mees! Ellatand Hiinlane, wist isse üks suur ellokas,  mis seft wöib arwata, kuida ta weidral wisil omma kassa põlwede peal hoiab, sõrmed kensakaste allaspiddi sirgeks paiuutud, nago suurt suggo Hiinlastel  ikka se niis olla, isse kuind ja kollane, silmad tuhmid ja ilma elluta, näo peal mingisugaust  likumist egga muud tähhendust, kuid kiwwi tahke torredns. Ükski assi tee peal ei ärrata lemma  tähhelepanuemist, istub kui wahhast kuju. Nähhä, et ilma möeduta ello ja opium ka selle mehhe sees kõik ellawat tundmist ja ihho rammo enueaego ärra on tapnud, kuid paljad warremed janud "seisma, kus neel torredns, nago ö-kul, üksi pessitamas on. Langeb kord, siis on ka se otsas. Siin jälle on wist üks Hina trahter: hulk mehhi istuwäd toas laudade tagga, jowad teed ja ladinad pipa> maggusaste omma kiunumise sarnast jutto senna kõrwo seades. Weidrad on ka Hina uaes- Lerahwas. omma jalgadega: mönnel nago wäiksed sea sövad pöidads asseme! Al, misga ei sa õigelt käidudki, ja se on nende teada uhkus! Mibda penemat  suggo innimene, sedda pissemaks ja inuetumemaks  on ta jallad jubba lapsest sadik ärramuljutud,  nõnda et mönni peab ello aeg kätte alt tall litti  d, ehk palankini sees kandud sama. Egga nisuggune  naene kül mehhe jurest ärra ei lippa. Juuksed  on neil ka wägga kentsakaste ülleskammitnd, hulk uhkeid nöelo sisse torgitud: Lulleb arwata, et meie preilid wist on neilt moed wötnud. Ulitsa nurkade  peal seiswad katkend kullid (asjade kandjad) mõuned ka üsna paljad, kuid lühhikesed püksid niuete ümber, mis reisagi ei katta; patsid neil kerutud  ümber palja pea, pambu sest kaelpuud peus ja otawad pikkisilmi palkajaid. Hüab mönni ..kulli!'» kümme tükki ühhe assemel.  Üks ehk kaks sawad siis koorma kaela, mis nad se! kombel kannawad, nago meie maal kaelkogudega  wet tuakse, ja lähwad sörkides hi! ha! eddast, teised jäwad nukra melega takka jarrele wahtima. Ennäh, seal politseitener tabbas ühhe mehhikese patsist kinni ja weab teist kohto ette. Ei tea, mis süüd ta teggi? Küllab ehk sõrmed putusid koggemata wöera omma külge. Kerjajate pudust siin ka ei olle: nored ja wannad sirrutawad kässa pälludes: „tsäu - tsäu!" - mis sõnust tähhendab.  Mõuni Hiinlane wiib ennesele peus tük üsna mustaks läinud sissikonda ehk muud selle sarnast jälki asja roaks; teine aeab turro peal istudes  kahhe pilpaga pissukese nappa seest rist suhho, teise nappakese seest kastet senna kõrwa lissades, kus' nago linno rohhi näikse juurte tükkid, wahhel tillukesed kalla lomukesed, mis põlle ühte tolligi pilkad,  ehk, kes teab? mis rasukesed weel hulkas ollewad,  nago ma korra jubba ollen üttelnud, kui Singapuris!  kirjutasin; teine jälle mälletseb suus siin sammas ostetuid kliistri sarnatseid maius koka, kellest  ma jubba siinsammas korra nimmetasin. isse ivahhib teiste otsa, nago tahhaks ütLelda: «kas naäte, mis ma söön?" Sedda wärki pillist juhtub  siin saggedaste silma ette. Siin on ka opiumi pölletamise pood, agga minna ei juhtund mitte näggema,  kuidas sedda kihwti prugitakse. Üks minno seltsimees rakis: ta olla laind korra nisugguse podi ja pallunud perremeest sedda kohta näidata kus opium saab pölletud. Perremees näitand sõrmega ühhe ukie peale, ja ta läinud ühhe meikse pimmeda urtsiko sisse, kus raggoSki Peal pikkali maas üks pool allasti Hiinlane olnud sniuded agga kaetud, nago waesemad töteggiad wäbhetigi sojal aeal siin ikka kaimad) egga siis nisuggüsel furemad ehted  ei wöigi olla kus ta lad ind ja Lömband sure ablusega jubba meile tutwal wisil pipo, agga lasknud  meel igga laengile tilka opiumi pissukesest klasikesest  peale. Nõnda jänudgi ta senna meddelema. Parrast hakka ta opiumi pölletaja jamsima ja maggusaid  näggemist naggema, ning w imaks langeda raske ja rahhotuma unne sisse, kellest üllesärkades tunda peas ja kõiges kehhas üht suurt, waemajat raskust, ja südda himmuStada ueste pettist kihwti maitsta. -- Palankinisi, nago Hong-Kongis olli, siin ulitsate peal worimceSte assemel põlle sada: kes jõuab peab iöseennese tarwis. Hina hantwarkide  pudust siin ka ei õlle, agga nikkerdajaid juhtub arwa naggema, needki nikkerdasid üksi puust asjo, ja tö olli hopis jämmedam Hong-Kongi nikkeldatud asjade körwas. Penikesi nilkerdud asjo on kül ka podides leida, agga need on muialt kodud  ja samad siin hopis kallima hinna eest müdud. «Nüüd pallun luggejat minu oga Hina tealreSse tulla, kui ta raatsib üks Dollar selle eest wäljaauda, se on 1 rubl. kopp. Selle eest pulub tal mõnda üdist ni hästi silma, kui subho. Eösiteks pistetakse peusse üks ahmis, ehk trükkitud leht, kus peal Hinakele kõik mango tükkid nimmetud, agga mis meie kül sest arro same. Lähme parreni sisse ja matame omma silmaga, kuida luggu lähbab. Kentsak kiil: se on jo teater ja trahter ühhe korraga!  Hiinlased istnwad laudade tagga, te-tassid ees! uks joob, üks pölletab pipo, mönni mäletseb suud, kes teab mis narrides, naerwad iSsekeskes ja aeawad tassahiljokeste jutto. Poisid jookswad ühhe jurest teise jure tuld pibo peale andma, korjawad tühje tas sa ja towad täid assemele. Meid pakutakse  ka laua tahha istuda ja antakse teed jua ni paljo kui südda kutsub. Wahhel sekka tuakse kõrbitse  seemneid ja meel muud eht Hina maiust, kellest meie kül ei holi, agga lass' tua peale mis eest siis terme Dollar õlleme malja maksnud. Te lehhed  on otse kohhe tassi sisse pandud, ja et nad mitte suhhu ei tulleks, peame laskma weddelat tassi tekle are mabhelt suhho nörjuda. Hiinlased isse jowad  ilma suhkruta, agga nää, meile todi suhkro lima körwa, portselanist lussikad ka lähhäb korda.  Siin ei olle ka omma modo ehhitud Hina 210