metige on ööd Siberiaö ka suwwel ni külmad, et öues ei wöi maggada. Et nüid rahwas teadsid, et mul paljo rahha kasas olli, siis katsuti ükskord ösel meie kambri sissemurda. Zubba ollid margad akna lahti murdnud, siis ärkas meie keige norem, aastane läpsoke ülles, ja sai nenda meie peästjaks. Ei ma wöinud wargaid tunda, sest ö oki wägga pimme. Pärrast sedda pandi waht minno maja jure. Ma woiksin Teile weel mitto poognat sesuggust  juhtumisi täis kirjutada agga wabbandate mind wist, kui ma löppetust teen; sest mo tööd ähwardawad mind lämmatada. Agga ma pallun Teid weel üskord öige süddamelikult,  ka evdespiddi meie aösutusi mitte unnustada, sest iggal kuul tulleb usi pealetullijaid  ja nöudwad uut abbi. Teid weel ükskord süddamelikult lakkitud 130 rubla eest tännades, ollen ma köigesurema austusega Teie tru ammetiwend K. Kossmann, . öppetaja Irkutski linnas. Irkutski linnas, Oktobri-ku 20. päwal 1861. Seal näete ja kulete nüüd, mähhärdused sönnumed Siberiamaalt tullewad. Eks se meile ilma isseärranis maenitsusseta mele ei tulleta, mis siin Jummala melepärralinne teggo  õlleks? Eks se, kui omma önnetumaid ussowendi armastame. Mis agga teeb. armastus  muud, kui annab ja aitab. Et nüüd Eesti koggodussed ommal maal neid waesid seal kaugel maal mitte ärra ei unnustaksid,  sepärrast on auustud Laiuse kirriko öppetaja,  l)r. H. v. Jannau, meile need kirjad  saatnud ja sowib süddamest, et lummal aitaks nende läbbi koddust rahwast arm asse  le ärritada nende wasto, kennel omma wangipölwes,  kaugel Siberiamaal, ni wägga armastust  tarwis on. Temma sowib ka, et „Postimees" nende nimmed peaks teäda andma, kes armastusse andega omma waeste ussowendale appi töttanud, mis „Postimees", ni paljo kui neid isse teäda saab, hea meiega  tahhab tehha. Armad Eeötirahwas, kui Laiuse koggodus wöib 139 rubla Siberiamale sata, kas siis muud koggodussed middagi ei wöi anda? Eks iggas koggodusses pea Latterusse  usso koggodusse abbi-laeka abbikoggodus  ollema? Meie olleme hea melega malmis  'anded wastowötma ja ärrasaatma, kui neid meie katte peaks sadetama. Sönnumed ommalt maalt. Willandi makounast. Hirmus assi! Kes sedda kuleb, lögo risti ette, hirmsamat  ei wöi ennam sündida. Zubba liggi 20 aastat järrestikko tulli üks nahhaparkia wennelane igga talwe Tarwasto kihhelkonda seddä tööd teggema ja läks suwwel jälle ommale  male. Tännawo olli ta jälle siin, agga ei lähhä tullewa kewwade ennam koio. Mo südda panneb wasto sest hirmsast asjast könnelda.  16. Nowembril läks sesamma Wennemees  lähhema tallusse wak odre ostma ja tahtis teisel hommikul Willandi söita ja sealt postiga paarsadda höbberudla koio omma wannema poia katte sata, et selle eest willo ja wenne sapaid üllesse ostaks ja issale sia järrele sadaks. Ta norem poeg, kes tal siin kasas olli, jänud senni kaua wäimehhega koio. Agga poeg käinud tihti wäljas issat waatmas,  läinud sadda sammo Pikro weske peale ja hakkand marsi peale selle teisi appi kutsuma,  remma issat otsima, issa olla wist ärratappetud,  ja juhtinud ka teisi senna jure, kus issa omma merre siis maas" olnud kurk noaga kaela luine läbbileigatud! Mölder läinud warsi ja otsinud Wennelaste kolm nugga  wälja, säh! kolmas olnud werrine ja habbeme karmad ligete küljes. Mörtsukas kä, ja tappetud issa omma poeg!!! Poeg sai nüüd warsi kinnipandud ja surnud issaga Willandi sadetud, kus se inneto assi kohto al seisab. Tapmisse aial on üks mees ja naene mödaminnes tedda ka näinud ja küssinud: „kes seal maas on?" Temma kostnud: „se on üks manna purjus mees." Mnidogi saab temma palk ta tö järrele ollema, agga meie süddamelik ihkaminne olgo: „Zsfand, 387