Perno Postimees ehk Näddalileht t«SS Seitsmes kesknäddal 2. Januaril.^ aasta. Ue aasta terretaminne. Jesus Kristus on sesamma eile ja tänna ja iggaweste. Halleluja! Ännad ristiwennad, mis saaks meitest, kui se mitte neuda ei õlleks? Mis saaks meitest, kui Zummala heldus ja truus nisamma merrelaenete sarnane õlleks, kui meil? Mis saaks meitest, kui innimeste armust peaksime ellama ja nende truussest omma onne otama? Oh Jummal, kuida seisaks meie lotus seal tule ja suitso peal! Mis on innimessed? .Eile sündsid, Home maetakse; allati tullejad ja minnejad, kes middagi tulles kasa ei to egga minnes  kasa ei wötta. Kes nende seast wöiks meite peale lota, ehk kelle peale wöiksime meie lsta? Nemmad on muld ja põrm, ja üks põrm ei woi teise peale lota. Kus on keik need, kes minnewa Neäris piitsa laksudes kirrikust koeo sõitsid? Neid on keiki, muist külmetand, muist sulla ma sisse maetud, ja iggaüks neist on weel haua põhjast taggasi hüüdnud: „OH surrelik, mind mälleta: mis õlled ollin minna!" Keik õitseb ja närtsib, tulleb ja läh- Häb, agga tänno Jummalale — „Zesus Kristus on sesamma eile ja tänna'ja iggaweste!"  Se on meie troost ja rõõm. Temma igga ni kui temma heldus ja truus kestab  iggawesseks aeaks. Et ta ülle meie mõistusse helde ja armolinne ja wägga pikka melega on, wöime ueste jälle käppoga katsuda. Kes teadis tänna aasta eest, et ta ellopäwad weel siamale piddid üllatama? Eks meie olle keik pude sarnatsed, mis ammo olleksid piddand mahharaiutud  sama? Agga meie ellame alles ja ellame temma armust, sepärrast olgo meie su ja