wad wet peale ja lassewad tedda kala. Kui hästi ärra käinud, siis tedda katlasse tostawad  ja esmalt puskarit ning pärrast wägga maggusat ja kanget wina aeawad. Sest et se rahwas wägga kange kallapüüdja rahwas ön, sepärrast on neil ka wörka ja notasi tarwis. Kui nüüd se ma middagit ei kanna, kust wõtwad kännepid ehk linno, et neid ennestele murretseda woiwad. Jummal on neile üht nöggese suggo kaswada lasknud, neid nemmad kui linno ja kannepid leotawad, kolgiwad ja pärrast lõngaks kedrawad> kangast  kudduwad, wörko ja koist tewad. Keik se mis siit sadik Kamtsatkamaast ja rahwa ellamissest olleme könnelenud, näitab paljo parrem ollewad, kui essiotsa arwastme, ja se on ka tõeste nenda; agga selle ma hirmsad  pakkased külmad, on rasked kannatada: sepärrast se rahwas talwel ka ma al ellab. Kaewawad sured süggawad kopad, mis palgidega  seest woderdawad, tewad lae peale ja ladduwad mättaid mitmele korrale peale, mis kaktuse modi tewad. Laes on luuk, mis kinni ja lahti käib. Se on neile ukseks ja korsnaks, sest et sealt suitso wälja lassewad ja isse ka hammaspuud kaudo sisse ja wälja käiwad. Wasto suiste pühhi tullewad, otse kui ma allused,  jälle ma peale ellama, ja seks on neil isse honed, mis suise ellamisse tarbeks ehhitud.  Ehk se ma kül ni wägga külm, siiski on ka seal mitmed tulle purskajad mäed ja teised  jälle, mis nago wina kogi korsnad, ööd kui päwad suitsemad. Tulle purskajaid mäggesid teame ka muial mail ollewad, ja kus neid on, seal ka saggedad ja hirmsad mawärrimissed  saggedaste rahwale suurt kahjo tewad.  Ztaliamaal teame kaks iggawessest aeast kulust tulle purskajat mägge ollewad; üks neist on Wesuw, mis Neaple linna lähhedal ja teine Ätna, Sitsili säre peal, mis ka enne Neaple, agga nüüd Ztalia kunninga pärralt on. Need näitawad mõnda korda kui Lmmet ja tewad ka wahhest suurt kahjo. Nemmad on wägga kõrged ja ümmargused ning lassewad  otsast terrawalt kokko; otse kui märatumad  püstkögid, mis seest öned ja kelle otsad üllewelt lahti, kust suits ülleötöuseb: nendaks siis ka nemmadki üllewelt lahti ja seest õned, ning tossawad allati, aeawad ka aeoti tuld kiwwa, tuhka ja muud selle sarnast: wahhest ka sullatud kiwwa, nago sulla tinna ni rohkeste  wälja, et need sullatud asjad otse kui sured jõed mäest alla orgudesse ehk merde jooksewad, keik, olgo linnad, küllad, põllud ja muud, mis weel ees juhtuwad ollema, soutumaks  ärraäwwitawad ja ärramattawad. Sesuggused  sullakiwwi jõed anguwad liig pikkamessi,  nenda et wahhest aasta aega wöttawad, enne kui ni külmaks sawad, et innimenne peale woib astuda. Kui ta hopis jahtunud, siis tedda kui paekiwwi murtakse ja keige ehhitusse  ja mu asja tarbeks prugitakse. Sedda kiwwi, mis tulle purskajad mäed, süllalt wäljaaeawad,  nimmetakse lawaks. Kui nisuggused  mäed kaua purskamisse wahhet piddawad,  siis hakkab rahwas kartma, sest et siis kanged mawärrisemissed tullemas; agga kui mäed korra järrele ja parrajaste tuld wälja purskawad ja hingata andwad, siis sedda karta põlle. Sesuggusid mäggesid, kus ka mawärrisemist, on mitto Kamtsatkamaal, nendasammoti ka soja wee hallikaid, mis tullemäggedest wälja kewad; mõnned neist on nenda tullised ja kewad,  et kui kanna munne potti sisse pannakse ja köiega põhja lastakse ning warsi jälle üllestömmatakse,  munnad walmis kedetud kätte tullewad. Sesuggused hallikad auruwad ühtepuhko  ja aeawad kanget weewli haiso wälja, ja on sealatse rahwale sureks kassuks: sest et sesuggusel külmal maal jooksja többe liig paljo, sepärrast prugiwad sesugguste hallikate weewli wet wihtlemisse weeks, mis läbbi jälle terweks sawad. Ehk kül need paigad kolledad, kust läbbi olleme käinud, siiski põlle meie üht ma kohta leidnud, kus Issanda arm mitte igga loma, mis ta lonud, ülles ei peaks; waid iggaüks ommas paikas sedda leiab, mis tal temma üllrspiddamisseks tarwis; nenda et tõeks lähhäb,  mis Onnisteggia ütleb: „ello on ennam,  kui toidus, ja ihho ennam kui rided." On Jummal ello annud, M 330