malmis peale maritud, peaksid mahha saddama,  et neil muud karmis põlleks, kui selga panna ja suhho pista. Apostel ütled: „kes ei tahha tööd tehha, se ei pea ka mitte söma";  nemmad ütlewad: kes ilma töta füa ei sa, sel põlle ka karmis tööd tehha. Kui neil rukkis kaht pead ei kaswata egga nemmad  ühhe päwa laisa tö eest kahhe pawa ussina  hinda ei sa, siis ei maksa ennast waewata,  maid istuwad parrem tühja kohhoga kõrtsi pengi peal ehk kus muido juhtub. Allati, kui nemmad kassi jalgo ligutawad, siis arwawad  sedda ikka teistele teggewad, et km neid ei õlleks, peaks mailm allasti jäma ja nälga surrema zc. Waatke armad söbrad, nisuggustele nimmetud „önnema- kirja", nago peeglit ees hoida, et kord omma näggo wöiksid nahha, arwasin ma karmis ollewad; sest nisuggused, ellago nemmad kus mailma nurkas tahhes, arwawad ikka, et se tük maad, mis nende jalge al seisab, on se keige pahhem, et ilma töta leiba ei anna; muial arwawad nemmad iggal pool kuldtükkid pude külgis kölkuwad  ja pekworstid ma seest kaswawad. „Agga Postimees! küssite teie kas sinna siis omma söbro nisuggusiks pead, kes nago kirbud koera seigas, ilma töta süa tahtwad?  Kui sa sedda teed, kas siis immeks wöid panna, kui sulle mönni kord pippart ripputakse?  Meid omma „önnema kirjaga" trotsima  ja pilkama põlle sind ommeti ükski tellinud."  Armad sobrad! just seeb se on, mis ma ial ei te. Kes sedda minnust arwab, se eksib. Sest waatke: minna laidan j omist kas ma sega omma söbro jodikuiks pean? Ei ial! Zodikud ei pea „Postimeest", muido on neil sedda waart mahhem jua, kui „Postimees" maksab. Minna laidan rummalust ja ebbausko  kas ma sega omma söbro, kes mo jutto toewad, seks pean? Ei ial! Rummalad  ei pea „Postimeest", sest nemmad ei möista tedda luggeda egga sest, mis luggewad, arro sada, ja ebbusklikkud on muidogi lodud rummalad.  Minna laidan uhkust, ahnust, laiskust, hallastamatta meelt ja muud sellesarnast kas ma selabbi omma söbrade wasto patto teen? neid uhkeks, ahneks, laisaks  ja armota melega innimessiks pean? Ei ial mitte! Uhkedele on Postimees" liig alw, ahnedele liig kallis, laiskadele waskomeelt taggasorria  ja neile, kennel liggimesse armastust süddames ei olle, on ta liig pehme. No kellele ma sedda keik siis könnelen, kui need, kelle kohta se on, sedda mitte ei loe? —> Ammeti  ikka neile, kennel sedda tarwis on. Sest ma tean, ning mulle on saggedaste ööldud: kui peale 2999 meest Postimeest" piddawad, siis peale 6990 tedda luggewad ehk kuulwad. Nüüd sate jo kül arro, et „Postimehhe" piddajad  ka ühhelhobil temma abbimehhed peawad  ollema. Kuida wöib temmal siis mele tulla neid trotsida ja augutada? Just sesamma luggu on ka minno „önnema-kirjaga." Temma  piddi teie su läbbi laiskadele, kes pradisi ma pealt otsiwad ja ei leia, seddasamma ollema,  mis üks teine selle wärilinne laul (wata Nr. 7. 1859.) jodikuile on. Kui nüüd Willandi,  Tarto ja Wörro poolt söbrad temmast üsna teist asja tewad, kui ta isseennesest on: kas minna waene seal süüdlane ollen? On Jummal  Eesti rahwale üht önne annud, siis ei sowi sedda kegi soema süddamega, kui postimees",  kes ial önne ukse peal pöigeti ees ei seisa egga neid kela sisse minnemast. On mönnel  raske, siis ei tahhaks temma wist ölle kört nende koormaks ennam jure panna. Agga sedda pean ommeti ütlema: wennad! kui middagi önneks  arwame, siis waatkem asja esmalt hästi igga nelja külje pealt läbbi, kas öigussega önne nimmi kannab, et meil pärrast kahhetsemist ei tulle, nago sedda ello sees enne ka ilma peal on juhtunud. Minna ussun, teie keik peate ommeti sedda sanna toeks, mis Taw. Laul. r. 37, 3 seisab? ja sedda ka mis ütleb: „Mis meie õnneks arwame, Lääb häddaks, waewaks peage," kui Jummal meile sedda põlle önneks pannud? Wanna sanna ütlev kül: „Jggamees on isse omma önne sep", agga kui ta sedda on, siis wöib ta isse omma õnnetust ka walmis tagguda.  Adam paradisis arwas ennast ka omma  önne seppa ollewad, agga seppis läks nurja.  Kui teil truimaid söbro on, kui „Posti- 194