ja waetimad, agga tÄste Peale keelt peksma, seal tenirvad njhea melega ilma palgata! Kus kaks tous, seal kolmas suus. Ni hästi pruut kui peigmees, ja jutto jätkuks ka nende issad ja emmad, keik tömbakse nüüd senni kaua läbbi terrawa harja, künni neil, kui wöimalik, mitte üht ainust head karwa ennam ihho peale ei jä. Keik nende ihho ja hinge wead, mis neil on ehk ollematta,  söelutakse ja nöelutakse ni holega läbbi, kui saaksid kelepeksjad selle eest suurt makso. Need pea meistrid ja tuletöstjad on ikka wannad naesed, kellel kül mele peaks tullema, et neil ennestel ka lapsed on, kedda teised jälle nendasamma omma illaga märiwad,  nago nemmad teiste lapsi. Agga kelle keel kihheleb, mis tulleb sellel ennam mele, kuid lasseb kelepeksmisse ratta wurrada! Oh, et need terrawad ja kihwtisid keled ma pealt kauksid, siis olleksid need keige kibbedamad ohhakad  ja nöggesed kaddund!" Hiljuti olleksin ma jälle pahha melega ni mitme kele otsast sured tükkid mahhaleikanud, ehk neile mönne tilga söötwaatre - ölli peale .ripputanud. Kaks noort innimest ollid teine teist leidnud ja nende nöu olli kokko sündinud, surmani teine teise abbiks ja toeks heita. Andsid omma nöu, nago kord ja kohhus on, wannemattele teäda, need ollid sellega ka rahhul, ütlesid: „lapsed, tehke Jummala nimmel, mis tahhate; on teil se meel ja nöu ja ollete teine teisele lodud, mis meil siis teie önne wasto räkida on, kuid andko  Zummal teile head önne ja kallist termist." Noh, mis nüüd ennam muud, kui läksid öppetaja  jure ja aiasid asjad öigeks. Pühhapääw  tulli kätte ja neid kulatadi mahha. Minna  ei tea mitte mikspärrast, agga nüüd olli tulli takkus ja kurjad keled, nago waablased nöelamas. Just kui kewwade konnad, nenda tullid nüüd laitjad ja kelepeksjad, otsekui ma seest, iggalt poolt wälja. Zalle wannad naesed,  kui lodud kelepeksjad, keige ees. Peigmehhel  ööldi, kord suust suhho, kord teise kolmanda  su läbbi: „Ms sa sedda wöttad, sel on se ja se wigga, temma on seal ja seal käind, sedda ja sedda teind; ta põlle sinno wäärt egga wärilinNe; kas sa parremat ei sa?" ja wiimne sanna olli ikka: „agga minna tean ühhe MtDrlapse, mis just sulle on lodud, ja sel on ka middagi", ja .sedda kideti siis taewast  sadik, kui temma ka kellegi kidowäärt ei olnud. Prudile ja prudi emmale ööldi ni halleda  heäle ja näoga: „OH! teie waesed innimessed,  kas teil sedda õnnetust peaks tarwis ollema?  Se hea laps ei tea kül isse mitte, mis ta teeb! Jummal hoidko meid teise issa emma poega laitmast, agga ni paljo wöime üttelda:  õnne põlle sest suggugi lota. Ta põlle isse keddagi egga tal põlle ka keddagi; peale sedda on tal (ärge üttelge mitte, et meie ütlesime!)  se ja se wigga, on 'kergemeelne, armastab  napsi, ei mõista middagi tehha ja lodab  wist, et naene tedda peab toitma ; agga meie ei tahha keddagi innimest laita, andko Zummal head önne. Ommeti, kui õnnetusse eest tahhate hoida ja mitte pärrast kahhetseda, siis teame koggoni teisi issa poegi, kes ka selle hea lapse wärilissed on." Nüüd nimmetadi prudile ja temma emmale pool ehk täis tossin nori mehhi, kes keik temma tahtjad olla ja ennast  surnuks nutta, et nende maggus lotus nüüd ni tühja palja mehhele sada, ja nemmad,  kes temmaie paradisi aeda olla tahtnud ehhitada, ja tedda, kui kuldpenningit, põues kanda, piddada nüüd pealt näggema, kui õnnetumaks  temma saab. Ugga keikide wiimne sanna olli ikka : „Meie ei tahha keddagit laita;  ärge üttelge mitte, et meie middagi olleme üttelnud; olleme jo keik heast süddamest (?) teie wasto teinud." Ollen isse omma silmaga näinud, kuida nisuggused kelepeksjad prudi maia ümber, nago kärbsed haige silma ümber lendasid, et mul muud nõu ei jänud anda, kui: „emma, eks sul tuhhalabbidast maias ei olle?" Kui agga emma lesk naesterahwas  on ja tüttar meel 18 aastat wanna ei olle, kes waewalt alles lapse kue seljast mahhapannud:  siis põlle tõeste mitte immekspanna,  kui ni paljo kurjad kelepeksjad nende pead roimaks kihhama aiawad sa meled kahtlaseks tewad. Et seal siis mönnesuggust pahhandust ja kurbdust, hirmo ja unneta ösid ühhelt ja teiselt  poolt tulleb, on muidogi teäda. Ehk se kül mitte se kord nenda ei sündinud, on sedda  ommeti küllalt jubba olnud et kurri könne 378