andaw. Jssiennesest on lambad wägga õrnad lomad, mis wesflse karjama peal ja issiärranis  wessise aeaga hästi ei siggi; on neil agga solakiwwi allati ees, woib perremees julge olla, et neil sedda wähhemadki wigga ei sa ollema. Tännini on sola prukimine ellajatele issiärranis  meie armsa Eestirahwa jures pea tundmata  assi ja sest tulleb siis, kui ellaja karri talw otsa lautas sandi toido peal olnud, kewwadi  ni joueto on, et ei tahha karjamale egga sealt taggasi jõuda ja sest tulleb  siis, et nad omma karja kaswatamisega sammo maad eddasi ei sa ja nenda nzastoräkimata  neil sedda wahhematki kasso ommast tapjast põlle. Sealt tulleb siis ka, et põllud käest lahjaks lähwad ja waesus wäggise maeasse kippub. Kulluta wanna söbber omma karja eest nattukene, sedda tassub ta sulle, kui mitte saea, siis ommetige kümne ehk kahhekümne wörra jälle taggasi. Mönni mõtleb: ta teeb omma lomale wägga paljo head, kui näddalas  korraga peo täit kaks sola lehmale kurko aeab; agga ei mõtle seal jures, et ni paljo korraga lomale kahjuks woib olla, mis ta ka tõeste on. Otse kuida sa omma toidule, kui ta sul su parrast peab ollema ja ka ühtlasse rammo andma, ni paljo sola sisse panned, et ta sul parras maitseb; nenda pead sa ka omma eitajale  andma, kui ta selle läbbi peab kossuma ja rammo wötma. Solakiwwi lakkudes, ei rikku ta omma terwist, sest ta ei wötta sealt rohkem, kui tal kinnituseks tarwis. Ehk kui arwad, et liga teeb, siis ärra panne waewaks, wötta kiwwi eest ärra ja lasse üks pääw wahhel  ilma olla ja panne siis jälle ette. Õlle issi mönni pääw ilma solaseta, küllad tunned kohhe süddame nörgastust ja nilpad keelt, kui teise näppo wahhel solast räime näed, otse seddasamma peame ka ommast ellajast arwama, egga lemmale sedda koggoniste keelma. Siin ei woi meie tähhendamata jätta et sola prukimisse jures weel tähhele panna on, et Majale temma wannadusse, suruse ja nimmelt jggakordse toido järrele sola anda tulleb, kui sest kasso peab ollema. Sedda ei tahha kül kegi Eestlane paljo uskuda, et hobbusele ka sola tarwis peaks anda ollema ja ommetige ütlewad targemad mehhed ja hobbuste piddajad, et se neile nisamma tarwis on, kui mu Majale. Siin woib wahhest mönni küssida: Kes annab siis metsellajale Ma? Sellelg peame kostma: Temma lomolik ostemlnne otsib sedda issi ülles, sest se kes mailma ja kelk mis selle sees, on lonud, on seal ka metsa ellajate peale möttelnud ja meie ma sisse senna ja tenna sola lonud ehk Ma kimmid wälja külmanud, mis metsa lomad omma lomoliko ollemisse järrel üllesleidwad ja sest lakkudes ni paljo samad kui neil süddame kinnituseks Lärmis. Kuida se keik sünnib, seks olleme meie liig rummalad, Zummala lodud asjo ärratundma ja sest laiemat selletust andma. Prghwessor Schwarzenbach, üks kulus mees matjamaal, on solakiwwi, mis ellajad lakkumad, järrel katsunud egga middagi leidnud, mis eitajale  kahjulik õlleks; sepärrast woib sedda julgeste nende ette panna Sedda kimmi peab ühhe pissokesse kasti sisse pannema, nenda et pool kimmi kastist wälja jäeb sa siis sõime ehk mu sesugguse kohha peale kinni sidduma, kus ellajad parrajate jure samad. Üks surepärraline  tuggewa kehhaga lehm, woib kuiwa toido jures näddalas kolm ja rohkem naela sola lakkuda, agga tore rohho jures wähhem. Keik ellajad ei tarwita ühhe tassa Mast, maid wannadusse, suruse ja toido järrele. Saggedaste  harjumad ka need ellajad aega möda jälle solakiwwi lakkuma, kellele ühhe korraga liig paljo sisse antud, nad ei tahha naljalt ennam lakkuma hakkata, sest et kord süddame peale olli aeanud; agga aeaga möda kaub se jällestus jälle ärra ning hakkawad pärrast, nisamma lakkuma, kui enne. Wastoräkimata tõeks jäeb se, et sel sombel ellajate toitmine ühhe karja ja pöllo piddaja perremehhele paljo suremat kasso sadab. Et siin meie maal sesuggusid kaewandusi egga kimmi mäggesid põlle, kust solakiwwa wviksime wälja kaewada, maid peame neid linnast kaupmeeste  käest kalli rahha eest ostma: agga meie ei pea, kui ommast karjast õiget kasso tahhame  sada, kullo peale watama; sest sedda same mitme mõrra pärrast jälle taggasi. Kuida jubba üllemal ööldud, ei olle meil ellajate többe karta sest sool hoiab neid tuggewa rammo sees; siis teiseks andwad meie lehmad paljo rohkem ja parremat pima, noh, muidogi teada, ka rohkem wõid ja se on jälle selge rahha^ 324