hel maad ja mäed seiswad, enne kui neid paljas  maradda lahhutab; nad kardawad, etPrantsusse  kotkal hirmus pitkad küned peawad ollema,  ja mis kord seal wahhel on, ei pease enuam  lahti. Wöib ka tossi olla. Ztaliamaalt. Siin luggege nüüd keige esmalt Sardinia kunninga kirja, misga rikide ühhendamist ta kaswamist kulutakse: „Kesk-Jtalia rahwas! Meie sowimissed (pallumissed)  on kuuldud! Teie ollere nüüd minno  endisse rigi rahwaga ühheks kunningrigiks ühhendud. Se on teie tenitud palk, teie ühhemele  ja kannatusse eest. Meie issamale on ft sureks kassuks; agga et meie sest keige parremat  wilja wöiksime leikada, peame kindlaks jama ses meles, mis teil tünnini on olnud, ja meil peab kindel nöu ollema, kui tarwis, issamale sähhärdusi ohwrid tua, ilma kelleta sured  asjad ei wöi tallitud sada. Minna loban  teie peale, nago teie (ja ei mitte ilma asjata) minno peale ollete lootnud. Seadus, mis meid nüüd lahkumatta kokko panneb, on auseadus omma isfama ja keige parrema tundmisse  lautusse wasto. Mödaläinud päiwil ei olnud mul muud auahnust, kui sedda: kui tarwis, ka omma ello arraanda, et Italiama temma wöeraist sundiattest wabbaks saaks, ja rahwale margiks eel käia sesugguse öige ja mehhise melega, mis läbbi rigid öige põhja peale assutakse. Tänna ei olle mul muud auahnust, kui et mo ühhendud rahwas mind ja mo sugguseltsi wöttaksid armastada, nago nemmad sedda ikka teinud. Mo auahnus on se, Jtalia rahwa sees sedda ühtlast meelt kinnitada  , mis läbbi rahwa sugguarrud tuggewaks  sawad ni hästi omma önne kui õnnetust  kandma." Emanuel. Jtalia rigiühhendusse asjad on nüüd kül tallitud, agga paawsti wandekirri ka wäljas,  kellega ta suurt neljapäwa põlle ootnud, waid 17. Märtsil jubba, mil üllemal seisaw kunninga kirri wälja anti, ka wälja mürristanud,  siiski mitte ni terrawaste, kui esmalt kardeti.  Paawst on keiki neid wande alla pannud/  kes temma ilmalikko wallitsusse wasts pahhandust annud, agga ta ei olle keddagit omma kirja sees nimmetanud. Jtaliamehhed isse ei panne sedda paljo mikski, waid ütlewad:  „ Paawst ei wöi mitte 12 miljoni innimessi  Jtalias hukka möista, kes sedda on teinud,  mis neile parrem olli, ei ka neid, kes muial paikus sellega rahhul on. ükski ma Eiropas ei panne paawsti wannet ni wähhe tahhele, kui just meie, kes selle al olleme. Mkspärrast on paawst meid wande alla pannud? Olleme meie ussust arralangenud ehk muud sellesarnast teinud?  Ei middagi, waid üksi selleparrast, et Romanga pappide willetsat wallitsust ennam ei jõudnud kanda ja Sardinia kunninga alla heitis, kus öigust tehhakse ja seädust petakse, ja et kunningas neid wasto wöttis. Se ep olle essimenne kord, et paawst teeb, mis ei kölba, agga kes sest suurt tahhelepanneb. Toskanamale on nüüdSardinia kunningas  ühte vmma suggulast mawallitsejaks pannud, kedda sealt rahwas sure römo öiskamissega  wastowötnud, kui sest kunningast sadetud  wallitsejat, kedda nemmad ni wägga armastawad.  Prantsusfemaalt. Omma ue ma tükkidega  (Sawoiema ja Nitsa), mis Prantsussed Sardlaste käest wäljapiggistasid, on neil nüüd paljo teggemist; sest mis Prantsus teeb, sedda teeb ta allati sure karraga, et hästi kaugele peab kuuldama. Karja kaupa peawad innimessed  üllematte jure jooksma, üks sedda ja teine teist kohta ja ammetit ue kubbermangude sees ennesele palluma. Sweitslaste wasto on Prantsussel se kord kahhesuggune näggo. Kord ütleb ta: „mis sa ni paljo karjud ja kissa teed, minna põlle jo ial muud, kui sinno kasso nöudnud; teine kord jälle, kui Sweitslased söbra sanno ei tahha uskuda, teeb ta ni kurja nao, nago rahhe-pilw, ja ütleb: „kas sa pead su ehk mitte? mis sul hädda on, et sa rögid? kas suur Prantsussema pissukese Sweitsima pilli järrele peab tantsima? se õlleks jo koggoni hul. Otsige omma öigust, kui sedda kohhegilt leiate; agga kui woggusi ollete, siis ollen minna ar- 107