Tallinnast. sHead ja Sealt söbber kirjutab: ..Jggakord rõmustan ma ennast,  kui sa Eestlastele omma sönnadega, kui piitsaga wahhel möda reisi annad. Ma ollen issi üks eestiwössuke ja tunnen nende wiggadusi  selges te, sepärrast ütlen ka, et meie poolt rahwale se weel wägga tarwis lähhäb; kuida Perno Eestlassed, sedda pead sa issi parreminne  teadma, kas neile ka sesuggusid hopa tarwis on woi mitte; woiwad jubba keik targemad  olla, kellel öppetust ennam tarwis põlle. Ei ma ussu mitte, muido ei könneleks sa nenda. Pallun sind agga, kui jälle middagi näed ehk kuled, siis anna wallo, et pükstest läbbi käib. Agga sedda ei pea meie ialgi unnustama, et ka meie rahwa seas ausaid mehhi on, kes head nöudwad ja armastawad; agga keikide head teud ei paista ülle metsa wälja; pahha õitseb kui lustes, on uhke ja lopsakas, agga hea teggo jäeb kui nisso luste warjo, egga paista wälja; leikusse aeal siis saab assi selgeks.  Keige surem sü mis kui tullised sööd meie Eestirahwa pea peale langewad, on se, et nad omma laste öppetamisse eest sedda wähhematgi  hoolt ei kanna, seal peawad ausad mõisa wannemad ja kirriko öppetajad saggedaste sure waljusega peale tullema ja siiski pöikawad nad weel ühhele ja teisele pole, walletawad ja tewa  keiksuggused pahhad tembud, kui agga omma last koli öppetusse alt lahti sawad. Siin Tallinnamaal ellab üks rikkas ja. auus mõisa herra, nimmega grahw Siewers, kel mitto suurt pärris mõisat, kül siin Tallinnamaal  ja ka Lättimaal. Ma woin tedda tõeste ühheks ausaks herraks nimmetada, sest ma ollen isse tedda 16 aastat teninud ja tunnen  tedda wägga selgeste; sesamma herra olli essimenne, kes omma kalli prouaga sedda süddamest  sowis, et temma walla rahwa lapsed öppetusse läbbi piddid targemaks ja mõistlikumaks  sama, sepärrast laskis ta omma kullu peale koli maea ehhitada, et walla rahwal muud tarwis polnud, kui lapsi koli sata; ta andis ka lubba, wöerast wallast lapsi senna öppetusse alla wötta. Noh, küllab nüüd maea pea kitsaks jäi, ja mõisa herra suurt tänno sai? ota senni, eks sellega olle aega! Kui kolimaea walmis olli, ütlesid rahwas: mis kasso kolitaminne annab? ehk kuhhu ta omma  tarkussega lähhäb? Kegi ei pannud omma  last koli, kui tal ka kül seks jöudo olli. Agga mis teggid nüüd mõisa herra ja proua? Nad korjasid need keige waesemad lapsed peale kakskümmend wallast kokko ja pannid  koli, kes keik omma üllespiddamist ja mis muud kolis tarwitasid, herra ja proua käest said! rikkamatele anti agga köwwa käsk kätte, kes omma last koli ei panne, langeb trahwi  alla. Nüüd piddid hirmo pärrast neid senna pannema, agga kegi ei jõudnud nende nurrinat ja urramist ärra kuulda; nago peaks nende lapsed, kes teab mis mangi töös ollema.  Wallal ei olle sedda wähhematgi kullu, keik sedda kannab mõisa herra ja siiski põlle nad rahhul. Oh teie rummalad ja süddamest tuimad, kas nenda tännate omma hea teggiat." „Annaks Jummal igga mõisa herrale sedda meelt, et ta ausa grahwi herra järrele teeks ja omma walda kolisi assutaks, ning siis sunniks  rahwast omma lapsi senna pannema, misläbbi  meie armsa rahwa rummalus kauks. Andko ka Jummal, et koolmeistrid, kedda öppetajaks  pannakse, lastele mitte agga luggemist,  kirjutamist, rehkendamist ükspäinis ei õppeta,  waid ka pühha kirja neile selletaks, misläbbi  nad hea ja kurja wahhel öppiks wahhet  teggema. Kirrikud ja kolimaead on jo need paigad, kus meie hingedele jaggatakse, mis neile üllespiddamisseks tarwis. Tuhhanded  kattuse harjad suitsemad igga hommiko, lõuna ja öhto kus ihhule temma röga walmistakse,  mis ommetige ükskord mulda lähhäb ja ussidele roaks saab; kui paljo ennam peaks meie tänno ja kitusse palme suits omma taewase  Jssa pole üllestöusma, kelle käest ommetige  keik same, mis meil ihho ja hinge polest  tarwis lähhäb. Annaks Jummal, et ellaw  usk meie rahwa seas ennam maad leiaks ja meie keik temma walguses siit ello pimmedussest  taewa rigi walgusse sisse wöiksime astuda  !" „Lodame et Tallinna Jani ja Kaarli kirrikud  mollemad se sui kaktuse alla sawad; agga Postimees! peaksid sa näggema, mollemad sa- 137