endistest armsaist sõbrust kirjutasid mulle nukra melega Perno: „Kule, Postimees, mis temp se on, et sa omma ellokohha wahhetamissest ja uest „ Eesti Postimehhest" meile sõunage ei rägi? Tahhad sa ommale Somemaalt luggejaid  Lua?" Nenda kirjutasid ja küssisid nemmad,  agga ei teadnud, et mul waesel mehhel tabbaluk su ees kõlkus, ja ni kõwwaste, et suud paoksile ei annud, ja et se nenda olli, ei tohtinud  ma kirjawastusses ka mitte üttelda. Üksigi „ Perno Postimehhe" luggejatest ei tohtinud teada, et uest aastast sadik uus kirjutaja tulleb ja wanna Tarto lähhäb. Ka ue aasta kulutussed tehti nenda, kui ep sünniks middagi, mis nimmetamisse  wäärt õlleks. Keik ööldi wanna wisi jäwad. Mikspärrast sedda asja nenda sallaja peti, ei tea minna egga põlle mul sellega asja; agga se teggi mulle kül halledat meelt, et mul seddagi lubba ei olnud, omma Peale 3000 sõbraga  lõppetusseks lummalaga jätta. Nemmad head innimessed ollid liggi 7 aastat minnoga kannatades rahhul olnud ja mind kirjasaatmisse läbbi ni saggedaste aitnud ja nüüd piddin neist, nago rebbane kannalaudast, sallaja lahkuma. Se teggi haiget! Kuida pean nüüd nendega kokko sama, ennast wabbandama ja andeks palluma  ? Kuida pean neile selletama, et se minno sü läbbi ep olle sündinud? Mul ep olle mingi muud nõu, kui omma „Eesti Postimehhe" sõbro palluda, et nemmad nenda head olleksid, kui „Perno Postimehhe" luggejatega juhtuwad kokko sama mis jo mõnni kord ikka juhtub et siis neile minno polest paljo tuhhat terwisid wiiksid ja minno wabbandusseks hea sõnna ütleksid. Olge siis, mo armsad „Eesti Postimehhe" sõbrad, ni head innimessed ja täitke mo pallumist! vt, MNr mehhe" ja temma luggejate wasto  Inmmal  hoidko! mitte ni paljo pahha meelt ei olle, kui musta kiine al, waid sowin neile kikile ka head uut aastat ja õnne. Mis ma siin sutabbast  ollen kõnnelenud, ei olle milgi kombel „Perno Postimehhe" ennese egga temma luggejate  sü. Innuna! audko neile ja meile kallist terwist. Meil sawad mõllemail ommad sõbrad ja wastased ollema; sest igga leem ei olle iggamehhe  mokka Parrast. Et meid agga jälle kaks yn, se ep olle tõeste mitte Eestirahwa kahjuks; seal jääb ommeti neile, kes wallitseda tahtwad, ka wallitsemisse rumi; kelle tahtmist agga kumbagi  ei sa, sellele ei tea minna ennam head nõu anda. Tahhab mõnni hea innimenne „Eesti Postimeest" õppetades laita, stis ei pahhanda temma sest mitte, waid P allub sellepärrast; kui se agga Eesti sõbra armastussts ja Eestirahwa kasso parrast sünnib. Õppetlik laitus peab sellele, kes melega laitusse wäärt ei tahha tehha, iggal aeal armas ollema, nago kibbe rohhi kõhhowallo  wasto. Kust peab wiggalinne omma wigga tunda sama, kui sõbralikko õppetusse assemele paljas külm laitus tahhaks tungida? Peale selle ei olle Eestirahwas mitte „ Eesti Postimehhe" parrast, waid Postimees Eestirahwa parrast. Teeb temma hõlega omma tööd ja käib truiste omma teed, sedda wäetimat jõudo möda, mis temmale antud, siis saab lummal ka armust selle eest murretsema, et temma iggapäwane leiwapalloke  peust suhho üllatab. On mõnnel sõbral nenda, kui tahhaks ta middagi teiste rõmuks ehk õppetusseks üllespista ja „Eesti Postimehhe" kätte sata, noh, olgo hea mees ja tehko sedda. Sähhürdune abbi saab sure täunoga wastowõetud  ja, kui ial wõimalik, ka Prugitud. Ncid agga, kes ilma nimmeta meile tahhaksid kirjutada,  Pallume sedda waewa näggematta jätta, sest ilma nimmeta kirjast, kui muido kül head olleksid, ei lubba seadus meid mitte prukida. Ja nenda anname siis „Eesti Postimeest" Eestirahwa  ja nende ausa innimeste holeks, kes Eestirahwale  head sowiwad. Temma kindel nõudminne peab ollema seadusse jalgraja peal eddasi astudes Eestirahwale kassuks ning ei kellegile kahjuks ellad a. Sedda aitko lummal. Postimehhe essimessed Jõulud Sündmusse pälUu petakse luggematta Paljo aastas, agga keik kokko ei olle ni sured ja rõõmsad, kui Kris tusse sündimisse päwad, se on Jõulud. Seal on laste ja Mannade,  tillemate ja allamate, rikkuste ja waeste süddamed rõmo täis. Olgo kül, et mitto issegi ei tea, mis ülle end rõmustawad; olgö kül, et mitto rõmo nõudwad, mis Iõulo rõmuks ei sünni nimmetada; agga nemmad rõmustawad ennast ja on wägga rõõmsad, sest et Jõulud kääs on. Minnewa Jõulus ollin ma Tallinnas ja ollen selle Polest „Perno Postimehhe" 2. lehhes 4