kae ja mussoga kinnitanud, Kadrile truiks jada, agga sedda truust polnud kauaks; rikka möldre Eriko ainus tüttar Ewa, kes kui masikas  teiste seast wälja paistis, ja Andrese süddame  ja käe Kadri käest ärrawarrastas, M siis pari näddala eest Andrese naeseks sanud. Tal on nüüd omma weske, omma kodda ja maea, agga egga se Andrese omma tenitud 18