Eesti Postimees ehk Näddalaleht 22. 1863. Tartus, 2. lunil. -MUL ma- ja linuaraWale.N^- Teine aasta. Megrstev; Wannast ja uest eestikele kirjukamisseft. Ommalt maalt. Hobbuste näitmissefi ja katsumissest. Äutunnietus koolmeistri 25-aastase ammetip awaks. Kangest tormist. Wankre alla janud. Riast. PöUosagi ja maealomade näitmisse pääw.— Surnoaeapühha. Eestima hobbuste näitmist. Waijarändajad. Tullekadjo. Öasa Suurwürst Aujärjeparria matmiöstst. Tormist ja upputussest. Lukterusse usso abbi-kassa tööst. Uus kirrik. Surest tulltkahj odest. Wöeralt maalt. Uemad sönnumed. Kirjawasrussed. Teadaandmisstd ja kulutamissed. Wannast ja uest eestikele kirjutamissest. ZZZ. Lärwa makonnast kirjutakse selle asja polest  nenda: „Kule, pea uattuke kinni, Postipappa, meil on sönna kaks sulle üttelda! «Möline aea eest juhtus minuo silma ette üks weike ramat: "Lühikene õpetus õigest kirjutamisest  pa randud witsi. Aasta! 2864." Minna waatsin ramatut ümberringi, katsusin ka luggeda,  sönnaliikmed wennisid magga pikkaks, ei sanud  sellega korda. Ma andsin katseks ühhe saksa innimessele, kes eestikeelt koggoni ei mõista, ka luggeda ja tahtsin kuulda, kulda temma sönno tahtide  ja sönnaliikmede järrele wäljaütleb. Ta luggcs 5. lehhe külje peal ue murde järrel nendasamma: ..Kirjuta wöimali-kult nõnda, kuida sarä-ä-gid. On sö-na-del su-u-ga kõ-neldes ja körwaga kuuldes wa-he, siis peab ka ki-ri püüdma wa-het te-ha, et lu-geja ei eksi." „Se luggeminne olli agga pealt kuuldes koggoni  teine, kui meie pool larwamaa! ecsrikeelt rägitakse  ja loetakse. Selle peale panniu ma seddasamma  tükki wanua modi ümber ja lasksin nüüd saksa innimest lnggeda, ja mata senna! nüüd lngges  pea nago teinegi Eestlane. "Sest katsumissest tundsin ma selgeste, et wanna  nisi kirri mitte üksi tutmam, waid ka hõlpsam  on luggeda, kui uut nüsi, ja kes selle järrel eestikeelt Lahhab rakima ja kirjurama õppida, saab kelemurdega hõlpsam eddasi, kul kunstlikkult mudedud  uel wisil. „Sepärrast õlleks siis wägga sorrida, et wanna  kirja niis saaks kinnipetud ja mitte uus aSsemele  pandud, mis parrcm ei ollc. Weel surem kahjo õlleks, kui pühha kirri ka ueuda seggatud saakS, kui meie ilmalikkud seadusse ramatud sedda jubba on, kellest kegi arro ei sa. ',Opperud ja kolitud kirjamehhele wõib ta kül üks pubbas olla, agga mitte rahwalc. Sest iuglisja  prantsuskele kirjatundjad teadread ka ommad kirja sönuad paljo teist wisi walja üttelda kui nad kirjutnd  on, agga mitte meie. Kui öppimaua innimenne  nende rannatuid loeks ja neuda rräljaülleks, kui meie ariro järrele tähhed kandwad, siis ci saaksid nad sest mitte arro, ehk hakkaksid sure dealega naerma.  Meie ue some mi st kelemurdega ei olle ka paljo parrem lnggu. Nenda kästakse luggeda, kui kirjutud on (ja se seadus maksab eeslikeles uisamma kui laddinakeles), loeb agga regi uut keelt nenda kui kirjutakse, siis on se uisamma jälk kuulda, km menniud piim süa. .iMis agga wagga tarwis õlleks/ on se, et