naste walgustab ta tedda, sest et ta jo kuust paljo surem. Ku peale paistab meie ma, kui üks elle walgustaw' rattas. Kuida targad tähtede ja Jummala loduse asjade tundjad mehhed järrel katsunud ja leidnud,  peab ku walgus üks wägga kossutaw walgus keige kassudele ja taimedele ning lille ja rosidele ollema, sega, et kossutawat auro ma seest wälja tõmbab ja sedda nago pehmet kattet ülle taimede ja kassude wälja lautab, ja sellega kinni kattab. Kui teie ehk wahhest selle polest kaksipiddi mõtlete, egga ei tahha uskuda, siis anname nõu järrel katsuda, küllab siis issi omma silmaga näete, et se tõeste tösst on. Wötke kaks nõu, pange möllemad wet täis, üht katke pealt kinni, agga teist jätke lahti, hommiko sate näggema, et lahtise nõu sees wessi rohkem kahhanenud, kui kinni kaetud nõu sees, ja sedda on ku joned auruks muutnud.  Selle ku külje peal, mis wasto meid, paistwad  elledad ja mustemad kohhad, mis tunnistawad,  et ku peal otse nendasamma, kui meie ma peal, kõrged mäed ja 'süggawad orrud ning paksud metsad seisawad. Se näitaks meie arwates  nago woimata ollewad; agga ommetige on se nenda, sest meie näkme jo issigi ilma pik-silma, woi kiikrideta, et kuul mustad plekkid peal, mis ommetige muud ei woi olla, kui sesuggused warjatud kohhad, kuhhu päikese walgus ei paista ja sepärrast mustemad näitawad.  Seal ütleb Preislane: on kõrged mäed, mis ku suruse järrele arwata, paljo kõrgemad on, kui meie mäed, kelle otsad päikesest walgustud  sawad ja nago täppikesed meie kätte paistwad. Aega möda lähhäb walgus maddalamasse,  künni wimaks keik mäggi walgustud  seal seisab ja mäggede warjud meie kätte paistwad. Mäed näitawad pikkad ja järsud ollewad; ka mõnned, mis üksikult seisawad. Hershel, üks tark tähtede tundja, ütleb sadda mägge ku peal luggenud ollewad, kellest muist kõrgemad ja muist maddalamad olla; ütleb keige kõrgemat jalla kaupa ärramöetnud ollewad  ja sedda 25 tuhhat jalga kõrge ollewad. Zssiärranis on immeks panna, et kuul ikka üks ja sesamma külg wasto meie maad seisab; temma teine külg ei tulle ial meie silmade ette: sepärrast on siis, mis tännini kuust kõn- neldud, agga ühhest polest kõnneldud, kuida temma teine pool wälja näitab, on ja jäeb meil teadmataks ja tundmataks. Zssiennesest on ku, otse kui meie ma-kerra, kellel ennesest walgust põlle ja nendasammoti luhwti sees näggemata kätte peal seisab ning omma walgust päikese käest saab. Ta pörab issiennese, meie ma ja sellega ühhes pHwa ümber ja nimmetakse ühheks reisiaks tähheks. Kes ühhes sures linnas ehk seal lähhedal ellanud, teab kül, kui kenna se nahha, kui ühhe suurt suggo mehhe auuks aututtesid tehhakse,  kus tuhhanded lambid pöllema pannakse, kus üks kennam teisest ja. meie silmad wäggise  ennese pole kissub; agga kui paljo kennam  näeb taewa laotus ühhel selgel ööl walja, kui tähhed miljonide kaupa meie peale mahha  watawad, mis keik ühhes ärraarwata kõrguses  ülle meie peade särrawad. Siin ei pea meie unnustama Lähhendamata, et keik se arruto karri tahtest kahte jausse langemad. Keik tähhed, nihästi sured kui weikesed, on Lojast keige surema seäduse sisse pandud, ja igga üks teab omma teed; seggadust põlle ial nende keskes. Üks aasta teise järrele teab iggaüks sedda aega ja kohta millal ta peab tõusma; ei jookse pöigeti teise ette, egga jäe teisest mahha. Iggaüks meitest tunneb, kui mitte rohkem, siis ommetige sõela, wankert, karro ja mönned muud; kuida sa neid omma lapse pölwes näggid seiswad, nenda seisawad nemmad nüüd ka; kus sa neid siis sui ehk talwe, öhto ehk kesk ö aeal näggid, seal näed sa neid nüüd ka ollewad. Neid tähtest, mis nenda ilma muutmata omma kohha peal paigH seisawad, nimmetawad targad tähtede tundjad wiksterne, mis meie kele ni paljo peab ollema: seisawad tähhed. Teine jaggo tahtest on, mis igga aasta mitte ühhe ja sellesamma kohha peal ei seisa, ja ehk sesuggusid kül liig paljo põlle, on neid ommetige teiste hulkas ja neid nimmetakse planeten, mis meie kele ni paljo peab ütlema  : köndiwad-tähhed. Üht neist tahhame  teile nimmetada, mis teil keigist keige tutwam ja sedda nimmetakse wenus. Meil on se täht selle nimme järrele tundmata; agga kui ütleme, et temma meie koido-ja ehhata  ht on, siis tunneme tedda keik. Üks aasta 372