sõnniks rabbaks minna, kuhhu sisse astuja pole säreni ehk pölwis silmini sisse waub ja pöllend sõnniks kibveda haiso parrast silmi lahti ei woi tehha. Raske silma haigus, mis mõnda pimmedaks teeb, tulleb saggedaste roppust ja kassimata ellokombest. Roppus lautaö petud lehmade piim woih innimestele többesid sünnitada, isseärranis nõdra lastele, kui neid sesugguse pimaga toedetakse.  Kui seddawört pöhko põlle ellajatele  alla panna, et laut kuiw õlleks, siis peab laudale krawi ümber kaewama ja sedda nenda teggema, et lauda wirts senna sisse jookseb, mis sealt jälle pöllo ja heina ma peale woib wetud sada, sest et se neile wägga kasso sataw  on, Kassimata lauda roppus siggitab lojustele mitmed többed, mis parrast innimeste  külge hakkawad. Nenda tulleb hobbuste muhhu többest innimestele saggedaste sinnine-w  l; saggedaste ka jälle mitmesuggused  kärnad. Ellomaeal olgo parras ossa aknaid, kust walgus sisse paistab ja seest põline ruum perre surusse järrele. Kus rahwas liig unnikus ühhes maeas ellab ja maea igga pääw korra pärrast ei sa kassitud ja harritud egga tulutud,  sea! siggitab kehha ja hinge aur mõnda haigust. Pimmedad, umbsed ja rojased ellomaead  tewad innimessed pödduraks ja nõdraks,  et pikkamessi jallal kidduwad, waimus tuimaks lähwad ning wihhas ja nukras meles  ellawad, Pissukessed lapsed ei kosso nisuggustes  maeades hästi, waid kahwatawad ja närtsiwad, kui lilled pimmedas keldris ärra, ning lähwad pikka pöddemisse järrele wimaks mulda. Kui kehwal parrako mitto kord parremat elloasset leida põlle, siiski on iggaühhel woimalik saggeda kukutamisse ja harritud ellokombe läbbi kitsikut maea aega möda ni kaugele parrandada, et terwisele kahjo ei te. Wärsket tule öhko ja kossutawat päwa  walgust on rahhata sada; mets kaswatab lua-rago ja nuustinarmaid saab hölbsaste iggalt  poolt. Jnnimessel ei olle suremät waewa,  kui uksi ja aknaid lahti tehha ning õuest ello-kossutawaid Jummala andid tuppa laska, ja sõnnikut ja pühkmid uksest wälja missata. On toa põrmand ma pinnast maddalam, siis ei olle parremat nõu, kui kuiwa liwa ja mulda peale weddada, et põrmand kõrgemale tõuseb; sest mönnusa ja terwisele hea ellomaea  põrmand peab ikka ma pinnast nattuke kõrgem ollema, muido seisab tubba allati umbus  ja niiske ja keik asjad lähwad hallitama. Toa- ja kambri pörmändaid tulleb igga pääw kord pühkida, egga tohhi kuhhugi nurka woi sängi alla sönniko unnikut korjada, mis kassidele ja wähhema lastele kükkitamisse ja nisutamisse assemeks õlleks. Juhtub lapsokene  mõnni kord middagi pörmandale poetama, seal wiska nattuke liwa woi tuhka peale, pühhi luaga kokko ja wiska pilbaste wahhel ülle läwwe wälja, suitseta pealegi kaddaka oksakest, kui haiso tuppa jäi. Siiski ei tohhi sesuggust asja kaueminne sallida, kui laps wäljaküssimist öppib. Kahhe ja kolme aastase jörnsikale, kes toa pörmandab rojastab, ei olle mönnusamat arsti rohto leida, kui pölletamata kasse-ragude tuhka - se on selge Eesti - kele: witsakene, mis wäljaküssimist öppetab. Õlleks kül wägga sowida, et suits aega möda meie Eestirahwa tubbadest lõppeks! Suits on silmade keige surem waenlane, kes mitto wrlletsat loma pool pimmedaks on teinud.  Juhtus, kui mõnne aasta eest suitso tubbade pärrast targema rahwa keskes mõnda selle pärrast eddasi taggasi waieldi ja suitsohonete  pärrast nõu peti, et wimaks õigus wastopannejate kätte jäi. Mikspärrast? Sulg tõrgub küssimissele wastust andes ja tulleb tõeste meie armsa Eestirahwale laetu  uks, mis sowijate head ärra kelas ja teiste kätte õigusse jättis. ..Nikaua" ütlesid wastopanniad „kui kassimata ja rop ellaminne  rahwa seas likumas, ei tohhi suitso tubbasid mahha jätta; sest suits on suremal hulgal se ainumas ellomaea puhhastaja, mis pahha haiso tubbadest wähhendab. Ilma suitsuta  hakkaksid kurjad többed weel saggedamast likuma.- Ms mönned wöerad, meie armsa Eestirahwa roppusest kirjutawad, on halle kuulda ja kes nende ello ei tunne, peab sedda sureks üllekohtuks, neist nenda kirjutada; agga kes nende ello lähhemalt tunneb, -peab nende 52