seal sures pessas sedda kallist märjukest janno kustutusseks ülles lähhäb, on ärra arwamatta.  Seal wabrikus üksi prugitakse aastas 25 —-30 tuhhat tsetwerti odre, mis teised weel prugiwad, on meil teadmatta. Tänna jäme  senna seisma, sest silm on ennam näinud, kui ühhe korraga jõuame ärrakönneleda. Tullewa  kord eddasi. Ommalt maalt. Pernust. ussub keik.^ Meie armas Eestirahwas on weel wägga ussin  keik uskuma, mis neile ette kidetakse, egga mõista mitte keik asjo nenda järrel arwata, kas se neile kassuks woi kahjuks tulleb, egga sa sest enne arru, kui kahjo käes; agga siis on se hilja sedda parrandada ehk teisite pöörda;  sepärrast tahtsime, armastusest nende wasto,  neile head nõu anda, mitte Lgga meest uskuda,  kellel must satterkuub selgas, sest ta tulleb  kül, kuida kirri ütleb: lammaste rides, agga seestpiddi on ta kiskja hunt! Mis nüüd on olnud, se on olnud, agga wadako nad eddespiddi  ennam ette ja kulago ka weel teiste käest enne järrele, enne kui nad ühhe sesugguse  sülle heidawad, ta piggistab saggedaste nenda, et külje luud raggisewad. Hilja aea eest kirjutas meile Perno gimnasiumi prantsuse  kele koli herra üht kurwa luggu, mis ta isse omma silmaga näinud ja mis meie siin selle nõuga luggeda anname, et omma armsaid Eesti wendi kahjo eest hoida. Siin on kirri: „Sure kurwastussega ollen ma pari näddala  eest T. mõisas näinud, kuida sealt tallorahwas,  kes ennestele Perno linna koddaniko Karl Banka käest wöerama lotteri ehk losi pabberid  ostnud, kus neile sured woido summad, mönned mõisad ehk ma tükkid, woi ka hõbbe ja muud kallid asjad woita lubbatud. Lotusse  peale ollid rahwas rahha maksnud ja losiminne ka nüüd mödas; agga mis nad ollid  wöitnud? Kas sai mönni nüüd möisnikkuks  ehk pärris ma perremehheks? Kas sai monni tossinate kaupa hõbbe asjo, nenda kui: taldrekuid, nugge ja kahwlid? Ota senni! Keik wöidud mis kegi sanud, ei te mitte kümnet ossa sest mis ollid sitzse maksnud ja mis ollid on asjad, mis kegi prukida ei woi. On kegi 160 rubla sisse maksnud, sanud nüüd kümne rubla eest tühja paljast krami, mis kuhhugi  ei kõlba! Kes wähhem maksnud, sanud wahhem; ikka nenda, et mitte kümnet ossa wälja ei te; kes 36 rubla sisse maksnud, sanud  kahhe rubla eest üht asja, mis muud waart põlle, kui ahjo missata, kui parrajaste põlled.  Wöido asjad on õnne asjad, mis ammogi  teada, agga siin on ommetige assi liig selge, et seal mitte ön maid pettus tööd teinud  ja et eddespiddi üht sesuggust pettust ennam  ei saaks ollema, separrast ollen sedda asja Eesti rahwale teada andnud. Peaks eddespiddi  meel kegi julgema sel kombel kaubitseda,  siis õlleks wägga hea, üht sesuggust kinni tabbada ja kohto kätte anda. Wägga hea õlleks, kui meie Eesti rahwas mitte igga suud ei ussuks. Peale sedda nõuab Bank nüüd meel nende käest wori ja tolli rahha, mis ehk seddawört wälja teeb, mis asjad wäärt, siis on nad omma rahha kinkinud ja need asjad pärrast ostnud! Sago sest kül, mis sedda kord ollen kirjutanud." T. . . . Pernomaalt. Üks armas  söbber, kes meist wersta emal ellab, kirjutab kurwastussega omma armsa  Eesti wendadest ja ütleb: ..Jummal on meile kuus päwa seadnud, kus peame tööd teggema, ja ühhe päwa hingamisse ehk pühhaks  pawaks, mil innimenne omma hinge eest peab hoolt kandma; agga kas tewad kelk sedda?  wötta nappust! Kes omma hinge armastab,  ruttab sel päwal pühha kotta, et tedda seal taewa manna ja ello-weega kinnitada, teised  lähwad aeawiteks käima ehk muido lusima  ja kolmandad otse senna kus muud nähha  egga kuulda põlle, kui keik suggu kurja ja pahha. Uhkus ja rummalus patseriwad ühhes ühhe särgi sees ja kuhhu? otse kõrtsi, seal leidwad kolmandama wanna sõbra eest ja se on, kes muud kui se wanna kibbe ello messi, mis mõistust seggab ja termist rikkub! Nüüd on keik kolm tuggewad koos ja otawad, 265