Pühhitsegem ommad Jõulud Issanda sees, se on temmaga ja mingem warmus karjastega  Petlemma ja watagem mis seal on sündinud, kummardagem sedda, kes seal sõimes maggab;  ta on meie Ärrapeastja ja Onnisteggia, meie heaks on ta innimesseks sanud, et meie temma läbbi peame önsaks sama. Ärge pühhitsegem ommad pühhad siis mitte lihha römus, ei somisses egga jomisses, waid waimolikkus allandusse römus omma Issanda ja Onnisteggiaga ühhendades. Astugem minnuga ühhes laua ümber ja laulgem meie Issanda pühha nimme auuks ja kitusseks: Wisil: Nüüd paistab meile kauniste. Se Jöulo pääw on römus suur. Sest laulgem rõõmsa heälega Sest lihhaks sanud: Jesse juur! Nüüd Hosianna löpmatta Se Jssa poeokenne. Siin taewa pole mates. Ta maggas sõimes heinde peal Et Jummal innimesseks läind Petlemma lautas, rahhus teal Ja meie lihhast lihha saand Kui nödder lapsokenne. Meil õnnistust siin sates. Seal ta. On ka Tulle, Meile Siiski Issand wäggew Jummal, kes meid hoiab. Abbimehheks, ärrapeastjaks patto häddast Surmast ello sisse sadab. Ja meid pesse puhtaks muddast. Au olgo taewa Jssale Ta Poea pühha Maimule: Meid Jesus tulnud peastma. Nüüd tulgo rahho ilmale Ja õnnistus keik rahwale, Et wöiksime siin wöita. Wötta, Sata Meid siit ilmast, patto häddast, rahho sisse, Kus sind näme pallest palless'! Sago siis meie Jöulo rõõm üks täielik ja mitte üks polik room ollema, ei mitte üks rõõm mis wähheneb, waid mis ikka kaswab, et selle Jöulo römuga se Rahhowürst Jesus meie keikide süddamesse wöiks tulla. Sedda sowib keigest süddamest keige Postimehhe söbradele essimesseks Jöulo õnneks Perno Postimehhe uus leiwa-wannem ommas nödruses. Ommalt maalt. Pernust. sNoor Suised söidoriistad  pandi kord paigale ja tallised todi wälja, sest et noor Lalwe nahha olli; agga wanna tuggew süggise ei tahha talwe wöimust  weel anda, waid pühhib nore lumme järgis jälle maast, nago higgi otsa eest, sepärrast  peawad ka suised söidoriistad weel ikka käe pärrast ollema, muido on asjad nurjas. Zöggedel ja soodel on kül talli sillad peal, agga weel nenda nõdrad, et ei woi paljo peale minna; sepärrast peame ikka weel kannatama. Meie jõel on jubba liggi kolm näddalat kaan peal, mis agga hädda pärrast jalginnimest peal kannab; ollid mönned ka katsunud hoostega  ülleminna, agga sanud nattuke ojuda ja sepärrast on ka politseikohhus keetnud hoos- tega peale ajamast. Zggaühhel peaks kül omm  a hing keige armsam ja omma ello keige kallim ollema; agga ommetige näme, et politsei  peab siin appi tullema ja sedda teggema,  mis iggaüks kül isse peaks teadma, se on, ennast surma eest hoidma. sKauba Omma tännawuse jöulo-lada olleme ka ärrapiddanud, agga põlle mul temmast paljo könneleda, sest et kelk läks, nago se ladal ikka lähhäb, üks küssib, teine pakkub. Et ilm ja teed pühhapääw wägga sandid ollid, sest olli karta: egga se laat suur assi wöi olla, agga ommetige olli rahwast küllalt koos ja iggaüks selle kaubaga, mis ta seks olli kokko pannud. Zlmoke olli lada päwal  wägga kenna sepärrast ka lada rahwal meel hea, müad ja ostjad ollid rõõmsad. 404