Kui nüüd aurowanker tund aega olli huganud  ja omma 50 wersta eddasi lennanud, ning Zlwes omma kahjo jubba poolteed unnustanud,  wlli tal prukosti himmo peale. Keelt nilbates wöttis ta omma reisi kotti, kus üht praetud tedre, mis perre-emmanda murre läbbi temmale walmistud, teadis sees ollewad; agga suur olli ta mele pahhandus, kui ta praetud tedre ja sea-lihha assemel musta pesso sealt seest leidis, se tulli temma ülle kaela minnemissest,  kus ta koggematta pessokotti sömakotti  assemele olli kasa wötnud. Hirmus olli se mõtte ta melest, kui nüüd keik need maggusad  su-täied, mis järrele ta iggemed kihhelessid,  pesso assemele pesso naese katte sawad sadetud. ..Se tulleb sest, kui middagi üllekaela saab tehtud," nurrises Zlwes isseennese wasto ja wöttis nüüd sedda kindlat nõu, eddespiddi keik asjad aegsaste ja tassaste tallitada. Et omma pahhameelt jahhutada, istus ta ühhe wankre nurga sisse kus ta, kui ka mitte keskhommikust  süa, siis ommetige nattuke keskhommikust  maggada tahtis. Wissist ollid ta silmad  selle warra üllestöusmisse parrast raskeste  kinni waonud, ja kui ükskord olli ulles ärkanud, ennast ühhe tundmatta tee peal leidis  ollewad; kohhe küssis ta ühhe wankrest läbbi minneja teenre käest: kas meie pea Berlini  linna same? Mis Berlini? Seal olleksite jubba tunni aea eest meie wankrest piddand wälja teise raudtee peale minnema, mis Berlini  lähhäb; nüüd same pea Magdeburgi linna. Jlwesse nalli olli nüüd otsas, nenda kuida ta isse üttelnud: ..Tõeste algmissest sadik põlle Magdeburgi linnas nipaljo kirrutud ja wannutud  sanud, kui tänna"; agga mis se aitas, ta piddi ommetige jälle ue makso ja aeawitega teist raudteed möda ümber sõitma, ning jõudis  sel wisil lõuna assemel, öhto hilja Berlini  linna. Rõõmsa süddamega heitis ta nüüd ommas korteris wodi peate mahha; sest mis ollid keik need köwwerussed ja pissukessed eksitussed selle sure asja wasto mis ta silm Home lotis nähha sawad? Kartuöse parrast, et hommiko mitte hiljaks  ei jäeks, ning sel wisil õiget kohta, kus seistes keik nähha woiks, kautaks, ei tulnud tal unni silmi. Ni pea kui koido pire paistma hakkas,  olli ka meie Zlwes walmis mundris senna  ulitsale minnemas, kus sedda au sissesöitmist  odati; agga seal ei maksnud warra tulleminne  ennam middagi, keik kohhad, nenda kui: aknad ja kattused, kus agga ial üks innimenne  omma jallaga wois püsti seista, ollid  innimessi täis; ilma isseennese tahtmatta ja teadmatta tahtis ta nende laste järrele, kes pude otsa ollid läinud, ronnida, kus üks politsei soldat ta sabbasse kinni kargas ja nende  sönnadega taggasi tõmbas: se lubba on üksi lastel. Nüüd olli meie Jlwesse südda nago nidiga kaelas, ta ei teadnud ei eddasi egga taggasi; nenda möttete sees seistes, löi tale üks käega selja takka ölla peale kössides: kas ta mitte ei tahha üht akkent, seal ülle ulitsa maeas ühhe pissukesse hinna, palja 5 rubla eest ürida?  Jlwes õnnega koos, sest ta teadis seitungide  läbbi, et jubba monne ku aea eest, seal aknid selle päwa tarbeks kalli hinna eest üriti, ja läks kohhe liggi. Tee pea! ütles se mees, et ta üks rubla peab ette maksma, se olla temma j alla waew, sel wisil jäda temmal pärrast  weel nelli rubla maea perremehhele maksa,  mis Jlwes ka hea melega ta kätte andis, ning rõõmsas lotusses selle näidatud maeasse trep treppi järrele künni kolmandama korra peale läks; siin jäi ta juht ühhe ukse peale kopputades seisma; uks tehti silma pilk lahti ja se juht ütles selle lahti t< ggijale, kes üks lahke näoga meesterahwas näitas ollewad, siin on üks herra, kes üht akkent 5 rubla eest himmustab  ürida ja läks isse omma teed. Se mees pällus Zlwest sisse astuda; kahhest,  kolmest toast läbbi minnes tullid nad ühte pissukesse kambri, kus ta sedda akkent näitas mis Jlwes olli ürinud. „Ägga sa kallis  aeg, se akken seisab jo howi pool külges, mis ma sellega teen?" karjus Jlwes. „Egga teie siis ommeti 5 rubla eest ulitsa pole woi akkent himmustada," wastas se auus mees; ..agga nattuke woib ka siin nähha, sest seal al toas ellab üks kingissep, kes ka linna 226