agga würst hakkas ta ümber ja andis lemmale  eht wenne modi kolm kord suud, nago wennale. Nüüd kukkusid minno silmad pärrane!  Pärrast sedda küssis würst: „Utle nüüd, wennake, mis asja parrast sa Peterburgi tullid?" „Ma töin wöid turrule." „Kas paljo sul olli?" „Wiiskümmend puda." „So, se lähhäb jubba korda!" „Minno kaest ei tahtnud sa siis middagi? „Tahtsin ka ikka; siin on üks pabber, issake,  mis opman koddo kirjutas, sedda pead sa kinnitama." Selle peale kiskus tallopoeg püksitaskust üht maritud pabberit wälja, kus opmanni lubba peal seisis, et selle tallopoia poeg koddo üht kirjas nimmetud tüdrukut wöiks naeseks wötta, ja andis würsti kätte. Würst wöttis pabberi  wasto, ja ehk se kül must ja maritud olli, ei näinud minna keigewähhemat ninnakärsutamist  seal jures, andis susannaga warsi lubba ja pabberi adjutandi kätte, sedda senna peale kirjutada. „Kas sul muud weel middagi küssimist on?" „Mul olli ikka weel ütles Mees pead süggades agga unnund melest ärra; teised juttud tullid wahhele." Saab nüüd nähha, mõtlesin minna, kas ta kannatus wimaks ärra ei löppe? „Tulleta mele, wennake" ütles würst ja meie pole pöördes Prantsusse kele: „Kül näte, temma juttul tänna otsa ei tulle." Mehhikesel ei tulnud kül se assi weel mitte mele, agga selle assemel üks teine, kust temma  lapselik meel omma würsti wasto ni selgeste  walja paistis, muido ei õlleks ta sähhardust  köddistawat küssimest ial küssinud. „Agga issake,, meie prius, küösis mees kuida on priussega luggu?" „Olge julged, priust peate sama; agga waatke  ette, et teie mitte rummalaid tempusi ei te; olge sannawötlikkud omma üllematte wasto!" „Agga missuggust kaöso saab siis prius meile toma?" „On teil kannini pahha ello olnud?" „El, lummala kannatud, meie ei sowi parremat." „No hea kül, priuösest on teil se kasso, et kui se möisa mönne teise kätte saab, teil siis mitte pahhem ei olle, kui nüüd. Kas saad arro?" „Zummal olgo tännatud, kui meil sesuggune  pölli ikka jaeb, muud meie ei tahha." Selle aia sees olli mehhel ommeti mele tulnud,  mis ta esmalt tahtis küssida, ning habbet  läbbi peu tömbades ütles temma würstile: „AH ja, nüüd tulli mele: issake, ma tahtsin  musta tango sinno kaest palluda!" (Nenda nimmetas ta püssirohto, mis ärrakeeldud on.) „Kui paljo?" „Mönni nael." tarwis su! sedda on?" „Metspüüd lasta." „Sedda pead sa ka sama." Adjutant kasti tähti walmis tehha, kellega mees musta tango wöis sada, ja nüüd olli mehhe jut otsas. Ta kummardas ja Zummalaga jättes andis würst temmale nisamma suud, kui terretades ja tallopoeg läks uksest wälja. Uks pandi kinni ja würst läks lahke näoga omma polel kö jure taggasi. Waatke, se olli minno melest se immelikkum asst, mis ma se kord Peterburgis ollen näinud.  Amerikamaal rägitakse paljo priussest,  agga orjapiits plaksud Neegride selja peal; Prantsussemaal olli enne igga karjapoisel prius suus, agga surmamassin paistis keikide silma. Wabbandus on wägga kallis assi, agga ilma selle wadbadusseta, kui Poeg meid wabbaks  teeb, ei aita keik mu wabbadus middagi. Nenda paljo Tallinna mehhe kirjast, mis Ria seitungis üllewel seisab. Lutterusse waesus. Jummala mehhed põlle paljo ilmas rikkad olnud iimalikko warra polest, ehk kui nad sedda ollid, siis ütlesid Salomoniga: „keik on tühhi assi, selge tühhi." Meie önnis usso-issa  Lutterus on ka waeselt sündinud ja surnud. Ommss nores lapse pölwes piddi 54