meistrite palk peab suremaks tõstetud sama, muido tulleb paks pimmedus keige Prejsima peale» Rüüd olla weel aeg, kus selle pahhale tvmb surma kehha ja rahwa öppetus omma modi eddasi minna. Naesterahwa kolitamissest  ei arwa temma meesterahwale middagit kasso tullewad; sepärrast alla se wägga häddaste  tarwis, et laste öppetus tubli koolmeistrite  holeks jäeb, et siis tarkusse walgus suremaks,  agga mitte wähhemaks lähhäb. Üht tublit koolmeistert ammeti peale sada, on agga Ükspäinis siis wöimalik, kui koolmeistrite palk ni suur on, et murreta ellada woiwad. Koolmeistrite  palgade nurrisemissed põlle wist ükst P reisima al, waid sedda wöime paljo lähhemal leida, kus ka koolmeistrite palk ennam paljas nimmi on, kui et sedda palgaks nimmetada sünnib. Watame praego omma koolmeistre kohhad läbbi, siis leiame sedda kül warsi, et paljas nälja kannikas kätte jaggatud ja ööldud:  säh! sö nüüd ja te tubliste tööd: agga selle peale ei wata kegi, kas kannikas ni suur on, et igga pääw koht täis on. Selle polost  peaks ka meie jures assi paljo parremaks minnema, kui meie kolid rohkem wilja peawad  kandma. Ühhe koolmeistre waewa petakse  weel liig wäikesseks ja kes issi koolmeister  põlle olnud, se ei tunne temma waewa ja separrast rägitakse ka saggedaste üllemeelsid juttusid nende kohta ja petakse neid paljaks armo-leiwa sõjaks; kes ommetige keige üllemad ühhes koggokonnas peaksid ollema, sest et nemmad  koggokonna waimo pöldo harriwad ja möistliko rahwast koggokonda kaswatawäd. Peaksid ka meie koli üllemad nenda teggema, kui Preissi minister teeb, siis woiks keik parrem  korda minna. Austriamaalt. Kas Böhmi ma asjad sest fadik parremaks läinud, kui nende mawal- Wsja wm kubberner lahti janud? Wötta nappust!  mitte suggugi. Sealt kirjutakse: .Meie ümberkaudse ma ja rahwa ello lähhäb igga päwaga waesemaks; julgeste ei tohhi kegi paljo ennam omma teed käia ja asjo tallitada; sest et ülle kätte läinud rahwas paljo pahha teeb ja ehk kül söamehhed öseti möda maad käiwad ja täielike rahho püüdwad hoida, sünnib seal ommetige paljo pahha. Kahhe näddala aea sees on seal kolm röwimist ette tulnud, kellest  MMase möda läinud laupäwal sündinud, kus üks tallopoeg te peal puhtaks risutud» Ta olla Leitmeritse labalt koeo pole minnemaö olnud, te peal tulnud seitse röwelt wasto, wötnud wäggiwaltselt esmalt keik arra, mis tal wankre peal olnud ja parrast ka 108 wlorini rahha taskust, ning saatnud tedda nenda puhtaks risutud koeo minnema. Kuida kuulda, on sest sadik rohkem söamehhi tede peale lakkitud, kelmist' kinni püüdma." Jtaliamaalt. Sealt kaevatakse wanna pühha issa ülle, mis tal praego ni wägga suurt wallo kehha» Peale selle, kui wanna räppastand ahhelad, misga Austria paawsti rigi kulges kinni olli, on katki läinud, ei woinud  Room tuggewamad ja wallusamat hopi sada, kui nüüd Spania massamisse läbbi; sest nüüd kukkub üks ma teise järrele Roma küljest ennam ja ennam lahti, wannad kindlad  mürid löwad praod sisse ja on wägga karta, et mahha langewad. Endist paawsti pöialt, mis katoligi usso allamaid ni wägga piggistas, on nad nüüd enneste pealt ärralükkanud  ja tahtwad ka kord pri pärrast uut ja wärsket luhwti sisse hingata ja ommale iggapiddi priust murretseda, olgo öppetuse ja koli ehk muis asjus. Tärmini peti neid tuggewaste  pimmedusse ahhetas kinni, pühha kirja ei tohtinud kegi luggeda, olli agga surema  suggo rahwal üksi lubba; allamal suggul  polnud sedda tarwis. Senna olli ennam kui pimmedust tarwis, sedda mitte ärra nähha, et mailm nenda kaua ennam seista ei woinud  ja ükski assi wanna pakso pimmedust katoligi  usso made ülle hoida, nenda, et nemmad  sedda põlleks ärra näinud, kui wägga häddast sedda tarwis, paawsti keppi alt lahti kiskuda ja pri tahtmisses walgust otsida; sest kes päwa aeal käib, ei töuka omma jalga kiwM wasto.. Wanna paawsti toed temma aujärje ümbert tõmmatakse üks teise järrele mahha, sest kui kaua tahhab Napoleon üksi sedda weel kohhe hoida? Olgo hilja ehk warra, on langemine warraks. Kui siis ka otse ükski ilmlik wallitsus paawsti rigile otsa ei lähhä teggema, siiski wöib öölda, kestab ta wallitsus,  künni wanna paawst Pius IX. ellab; 348