küssib ehk wast monni: kas siis kegi sadda aastat wannaks sanud? Sellele kostan: ei sedda kül mitte, siis õlleks meie pealkirri jubba teine olnud, waid se on üks ammeti hakkatusse mällestusse pääw, mis sai petud. Essimessel selle ku päwal pühhitses meie auwäärt postmeistre v. Weismanni herra saea aastast mällestusse päwa, selle mällestusseks, et sel päwal just sadda aastat sanud, kui temma  issa-issa meie linna selle au ammeti peale postmeistriks sanud ning keik need sadda aastat järge möda on Weismanni suggu sedda ammetit ausaste ja truiste üllespiddanud. Jggaüks  neist on peale 30 aasta ses ammetis olnud. Nimmetud päwal, lõuna kello 12, läksid keik linna wannemad, kaupmehhed, tolli üllemad ja muud teised temmale seks au- ja römo päwaks õnne sowima. Meie ommalt poolt ei woi ka muud, kui temmale head õnne sowida, et temma lapsed ja laste lapsed ses ammetis au sees halliks woiksid sada ja saea aasta parrast jälle sedda römopäwa pühhitseda! Jummal pikkendago temma igga, et ta weel kaua sedda ammetit woiks piddada! Pernomaalt. sKahhejalgsest hun- Wersta 16 meie linnast emal on, kuida sobber kirjutab W. walla kõrtsi jures üks kentsak luggu sündinud. Se olla enne Zöulo pühhi olnud , kui W. walla mees kõrtsi tulnud  ja seal omma paar koppikat, mis koddunt olnud kasa wötta, ärrajonud. Parrast, kui ennam taskust polnud wötta, ning kotti su allaspiddi, nago se jodikutel saggedaste juhtub,  olli ta körtsmiko peale aeanud, wölgo wina. Kõrtsmik agga, kes tedda läbbi ja läbbi tundis, ei wötnud sest juttugi ; agga kas ta sellepärrast ärra läks? ota senni! ta pakkus omma kindid pandiks. Kõrtsmik, kes köwwaste  omma seadust piddas, ütles temmale: arra jända, minne parrem koeo! agga kas mees läks? ei mitte, waid ütles poeale: minne koeo ja to sealt weel rahha, küssi agga wanna  Tina käest, temmal on weel ni paljo, et paar kortert woib sada. Minne ja käi rutto. Pois läks ja olli ka warsi taggasi. Kui mehhel jälle rahha olli, hüdis ta emalt: kõrtsi Andrus: anna wina! —-Kui sure möeduga?  pool topi! Wiin sai ruttuga kurko kallatud,  et enne malmis sada, kui kel 10 saab: agga urras isse ja ähwardas körtsmiko: Sinno käest peab se wälja tullema, mis m'e siin tänna jome. Kella kümne aeal aeas kõrtsmik keik toast wälja, panni uksed kinni ja heitis maggama, agga manna mehhe ähwardus ei lasknud silmi kinni minna. Wimaks uinus ommetige maggama.  Hommiko, kui ülles ärkas, olli essimenne  tö kohhe watama minna, kas ellajad alles,  jah keige parrem lammas olli läinud! Nüüd jooksis kõrtsmik tüdrukutega senna ja tenna, agga mis läinud se on läinud. Sele wahhe aeal ollid monned innimessed senna tulnud, kes linna pole läksid, kulis kõrtsmik korraga: wötke lammas kinni, ta jooksis senna,  lammas seal. Wist põlle ta kurri loom lammast jõudnud piddada. Kui ta õlleks mõistnud  räkida, siis õlleks ta kui immet räkinud, mis kahhejalgne hunt temmaga teinud. Testamalt. sMis külm teinud.^ Üks noor söbber kirjutab sealt: „Ma ollen üks neist keige wähhemast sinno sõbradest, kes igga Neljapääw öhto pikki silmi otab millal sa jälle meie jure jõuad, et üdist kuulda same; agga põlle isse sulle meel middagi posti-tasko saatnud. Noh, tahhan tänna ommetige nattuke  sata. Nende soja ilmade järrele, mis meil Januari hakkatusses ollid, tulli kärre külm, mis kaks näddalat pea ühhe kangune seisis, ikka 25 ja rohkem gradi. Se teggi monne mehhele nalja. Kuida kuulda, on ta mitmes kohtas lomade lauta puggenud ja sea! monne lamba kel ka ommast kohhast kassukas  selgas ärrakäggistanud; toad ei teadnud kütmissest, ja paljo kartuhwlid keldrites  ärrawötnud. Te käiatel, kes mitte holega  põlle ettewatanud, silm-näo, jalla-warwad ja sõrme-otsad ärranäppistanud; waese lastele  hirmust köhha tonud, mis paljo ka mahha  murrab ja mulda kannab. Nüüd on jubba  järrele jänud, et julgeste woib ülle läwwe wälja wadata." 45