Perno Postimees ehk Näddalileht M 25 !866 Kahhekfas kesknäddal 3. Junil.^ aasta. Ses lehhes seisab. Koggokonna tohto ees. Ommalt maalt: Röugedest. Perno-Willandi raudteest. Kurb sönnum. Rahwa kaebtus. Kingitus. Risumissest. Kalla püüdmisse rentimissest. Wöeralt maalt: Suurdest wöerastest. Daanlasse kangekaelus. Seggased mõtted. Paawsti haigus. Konwerentsi nöudminne.  Inglasse mõtted. Sleswigi jaggamissest. Mällestusse päwa pühhitseminne. Mönnesuggused sönnumed: Kaks tutenti. Noor soldat. Kuld tilgad. Jutto jätkud. Koggokonna kohtu ees. Tänna on mul nõu monni senna ühhest abbiello rahwa parist könneleda, kuida nemmad  ühte teist, kui abbiello rahwas, armastasid  ja nenda Jummala kasse sönna täitsid. Ühhes küllas, kedda ma siin ei tahha nimmetada,  ellasid üks paar abbiello rahwast, kes ka nimme pärrast perrewannemad tahtsid olla, agga mitte nenda kuida kirri ütleb, et mees naese pea ja naene iggapiddi mehhe wasto sönnawötlik peab ollema, waid nemmad ellasid  kui koer ja kas. Perremees Jurri ehk teme selle nimmega  temmale üllekohhut, sest kuida wois ta perremees  ommas maeas olla, kui ta omma naese wasto kohto jurest piddi abbi otsima, sepärrast  nimmetame ted.da lühhidelt Jurri olli üks kehwa kehhaga, agga pikka kassoga mees, isseärranes temma allumissed liikmed teggid kakskolmandiko temma pikkusest wälja, nenda kui ta mahha istus, pölwed su äre üllatasid. Ta olli koggokonna kohto ees omma naese ülle kaebanud, et ta tedda, ülle keige pinamiste mis ta röhhutud süddamega kannatanud, wimati  weel noaga tagga aeanud. Perrenaene Liso olli üks maddal ümmargusse  kehhaga ja maggusa mahheda näoga naesterahwas, nenda pealt wadata, selge armastus  isse. Nenda seisid nüüd mees ja naene, ehk parrem  ütleme naene ja mees kohto eestoas, kuhhu ka paljo Liso tuttawaid ja naabri naesi, kes sedda asja ollid kuulnud, senna kokko tulnud,  et ni sojalt kui ial woimalik, kohto otsust  kuulda sada, sest iggaühhel kippitas se wägga süddame peal, kas se siis missist peaks tossi ollema, et naestel sedda õigust põlleks, mönni kord ka nattuke mehhe meelt parrandada.  Kohto toa uksed läksid lahti ning kästi neid perrerahwast ette tulla. Kohtomees: Liso, sinno mees on so ülle kaebanud, et sa tedda minnewa näddala hirmsal  wisil õlled pinanud ja wimaks weel noaga tagga aeanud, kas se tössi on? Liso: Sedda ei panne ma suggugi immeks, sest kohto-mehhed tewad ühhest seäsest iggakord  ühhe härja.