Perno Postimees ehk Näddalileht 5. t 867 Msteistkümnes Pernus, kesknäddal 1.8. Januaril. aasta. Ses lehhes seisab. Tummade koli-maea sisse önnistamissest Wändras. Ommalt maalt: Pernomaalt: Tullekahjo.  Riast: Tullekahjud ja wargus. Tartust: Kontsert. Wolmerist: Raudteest. Tallinnast: Kuda seminar. » 50-aastane ammeti pääw. Peterburgist: Prantsussema asjust. Rahha wöido losi numred... Eüropama wöllade surus. Orenburgist: Surma nuhtlus. - Polamaalt: Oddaw kaup.— Wöeralt maalt: Ulleüldse.  Preisimaalt:  Parlamenti kokkotullemissest. Jtaliamaalt: Pahhast asjust. Austriamaalt: Pudustest. Inglismaalt: Mässajaist. Tormidest. Mehhikomaalt: Keiser Maks taggasi. Tummade koli heaks kingitud. Tummade koli-maea sisse önnistamissest  Wändras. Hakkame tänna sealt jälle peale, kuhhu minnewa  näddala jäime. Peale selle, kui Jummala armo jaggaminne olli lõppenud, hakkas selle koli pühhitsus peale, ja nimmelt nenda, et selle koli koolmeister, Joannes Eglon, omma tullewaöte koli lastega altari ette astus. Üks halle silmapilk olli se, kui need õnnetumad altari ette astusid ja seal kohkunud ümber wadates seisid. Nad ei janud  sest arro, mikspärrast nad seal ollid ja mis se piddi tähhendama; agga koggodust ligutas  se wägga, neid õnnetumaid seal nähhes; agga ühtlaöse tõusis ka se rõmus lotuö ja suur tänno nende süddamest, et Jummala armo abbiga needsammad lapsed seitsme aasta pärrast jälle nendasamma altari ette sawad astuma  ja siis, kui essimest korda Jummala armo lauale peawad wasto wöetud sama, sure heälega Jummala ja keige koggodusse ees omma usso tunnistust waljo heälega sawad tunnistama ja Jummala armo abbi sureks kiitma, kes neid pimmedussest walgusse jure on saatnud. Turri koggodusse öppetaja, praust Grohmann,  kes Eesti kubbermango öppetajate nimmel  selle koli pühhitsusseks olli senna tulnud, astus altari ette ja piddas esmalt koggodussele  üht armast könnet, kus ta tedda mitte ükspäinis ei kutsunud omma annetega awwitama,  waid paljo ennam lummalat palluma, et se tö, mis nüüd nende keskes saab ette wöetud,  keige kõrgema abbi ja önnistamisse al saaks hästi korda minnema. Koolmeistre pole pöördes, panni ta wäggewa sönnadega nende õnnetumate laste hinged temma süddame peale ja näitas, kui kallis ja suur se ammet, mis nüüd temma kätte ustakse, agga ka sedda, missuggune wastaminne temmal nende hingede  polest saab ollema ja löppetusseks õnnistas  ta tedda pühha önnistamiste sönnadega, mis peale koggodus laulis: .Hoia meid ja õnnista." Selle peale sai koggodus õnnistud ja lõppe laul lauldud.