sest wöime jälle nähhä, kuida loud on. Se-' sinnane Mats, ta ei ella meilt kaugel, on essimenne  auwäärt mees, tru, lahke, tassane ja wisakas, kes keige hea asja nöuus on; agga ta on öppetusse polest alles Mats, seal on se wigga. Postim.: Mis ta nüüd selle ninnatubbaka peale teggi, mis sinno käest sai? Kas tõmbas  harjaksed püsti ja hakkas terrawaid sönno wasto lopima? Küllam.: O' mötteke, nisuggune mees Mats ei olle. Ta panni warsi rided selga, püstis No. 8 pöue ja ruttas öppetaja jure minnema, sest ta olla muidogi nago unnise silmadega omma seitungi luggenud ja seläbbi kallist aega raiskunud. Nüüd tahta temma öppetajat palluda, et sedda asja köwwaste ettewöttaks, et nenda teäda saaks, kui paljo tännolikko süddamid meie koggodusses on, ja et öppetaja nende nimmed siis, kuhho tarwis, arrasadaks. Ma piddin selle peale warsi kotto ärraminnema ei tea nüüd, kui kaugel asjad on. Nenda paljo ma tean, et Eestimehhed möndä head asja ka teeks ja tahhaks, kui neil allatl hea nöu käepärrast õlleks; isseennesest middagi melerulletada ja peale hakkata, seks on surem hulk alles liig Matsid ja (ehk kül kahjo üttelda) rummalad. Postim: Noseeb se on, mis polest nüüd targemad teistele mõtteks, suuks ja silmaks peaksid ollema. Küllam.: Aitummal, sedda mitmed ka te» wad, agga ussu mind, mönni kord sellega ka naljakaid asjo näwad ja kuulwad. Ma ollin mönne päwa eest Paides. Poe-saks, Eestisöbralik  mees, lugges sedda „tännokirja" luggu  kolme Eestimehhele ommas podis ette ja selletas ni ausaste ärra, et mul lust olli kuulda.  Mitte üks neist meestest ei tunnud enne Neile ei olla sest kegi middagi üttelnud. Wöid arwata, et se mulle head meelt ei teinud, agga pärris nalli tulli pärrast  järrele, mis mind korraga nutma ja naerma  aias. Jgga sarwilinne teab omma nimme,  agga need 3 meest ei teadnud mitte, et nemmad Eestimehhed ollid. Kui kaupmees olli luggenud, küssis temma: „No mis te' nüüd arwate, armsad mehhed: teie lahhäte ommeti ka omma öppetaja jure ja pallute Eestlaste tänno wastowötta ja eddasi sa ta?" „Jah, kui se meie eest õlleks, ütlesid mehhed, siis wägga hea melega; agga miks peaksime „Eestlaste" eest tännama, kellest  meie ei teage, kus ma ilma nurkas nemmad ellawad? Need peawad jo umb pagganad ollema, kes Zummalast ühtegi ei tea". Se olli liig! Kaupmehhe tüdruk, kes sedda pealt kulis, naeris sure heälega ja kaupmees isse ka. Wöid arwata, mis minno  südda ütles. Parrast, kui kaupmees neile ärraselletas, et nemmad isse ka „ Eestlased" olla, ütlesid' mehhed: nemmad ei olla muud nimme teadnud, kui „Moamehhed" ehk „Moarahwas",  kuida meie Tallinna poolt su sedda on harjund wäljaütlema. Et Eestirahwas nende wanna pölline suggunimme on, kuida neid ka keik muud rahwas hüühwad, sedda ei tahtnud nemmad naljalt möista. Nenda on loud, armas Postimees. Panne nüüd weel sedda ehk teist immeks! Postim.: No sedda ennam on meil tarwis  wässimatta omma tööd eddasi tehha, künni Zummal aitab paikest körgemale töusta ja mustad marjud lühhemaks jada. (Jääb polele.) Sönnumed ommalt maalt. Perno makonnaft. Uus öppetaja. 25. Webruari ku päwal, ehk essimessel Paasto  pühhal sai Wörroma abbiöppetaja W. Kristjani Testama kirriko peale Perno praosest  öpperajaks laulatud. Testama koggodusse  leina aeg, mis temmal omma endisse öppetaja lahkumissest olli, on nüüd mödas, ja on ülle wagga römus, et Zummal Lemmale  jälle üht armast Ewangeliumi kulutajat saatnud. G. Fr. L. Riasi. Pärriskohhad. Meie ei tea, miks sedda muial põlle leida, kui Kurama seitungis,  et Riamaal minnewal aastal kolme pärrismöisa küljest 21 tallokohta on parriseks ostetud. Keige kallim neist (ühhe meskiga üh- 83