nähha, kui paljo üks rahwas siis wöera abbi tarwitab, kui omma ma ühtegi si anna» Kül mönned kuuldes risti löwad. Et rahwas nenda paljo söwad Ja siiski ello põlle hä, Wölg tulleb, nälg on mönnel kä! Oh, agga neil, kes wirgud tööl Ei tulle wölga mitte meel, Kui neil, kes alles rumm alad? Ei tänna armast Jummalat; Waid kerjades ja warguses Ta ellab sures kerguses Ja hakkab wimaks jändama Ja möda ilma rändama, Kus sure hädda sisse jäeb Ja enne aegist surma näeb! C. W. F. Ommalt maalt. PKRNttfi. sSaddama ehhitu sest» Kui möda läinud suised pallawad ja kuiwad ilmad igga pöllomehhele waewaks ollid, siis on nad sedda kohhasemad meie saddama ehhitusele  olnud, nenda et lõuna poolt tam mis 9631/2 sülda pik, taieste walmis sanud. Põhja poolt küljest tammi pikkus olla 869 sülda, mis agga weel mitte üsna walmis põlle, 194 olla pealt weel tehha, siis olla ta ka üsna walmis, sedda tööd tahhetakse tullewa sui löppetada. Möda läinud suwwel wälja paggerdud  laewade teel, põhja pool kulges, olla 12 jalga süggawust, parraja wee töuso aeal ja loöetakse, kui ilmad wähhegi andwad, lõuna polise polele ka omma 12 jalga süggawust salvad.  Nenda on siis totus, et tullewa süggise,  kui ilmad wähhegi korralised, meie saddama  ehhitus taieste löppetud saab. Zubba enne olli laewade ladimise ruum kitsas, agga sedda kitsam on ta nüüd weel, kus keik laewad  jõkke tullewad ja seal laditud sawad; sepärrast  on häddast tarwis ka selle peale mõtteida  ja tehha mis ial woimalik, kui laewad mitte ei pea kaua otama ja ilma asjata aega wiitma, sest aeg on kallis. Ka meie wanna tulle pagide ülle tõstetakse  kaebtust; olla liig unnised ja tuhmid, egga jõuda sedda, mis nende käest nõutakse, mitte täita; olla ilm nattuke paks, siis ei sada nende ja tubbadest paistawa küünla walguste wahhel arro, kust te saddamasse lähhäb ja laewad, mis hilja tullewad, olla kimpus, ei oösata sisse tulla,. issiärrams aurs - laewad. Wägga haddsst on tarwis, et ka meie saddamasse  üks sesuggune tulle torn tehtud saaks, kuida nad muia! sesuggustes kohtades on. Olleme kül jubba mönne talwe ärranäinud ja mõnda korda külma parrast  näppo otsi puhhunud ning kange tuiso parrast suud ja silmad kinni mässinud ning süggawast lummest läbbi rübbelenud; agga üht sesuggust Zanuarit, kui meil se aasta, ei mälleta meie mitte näinud ollewad. Tänna on 26. Zanuari ku pääw, agga lumme nattukest  põlle kussagi nähha; watame uksest wälja,  keik ma on must, otse kui õlleks meil Märtsi ku päwad käes lõppetada. Se nattuke lund, mis meil olli, kaddus kahhe päwase wihma  sao järrele, nenda ärra, et paljad wee loigud  järrele jäid. Ka ööldakse sedda põlle meie kül omma silmaga näinud et Sauga jöggi, alt Nurme paiso künni Kambi mõisast sadik, lahti olla, arrutumad jeä mäed seista möda kaldaid. Meie panneme sedda kül immeks,  üht sesuggust talwet nähhes, agga ei tea, mis ta meile saab toma, kas head woi pahha; egga volle se ka meie assi, üht ja teist ette teada tahta ehk prohwedi kombel ettekulutada,  waid paljo ennam rahholikult odata,  mis wanna taewa tädike saab teggema. sSuppi maea waeste Keige selle jure hädda peale wadates, mis rahwast kerjamise läbbi sunnib omma ello üllespiddama,  on meie linnas, issiärranis saksa naesterahwas prouad ja preilnad nõu kokko heitnud, neile waestele appi ruttata ja sedda allalist kerjamist ja ümberhulkumist kautada.  Nad ollid enneste keskes asjade korjatust  teinud, mis pärrast losttud said ja seläbbi peale kolme saea rubla rahha kokko sanud, ning selle eest on nad nõuks wötnud, waesid söta. Et agga naesterahwa abbi üksi ei üllata, sepärrast andsid tallitust meesterahwa  waeste eest holekandja seltsi kätte, kes nüüd asja tallitab ja proua ja preilnade sowimist täidab. Suppi kedo ja wäljajaggamise koht on ma köstre jures ja essimene kedo ja wäljajaggamise  pääw olli mödaläinud redel, kus saea innimese lõuna toit wälja jaggati. Head innimesed, kelle südda armastuses ta rindus tuksub ja kelle käed just russikasse põlle 35