Paar kümmend aastad Laggasi, Kui ühhel melel waggusi Nad mässimata teggid tööd: Ei pannud tähhel päwa, ööd End musikale assusid Ja ennam, ennam õppisid; Ka nõudsid mängo riistad. Kel healed ollid kennad, Ja nende järrel' teggid Ni armsa wisi nodid. Et iggaüks kül tundis. Et Jssa armo andis: Kui heale nemmad tõstsid, Jehowat wahwast kiitsid. Se neid meel ennam kinnitas Ja töle ennam kihhutas. Trompedid, willed, passnnad Ja teised mängo riistad, Ja siis ka meeste heal Nüüd kuulda on kül seal: Mis süddant läbbi römustab Ja waimo otse kossutab. Oh kallid Eestiwennad öed! Eks südda tunne armo tööd? Kui kuled armast mängo heält, Se kossutago närtsind meelt! Kui keigil põlle kannelt käes. Siis süddam'likko laulo mäes Toob Jesus taewa ehted, Mis kallimad kui perled, Mis Sionisse aitawad. Kus tuhhanded io laulawad. C. Tr . . . . ld. Kuramaalt. Mitawi Lätti seitungis seisab ühhe Kurama tallopoea kirri, kus ta omma aulikko mõisa herrat wägga süddamist  tännab, kes tedda pärris-perremehheks aitnud. (Selle tallopoea nimmi on Krish Sprogis). 33 aastat on ta seal maeas perremees  olnud ja omma maea maksud keik ausaste  ärramaksnud, agga keige selle aea sees ennesele mitte seddawört koppikat jõudnud kokko  panna, et pooltgi hinda omma ma eest õlleks jõudnud Välja maksa. Wõerad ostjad käinud ja pakkunud herrale 3VVV rubla, mis kohhe lubbanud wälja maksa, agga se kallis ja keikist armastud mõisa herra T. v. Dieterich põlle sedda pakkutud hinda wastowötnud, waid neid maid temmale 2837 rubla höbb. eest sowinud,  mis ta nenda woib tassuda: nelja essimesse  aasta sees põlle tal aastas rohkem kui 25 rubla maksa ning parrast selle ma pärris rent, nenda et 40 aasta sees ta wölg tassutud ja ma temma ja ta ommakste pärris  on. Sesuggusid mõisa wannemid põlle mitte liig pakso külwatud. Peterburgist. Tanno sure Jummalale, meie armolinne Keisre Herra saab aeg aealt kaugelt Nitsa linnast telegrahwiga sönnumid, kuida temma sure proua ja laste kassi seal käib. Wimased sönnumed kulutawad römo, et nemmad keik kalli terwise jures, ning suurwürst  aujärje pärna ka omma kallist termist jälle kätte sanud. Wenne seitungid tewad jubba mõnda nädvalat  sured pikkad juttud Wennema raudtedest ja monnel on nende pärrast wägga paljo räkimist,  et suud kobrutawad; ühhed kiitwad teised  laitwad neid, nago se ikka ilma mood on, keikive mele pärrast ei tahha kegi sada, olgo assi ni hea kui ta on ehk ni kasso sadetaw, kui ta ial woib olla, laitust leitakse ikka. Ka Peterburgi - Tallinna raudteest olla jut olnud,  mis ennamiste keik wägga hea kiitnud ollewad, kui ta ükskord walmis saab; üks öölnud: „keige kassulikum keigest Wennema raudtedest." Ma ussun, tal on õigus. Se kasso mis se tee keige Wennerigile saab toma, ei paista enne wälja, kui ta jubba walmis ning omma wilja kannab; senni kui sedda põlle, on ta üks warrandus, mis weel kinni kaetud. Peaks nad agga ruttust peale hakkama,  et ta ka pea walmis saaks. —Suurwürft Konstantin Nikolajewits läinud pari näddala peale Hannoweri male, omma suurt ja armast abbikasat ärratoma. Kafanist. sPikkad nappus põlle kellegile  head teinud agga paljo ennam kahjo ja õnnetust, agga sellegi parrast armastawad innimessed  sedda ammetit ja saatwad ennast õnnetusse  ning sugguwössa kurwastusse sisse. Kasanist kirjutakse: Lühhikesse aeaga on seal üks ammet - mees 25 tuhhat höbbe rubla waeste-laste rahhasid ja üks teine 26 tuhhat rubla krono rahha labbi lönud se wimane teinud kihwtiga ennese otsa peale. Üks ren- 13