Damaskusse on läinud, pöggeneb jälle taggasi,  kerjab enne omma leiba, kui senna lähhäb  ellama, kus igga pääw Türgi noa ai wöib hinge heita. Inglismaalt on tänna ka nattuke, agga  sestge muist kurwa, muist röömsat. Kurw luggu on fe, et mäekaewamisse tö jures ühhes  kohhas 200 innimessele mäggi kaela langes  ja neid ellawalt mulla alla mattis. 04 hinge peäfid elloga walja, agga 136 jäid sisse, kellest ehk eest otsa mönned weel ellasid, agga ükski ei peäsnud liggi, kui wimaks keik prüggi pealt ärra olli kaewetud, ei wöinud nemmad ennam ellus olla. Seal on jälle paljo naesi lesseks ja lapsi waeseks jänud, kennel muud meest egga issa ei olle, kui Zummal taewas. Teine tük üdist on nattuke röömsam. Mönne  aia eest rakisime sanna kaks kunninga tütre kosja jutto, agga ei olnud weel tössist teädust. Nüüd näitwad asjad korda minnewad. Hessen  - Darmstatti hertsogi poeg, prints Ludwig,  peab se önnelik mees ollema, kes printses  Alise, nago masika Inglismaalt ärranoppib.  Jubba Zöulus ööldakse kihlussev petud  ehk kosjawinad jodud sawad; egga pulmadke  siis ennam ilma tagga ei olle. Noh, mis nisugguse innimestel wigga pulmi piddada,  egga nemmad kewwadit ei tunne, nago meiesuggune, kellel siis jubba iggale pole sõrmed  pöhja putuwad. Türgimaalt. Sultanil olli jubba mönda  aega suur rahha nälg. Kül hoidis kokko ja käskis teised Nemad ka seddasamma kehha, agga ei sanud ommeti järge tagga, waid läks ikka ennam walja, kui sisse tulli. Küssis mees ka siit ja sealt laenata, agga Rootsildid ja temma sarnatsed rahhamehhed hoidsid kukro kinni, ütlesid :ei üllata se kord. Hullem luggu  olli se: Sultani söa wäggi kissendas: Perremees,  anna palka! Perremees näitas tühja kotti. Kus middagi ei olle, sealt ei wöi Sultan  ka mitte wötta egga anda. Nüüd on ta õnneks Prantsussemaalt ommeti hea lossikonna slvv miljoni rubla) rahha laenata sanud, et jälle omma asjo wöib wahhendada ja teen- rittele palka maksta. Se põlle ta essimenne wölg. Millal ta sedda taggasi maksab, ei olle mulle teäda antud. Pöllo ja mu maia tööst. Kaerad ja erned. Kül on tük aega möda läinud, et wimaks pöllotööst olleme räkinud (Nr. 18.)! Sui aial on pöllotö tehha ja tallisel aial on lemmast  ennam aega rätida. Kui teil middagi senna wasto ep olle, siis wöttame tänna jälle otsa üllesse ja lähme Rammo Reinule küllalisseks. Otsa Hindrek: No kaerdega same wist ruttem walmis, kui mu wiljaga, sest kaer on allam mees, kellega ni suurt tüllitsemist ette ei wöeta ; ta leppib ka alwema ma ja lahjema pölloga, kui mu willi. Rein: Ja siiski, armas Hindrek, on ka temmaga tähhelepannemist tarwis. Sa tead jo, kuida ennemuistne jut kulutab: kaer üttelnud:  „kui mind rukki assemele peaks külwatama,  siis panneksin ma warsi perremehhele nahkpüksid jalga." Kaero on ka mönda seltsi, agga meie maal ei prügita ennam kui kaks seltsi: „ma kaerad"  ja „Turgi kaerad," mis teil jo möllemad tutwad on. Mis selts neist keige parrem on, ei tea kegi töeste üttelda, sest nemmad andwad hea aastaga ja wäggerva pöllo peal möllemad rohkeste wälja. Meie ümber on ikka alles „ma-kaerad" essimesses numris; „Türgi kaerad", ehk kül nattuke jämmedama terraga, tahtwad warrasemat külli ja parremat maad, puddenewad ka ruttem, kui ma-kaerad. Silla Tönnis: Agga sedda peame keik ütlema, kaerdega on hõlbus walmis sada; pölle ta ni örn kuiwa egga märga kartma, kui mu willi. Rein: Tössi kül; ommeti mis parrem, on parrem. Kaera pöllo narriminne ei jä ka ilma nuhtlematta, kui pöld holetumast harritakse. Kaero tehhakse kas ühhe ehk kahhe künni järrele  nenda kui ma on. 388