lasse ühte päwa möda minna, kus sa iggatsewa süddamega omma kirriko peale ei mõtleks! lummal agga, kelle auuks keik saab, wõtgo meid auuvitada ja keik hästi korda sata! Ommalt maalt. Tartust. sWiimsel ku-õhtul) piddas „Wannemuisc" seltsis seltsi aulige, canä. J. Hurt, meile wägga oppetlikko ja mõmmsat kvnnet  kltMll ülle. Ta selletas ärrä, mis klima (se on ilmad) isseennesest on, ja kust se tulleb, et klima ehk ilmad iggal maal mitte ühhesuggused  ei olle, maid ühhes kohhas külmad, kuiwad, teises kumad, niisked zc. Meie Eüropamaal ellame ennamist parrajas klimas; midda ennam meie Põhja ehk lõuna Pole lähhäme, sedda külmemaks  ehk pallawamaks lähhäb klima. Agga klima muutmissed ei tulle üksi sest, waid on paljo ma kohte, mis kül Põhjast ehk lõunast ühhekaugusel  seiswad, agga neil ommeti ühhesuggust  klima ei olle, ja se tulleb jälle sest, kas nemmad merre lähhedal ehk merrest kaugel seiswad;  nendasamma saab klima süggawa orgude, kõrge mäggede, sure kõrbede, laggendikude ehk metsade läbbi Mudetud, kuida meile selle kõnne 'sees seitsmel isseärranis wisil ärraselletadi, mis ui hästi seltsiliikmetele kui kasa todud wõerastele wägga tullus kuulda olli ja tännoga wastowõeti. Kõnne lõppetusses lugges eanö. Hurt weel ühhe teise auliikme, vr Fr. Kreutzwaldi, kirja seltsile ette, mis läbbi teada saime, et vr. Kreutzwald  ni hea olnud, „Wannemuise" seltsi auliikmeks  heitma. Tullewa ku-Zhto saab kronimissepühhal, 26. Augustil, ohto kello pool ühheksa petud. - sKartohwli haigusj, kuida „Balti näddalaleht" kulutab, olla jubba Liwi- ja Eestimaal  mitmes paikus wäljas, mis saggeda wihma ja päwapaiste läbbi sedda ruttem eddast minna. Lühhikese aeaga olla haljad lehhed närtsinud ja mustaks läinud. Ehk kül ammo tuttaw kartohwli  haigus tännawo nattuke hiljem tulleb, kui muil aastail, wõib ta ommeti suurt kahjo tehha, sest et kartohwlid ööldakse alles wahhem malmis ollewad, kui enne selle aeaga;olgo siis, et ilmad kuiwaks jäwad, mis kahjo wähhendaks. Tarto makonnast. sEbbaussust.j Kas se nüüd weel assi on, kellest meie peaksime räkima?  Tossi kill, mo armad, meil on se ka ni wastomeelt, nago wanna wiiskraeakaid käppoga  kokko aeada; agga mis tehha? senni kui rummalust  ikka weel on, ei wõi meie sest ka räkimatta  jätta, et mitte ohhakad, kibbowitsad ja mu umbrohhi ennast nisso nimme alla ei panneks. Seal olleme jälle kirja sanud, mis süddame üsna wallutama aeab. „Siin meie nurkas," ütleb killlasõbber, „on üks tallo, nimmega „ Valgusse"  tallo, kus pealt nähha kaunis mõistlikkud innimessed sees ellawad. Agga kule, „Postimees,"  mis seal üsna hilja aego sündis. Valgusse  tallo perremees G. P. Olli nore poea issaks  sanud, agga lapsoke olli sündmissest sadik häddine lomake. Nüüd minnewa kuus olli laps agga weel häddisemaks jänud; kül prugiti keiksuggu  arstirohto, ei aiwud middagi. sKust rohhud todi ja kuida neid Pnlgiti, ei olle nimmetud.) „Seal wõtsid siis perremehhe wannemad nõuuks, pimmeda käest pimmedale teed küssida. Nad läksid K. walda ja K. küllasse, ühhe nõia naese käest nõu ja abbi otsima. sHottentottid tewad just nisamma.) „Esmaspääw, 1. Augustil pandi hobbune ette ja perremehhe issa sõitis K. küllasse ja weddas sealt wanna ühhesilmaga musta nõiawannamori  omma maeasse. Minna ep olle tonti näinud, agga kui mõnda õlleks, siis ma mõtlen, näitaks ta nenda wälja, nago se wannamoor. (Pagganad tewad ka omma ebbajummalad hästi ilmetumad.) Nõid teggi nüüd poleaastase lapsega  omma nõiatempusi, mis läbbi haige laps weel haigemaks jäi ja pari päwase waewamisse järrele ärrasurri. Valmis! Wata nenda tehti Valgusse tallus; agga kes walgust ja mõistust sealt otsima lähhäb, otsib ilmasjata." Peruust. sUpPumisse Sealt poolt kirjutakse meile nenda: „Meil on ühhe päwaga kaks õnnetust olnud. Üks pilleti soldat olli 1. Aug. Baggermassma pealt jõkke kukkunud  ja teisel pämal surnult wäljawõetud. Temma  olla tahtnud padiga massina peale minna, agga padist üllesronnides olla käed lahti läinud ja mees ivette kukkunud, sest et wessi senmkara padi alt emale winud. 263