warrsks pannema. Kes kokko ei hoia ja taggawarraks  ei panne, sel põlle ial keddagit. Innimenne  wöib pisko jures ka pillaja olla." Naese Harri läks jubba hästi punnaseks. „Kui minnosuggune peab taggawarraks pannema,  ütles temma, siis peab ta warrasrama. Et ma omma piskust weel pillan: kes sedda ütleb, se walletab, olgo ta kes tahhes. Nenda räkiwad ikka need, kennel taskud täis on; waene peab ikka sellepärrast waene ollema, et ärrapillab ja ei möista kokkohoida. Kui isse meie assemel olleksid, küllab siis laulaksid teist lauto." „Armas naene, ärra panne pahhaks! ütles küllamees. Egga minna sandi pärrast ei rägi.  Kui paljo tenib so mees näddalas?" „Sedda ei tea ma selgeste üttelda." „Agga ommeti nenda senna kohta?" „Noh, kui ta 33 kopp. pawas saab, siis on paljo; mönni naddal ka 25 kopp. Panne sealt taggawarraks!" „Noh, olgo ka minnopärrast 25 kopp. Näddalas  on 6 päwa ja 6 kord 25 on 150 kopp. Mis sa arwad, kas t'e wöiksite sealt 25 kopp» näddalas taggawarraks panna?" Naene jäi mõtlema ütles: „Ei minna sedda kül julge üttelda; meie ellame jubba nappiste kül." „Ia ommeti peate sedda teggema, kui mõtlete, et se teie omma kassuks tulleb. Naene peab mõistma nattukesega läbbi aiada. Ma tahhan sulle warsi ette rehkendada, mis kasso teil sest on. Zgga näddalas pannete 25 kopp. taggawarraks, se teeb 2 näddalas 50 kopp. ja ku sees 100 kopp. wälja, ja 12 ku sees on se justument R 2 rubla. Suwwe! tenib mees ennam, kui talwe, suwwel wöib ka ennam  taggawarraks panna; ma mõtlen nenda 40 kopp. Jürripäwast Mihklepäwa on 23 näddalat ja 23 kord 40 on 920, ehk makele 9 rubl. 20 kopp. Mis sa nüüd arwad, kui sa sedda rahha Mihkle lada aiaks otsekui maast leiaksid, kas se assi ei õlleks?" „OH sinna kallis aeg! ütles naene, ni paljo põlle meil ello aial weel korraga olnud. Agga mis se aitab, mis ühhel näddalal korjame, joseb  teisel jälle wälja." „Se agga ei Lohhi mitte wälja joosta, ütles küllamees, kas kuled, ei tohhi mitte. Ja et assi sedda julgem õlleks, andke omma rahha minno kätte hoida. Naene aias silmad pärrane ja wahtis küllamehhe  otsa. „Mis seal immeks panna on? Teie tunnete  jo, kes ma ollen. Ma põlle omma teada  weel rikkast risunud, kas ma siis waese omma  hakkasin warrastama? Arra sedda ussu! lummal teab, et mul hea nöu on, ja sepärrast  ütlen ma teist korda: andke omma korjatus minno kätte hoida. Ma lähhän siit ka weel mitme teiste jure ja ütlen neile seddasamma:  hakkage taggawarraks pannema, ja andke minno kätte hoida! Jgga pühhapääw tullen ma isse teie korjatust ärra toma. Seltsi laekas seisab siis keik kous ja iggamees saab musta walge peale tunnistusseks, kui paljo temma on sisse pannud. Ja siis süggise, tead jo issege, on keik toit alwem, kui muul aial, siis ostame keige selle rahha eest, mis sisse on tulnud, hulk kartohwlid korraga ja se õlleks  imme, kui meie mitte pool oddawam ei sa, kui nüüd. Nendasamma teme ka pude ja mu asjaga; kes hulga korraga ostab, saab ikka oddawamalt, kui nattuk'se kaupa, se on tuttaw assi. Teil on siis korraga ühhest ja teisest ni paljo kous, kui muido ial põlleks olnud  ja mitto murret süddame pealt ärra. Keik, mis süggise sate, on teil nago kingitud, ja ommeti  on keik teie omma tenitud assi. Agga kui minno nöu ärrapölgate, siis on teil tullewa  talwe jälle sesamma hädda ka, mis jgga talwe. Peate kassina sagi eest kalli hinna andma, ja tihti ei kölwa kaup mitte keerdele anda. Noh, armas küllanaene, kas arwad mo nöu hea ollewad ehk mitte?" Mis naene  wastas, kuleme teine kord. (Jääb polele.) Sannumed ommalt maalt. Tulleb meil tännawo pitk woi lühhike, külm wöi soe süggise, ei tea kegi innimenne  ette üttelda. Kui sedda agga uhhe öunapu käest wöikstme küssida, siis ma tean, 269