andeks. Jummal ei tahtnud, et ta piddi pöggenema, sest ta olli tedda ühhe paljo surema  asja peale ärrawallitsenud; sepärrast satis  ta tedda taggasi. Aastal 1784 hakkas ta römo koido tähheke  tõusma, ja koido walgus essimest korda paistma: issa andis temmale lubba näddalas paar päiwi kolis käia ja kui ta holas õppimas,  ka tuderida laska, et kül waesus keik tasko nurgad luaga olli puhtaks pühkinud, agga luhhan piddi ka ommalt poolt lubbama  issa awwitada. Noh! egga meie luhhan  ka selle wasto seisnud. Kolis olli ta essimenne öppia, mis kätte anti sedda õppis ta tüodimata ning läks nenda teistest, kes isseennestest  suurt luggu piddasid, nenda kui: perrepoead  ammetmeeste poead kelle seas ka ausa kubja isseennast täis poeg istus; neist keigist läks ta ülle, ja se pahhandas neid wägga. Et se waene lua-seppa poeg nende ülle istus, olleksid nad ta mollemad silmad korraga wälja torkinud. Se kölla olli ka kirriko öppetaja körwo ullatand, et luhhan ni holas, sepärrast  wõttis ta waewaks ja läks wanna luaseppa  jure ning pällus tedda, mitte selle wasto  seista et ta poeg tuderima tahhab minna, sest Jummal on tale andid annud, mis ta ka teiste kassuks peab prukima. Nüüd andis issa ohjad poea kätte, et omma  tahtmisse järrele wois sõita. Ta himmo olli ni suur, et keik tarkust ühhe korraga omma  pähhä tahtis aeada, separrast istus ta ööd ja päwad ramatute kallal; olli ka wahhest, et unni liig waewa teggi, siis pistis jallad külma  wee sisse, mis und ärra aeas ja nenda keetmata omma tööd wois tehha. (Jääb polole.) Ommalt maalt. Per»«st. Meie ö-wahhid  käiwad holega igga öhto ja ka osi möda ulitsaid ja laulwad: Nüüd ö on kätte tulnud Ja kel ka kümme lönud; Sest holega keik hoidko tuld, Et naber rahhus maggaks und. Meid keiki Jummal kaitsko! agga sellegi parrast leitakse weel holetust ja laiskust liig rohkeste, kellest muud ei tulle, kui õnnetust» 4. selle ku päwa õhtul heitsid iggaüks rahholist omma unne wodisse ja se essimenne uinatus on ikka keige maggusam, kus innimenne ei tahha paljo kuulda. Osi, na kello ühhe aeal sai plitsal karra tehtud: tulli lahti! tulli lahti! Wanna ja noor kargas  wodist wälja, et appi ruttada.  Kingseppa  Hanseni lehma laut, kus ka üks pissukenne  ello tubba körwas, leidsime lama tulles ollewad, mis ennam kegi tulle kihwade wahhelt  woinud ärrapeästa. Meie pritsumeeste sureks auuks peame ütlema, ei lasknud tuld suremat kahjo tehha, et kül teised pu - maead sammo kaks pöllewast maeast emal ollid. Liggi kello kolm olli tulli kustutud, kus iggaüks rahhus wois koeo minna. Kuida tulli lahti peasenud, ei tea kül meie weel mitte; agga on arwata, et holetus sest önnetussest keige rohkem omma olla peale peab wötma. Eks ütle wanna sönna: „hoia issi, siis hoiab Jummal  ka!" agga kes peab sedda meles, tahhetakse  ikka et Jummal üksi peab hoidma. Sa helde aeg! õlleks tuul pissut wallidam olnud, kes õlleks siis tullele ennam päitsed pähhä janud?  ehk tedda weel kinni piddada jõudnud? Keik maead, mis al tule seisid, ollid pu-maead ja linna aidad! Tänno sure Jummalale, kes suremat õnnetust ei lasknud tulla. Pernomaalt. sKuida silm woib Et silm ka keddagi petta woib, ei tahha kegi uskuda; waid iggaüks on sureline ja ütleb: „ollen omma silmaga näinud." Tossi kül! Wanna sönna ütleb.ka: ..Silm on kunningas",  ja se on ka nenda. Et agga silm ka petta woib, on nisamma tossi ja sedda tahhan  ma siin ühhe toest sündinud asjaga toeks tehha. Meie linnast wersta kakskümmend ehk ka nattuke rohkem, sündis ühhes üksikus tallus, mis ka just mitte süggawas metsas põlle, üks immelik assi, kus silm esmalt kahte, agga parrast hulka innimessi pettis. Ühhel hommikul  sedda ma selgeste ei tea, kas se olli paar päiwi enne woi parrast pühhi Läks 11