rem malida. Ehk ma kü! ka ollen öölnud:  ükski ei wyi Jummala lodust nenda järrel  malida, kuida ta on; agga temma kaes sünnib se wägga. Kui teile ükskord üht metsa woi heinama tükki, mis temma malinud,  näitan, siis peate ütlema, mis sest arwate.  Mihkel: Sa ütlejid tedda ka lauliko ollewad?  Postimees: Za, se keige parrem keigist neist, kehda ma tännini ollen kuulnud. Temma laul käib ülle keige laulikute ma peal. Peter: Agga, kus ta siis laulab? Dostimees: Ja seal teeb ta zalle teist wisi, kui teised reisiad laulikud, kes tubbade ja sure salide sees laulwad ja kes neid kuulda tahtwad, maksko rahha. Sedda ei armasta temma, waid temma laulab Lggaühhele ilma maksuta pöllude ja Heinamade peal, agga keige armsamalt metsades, soja päwa ja lillede haiso sees./ Hans: Ehk on ta mõnni lind? Peter: Ärra olle halp! Egga lind malida  mõista. Postimees: Temma reisib lindudega, moi linnud temmaga, üks neist kahhest; agga ni pea kui temma seal on, siis on kohhe loukeste,  kurrede, pasokeste, öpikkä ja kukku-linno hsäl kuulda» Ta issi on üks römulik noor mees, ja keik armastawad tedda. Hans: Siis on ta ikka üks innimenne! Postimees: Ennamiste kannab ta rohhelessi  ridid. Ta aeab pöllomeestega maggust  jutto ja teeb neid wirguks poldusi küllima.  Mihkel: Agga mikspärrast reisib ta siis alläti ühhest maast teise? Peter: Rummal küssiminne! Teised laulikud  tewad jo otse nendasammoti. Hans: Sel kombel woib ta, kui kulus maler, keik tähhelpannemisse wäärt ma kohhad  üllesmalida. Mihkel: Ehk ka omma malisi siin ja seal hea hinna eest arramüa. Postimees: Teine reisia on üks kärner, ehk ütleme parrem: üks pöllomees. Peter: Ta reisib wist sepärrast ümber mailma, et nenda keiki taemekessi tundma öp- pib ja et nähha, kulda siin ja seal pöldo harritakse. ; Postimees: Tä armastab lillesid -ja käib künesi watamas. Kesk-päwal, sure pallawaga  istub ta pude warjus ja sööb kirsirnarjo.  Hans: Ah, senna lähhäkstn ma temmale sõbraks. Postimees: Ta on üks wägga lahke ja armas mees. Temma rided on rohhelisse, sinnise ja kulla karwalisstd; ommetige wiskab  ta ka kefk-päwa, kui päike wägga pallawaste  paistab, kue seljast mahha. Hans: Za siis käib ta särgi - wäel ? Postimees: Et ta heamelega retsib ja päwas paljo tahhab ärranähha ja tehha, sepärrast.armastab  ta pikki päiwi. Mihke l: Ehk ma kü! ei reisi, on ka pikkad  päwad mul armsamad, sest siis jõuab töga paljo ennam eddasi. Pos t i mees: Kolmas reisia on üks kössist  maimuga mees ja kannab kollakad rided; ta reisib ka heamelega kurre ja päfukestega. Hans: Siis on ta ka mönni laulik! Posti moes: Sedda kül mitte, maid temma on üks kange küt, isstärranis jänneste, hirwede ja pödrade peale. Ta aeab kelk metsad  läbbi ja iküst ta läbbi lähhäb, seal langemad  lehhed puidest mahha. Zahhe karra ja koerde aukumist armastab ta ennam / kui lillede  haiso ja lindude lauto. Pu-willi, Nenda kui õunad ja pähkled on mägga ta mokka pärrast ja isstärranis mina marjad ja ckarjamiin.  Mihkel: Mikspärrast aeab ta siis keik mailmad läbbi? sedda woiks ta jo koddo nisamma  sada! Hans: Ta koddo põlle ehk wast metsa, et jahhe peale woib minna. Peter: Kui ta mees, kel koppik taskus, reisib ta sepärrast ümber, et igga suggu puwilja  süa ja mitme suggust wina jua sada, ja kes woib temmale sedda römo keelda? Postimees: Neljas reisia on üks wanna ellatand halli riete, halli habbeme ja halli juukstega, pahhase näoga wannuke, ja omma ammeti polest üks pu-sep. Sillade teggemisse tö siggineb temma käes keige parrem, mis 122