Ommalt maalt. Willandist. „Paulusse kirriko" sisseõnnistamisse pühha.^ „Armas Eesti Postimees ! Egga se sulle wasto meelt ei olle ja Willandi mehhed ommeti pahhaks ei panne, kui miuua üks wöeras Willandi ue Makirriko  pühhitsemisse römust, mis keige Eestirahwale,  Sulle ja mulle römuks on, mönne sönua kõnuelen,  ucnda paljo kui sest ollen näinud, ja Sind pallun, sedda agga siis omma pauna pista, kui Sul parremat ei sadeta. 30. Oktobril bommiko olli Willandi Ma koggodus ennast manna kirrikusse kokko koggunud, sedda lummalaga jätma ja sealt omma ude kirrikusse minnema. Pärrast sedda kui se essimenne laul neist selle pühha tarwis koggoduSse  öppetajaft walmistud lauludest sai lauldud, piddas õppetaja altari ees üht armast lummalaga jätmisse kõnnet, kus temma koggodussele pikkemalt arraselletas, et nende lahkuminne sest mannast kirrikust  ja öe- (linna) koggodussest nago üks lahkuminne  ommast armsast sõbrast on, kellega nad kaua koos ellanud, kus jures nüüd keik se sõbrast sadud arm ja kasso mele tulleb, ja tulletas isseärraues mele, kuida se wanna (Jani-) kirrik ja temma mürid üks 600 aastat keige selle koggodussest ja linnast nähtud hädda, waewa ja millitsusse tunnistaja ou olnud, mis söa aeal ja kurjil päiwil temma peale ou tulnud, agga ka temma usso tunnistaja. Ja pärrast sedda kui pallutud ja lauldud sai, et Issand nende wäljaminnemist mannast kirrikust ja sissetullemist  ude kirrikusse mättaks õnnistada, läks koggudus,  kirrikomannemad ja öppetajad (ühhes piiskoppi,  prauski ja teiste möerastega 22) altari pühhariisto  ja Kristusse kuld ristikuio kandes ees, lauloga omma ue kirrikusse, kelle märrama ees koggudus  passuna lauluga sai terretud. Rahma sure peale tungimisse pärrast olli mul möimata kuulda ja nähba kuida selle kreisi prausk Karlblom kirriko  ukse ees üht könnet olli piddanud, mis peale kirriko wötmed ehhitajast meistrist ja möörmündri herradeft lv. Helmersen) piiskoppi kätte ollid antud ja temmast uks lahti tehtud. Kui koggodusse laulo koor onnua essimest laulo lummal auuks olli löppetanud, terretas piiskop vr. A. Christiani koggodust altari ees mäggewa ja tähhelepannemisse määrt sennadega, kus jures ka kaks prauskid sündsad pühhakirja  tunnistussed ette luggesid, ja õnnistas kirrikut  kirrikoseadusse järrele Kolmaino Jummala nimmel sisse. Selle peale hakkas pärris Jummala tenistus kogg. õppetaja läbbi. Jutlusses, kelle põhjaks  Luk. em. 19. p. Olli pantud, rakis temma sest, kuida se suur Willandi ma ja linna kogg. 6 aasta eest on lahhutud sanud ja iggaühhele omma õppetaja seatud ja makoggudus sunnitud olnud rumi pudusse parrast ennesele uut kirrikut ehhitama, mis ta ka 3Vs aasta eest lotuses Jummala peale ette on mötnnd, ehk kül kartusega, sest et se üks wägga suur ja raske tö on, ja kuida nende ettewötminne ülle nende armamisse ja totusse lummala abbi läbbi mägga heasti korda lainnd, nenda et keigi selle ehhitusse  jures ei ühhelgil keigewähhemat migga ei olle sündinud. Keiki selle sure ehhitusse kullokandjaid,  ui heasti Mõisnike kui tallopoege kannas temma süddamest. Kirrikust ennesest selletas temma pea jäneltullema sennadega nenda: ~W.mtge nüüd sedda suurt ja il!ust lummala kodda, ta seisab ühhe kõrge paiga peal (öhtopool linna kõrge mäe kingo peal, Walo (Wallo) ojakesse äres, Willaudi mõisa krundi peal, mis selle mõisa herra seks ollewad kinkinud). Ten ma ehhitusse mood on ristisarnane; risti ots seisab hommikopool, kus peal Onnisteggia omma kibbomitstega kronitud pea (allari risti pilt) seisab; ristikeskpaigas, seal kohhas kus Jesusse süddame merri meie pattude eest on jooksnud, seisab  kantsel, kus ikka selget emang. Lutteri usso õppetüki peab kulutud sama, kus se põhja öppetus on, et innimenne selgest lummala armust usso läbbi Jesusse Kristusse sisse peab önsaks sama, mis Paulusse pea öppetus olnud ja miöparrast se kirrik ka „Paulusse kirrikuks" on nimmetud. Risti jallas seisab õrrel (32 registriga 6VKO rubl.) mis ristikoggodust tähhendab, sest ruida seal peale l V 2 tuhhat pilli (torro) sured ja meiksed meistri käe läbbi nenda kokko seatud, et keik ühheskoos kaunist healt wälja andwad, nenda on ka koggodusses mitmesuggused  liikmed, sured ja weiksed, nored ja mannad,  ja kui nad keik armastusses ennast ühhendamad,  siis möib sest kaunis ja löbbus maimolik ello ja lummala kitus sündida. Torn öhtopool kirriko otsas on illus pik ja kõrge, kus 2 kella sees, kellest üks sedda pealkirja kannab: „Au olgo Jummalale kõrges" ja teine: ,-Tulge, keik on malmis," ja nenda allati peamad hüüdma l Parrast ma lummala tenistust olli saksakele lummalatenistus, mis särrele 2 noort öppetajat piiskoppist ammeti peale said seatud. Keik õlleks muido mägga hea olnud selle sure römopühha pühhitsemisse jures, kui ülle arro sure rahma hulga (seal mõis mitme kirriko täis keigilt poolt rahwast olla) tungimisse ja litsnmisse  läbbi ni hästi kirrikusse minnes laulminne, kui kirriku sees mönnikord maljo kissendamisse läbbi pitsitamisse wallus kuuljate tähbelepanueminne ja wagguue assi mitte ei õlleks rikkutud sanud, mis laitusse määrt olli. Et rahma hulk mitte keik kirrikusse  ei mahtund, siis piddas ka wäljas Paisto öpp. Hansen jutlust, arwata innnnesie ees. Pealt uähha on kirrik uhke suur ja illus, nago ööldud risti modi ja sepärrast mitme kümne nurgalinne  ja otsib teist omma sarnast meie maal. Seest ei olle kirrik mitte malge, maid ennamiste kollast  karma mispärraft ta seest otse nago mõeras näitab ollewad, agga mis minna sest ehk mönnest teisest asjast, mis mo melepärrast ei naitand olle- 359