S — Maddis ja mitto teisi. 4 wanna hobbust  ja 2 sälgo rehhal, 9 lehma lüpmas, 4 wassikast koples, süggise liggi 40 lammast nita, 4 suurt orrikast numa peal, 10 wakkamaad  rukki külwi, süggise labal 2 suurt härga,  2 lehma (teine ahher, teine kandja), ja peale sedda 20 wakka rukkid, 10 wakka odre, 30 wakka kaero ja 30 leisikat linno müa?c. Mis sa sest arwad, Karel? Hakkame nüüd nattuke kokko rehkendama. T — Ado müüs ärra ja sai aastal 1860 Härja parist ... 90 rubl. kopp. Ahtra lehma eest . . 24 „ „ Lüpsja lehma eest . . 17 „ 50 „ 20 wakka rukkiste eest . 45 „ 10 wakka odrade eest . 20 „ „ 30 wakka kaerde eest . 37 „ 50 „ 50 leisika linnade eest. 112 „ 50 „ 45 wakka kartohwlide eest 45 „ „ 9 leisika wöi eest . 31 „ 50 „ Eks se mitte ühte- kokko wälja ei te . 433 rubl. kopp.? Arwa isse järrele, Karel, kas põlle tööst? Linnast osta ei olnud Adul muud, kui sool ja raud, mönni nael tubbakat ja naeötele nattuke  sinnikiwwi ja muud tühja krami, mis suurt ei maksa. Wälja andis temma: aastane  kohha rent 75 rubl. kopp. ja nelja  mehhe pearahha, kus muud wallamaksud sees ollid, aastas 9 rubla; peale sedda kirrik'- sanda ja köstre, möisa kümnesse ja juma maksud  :c., mis ka just kaela ei murra; sellega ollid keik Ado maksud makstud ning Neärist Neäri südda rahhul. Sullased ja tüdrukud said wilja ja ride palka, mis kül ni kassin ennam ei olle, kui enne, agga siiski ello maia küljest ni paljo ärrapuddenes, et perremehhel tarwis ep olnud rahha külge paljo putuda. Mis sa nüüd arwad, armas Karel, kui T— Ado rammusa asa-pöldude ja heinamade peale wal  kame ja näeme, kuida temma kässi aialikkus ! ellus hästi käib, eks meie pea mötlema: ! uo selle mehhe südda ja su wöiwad tänno täis olla! Agga walle! Ma ollen isse Ado>  ga könnelenud, tal on äggamist ja hädda kül!  lalt. Kust waene tallopoeg rahha sada, ras- ked orjussed ja maksud oüa tagga, keik assi üllatada nappist peust suhho:c. Wata, Kare!,  sedda pean ma püsti pattuks. Kiitleminne  ja hoopleminne ei olle mitte illus; agga kui innimenne selle jures, mis Zummal temmale annud ja õnnistanud, ikka äggab ja oigab ja sedda nenda teiste eest warjab, kui õlleks sedda wargstl wisil sanud, siis ei arwa ma sest ka middagi. Karel: Kule Hans, sa rägid perremeestest;  se on tööst, neil põlle mitme! mitte ni suurt hädda, kui mönned karjuwad, ehk kü! T — Ado käekäiko ka iggas perres ei leita; agga kuida on waeste sul laste ja orjade luggu? Kas siin ka weel middagi kita leiad? Seal olleme jo möllemad. Mis on sul, ehk mis mul? Naesed, lapsed tagga toita, pöllo egga heinama lappi põlle Jummal  meie jauks lonud, waid kümme sörme on meie pöllud ja maad, mis palle higgiga peame  rammutama, ning raske tö ja orjus meie pärrandus. Olle seal usklik ehk uskmatta, mis se aitab, orri õlled sa ommeti. Kaewame  parrem omma krawi, künni teised meie hauda kaewawad. On üks wangi ello ja muud middagi, agga kus sest ommeti peäseme? Hans: Armas Karel, ma näen, et sinna wagga Esawi sarnane mees õlled. Sinna ei näita muud suremat iggatsewad, kui sedda mis lihhalik on ja lihhaga ühhes mäddaneb. Tohoh, Karel! kas se kül ristiinnimessel sureks  auuks tulleb? Ussud sinna tõeste, kui sul umbusk ja tännamatta mee! süddames on, et sa siis sure rikkusse, warra ja kerge ello peal önnelikkum olleksid? Tühhi jut, Karel. Sa wöid kunninglikkus koias ellada, wöid laua äres istuda, kus tossin rogasi so ninna eest möda käiwad, wöid töldas söita, teenrid ees ja tagga, Karel, sa õlled ommeti üks önneto, willets innimenne, kui sul rahhulinne südda käest kaddund on; sest sa näed ikka jälle teist, kelle kässi parrem käib kui sul ja kaddedus närrib so uskmatta süddant. Agga rägime parrem ommast orjapölwest. Meie ellame  möllemad ommast kätte tööst. Mis kahjo sest on? Jah, meil ei jä paljo taggawarraks.  Kes taggawarra tahhab korjada, 187