Perno Postimees ehk Näddalileht M 6. tttko Meljas kesknäddal 37. Januaril.^ aasta. Sammmed ommalt maalt. Pernust. Söbra saunad linna-kaubast.  Kuulge, head küllamehhed, mul on middagi  süddame peal, selleparrast ei seisu su kinni. Kuida igga „Lül ja Tön" teab, on meie Riamaal  ni hästi Lätti naabrittel, kui ka isseärranis Willandi, Tarto ja Wörro makonnas Eesti perremeestel linna-kaubast suur kasso, ja kui se korraga seisma jääks, lähhäks mönne mehhel wist eest otsa söma-isso ja unni ärra. Et luggu nenda, siis peaks ka minno arwades igga linna perremehhe surem hool ja murre se ollema, omma kauba-linno nenda walmistada, et nende jures laitust ei tulle. Agga sealep se wigga on! Mitme ausa meeste seas on ikka meel neid, kes hagganaid leiwa ja takko linna jätkuks piddawad, ja üht ning teist keeldud kunsti prukiwad, mis meie ausa nimmele mitte au egga kukrule kasso ei sada. Mo südda wallutab igga kord, kui ma kulen, et mönni meie Eesti rahwast öigussega pahha rägib. Mis mönni kölwato seas teeb, sedda peawad kelk teised kuulma. Meie teame jo, et pettus isse omma perremeest peksab. Tihti on ähwardamist  kuulda: „Oot, oot, mehhikessed, olleme teid omma linna harrimissega mitto korda wilto jälge pealt leidnud, agga üks kord löppeb ka kannatus otsa!" Kas ku- lete nüüd? Wöeral maal ei wöeta ennam muud, kui selget ja puhhast kaupa wasto, ja seddasamma  nöri möda peawad siis ka meie ma kaupmehhed käima ja hästi silmad lahti teggema,  et linna-kauba jures mitte rotti kabbasid  nisso sekka ei juhto. Ollen siis isfe omma  silmaga näinud, et kaks perremeest, möllemad  ühhest küllast, linnadega linna tullid: teise kaup wöeti römoga wasto ja makseti kitusse  ja hea hinnaga arra, agga teise kauba jures olli paljo jäggelemist; mees piddi mitto happo sanna tasko pistma ja wiimne ots laulust  olli se: mees sai wähhema hinna ja kaup piddi weel temma kullo peale ueste puhhastud  sama, mis ka peale 3 rubla pärkpunna pealt maksma tulli ja nenda linnade hinda weel wähhemaks teggi. Säh nüüd! Kelle sü se olli? No minno sü mitte  ; kaupmehhe sü ka mitte; sest haggana eest ei wöi kegi rukki egga takko eest linna hinda anda. Olli üksi sest tulnud, et perremees olli wist möttelnud:  „o!go kuida on, ehk lähhäb eddasi, kui minna agga omma rahha saan." Agga wötta näppust! Kaup laks kül waewalt eddasi, agga hind tulli taggasi. Mehhikesel olli südda sappi ja suud silmad wet täis, agga ei wöi middagi lausuda, waid piddi isse omma ninnaft kinni hakkama: „Kes teggi? Zsse teggin!"