Perno Postimees ehk Näddalileht M 49. tS6S KMes kesknäddal 4. Detsembril.^ aaSta. Ses lehhes seisab. Kombed, mis ei kõlba. Ommalt maalt: Pernust: Ilmadest. Margustest. Auus tö. — Riast: Käsk. Tartust: Pöllomeeste-selts. Tallinnast: Te kinni. Raudte ehhitusseft. Peterburgist: Keiserlikud sönnumed. Wals-rahhad. Mina surm. Jssiennese tapmine. Kronstadtist: Laewadest. Wöeralt maalt: Saksamaalt: Mõnda. Raske lumme saddo. Jtaliamaalt: Surma karristus. Spaniamaalt: Mõnda.  Mönnesuggused  sönnumed: Mõrtsuka tööst. Kirjavastused. Teadaandmissed ja kulutussed. Kombed, mis ei kõlba, ehk: Mis sinna ei tahha, ärra te teisele. Kombed on rahwa seas sigginenud ja temmaga  kangeks kaswanud. Teadmata ja mõtlemata  ligub igga rahwa seas temma laps. Wannematest on ta neid näinud ja maast maddalast  harjutud ning harjunud neid prukima; nemmad on temma ommad. Neist tunnukse, missuggusest jurest taim on tõusnud ja pu kaswanud. Tulleb Wennelane tulle ette, siis paistab ta köhto; Sakslane wiimse wastast se on: selga, ja Eestlane hoiab ommad käed tulle ülle. Nenda on siis kombed innimessel  tundmisse märgiks kulges. Kombedest' woib tunda, kas innimene harritud ehk harrimata,  Höweldud ehk raiutud on. Leiame kombid,  mis wisakad, siis ütleme: se innimene on harritud; agga harritud ja harritud innimesse wahhel on jälle waks wahhet; üks on wäljastpoolt  ja teine jälle seestpoolt harritud. Wäljaspoolne  on lomulikult köwwa, libbe koor ja seespõol maggus kossutaw tuum. Essimest Missatakse mahha, sest ta ei kõlba, agga teist pistetakse suhhü, sest ta on hea» Watäme siis möndä kombet, mis kuhhugi ei kõlba ja Mahha sünnib missata. Terretamine on üks wägga manna ja hea kombe/ sest terretades sowime omma liggimessele  Zummala õnnistamist ja rahho; sedda agga woib üksnes armastus tehha ja se on pallaw; terretades tõstame mütsi ehk kübbarat,  mitte ükspäinis liggimessele au pakkudes, waid paljo rohkem teist kasko meletulletades ja Zummala nimme, mis suhho wöttame, auustades;  terretades annawad sõbrad ja suggulassed  ühhe teisele kat, mis nipaljo peab täh- Hendüma, et teine teise ja Zummala armastus neid ühhendab; sellepärrast on ka se käe sonedes  tunda, mis piggistades ja rapputades, kui üks ellowäggi ennast ilmutab: agga paljudel  on se kölbmata kombe, et omma kat M » . . . labbidast peusse pistwad, mis kange ja sirge ning külma wärrinat möda kehha mahha aeab, kellest siis ka awwalikuks saab, et nisuggusel konna werri sonedes tuksub , ja südda sedda mitte ei olle, mis käepakkumisfe