ha möllemad raisatud ning seks on neljapäwa öhto pühhitseminne ka abbiks olnud. Agga kust se narri kombe ja pühhitseminne siis töeste on töusnud ja tulnud? Kuulge, külla söbrad, kui meie neljapäwa öhto piddaminne üks muido kord prügiks wöetud  kombe õlleks, ma ei lausuks mitte musta egga walget. Agga sel (mitme melest) pühha ja näggosa asjal on pahha ja näoto pöhhi. Põlle muud, kui üks paik endisest paggana. kuest, mis meie wannemad siin maal kandsid. Neljapääw olli enne ristiusko sure au sees. Sel päwal ohwerdasid nemmad omma To ro ebbajummalale,  tantsisid ja kargasid, öiSkasid ja rökisid, nago suur hulk löuna-merre saarlasi omma jummalattele weel praego tewad. Uks wanna modi nöoto pil, nago köwwer pöis, mis mitmes paikus weel paggana pölwe mällestusseks  mängitakse, ööldakse ka omma nimme  Toro ebbajummalast sanud ollewad, kelle auukö ta sel aial, isseärranis näljapäwa öhto, ööd läbbi ürgas. Se olli nende pühha pil. Mis waene pimme rahwas omma keletumaid, surnuid jummalaid surma teggudega tenides keik teggi, ei sünni räkida. Praego kandwad weel mitmed paigad külla wäljadel ie-nimme ja nisuggused paigad, kennad metsa tukkad (ied) ollid Toro ebbajummala kummardamisse kohhad, kus tedda torropilliga teniti. Sähhärdune  pörsamaggo, mis mees puhhus, et silmad punnis peas, olli Toro jummala kitusse-orrel.  Noh, kuida jummal, nenda ka temma  õrrel. Tühhi sai tühja läbbi tenitud. Waene rahwas ommas rummalusses ei teadnud  parremat. Pärrast tulli ristiusk meie male. Agga temma essimessed tojad ollid  paawsti usso pappid, kes kül heaga ja kurjaga selle peale tungisid, et rahwas ristitud  said, midda warrem, sedda parrem, agga kas ellawa Zummala tundminne ja tössine usk nende süddant läbbi olli sojendanud ja selletanud: sedda nõudsid nemmad sel aial nisamma  wähhe, kui nad sedda meie aial pagganatte  mades nöudwad. Kui agga rahwas ennast ristida lasksid ja nende usso kombed piddasid, sest olli küllalt. Et nüüd sel kombel  meie wannemattest wagga paljo wäljas- piddi rjstimnimessed ja stestpiddi umbpagganad  ollid, on kerge möista. Wannemattest pärritud ebbajummala tenistus olli harjunud ja armas, ja mis neile nende röhhujattest ffelle assemele anti, polnud jo ka paljo parrem, kui uut modi ebbausk, kellest weel mitmed tühjad tembud ja „tähtpäwa" pjddamissed, nago rooste raua külge, on ülle jänud. Kas siis immeks panna, kui rahwäs, kes peale sedda weel hirmus  rummal olli, omma endise ebbajummala mällestussi armsaks piddas ? Sedda keik ollid  jo emma pimaga sisse immenud, ja ristiussust  anti neile ennam tuima koort, kui maggust, ellawaks teggewat tuma. Tuhhat mu tühja asjade sekka, mis neile endisest ebbaussust  mällestusseks jäid, olli ka neljapäwa öhto piddaminne, Neäri önnewallaminne:c. ?c., mis omma ristiusso körwas, senni kui se peast süddamesse  polnud waunud egga süddant ueks muutnud, mallestasid ja piddasid. Nenda läks se pölwest pölwe eddasi. Pärrast satis Lummal  kül selget Lutterusse usso öppetust, agga paljogi wötsid sedda ka wanna süddamega wasto ja mannad kombed jäid ue usso körwa  süddamesse ning on ni mitmel praego alles  kombed ja prügid jures, kellest nad issege ei tea üttelda, kust need tulnud ehk mikspärrast  neid petakse, waid sest on kül, kui teadwad:  „wannad rahwas on neid ka piddanud, egga nad wöi pahhad olla." Ja ommeti on nemmad pahhad ja rojased ning sedda roj astmad,  midda puhtam meie usso öppetus on. Meie waene rahwas, kes ikka weel omma surema  hulga järrele rummalusse kammitses kommistab, on wägga ebbaussulinne! Mis pühha on, ei peta pühhaks, mis tühhi on, tehhakse pühhaks, nago neljapäwa öhto. Sepärrast mo armsad luggejad, kedda ma öigussega möitusse polest teistest pitkemaks pean, olgem ka ses asjas ühhes nöuus! Sütagem  iggaüks ommal kombel ja kohhal ni paljo küünlaid pöllema, kui ial jöud üllatab, et rahwaS tühja hakkaks tühjaks piddama ja tagga nöudma, mis nöudmisse wäärt on. Näddala päwad on keik ühhesuggused ja igga  päwa peale sünnib se sönna: „te tööd ja pällu Jummalat." Wöid sa ilma sömata el- 26