Saab weel mönni satterkue selga ja waksitud sapad jalga, siis ärra minne ennam jutto teggema,  ei mõista ennam sinno keelt. Kas se öige on? Kedda saks kord terretanud ja söbraks nimmetanud, se peab isseennast ka jubba saksaks ja lasseb omma ümber reie hakkata.  Kas se öige on? Kes nattuke ennam  öppinud, et jubba mönne saksa ammetl augo ärra täidab, se püab ennast omma suggu  rahwale ni wöeraks tehha, et issa egga emma ennam ei tunne. Kas se öige on? Nenda wöiksin weel paljo sähhärdusi muhkusi nimmetada. On siis immekspanna, kui mitto issa omma lapsi just sepärrast ei tahha kolitada  lasta, et nenda raisko lähwad? Sesuggune  sündmatta ja kölwato kergemeel saab siis ka üsna öigussega muust rahwast meie jures naerdud. Nemmad ei te mitte üllekohhut,  kui ütlewad: „Lammas ei häbbene mitte ommast sõnnikust egga teisest lambast, agga Eestlane häbbeneb ommast suggust ja suggulastest, ni pea kui tal saksa rided selgas on." Wata, sedda peame kuulma ja se on meile üsna parras! Kes meid kässib nisuggused hälbid olla? Sakslane kiitleb saksa ja Wennelane  wenne pölwe: miks Eestlane seddasamma  ei te? „lah, ütleb mönni, Eestlase pölli jä seisus on wägga alw ja waene." No hea kül, ma küssin, kas ta sel kombel ial parremaks lähhäb? Kas Sakste ja Wennelasts  ehk mu rahwa hulkas muid ei ella, kui üsna Baronid ja Krahwid? Käiwad muud rahwas allati sidis ja sammetis, ehk kündwad nende adrad ilma kündjatta? Sago Sakslane ehk Wennelane ni rikkaks ja sureks kui ta saab, egga ta sedda ial ei salga, et ta Sakslane  ehk Wennelane on. Agga on Eestlasest middagi muud sanud, kui pöllokündja, siis on tal issast ja emmast habbi. Ma küssin ueste: on se illus ehk öige? Eks se mitte kümme kord öigem ja ausam ei õlleks, kui igga Eestlane,  õlleks temma ka kindraliks ehk prohwessoriks  sanud, (nago sedda ka jubba olnud) omma suggu sellega auustaks, et awwalikkult tunnistaks: Eestlane wöib sekösammakö sada, mis igga mu inniminne, kui wahwa mees ja middagi on öppinud? Suggu ei teota ked- dagit itznimest, waid temma ommad teud ja ellokombed, kui need kölwatumad on. Keige selle asja polest peaks weel meie armas Eesti suggu teiseti ollema, kui ta on! Ehk kui meie linnadest ja mõisa paigust male külladesse lähhäme, kas sealt siis paljo sündlikko, ühhemelelist Eeötirahwa ello leiame? Kas suggu hoiab suggu pole ? Kas wend teeb wennale head ja airab tedda sepärrast, et ta temma sarnane Eesti wend on?  Parrago!  Teine ei sowi teisele head egga aita  tedda. Seal on kaetsemist ja tülli, kiskumist  ja purrelemist järgest kuulda ja nähha ja saggedaste kissuks mönne mu innimesse heaks meleks teine Eestlane teise silmad peast wälja! Teisi innimessi auustada, nende wasto lahked ja möistlikkud olla, se on igga harritud  innimesse ning ka meie kohhus; agga sellepärrast ei pea meie mitte nende sülge lakkuma  ja omma suggu rahwa kukkil tallama; se põlle kellegi allandus egga sönnakuulminne, waid kölbmatta koerameel. Meie põlgame isseennast  ja omma suggu, sepärrast tewad sedda  ka teised. Hiljuti ütles weel üks: „Kui ristiinnimessi, pean ma Eestlasi armastama  , agga kui rahwas, ei olle nemmad kellegi armastusse waärt; sest nemmad ei armasta  jo isse ühteteist, waid purrelewad allati,  nago koerad!" No kas se walle on? Kas tahhate, ma ragin teile ühhe pissukese jutto? Kaks Ärabiameest ollid teine teisega werriwaenlased. Teine õlleks teist lemelussika  sisse ärraupputanud, ja se olli inneto kül. Mönne aia pärrast sattus teine neist Türgi wangi. Ni pea kui ta waenlane sedda kulis, ütles temma: „Se ei lähha korda! Nüüd olgo keik waen unnustud, ma pean omma waenlast aitama, sest ta on Arabiamees, nago minnage." Ta wöttis ommad mehhed kasa, laks ja kiskus omma waenlast Türklase käest ärra, kus isse hawatud sai ja pea õlleks surma  sanud. Kui möllemad peäsnud ollid ja ommal maal, ütles ta omma waenlase wasto: „Nüüd kattan minna poleks tunniks ommad silmad kinni, senni kaua pöggene sinna ni kaugele,  kui ial wöid; sest meie olleme Vaenlased, kui kaua kokko jäme, wöib mo wihha põlle- 50