raks, Mkkub ta tölusti ärra, aiab tedda minast  melejahhutust otsima ja teeb tedda kölwato,  ülleanneto innimesseks, kui ta sedda jubba enne ei olnud. Ta nääb omma ka-tömehhi, kennel wölgasi kaelas ei olle, parremat toitv söwad ja mönda illusamad hilpo kandwad, mis temma jöud mölla pärrast mitte ei kanna; se wihhastab tedda, et südi ka saggedaste naese peale lükkab ja sel kombel sünnib siis nende maiasse üks pöhjato pahhanduste hallikas,  kohho sisse jubba ni mitme perrekonna ön ja rahho on uppunud. On ka nisuggusi töpaikusi olnud, kus töhind ja töpalk möllemad  jälle töandja kukrusse taggasi jooksid. Mönned tömehhed Lenisid 50 ja ennam rubla ku sees, perrekond olli mees ja naene ja 3 —4 lapsokest, pri korter, ahjo kütte ja hea tük ka aiamaad, ja ommeti olli neil hilp ees, tallukas  tagga ja küpsekartohwlid ja happud räimed  köhhowarjuks. Kuida se tulli? Noh, üsna kergest. Keik olli töandja kääst hölbus sada, agga mitte rahha, sedda hoidis ta nago  koer konti; agga sedda peab ütlema, ta olli sulla elle wöllaandja ja keige heldem, kui kegi körtsi-seddelit pällus, sest töandja miin seisis körtsis, kui seal ka mönni kord ennam rublasid ärrajua seddeli peal seisis, kui kuul päiwil on! Rahha innimestel ommas kääs ei olnud; mis neil tarwis olli, piddid seätud päwal „mäelt" ramato peale toma; keik se ei olnud suur assi, agga kalli hinna al, et innimestel hing kinni jäi. Mis olli wiimne sönna laulust? Mis muud kui se: Midda kauem seal innimessed töös olnud, sedda süggawamas ollid nad mölla sees. Teise kohta minna ei wöinud nad ial möttelda, sest kes piddi nende möllad maksma, et minnema peäsid?  Nenda wöiwad helde wöllaandmissega weel tänna pääw mitmes paikus loud olla. Törahwas jätvad seal töandja elloaegseks mängiks  keige omma lastega, noh, keik selle läbbi, et neile ni hea meiega wölgo antakse. Teiste wöllaandjate heldest süddamest, wöllatahtjatele  wörko jalga panna ja neid kord kuiwa, kord märjaga silmamee sisse weddada, ei hakka ma sekord pitkemalt könnelema. wärwib söed mönnikord ka liig mustaks" ütleb mönni sest nisuggused töandjad ja sellesarnatsed innimessed korristab Jummal aeg aialt ka ma pealt ärra ja annab  ue rahwaga ued kombed. Se on kül tössi, siiski on se ka tossi, et lummi kewwade iggast kohhast ühhe korraga ei kau, waid kui wäljal jubba ammo öitseb, on lanedes ja mäggede wahhel weel sured hanged. Peale sedda wöib mönnel nenda olla; kui kelaks Postimees teisi innimessi törahwale head teggimast,  mis ommeti temma süddames ellades ei olle; sgga kas siis meleto wöllaandminne kellegi heateggo on? Separrast, armsad töwennad,  mis siin pari sönnaga liast wöllaandmissest  ollen üttelnud, põlle ma töeste mitte teie kahjuks, waid teie kassuks tahtnud üttelda.  Hoidke ennast ni paljo, kui ial wöite, wölla wörkude eest, se närrib wimast rahho jurikast süddamest ärra ja täidab sedda musta murrega, mis innimesse termist rikkub ja ello lühhendab. Sadan munneb omma essimest  munna teie maiasse, ni pea kui teil hea meel on, et teile ni ja ni paljo wölgo ustakse. Söge parrem üks kord päwas wähhem, künni tenistus kaswab, enne kui teie wölgo tete ja weel ei tea, kuida peate ärramaksma.  Teate jo kül, kuida mönned teitest selle raske koorma al äggawad: Wöllad on nago näggematta kiwwiring innimessel kaelas,  mis tedda lahkes te ja röömsaste hingada ei lasse. Kas seal iggaüks targaste ei te, kui ta selle waenlase eest hoiab? Agga ma annaksin teile üsna teist nöu, mis Saksama törahwas, isseärranes wabrikute peal, nüüd ni saggedaste prugiwad: löge ennast issekeskes  priseltsidesse kokko, koggoge middagi musta päwade tarwis; sest se abbi, mis Jummala  armo läbbi teist ennestest tulleb, on se öige abbi. Törahwaseltsid, kus üks keige ja keik ühhe eest seisivad, tewad, et aega möda  wöllaandjate head süddant ennam tarwis ei olle. Nisuggused törahwaseltsid öitsewad isseärranis Inglismaal, kus need, kellel pu- ! dus tulleb, abbi, többised rohto ja mannad Z ning nödrad armoleiba leidwad, ilma et neil, s Zummala järrel, keddagi innimest tännada ol- J leks. Sest nemmad on törahwaseltsi- liik- i 290