temma weel ellawalt wälja tulleb, ei uskunud pea kegi ennam, kui wanna Piirson. Palwed tousid taewa pole, innimeste süddamed tuksusid  üsna körwa kuuldes ja keikide silmad wahtisid julge ojuja järrele, kedda laened nago laastokildo ühesse ja alla wiskasid. Kes tormist merd omma silmaga ep olle näinud, se ei wöi mitte möttelda, kui kange wäggi temmal on.. Ilma asjata ei olle mitte se wanna sönna tõusnud: Kes ei mõista palwed  tehha, sedda wige merre peale." Tormise merre peal wõib uhke innimesse laps omma tuggewust ja surust selgest tundma õppida ning omma silmaga nähhä, kui Lühhine ta on, ehk kül kuiwal maal muido käed pusas kannab  ja teistele käsko annab. Kuida ööldud, Bussard tantsis nago laastokild laenete peal. Kord olli nago toa harja peal üllewel, teine kord kaddus kui merre põhja keikide silmist. „Se mees on läinud!" õhkasid mitto. ..Olge wait! Bussard on meie linna keige parrem ojuja ütles wanna Piirson. Zummal on temmale julgust ja jöudo annud ja saab tedda wist hoidma ja awwitama." Igga kord, kui ta üllewel laene harja peal olli, aeas ta kässi laiali, et laewamehhed piddid  temma tullemist näggema ja mitte meelt ärra heitma, mis neile ka sureks troostiks olli. Mis Bussard teggi, ei õlleks ka üks nõrgem  mitte piddand katsuma. Agga temma olli täis tuggew mees, mõistis ojuda nago ülge, olli omma elloaea merre peal olnud, peale selle olli tal lotus lummala peale ja armastus omma liggimisse wasto süddames, se mees wöis middagi julgeda. Zubba olli ta laewale kaunis liggi sanud. Laewamehhed  näggid tedda selgeste ja lootsid jubba köie otsast kinni sawad - seal tulli hirmus suur laene ja wiskas tedda nago kuiwa lehti, kaugele wägga kaugele taggasi, künni kaldasse, kust ta praego olli sisse hüppanud. Agga oh hädda! ka laew olli selle aea sees kiwwiringa otsa kinni läinud! Rahwa kissa: Bussard olla merresse hüppanud,  häddalessi awwitama, olli ta naest ja lapsi ka toast wälja aeanud kaldasse, kus nad tedda ristis kättega tagga karjusid. Et ta nüüd jälle kaldas olli, pattusid nemmad  Jummala keli, mitte ennam merresse minna egga Jummalat kiusata, sest ta wöida jo nüüd silmaga nähha, et se mitte taewa Zssa tahtminne olla. Ka muud innimessed pattusid  tedda, mitte ennam katsuda, sest taewas ja ma wöida nüüd nähha, et temma olla teinud, mis ial innimenne wöib. „OH innimessed kostis temma teie ep olle isse ial nisugguses hädvas olnud, egga  tea, mis waese laewamehhe südda nenda surma suus ütleb!" ja kargas jälle merresse. Ei sanud ta weel kaugele, kui laened tedda teist korda taggasi wiskasid. Nüüd tullid innimessed hulgani ta ümber ja pallusid isseennese ja naese, laste peale möttelda. „Eks teie ei kule häddaliste kissendamist ja appihüüdmist laewa pealt? ütles Bussard,  lükkas keik taggasi ja tungis kolmat korda merresse. Tõeste näitas, kui ei salliks Zummal temma  abbi, sest jälle wiskas laene tedda taggasi.  - Wiis korda katsus temma nelli korda wissati tedda taggasi, agga wies kord läks õnneks! Ta sai laewa jure, agga seal lõid laened tedda ni waljuste wasto laewa, et uimaseks jäi ja laewamehhed kartsid tedda alla wauwab. Üks madrus laewa pealt hüppas sisse temmale appi. Agga imme! Bussardil polnud wigga middagi, waid madrus  isse jäi uimaseks ja piddi wauma. Rutto hakkas Bussard temmast kinni ja ojus Lemmaga  mäele. Se olli peastetud! „Murretsege temma eest!" hüdis temma ja kargas silmapilk jälle sisse. Naene ja lapsed kissendasid! Ta jõud piddi jo sel wisil pea lõppema  ning ta põhja wauma, mis siis tehha! Walle! Üllewel walwasid Issa silmad temma  ülle, ta olli Lemma tenistusses, sest ei piddanud  Lemmal juukse karwa langema. ..Zummal on mo abbimees!" ütles temma ja ojus jälle taggasi. Weel ollid 6 hinge laewa peal ja laened wöisid igga silmapilk laewa lõhkuda ja neid merre põhja matta. Agga 6 hinge kuida piddi ta neid keiki peastma? Temma nõu olli siiski walmis. Ta olli kui 306