tarkusseks. Ei ta nurrise ka praegogi egga ohka sellepärrast, et ni paljo wanno söbro Lemmast  lahkunud ja soemat tubba ja maggusamat  röga läinud otsima, agga põlle mitte selle peale möttelnud, et liig maggusad ja maggedad road köhhu wallu tewad. Mikspärrast peaksid sa wanna tru söbber ka nurrisema, õlled jo omma  7 aastase käinusse sees paljo tarkust sanud,  kust tunned, et nukker meel peab kadduma;  sest iggal asjal on omma aeg. Sedda tead sa jo kül, et iggaühhel on omma tahtminne  ja iggamehhe tahtminne on temma taewa  riik. Ägga siiski ei tahha meie teid mannad kännud ja meie endised sõbrad tännamatta  jätta, maid tänname teid wägga süddamest  omma lahke ja sõbralikku mele eest, mis teie keige selle 7 aastase käinusse peale temma wasto ollete üllesnäitnud, tedda omma tuppa lasknud ja tedda sõbralikkust söötnud ja jootnud, kas lubbate, et ta teile meel üks kord söbralikkult kät pakkub ja nimme parrast nimmetab: „Harjo Adam, Läne Mart, Wirro Willem, Wörro Karel, Willandi Ott, Zärwa Mihkel, Sarema Peter, Pöltsama Hans, Perno Prido ja Eesti Karel." Teie ollete nüüd koddo sojas toas koos ja otate Tarto Postimehhe üdist; kui hea melega astuksin minna ka teie keskele, kui ennam rumi  õlleks, agga wata, kaks kolm ausat sõbra piddid jubba kassina rumi pärrast kui wöerad lapsed ukse tahha jäma, kuida sedda Tarto Postimehhe soja toa pildist näh ha on; wiis sõbra näme wastastikko laua äres istuwad, teistel põlle ennam rumi. Sedda ennam rumi leiame meie Perno Postimehhe toas järrele jänud ollewad ja eks se olle üks keik, kus toas meie istume, kui ta agga soe ja jut söbrade  wahhel lõbbus ja maggus on. lummal  olgo tännatud, meie keskes ei olle kaddedust,  meie ellame kalli rahho sees, kuida Taweti Laul 133 sest kidab: „ Wata mis hea ja mis lõbbus on se, et wennad ka ühhes ellawad." Kui se ikka nenda jääks, mis õlleks siis wigga ellada! Agga siin kurjas  mailmas ei turi need head päwad mitte pikkalt, sedda leiame piible ramato seest 2. Aearamatust 11), peatükkist. Jsraeli rahwas Taweti suggust tagganes ärra ja luda ja Penjamini  suggu arrud piddid Zsraeli laste kümne suggo arro wasto sõtta minnema; söddisid ni kaua, künni wimaks möllemad hukka said, ehk kül esmalt kawwal Zerobeam nende süddamed kuld wassikate läbbi pudis warrastada, et nemmad ommad silmad lerusalemmast arrapöörsid;  said parrast möllemad wangi heidetud,  siis heitis lehowa weel armo Zuda ja Penjamini laste peale, kui nad allandusses jälle temma pole pöörsid ja lubba said Kanaanimale  taggasi tulla, Jerusalemma linna ehhitama. Armas Perno Postimees! minna põlle mitte sinno öppetaja egga manitseja, agga minno sowiminne on sind kinnitada, ikka wanna armastusses  eddasi kõndida la pärris Eestlasse mundres allandlik hüüdja heal kõrbes olla: Kai omma teed eddasi Issanda rahho sees, mis üllem on kui keik mõistus. Sinna tead jo issegi, et keik hea andminne ja keik täis and on üllewelt ja tulleb mahha walgusse  Zssast, kelle jures ei olle muutmist egga wahhetamisse warjo, kui meil innimestel, kus ühhest suust wäljatulleb önnistaminne ja sajataminne.  Sellepärrast ärgo olgo sinno taskus  ial mibdagi leida, mis torgib. Ärra olle mitte nisugguste sarnane, kes omma keelt kui möeka ihhuwad, kes kibbeda sönnadega, nago nooldega sihhiwad, kelle sönnad libbedad on kui wöi, agga kelle süddames on söddiminne; sesugguste sönnad on pehmemad kui ölli, agga  ommetige on nemmad paljad möegad. Nisuggused  kirjasaatjad on Pabeli torni ehhitajate  sarnatsed ja rahwa keelde ärraseggajad. Olgo, kallis Postimees, sinno sönna ikka armastusses  ja solaga solatud. Hoia, et se sool tuimaks ei lähhä, sest on ta kord tuimaks  läinud, kellaga peab siis solatama? Ei panne ükski künalt wakka alla, waid küünlajalla  peale. Minnule, kes sedda kirjutan, ei tulle mitte mele, sulle middagi süüks mõista, nago olleksid  sa körwalisse tee peale eksinud, ei mitte, sa õlled ikka omma õiget teed käinud ja minna ollen tännini sedda auuks piddanud, ennast 42