Minna ei tea, kas teie tegi kaupmeest M-L. yllete tunnud, agga seal, kus ta ellad, on ta jgga lapsele tuttaw. Temma roppust naljast ja jummalakartmatta saunadest, mis tal hommikust  öhtuni, nago wirtsawessi lauda rennist,  suust wälja jookseb, tundwad tedda keik. Temma isse ja teised rummalad temmaga, piddawad  sedda tarkusseks ja naerwad pealt kuuldes  , nago lapsed koera oksendamist. M-L. on isse rikkas mees. Ta kaup on tännini korda läinud, mis ta ristitud ja ristmatta innimestega  aianud, wannemattest olli temma ka hea käppo täie pärrinud, nendasamma ka naesega hea kasti kasa sanud; agga ni paljo kui ta tahhab, ei õlle tal wee! ammo mitte, sest innimesse tahtminne on ilma pöhjata ja ühhel süggawam, kui teisel. Kus agga tahtminne  täidetud ei olle, seal süddames ei olle ka rahho, ja ajaksid rahhakastid muido kül ülle ja kuldtükkid kurkrud löhki. Nenda olli M-L. allati rahhast rikkas, agga rahhust waene. llhhel päwal olli ta näggo jälle nenda römus  ja lahke, nago ikka siis, kui head kasso olli sanud, ehk mönned head sannumed tullid. Tänna olli luggu nenda. Temma kaup, mis ta alwalt sisse ostnud, olli seal ja seal kolmeja  nelja kordse hinna maksnud. Selle eest wöis Jummalat ei mitte, waid M-L. tarkust tännada. „Jöuka ja targa kaupmehhel  põlle tarwis Jummalat waewata." Se olli temma sanna. „Aitko lummal neid, kes isse omma jöuga läbbi ei sa", mis M-L. küllalt  sai. On südda römus, siis peab temma ka helde ollema. Arm peab armastama ja rööm römustama alama, agga mitme waese rikka jures põlle luggu mitte nenda. Uks waene tömees astus meie kaupmehhe 'tuppa just kui temma omma römo sellidele selletas. Ta kulm läks warsi kortsu; sest middagi ei olnud lemmal ennam wastomeelt, kui kegi middagit temma käest palluma tulli. „Mis sa tahhad?" küssis temma karreda mele ja heälega. „Eks so pu löhkuminne howi  peal põlle weel makstud sanud?" „Jah on, aus herra; ma tännan wägga, et Teie mo päwa palka ni kohhe kätte andsite, sest mul on sedda wägga häddaste tarwis. Ag- gs mo waene «aene ja kaks last on koddo haiged maas, kolmas on pari päwa eest surnud  ; mul ei olle tööd egga tenistust ja pean ommeti leiba maiasse murretsema, separrast ollen  ma süddame rindo wötnud, ja Teie jure palluma tulnud." M-L. laks näust punnaseks ja ütles: „Mis tont mul sellega teggemist on? Kelle naene ja lapsed, selle rööm ja murre; iggaüks on isse omma onne sep. Kui paljo sa tenid, ni paljo sul on. Kui sa mulle tööd teed, sits maksan  minna, ja kui teisele, siis maksab teine. Kas sul naest ja lapsi on, sedda põlle mul tarwis teada, meel wahhem nende eest murretseda.  Kui keik need krossid kous olleksid, mis minna jubba kerjajattele ollen jagganud, neid saaks suur kotti tais, ja peale aiajaid tulleb  iggapa meel jure." „Aüs herra, pällus mees, hallastage ikka mo waese naese peale! Minna ei pällu mitte kingitust, waid et mulle paar rubla tö peale lamaksite. Teil on se tühhi assi, agga mulle sureks abbiks." „Olled sa melest arra? Minna pean sulle rahha laenama? Siis olleksin ma se jölledam jölledate seast! Te, et sa minnema saad!" Kui mees ikka weel seisma jäi ja omma mütsi käes weretas ja pällus, rümbas M-L. 5-koppikuse taskust walja, pistis ta peusse ja lükkas tedda uksest wälja. Omma sullase wasto  ütles lemma: „Murretse selle eest, se et hävbematta  innimenne jälle mo kaela peale ei tulle. Ta on 5 kopp. korraga sanud, sest olleksin ma kümne sandile wöinud anda! Telli üht teist puid löhkuma, kes mulle omma naisest ja lapsest ei hakka pitka jutto teggema. Se paggana  sandiselts lääb pääw päwalt julgemaks ja näljatsemaks." Õlleks helde M-L. teadnud, et ta sullane, kes mehhe hädda tundis, wäljammneS weel lemmale 25 kopp. jure andis ja ütles: „Loda  lummala peale, lemmal on heldem sädda, kui rikka innimestel!" „TaSsugo sulle Lummal  raewas! tannaS mees siis õlleks sullane wist ta russikaid mekkida fanud, agga bnneks ei näinud sedda kegi. M-L. löi ukse kinni ja pchhuS paW me- 289