kui ni kaugele sada. Paidest tahta pärdikud purjolaewadega minnema hakkata ikka  otse kohhe ühhe punnase tähhe peale, mis öhto pool taewa serwas nende juhheks olla pandud. Kas üks rummal laps wöib tühjemat  lörri aiada? ja sedda ustakse!!! Oh, et nemmad tuhhat kord enne Mustlased olleksid, kui Eesti innimessed, kelle suggu nimme nemmad teotawad! Mis kasso on neil nüüd sest, misparrast nende lastelapsed weel peawad habbenema? Sealt on nüüd meie Zärwa nurkas Samara kärra keige ennam töusnud. Sa ei ussu mitte Postimees, kui rummal meie rahwas ennamist on! Kui suwwel  mönned onlmad kohhad ülles ütlesid, kartis pettis, wist hullo jutto uskujad käest arrajookswad  ja kelis ommad jüngrid ärra, ööldes: sedda  olla mitte tarwis, temma wia neid ommal aial taewa pilwedega ärra, nago warras ösel ja juhhatas neid Tallinna lähhedale ühhe tüdruko  jure, kelle waim taewas käia senni kui ihho surnud sängis seista." Ka sedda uskusid nemmad!!! Pettus olli käppoga katsuda; prohwet  olli wist selle pattokoeraga nöu kokko piddanud,  separrast ollid selle petja juttud, mis otsekui läbbi unne lorrises, nago wessi temma  weski peale. Tuhhanded jooksid temma jutto kuulma, mis Samara minnemissest neile ettelobbises, ja tunnistasid sellega, et wäggise tahtsid pettetud sada. Õlleks selle tüdrukul ka töeste langetöwwe kirmid peale käinud, siis jäeb nende rummalus ikka sekssammaks. Agga  et ka se tüdruk pettis koer olnud, peame sest arwama, et ta omma mu narri lorride sekka habbematta Zummala pilkamissega wahhel  on hüüdnud: „Minna, Jesus Kristus, kulutan  teile, et ma omma kue aastast poega Ristjat  Joannest (se on: Zuhhan Manswelti ehk Leinbergi, kes ennast nenda nimmetab ja 6 aaastat rummalaid paela otsas weab) ollen ärrawallitsenud,  et teid töötud Kanaanimale peab wima!" Pimme peaks siin keppiga katsudes  pettust ärratundma, agga se waene rahwas  ei tunne! ei ka sedda, et saggedast seal waatjatel „ölgede ja küünlade rahha" rublat 11) maksta olnud. No mis suur assi seni kalli ja maggusa pettusse eest olli? Et se meil paljo runn raiskaks ja wähhe kasso  sabaks, siis jätkame muist üllespannematta; sest se jut jölledate jölledussest on muidogi jubba pitk küllalt. Se kord ellab walleprohwet Kolga wallas Kusalo kihhelkonnas, kus ta omma Järwama jüngritele keik solad ja silgud omma kae läbbi malmis ostab, muido olla need teiste kaest osta rojased. Sealt onta mitto korda sallaja siin käinud,  metsa perredes ja küllades omma isse arwatud  õnnistamist wäljajaggamas. Omma jüngrite nähhes sööb ta peakelm üksi pima ja met, agga kaugemal körtsides sea lihha et näppud raswa tilkuwad. Keik sedda tühja kärra ja eksitust õlleks eest otsast kerge kustutada olnud ja õlleks praego meel tühhi assi tedda senna sata, kus teised jamsid öiget meelt ootwad, kui mitte mönned, nüüd ei häbbeneks met tulle peale mattuda, kes sel aial, kui kelm Rigas mängis olli, ölli ollid mallanud, ja keik musta walgeks nimmetanud.  *) Se läbbi on pettis nüüd ni julgeks  läinud ja kiitled, et ühhegi kohto hammas  peale ei pea hakkama. Zust temma selleaegsed  eestkostjad peawad nüüd keige kibbedam hundi hammast tundma. Köwwerussega ei wöi kegi köwwerust öiendada, ei hundiga hunti karjast aiada egga tullega tuld kustuda. Andko Zummal nende silmad lahti minna! Ms saab tullewa pölme rahmas meie Eestirahma  praegusest waimo tuimussest ütlema, kedda igga Hans ja Töns ni hölpsast wöib eksitada?  Nenda on loud! Nüüd on siin iggal pool paljo rahwast Önnema peale üllesüttelnud. Suwwel ollid keigil suud täis: „Saratohröi! Saratohwi!" agga nüüd jälle: „Samara! Samara!" (Meie 5) Riast taggasi tulles, olli walleprohwet ka Peruus  „Postimehhe" maias sees ja kiitles: „Kui minno öppetus ei õlleks õige olnud, siis ei õlleks need ja need mehhed minno eest mitte seisnud egga  sedda heaks kiitnud!" —Ma köngutasin siis jubba pead ja ei tahtnud uskuda, agga säh, nüüd on kä! Se laulo salm on terwe tössi: „Need kurjad wägga siggiwad Seal, kus need walleöppiad Siin ma peal paljo makswad"! 66