assi, agga paljo immelikkurn on weel se, et monne innimessel ni örn ja penikenne tundminne  temma sõrme otsade sees on, et igga kaarti näpps wahhel katsudes selgeste ärratunneb,  missuggust kirja ja nimme temma on. Aasta kuekümne eest taggasi ellas Tallinnas  üks tolli üllem, kellel se penikenne tundminne  näppo otsade sees olnud, et ta igga kaarti kohhe arratunnud, kui sedda näppo wahhele  olli wotnud. Üks kord läinud ta omma sõbra jure, kellega ta ühhes Türgide wasto söas olnud, wöeraks; seal pallunud sõbra proua kes omma mehhe kaest olli kuulnud, agga koggoniste ei tahtnud uskuda, et üks innimenne  sedda tehha woib, tedda ni hea olla ja temmale sedda näidata. Ta pallunud wagga wasto ja öölnud: ..Aulik proua, norel  eal ollen sedda kül mõistnud, agga nüüd ollen mannaks läinud ja kunst käest kaddunud. Agga proua ei jätnud tedda rahhule, waid käis omma pallumistega wägga ta peale, et ta ennam ei jõudnud wasto seista, waid ütles  wimaks: pallun siis mulle üks üsna uus ja puhhas mäng kaarta anda, mis weel kellegi näppo wahhel põlle käinud, tahhan kord katsuda;  saab siis nähha kas weel middagi mõistan.  Sündis siis nenda; proua andis temmale  ommast käest kaarta nenda, et kirja pool alpool olli ja tundis mees neid keik ärra, kui näppudega katsus. Wimaks tulli temmal iggawus  peale ja ütles: auus proua, ärge waewage  ennast ennam; ollete näinud, et ma sedda  weel põlle unnustanud, mis nores pölwes ollin kätte õppinud; teil põlle ennam kui agga  üksteistkümmend kaarti weel käes ja kui tahhate järrele wadata, siis leiate, et nemmad need ja need on; teised on jo keik minno kätte tulnud ja kui proua olli järrele wadanud, leidis  ka nenda ollewad. Kui se nüüd kül suur imme, siis põlle se weel keige surem, waid se, et pimmedaid näppo tundmisse kaupa meie päiwil kirjutama ja luggema  oppetakse. Sedda asja allustati keige esmalt Prantsussemaal Parisi linnas. Waese rahwa lapsed woeti ilma maksuta senna wasto,  ning said seal toidust, ihhokattet ja õppe- tust, rikkama rahwa lapsed woeti agga makso eest wasto. Sesuggusid kolisid on nüüd ennamiste iggal  pool suremates linnades ja nüüd on ka tummade kolid senna körwa assutud, kus neid, kes kurdid ja keletumad, luggema, kirjutama ja rehkendama öppetakse. Ässi näitab nenda, nago õlleks se koggoniste w oima ta, et ka kurdid  ja keletumad woiwad öppetud sada, agga ommetige on se nenda ja tänno Zummalale, on ka selle sure waewa peale, mis neid öppetades  on, omma kasso nähha. Se essimenne  tummade kool, meie kubbermangus on aastal 1839 Ria linna assutud, kus ta esmalt  waeste koliga ühhes olli, agga parrast isseärranisse assutud sai. Koolmeister, kes kakskümmend aastat seal tüddimatalt tööd teinud  ja ka mõnda römo omma tööst, olli näinud,  on minnewa aasta siit mailmast ärraläinud  ja sest sadik on öppiad ühhe koolmeistri  holeks antud, kes ka wahhete wahhel sesuggusid  olli öppetanud ja selle öppetamissega tuttaw olli. Selle koli eestmurretsejad ei tahha agga sedda kauaks nenda jätta, waid jälle üht issi koolmeistert,. kes selle oppetussega hästi tuttaw, senna murretseda. Aastas on seal 19 künni 12 last öppetusse al olnud, kellest monned wägga kennaste õppinud. Tartus olla ka üks sesuggune kool, sedda olleme agga kuulnud,  sepärrast ei tea meie sest laiemalt könneleda.  Agga nüüd minnewa aastast sadik, on meie armas Wändra öppetaja Sokolowski omma  kirriko mõisa ka üht sesuggust koli assutanud,  kus ta issi omma ammeti körwas tüddimattalt  neid öppetab, kelle kele köidik kinni ja körwad lukkus, ühhe sönnega öölda: kurdid  ja keletumad temma öppetusse al. Julgeste  ei woi meie mitte öölda, kui paljo neid seal koos on, agga ma usfun kümnest ei põlle paljo pudu. Zummal önnistago temma tööd ja waewa ja kinnitago temma terwist sedda rasket pöldo harrida! Noh, armad wannemad, kes teie omma lapsi wabbandate, et pead köwwad ja mis kejk ette lorrisete, kui nüüd kurdid ja keletumad  woiwad luggema, kirjutama ja rehkendama  õppida, miks siis mitte teie lapsed? 168