ja wäljaspiddises ellus; sest Ewangelium, kussa temmale rumi antakse, mudab keik ümber ja teeb ueks. Endiste metsa ja murdude assemele tullid  kennad maiad ja aiad; laisk, rop ja wargusse  armastaja rahwas on nüüd mõistlik, kassin,  ussin, puhhas ja tassane; söapiddamissed, tapmissed, üllekohhus ja paggana kombed on kaddunud  ja pölloriistaks sanud; mitmes kirrikus on mällestusseks kantsli treppid  endisest söapikidest tehtud; ebbajummalatte hirmus tenistus on nüüdse innimestel jubba unnund  ja tundmatta assi; endiste ohwri-altaride kohtasi, kus igga söa hakkatusses mittokümmend innimest tappeti, ei tunta ennam; innimessed ei ella ennam hirmo egga kartusse ello, maid jggaüks teeb mis ta kohhus on, ja kegi ei tulle temma peale; surma wodide äres ei kuulda ennam  endist ullumist ja wande rökimist; ühhe sannaga: „wanna on möda läinud, wata, keik on ueks sanud." Mis on agga pimmeda  umbpagganatte seas, kes enne teine teise lihha söid, sedda immet teinud? Mitte suur tarkus, warra, föawäed ehk muud sellesarnast, maid Issanda ellawaks teggew armoöppetus  üsna üksipäinis on keikiS mailmas ja Otaheitis asjad ueks teinud; kui ka pärrast essimenne armastus on jahtunud ja mönned asjad  sanud, nago meil ka on, siiski on Otaheiti ja temma ümberkaudsed sared nüüd ristiusko ma ja teeb mitmes asjas meile häbbi. Pagganaid  on nende seas nüüd ni wähhe leida, kui 49 aasta eest ristiinnimessi. Issanda kässi on wöimust sanud ja saab weel tänna päwal, kuida teistest saardest eddespiddi kuleme. Agga ilma taggakiusamatta ei wöi ristiusk kuskil maal jäda. Otaheiti kiusajaks tullid 1836 Prantsussed ja tahtsid omma- pappisi paar tükki senna jätta; et neid wasto ei wöetud, tulli 1838 üks söalaew ja sundis kirja läbbi andeks palluma ja 2000 Dollarit trahwi maksma. 1839 tulli jälle Prantsusse söalaew ja õlleks seal randas kaljude otsa hukka läinud, kui rahwas mitte põlleks appi töttanud; agga kui lahti olli sanud, ähwardas ta keik purruks  lasta, kui paawsti pappisi mitte wasto ei wöeta. 1842 läksid Prantsussed ni kaugele,  et maad wäggise omma waöitsusse alla wötsid. Nüüd olli munkadel wolli kä. Ewangeliumi  ussulistel, mis keik sealt rahwaS Md, anti kül lubba, omma usko piddada, agga püüdmissel  ja awwatellemisse! Ollid nüüd uksed ja aknad lahti. Umbrohtu nisso sekka külwada, se on ikka Roomlaste armsam tö olnud, olgo pettussega ehk wäekaupa. Nad on kül jubba möndasuggust kahjo seal teinud ja mitto omma  wörkude sisse petnud, sellegipärrast jöuab Issand omma karjakese eest iggal aial hoolt kanda. Paawst, pahharst, Prantsussed ja keik muud waenlased ei wöi temma koggodusse ollust  ommeti paigalt ligutada. Se seisab likumattta  ja kannab sedda pealkirja: „Jssand tunneb ommad." Armas luggeja söbber, õlled sa nende lemma  „ommade" seast? Kosta omma Jssandele. I. Rikka waesus. (Mis Nr. 37 polele jäi.) Haige lapse halleda palwe peale käis koolmeister  tedda saggedasts watamas, ja se olli Bärta ainus rööm; muido seisis temma, nago närtsind  lillekenne, omma wodi peal maas. Tahtsid  teised ommal kombel temma aega wita, siis pällus ta ikka: „Räkige mulle Ie susse  st, kes lapsi armastab ja mind warsi ennese jure wöttab!" Se torkis agga nende süddamesse  ja panni suud kinni, et nago tummad haige lapse wodi jures istusid. Sedda tundsid  kül ärra, et nende armas Bärta pea neist saab lahkuma, nutsid ja ullusid ka ommal kombel,  nago need, kellel lokust ep olle; agga temmale Zesussest räkida, kedda nad ei tunnud  egga sallinud: seks ollid keige omma rikkussega  liig paljad ja waesed. Mis rahhss ga wöib sada, nenda kui sidi hilpusi ja muid tühje asjo, neid pakkusid kül lapsele; ogga neid temma ei tahtnud. Jssa pakkus sure kotti täie kulda, emma töi sure kausi täie suhkro koki, ödde pakkus omma keige illusamat sidi kleiti ja paljo mängo asjo Bärtalej agga laps lükkas keik ärra, ütles: „Jesus annab mulle taewas walge sidi kleidi, mis mannaks ei lähhä,  kulda põlle mulle tarwis ja kogid aiawad 313