mas. On wist aeg, kus ta ommast pimmedussest  on üllesärkanud ja hakkab walguse järvele iggatsema. Wanna Sultan agga jäeks, nago se ikka ta pruuk, omma hulga naeste sekka. Heraklionist kirjutakse, et Omer Pasha Apokorona  peale läinud ja tahtnud sedda nago maggust õuna tasko pista, sanud agga häbbija  häddaga taggasi lödud, kus ta wägga paljo mehhi olla kautanud. Kui ennesel näinud hinge kinni jada tahtwad, olla ta Mehemet Pashaga püüdnud kokko sada ja siis jälle ueste peale hakkata, sedda põlle agga saarlassed  mitte lasknud, waid pannud te eest kinni. Wimane piddand omma kindlustesse taggasi ruttama ja olnud römus, et elluga senna sanud. Türgi söa-laew..Zsidhi" mis „Arkadioni"  peale jahti teinud, olla raskeste hawatud  taggasi tulnud ja paljo hawatud ja surnud  söamehhi Tsirigust Kandia särele taggasi tulles tonud. Millal nad seal ükskord jälle söariistad sawad käest ärrapannema, sedda teab ükspäinis Zummal taewas, agga mitte meie. Uemad sõnnumed. Riast. sKeisre Herra sisse sõi- Se suur römo pääw, mil meie suur ja armolinne Keisre Herra meie linna sõitis,  on kui silma wirastus möda lennanud ja temmaga ühtlasse keik need päwad, mis ta meie linnas aega witis, ja kus meil se ön olli, tedda ni lähhedalt nähha. Sedda peame ühheks issiärralisseks römuks nimmetama, kus meie omma sure rigi issa, meie arm õlist Keisre Herrat, kelle suurt heldust ja armo miljonid hinged maitswad, ni lähhedalt olleme nähha woinud. Se olli minnewa kesknäddala öhto, wiis minutit pärrast kello kümmet, kus Keisre Herra Ria linna raudte howi jõudis,  mis selle sure wõera, meie helde ja armolisse  issa-ma issa wasto iggapiddi wägga kennaste  ehhitud olli; keik se raudte hoow olli tulledega wägga kennaste' walgustud, mis emale, kui tulle - mäggi wälja paistis. Senna ollid Keisre Herrale temma terre- tamisseks wasto läinud, keik linna, söa-wäggede  ja makonna üllemad wannemad ees ja luggematta hulk rahwast tagga järrele, mis keik kui arruto paks pilw raudte howi ees seisid. Kui meie armolinne Keisre Herra raudte howist wälja astus, täistis tuhhandete römo öiskaminne keik taewa allust, mis enne ei lõppenud, kui Keisre Herra lossi peale olli sanud; sest keik kohhad, kus ta läbbi sõitis,  olli rahwast täis. Kirriko kella hellistamisse  ja suretükkide paukumiste al sõitis Keisre Herra linna sisse. Meie aulik kindral-kubberneri herra Albedinski olli Keisre Herrale künni Dünaburgi wasto sõitnud ja raudte howist linna sisse sõites, istus kindral-kubberneri herra Keisre Herra  ga ühhes lahtises töldas, kus Keisre Herra rahwa terretamist armolikkult wastowöttis.  Üht täielikko wastowötmist ei woi meie tänna omma söbradele teada anda, sest tahhame tullewa kord täielikkumaid sönnumid tua. Mõnnesuggused sõnnumed. Äkkilisfest kehha külmetamisfest. Õlled sinna niiske willo ilmaga, ehk pakkase  talwe külmaga, omma kehha ärrakülmetanud  ja tunned selle peale haigusse wimma ennese sees: siis ei tohhi sinna mitte püssirohho  wina ehk muud rummalussest öppetud rohto sisse wötta, mis sulle suremat wigga teeb. Ses külmetamisse läbbi tõusnud pallawikus  ei olle mönnusamat rohto tarwis, kui wötta soja wet, kuhhu neljat ossa ädikast  sisse seggatud ja jo sedda sojalt ärra; siis heida sängi, matta kehha hästi riete sisse ja püa mönni tund aega seal higgitseda; parrast  higgitsemist panne puhhaö kuiw särk selga. Selle pissukesse rohhitsemisse läbbi lähhäb külmetamisse tobbi higgiga sinno kehhast kohhe wälja, kust muido lu wallo pallawik õlleks tulnud, mis sind näddalate kaupa õlleks woinud  pinata. On külmetaminne kehha wägga raskest ärra rammestanud, siis on wägga hea ja mönnus, soja jalla wet tehha ja nättuke 205