hästi omma keele loomu järel, kui ka Soome kirjutamise  põhja peal seistes p, t ja k tähte õiguse pärast üksi nenda tohime kirjutada, knida see meie mana kirjutamise wiisis sündis, see on: ühe ühekordse  wokaali taga ikka kahekordselt; mitte: hakata, hüpata, mõte, waid hakkata, hüppata, mõtte, n. n. e. Neid tähti siin ühekordselt kirjutada, on öpp. „Eestiselts" seepärast nõu annud, et ka kirjas wahet soowis teha nende sõnade wahel, keda kõnes pea terawa, pea kerge rõhuga, s. o. heale peale langemisega wälja ütteltakse. Selle seaduse käsn ei ole aga suur, sest et ta mitte kõikide sõnade ja tähtede kohta ei kõlba, ehk meie peaks siis ka: meltsa ladwad ja meltsa minema, rahmast õppelama  ja rahhwast juttu tegema, n. n. e. kirjutama,  mis sugugi korda ei lahe. Segadus aga, mis selle seadusest tuleb, on lõpmata. Üksi täitsa wäl- jakoolitud grammatika tundjad wöiwad tast täitsa aru saada; suurem rahwa hulk, nagu ma ise koolilaste  juures näinud, lellele uut kirjutamise wiifi õppetati, ei saa temast jagu. Kui naad neid kolme tähte lp, t, k) oigest olliwad prukima õppinud, siis hakkisid naad ka kohe teisi konsonantisi sedasama wiisi rääkima ja lugesid: kuna kuuna, kulid kullid, liuna linnad, n. n. e. Ka ollen ma mittu kirja Liiwimaalt koolitud meeste käest sanud,*) kus need wead läbikaudu ette tulid. Sedda on ka Kreutzwald wäga hästi ära tunuud, sest muidu ei oleks ta neid kolm tähte mitmes omas une kirjutamise  wiisis wäljaautud raamatus (Angerwaksad, n. m. m.) waua moodi kirjutanud. Ja ime lugu, neid kirjasi loeb rahwas peagi, nagu oleks naad mõnes ammugi tuutud wiisis kirjutud. Selle näituse tunnistusest on minu arwates uksi jo kül, et nende kolme tähtede kohta autud uus seadus meie keele loomu wasta on, ja sepärast peaks ümbermudetud  saama. Meie uus kirjutamise wiis ou aga ka Soomlaste kirja põhja peale asutud, seepärast waatgem nüüd weel, kuidas lugu selle poolt on. Igaüks õppetud keeletnndja teab, et konsonantid  b, d ja g õiguse pärast meie keele kohta wöerad  on. Päris Eestlastest ei saa naad ka millasgi ui pehmeste wälja räägitud, kui Saksarahwast, waid aga nattukene pehmemalt, kui p, tja k. Kõige wanema eesti kirjades, kelle õige kirjutamise wiis mõnes tükkis meie praeguse waua wisist mönnusam ou, seisab ka sagedaste p, t ja k, kus nüüd b, d ja g kirjutakse. Näituseks: Tulko meile sinno Rikkus —> Pähsta meit erra keikest Kurjast.— Ehk: ~OH Tenno olko Jummalal So Sauna ) Et öpp. Eestlased omad kirjad teine teisele ikka meel saksa keeli kirju tawad, näitab mul inetu ja oma keele arapölgamine Kui agga kegi ütleb, et ta saksakeles oma möttid mõnusamast wöib ülesräkida, siis ei tunnista selle wabandusega ka muud, kui et ta eestikeelt ei mõista. vr. Mart. Lutherusse wehhemb Katechismus, Tallinnas W9Z. lüh meit oppeda, Eth ellada woin Auwoka."^) - Ehk: ~Ke öiggest lohtap Christum pähl, Se Mehs on õnnis sihn nink sähl, Echk webap Kurrat, Surm nink Ilm, Se Wöimus nähp doch temma silm." „Meie nääme sest, et need mehed kahe sada aasta eest tagasi, ehk kül saksakirjutamise wiisis, siiski hoolega eesti sõnu rahwa köne wiist järel õigest püüdsid ülespanna. Pitka wokaali tunnistab h, ja p, t, k said ka weel õigest kirjutud. Sada aastat hiljemine kirjutati kül jo selgemat eesti keelt, aga kirjutamise wiis (meie praegune wanna wiis) läks segasemaks. Pikkad ja lühikesed wokaalid, kõik kirjutati nüüd ühtewiisi, ning pehme p, t, ja k asemele panti läbikaudu b, d, ja g Nüüd on jo rahwas selle wiisiga nenda harjund, et neid tähti mõnes sõnas peaaegu niisama pehmelt räägib, nagu saksa keeles. Lugu on sellega nendasama läinud, nagu isanda ja isaga, kust pärraft Issand ja Jssa said. Kui meie nüüd weel b, d, ja g tahaksime oma kirjast wälja lükkata, siis oleks see wäga wale; aga kui meie Soome, see on oma keele lomuse põhja peal soowime seista, siis on meile fee asi teiselt poolt p, t, ja k kirjutamise  juures wäga tähele panemise wäärt. ..Soome keeles tulewad b, d ja g wäga arwa ette; b peaaegu suggugi, d arwa mõnes murdes k asewel, ning g üksi n taga pehme k asemel. Kus meie b, d, g kirjutame, seal kirjuta  wad Soomlased p, t, k, ning nattuke köwema-W kui meie b, d, g, loewad; kus aga kõwa p, t, k räägitakse, seal kirjutawad naad kaks tükki järestikn.  Näituseks: pslts, pöld; joki, jõgi; ranta, rand; parta, part; näki monta, nägin mõnda; näki sttta talva, nägin sada talu; kulta ikkuna, kuld akkan; käki kukkuu, kägu kukkub, n. n. e. Sesamasugune lugu on Ostjaki, Samojedi, Lappo ja mitme muu Uural-Altai seltsi keeltega. Uksi Lappo keelest seisku. siin weel mõni sõna näituseks  : Äike, aeg; arke, arg; häpoS, hobune; laps, laba (jalg); nelke, nälg; njäko, unenägu; repe, rebane; fota, sõda; ikkateS, ikka; ikkon, akkeu; lappek. lappiliue paik (soo); rokka, rukkis  ; rökkö laipe, rukki leib; öppetet, õppeta  ma, u.' n. e. »Io mullu aasta rääkisin ma siin lehes sest, kui wäga hädast meil tarwis, oma intelligenzi töös Soomlastega ühes nõus edasi astuda, et wahe aega mööda ikka rohkem ja rohkem meie wahe! kaduks. Kus Soomlased p, t, k kirjutawad, seal teeme meie b, d, g; see wahe on weikene ja ei tee suuremat wälja. Tahaksime aga ka Soomlaste *) Ehsti-May Laulo-Rahmat, Rahwli - Linnas, 1693. »«) Lühikenne Palwe-Rahmat Ehsti Msh-Rshwa tar< wix kirjutut. Tal-Linnas, Christoff Brendeken, 1693. 106