pannakse orjatöösse mõtle, kas se kallewitük  sedda wäärt on? ..Sest, mis minno kätte müa on antud, ei olle mul middagi ärrakinkida, ütles Rütel. Minna ep olle jo mitte kauba perremees. Õlleks  kaup mo omma ollewad, siis wöiksin ka teist wisi könnelda. Kes pissukeses asjas mitte tru ei olle, se ei olle ka sures mitte tru. Truus on au pöhhi. Peale selle ollen ma Zummala kä, kes paljo wäggewama tirannide käest öigid mehhi on peästnud, kui sesinnane Bei on. Mis temma tah'hab, se sündko, muud mitte. Üllekohtoga ei hakka minna omma  pead hoidma. Kui öigussega ja tõega mailmast läbbi ei sa, siis ei hakka minna sedda  üllekohtoga ja wallega katsuma. Parrem õige mees surra, kui kelm ellada. Ma ollen sedda omma wannemate wasto jubba katsunud.  'Se närrib nago us süddant. Minna ei taggane öigussest mitte karwa wäärt, tehko Bei mis ta tahhab!" Sellega olli jut otsas. ..Narr otsib isse surma!" ütlesid teised ja läksid ärra. Armas luggeja wend, eks olle tössi, sest mehhest wviksime middagi õppida? Tark olla on innimeste melest, agga tru olla lummala melest armsamb Rütel tahtis parrem tru kui kawwal olla. Taewas istub üks, sel on nisuggune  südda melepärrast; jõuab ka hädda seest peasta ja kurja eest hoida ning kaitseda, nago ta sedda saggedaste teinud. Seks on tal luggematta ingli wäed käepärrast.  Rütel  heitis sel õhtul nisamma rahhulist maggama  kui enne; sest temma südda ei kaebanud mitte temma peale, ja siis maggab innimenne allati waggusi, kui ka mailm raksuks ja wabbiseks.  Teisel hommikul tõusis ta römoga ülles, kitis Jummalat ja läks podi, ni rahhulinne,  kui õlleks ta emma sülles. Seal tulleb Bei möda ulitsat ja temma naust olli nähha, et Rütelit prukostiks .tahtis wötta. Temma tagga käis prohwus werripunnases  rides ja terraw möek käes; se nikkutas  jälle pead Rüteli pole, kui ütleks temma:  ..nüüd ma tullen!" Keik rahwas lõid körwa ja andsid neile rumi eddafi minna, sest kegi ei püüdnud nende liggi tungida, waid ig- gal ühhel olli nende liggidal, kui kihheleks neil kukla peal ja kui õlleks möek jubba kaela leikamas. Rüteli poe ees jäi ta seisma ja wahtis kurjaste ta peale. Rütel terMaö lahkeste, kui tulleks Bei essimest  korda. " ..Ristlane koer! hüdis Bei, kas õlled parremad  mõtted sanud?" „Mis ma, kui tru sullane eile ollen üttelnud,  pean tänna ka ütlema:, kallew maksab 80 taalrit ja mitte koppik wähhem. Tahhad sa mo ello wötta, no wötta peale, agga minna  tahhan parrem puhta süddamega Zummala ette astuda, kui pahha süddame tunnistusega innimeste seas ellada!" Keik, kes neid sönno kuulsid, õhkasid: Zummäl  olle ta hingele armolinne! Prohwus hakkas  jubba omma möeka sillitama ja watama, kas ehk mõnni hammas sees ei olnud ja naeris  nago kurrat naerab, kui ta innimest kurja tee peal julgeste näeb eddasi astuwad ja nenda  temma- küsi sawad. Nisugguse wastusse peale, kui Rütel andis, wöis iggamees teada, et ta pea öllade pealt lendab. Nad hoidsid hinge kinni ja ootsid sedda käsko: «Prohwus, lö selle wastotörkuja Ristlase koeral pea mahha!"  Agga ueste walle! Prohwusse sabana naer olli ka Liig warra. Assi läks koggoni teisett. Korraga läks Bei näggo lahkeks, nago päike mürristamisse pilwede wahhelt wälja tungib. Noh, mis sai? „Prohweti Muhamedi habbene jures, *) hüdis Bei, tunnistan minna, et ma sähhärdust  truust weel ep olle näinud! Sinna õlled aus ja oige tener, Ristlane! Oh et mul ka üks nisuggune tener õlleks! Tulle sia, panne omma kässi minno süddame peale ja minna pannen omma kät sinno süddame peale, so; nüüd wannun ma sulle: Minna ollen sinno sobber. Sinno söbber on minno söbber ja sinno  waenlane on minno waenlane. Kes sinno külge putub, se putub minno külge, ja kes sulle head teeb, se teeb mulle head. Ja nüüd Se on Türklaste ke !ige pühham manne 323