sedda kahjo arwatakse 18 tuhhat 205 rubla suur ollewad. Seal on mõisad ja tallo rahwas  möda puksa sanud, sest et põlle parrem mõistnud tuld hoida. Keik süggisene põllo põhk ja wilja warrandus, mis igga ühhel ullu alla korjatud olli, jäi tulle roaks; põlle innimessed egga ellajad sest middagi sanud. Kaks innimest olla Düna jõkke Nowembri  kuul ärrauppunud ja Wörro maal uks tallo poeg koorma alla janud. Lihwlandimaalt. sMöda läinud aastase wiljs Balti näddala lehhes kirjutakse 2. Detsembril nenda: ./Aastast  1844 sadik ei mälleta kegi pollomees üht sesuggust aastat näinud ollewad, kui meil se aasta olli. Keik aasta aead, mis muido aasta läbbi ettetullewad, ollid se aasta ühhes koos, mis ka keige pöllo meeste lotust tühjaks teggi ja nende wilja salwed murrega täitis ning keige selle hädda körwa tulleb se suur rahha pudus. Ehk kül Kurama keige parrema mameeste kaebtussed kurwad ja nendasammoti  ka Tallinna ma kaljo pealste pöllomeeste  öhkamissed ning Willandi ma wilja nurga rahwa lotussed waesed olnud, siiski põlle weel kellegi hädda ni kurb ja halle, kui Rõuge, Kannapä ja Urmaste kihhelkonna rahwal.  Külm ja kolle, pärrast liig wessine, siis liig pallawus, hirmsad tormid, siis jälle liig waggad ilmad, mis keik ühhe teise järrele pöllo mehhe kaela langesid, ei polnud temmale kassuks, waid sureks kahjuks, rikkusid keik temma  lotust ta palle higgist. Talwe soe, sui külm, märg ja torminne, otse wilja öitsemisse aeal ja walmiStamisse aea! jälle kange külm; mis lotust seal wois weel olla?! Kui mitte kalender meile põlleks öölnud, mis aasta aea sees olleme, ilmadest põlleks sedda kegi wöinud oölda! Talli willi sai jubba lanuari kuul surest  süllast ja pärrast järsust külmast raud jeässe pandud, mis sedda ärrarikkus. Siis jäi meie lotus sui wilja peale ja keige ennamiste  linnade ja linna semete peale. Liig kuiw ja külm panni nende kasso kinni; liig märg rikkus öitsemisse, ja walmistamisse aeat tulli külm peale, nenda olli se lotus jälle mö- das. Nüüd se wimane totusse ankur, mis pollo mehhele weel jäi, ollid ta kartuhwle põllud;  neist lotis ta weel omma üllespiddamist sawad. Surema ossa Urmaste ja Kannapä kihhelkonna rahwal, wöttis külm jubba 12. ja 13. Augustil kartuhwled ärra, enne kui hakkasid middagit alla kaswatama; mönned ma nurgad jäid külmast putumatta. Agga seal tulli Mihkle päwa talli ja ommandas keik, mis pöllode peal olli, ommale. 27. Septembril  olli meil pärris talwe; gradi klaas näitas  15 gradi külma ja kaunis hea kord lund olli maas, nenda et parras sani te olli. Kui mitte pöllo mehhe südda täis kurbtust põlleks olnud omma pöllo sagi pärrast, mis lumme al seisis, siis õlleks ta woinud römustada, kesk talwe aeal, puid haljas lehtis näggewad. Linna  seemned wöttis külm ärra ja linnad, mis leust wälja woetud ja kuiwamas ollid, mattis lummi. Jgga rentnikku südda tilkus werd, sest ta näggi keik omma lotust tühjas ollewad. Süggawa öhkamissega kuleb ta linnade hinda kõrge ollewad, agga Jummala ilmad põlle Lemmale  middagi andnud, mis kaubale woiks wia." Tallinnast. sTestament. Tohter Heinrichsen on ommas testamentis, mis Tallinna rae-kohto polest kinnitub, nenda seadnud,  et temma järrele janud warraga, Tallinnasse  üks surno-maea peab ehhitud sama, kuhhu scsuggusid surno kehhasid enne matmist woib sisse panna, kellest teadmatta on, kas nad tõeste surnud ehk ollematta, et neid wahhest  mitte ellusalt ei saaks maetud. Sesinnane surno-maea on nüüd Nunne warrawa  tagga M 3 krundi peal walmis ehhitud  ja rae-kohhus annab sedda seläbbi keikile teada, et iggaüks, kes sowib omma surnud senna wia, sedda selle naeste rahwale, kes selle maea üllewaatja ja seal ellamas on, enne peab teada andma. Tallinnamaalt. sSurno  Söbber  kirjutab sealt: Armas Postimees! Ma ollen saggedaste so lehtes wina armastajatest ja ka sest, mis kahjo winast tulnud, luggenud. Nüüd tahhan ka sulle ühhest meie ma wina 4