wa tadikest, kes ni helde ja armolinne so wasts on olnud ja so kätte tööd ni rohkeste õnnistanud.  Rohho kaswo ülle kaebab kül rahwas, et sedda heinamade pealt peab pissut leida ollema;  agga minna ussun, tänno eest on tedda jubba küllalt. Sepärrast armas wend, kui sa omma wikkati kätte wöttad ja niitma hakkad,  siis wötta enne jälle omma mütsike peast ja ütle oige süddame põhjast: ..Issand olle kidetud ja tännatud, et sa ka ni paljo õlled lasknud kaswada." Heina Maarja pääw on jubba selja tagga ja odra ja kaera põllud näitawad  ka omma päid ja römustawad ennast Loja armust, mis ka ühtaego sinno süddant römustab; ärra unnusta ka seal jures omma armast andjat ärra, ärra kiitle ka seal ommast  tööst ja waewast, waid mõtle jälle selle peale, kelle käest keik hea and tulleb. Kalla pü aeg on mödas, ja on ka seal mönnel omma  nurrin kele peal, et põlle ni paljo sattud kui tahtnud. Ussutawad kül praego ka weel wet, agga ei leia middagi; ennam kui näddala  päwad on kalla lootsikud jubba jõe ärest kaddunud, kus neid muido kümmekonna kaupa ühhe teise kõrwas, ninnatpiddi kaldas seisid, ja iggaüks seddä wöis sada ja ennesele lunnastada,  mis südda himmustas; agga nüüd põlle neid ennam kellegi hinna eest sada. Kui siis kalla ennam sada ei olle, siis lähme lihha kärni, sest middagi peab ommeti ollema. Jubba  kuleme seal jälle nurrinat, üks ütleb lihha sant, teine ütleb lihha sant, ühhel liig kondilinne,  teisel liig lahja ja lihhonik se nurriseb jälle ommast kohhast, et ellajad wägga kallid ja temma kussagilt ilma kondita härga ei leia. Nenda on siis nurrin ühhel, nurrin teisel, ja wanna taewa tädike peab sedda keik waggust pealt kuulma. Millal saab ta tänno?  Ei ialgi! ehk kui mönni sedda ka teeb, siis teeb ta sedda alles aasta pärrast; siis ta ütleb nago jutto sees: olgo Zummal tännatud,  minnewa aasta sain ikka nattuke, agga se aasta põlle keddagi! - Ma ütlen weel ükskord, armas Eestiwend, tänna omma taewa  Zssat keige annete eest, sest ta annab neid meile ilma hinnata, üsna selgest armust. Tõstke siis kui linnokessed omma tänno heält omma Zummala pole, siis ta õnnistab ka rohkem teie kätte tööd. Ommalt maalt. Tartust. Aelegrahw.) Wimati rakisime,  et Tarto linna rahwal suur lotus olla, ommale telegrahwi sada, ja tänna woime sest jubba ennam könneleda, sest se tö on jubba näppo wahhel ja arwatakse se aasta walmis sawad. Tullewa aasta siis tahhetakse sedda linna ka Narwa ja Peterburgi linnadega ühhendada. Wörro linnast. sKrimmist taggasi Olgo terwe, mönne päwa eest satis meile üks auwäärt Eestisöbber allamal seisma kirja, ja ma palluksin sedda ketge ennamist  neile luggeda anda, kelle jalla tallad süggelewad ommalt maalt ärrajoosta ja woeral  maal onne sappa kinni sada. Ugga kirri on nenda: „Vsöru linnast, 19. Junil. Minewal aastal nelipühi laupääwal läks meilt ühekorraga  läbi suur woor wäljarändajaid Krimmi maale, 128 wankrid ja enam kui wiissada hinge inimesi; weikemate seltsidega, mis pärast ja enne siit läbi läks arwatakse ühtekoko poolteist  tuhat hinge, keda waleprohwet Maltswet  oli eksitanud. Kõik mis silma paistis tunnistas nõukat olemist: kenad, enamist ued raudwankrid, walgest riidest kummid peal, lihawad  prisked hobosed ees, rahwas korjatud wiisakas riides. Kindel uhke lootus hiilgas igal pool meeste silmist, aga naisterahwast leiti palju, kedda lahkumise kurbtus mure warjo palgedele teinud. Juttu ei tahtnud kedagi pikemalt  alustada, kõik mis meile küsimeste peale wastuseks anti, kuulutas ülepea: „Meie lähme Krimmi maale, kohad on ees walmis, meie saadikud on juba seal käinud ja kõik kyrrale toimetanud; ega meie tühja tuule peale kodunt oleks wälja läinud j. n. e." Juhtus mul sel pääwal natuke asjatallitamist Maakohtus  ; seal leidsin eestoas kolm meest ühe kohtukirja peale ootama, nende suust kuulin, 212