tad sa teist, siis õlled sa isstennast petnud, ja sest ei sa sinna sedda wähhemadki kasso, kui innimesed soga rahhul on, agga Jummal mitte; temma kutsub sind ükskord omma kohto ette ja saab so peale kohhut mõistma, sepärrast te temmaga arro; temma on ihho ja hinge, jöudo ja wägge, ammetid ja au sulle andnud; temma  silma ees on keik awwalik; sest temma ei pea luggu, mis suggusest suggust innimeue on. Siin küssid sa, wanna wend, mis ülle pean ma arro teggema? Siis koötan sulle: «O uimast  maea piddämisest." Sest wata, sul tullewad siin mitto asja ette, kellest sa pead arro teggema. 1, sinno aeg, sa õlled maeapiddaja  ülle 365 päwa möda läinud aastas olnud  ja sedda nimmetame meie aeg, ja aeg on rahha! ütleb üks wanna sönna; eks olle tossi? Mikspärrast sawad rahha rehnungid holega, agga aea rehnungid holetumal kombel tehtud? Aeg on rahha! sellega ööldakse wägga paljo; aeg on so jõud ja rammo, ja sellega ööldakse weel paljo ennam. 365 päwa, se olli üks suur summa sinno jõust, kellega sa wägga paljo wöisid head tehha; wata ja panne tähhele, kui paljo sa sest õlled ärraraisanud, kui paljo ärrakautanud ja kui paljo sedda hästi prukinud? Aeg on jõud - agga ka kurja pole; missuggune tund, missuggune pääw saav so peale kaebama, et sa sedda wihha waenuks, pilkamiseks, ahnuseks, himmude täitmiseks  ja patto teggemiseks ollid prukinud? —Te arro omma annetest ja'j ö u st. Pissut  ehk paljo on sulle neid antud ja midda rohkem, sedda ennam saab ka so käest nõutud. Meie olleme jubW sesuggused, et issiennesest, kes teab, kui suurt luggu peame ja arwame ennestel rohkem waimo-andid ollewad, kui teistel; noh siis peame sedda ka üllesnäitama ja sellest arro teggema. —2) te arro ommast ammetist, kui sa õlled ehk üks wallawannem, kohtomees, wöörmünder, kirjutaja, koolmeister, ehk mis nende nimmed weel on olnud. Woid sa öõlda, et sa keik õlled teinud, mis so ammeti  järrele so kohhus olli? Kas sa põlle middagi pudust enneses omma ammeti tallituses  ärratundnud? Sa õlled perremees ja nimmetad omma maea kristlikuks maeaks; õlled  sa siis ka kui preester seal maeas teisi kristliko tee peale juhhatanud? Te arro omma laste kaswatamisest; kas sa õlled neid nenda kaswatanud  ja kolitanud, kuida kshhus ja kord olli? Õlled sa nende waimoliko harrimise eest õiget hoolt kandnud? Te arro ommast töteggemisest. Oh, sest wöiksime üht pikka peatükki kirjutada! meie tahhame siin agga kolm küssimist so ettepanna, mis peale wastust  pallume: Mikspärrast? kuida? ja mis tarbeks õlled sa tööd teinud? Te arro, ommast mapealsist annetest ja warrandusest, mis so kätte tulnud ja so kätte läbbi käinud, kas se on üks seme õnnistuseks woi hakkatuseks  olnud? Te arro ka ommast waimolikust annetest, mis sulle olli antud ja kuida õlled sa Jummala sönnaga maea piddanud, kas õlled  uskus, lotuses ja armastuses ellanud? Te arro ommast maea piddamisest, olgo >kes sa ial õlled; sest Sinna ei woi ennam maea piddaja olla. Nenda on kirjutud ja nenda jäeb se ka. Se aasta on möda läinud egga tulle ennam taggasi, ja on senna ramatusse ülleskirjutud,  kuhho keik üllespannakse ja sinna ei sa sedda ennam kätte. Sinna ei woi ennam maea piddaja olla, sest et sa sedda aega ei põlle mõistnud prukida, kus sa maea piddaja ottid; Jummala armo kewwade on mödas, ehk ka jubba sui ja süggise ning talwe aeg sul ukse ees; mis mödas, selle ülle ei woi sa ennam maea piddaja olla; sulle jäeb agga se järrele jänud ossa. Agga kui suur on se järrel  jänud ossa? kui kauaks jäeb se minno kätte? kössid sa kohkudes. Sedda meie ei tea, egga ka kegi mu innimene. Meie watame agga nago ülle ukse ue aasta sisse ja kuleme kaugelt wäggewa heälega wanna ja norele ööldawad: „Sinna ei w oi en nam maea piddaja olla!" Ma näen üht pusärki, rahwas seisab selle ümber ja pühhib silmi ja seal sees maggab üks 'noor tüttarlaps, kes kui õieke langenud; ta olli üks römus laulik; üks ainus silmapilkmine on tedda siit ärrawinud.  Nenda lähhäme meie üks teise järrele,  olgo rikkas ehk waene, üllem ehk allam iggal ühhel on se tee käia, agga millas? jah, sedda ei tea meie kummagi! Et meie ni weerlikud  siin olleme ja teadmata, kui kauaks meid on, sepärrast anname sulle, armaö söbber ja 412