Keisri ette tõstes, ja keik Keisri käsku omma rahwale  ärrantteldes. Päelva koorm ou teie salja kurus, ja paewa pallaw on teie pea walgeks aiand, agga Teie seisate siisgi wee! köwwaste, Jummala sõnna peale toetades, ja tunnistate nüüd süddame põhjast: ~Kes Jehowat ootwad, need sawad ue rammo, ja lähwad ütles tibadega kui kotkad, nenimad  jooksivad, ja ei tüddi mitte ärra, nemmad käiwad, ja ei wässi mitte ärra." (Jes. 40, 3!.) Sedda keik Teie pannete tänna tähhele, ja kidate omma Jummalat omma hingamisse päewal keige lemma heldusse näitmisse ning hea teggemisse parrast.  Agga ei kida mitte Teie üksi, meie keik kidame ühheS Teiega, kas Krunnides woi Tartus, kas Rias woi Peterburgis, kas Lätti- woi Maamehhed.  Ja kui meie keik Teie läbbi Jummala käest paljo head olleme sanud, siis tahhame Teile ka jälle head anda Jummala käest, sest omma wannemattele  head jälle tassuma, „se on hea ja armas Jummala ees." (l Tim. 5, 4.) Selget Jummala sõnus olleme ka meie Mamehhed, kas nüüd Teist öppetud karjaste suust woi Teist kirjotud katckiSmusse käest sanud, ja selget Jummala  sõnna anname Teile jälle. Auustud Piiskoppi  herra, armastud pübha kirja öppetaja, nenda ütleb Teile Teie ning meie Jummal, kelle sönnad keik Ja ning Amen on meie Issanda Jesusse Kristusse sees: „Se, kes õige on, peab haljandama  kui palmipu, ta peab kossuma kui seedripu Libanonis. Kes Jehowa koiasse on istutatud, need sawad meie Jummala õuede peal haljendama. Sures  wannusses peawad nemmad weel kossuma, nemmad peawad rammukad ja haljad ollema. Et nemmad kulutawad, et Jehowa õige on; temma on mo kaljo, ei olle ühtegi kõwwerust temma sees." (Taw. lau! 92, 13 —!6.) 1866 aastal neljandamal Kristusse tullemisse pühbal. Eestirahwa nimmel Dawid Otto Wirkhaus, Tarto kihhelkouna Wäegwerre külla koolmeister." Eestimees ei janud ka ilma wastusseta. „Olge terwe!" ütles piiskop, ennmn ta meie eestikeelt ei mõistnud; agga igga Eestiinnimenne teab, mis ja kui paljo nende kahhe sõnna sees kous seisab. Piddokingitustest wõime ka mõnda  nimmetada, nenda kui üks suur kullatud Album  ehk mälletusse ramat, kus üllema piiskoppikohto  präsidendi Baron Meyendorfi, keige rigi ewangeli  ussu õppetajate ja latti, eesti ja some sadikute  kujud sees seiswad, mis präsident isse piiskoppi  kätte andis; pühha kirja Doktori Diplom, mis vr Harnak Tarto surekvli polest tõi, kui ka üht jubelikirja, mis Tarto prohwesser vr. Bolk walmistcmud; Ria linna aukoddcmiko Diplom  :c. üks hõbbe peker, mis löhwi koggodus saatnud; üks Lättimees ommast taskust 100 rubl.; piibliseltsi pole st wägga kalliste köidetud pibel; mis agga Paljo ennam on 10,000 rubl. piiskop Ulmcmni nimmemällesiusseks, kelle intressidest Tarto studentidele, kes Zppetaja ammetit õppiwad, abbi antakse, mis läbbi Ulmanni nimmi ial ärra ei unnu, waid ka meie järreletullejatele kalliks ja armsaks jääb. Kaks õppetajat andsid nimmelud rahhasumma piiskoppi kätte. Kõik se rahha olli ni waggusi iggal pool kokko Pandud,  et piiskoppi hing sest enne ei teadnud,  kui jubelipäwal katte todi. Sedda surem olli piiskoppi rööm. Ka noor Armenia koggodus  kaugelt Shemahha linnast olli omma sadikut  läkkitanud. Kello 3 ollid terretamissed ja õnnesowimissed lõpnud ja lauldi wiimne salm üllemal nimmetud laulust. Parrast lõunat kello 5 koggosid kõik piddowõerad ja piiskoppi sobrad ja auustajad temmaga ühte sure hoteli ehk wõeräste maeasse kokko ja istusid lõunalauale, mis sõbrad ollid walmistcmud. Seal istusid wauna ausa piiskoppiga piddolaual mitmetsuggtt ja seisusse innimessed, ilma et neid wahhesemad õlleks lahhutand. Präsident Baron Meyendorff olli piddoperremees. Kõige essimest lauakonnet piddas grahw Siwers. Temma lugges esmalt ministri herra kirja ette, kus sees piiskoppi pikka aastasest truussest ja ausast tenistussest rägiti, mis selle röömsa sõnnumega loppis, et meie armolinne Keisri Herra omma ausa teenrile, senni kui ta ellab, 3000 rubl. palka jure pannud. Se panni kõik hõiskama. P ärra st tõusis Baron Meyendorff Messe ja kõik teised temmaga ja jõid hõikades Keisri Herra terwist ja mängeti  „lummal keisrit kaitse sa", ning se tulli kõiki! süddame Põhjast. Peale selle said weel mitmed terwissed jodud, mis meie ruum ei anna kõik üllesse panna. Wimaks kostis piiskop isse kõige kõnnede peale, usso- ja atlama truussest kõnneldes ning tõstis omma klasi kõige tru maeapiddajate  terwisseks, olgo kirriko ehk rigi ammetis. Nenda kõnneldes seisis ta kui armas issa laste seas, ja lapsed ei sa temma sõnno mitte änaunnustama.  Umbes 200 piddowõerast olnud kous ja kõik läinud ni hästi korda, et mitte üht wilto sõnna ep olle ette tulnud. Õ mustaga nüüd 4