dega römus olli, nüüd wötko heaks, tari kappa äres istuda ja omma higgi otsa eest kuiwatada. Löppetusseks pallume omma armsaid  nori wendi, sest norest mehhest öppetust wötta, egga mitte temma jälgede sisse astuda ja nenda langeda, kuida temma on langenud. Pange tahhele, et Zummal ei anna ennast mitte pilgata, waid ta tassub iggaühhele temma teggude möda. Kuus päwa on ta meile töteggemisseks andnud; agga üks pääw on hingamisse ehk pühhapääw, kelle pühhitsüst  ta meie käest nõuab. Kuus päwa on, kus ihho eest peame hoolt kandma, agga pühhapääw,  se näddala essimenne pääw, on meile antud, mil omma hinge eest peame hoolt kandma.  Kui meie noor wend sedda olli unnustanud,  siis ei olnud ka Jummala nuhtlus kaugel!  Zummal ei olle meid mitte temma teotusseks,  waid auuks lonud." Ommalt maalt. Peenust. muhhu Könnelesime minnewa kord ellajate pörna-többest,  mis targemad ja selle többega tuttawad mehhed saksa, wenne ja latti kele ollid üllespannud,  ka omma söbradele eesti kele ja tänna tahhame ellajate muhhu-többest konneleda ja ka sedda, kuida üks suurt suggo mees sedda többe omma ellajate jures parrandada katsunud.  Ta kirjutab nenda: ..Pealeselle, kui minno hobbused, praego siin ja seal likuwa muhhu-többesse haigeks jäid ja õnneks ka jälle terweks said, ollen minna malmis sedda, kuida neid terweks ollen  teinud, teistele teadaandmas, et ka nemmad  ja isseärranes meie tallorahwas teadwad, kui nende ellajad haigeks jamad, neid issi tohterdada  ja nenda surma eest hoida." „Ni pea kui paistetust nähha, tulleb üks kuhjaga tee-lussika täis sodat pulwriks tehha,  ühhe peotäie rukki jahhude ja nattukese meega seggamine seggada, siis sest kuus kulikest  ehk terrakest tehha, mis saksa rahwas pilliks nimmetab ja neist haige lomale üks pil woi terrake korraga sisse anda. Muhk peab terpentini elliga, mis poleks Türgi pipra kauna minaga seggatud, woitud sama. Selle peale peab hobbust tubliste söidetama, nenda et heaste märjaks läinud ja kobrutamist nähha, siis rie peale pantud ja aega möda ümber käitama, et jälle ärra jahtub. Lõuna pallawa  päwa seal peab loom laukas willus seisma,  hommiko ja öhto nipaljo kui woimalik  Lemmaga, kas ratsa woi wankrega sõitma ehk köie otsas ümber joosta laskma". „Sel kombel kaub wähhe päwadega paistus, hobbune  sööb hästi, ei seisa norgus, sest werri ei sa többiseks. Enne ja pärrast haigust on ojutamine hea, haiguse aeal. põlle ma sedda tehha lasknud; sest et nahk peab soe hoitud sama. Terwise hoidmisse pärrast ollen ma päwas ühhe pilli nihästi hobbustele kui weistele,  mis alles terwed, sisse andnud". „Kui paistetust leitakse ja ta jubba suur on, ehk et ellajas norgus seisab, ilma, et paistust  nähha, siis peab sedda möda kuida kartus  surem ehk wähhem ka rohho ossa ollema. Woib ka, kui karta on, et ellajas pea surreb, kolm pilli korraga sisse anda ja nattukesse aea pärrast jälle; ni kohhe ja ruttuline sõit ei tohhi mitte pududa". (Tart. Seit.) Kindral - major v. Kiel. sÕnneto Eila näddala eest/ parrast lõunat, arwata na kello nelja aeal, uppus üks liggi 15 aastane gümnasiumi koli pois ärra. Nago meil nüüd iggapääw kanged  pallawad päwad on, kus paljo merres ojumas käiwad, olli ka temma omma naburis  ellawa poistega, kes tedda wäggise kutsunud,  merresse läinud, õnnetumaks agga ühhe süggawa kohha peale juhtunud ja senna teiste silmade ees ärrawaonud. Kül hakkati kohhe otsima, agga ei sadud enne kätte, kui öhto kello kümne aeges. Sedda kurwastust, mis waeste wannematel, ei mõista meie sulg üllesräkida!  Zgga wannem woib sedda isfigi arwata, et se üks suur kohkumine olli, kui teised temma rided merre arest koeo töid ja emma kätte andes ütlesid: Johann uppus ärra! ! Selle järso sönnume peale on emma ni wägga kohkunud, et mõistusest nattuke seggaseks  olli janud, tänno Jummalale, on agga jubba jälle parremaks fanud. Riast. Liwima kubbermango  wallitsus annab kubbermango seitungi 237