warrem tulleb." Oh sa kallis aeg! Sedda tewad ristnnnimessed, kes kolm aino Jummala  nimmel ristitud! Eks põlle sesugguste jures ristmisse sakrament otse kui jalgega tallatud?  Kui paljo on nad parremad kui pagganad?  Ei mitte märki! Kus on nüüd weel nõiad, lausujad, kaardi wäljapannijad ja muud kunsti-mehhed? Ühhel pikse kiwwi, teisel piible ramat, kus seitse Mosesse ramatut sees! Kössid  sa neid nähha, siis ei leia nad neid ülles. Lähhäb karri kewwadi. essimest korda wälja, mis tehhakse siis? Karja poisil kep käes, käib kolm korda möda päwa karja ümber ja siis pistab keppi lauda lae alla. On se teggo  tehtud siis woib julge olla, et metsa lomad  karjale kahjo ei te! Oh! ma woiksin weel paljo sesuggusist asjust könneleda; agga mo süvda nuttab selle pakso pimmedusse ülle, mis kesk ristirahwa seas weel wallitseb. — Midda wäggewaminne Jummala sönna kantsli pealt kulutakse; midda ennam kolide eest hoolt kantakse, sedda ennam armastab rahwas pimmedusse  teggusid ja koli assi on neil koggoni wasto meelt! Siin tulleb mul mele, mis üks söbber ühhest perrenaesest hiljoti kirjutas. Ta wahhetas omma stwraga, kes wersta wiis Lemmast emal ellas, sigga; pistis tedda kotti, tõstis wankre peale ja sõitis senna. Sõbra ukse ees puistas  tedda kottist wälja; agga ennäh! hinge polnud ennam sees! Otse nenda weab sadan keiki kuntsi piddajaid ja ebbaussu armastajaid pimmedusse kottis, künni pörgo hauani, kust nad ennam ei pease, waid peawad iggaweste senna jama; surrewad keik sedda iggawest lämmatusse  surma! Kuhhu jamad siis wargad? Kas neid ennam  ristirahwa seast põlle leida? Parrako! Kuulge mis üks söbber neist kirjutab: Urmas Postimees! Sa juttustasid omma Z 7 numris ühhest öunapu aea Margusest, mis sep Zurri omma sõbra Kustasega seltsis katsunud  tehha; sanud agga wasto nende tahtmist  kinni woetnd. Kui meie keigist neist pahhast  asjust ehk Margustest, mis meie EeM wendade seas weel likumad, könneleksime, siis õlleks finno postitask liig pissuke, sest keik ei mahhuks sisse. Siin ja seal kuleme selle polest rohkeste kaebtussi ja issiärranis öunapu aedade  parrast, neid löhhutakse liig rohkeste ärra. Agga se tulleb ennamiste sest, et meie Eestiwennad  sedda koggoniste Marguseks ei arwa, kui sealt middagi wöttawad, mis Jummal kaswada lasseb. Kui ütled: mikspärrast läksid  metsast puid warrastama, siis on wastus: egga seal aeda ees põlle; Jummal on neid kaswada lasknud. Miks läksid öunapuaeda?  Egga seal lukku ees põlle. Se on nende wastus; sellega wabbandawad ennast.  Meie pool on ennamiste igga talloperremees  ommale öunapu aea assutanud; agga igga süggise on sedda kaebtust keik kohhad täis, et neid ärralöhhutakse. Nored  mehhed hulguwad öseti ümber ja kes mitte tubliste omma aeda ei hoia, se temmast  ka middagi ei sa. Saggedaste olla nad ka ni häbbemata et peksawad wahhed aeast wälja ja tewad tedda siis laggedaks. Sesuggustest häbbematta julgustest tahtsin siin juttustada. T. maldas läks manna. 70-aastane perre issa poeg polnud mitte koddo öunapu aeda wahtima; wöttis koera ka seltsiks. Häddast  olli ö pimmedus maad katnud ~ ollid ka kutsmata wöerad aea tagga ja kui manna issa  healt teggi, toppisid nad kimmide ja Laegastega  ähwardades: teine teist peab surrema, kas wannamees woi koer! Mis piddi mannaks  teggema? mis muud kui aeast wälja putkama,  muido õlleks woinud pea surma sada. Egga koergi ennam senna janud, maid läks manna perre-issaga ühhes aeast wälja. Nenda  piddi wannake omma aeda wargade ossaks jätma! Üks teine laulis ühhel pühhapäwa hommikul kirriko jures mulle seddasamma lauto,  et ösi õige kimpus olnud, ning tahhab eddespiddi ennesele püssi murretseda, et parrem  woib wasto panna. Nendasammoti ollid ka T. mõisa kolm teomeest  mõisa öunapu aeda läinud watama, wapper  kärner tabband mehhed kinni ja minud mõisa  herra ette, kes neid walla kohto ette satis, kus iggaühhele temma palk ausaste ja tubliste kätte mõisteti said iggaüks 30 hopi witso. 402