ta ühhe lapse laenete sees surma häddas ollewad;  kohhe wiskas ta omma wö mahha ja ojus lapse jure, lapsuke ronnis ta selja peale ja nenda ojus ta omma koormaga randa taggasi;  agga kui ta senna sai, olli ta kuld kaddunud  ja waene lapsuke, kedda otsego surma suust olli peastnud, temmale kulla assemele janud!"  Siin tulleb mul se küssiminne mele: mis on meie Eestiwendadest sanud, kes Tamara  ja Krimmimale läksid kulda otsima, ja meie Eestimaad, kui waest last arrapölgasid. Noh, mis leidsid nemmad eest? ja kui paljo need, kes sealt taggasi tulnud, kasa tonud, on meil teada; agga se waene laps, kedda nemmad  arrapölgasid ja mahhajätsid, põlle sepärrast  weel mitte hukka sanud, temma kaswab sellegipärrast ja on kaunis prisk ja pealegi mitmele Eestiwendadele, kes nälja pärrast surma  häddas ollid, abbiks olnud, neile rahha saatnud, et wöisid omma kalli issamale jälle taggasi tulla. Andko Zummal, et se luggu meile keikile, ni hästi rikkastele kui waestele, mele jääks ja et kunninga Taweti sönna meil allati meles seisaks, mis temma ütleb: „Jä omma male ja toida ennast ausaste." Ä. S. Ommalt maalt. Pernust. sPettusest. Meie minnewa aastastest ärrakautud rahhamarkidest on wee! mönned wannad narrud järvele janud, mis pealegi walsid on ja need hulguwad nüüd nago  mönned kadakad rahwa keskes, ühhe kaest teise katte, ükski ei tahha kahjo sisse jäda, waid iggaüks püab neist lahti sada, kui mitte ennam awwalikkult, siis sallaja ja sesugguste kohtade peal, kus se, kelle ommaks tedda arimatakse  ja kelle jauks tedda antakse, mitte kohhe  ei wöi taggasi anda. Sedda kaedtust on jubba saggedaste olnud, et sesuggusid kirriko kotti, pekki peale ehk ristmisse waagna are pannakse, kus ei kot, pek egga wanas warsi wasto ei ütle: „sedda rahha ma ei tahha", waid se panneja arwab weel pealegi: nüüd ollen ma üht head tööd teinud, ollen sest tühjast  paljast lahti sanud. Kirriko kot, pek ja ristmisse wanas, mis pühhas koeas petakse, on need parrajad kohhad, kus kawwalust ja pettust wöib tehha. Nisugguste kohtade peale üht sesuggust rahhatükki panna, mis ei maksa, õlleks minno arwates ennam lummalat kui innimest petma; egga se jo sunnitud põlle, et sa senna just pead pannema, põlle sul õiget rahha, ehk ei tahha sa panna, siis jätta üsna andmatta, agga ärra petta. Nende päiwe sees anti Postimehhele teada, et ühhes pühhas  koeas, wanna aasta õhtul, jälle sesuggune temp tehtud, kus pekkid just kihhelkonna waeste heaks ollid wälja pandud, ja et se minno arwates  mitte õige põlle, tahtsin ma selle polest paar sönna könnelda. Ja sealt kirjutakse nenda: ..Wanna aasta wimase päwa õhtul ollime pühhas koeas ja' löppetasime omma wanna aastat Jummala sönna ja saakramenti jaggamissega.  Pühha kodda olli wägga rahwast täis ja keik kuulsid waggusi Jummala sönna ja laulsid rõõmsa Healega: Se wanna aast' on mödaläind w. Jummala tenistusse löppetussel  ollid kirriko pekkid wälja pandud, rahwa  käest waeste heaks andid wastowötta ja iggaüks olli ka andnud, mis kässi ullatand. Üks olnud agga omma annete polest keige rohkem,  pannud 75 kopp. wanna laggund wals rahhamargid kokko ja wissanud pekki sisse. Kellele olli ta nüüd kahjo wöi kasso teinud? Olli se nüüd waestele jagganud sest, mis Lummal  temmale olli annud? Ei ma ussu mitte. Pühha kirri ütleb: „mis teie ühhele nendesinnaste  wähhematele ollete teinud, sedda ollete mulle teinud." Kedda õlled sa armas  wend nüüd petnud? Ei muud keddagi, kui Issandat Jesust Kristust!" Nenda rägib kirri; minna ei tahha kirrikut  egga kihhelkonda nimmetada, waid ütlen agga ni paljo, et se andja teeks paljo parreminne,  kui ta ommad walsid margid taggasi  nõuaks ja neid ahjo wiskaks, kui ahhe keige parremast põlled ja selget rahha jälle assemele annaks. Narwast. sPude Sealt linna rahwas römustawad, et talwe ommeti ükskord wöimusse ennese kätte sanud ja manna  kiusakas süggise piddand alla manduma. 18