Weiste katk, se hirmus haigus, mis jubba mönda korda ka meie maal pöllomeeste karjalaudad  on tühjaks ja silmad wet täis jätnud,  on Asiamaalt, ja ni paljo kui innimesssd  malletawad, aastal 1711 wälja tulnud ja sel aial esmalt Ungri- ja witsaks olnud. Sest sadik on ta Eiropamale korteri janud ja isseärranis söddade aial ennast väitnud,  ja külge hakkamisse läbbi lautanud. Temma on hirmus örn külge hakkama, kui kord likumas on; agga kust ja mis läbbi ta keige esmalt peale hakkab, ei tea innimeSsed weel mitte selgeste; mitto arwawad, et raskest tule öhhust ja pondund pöhhust :c. peab tullema;  wöib olla, agga sedda ei tea ükski kindlaste.  Töwwe tundmisse margid ott need: lojus jäeb tassa ning norgo ja hakkab  5 ehk 6 päwa pärrast külgehakkamist köhhema,  ilma et paljo näitab haige ollewad. Warsi pärrast sedda, kui haigus kulges on, hakkab loom selja rodo kartma; kui käega katsud, siis tunned warsi soonde wärnsemist; ka on nähhä, kui loom omma kehha tühhendab  ehk märga lasseb, et seal jures wärriseb. Essimeste päwade sees on hingetömbaminne pea nago terwe lomal, kuid kuss? lööb punnasemaks  ja kehhatühhendaminne köwwemaks ning on ennamist limmaga kaetud. Saggedaste  on ka warsi haigusse hakkatusses loma kehha lahti, mis ta jöudo rutto ärrakurnab, ehk se wigga tulleb hiljem ja jäeb siis künni loom parraneb ehk kärwab. Arwa on sedda, et pimalehmadel piim warsi eest otsa ärra kaub. Werretuksuminne, mis terwe lomal 35 korda minuti sees lööb, lähhäb ses haigusses 59 künni 89 peale; kord on lomal külm, teine kord palla ning mälctseminne jäeb arwemaks ja kaub wimaks üsna ärra; loom wärriseb, isseärranis kui joob; silmad paistetawad üllesse  ja lähwad punnaseks ning silmist ja ninnast  jookseb limma. Peale sedda on körwad ja sarwed kord pallawad, kord külmad; loom ei seisa waggusi jalge peal, kirristab tihti hambid ja karwad aiawad püsti; pärrast  hakkab suust ja ninnast pahha hais tullema,  silmad wauwad auko, hingetömbaminne jäeb kangeks, keel on kollast limma tais ja nahha peale töusewad kärnad ehk röuged, mispärrast  mönned sedda töwwe ka röugekatk nimmetawad; loom lasseb pea ja körwad lonti ei liguta ennam sabba egga te healt, waid äggab. Need on ülleültsed surmamärgid. Mönned  surrewad jubba 2, mönned 10 ja 11 päwa parrast; hea assi on, kui loom 12. päwal  alles ellab. Agga wahhe lome peäsewad elloga selle hirmsa haigusse käest. (Jääb polele.) Praga linnas, Bömimaal, on Ewangeliumi usso rahwas nöuuks wötnud, sedda maia, kui J vannes Huss, kedda paawsti ussulissed Kostnitse linnas öige usso parrast ellawalt ärrapölletasid, on sündinud, ueste üllesse ehhitada  ja temma pilti senna mallestusseks panna. Prantfusse wäe üllemad. Sel tannawusel aastal peawad Prantsusse wäe tenistusses 92 Diwisioni- kindrali, 164 Brigadi-kindrali, 323 oberstit, 317 oberst? leitnanti, 1314 majorit, 6788 rittmeistrit, 5193 leitnanti, 4898 under-leitnanti, 1314 innimeste arsti, 379 hobbuste arsti, 1391 tallitajat, 284 mona murretsejat ja 49 tulki ollema. Lahhab korda! Kidowäart prunk. Mönnes paitus Saksamaal, isseärranis Prankmurti  linna ümberkaudo, on se pruuk mannast janud, et kui kewwade wilja teggemisse aial mönni maiamees juhtub haige ollema, et isse ei sa omma pöldo tehtud, siis tullewad külla naabrid ühhel päwal hulgani kokko ja tewad ilma pallumatta ja palgata haige mehhe pöllo ka ärra. Ka tannawo on se jälle nenda olnud.  Kas se meile Eestimeestele häbbi teeks, kui ma mönnest küllast meie maalt nisamma  suggusi sannumid wöiksin tua? Ma ei ussu mitte. Sabbaga taht. Uks suur sabbaga täht, mis 3W aasta eest (1556) on meie Eiropamaal paistnud ja wägga suur ja helle olnud, peab Kalendri meistride kulutusse järrele tannawo Augusti 213