Perno Postimees ehk Näddalileht M 64 !S6lt AMes WerKAs, kesknäddal 30. Oktobril.^ aasta. Ses lekhes seisab. Monni sönna abbiello rabwast. Ommalt maalt: Peruust: Nekrudide assemikudest. Kahjo kange torm: läbln. Õiendus. Waat, mis lada pea teinud. Willandimaalt: Köbho-többi. Kurressarest: Kirriko pühhitsus. Libawist: Õnnetustest. Peterburgist: Statisti sõnnumed. Kingitus. Moikwast: Tullekabjudest. Rostowist: Kahjo kange tormi läbbi. Berdjanskift: Kolidest. Odessast: Suurwürstina reisist. Wöeralt maalt: Altenburgist: Prints Josep haige. Dantsigist: Rohke beringa saak. Neustadtist: Surmast.  Schweitsimaalt:  Rohked armo anded. Spaniamaalt: Wärraw lahti pühha kirjale. Kirjawastused. Teadaandmisled ja kulutused. Mõnni sõnna abbiello rahwast. Et meie aeal ni paljo raisko läinud abbiello  rahwast ristirahwa seas ja issiärranis Eestirahwa keskes, kus jubba nored pärid mis häddast pari läinud, allalise rio ja tülli sees ellawad; teine teisega allati sönnadlewad, riidlewad, kissuwad, peksawad ja wimaks teine teisest lahkuwad. Se on wägga halle ja kurb kuulda, et se Zummalast seätud abbiello, kus mees ja naene teine teisele abbiks ja nõuks peawad ollema ja teine teist õnnistuse tele juhhatama, ni kurjaste.saab prugitud ja ühheks  pöllastamisse wäärt hädda-elluks tehtud. Ugga kust tulleb üks sesuggune ello? Tulleb se mehhe woi naese poolt? Seal peame kül ütlema: süüd möllematel! Õlleks üks parrem teisest, ennam kannatlikum ja pikkamelega ja mõistaks ennese ülle wallitseda, ei õlleks polegi  ni paljo raisko läinud abbiellusid, sest kui teine ka wahhest järso melega teisele mõnne sönna ütleb, ja ta sedda ärrakannatab, egga sõnno wasto ei jagga, on pahhandus pea otsas  ja wanna rahho jälle maeas. Tuld woib agga weega kustutada, agga mitte ölliga egga tullega; sest kes sönno wasto jaggab, ei kustuta  wihha, waid süttitab sedda weel ennam pöllema. Meie ellame ühhes mailmas, mis ei olle mitte paradis, waid kus on paljo hädda, risti ja willetsust, kellest ka abbiello rahwal ossa on, sest Jummala tahtmisse järvele peawav ka nemmad risti ja willetsusse läbbi iaewariki sama; agga kust tulleb nüüd, et abbiello rahwas  ni suurt hädda ja risti enneste peale saatwad? Keik sest, et nad ei Lahha kannatlikult  sedda koormat kanda, mis Jummal omma  targa nöu järrele nende peale pannud; need päwad põlle nende mele parrast, nende ellokoormad piddawad nemmad raskemaks, kui et sedda kanda jöuawad ja seal on siis sadan,  kes ühtki önneliko ello, pealegi abbiello ei salli, abbiks neid ossitamas ja nende kelesid  porgo tullega pallawaks kütmas, et nenda need, kes Jummala seädusse järrele üks peawad  ollema, teine teise wasto tulli wihhaseks sawad, teine teist roppuste söimawad ja teotawad  ja nenda teine teist laimawad, et ar-