„wäggi" egga „wähki", egga „suurema", „rumala" egga „rummala"  :c. wahhe! ei möista wahhet tehha; nende luggemisse jöud põlle ka ial kaugemale üllatanud,  kui waewalt Katekismusse ja Kirriko lauloramato sisse. Kuleb neist nüüd mönni, et kegi neile Piiblist etteloeb ja selletab, olgo La sedda siis öieti ehk wöereti pöörnud, ehk kurja wallega koggoni teiseti luggenud, kui kirjas seisab, siis ussuwad need waesed, ilma et isse teaks, mis nad ussuwad, waid kiitlewad weel pealegi: „meie olleme jo. omma  körwaga kuulnud, kui luggeja pappa Manswelt (Leimberg) *) sedda isse lugges; agga se on temmale üksi antud, egga meie pattused sedda sealt üllesse ei leia; lass' ta isse wötta; temmal on keik peas ja selge, nago wessi; se on tale keik waimust antud." No mis wigga nisuggusi petta! Nago ennamist keik ussoeksitajad, nenda hakkas ka wanna Manswelt eest otsa heaga peale, et ennam körwo ja süddamid petta saaks. Ta maenitses wargust, winajomist ja muud sellesarnast mahhajätta; ennamist agga, et hea körwas kurja wähhem märkida õlleks, hakkas ta palwemaiad ja nende kaiad sallalikkuks  kurradi orjaks sõimama, kelle hulkas temmal mannast wihhamehhi olli, et neile pahhandust wöiks tehha; ja et ta rahwale seal jures isse palwed piddas, ettelugges, selletas  (seggas), laulis ja ommal kombel jutlust teggi; peale selle weel keik, mis ta omma heaks tahtis ümberpöörda, tahhendamisse sönnade  ja tutwa märkide kuio peale kawwalaste selletades rummalate silma ette na, näitas se nõdra lomadele, kui pühha kirja tödde wälja, mis nemmad ka seks piddasid. Et lapsearrolist rahwast sedda hõlpsam omma pilli järrele kargama panna, hakkas ta ettetahhendamiste  ja ähwardamistega hirmutama, et neile mailma otsa, suri taewa nuhtlussi ja immetähta kulutas, nago õlleks se temmale kui prohwetile üllewelt tunda antud. Ta 5) Wata Postimees 11. aasta, lehhekülg 130, 141, 145 ja 177 kus sestsinnatsest ahwi-prohwetist  laiemalt könneldakse. häbbematta kelm seädis ka mitmed aiad ja päwad ärra, mil mailma ots, werrewihm, rohhotirtsud, söad, katkud, nstjad sa muud nuhtlused piddid tullema. Tüllid need päwad kätte, siis jooksid rummalad nuttes ja alludes  wäljale ja ootsid mailma langemist, otsekui  narrid. Jäi se ommeti tullematta ja küssis  mönni, kuida luggu jänud, siis kostis wanna wallelik: sedda korda olla temma ardad  palwed weel nuhtlust taggasi hoidnud; misga rummalad siis rahhul ollid, ja kui targemad  neid pärrast pilkasid, sega ennast wabbandasid:  prohweti palwed olla önnetust keelnud.  Oh sa must, pimme, paks rummalus!  Nisuggust peab weel Eestirahwa seas ollema, ja Uus Testament ei maksa ennam,  kui 23 koppikut! „OH Zummal! wata üllewelt, Sul on jo helde südda! zc." Mullo ja enne sedda näggime neid willetsaid  hingekesi siin M. kirrikus palme aial hopis  ärdas allandusses kummuli ja köhhuli maas ollewad, nago Türklast, kui ommad pead Mekka linna pole pöördes, pakmed tewad.  Sel aial kaddusid ka prohweti kässo peale temma jüngride ümbert keik kirjud ridehilbud  arra, et neid jubba iggamees kaugelt ärratundis; sest must, walge ja hal olli se ainus karw, mis uad kandsid; keik mu olli sest tiggedast, mis walleprohwet ei sallinud, ja kes julges kanda, mis ni pühha pettis olli ärrakeelnud? Tedda arwasid rummalad Jummala  tahtmist üksi teadwad. Keik muid kirriko tenistusse kombid piddasid teiste wisi. Tännawo on luggu teiseks läinud. Nüüd ei üks teine Järma söbber kirjutab meile: „Mansweldi Juhhani öppetus on: ärge föge sealihha;  ärge kandke kirjo ridid; ärge öõlge pihtil käies mitte „jah"; ärge laulge mitte: „Meist melehea  on Jummalal, suur rahho pölm on taewa al" se on malle; ärge heitke mitte pölmili, kui kirrik'sand Jssa meiet loeb, maid kui isse loete, siis heitke kummuli; ärge uskuge mitte, et Uus Testament keik Jummala sönna on; ärge minge palme maiasse 2c. 2c.; agga palluge Jummalat  (agga minna ei tea kuida wifi?) siis tulleb pilm ja wiib teid siit ärra!" Ja nisuggusel  ei olle meel käed raudas?! 58