laia Tejo jöc kaldal, mis ennamiste laewadcga kaetud. Penikorma pikkuselt seisab liu mäe kinkude otsas. Ulttsad on laiad ja õiged, agga hirmus mäggisid ja on tihti uahha, et ulits ülle kõrge silla lähhab ja silla alt käib jälle ulits pöigeki läbbi; ühhes kohhas ta imad koggoni kolm ulttsat nõnda ühhe teise alt läbbi, mis wägga immelik nähha on. Muist linna ja paljo lllusaid aedo seiswad pahhem pool jõe kalda peal ja möllemate sees kokko ellawad peale 3l)t),lll)9 innimest, se on 3 kord ni paljo tui Ria linnas. Sadda kahheteistkumne aasta eest, s. o. l. Now. 1755 olli Lissabonis hirmus mawärrisemine, mis surema  t hulka linna ärra lõhkus ja 24,1)VV innim. warremele alla mattis. Sepärrast igga kord, kui mawärrijemist  tunnukse, rahwas ärraehmatab ja kahwatab.  Lissabonis on ülleültse 4V kirrikut, peale selle paljo kabbelid ja kloostrid. Klima on siin kül palla, sui aeal 3V gradi, agga terwe, sest merre tuled jahhutawad suurt pallawat jälle ärra. Talwe on ennamisle wihmane aeg ja tummi arruldane assi uahha, mis üksi kõrge mäggede peal mönni aeg seima jääb. Ahjud on sepärrast Lissabonis tundmattä asjad ehk wägga wähhe nähha. Allumissed  ellotoad on ennamlste kõik lahtised, et tihti ellomaea sissekoud kõikide silma ärrapaiötab ja mitmed  tewad omma näppotööd wäljas ulitsa peal ukse ees. Paiguti on liu kül wägga illus ja mõnned platsid mosaika, se on mitme karwalisse kiwwidega üllepörmandud, et nago kirjud parketipörmandud wäljanäitwad. Agga Lissaboni rahwa ello ei olle mille puhhas. Näo põiest mustjad, kollakad innimessed  ja arwa mõnda priske näoga innimest leida. Ei tea, kus need kuulsad lõunapoolsed neiud ellawad  , minno silm neid seal ei näinud. Tö jures nähti õige aggarad mehhed ollewad, ehk kül neid muido laisaks peetakse. Ollen omma silmaga näinud  , kuida mõuned üsna wannakesed pooljoostes 4 5 pudalist söekorwi norematega ühhes tallusid; tö kees üsna nende käes. Linnas nähti ka järgest neid, nimmega (inllegtts, kes raskeid weeankrnid möda ulitsaid ümbertalluwadl sAgga kuida öõldnd, omma ello ollemisses on rahwas wägga rop, lohhakas  ja korristamatta! Puhhas ehk ro/ane, korriswd  ehk korristamatta, hilp ees, tallukas tagga, hea kül. - Ma niunnetan üht ainust asja märgiks. Kord kuris mo ktwwisöe wastowõtmine ühhel õhtul liggi hommikuni ning piddin hillise aea parrast söe wälja andja sure öseks jäma. Läksime temma korterisse,  agga se näitas nago narrukaupmehhe pood wälja. Kõik illusad ja innetumad asjad korristamatta  ja lohhakil möda tubba, siin ja seal kimbud ja paktid maas, kui olleksid nemmad praego ülle pea kaela sissetollinud. Ülle tubbade käisid nõrid ja nende peal rippusid must peöso, ride tnkkid, nartsud ja kõik, mis rippuda wöis. Naene seisis särgtwael sängis maas ja nusutas potti sängi ees, ilma et wõerast innimest õlleks häbbenud ja ennast kinnigi katnud. Mulle pandi teise wodi peale höllekot  alla ja mõnned ridetükkid pea alla, ja penike puhhas linna nende peale magga ehk walwa! Ma pall usin wet, ennast söetahwast puhtaks pesta, agga lubbati hommiko anda, ja sepärrast heitsime möllemad tahmaselt, maggama. Hommiko widi mind alla tuppa, mis ulitsa poolt parrani lahti ja hirmus  must ja kolle olli. Siin kauples mo wastowötja  emmand isse wina ja walmis roadega. Laua tagga istusid söekandjad eilse tahma sees "ja J üminal  teab, mis nad seal sõid. Siin anti siis mulle silmawet ja prukostiks nattuke süddame kinnitust. Wina tirtso w otsin kül wasto, agga röga ei ussaldanud  katsuda; sest tored lo ma sissekonnad, mis jälgil wisil iggaühhe ees seisid, aeasid mo sömaisso taieste ärra. Nõnda olli luggu jõuka mehhe jures, nüüd wöime arwata, käida asjad sawad õlleni  a waeste urtsikutes! Ei olnud sea! ka waeste ja kerjajate pudust: igga nurga peal ollid wäljasirrutud  tuned ja kolletumad käed andid tahtmas. llllepea  iggal asjal olli siin jubba wöeras hais jures, kuid päikesel olli meel omma suine wäggi. Hobbuste ja wankride assemel sõitis jammedam meeste- ja naesterahlvas linna ulltsal eeslide ja mulade (hobboeeslide)  selgas, saggedaste kõige omma mona ja kramiga." Olgo tänna sest kül. Ommalt maalt. Tartust. „Wannemuine selts" piddas 27. Augustil omma kuõhtut ja sellega ühhelhobil ka kronimisse pühha. Agga et ilm wägga wihmane olli, nähti paljo wähhem rahwast kous ollewad, kui neid nmido tulleb. Aeda ei woinud  wihmapärrast kegi jalga pista. Laulo ja mango wahhel piddas üks seltsilige meile kõnnet Eestirahwa ennemuistse juttude ja laulude ülle ja selletas ärra, et needsammad koggoni ni ilma hinnata ja wähhe wäärt ei olle, kui mõnni arwab. Nemmad on aearamatute täienduhseks,  kust meie terraselt tähhelpannes, Paljo wannaaegsid asjo teada same mis kohhegil aearamatns  ei seisa ja ommeti sündinud on. Meie õppime neist rahwa wannaaegset waimoharrimisse  korda, ellokombeid, kui ka tö- ja sõariisto, jah, ka nende ennemuistset usko ja jummalatenistust  tundma, mis harritud, melemõtleja innimessel  wägga tähtjas on. Nõnda Paljo kui meie näggime, kuulsid seltsiliikmed ja wõerad sedda õppetliko kõnnet wägga tähhelpannes. -- Hilja teada antud. Jubba 14. lulil on pikne Laiusse kihhelk. 275