Eesti Postimees ehk Näddalaleht Us 49» Tartus, 2. Detsembris. -MM ma- ja linnarahmale. UM- Essimenne aasta. Ses lehhes seisab! „Marro-ussist," mis hullo koerde kele al öbldakfe ollewad. Ommalt maalt. Rahwa hulk. Nekrudi nasste ja laste abbi. Koli teadus. Linnade teggemissest ja harrimissest. Loksust peäsnud hired. Tullekahjo. Wenne uendud kohto seadussed. Tullekahjusid. Jeäkahjo. Odessa linna kaup. Weel Pola kioostridest.  Rahha raisk. Wö eralt maalt. Sleswig-Holsteinimaalt. Donimaalt. Rootsimaalt. Jtaliamaalt. Mekstkomaalt. Mönnesuggused sönnuwcd. Uemad sönnumed. Tartust. Kuramaalt. Rasukesed. Kirjawasrusscd. Teadaandmissed ja kulutamiesed. „Marro-ussist," mis hullo koerde kele al ööldakse ollewad. Mtuidogi teada, ei olle se mitte „Postimehhe„ assi, nisuggusist asjust issekõnneleda; sedda peab tohter teggema, „Postimees" rahwa kätte kandma  ja luggejad sedda onuna kaSsnks hõlega tahhclepannema,  siis olleme keik kolm teinud, mis kegi mõis ja mõistis. Kuulgem siis jälle tohtre õppetust. „Ülle minnewa näddala 47) olleme meie nenda mödannnnes „marro-ussi" nimmetannd,  mis jubba mannast sadik mitme rahwa  suhho on juttuks janud, et ta hullo koera kele al asset Peab ollema. Isseürrauis aeawad ja Eestirahwas sedda Lemma süüks, kui koer hulluks jääb; ja kui „uS" olla hulluks läinud lomade, ka kele alt waljaleigatud, sus wõida nemmad julged olla. Acis peame nüüd mõistlikku! wisil sest asjast arwama? Kas ') Wata jubba ZB2I könneleb üks öppetaja „Mastngi naddalalkbtzss" ssftsammast asjast, mis ühhe wanna mehhele uttkb sundinud ollewad. on ülleültse „marro-ussi" ollemas ehk mitte? > — Middagi on kiil koera kele al, mis nenda nimmetakse, agga mitte sedda „ussi," mis innimessed arwawad. Kuida üks kulus tohter Berlinis, nimmega Virchom, esmalt tõeks teinud,  mis iggamees iggapääw wõib nähha ja minna ka siin hiljuti weterinärikotis hullo koera ja terme koera smuokehhast ollen näinud: „marro-us"  on igga koera kele al, agga sesinnane „marro-us" ei olle kellegi us, maid üks sõne tülli, kellel koera haigusse egga termissega middagi  teggemist ei olle. Kui sesinnane „us" haigusse aeal kele alla sünniks, siis sünniks nisuggnne jnt mähhegi räkida, agga nüüd rägib nenda üks teise järrel ja asjal ei olle mingisuggust  Põhja. Ja siiski, ütleb mõnni, olla se aitnud. - Jah, millas aitand? Siis, kui koer Mee! hnl ei olnndke. Kes ütleb sulle nüüd, et se koer ülleültse hulluks õlleks jänud? Kui Ittl) koerast 73 mitte hulluks jä, eks ta siis ka nende seas ei mõinnd olla, kes ilma leikamatta  terweks olleksid janud? Üsna teine assi õlleks, kui koeral, kelle kele alt „marrom.L" mäl-