tada. Ei need 15 taggasi tullejat ei tulnud ka keik korraga, essite 2 wankert 9 hingega ; egga nemmad sedda ei nimmetanud, et teine wanker weel 6 innimessega järrele tulleb. Kui nüüd nende  9 köhhud täis sanud ja teised järrele tullid, oh kuida siis essimessed taplesid ja augutasid: „mis teie koerad siin otsite, kes paggan teid sia juhhatas!" Essimessed ei sowinuh teistele köhho täit süa, ehk neil kül sest kahjo ei olnud.  Sedda surem olli minno rööm ja mele hea, et mo lapsehoidja Liso Pent, Türri Allikult,  isse lesk, waese lessenaesele omma ainsa kassuka andis. Nimmetan sedda mitte ükspäinis  sellepärrast, et Liso suggulastel wöib hea meel olla, kui temmast head kuulda samad,  waid ka et näete, et ka wahhest teiesugguse  süddamest armo leitakse; egga temma isse sest middagi ei tea, et „Perno Postimehhele"  sedda kuulda antakse ja lodan, et meie Issand Jesus Kristus tedda surel kohtopäwal rietega chhitab ja tedda omma õigusse nago keige kallima auu kuega kattab. Õhto aial rahwas hakkas jälle minnema, Zummal andko et terwisega omma male samad. Wiimsel pühhapawal tullid jälle 16 innimest ja töid mulle laps matmisseks, mis tee peal surnud; lapse issa ja emma ollid többised, üks laps olli jubba enne tee peal mahhamaetud. Et nüüd meil ommal ep olnud ni paljo rahha egga ridid, siis pallusin kirrikus omma koggodust, et kel jöudo õlleks, annaks kas rahha ehk ridid,  et saaksin neile jaggada. Olli just leitusse pühha ja sain, Zummal tännatud, ni rohkeste, et pean kirsto murretsema ja saan weel teiste jauks hoida ja ollen ömbleja naest palkanud, kes mannad rided parrandab ja ued malmis teeb; anti ka 29 rubl. rahha h. häddaliste abbiks, jubba wöib siis nattuke eddasi aidata. Kes keige omma warra ja rikkussega wäljaläinud tullewad taggasi just nago ärrakaddunud poeg Ewangeliumis, ja Zummal andko neile ka nago  temmale parremad mötted, ja neid, kes armoga  taggasi tullejaid wastowötmad ja et keik kellel nisammasuggused himmud töuswad, wöttaksid  möttelda, mis sest wimakö wäljatulleb, et ehk mönni, kel jubba kingad jalgas, wö wööl, kep käes ja kübbar peas, panneks keik jälle mahha ja mõtleks: soe ahhi on parrem kui ulluta öues külma käes seista, leib sa silgud maggusamad kui tühhi kõht, parrem terwisega  tööd tehha ja pühhapäwal kirrikus käia, kui wöeral maal ilma Jummala sannata ellada  ja ihho ja hinge nälga katsuda. Lodan, et kül hüüdja heäl kõrbes ollen, ehk wahhest möttni wöttab arro piddada ja jäeb mõtlema: Jummal on mulle mõistust armud, siis tahhan  möistussega arro piddada ja meel teist ja ehk ka kümme kord arro piddada sa pärrast selle peale hakkata mis tark ja mõistlik/ mis õlge ja hea on. Sedda tahhan weel mmmerada,  egga ma tahtnud Samara maad laita,  seal on kohhad , mis wägga head, teised mis waesed, kallid kohhad makswad kallist rahha, alwemaid wõib alwema hinna eest sada,  agga rahha peab iggaühhel jureö ollema et ta saab ommale peawarjo osta, muidv jäeb ta taewa alla sao ja külma kätte, et ta saab ka ellotarmidust ja toidust, maiariista ja ellajaid  osta siis loe enne omma rahha ärra, kas jõuad wasto seista wöi mitte. Ja nüüd jägem keik Jummalaga, teie ommal maal ja meie Tweri linnas. Sel 9. Oktobri ku päwal 1869. W. Grohmann, Tweri linna õppetaja. Seal on nüüd Tweri öppetaja kirri; andko  Zummal, et mönni armas Eestimees, kellel  ehk ka jubba hölmad wö al ollid, märko  saaks, keppi jälle nurka wiskaks ja ütleks: „Ms mul kaes, sedda ma tean, mis ma saan, on teadmatta. Parrem kämle laius koddo,  kui wakkama wöeral maal. Parrem koppik  kottis, kui kuldtük kuuldud juttus. Zummal,  kes mind wöeral maal peab ellus hoidma,  ei lasse koddomail ka ärrasurra, kui tööd teen ja tedda pallun." Sannumed ommalt maalt. Peterburi seitungid könnelesid neil päiwil  paljo önsa Keisri Proua Aleksandra  Weodorowna matmissest ja kuida Tedda mahha widud, kui illus ja halle se 354