Perno Postimees ehk Näddalileht M t 9 »8«6 ÜhhsksaS j Pernus, kcsknäddal 12. Mail. j aasta. Ses lehhes seisab. Sõbra kirri. —O mm alt maalt: Pernust: Saddama ehhitus. Ränne saak. Mürristaminne. Riast: Kindral kubberneri wälja sõit. Testament. Tartust: Kolide arru. Tallinnast: Kontsert.  Peterburgist:  Mõrtsuka tööst. Keiserlikkud sõnnumed. Simbirskist: Tullekahjud. Banskist: Õnnetussed. Disnast: Tullekahjud. Wöeralt maalt: Berlinist: Sured wöerad. Sleswig-Holsteini asjust. Jtaliamaalt.  Prantsussemaalt:  Keiser Alshiris. Inglismaalt: Amerika södda otsas. Amerikamaalt: Mõrtsukad käes. Mõistatus. Sõbra kirri. Siin anname omma sebradele üht lühhikest kirja, mis wanna tuttaw Eesti kele tundja meile taSko panna saatnud, luggeda. Mis meie sõbrad selle peale tahtwad räkida, sedda pallume teada anda, olgo susönna ehk kirjaga. Kirri on se: ..Sa ei usso, armas Postimees, kui hea meel mul selle ülle olli, kui sinno 15. numris,  warsi hakkatusscs luggesin, mis so söbber J. J. sulle meie Eestikele kirjutamisse wisi rojastamissest  kirjutanud. Et meie Eesti kele kirjutamisse wisi! weel küllalt pudusi on, mis parrandada ja kohhendada tahtwad, tunnen ja tunnistan minna ommast kohhast ka sulla tõe ollewad, agga kui meie waeste Eestlastel keige meie kirjutamisse wisiga parremat palka põlle, kui Hina rahwa haigetel, kellele arst rohto  kurko kallab, ni kui meel mõtleb, sedda küsstmatta, kas rohhi terwisele kassuks woi kahjuks on, siis on assi kül waens ja pöllastamisse  waart. Tarto ..Eesti - öppetud selts" on ette wötnud neid wiggadussi parranda ja on koggematta ülle piri läinud ja tahhab meid heast peast „S oom lassiks" tehha, sõimab sepärrast,  et meie ni abled põlle, keik solki ärraneelma,  ühheks ja teiseks. Woi olleme meie sest süüdlassed, et meie wannemad ja wannematte  wannemad meile Some keelt põlle õppetanud;  sedda nüüd hakka ta, õlleks Eesti keelt wihkama. Oppetud selts audunud monne mitme  aasta kohta uut kirjutamisse modi walmis; agga pean kurwastussega tunnistama: janud mädda munnaks, haiseb jubba emalt. Meie Eesti rahwas on kaunis mönnikas, ei sö mitte  igga suggu röga, sepärrast ei woi meie mitte öölda: säh sö, sulle hea kül, mis sa parremast tead! Ta on omma kuiwa leiwa, räime kausi ja tari - kappa äres ärra õppind, anna tale saksa röga, sedda ütleb liig läila ja maggeda ollewad; sest õlleks sowida, neid wanna kirjutusse wisi jure jätta, senniks, kui Jummal meid ükskord ni kaugele aitab, et parremat same. NL paljo kui minna sest „öppetud seltsi" wa'lja  arwatud Eesti kelest arro saan, on sel kolm heäletamisse wisi. Agga ommetige on meie