Perno Postimees ehk Näddalileht tSSS Seitsmes kesknäddal 16. Oktobril.^ aasta. Ses lehhes seisab: Sönnumed Krimmi Eestlastest. Ommaltmaalt: Altari pilt. Pöllosaak ja sõditud. Ämmanaeste kool. Hea tahtminne issamaad tenida. Pola mässamissest ja praegusest ellust. Wöeralt maalt-. Dani tülli. Rahwas tunneb, kes tahwa pole hoiab. Nilusse jöggi. Jutto jätkud: Kaks ühhesuggust. Hõlbus kulutus. Tüttarlapsed ja plomimarjad. Wanna aegne nuhtlus. Peio ja neio. Sönnumed Krimmi Eestlastest. Kui innimenne mailma asjo hakkab järrelemötlema,  siis (ullewad temmal mönnesuggused mõtted, agga ennam kurwad kui' rõõmsad. Pahha asjo on weel paljo mailmas: paljo üllekohhut ja eksitust, paljo rummalust ja söggedust,  kiuso ja kaddedust, agga wägga wähhe üht meelt ja armastust. Ükski assi agga ei te innimesse süddant nenda wallutama, kui rummala kius, mis wasto targema keeldo ja maenitsust wäggise omma õnnetusse sisse jookseb.  Seal röhhuwad melepahhandus ja melehalledus  ühhelhobil süddant. Omma armsa Eestirahwa peale mötteldes, on mul saggedaste sesamma luggu käes olnud.  Kes õlleks pari kümne aasta eest taggasi  ial uskunud, et üks Eestlane muul wisil omma Zummalat wöiks tenida, kui sel wisil, mis ta omma wannemate wannemate käest pärrinud  puhta Jummala sõnna walgussel? Kes õlleks kümne aasta eest taggasi ial möttelnud,  et üks Eestlane muial paikus wöib ellada, kui seal, kus temma wannemate wan- nemad on sündinud ja surnud? Agga mo armsad wennad, mis olleme meie nende wiimse 20 ja 10 aasta sees keik kuulda ja nahha sanud! Oh kui kaugele on ni mitto Eestiwenda  hinge ja ihho p olest meitest ärraläinud!  Kas nad parremat Leidnud, ehk kas nende lotussed taidetud sanud? Parrako! kui luggu nenda õlleks, siis peaksime jo rõõmsad ollema ja tännama; agga kahjo, et luggu nenda ei olle. Waene rahwas on iggapiddi ja iggal pool kahjo sanud, ja kahjo, kellest Zummal üksi teab, kas se ellades weel parrandud  saab. Kegi õige innimenne ei ütle kül ..parras! parras!" agga südda wallutab ommeti sees: eks nad wöinud illuste kokko jada! Ärgo tulgo nüüd jälle mönned mitte mulle wastopunnima ja ettewiskama, ööldss, et meie Eesti issama hinge egga ihho toido polest mitte allati pima egga met ep olle jooksnud,  ehk mis mönned teinud, sedda olla nemmad  tullise hädda parrast teinud. Armad sõbrad, ma arwan ennast ka nattuke teadwad, kui paljo meie armas issama wanna mitme saea aastase harrituma lou parrast ohhakaid