Perno Postimees ehk Näddalileht M 55 tBW Neljas sPernus, kesknäddal 7. Septembril.^ aasta. Kirri ja kirja wastus. Jubba tükki aia eest sain küllawenna kaist kirja, mis tärmini alles agga mitte minno  sü läbbi Wastamätka seisis. Äanna nüüd tahtsin teile kirja luggeda anda ia, kui lubbate, mönni sanna ka wastuSseks jure panna, ni hästi kui minnosuggune sedda möistab. Agga  kirja sees seisab nenda: „Armas Postimees! Tannawuses 18. numris,  ragid sa Saksama laulikust Arndkist, ja ohkad seal jures süddame kurbdussega? „„OH kus on Eestirahwa Arndtid? Millal  sünniwad need nmilma? Millal tullewad,  kes Eesti rahwast ka eht issama-laulus  öppetawad omma issamaad ja seisust armastama?"" - Wagga hea, Postimees, et sa nisuggusi asjo ka wahlfeti pea! küssid ja meletülletad. Agga selle peale annan sulle wastuseks: Pärris laulikud ehk laulomehhed on meil jo ammogi olnud. „„Nad käisid küllades kandlega, „„Laulsid kuldsid kulutussi, „„Wanna jutto juurdumessi;"" agga nende laulud on nüüd ennamist keik jubba  unnund. Kapraegogi on meil weel eht sündinud  laulikuid; agga mis need tewad? Minne wata, nad künnawad päwatöusest loveni nurmel ja oigawad. Tarkust ja mõistusse terrawust lau- lotundmisse peale, on meile omma jaggo Zummalast  ka antud ja mitmel ennam, kui mönne muudsuggu mehhel, kes mitto aastat surcs kolis  omma tühja pead waewab ja ommeti senna middagit sisse ei sa, ehk mis ta saad, sedda wöib kisuke sabba peal ärrakanda: agga waesus ja raske tö litsub Eestlasi lapsest sadik, nende tarkusse taim kaswab ka pissut, siis jääb kidduraks,  ei sa ilmasgi sureks uhkeks tarkusse puuks, mis illusat wilja kannaks. Kui siis mönnel Eestlasel tarkusse pu ötMekombel on illusast wäljakaswanud, ja temma südda tedda aianud „eht issama-laulust" loksutama , siis tedda kegi ei tahha tunda egga temma laulust kuulda.  Meie rahwas on ni pöraseks targaks läinud,  et Saksa- ja Wenne-wisi ennamaks peab, kui omma wisi. Wata tallo tüdrukutgi, kes üks aasta möisas teninud, ei möista ennam selget makeelt; loe ehk laula temmale üht eht Eesti laulo, marsi on ta ninnake kärsus ja ütleb: „Wuih, nisuggune rumma! tallopoia  lörri!" Küssime nüüd meel: Millal sünniwad Eesti laulikud? siis on wastus: Ei ilmasgi, ei millagi! Ei ialgi sa meie pissuke Eestlaste hulk rahwaks. Meie keel ja mood, meie laulud :c., keik kadduwad ärra; sadda aasta pärrast olleme keik Saksad ja Wennelased  ja laulame ka nende laulusid."