Perno Postimees ehk Näddalileht tSSik Ühhsksas sPernns, kesknäddal 27. Jaimaril.j aasta. Ses lehhes seisab. Eesti rahwa puhtussest. Ommalt maalt: Worimeestest. Konwent. Talline mürristaminne.  Jäärmark. Tartust. Lanstoa nöupiddaminne. Rahwa eksitus. Jhho nuhtlus keeldud. Laeno kassa. Mõrtsuka tööst. Seitsme kortsest mõrtsuka tööst. Wöeralt maalt: Preisimaalt.  Austriamaalt.  Inglismaalt. Mönnesuggusest sönnumed: Abbi külma wöetud liikmete wasts. Eesti rahwa puhtussest. Kuulge armad kasso-öed ja perre-eided, mis üks söbber meile kirjutab; olge nenda head ja luggege issi: Armas Postimees! Jubba mõnda aega kippitab  mul üks assi süddame peal, agga et se meie Eesti külla-eide ja memmedele mitte sureks  auuks ja kitusseks ei olle, selle parrast otasin ma ikka, ehk aeg, kes jubba mitto asja parrandanud, ka siin omma seadust saab teggema.  Parrako pean ütlema! lähhäb ta siin agga wasto oksa, se on: ühhe pahha hawa modi, aeg aealt ikka pahhemaks. Mitto aastat on mo ammet sedda modi, et mul tallorahwaga paljo tallitamist ja läbbikäimist  tarwis lähhäb, ning seläbbi on se mul siis woimalik olnud, nende wiisa, kombid, harvimata  ja laido wäärt ello õieti põhjani tundma  õppida. Ma ei hakka siin mitte nende korristamata ellomaeadest, sassis sängidest, mustest särkidest ja laste kui mannade pessemata  kätte ja silma näggodest, mis mul jubba  ammo harjotud asjad on, räkima, waid kule Postimees, mis ma sulle tahtsin üttelda: söma riistade ja nõude ülle, mis nad omma wöerastele ettepannewad, olli mul sinnoga  monni sönna räkida. Ommal aeal rakis Perno Postimees ühhest kennast perrenaesest,  kes ühhe öppetaja herrale tobiga pima töi ning tedda pällus julgeste jua, se toop olla üsna puhhas, „eila alles olli laste peakärna  salw seal sees" olnud. Kui nüüd kül aastad sest aeast mödas on, siiski hugawad  need sönnad mo körwade ees, nago õlleks  ma neid eila luggenud; sellepärrast ollen ma ka mitto korda, enne, sedda keige kibbedamat  janno kannatanud, kui iggast kohhast ehk perrest jua pallunud. Nüüd ollen ma agga issi ka nattuke näinud!  Minnema aasta, se olli na süggisest suid, juhtusin ma ühhel õhtul ühte tallusse, kus ma ö-maeat pallusin, sedda ka kohhe ühhe lahke wasto tullemissega leidsin. - Mis kitusse  wäärt on, ollen ma malmis iggakord kiitma: üks Lahke wastowötminne, keiki andma,  mis neil agga hinge tagga on, sedda piddawad meie tallorahwas sureks auuks; ka