' üks ämbliko selts on kardstaw ja pahha, agga se põlle meie jures asset, waid temma on Jtalia ma ellajas, mis seal selle nimme al „tarantel" tuttaw. Temma peab innimessi  hammustama ja temma hammustamissest  peawad innimessed haigeks jama, kust siis arwata, et se loom kihwtme. Agga innimessed  on ka selle többe wasto rohto leidnud,  mis kül kellegi aptegi pealt sada põlle, waid iggast maeast woib leida. On üks sesuggune  ämblik keddagit hammustanud ja ta ommas ihhus rammestust tunneb, siis peab ta j ooksma ehk senni tantsima, künni wässi- Musse parrast ennam ei suda ja mahha kukkub,  tõuseb ta kui wälja puhhand maast ülles, siis on ka többi lahkunud za terme kui ennegi.  On issiennesest mmsta, et järso kehha ligMamisse ja higgi läbbi keik pahha kehhast wälja sunnitakse. Ommalt maalt. Pernust. Marras kätte Minnewa kord könnelesime kirriko-aea wargusest,  et mönned ni häbbemata olnud ja kirrikoaeast  surno haudade pealt rosid ja lilled, mis senna haudade Hilluks  ärrawarrastanud.  Tänna woime öölda: suur tänno meie armsa ja nore oberwogti herrale, kelle holeliko järrslotsimise läbbi üks neist märgadest üllesleitud,  ja se olla üks kenna naesterahmas, kelle nimme meie kül hea melega nimmetaksime, agga meile on näp su peale pandud, et sedda peame piddama, sepärrast jäeb kül nimmi nimmetamata;  agga ussume vmmetige öölda julgemad  , et ta seddawort häbbistud sanud, et eddespiddi ilmsüta rosi lillekessi haudade peal rahhule jättab. Peaksid teised sest öppetust wõtma. mis minnewa neljapäwa  hommiko meie linnas sündinud, peame jälle könnelema, se on : et selle päwa Hommiko  kgks meest ärrauppusid. Essimenne neist on üks paggari pois, woi sullane, kellest mõnda rägitakse, agga kes woib keik järrel räkida. Teada muidogi, on paggari poisi põlli üks waewaline, ta peab ööd ja pämad üllal ollema; agga egga ta pärris põlle, kui Zi jõua wasto panna, siis tömmako hõlmad  wõ alla ja mingo ärra; leiab mmalt jälle temstust. Oöldakse tedda sspärrast wiwane  ö läbbi purjutanud ollewad, tulnud hommiko kello pool nelli, kus jubba innimessed  töös olnud, sure silla peale, wötnud mütsi peast, wissanud sedda silla peale ja siis hüppanud  hurraöiskamissega jõkke ja upputanud ennast ärra. Pesuker, kes seal lähhedal seisnud,  tahtnud tedda weel wäljatömMata, karranud  karwo Anni, agga mees tahtnud tedda ka takka järrele mette tõmmata, sepärrast lasknud  ta tedda lahti ja nenda olla ta läinud. Teine on üks tömees, kes saddama ehhitusse jures merresse kukkunud ja senna ärrauppunud. Möllemad wöeti marsi jälle mälja, agga mis surnud, on surnud. Mee - püksid ehk on ennamiste põua aeal nähha, ja on issiennesest  wägga immelik, kuida ta monni kord kessa künni peal kuiwa mulda Weskeritab ja metsa wiib, ja kui temma õige kange, laasts ülleskeritab ja nendega omma teed lähhäb. Teadmatad innimessed, kui sedda Hämad, manna nõida tulega ütlewad sõitwsd; mahhest  ka merrest wet ülleskerutab. Ja se sünnib,  kui mürristamisse pilwed ni maddala? käiwad, et nende ja merre mee pinna wahhel suurt wahhet ei jä, siis kissuwad nemmad merd ennese pole ja tõuseb messi kui post taewa pole ülles ja tõuseb ni kaua, künni pilwega kokko saab. Meie põlle sedda kül issi näinud, agga ütlewad teised, kes otse te peal ja muido wäljas olnud, et mödaläinud laupäwal enne lõunat, umbes kello kümne aeal meie merre peal wee-püksid nähha olnud; seisnud  kui post püsti, mis aega möda alt psnemaks  läinud, sest et messi üllespole wenninud, künni wimaks pilwesse ärrakaddunud. Olleksime  issi sedda heamelega nähha sowinud; agga kes teadis sedha meile öölda. Nllekflme siis ka selgemine sest woinud kirjutada; omma silm on ikka kunningas. Pernomaalt. Maisko leinu h tüt- Wägga kurb ja halle M km üks noor mees nj xaisko lähhab, et ta ennam kuhhugi ei kolba z agga paljo halledam on,, kui tüttarlapsed, kellest ommetige eddespiddi 197