Mörro makonnaft. sKarrotantsitajad.j  Neist habbemikudest, kes tantsokarrodega ümberkäiwad ja peale waese lomade Maewamisse rummalaid maimessi ka hästi petwad, olleme jubba Peruus pahha melega kõnnelenud; agga se narritemp ep olle ommeti weel lõpnud. Kuulge,  mis meile selle polest Wõrro makonnast teada antakse. „ Armas Postimees! Ma annan sulle ka teada, et meie Rauge kihhelkonuas tantsokarrodega  tühja ebbausko on peiud. Essimessel Paas- Lonäddalat, 9. ja 10. Märtsil on Wennelased siin tantso karroga küllast küllasse käinud ja Mäest tallorahwast petnud, kes jälle ui rummalad olnud, ennast tühja narritemboga petta laskma. Karrotantsitajad  on üttelnud: „Laske karro karjalauta ja hobbusetalli wia, siis saab karri ja hoöbused hästi korda ununema." Se olli tühhi lörri, agga mitto narrilast uskusid ommeti. Kus sedda mitte tehha ei lastud, seal hakkasid petjad rahwast manduma ja rummalaks sõimama, kes ei teada, mis neile kassukõ olla. No mõnnes paikuS lasti neid onv> ma tempusi tehha, ja hea kalli hinna eest. Ühhes küllas lasknud kelmid reialla hobbuste reddeli  kohta augo seina sisse kaewada, weddanud siis karro senna jnre, teinud tähhekest pabberi tükki peale pistnud sedda ohherdi auko ja lasknud  kõwwa punni ette lüa, ööldes: „siis ei tohhi manna kurri egga ükski mu õnnetus enuam  liggi tulla. „Mmdogi teada, tallitasid nemmad  sedda hea kalli hinna eest, ja rummal rahwas  uskus ja maksis. Ühhes tallus olnud perremehhe hobbnne haige, habbemik öolnud: „ Laske karrro jnre wia, siis saab abbi." Rummal  perremees uskunud ja lasknud sedda tehha. Wennelane kutsunud karro, agga karro ei tulle. (Mis ta isse nenda tcggi.) Siis üttelnud temma:  „OH Patjushka! siin ei olle ennam sugguge õiget asja;" siis lasknud ta maagnaga met tua, senna mee peale pommisenud temma sedda ja teist, mis koera lakkuda ei kolb anud, ja sedda wet rippetanud temma nüüd haige hobbuse ja keige talli seinde, parrast ka onuna karro peale ja Mmttd tedda sisse. „Wot!" kidelnud temma, „kui minuo aeab kurri mon, siis mishka sisse tulleb." Siin mõiks pimme sant omma keppi otsaga pettust ärra tunda, agga on ommeti neid, kes lahti silmadega langemad, nähhes ei näe ja kuuldes ei mõista. Ei teeks wist mitte kahjo, kui kohto polest nisuggune karro hulgutaminne, kellest ommeti mingisuggust kasso ei tulle, ärrakeeldud  saaks, nago Somemaal. J. T. Äissandb-makonnast. sÕuneto surm tuleweSke peal.j Õnnetussi sünnib innimeste seas, agga sünniks hopis wähhem, kui nad isse ennam ettewataksid. Tuttaw wanna sõnna: Õnnetus ei käi möda kiwwa kända, waid moda innimessi," ei passi ka iggasse paika; weel wähhem  se: „Olli õnnetusseks ja surmaks antud!" Walle, walle! Paljo tõssisem on se sõnna? „Hoia isse, siis hoiab lummal ka." Mõtlematta innimessed  trööstiwad ennast sellega: „ Teggial sünnib mõndagi, maggajal ei middagi." Kas nüüd peame allati maggama, et meil tööd tehhes mitte õnnetus ei juhtuks? Kuulge, mis meile - Pillistwerre kihhelkonnast selle asja polest kirjutakse: „Tona poris soldat, kes moldre Pois, tuleweske kori peal teiste weskilistiga weskit. Agga wata, ühhe korraga praksatas korilaud, ja soldat kukkus kuus sülda kiwwilisse weski õue peale mahha. Nattuke hirmust ehmatand, sai ta ommeti teetu  eks ja tenis jälle omma perremeest ttuiste. Mõuni aeg peale sedda, läks ta weskit pressi alla laskma; agga Pressi wibbo Põrrus ja läks keskelt katki, kukkus mehhe pähha, lvi pea lae ni hirmsaste sisse, et soldat sellesamma Päwa õhtul sures wallus ärra surri. Kül murretseS mõisa herra, kes ka soldatit waatma tulli, aadrelaskjat,  agga keik olli asjata. Eks se olle nenda: teme meie, mis meie kohhus, siis on südda rahhul. Agga immeks pannemisse wäärt assi olli se, et Pressi wibbo tedda just seal sammas kohhas surmas, kus ta enne olli mahha kukkund. Sest ma arwau, se ehk wvib olla lummalast innimestele õppetusseks ja ütlemisseks: Wadake, kas korilauad kõwwad, ning kas wihm pressi wibbo mitte ei olle apraks teinud!" I. 6. eddajad, waatke ette!j Teist annab sesamma sobber teada, ööldes: „Meie küllast läks sel 14. Märtsil hommiko meeS weikse tüttarlapsega tee peale krusa weddama. —- Mikspärrast nüüd? Sellepärrast, et sui sealt soppa aukude takka mäest mitte krusa ei wõi weddada. Mäe külje peal olli suur kobas, kus sees mees wois püsti käia, õnistud. Sealt 108