prouaga nattukenne aeawiteks kõndima läinud saksa rahwas ütleb patserima ja kunninga  proua olla üht kaupmehhe prouat wagga uhkes rides, ulitsat kauda näinud eddasi  mittnewad ning öölnud omma sure abbikasale:  „Wata Prits, mis uhkes rides üks kaupmehhe proua käib ja mul põlle mitte sesuggust  hilpo ümber panna." ..Kuida woid sa sedda immeks panna mo kallis? Egga soldati  naene ommetige woi sesuggusid ehtid kanda, kui kaupmehhe proua", olli se lühhike wastus. Nenda peame siin ka ütlema: «egga allam suggu rahwas woi sesugguses ehtes käia, kui surem suggu, kellel keik küllad käes. Meie aeal kaebab rahwas wägga nappi tenistusse  ja kalli aea ülle, mis meie issi ka tõe möda peame tunnistama, sest aeg on tõeste kallis, ja tenistus kassin, misparrast ka sedda kokko hoidlikkumad peame ollema, kui päine palluke maeas ei pea puduma. Olleme ka mitmed näinud, kellel wessi ahjus kaebades ja jummalakele abbi pallunud, agga laste ehted  kidawad keik kottid ja kastid kuhjani täis ollewad. Et nore rahwa uhkus igga päwaga  kaswab ja otse kui lopsakas malts omma pead kartuhwle peenra peal ülle warrede tõstab,  et sedda parrem keikide silma pudub, sepärrast  kulukse ka mitmet suggu pahha juttussi  nende peale töstetawad, neid naerdawad ja pilgatawad. Jsseennast sureks piddades ja teisi alwaks pölgades rikkuwad sesuggused omma tullewast ello õnne, sest üllemelelinne ehhitaminne tunnistab eddewust, egga põlle auuks waid häbbiks. Se läbbi on jubba mitto kergemelelist noort meest ja tüttarlast, kelle! uhkusse okkas süddames torkima hakkanud,  mönne ausa seltsi seast lahkunud ja wägga süggawaste langenud ning nenda ennestele ihho ja hinge polest kahjo teinud. Ehk se kül mitme meie nore wennal ja õel mele wasto saab ollema, et sest ni awwalikkult könneleme; agga meie süddame kurwastus aeab meid sest jutto teggema. Weel on aeg, et ennast pöörda  wöiwad ja omma uhkust- mahhajättawad! Weel on aeg, et sedda pahha ja neile kahjo teggewat ohhakast omma süddamest wälja kiösuwad!  sest weel ei olle öhto; agga se woib pea tulla ja siis on se hilja! Wennalikkus armastusses pakkume teile kat ja ütleme: tulge taggasi omma wanna seisusse te peale, seal Gitseb teie ello ön; seal kaswab teie tappo aed. Mssuggune innimenne ei tahhaks siin ma peal jubba õnnelik olla? ZggaükS sirrutab  ommad käed selle järrele wälja. Agga missugguses ellus leiame siin mapeal keige suremat õnne? Abbiellus, kostan ma selle peale! Agga missuggune mõistlik tüttarlaps lähhäb sesugguse nore mehhele, kes uhkust, priisklemist ja prassimist püsti jallo tagga aeab ja nenda omma palle higgi jalgega tallab?  Ehk missuggune noor tüttarlaps, kes ennast eddewusses ehhitab, woib küllota, et üks mõistlik noormees peaks tullema ja lemmale  armastusses omma kat ja süddant pakkuma?  Eks ta ei karda, pöra ümber ja lähhä ärra! On üks sesuggune ka tõeste ta ellote  peal temmale seltsiks, nõuks ja abbiks? Wötta nappust! Aina ristiks ja waewaks, nukraks meleks ja nurrinaks teine teise körwas.  Sedda ello ei sünni siis ennam abbielluks,  waid hädda elluks nimmetada. Sesuggusid kalkuni sabba laotajaid woiksime meie, kes teab kui paljo nimme parrast nimmetada,  agga sest põlleks middagi kasso. Zggaüks  kostab isseennese eest ja kannab omma kahjo omma õllade peal. Meie olleme ommalt  poolt teinud, mis olleme woinud, tahhab  kegi sest öppetust wötta, siis saab meil sest wägga suur hea meel ollema, et asjata omma aega sega põlle wiitnud; kissub se agga mönne kulmo kortso, siis ei woi meie ka selle parrast kohkuda, sest kui meie, kui ristiinnimessed  selle wasto ei kissenda, siis peawad kiwwid kissendama. Issand ütleb:' ..Sureks  tele panneb temma wasto, agga allandlikkuile  annab temma armo." Eks põlle meil Zummala nuhtlus se aasta käppuga katsuda, mis omma surelisse melega enneste peale mahha  olleme kiskunud?! Eks ta põlle meile meie ülleastmiste parrast kibbedaid hopa annud? Kas peame weel wallusamaid otama. Pöörge ümber, põörge ümber, ütleb prohwet, sest Issanda kohtomõistmissed on rasked! 258