Perno Postimees ehk Näddalileht 39 »866 Kahheksas sPeruuS, kesknäddal 23. Septembril.^ aasta. Ses lehhes seisab. Mis rummalus teeb. Ommalt maalt: Mõrtsuka tööst. Keiserliko sugguseltsi reisist. Rumi pudus. Penikesse höbbe rahha teggemissest. Rahwa surest häddast. Arrudlane wannadus. Suur põud. -- Mällestusse kingitus. —Tubbaka prukiminne. Wöeralt maalt. -- Saksa-Dani rahho protokollist. Pabhad sönnumed. Sured wöerad. Söa-wangid. Tullewärk sündinusse päwal. Mõrtsuka hukkatus. Püyyapäwa tö kasso. Nalja natwkessed. Möistatusse wastus. Mis rummalus teeb. Wannal aeal ja nendasammoti ka meie päiwil,  on marahwal se pahha mus, et kui innimest  näwad raske haige ja surremisse peal ollewad, tedda siis pikka-õlgede peale mahha  pannewad, sellepärrast, et ussuwad nenda temma waewa wähhendada ja surma raskust kergitada. Keige hirmsam on se, kui tailisel aeal wäljast külmad õlled tuppa tuakse, egga selle peale wadata, kas nad kuiwad, märjad ehk lummised; waid neid nenda wöttawad, kui kätte juhtuwad, pannewad mahha, töstwad haige innimesse sängist, särgi wäel, nenda higgine,  kuida ta on, õlge peale mahha. Se on otse üks tapminne, et kül isse arwawad sellega Zummala ees head ja omma kannatama  wannemale, wenna woi õele ehk liggimessele  armo teggewad; ning sedda kui üht manna  harjutud wiit kinni peawad, et kül ses asjas ka ommal aeal wallitsusse polest teist wisi öppetud ja köwwaste ärrakeelnud. Linna rahwas ja teadmatta ning rummalad  saksa-innimessed' ei panne haiget kül pikka õlge peale, waid neil on jälle omma ebbausk: kissuwad pea-padja pea alt ärra; mis nisammasuggune  tapminne on, kui teinegi. Et sedda selgeste näidata, et mollemad asjad ja teggemissed  õigusse polest, tapmisseks tullewad arwata,  tahhame üht luggu, mis weel mitte liig ammo ja kus isse jures ollin, räkida, nenda kuida sedda omma silmaga olleme näinud. Sedda on nüüd paar aastat taggasi, olli üks mees, kes ka ühtlasse laste issa, raskeste kanges rinna többes maas. Ohto hilja tulli  üks temina naber minno jure ja pällus mind senna tulla, et surreja wodi jures palwet  teeksin; ütles meest jubba keletuma ollewad.  Et mees mul tuttaw olli, ja waene naene ja lapsed sedda ka sowisid, ei wiitnud  ma aega, waid ruttasin minna. Kui senna saime, olli tubba nutto täis. Läksin kohhe haige tuppa ja leidsin tedda wägga raske ollewad; ei woinud müüd arwata, kui et hinge wakumas olli. Kui ollin omma palwet löppetanud,  pallusin siis naesterahwast lastega teise tuppa minna ja puhkama heita ja jäin isse ühhe wanna näesterahwaga tedda wal-