Kurwürst'Mus keisri wVdt ette ja Josep hakkas nüüd .Minna ollen minnewa!  ösel hirmus näggemist näinud, mis mind wärrisema panneb, kui selle peale mõtlen.  Kesk, ösel ks«M«, MtNKa, et kegi minno kambre tulli. EsmM mötlesM minna, et se mönni mo kamMMeenrist piddi ollema, ja ilma  et ma wodi kardinaid olleksin lahti lükkanud,  taplesin ma temmaga, et nenda ilma loata mind julges unne peal pahhandada. Agga möttelge minno ehmatust, kui Mammal  silmapilgul ahhelate - köMsemist kluffin. Ma lükkasin kardinad eest ärra ja näggin nüüd üht walget tonti,, kes hirmsa healega mulle ütles: ..Josep, Roma rigi kunningas, minna ollen üks hing puhhastamisse kullest (pinamisse paigast), kes omma nuhtlust seal kannan. Mind sadab Jummal sulle ütlema, kuhho sa langed, kui sa selle Saksi ketseriga weel kauem sõbrust pead. Jätta temma söbrust  seddamaid mahha, ehk walmista ennast iggawesse hukkatusse wasto!" Selle peale köllisesid ahhelad waljuste, ja et ma ehmatusse  parrast sönna suust ei sanud, ütles koddokäia  jälle: »Sa ei wasta? Josep! peaksid  sinna jubba ni umbusso paelus hukkas ollema,  ja Jummala wasto pannema, et sa ühhe  ketseri sõbrust ennam armastad, kui Jummala  nuhtlust kardad? Hea kül! ma annan  sulle kolm päwa aega järrele möttelda, siis tullen jälle wastust sama. Read sinna. omma sõbrust nimmetud kurwürstiga eddssi, siis ei pease teie kumbagi äkkilissest hukkatussest!"  Selle peale kaddus tont ärra. Kuida  minno südda sees tuksus, wöite isse möttelda.  Ma seisin nago silk sutte peal. Omma  teenrid hüda, ei sanud ma suud lahti, ja kui mo kammertener sisse astus, leidis ta mind ärraminnestand omma higgi sees. Temma abbiga toibusin ma jälle; nüüd ollen nattuke parrem, mis muidogi selle labbi tulleb, et ma kindlaste ollen ettewötnud ennast parrandada.  Ma lodan, et ma ommad pattud andeks  saan, agga Teie parrast on mul hirm ja kahjo. Kust peate Teie andeksandmist sama? Sepärrast wannutan minna Teid Teie omma hinge önnistusse parrast, minno pühha Ro- ma usko heita ja minnoga iggawest õnnistust pärridä!" Pridik August olli fedda kentsakat l«Wu keik waggusi pealt kulanud, ja märkis seddamaid,  kust poolt tuul puhhus. ..Jesuitid, teie sabana pappid!" mõtles temma, agga ei üttelnud. Kui keiser omma kurwa luggu olli löppetanud, olli kurwürstil raske naero piddada.  Ta küssis: '..Kas teate, aus keiser, et tõeste üllewel Mte ja mitte unnenäggo ep õlle näinud? Kas wöite julge olla, et sedda ilmsi silmadega näggite, mis ütlete näinud ollewad?" ..Jah, missist! kostis Jpsep: Ma ollin nisamma üllewel, kui praego." ..Siis on luggu pärdik kül, ütles kurwürst: Ükski ei pea mulle tullema ütlema, et üks waim wöib ahhelas olla, mis köllisewad ja nendega Teie kambre tulla. Sel asjal peab mönni teine pöhhi ollema. Ma ei tahhaks ka mitte uskuda, et mönned innimessed Teie ümber ni häbbematta julged peaksid ollema, omma keisrit nenda petta ja kohhutada." ..Wägga tõssi, ütles keiser: kes julgeks sew da tehha?" ..Ja ommeti ei tahhaks ma selle peale manduda,  kostis kurwürst. Teie ümber on mönnesuggusi  innimessi (Jesuirid), kes pettusse peale meistrid on, ja neil näikse siin suur molli Wägga hästi on wöimalik,  : ed neist kartwad, et minna ehk asjo teada annan, mis nende melepärrast mitte ei olle. Kui keiser ni hea õlleks ja mulle ütleks,  kas Teie hingekarjane meel meie söbrusse pärrast ep olle pead wänanud?" Josep tunnistas, et temma hingekarjane temma!e jubba ahwardanud pattude andeksandmist  keelda, kui ta meel selle ketseriga kauem sõbrust tahhaks piddada, mis üsna nende pühha  usso wasto olla. ..Kui luggu nenda on, siis same peage tondi kannule! Sel on nisamma lihha ja luud nago meil, ütles kurwürst. Ma pallun nüüd, et keiser keik minno holeks jattaks, ja meie jutlust kellegile sönna ei lauso, ei ka sest, mis öse ollete näinud." 84