kui maggus keik taösumist omma peale wötta. Ei seal rägita ennam lapselikkult ühhe teisega iggakord, mönnikord rägiwad mokkad ja südda naerab seal jures. Trahwimissega ei olle ka mitte ühhes süddamest andeks antud ja sü unnustud, mönnel käib wingus südda ja wilto mokkad weel aasta aega liggimesse peale wadates,  ühhes. Õlled sa kui täiskaswanud omma tööd mitte jõudnud korda sata tahtmisse  järrele, no kes seal paljo selle järvele kulab, kas sul woimalik olli ehk mitte? Sa piddid  jo sedda korda saatma, kui se ka kümme kord ülle so jöu käis, keik lapselik järrel andminne  on täiskaswanuil kaddunud. Kus siis jäwad meie murred? Kohhe unnikus kaela peal; kül pudub sedda ja teist, ei olle se nenda hea, kui se peaks ollema, teiselt poolt hakkab ihho waewa teggema ja wallo tundma. Murred  towad hallid juuksed ja päwad tömbawad selga küro, ilma ello malib ennast koggoni teisiti, kui norel eal ja jaggab paljo mörrudad  meile. Tullewad siis weel isseärranis önnetussed ja willetsussed, ei lähhä tö ja tallitus  eddasi, kaotame surma läbbi ommaksed ja sõbrad, mis jäeb siis meile siin maggusust wannas pölwes järrele? Ons siis mailma ello weel emma sülle, kes meid nenda pehmeste ümber kannab, kui norel eal? Noh, kes sedda isse on katsunud, küllad se selle peale ka wastust  leiab. Mönnigi noor römustab ennast, et ta keik head ennesele sata tahhab, ta on õnnelik, kui ta sedda ka tõeste taidetud saab. Jah, lapsed römustawad ennast ja on õnnelikkus  , sest ellust paljo head sada, wannadel ei jae tihti muud römo ülle, kui se, et nad sest ellust pea lahti wviksid sada. Sa noorpölw,  kuis õlled sa meile ni löbbus ja hea, agga ommeti nenda ürrike, so igga on ni lühhike,  et m'e wähhä sind maitsta same. Mailm  on häddaorg, sedda kuleme tihti ja tihti, muidogi, agga kes teggi tedda seks? eks meie isse keige omma wiggaduste, ülleastumiste ja köwwerustega, põlleks meil neid, ja õlleks m'e puhtad ja sirged, muidogi õlleks mailm rosiorg, kus meil kõndida millalgi aeg iggawaks  ei lähhä, ni kui lapsel lilleaedas. Miks kuleme siis ni tihti wargussest, risumissest, walletamissest, ebbaussust, üksi omma kassonöudmissest  ja liggimesse wihkamisstst; kellest lähhäwad nisuggused asjad wälja ja kellele tewad nad kahjo? eks meile endale; kuidas woime siis sesugguste asjade jures weel norust  römo maitsta wöima. Hakkagem agga ennast läbbi otsima ja puhhastama, aidakem ka iggaüks liggimest porri august wälja, kui tal st õnnetus peaks juhtuma senna langeda, tehkem agga keik, mis meie ello parrandamisseks  endale sowime; kül siis meie aeg aealt selle polest eddasi same, kül siis aeg aealt ja järk järgult nisuggused haisewad asjad meite hulgast kadduwad, et meie ennast ennam ja ennam woiksime weel wannadusses lapselikkult  römustada. Selle jures agga ärge unnustagem  mitte, et meie abbi üllewelt tulleb, jah, sealt otsigem tedda omma ettewötmisse ja tõde jure. Pangem agga ka isse kät köwwaste  adra külge, ja allustagem iggaüks omma  ello parrandamissega; ärge wadagem mitte, kuidas liggimesse silmas pind keerleb, waid hakkagem keige esmalt palgi sabbast ommas silmas kinni, kiskugem tedda sealt wälja, et silm selgeks saaks, kül siis ka näme, kus liggimesse!  tarwis teistwisi ellada on, ja on meil armastus temma wasto süddames, küllad siis ka pehmeste ta kätte kinni hakkame, ütteldes: Wend, sa õlled teelt körwale juhtunud, ma aitan sind, wata sealt lähhäb parrem te, sest selletud armo silm leiab nõu ja pakkub ka abbi. .. H. B. Ommalt maalt. Pernust. stada Meie piddasime omma Mihkle lata tännawo paar näddalat hiljem, kui muido igga aasta ta olli 17. Oktobril. Laat on laat, mis sest paljo könneleda, sest se on jo ammugi iggaühhel teada, mis asjad seal ette tullewad. Head on seal nisamma pissut leida, kui rohto rabba pealt, kirrumist, mandumist keik kohhad täis» Ilmuke olli se kord wägga kenna ja keik teed ütlematta head, mis läbbi ka rohkeste rahwast olli kokko tulnud, agga ellajaid olli pissut kaubale  todud, ja mis seal ollid, need ollid rammo  polest waesed ja liig sures hinnas olli 338