treppi peale minna ja temmale näidata ja jälle silmapilk taggasi tua; agga kui suur olli mo ehmatus, kui ma wälja tullin, tedda polnud ennam seal, wist olli mönni mödaminneja tale öölnud, et kel jubba kahheksa peal, olli ta omma jalgele wallo annud, muido peab kaks rubla maksma. Muidogi ei tahtnud ma omma  kahte rubla kautada, waid hakkasin sedda ulitsat möda, kus ma temmaga esmalt kokko sain, jooksma. Ma jooksin ikka eddasi, et hing rindo kinni jäi, agga tedda polnud ennam  kussagi, künni mind wimati üks wahtmeister  kinni piddas ja nüüd nago warrast tagga wetakse. Trahteri toapois tunnistas, et temma tedda  kohhe näinud, kui ta uriga toast wälja tulnud, olnud agga liig wille lippama, et mitto ulitsat risti ja pöegeti temmaga läbbi jooksnud, enne kui politsei abbiga kätte sanud  ja uri käest ärrawötnud. Kohtowannem: Mis on sul nüüd selle peale wastata? Warras: Laemdus, puhhas laemdus, õlleks  mul mo omma uur kasas olnud, põlleks sesuggust seggadust olnud ja pealegi õlleks piddand  toapois mo ees jooksma, et ma tedda nähhes olleksin woinud seisma jäda. Kust ma sedda woisin teada, et ta mo järrel jooksis? Toapois: Ma hüüdsin sind mitto korda tagga järrel ja käsksin sind kinni piddada. Warras: Kuida sa mind woisid hüda, sa ei tea jo koggoni mis mo nimmi on? Toapois: Ma hüüdsin: wötke warras kinni? Warras: Sooh? woi sedda nimmetad sa hüüdmisseks, meie jures nimmetakse sedda söimamisseks.  Kui nüüd kegi mind sõimab, kas ma siis pean seisma jama? ja kust sa sedda siis wötsid, et ma warras ollen? Sa olleksid piddand koddo rahhoga otama, et nähha saaks, kas ma tõeste uri ärra wiin; nüüd õlled sa agga omma eddewa ja enneaegse järrel jooksmissega  mo kihlweddo ka ärrarikkunud. Kohhus ei wötnud temma wabbandust ennam  pikkemalt kuulda, waid mõistis tedda neljaks kuuks wangi. Sedda kuuldes tõmbas ta omma ninna silmist sadik jälle kaela rät- tiko sisse ja pommises isseennesele: ei se woi woimalik, ei se woi tossi olla» Ommalt maalt. Riast. sSuur Minnewa naddala olleme jubba sest õnnetusest mis essimesse  pühha õsel seal wennekirrikus olnud, könnelenud, agga et selgemad teadussed pudusid,  separrast ei olnud se meil woimalik sest laiemalt juttustada; tänna tahhame eddasi  räkida. Kuida teame, said seal 42 innimest  ärratallatud, sest et üks kergemeelne neid olli kohhutanud. Ta olli näinud üht rättikud pöllewad ja sepärrast kissendanud sure healega ..tulli lahti" ja sestsammast kohkunud keik, kes kirrikus ollid ja iggaüks tahtis essimenne  olla kirrikust wälja sada. Keik pannid  mürrina ukse pole, agga et uks seetsepole lahti käis, ei olnud se koggoni woimalik sedda lahti Lehha sest rahwaö röhhus wägga kangeste  peale; seal ollid nüüd 8 naesterahwast, kelle seas üks kaupmehhe proua omma õega, kes möllemad suremast suggust, 3 meesterahwast  ja üks poisike teiste jalge al surnuks tallatud.  Üllem politseimeister Grün annab sest asjast weel nenda teada: ..Umbes arwata kello pool ühhe .aeal, kuuldi korraga üht healt: tulli lahti kuida mitmed tunnistawad, põlle muud olnud, kui et ühhe naesterahwa pearättik olli pöllema läinud. Sedda kuuldes  kohkusid keik ärra ja iggaüks tahtis essimenne  olla, kirrikust wälja sada. Et nüüd ka ühtlasse kori pealt treppi möda hulk rahwast  mahha tulli ja ukse, mis seetsepole lahti käis, kinni matsid, et kegi tedda woinud lahti tehha, surrusid ühte teist senna ukse alla mahha,  nenda et suur hulk teiste jalge al kissendasid.  Za keik sündis ühhe silmapilguga. Et nüüd kussagil tullest kartust polnud, hüüdsid  politsei kommessärid Zaskowski ja Haase rahwast taggasi ja keelsid neid peale röhhumast  ning seläbbi olli siis woimalik, neid kes teiste jalge al maas kissendasid, jälle lahti peästa, agga mis suggune ehmatus: 12 tõsteti maast ülles, walmis surnud. Üht- 447