Osel, kui nende pinajad prassisid ehk maggasid,  tullid nemmad metsades ja maggedes kokko ja piddasid kurja nöu, kui ial wöimalik,  wimast walget innimest Domingo sare pealt kautada. Hirmsaid sönno ja wandumesst  olli seal kuulda, ja werrejänno hiilgas nende silmist wälja. Mdda ennam nüüd orjapiddajad  nende jälge peale said ehk arwasid  sanud ollewad, sedda ennam köllisesid ahhelad,  lendas piits ja jooksis werri ja nenda tungisid isseennast sedda ruttem auko. Jummal  hoidko! Agga nüüd hakkab meie Eüstakius meile ennam silma paistma. Ka temma piddi ehk kül wasto tahtmist saggedaste ösel teistega kous ollema; agga temmal olli teine meel; peale sedda, temma ep olnud jo ial orjapiitsa maitsnud egga temma perremehhe  teised orjad ka mitte paljo. Temma  luggu ep olnud mitte nago teistel, kes kättemaksmist kissendasid. Ta katsus kül omma  muste wendi waigistada ja panni neile ette, et Jummal nende kurja nöu pole ennast ei sa tunnistama; agga keik temma sönnad laksid tule kätte; tahtis ta isse omma pead hoida, siis piddi wait ollema ja palwes Zummala  pole pöörma, mis temma ka kui ristitud  ja usklik Neger sest sadik ööd ja päwad teggi. Kaua kandis ta sedda hirmsat sallaasja omma  süddame peal sest ta olli piddand manduma  wait olla. Kaua wöitles ta isseennesega;  agga wimaks ei annud südda ommeti rahho, maid tundis ärra, et Neegrite nõu mitte Jummala tahtminne ei wöinud olla. Ta hakkas omma perremeest palluma, et ennast  õnnetusse eest wöttaks hoida; ta andis nou Domingo sarelt ni pea, kui ial wöimalik, ärrapöggeneda, ja sedda aeas tedda liggimesse armastus teggema. Esmalt armas Belin, et temma tru orri tedda ilma asjata pudis hirmutada,  ja ei pannud temma nöu paljo tähhele,  sest ta teadis jo, et omma orjast mitte teiste kombel ep olnud pinanud; agga kui Eüstakius küssts: mil wisil ta siis lotis peaswad,  kui torm iggalt poolt korraga tõuseb? Kas ta uskuda, et temma, Eüstakius, ehk teised orjad, kui nad ka peaksid truiks jama mis jo mässamisse tunnil teadmatta on tedda jõuda hukkatuösest peasta? Mis wöida temma orjad, kui nad ka kül, kui üks mees wasto panneksid, Mitme tuhhandele tehha, kes tulle ja möegaga tullewad? Jubba nüüd ei uskuda teised Neegrid tedda ennam hästi, mis sada siis ollema, kui näwad, et temma omma perremeest püda nende wihha eest warjule hoida?  ..Minna saan siis kül ärratappetud ütles Eüstakius agga mul on sepärrast kahjo surra, et minno surmast Teile middagi kasso ei tulle, waid ennem weel kahjo. Ni paljo tean ma tõeste, et torm tullematta ei jä, tean ka, et ma Zummala abbiga truiste Teie jure jään ja Teiega ühhes surma saan." Se aeas Belinil ommeti silmad pähhä. Ta hakkas pöggenemisse peale mõtlema. Eüstakiust  wöis ta kui omma poega uskuda. Keik omma lahtist warra andis ta temma holeks sallaja suhkro amide sisse pakkida. Sedda keik teggi pärrisorri ni truiste ja möistlikkult, kui õlleks ta omma issale teinud. Keik need amid said aega möda mu suhkro amidega laewa  peale widud. Belin wöttis weel ni paljo walgid innimessi kasa, kui rumi olli ning tulla tahtsid, ja siis ühhel pimmedal ööl pöggenesid keik laewa peale ning purjutasid warsi eddasi. Nende nõu olli silmalt Prantsussemale minna, kui piddid sama. Eüstakius olli omma armast perremeest peästnud,  se römustas ta süddant. Nüüd wöiksime  küllota, et Belin tedda selle hea eest ommeti  priiks piddi laskma, agga walle! Eüstakius  jäi pärrisorjaks nenda pärrast kui enne. Belini melest ep olnud temma jo muud middagi  teinud, kui mis orja kohhus olli. Orri olli ka rahhul, sest temma perremees ep olnud tedda jo mitte pinanud egga üllearro töga rõhhonud,  ja orjapölwes olli temma jubba sündinud.  Agga ni paljo on tössi, et orri parram  olli kui temma issand. Belin olli römus,  et surma häddast peäsnud, sõi ja jõi jälle priskeste, nago Domingo sarel ja —temma  pärrisorri Eüstakius piddi tedda üllespassima,  nisamma kui enne, mis se ka truiste ja nurrisematta teggi. Omma orja wasto ka 283