kad näljatse waenlaste kätte anname? Jummal  römustab sedda pealt wadates. Kas meie Lemmale sedda römo mitte ei tahhaks tehha? Ms t'e arwate, wennad?" Se läks tru Wennemeestel läbbi süddame. Nad waatsid silmapilk ühheteise silma, siis kargasid, nago kässo peale, maast üllesse, kutsusid  Prantsussi sögi jpre, andsid ommad lussikad  nende kätte, ja läksid isse eest ärra. Waesed wangid ei teadnud esmalt, kas se Lõssi wöi nalli piddi ollema. Olli mehhikestel  ka mönni assi süddame peal, mis nad häil päiwil hästi ep olnud teinud. Kui nad agga  wenne söameeste näust ärratundsid, et neil nende pärrast halle meel olli; kui näggid, kuida  neid lahkeste kästi liggi astuda, seal assustd mehhed kallale, wötsid lussikad ja hakkasid  omma nälga kustutama. Wangiweddajad,  kes Wennemehhed ollid, ootsid hea meiega  ni kaua, kui nälgand Prantsussed omma köhto täitsid, mis nad nende käest said, kellele sennamale kurja kurja peale ollid teinud. Süddame  römoga seisid wenne söamehhed nende jures ja waatsid pealt, kui nende waenlased omma tühja köhto täitsid. Nad kannatasid hea melega se kord tühja köhto, kui sega tullisid  süssa omma waenlaste pea peale wöisid kogguda. Silmaweega tännasid Prantsussed  omma hallastajaid waenlasi, ja se olli nenda, kui seersant esmalt ütles, Zummal taewas  on sest römustanud, kui temma pühha sönna ni silmanähtawalt täidetud sai, mis ütleb:  ~Kui so waenlasel nälg on, siis sõda tedda!" Sedda teggid wenne söamehhed, ja se olli õige. Ni hästi soameestele, kui keige mu innimestele,  ei anna segi luggu muud, kui sedda  wanna tutwad nõu: „Minne ja te nendasammoti!"  Sönnumed ommalt maalt. Latti maalt. Jälle uus seitung. Olleme  jubba ennegi teada annud, et Lättirahwal  praego kolm seitungi käimas on: üks trükkitakse Mitawis, teine Rigas ja kolmas Peterburgis. Et neist kegi näljakäppa ei imme,  olleme ka jubba üttelnud. Seks ei olle Lättirahwas mitte ennam ni tuim egga totter.  Nemmad tahtwad jubba middagi teada ja omma silmaga nähha, ja ei tõrgu mitte selle eest paar rubla aastas kullutadä. Agga neist kolmest ei arwata seal weel mitte kül ollewad ja tahhetakse uel aastal neljat jure panna, mis Wolmri makonnas Dikkeli kirriko öppetaja selle nimme al: „Tee-seltsimees", tahhab  wäljaanda. Ria seitung teab sest uest nöuust jubba üht ja teist konneleda, nenda kui: et ta tüttarlaste kolitamissest ja koddusest  öppetussest :c. paljo tahhab könnelda. Se on nüüd muido keik wägga hea ja nende hulk Lättirahwale wist sureks kassuks, kui se tossi on, et paljo seitungid paljo luggejaid wäljakutsuwad;  agga sedda on ka mailmas nähtud, et kui lapsi rohkeste sünnib, siis hakkab Liwa- Unnus mõnda ommale pärrima, ja ei hakka igga kord mitte wannemast peale. Siiski peab Lätti leib wäggewam ollema, sest sealt tusteb ikka alles seitungi sündi misse, agga meer mitte matmisse sönnumed. Harjomaalt. Lutterusse mällestus. Nelja näddala eest, M 44, olleme sest jubba laiemalt könnelenud, et sedda Keila kirrikomöisa  jure maantee are seisma pandi; agga se kord polnud meil weel pilti jure panna. Nüüd agga olgo tuhhandeks terwe -- on Peterburgi Eestikoggodusse öppetaja meile sedda  saatnud ja panneme neile warsi silma ette, kelle te ni pea mitte Keilast möda ei lähhä, et omma silmaga wöiksid nähha, mähhärdune ta on. Kuida ööldud, sesinnane mällestusse kujo on 3 sülda keige alluspostiga kõrge ja seisab omma kohha peal maantee äres, nenda kui siin näeme. Pahhema käega hoiab Lutterus piibliramatut ja parrema käega näitab  taewa pole, kui teeks ta praego jutlust. Mul on, kui kuleksin tedda praego ütlewad: „Wata, Eestirahwas, se kes taewast ja maad on lonud, on ka sinno Zummal, so helde Zösa, kes sulle omma Poega, sönna ja Waimo  annud ja keik päwad so jures on, künni 377