agga km wägga kohkusid, km umbes 10 sammo tallo õue wärrawast tedda lumme pealt leidsid, kassukas ülle silmi tõmmatud, waggusi  iötuwad. Sure römo öiskamlssega kargas  iösa senna, wöttis last omma sülle ja waotas tedda armastussega omma wasto rindo;  agga lapfoke ei teinud healt, ei ligutand ei kat egga jalga, mis teised ümber seisjad kohhe ollid tähhelpannud, mikspärraD rõmo assemel, raske kurwastus nende silmnäggude peale olli langenud. Sedda nähhes kms üks kartus iösa süddamest läbbi, wärrisewa käega tõmbas ta keige lähhemal seisawa mehhe kaest latra tulle ja watas omma armsa lapsokesse silmi. Walge, kui lubbi, waggusi, silmakessed  kinni ja su külm ja kahwatand, olli ta omma issa kätte peal. Znnimeste abbi olli seal hiljaks jänud. Külm olli sedda öiekest närtsitanud ja surma ingel temma kahwatand mokkadele suud andnud. Missuggune wallo issa süddant murdnud ja ta jallad nõdraks teinud, kui omma külmast  kõwwaks tõmmatud tütrekesse surnud kehha kätte peal koeo kandis. M. St. Ommalt maalt. Pernomaalt. Ehk se kül keigil teada, et iggas koggokonnas ehk maldas walla wallitsus issi ja koggokonna kohhus issi on, kummagi! on ommad asjad seüetada ja õiendada; agga ommetige eksimah monnes maldas wollimehhed sega wägga, kui arwawad endid koggokonna kohtu ülle ollewad  ja et koggokonna kohhus sedda keik peab teggema, mis nemmad käskiwad ehk lubbawad.  Kui assi nenda õlleks, siis põlleks jo kohhut tarwis; woiksid nemmad keik asjad  tallitada. Agga kust se tulleb? Eks ta tulle suvest rummalussest, mis mõnnest nurgast  meel liig rohkeste leida. On sanud nsttuke  ammetisse, ja se teeb neid kalkuni sarnatseks,  kes sabba laiale laotawad. Tänno Zummalale,  põlle neid ennam iggas maldas! Stireni  hulk teab jubba, mis iggaühhe kohhus tehha ehk jätta. Söbber kirjutab ühhe walla wollinikudest kenna nalja, mis siin allamal leida. Armas Postimees! Meie maldas sündis Küünla kuul kenna nalli, kus wollimehhed ennast imme mchheks piddasid ja kchtMWHi ommaks kässu alluseks nimmetafld. Kas õlled sesuggust torredust enne kuulnud? Mees, kellele  M üllekohhut tehtud, tulli mõisa, et asja kohtule üllesanda ja palluda sedda selletada.  Kohto toa jure sades, olla wahhemeest wäljast leidnud ja kulanud, kas kohtomehhed jubba koos olla. Mehhe küssimisse peale sanud  wahhemehhe käest wastuseks, et peakohtomees  üksi seal olla, teised pududa alles. Sedda kuuldes astunud mees sisse, et pea kohtomehhele  asja üllesräkida. Sisfeastudes leidnud agga ka monned wollimehhed sealt, kes kannade  modi örrede peal istunud. Mis sa tahhad?  küssinud üks järso sönnaga. Mees, kes nattuke arra werrega, kohkunud selle küsfimisse  peale ärra ja öölnud koggeldades: tahtsin kohtuga nattuke räkida. Kohhe kissendanud  teine: noh, rägi ruttu, mis sul räkimist  on. Mees wötnud süddame rindu ja könnelenud asja kohtomehhe kuuldes ülles, mis peale kohtowannem tedda odata käskinud ja läinud issi wälja. Nipea kui kohtowannem jallad toast wäljatöstnud, hakkanud üks meest nooklema ja öölnud : ..Mis õnne sa lodad sest sawad, et sedda asja kohtomehhele kaebasid; kas sa sedda ei tea, et kohtul ei mingi suggust  melewalda põlle middagi otsust anda, kui meie ei lubba". Mees lõi nattuke kartma ja ütles: „egga ma sedda ei teadnud, et kohhus teie wallitsusse al seisab". Essimene wollimees  istunud ahjo su ees ja tömbanud pipu ja teine, kelle pea kaunis soe näidanud õllewad,  kissendanud: ..kassi wälja! kes sinno tahtmist jõuab tehha", ning kolmas, üks kaunis  au ahnitseja mehhike öölnud: ..te et sa lähhäd; wahhemees, panne uks kinni". Mees wötnud mütsi ja teinud, et toast wälja sanud. Wäljas tulnud kolm kohtomeest wasto ja käskinud  tedda nattukest odata, et ta warsi saab ettewoetud; agga mees tännanud Jummalat, et wollinikude käest olli peäsenud; jätnud omma asja nendasammoti ja läinud koeo. Waatke, armad Eestiwennad! Kui paljo on weel monnes kohtas rummalust, et meie armolisse  Keisre Herra seadust, mis ommetige keik wägga hästi seatud, ei mõista üllalpiddada,  egga selle järrele nenda tehha, kuida kohhus  ja kord on. 107