Perno Postimees ehk Näddalileht äk. 8. 4SK6 Kümnes sPernus, kesknäddal 23. Webruaril.^ aasta. Ses lehhes seisab. Keisre Herra käsk lojuste katko parrast. Ommalt maalt: Pernomaalt: Lada asjust. —- Riast: Karro tantsitajad. Tülle ülle walwaminne. Wang ärra pöggenenud. Onneto surm. Tallorahwa laeno kassa. Tallinnast: Maeade maksud. Huntide pea rahha. Haapsalust: Altari pilt. Peterburgist: Õiendus. Eesti kele kontsert. Suurwürst reisi peal. Odessast: Ilmadest. Wilnast: Möisade mümissest. Irkutskist: Hirmus tö. Wõeralt maalt: Preisimaalt: Jaggeleminne. Austriamaalt: Mahha jäetud maksud. Inglismaalt: Rigi wallitsusse käsk. Mönnesuggused sönnumed. Keisre Herra käsk lojuste katko parrast. (Mis mimiewa kord polole jäi.) Kp p etU s kuida hobbusid ja teisi lojusid tulleb  hoida, et Siberi katko haigust ei sa; kuida sedda haigust woib ärra tunda ja mis peab teggema, etse haigus  ei innimeste, hobbuste, lojuste ja teiste ellajate külge ei hakka. Siberi-ma lojuste katk on kahhesuggune: paistussiga ja ilma paistussita. Se haigus hakkab hobbuste ja lehmade jures  ikka paistussiga, mis kaela ehk rinna, köhho ehk tühhamusse külge ehk mönni mu pehme kohha peal; märra ja lehmade jures hakkab uddara külge. Mönni kord näitab paistus ka muial kohtades, nenda kui pea kulges,  külje peal ja sietsepool kintsude kulges. Esmalt ei näita paistus mitte suur ollewad, arwata tui-munna surune, mis kolme ehk nelja tunniga jubba russika surusseks saab. Mõnne  hobbuse ja lehma jures on paistus köwwa,  mönne jures jälle pehme, otse kui õlleks wessi nahha al. Mönni kord on paistus wägga suur, et keik kael ehk terwe rind woi kõht köwwaste ülles paisted. Kui paistust kergeste muljud, siis ei näita se lomale mitte suurt wallo teggewad. Surem hulk hobbusid ja lehmi lähwad paistusse  hakkatusses ehk ka jubba enne sedda kurwaks, löwad longo, lassewad pea mahha, silmad lähwad wessiseks ja hakkawad wet jooksma  ehk ka pissut mädda. Hobbune kui ta käib ehk jookseb lööb kapperdama, (kommistama) wärriseb, lähhäb wimaks palkamaks  ja hakkab higgistama. Temma hingab  raskeste ja wägga rutto, kabib essimeste jalgega, heidab mahha, kargab jälle üllesse, heidab teist korda mahha ja ei tõuse ennam ülles, waid peksab parrast jalgega, salwab hammastega maad, alluminne mok on rippakile  ja lähhäb sinniseks, pea parrast sedda tullewad  krambid jalge sisse ja lojus - surreb.