Eesti Postimees ehk Näddalaleht 33 48«8, Tartus, 14. Augustil. ma ja linnarahwale. WieS aasta. Kust tullewad metsa- ja rabbapõllemised ja kuida nende wastopanna? alti nädd alal eht ragib sest sure pikka jutto, mis meie lühhemalt wõime tehha. Nellikümmend aastat ei olle meil ni kuiwa suwwe olnud kui tännawo, ja siis olli ka mailm suitso täis, et metsad ja rabbad põllesid, ja sest sadik onni Mttne metsakohhale nimmi janud „põlleuik," mis tännawo jälle nisamma on. Agga kust hakkawad metsad põllema? Meie olleme jubba hiljuti üttelnud, et tuul egga Päike neid mitte põllema ei süta, olgo ilm ni kuum ja kuiw, kui ial tahhes. Nago kõik honete- tullekahjud, mis mitte piksest ei tulle, ikka ettewatamata mele ning holetuse läbbi sünniwad, nõndasamma ka metsa-tullekahjud. Tõssine ettewaatmine ja täieline  holekandmine kantaks neid mõllemid ärra; mis meie „koggemataks" nimmetame, ep olle jo ka muud middagi, kui ettewaatmise ja holekandmise  pudus. Et ni häbbemata innimesi meie rahwa seas paljo ümberhulkuksid, kes metsa melega  Põllema pannewad ehk kül ka kegi jõggi mnddast, witti tolmust egga kegi rahwas ülleannetuma kelniidest puhhas ei olle ei tahha meie mitte uskuda. Meil ei olle mingisuggust  õigust kolmaino Inmmala nimme peale ristitud innimest kurradiks piddada. Ja mis nisugguue muud õlleks, kes melega kahjo ja kurja teeks, ni kui ma ead ehk metsad p öllema panneks? Agga sedda ep ollegi tarwis. Peale selle, mis kuiwal suwwel pidude ja püsside w. läddi metsas sünnid, tullewad metsa ja raddapõllemised  ennamiste kolmest asjast: Z) karjalaste tulle, 2) õitseliste tulle ja 3) heinaliste tulle läddi. 1) Teame jo iggamees, kui sure hea melega karjalapsed tuld mahhatewad, ja mitte üksi Willyl  ja wihmasel aeal. Tulle lõkke on neile otsego  troostiks ja seltsiks, ka siis kui neil mitte külm ei olle; se aeg olgo weel nimmetamata, kus nemmad judda kartohwlid kaelkottis karjamale  kasa kandwad. Agga sähhärdustest karjalaste  tulledest, isseärranis kui kullo, kuiwad samblad, kuiw radda, pu risso zc. tulle asseme lähhedal on, olleme judda mõnda kahjo näinud sündiwad, mis parrast kegi ei tahtnud teada, kust olli tulnud. Karjalastest ei wõi meie weel suurt mõistust ja ettewaatmist nõuda. Karri lähhäd sües eddasi ehk laiali, karjatsed takka jär-