Übraam temmale tee-mona kasa ja kui ta kõrbes  senna ja tenna olli käinud, lõppes wessi lühkre seest ja ta poeg olli sures janno häddas  maas, siis läks emma emale, sest et ta omma poea janno hädda ei woinud pealt nähha,  ta istus mahha, tõstis ommad silmad taewa  pole ja nuttis. Seal tulli lummala ingel  ja teggi ta silmad lahti, et ta näggi üht hallikast, kus wet olli ja ta j otis omma poega ning ta jäi ellama. Ni pea kui üks lapsoke  ilma sünnib, astuwad temma wannemad temmaga ja keigega mis neil on, nago kõrbe, kus ka nende leib ja wessi, mis nad nago Hagar selgas kandwad, pea lõppeb. Kui kaugele  üllatab issa ja emma armastus ühhe nõdra  lapse wasto? Kes peab tedda siis aitama, kui neid ennam ep olle? Oh kui mitto kristliko  emma on omma lapse kätki äres nago Hagar öhkanud ja lummala ingel tedda trööstinud  ja küssinud: mis sul wigga? ärra karda. Ta näitab ka temmale üht kaewo, se on pühha  ristmisse hallikast. Seal saab se laps mis lihhast sündinud ja mis siin mailma kõrbes kõnnib, waimolikkuks tehtud, mis maimust iggawesseks  elluks on sündinud. Otse kui Hagar  ruttas ja omma lapsokest j otis et ta ei piddand surrema, nendasamma peawad ka kristlikud  wannemad omma uesündinud lapsokessega  ruttama pühha ristmisse ello kaewo jure. Selle ello sisse on temma ommast lihhalikkuist wannemist sünnitud, pühha ristminne sünnib tedda taewalikkuks. Emmast saab laps ihho ello, ristmissest waimo ello. Ztgga kuhhu jäwad siis jodud, mis isseärranis meie päiwil nago se pea assi näitab ollewad ja mis läbbi waestel tuhhu naestel, kes hädoast wodist wälja sanud, paljo teggemist on, ja sepärrast saggedaste  ka omma lapse ristmist pikkale aeawad? Wannal aeal olli se koggoni teist wisi, seal ollid jodud üks körwalinne assi, se olli neil üks keik, kas sedda sai petud woi mitte, waid ristminne olli ikka se pea assi. Olli emma ehk wahhest wägga raske haige, siis sai lapsoke  üsna waggusalt ristitud ja kui emma terweks olli sanud ning pärrast tuhhu wodit kirrikus käis, sai pissukene piddo petud, kuhhu  sõbrad ja naabrid kokko palluti ja sedda päwa, nago üht romo päwa pühhitsesid, et többine» jälle olli terweks sanud. Kui keddagit wadderiks kutsuti, se piddaö sedda ühheks sureks auuks ja laste wannemad pallusid ka ikka neid kes selle wäärt ollid, egga ial mitte iggaüht, ei ka mitte sesuggusid,  kelle käest suurt kingitust olleksid lootnud, sest sedda piddasid nad kerjamisseks. Muidogi  teada, ollid sesuggusid ka teiste seas, kes nenda teggid, nago üks hulkuja mustlane kes omma poeokest laskis ristida ja 25 wadderit olli jure pallunud, ja kedda olli ta pallunud, kas maddala pölwe rahwast? ei koggoniste mitte, waid aina suurt suggu, nenda kui öppetajad,  pürjemeistrid, raeherrad, möisnikkud ja muud selle sarnatsed, kes agga seal lähhedal  ellasid. Se assi näitas nüüd selgeste, et ta seal omma lapsele mitte wadderid, waid kinkiaid olli otsinud; sedda nimmetame awwalikkuks  kerjamisseks." Meie armas Eestirahwas on selle polest weel wägga taggasi, nemmad ei tea weel mitte, mis ristminne öiete tähhendab. Tahhab kegi omma last ristida laska, siis ei ütle ta mitte: ma pallun et mo lapsoke ristitud saaks, waid et ta nimme alla saaks. Se näitab sedda et nende jures nimmi se üllem ja pea assi on, mis agga ommetige mitte nenda põlle; nimme woib igga wannem omma lapsele ka ilma ristmisseta anda, agga ilma ristmisseta ei sa lapsoke Jummala ossasamisse sisse wastowöetud;  issiennesest on se agga üks wägga kenna pruuk et otse ristmisses temmale nimmi antakse. Siin tahhame üht tähhendust jure lissada, kust iggaüks woib nähha, et se mis siin olleme öölnud, ka tõeste tossi on. Kui üks kärner, ehk ütleme parrem selge ma kele üks aeadnik üht õuna semet ühhe selle tarbeks walmistud ma sisse külwab, hakkab ta iddanema  ja tõuseb ülles, ta saab ka puuks, agga  kas ühheks heaks puuks mis head wilja kannab? Ei mitte. Olgo se seme kül ühhest heast ja maggusast õunast, ommetige se pu mis sest semest kaswanud, ei kanna muido head wilja, ta peab enne pogitud sama, se on: temmale peab ühhest heast puust üks oksakenne sisse pogitama, siis saab temmast hea pu 218