need näituSsed taewa kulges, mis eila ja ülleeila  hommiku nähha ollid. ' JsseärraniS olli eila päwa tõustes se mitmekarwalinne helle läikiw  poolrattast päewa ümber immelik ja illus, mis tõeste mitte sõdda egga hädda ei kuluta, nago mõnned ütlewad, waid lummala au. Nisuggused  Näitused on kange külmaga nagu praegu nähha. Olgu nüüd wäljas peale kange külm kui agga, Postimees, sinnu toas ja süddames soe on, egga meil siis ka külma wärrinad peale ei tulle, kui sinnuga kooS olleme. Pernust. sKülmast.j Pernust kirjutakse meile 21. Jan.: „Külmad ilmad, mis meil praega käes, tewad palja kahjo. Üks Lätlane todi eile pulwerki, kus neid üllewadatakse, kes enneaegse surma sanud, olli kõwwaks külmetanud, nago lutük. Ühhe Willandi mehhel wõtnud külm jallad põlwist sadik ärra. Üks naene tanud  omma poega nekruti-komissioni ette ja on ennast nõnda ärrakülmetanud, et teadmatta on, kas ellama jääb ehk mitte, ja nenda on mitmed  muud kahjo sanud." TaMnnsst. Mänge lonks.) Tallinna seitung kõnneleb üht wanna weidrat tükki. RigaS  ja Tallitinas on kaupmeeste hulkas seltsid mis „mustpeawendekS" hütakse. Nimme ja seltsid  on wägga wannad. Aastal 1711 olli keiser Peter l. Tallinna mustpea seitsimaeas ja tahtis ka seltsiliimeks sada. Seltsi wanno asjo wadateS  panni ta üht wanna peekrit immeks, mis metskitse jalla modi olli tehtud. Keisri küssimesse  peale kosteti, et endisel aeal ue liikmete wastowõtmisse jures sealt seest essimest auujoki jodud, agga nüüd ammo mitte ennam, waid pe« takse weel mällestuSseks. Keiser sowis, et temma wastowõtmisse jures sedda wanna kitsejalla  - peekrit jälle piddi prugitama. Kõige surema wõera sowiminne olli nisatnma hea, kui kask. PaSsuna mängo al astus seltsiwannem Kahl ette, õllut kobrutas peekris. Nüüd tulli sure ue liikme wastowõtminne. Keiser astus Paar sammo wannemale wasto. Wannem wõttis  peekri teenri käest, piddas illusat kõnnet ja jõi siis' Keisri auurs. Agga mis sedda teist! peekris wahho al ojufid paar pissukest ellukat, mis rüpades wannema suhho tullid ning mis ta sure waewaga alla piddi nelama. Selle peale hakkas agga õnnetuma seltsiwannewa südda hirmus  lokkima ja näggo kahwatama, nago wallas kallal, kel Jonas kohtus siples. Ta jooksis häddaga apteki ja wõttis oksendamisse rohto sisse. Se aitas. Pea parrast sedda tullid Kahli suust 2 Pissukest hiripoega wälja, kedda ta õllega olli sissejonud. Selletus: Nuttoga olli wanna peker seest puhhaStamatta janud ja kegi ei teadnud, et üks hiripaar lemma Põhjas omma maeapiddamist olli assutanud, ja kui peekrit habkati  ligutama, läksid wannemad pakko, agga pari Päised wäetimad lapsed jäid koes. Mis nüüd Pärrast tulli, olleme jubba kuulnud. Hwmaatt. slZulorõmust.j Sealt kirjutakse  nenda: „Õhtul, 23. Dets. sai Iõnlopu kolimaeaS walmistud; Baroni herra v. Ungern-Sternberg on jubba mönni aasta omma wabriko törahwalastele  Jõuluks kmgitussi teinud, ka koolmeister ei olle siin mitte ärraunnustud, ja sedda teggi ta nüüd jälle. Ka poe- ehk kaupmehhed on onunalt poolt abbiks olnud, nenda et peale 80 last ennam ehk wähhem iggaüks omma ande on sanud. Mõnned on sanud kallewid mütside tarwis,  teised jälle rattikud, Põlled, ramatnd ja muud sellesarnast. Nimmetud õhtul on Baroni proua omma lastega isse ka senna tulnud, mis läbbi rõõm weel surem sai ollema. Siin laulsid  lapsed, ollid rõõmsad ja ei unnustcmud omma koolmeistrit ka mitte arm, waid ollid issekeskis tale ka kingitust murretsenud. Zllus agga ka armas assi! „Mis meie weikesest laulo-seltsist üttelda õlleks, tunnistab nende igga pühhapäwane kokkotulleminne  ja õppiminne, et ikka middagist suurte Pühhadeks kirrikus ehk muil aegul laulda õlleks. Ni kui essimiss. loulopühhal kirrikuS lauldud said: „Hosianna sel Taweti poeal:c", kahhe kõriga ja Taweti laul 18. „lehowa! Sind arm. ?c." „Essimessel Jan. s. o. Neäripäiwal PLihhitses Baroni herra wõerastega omma fündimisse päwa, siis on ka lauljad sel päwal tale õnnesowimiseks  mõnned neljaheälega laulud laulnud. Et uored  innimessed laulo armaStawad ja hea melega 37