Eesti Postimees ehk Näddalaleht Ass. 6ZLK 1864. Tartus, 23. Julil. -«SU ma- ja limiarahmale. UUw- Essimenne aasta> SeA lehtes seisab: Reislsömnumed. Ommalt maalt. Eestilastest linnakolides. Rentkassast. Pola kelmid. Peterburgist. Siberia lojuste katk. Tullekahjo. Leikust õlleks, agga põlle leikajaid. --- Mis massaminne  arranelanud. Waeralt maalt. Kuida Sleswig-Holsteini asjad peawad jama. Preisi ja Hannowre söamehhed  Rendsl>utgi linnas. Prantsusfe nöu. Maksimilian l. --- Uemad sönnumed. Tartust. Ränk pikse kahjo. Eestitele ramatute nimmekirri. Telegrahwi sönnumed. Kirjawistussed. Teadaandmissed ja kulutamissed. Reisisönnumed. kord jäime kesk sme Alefsandreplatsi peale seisma, ja seal olleme praega alles, silmad keiserlikku palee pole pöördud, ja tahhaks kül sisse minna, - kui peaks laStama. No wata, mul otti ön, et Jani laupawal ka meie armolisse Keisri ellomaea seest poolt nähha sain. Olgo tuhhaudeks  terwe, üks auwaärt Eestiwend, kes al Katarina-ulitsas  ellnb ja 30 aastat Keisri maeas on teninud, ja kedda Junnnal nüüd isse sure maea Perreinehheks aitannd, kus ello õhtul rahhoga ellada wõib, aitas selle eest murretseda. Mis agga mo silmad seal näggid, keik sedda illo ja ehted, need uhked toad, illusad pildid, sedda kulda, hõbbedat ja kallid kiwwa, need sured saled ja marmori Lreppid ja tnhhat muud kunstitööd ja innnekspaunemisse wäärt asja, mis keige nende maeade ja tubbade sees leitakse, sedda ei jõua minno nõdder kassi ülleskirjutada, ehk sest saaks suur Paks ramat täis. Kolm tundi käisin ühhest maeast ja toast teise, wahtisin eht Eesti Modi pärrane suga ja ei mõistnud muud kui ühte puhko hüda: „oh kui illus, oh kui wägga illus!" Seal jures agga wõisin ka römoga öölda: Aitununal sure Inmmalale, meie kallis Keiser ellab illnste ja ausas maeas! Pikkem dago lunnnal Temma ellopäiwi ja audko Temmale  kallist terwist! Nende suurde aumaeade sees mõtleb Temma ka waese Eestirahwa ja keige selle peale, mis nende aealikko ello rahhule tarwis  lähhäb. Mis Jummal meile anda tahhab, annab ta onuna salwitud mehhe läbbi. Mo südda olli ui rõõmsast ja tännolikkult ligulud, kui olleksin Keisri ennese ees seisnud, ja sowisin  tuhhat terwist Te mm ale ja keige Temma sure sugguwõssale Saksamale, kus sel aeal ollid. Keiser on meie aealik lotus. Tnbbasid on keiserlikkus lossis, üks illusam kui teine, ui paljo, et minnosuggune taskokandja seal hõlpsam olleksin ärraeksinud, kui sure Peterburgi linna ulitsate peal. Nägime nüüd jälle mu paikadest. Kuida enne ööldud, Newski-ulits on Peterburgi keige laiem ja illusam ulits, mis Adwiralitati platsist mitto wersta nörilt kuuni Moskwa randteehowi jure lähhäb. Ehk kül sure Morskoi- ja Sado-