ütlen minna: Malakohw on peast üsna nõdraks  janud, agga Prantsusse Malakohw, mitte se, mis Sewastopolis seisab. Agga ota, wadder, ma stlletan sulle nattuke. Wata,  kui suur Krimmi södda olli (sa mälletad jo, kui Prantsusse ja Inglaste söalaewad ka meie randas ümberhulkusid ja pissukesi laewasi  noppisid, nago sussid Küünla kuus kutsikaid),  siis otti Malakohwi kants Sewastopolis  se üllem assi, mis nelja kunninga wäed (Prantsus, Inglane, Türk ja Sardinia) ni pattama iggatsemissega katte püüdsid sada, agga meie kulus kindral Todleben (surmello) ei annud.  Paljo kullus päiwi, püssirohto ja innimesse  merd ärra, ennego üks Prantsusse kindral, kes omma söameeste ellust sugguge luggu ei piddand ta nimmi olli Pelissier sedda wimaks kätte sai. Sedda kindrali nimmetas Prantsusse keiser selle eest hertsog Malakohw, ja nenda olli Prantsustel nüüd ka üks Malakohw, agga mitte kiwwist ja kaljust, waid luust ja lihhast, mis igga püssikuul  wöis surmata, kui pihta juhtus. Agga  selle peale tehti 1856 rahho ja Prantsusse Malakohw jäi ellama, olli nüüd hertsogi nimme  al ning wallttstb Alshiriamaad, mis Ahwrika  randas jubba 32 aastat Praatsuste käe al seisab. Kuida nüüd uemad sönnumed sealt Parist tulnud, peab sesinnane hertsog Malakohw  peast nödder ollema. Ta terwis olnud jubba ammo waene ja mitto korda on ta üsna jamsi tempust teinud. Nenda on ta ühhel sure!  paradipäwal, kus telk wäggi pühhapäwa mundres wäljas seisis ja muntserdas, ommad kässud hobbuse seljast kommanderides annud, agga ennest! ökuub selgas ja unnimüts peas, mis muial ei kölba ollema, kui maggamisst  kambris. Sähhärdusi tempusi peab temma  nödra peaga weel paljo teggema. Keiser Napoleon on selle sure mehhega üsna kimpus.  No wadder, kas mul nüüd öigus ei olle, kui ma esmalt ütlesin, et Malakohw jamfib? Egiptusse küllalinne. Znnimessed, kes sahhärdusi asjo tundwad, köngutawad pead ja ütlewad: „Kui se au, mis Egiptusse wiitse-kunningale Parisis tehhakse, mitte liig ei olle, siis põlle öigustki." Wöib neil kül ka öigus olla, sest Said-Pasha põlle mitte kronikandja  kunningaS, maid agga Türgi Sultani  allune wiitse-kunningas, nago önnis würst Pashkewits Polamaal olli. Et tedda nüüd ni hästi Jtaliamaal, kui isseärranis weel Prantsussemaal just nenda kui kronitud kunningast  wastowöetakse ja üllespetakse, sepärrast  köngutawad mitto pead ning ei tea, mis nad sest 'asjast pearoad arwama; kuid sedda  teadwad keik, et kui Napoleon middagi teeb, siis ei te ta sedda mitte koggematta. Olgo nüüd, et sellega Türgi Sultanile tahhetakse  märko anda; olgo et se ehk Said- Pashale tännuks peab ollema, et ta Suessekanali  tö jures nöuuks ja abbiks olnud ja weel on; olgo et sellega Inglast nenda söbra põiest  sapso sisse tahhetakse torkida, sest et nemmad  ikka Suesse-kanali kaebmisse wasto seiswad;  olgo et no olgo, mis ta on, middagi ta ikka on; nenda paljo on tössi, et Said-Pasha Parisis nendesamma tubbade  sees ellab, kust Hollandi kunningas omma  prouaga waewalt eest wälja on läinud, ja et Napoleon temmale Töökana randa Liworno  linna alla üht Prantsusse söalaewa olli wastosaatnud. Minna ei hakka sellepärrast omma pead murdma, sinna, wadder, ka mitte. Lassi sured mehhed ommad küllalissed nenda wastowötta, kuida tahtwad ja jöudwad. Tulleb  meile meie wärilinne küllalinne, siis teme seddasamma. Jtalia wäimees on prints Napoleon, önsa keisri onno prints Hiromusse poeg. Temma  on ka Jtaliamale omma äiatati terretama läinud. Se agga on imme, et sured mehhed mitte ni waggusi omma küllakäimessi ei wöi ärratehha, nago meie sedda teme. Tulled sa minno jure, ehk minna sinno jure, ja aiame meie ka mitto ööd läbbi maggust jutto, siis ei kaguta mitte kanna selle järre! egga panne sedda kegi immeks. Agga nenda põlle mitte nende luggu. Waewalt on prints Napoleoni reisi nöu kuulda, siis pistwad jubba igga nurga  peal innimessed pead kokko, ja üks teab sedda, teine teist üttelda, mispärrast ta läinud.  Uhhed ütlewad: „Temmal on Neapoli 157