Perno Postimees ehk Näddalileht M R 7 t»v7 Ükstsistkiimnes sPernus, kesknäddal 26. Aprillil.^ aasta. Ses lekhes seisab. Hundi kobas Superis järwe äres 111. Ommalt maalt: Pernust: Mõnda. Margustest. Riast: Jeä mNnemissest. Warras leitud. Tallinnamaalt: Kolidest. Peterburgist: Keiserlik kirri. Kolera többest.  Õnnetus raudtede peal. Wjätkast: Mõnnesuggused önnetussed. Wöeralt maalt: Ringwataminne Luksemburgi  ja Prantsusse tullist karrast Austria ja Jtaliama asjust. Mõnnesuggused sönnumed. Hamba wallo ja arstiminne. Hundi kobas Superio-järwe äres. 111. ..Surmasaatja" (Winters, kelle riiw-püssist lastud kuul tossist surma töi, sest et ta ial möda ei lasknud, sai Ojib-was Indianidest selle nimmega nimmetud.) Surmasaatja körw ei unnusta neid sönno ial, mis ta kuleb, egga ta silm sedda jögge, kaljut ehk mägge, mis ta kord näinud." ..Agga se kobas, Walgekuusk?" „Mo walge wend wadako nattuke ümber." „lah, seal ta on, nüüd tunnen ma sedda kohta kül", ja nenda te pealt körwa minnes, ronnis ta kaunis kõrge kaljo mäe otsa pakso rohto ja ragusi körwale lükkates, näitas ta Jndianile üht maddalat ja kitsast kopa auko. Üht silmapilke prukisid järrelwatamisseks, kas kobas ehk mast metsalomade ellokorteriks sanud; agga kui sedda selle polest puhta leidsid  ollewad, ronnisid möllemad sisse, matsid ukse rohho ja ragudega hästi kinni, wötsid hommikust üllejänud roast nattuke kinnitust, HMid palja kopa pormandale mahha jä uinusid  ks pea maggama. Ollid nad nüüd keige hädda ja ahhastusse eest marjul? Parrako! Peaaego selsammal tunnil, kui hommiko tullema hakkasid, ollid Jndianid wässimatta, kui werrejannulissed hundid nende kannul ja otasid agga parrajat aega neid wangi wötta. Maggage peale waprad wennad, ni kaua kui tahhate, agga pea tulleb üks ärkaminne hirmsa hädda, werrewallamisse  ja surmaga ühhendud. Maggage,  sest teie ei tea uinumas rahhus, kui pea se kel saab löma, mis teile teie õnnetumat ja hirmust otsa saab kulutama! Kesk-ö olli mödas, kui üks must koggo tassa nago maddo kopa pole ronnis ja augo katjat rohto ja ragusi körwale surrus. Tähtede  kumma, mis kü! wähhä kopasse paistis, andis siiski ni paljo walgust, et nähha wois, et seal kaks maggajat sees rahhus maggasid. Silmapilk kollas tassa hüüdminne, nago mönne pool unnise ö-linno heal ja keik olli jälle mait. Warsi tõusis teine ja weel paljo