kasso, kui lapsed pääw päwa körwas kolis käiwad, sea! sawad nemmad keige pahhanduse eest hoitud ja iggapiddi harritud; sest õlleks siis ka wägga sowida, et wannemad omma lapsi mitte Nsso, waid armastusse parrast koli sabaks.  Mönnes kihhelkondas, Jummal tännatud,  on jubba laste wannemad tännoga sedda wastowötnud, mis neile koli asjus sowitud  ja nad sedda jubba ka hakkanud ärratundma,  et kolid on Jummala kallis roht-aed, kus koolmeister kui kärner, neid nori Jummala  rigi taimekessi kossutab ja kaswatab, et neist eddespiddi ühhed head wilja puud sawad, mis agga aina head wilja kandwad ja wannematel ommast lastest rööm saaks ollema. Kui se assi 11) aastat nenda eddasi lähhäks, siis peaks se kasso ka keikidel nähha ollema. Kas woime ehk jubba iggast kohhast sedda könnelda, et asjad parremaks läinud? Ei ma ussu mitte, sest sedda tunnistawad weel mitmed pahhad asjad, kedda meie siin ei tahha nimmetada, et nad kül wägga ommased  õlleks. Se panneb meid wägga mõtlema,  kui näme, kui wägga pudulissed meie armsa rahwa kristlikud ello wisid on, ja et nende ello waim, kellest ommetige nende eddespiddine  ön ja õnnistus peab wälja tullema, nago mailma ahhelates kinni õlleks. Mis wigga se peaks ollema, et need ewangeliumi jutlussed, mis nüüd Jummal tännatud ommetige  iggas kirrikus sawad petud, nendasammoti  ka need wägga kasso saatwad missioni tunnid, mis koli maeades petakse, ehk kokkotullemissed  kirriko wöörmündrite jures, kus kassuliko ramatuid saab ette loetud sest mitmes kihhelkondas on armsad öppetajad ennestele  sesuggused ramato koggud murretsenud, kust rahwale wälja antakse neid luggeda ni pissut rahwa ellowisisid jöudwad parrandada?  Selle küssimisse peale on jubba mitmesuggused  wastused antud, agga nad ei lähhä märki, waid lassewad möda. Minno arwates  õlleks se keige õigem ja selgem wastus se: keik se suur wigga tulleb sest, et parrako Jummal, kõrtsid pühhapäiwil ja sure pühhil lahti on. Se on se suur mädda haaw, kust keik need pahhad haigused wälja tullewad ja kelle wasto meie Jummala, rahwa ja isseenneste  süddame tunnistusse pärrast abbi pallume.  Kui wägga waewab se ühhe hinge karjatse süddant ja ta hing on wägga kurb, kui ta teab omma ksggodusse hinged nago waesed tallekessed ühhe süggawa rabba augo sees rübbelewad, agga ta ei pease liggi, et neid sealt wätja kiskuda; tedda tõrjutakse tulliste  nooltega taggasi, lobitakse kiwwa ta peale ja need waesed peawad hallastamatta senna ärrauppuma. Seal on se hallikas, kust ennamiste need pattud, mis 5., 6. ja 7. kässo wasto tehhakse, wälja tullewad; seal sünniwad  wihhad ja waenud rahwa keskes; sealt tullewad, et abbiello rahwas, kes enne õnnelikult  ellasid, teine teist wihkawad ja otse hammastega  kissuwad; sealt tullewad need weewood,  mis sedda kallist Jummala sönna semet  ärra wiwad ja pärrast ohhakad assemele kaswawad; seal saab rahwas ihho, hinge ja waimo polest pödduraks, et aeg aealt ärraködduwad  ja nago taimekessed närtsiwad. Need on need wiljad, mis kõrtsid kandwad, kui nad pühhapäiwil ja surel pühhil lahti on. Kui suur kahjo õige ühhest kõrtsist tulleb, sedda woiwad agga kirriko öppetajad üksi ärra tunda, sest nemmad kandwad omma koggodusse  hinged omma süddame peal ja sepärrast  on se ka meie kohhus, wägga süddamest ja allandlikult palluda, et aulikkud mõisa wannemad,  kes jubba ni saggedaste, seal kus hädda  neid appi kutsub, mõnda ohwert winud, ka ses asjas, õige Jummala pühha palle ees omma süddame tunnistusse järrele, sedda ärraarwama,  kuida ja mil kombel sedda hirmus  kahjo teggewat többe parrandada. Mönned mõisa wannemad on sellepolest ka jubba paljo teinud, kedda meie teistele nago eelmärgiks woime panna, nenda kui Hiomaal, kus ühhes kihhelkondas, ses asjas wägga römoliko  wilja leida on. Ka tunnen ma üht kallist prouat, kes ühtlasse kirriko üllem, (Patronin)  kirriko kõrtsist koli maea laskis tehha, kellest üks wägga ütlematta suur kasso senna liggi lähheda küllale ja üksiko perredele on tulnud. Need kes enne allati kõrtsi pengi peal istusid, on nüüd koddo, ajawad om- 138