kel paar wakka kartohwlid keldris, kulis öse howi  peal kollistamist ja kargas sängist wälja watama.  Kni wälja sai, näggi warrast parra j alt keldri ust lahti kaugntawad. lukko läks ta selja tahha ja pällus: „Dlle hea mees, jätta keller lõhkumatta,  mul põlle ennam kui paar wakka kartohwlid  sees!" „Pea su, mis sa lõugad!" kostis warras ja kangutas eddasi. „Jätta nüüd jär- Me," pällus lukko, „muido pean appi hüüdma!" Warras ei holinud sest, waid lõhkus eddasi; rihwardas weel Jukkut lüa, kui wait ei seisa» Wannamees agga ei wõinud mitte tumma suga omma toito ärrarisuda lasta, sepärrast hakkas kissendama: „Appi, kuuljad ja näggiad, appi!" „Kurrat wõtgo sinno lõugamist!" urrises warras» „Sö isse omma kartohwlid, kui sa ni nende nälgas õlled!" Sellega tõmbas ta kangi selja ja lippas ülle plangi wälja, kus teine tedda hobbusega otis. Teine luggu allewil olli weel naljakam. Maea perremees olli süggise kolm loma ärrawerristanud  ja sola pannud. Warsi selle peale kaddus ta aida -- wõtti ärra ja sest sadik lihhatinust  üks tük teise järrel, ilma et arro õlleks sanud, kus nad jäid. Wimaks loppis ta kannatus,  teggi raud lõkso lihha peale ja otas nüüd mis saab. Agga wata! kui hommiko jälle läks lihha watama, leidis ta sure tükki tino ärest pörmandult, kus suur werreradda maas olli, ja ühhe warga sõrme lõksust. Uks olli jälle nisamma  kinnikeratud kui enne. Et tõlpsõrmemees ka ühhes wotmewarras olli, teadis perremees nüüd muidogi; agga kus lihhawarras omma wallo kannatab ja sõrme kaswatab, on praega alles teadmatta. Tallinnast. Se kaup ei olle se aasta kattis, egga to ülleliga kasso. Tallinnas olla selle ku hakkatusses v-linnad jubba 35 rubla peale pärkpund langenud ning D ja M-linnade wahhe otti enne 4, Parrast 8 ja peab nüüd li) rubla Peale pandud ollema, issecirranis selle parrast, et linna müad Parrem omma kaupa puhhastaks, kui suremat hinda tahtwad sada. Sepcirrast anname ka meie head nõu, et iggaüks, kes linnade eest head hinda nõuab, hõlega sette peale mõtleks, et kaupmees üksi hea kauba eest head hinda wõib anda. Üllemal nimmetud hinna pannemisse järrele, kui nõnda üllespole lcihhäme, on N ja k-linnade hinna wahhe 18 rubla ja M ja 6-linnade wahhe  22 rubla. Kes nüüd linna teggemisse, harrimisse  ja puhhastamisse jures ennast kahjo eest tahhab hoida, se luggego tahhelpannes: „Põllomehhe  nõuandja" ramatus lehhekülg 107 —l3l, seal leiab pikkemalt, mis tal tarwis teada on. Maddala hinnade aeal santi kaupa walmistada, on jo ilmasjata waew, ja tühja tööd ei pea kegi mõistlik mees teggema. Kui O-linnad  35 rubla makswad, siis neawad jo Allinnad,  kui kõiqe allam selts, 25 rubla ja 6-linnad,  kui kõige parrem selts, 47 rubla ja N-linnad, mis meie maal arwa ettetullewad, 51 rubla, se on 2 kord nipaljo kui Alstnnad pärkpund maksma. Peteröurgist. sKuida somehäddaliste eest murretsetakse.j Tänno lummalale, selle peale mõeldakse nüüd jubba iggal pool. Agga kuulge, mis some õppetaja abbikasa Peterburgis teeb. Esmalt pällus ta omma tutwa ja sõbrade  käest kõik üllejäuud leiwatükkid ja korikesed, mis eunam ei prügita ja mmdo raisko lähwad, kokkokorjada ja onuna kätte sata. Neid jahwatadi  uest jälle jahhuks ia tehti leiwaks. Sedda leiba sadab tenuna sealt aeg aealt Somemale, kus sedda sure tännsga wasto wõetakse ja süakse. Kas näete, õige armastus ja hallastus leidwad  iggal aial nõu omma liggimist hädda seest awwitada. Et nüüd parrajalt Soomlastest kõnneleme, siis ärge pange pahhaks, kui jälle paar palwesõnna  jure lissame. Meil tullewad kallid Jõulopnhhad,  kus meie, olgo kiil ühhel ennam teisel  wähhem, rõmoga omma laua äre istume. Kust leidwad waesed Some näljatsed wennad kaetud lauda? Mõttelgem õige ellawalt selle peale mis meie südda sees ütleks, kui kallil Jõulo õhtul  meil näljasurm su äres ja kusgilt rasukest wotta ei õlleks? Eks meie südda sees ei tännaks,  kui Some wennad meid nisugguses häddas  appi tulleks? Noh, mis ennestele sowime, sedda teistele tehgem, seeb se suur armastusse kttssosõnna on. Teame kiil, et meil Lännawo isse ka kasfin on; agga kui rikkad ja rõõmsad olleksid Soomlased, kui nemmad meitega wõiksid wahhetada! „Leiba! leiba! leiba! meie surreme nälga!" on nüüd ainus heäl, mis 403