lahti teggema. Parrast tahhab temma ühhendud  rikides mönned suremad linnad ja paigad nähha sada, nenda kui Wässingkon, Neü-Jjork ja mönned muud. Uhhendud rikide rahwale on sähhärdune „ellaw prints" üsna uus assi; sest kunningast egga kunninga poege ehk aujärjepärriaid  nende maal ei olle. Sannumed pagganattest ja missioni  tööst. Walgus pimmedusses. (Mis Nr. 26 polele jäi.) Waesed innimessed! kes nenda armota pinatud  said, nad piddid hirmus wallo kannatama  ! (Waatke weel kord minnewa näddalase  pildi peale.) Siiski trööstiwad ühte teist taewa pole näidates, kust öigel aial abbi tulleb. Mitte mönni tund, mitte üks pääw, waid 5 ööd ja 5 pawa piddid nemmad kannatama  ! Toito pisteti neile ni paljo suhho, et waewalt hing sees seisis. Kellegi! ei tulnud  sellepärrast wessi silma. Päwa paistis tulli palla Ahwrika päike nende peale, ösel langesid wihma wood nende kaela, sest ei holinud  üksigi. Mis sai neist pärrast? Suur Jummala arm olli, et neist selle pina alla ükski ei surnud, sest siis olleksid nende ma seädusse järrele keik teised ka ilma armota tappetud  sanud. Issand kinnitas nende ello ning said. parrast jälle lahti, ehk kül tegi neist omma  hirmus paistetand jalgega kaua sammo käidud ei sanud. Agga weel paljo surem Jummala  arm olli fe, et kegi nende hulgast wallo sees omma Issandat Jesust ärra ei salganud! Ei tea, mis meie uhked ristiinnimessed olleksime  teinud? Ka wöisid missionärid Abbeokutas sel korral selgeste nähha, mis Jummala arm maimesse süddamest teeb, kui innime sedda armo kätte uendada annab. Wägga hiljuti ollid keik need usso pärrast pinatud Neegrid alles nisamma  pimmedad pagganad olnud, kui teised, kes armust, kannatussest, surma jülgussest ja iggawesse ello lotussest mitte rasukest ei teadnud:  ja nüüd, et arm nende süddant ümber- muutnud, ei kannata mitte üksi meesterahwas,  waid ka nödrad naesed ei karda pinamist  egga surma. Mitto neist said seutud ja hirmsaste pekstud, ei pandud wannadust, ei haigust tähhele, egga antud rasketjalga naeötele  armo, waid midda surem wallo, sedda parrem pagganatte meel: siiski on nemmad kindlaks jänud ja enne Jummala abbiga keik kannatanud, kui omma Issandat ärrasalganud! Minna ussun, siin wöime kül üttelda: se olli Jummala walgus paggana pimmedusses, ja on imme assi meie silmade ees. Nisugguse wastonurrisematta wagga kannatusse!  Olli ka jubba omma mapealne kasso. Taggakiusajad ehmatasid wimaks ärra ja tunnistasid:  „Pääw päwalt kiusame ja piname meie neid, ja ikka tunnistawad nemmad: „„Parrem surra, kui Issandat ärrasalgada !"" „Mis roog se on, mis need walged mehhed teile süa annud, et teie tüddamed nenda köwwaks  on läinud?" Waesed pimmedad pagganad! nemmad ei mõistnud sedda; agga se roog põlle muud, kui sesamma, kellest Issand  isse. omma jüngrittega Samana kaewo jures könneles. Puhhas Jummala sanna on se kallis taewa manna, mis hinge ni kindlaks teeb, et tullest ja weest römoga labbi astub ning surma kaela, nago hea föbra kaela, kinni hakkab, sest se wiib tedda Issanda armo hõlma.  Abbeokuta kannatajatte kannatus kustutas  ka se kord taggakiusamisse tuld; sest ommast  pinast ja wallust kissendasid nemmad ikka taewa pole: „Jssa, anna neile andeks, sest nemmad ei tea, mis nad tewad!" Walgusse Issand! sada walgust pagganatte pimmedusse sisse, ja aita isse wöimust sada, kui pimmedus wasto söddib! Sedda teggid Joruba - Neegrid Abbeokuta linnas omma usso parrast: mis õlled sinna tannini omma usso pärrast teinud ehk kannatanud  ? ? Sest on kül, ennam ma ei küssi, waid mötlen nende pagganatte peale, kes kunningrigi laste assemel Abraami, Jsaaki ja Jakobiga laudas istwad. Jumma! hoidko meid keiki tuimusse ja holetusse eest! 207