järwele hobbust ojutama, agga sai hobbusest lahti ja olli uppumas. Poisi issa ja 3 4 teised jures, kegi ei sanud awwitud. Seal tulli Johann Timmer ja kargas sisse poisile appi. Se olli temma poolt kidowaärt teggo, agga uppuja pois hakkas surma hirmuga ta jallast kinni, ei sanud ennam lahti, ja uppufiwad mollemad! Johann Timmeril jäi naene ja 3 last järrele, ja nende ahhastus ja leinamine on wägga suur! Neil ei õlle kül omma mehhe ja issa surmast mitte häbbeneda, siiski sellepärrast ei olle naesel meest cgga lastel issa, kes neid eddespiddi toidaks ja kaitseks. Johanni wend on kül weel sisse läinud,  agga hirm aeanud ka tedda wälja, ennego awwitada sanud. Meie ei sa agga mitte arro, mis need 4 meest enne Johanni tullemist seal järwe äres w alpinud, et nende awwitamisest  middagi ei rägita? Wörro makannast. Üks kässi pesko teist, siis sünnib sõbrus sündimata, mis ei tulle mokka otsast egga sünni silmakirjaks, waid süddamest. Wastastiko armastus, auustus  ja heateggemine, kui need orja hirmust ei tulle, on õige korralise ja lomolise ello tunnistus  naabrite wahhel; nende wäljaspiddine ello seisus olgo mähhärdune tahhes. Kuida asjad enne ollid, ei olnud meie maa mõisaommanikudel mitte suurt asja, rahwa Poolt tossist auustust ja armastust lota; mis selle polest sündis, (ja sedda nähti mõnnes pai kus paljoge ollewad,) ei olnud mitte tõssine, tulli hirmust ja sündis melitamiseks, nago Neegrid omma kurja jummalatega  tewad, ilma et neid ial armastaksid. Se olli willets auustus, kui wihkamine süddames kees ja kohhises! Tänno lummalale, uem aeg on sedda pahha luggu, kui ka mitte meel üsna ärrapühkinud, siis ommeti hästi u end anud. Sellepolest  olleme ni mitto märki jubba kuulnud ja näinud, ja mis meile tänna Lätti piri lähhedalt kulutakse, tunnistab seddasamma. Koi külla herra v. Mensenkampsf olli tännawo suwwel wõeral maal olnud ja sealt 15. Augustil koeo odata. W annal aeal küssisid kül tall op vead paigoti, mil Herra lähhäb, agga mitte, mil ta tulleb, ja kui ärra olli, ei olnud asjad koddo ka mitte kuldsed.  Nüüd on, aitumma lummalale! teised päwad. Koikülla tallonikud tullid kokko ja piddasid  nõu, kuida nemmad onuna hea mõisawan- nemale wõiksid rõmo tehha. Se olli illus, agga enne arruldane assi. Wimaks jäid selle nõu peale: herra rõmuks uut lippo walmistada, nago mõisa õuede peal mõnni kord nähhakse. Lip sai nüüd wägga kennaste tehtud ja herra nimnn illuste sisse õmmeldud, ja kui herra nimmetud  Päwal koeo tulli, sai uus auustuse täht essimeft korda üllestõmbatud. Se olli tallonikude  „terre tullemast." Ni pea kui herra ue lippo naggi, läks ta marsi senna alla, kus monned  perremeeste assemlikud seisid, tännas neid südd.unest ja tunnistas omma rõmo Messe, et tallonikude armastus sest lippust temma silma paista. Sesinnane herra peab agga ka au ja tännowäärt mees ollema. Omma walla eest murretseda temma, nago issa laste eest; kus ial wõimalik, olla ta Marsi abbiks ja nouuks. Isseärranis  ja se on nllem assi kanda temma kolide eest murret, ja talwe sajo ja tuisoga  käia temma kotist koli lapsi katsumas, ussinatele kitust ja laiskadele laitust jaggamas. Igga aasta olla kolm noort innimest temma kullu peal kihhelkonnakolis, kuhho tarwis teiste laste ergutamiseks kõige terrasemad ja ussinamad wälja walliteb. Iõulo aeal rõmustada temma lapsi ka Iõulo-puga zc. Kui luggu nõnda, siis õlleks jo koggoni rummal, kui teine kässi ka wasto ei pesse. Pesseb agga nõnda kässi kat, ja sündwad naabrid, ühhelt poolt ilma uhkuseta,  teiselt poolt ilma kaddeduseta ühhe maa peal ja ühhes meles kous ellama, siis, jah, siis au mõllemile! Rigipuhhad, nago Keisri sündimise, troni, kronmüse ja nimmepäwad zc., on kõige rigi üllamatele seatud , agga kõik ei sa neist ikka weel hästi arro. Nüüd uemal aeal lahmad asjad ka selle polest uemaks ja ergumaks. Mitte,nago Eestlased  ei tahhaksid neist ossa wõtta, sinna heldeke! nad annaksid silmad peast omma kalli Keisrile kuid nemmad ei mõista weel iggal  pool, kuida omma rõmo peawad üllestunnistama.  Kus ial kirrikokellad neil päiwil hellisewad,  on nemmad kous, omma Keisri eest Jummalat täunamas ja pallumas. Nõnda kirjutakse  meile Wõrro poolt: „Wägga armas olli nähha ja kuulda, kuida kronimise Pühhal, 26. Augustil, K. wallas rõmotulled mäekinkude otsas lekisid ja passunamäng ning meeste lauloheal 283