häks. kui üks tü selle karmis meel nörk näitab  ollewad. Pitkad löngja tüga nored puud, mis kauagi aega ühhe toe naeal pearoad  meel seisma on waewalissed ja tunnistawad  ennamist omma tundmatta meistert. Neile peab siis ni kaua igga kewwade tü krmn oksad  heaste arraleikama ja kaswud mis tüüst wälja tullewad, seks suiks jätma, kui tü on jubba  jämmedamaks paisunud. Muido kui kroni kõrgus saab jubba leigatud ja tü jämmedus näitab parras ollema, siis ei olle tarwis keiki kaswusid tüüst ennam laska wälja tulla. Neid pogi-oksi, mis teisel ehk kolmandamal suil meel wägga waewalt kaswawad, peab kahhe punga pealt kewwade ärra leikama, et üks parrem kaswo sealt wälja tulleks, sest midda lühhedamalt üht wössa ehk oksa leikata,  sedda parrem tulleb siis üks teine sealt wälja. Seemne wössad, mis jubba peendra peal pitkemaks hakkawad sama, neile peab siis keik terrawad okkad arraleikama ja wimati arweminne  teiste peendrate peale ümber istutama. (Jääb polole.) Jutto jätkud. Pimamehhe wabbandus. Linna tüdruk: Ugga kule Pima- Jaan, kuida so piim tänna nenda kollane on? Nä, nago tallo öllut. Kust se tulleb? Pima mees: Arra panne pahhaks, sedda ma nään isse ka, ning mo meel on üsna pah« hane, et innimessed ni laisad ja sönnakuulmatta  on. Linna tüdruk: Kuida siis laiskus pima koldseks ja ussinus walgeks teeb? Pimamees: Miks ei te? Minna ollen kül üttelnud, et ei pea mitte krawi-wet sisse pandama, waid halli ka-wet; agga kas nad laisad wiitsiwad hallikalt wet tua! Se on jo nahha, et nad koddo eile öhto krawi-wet on sisse pannud, kuhho wirts karjaaiast kokko waub. Oh sedda holetust, selleparrast pean minna nüüd turru! keige innimeste ees haddi sama! No kül ma neile koddo sibbulat leikan! Mattuke linna kolist. Koolmeister: Poisid, kas teie ei mõista wsggusi istuda? Mis nühkiminne se on eddasi  ja taggasi, otsego teid õlleks kästud ommad  püksid kullutada? Istuge ommeti üks kord nenda kui tudendid Tartus. Waatke, nenda! Se aitas. Poisid istusid nago küünlad  lühtre peal. Agga kaks, kolm jäid ikka manna wist istuma. Koolmeister: No Hans Blits, miks sinna  ei tahha nenda istuda, nago tudendid? Hans: Mul põlle sedda tarwis. Ma öppin  kingiseppaks. Koolmeister: Ja sinna, Kustaw Muks, miks sinna ei tahha tudendi modi istuda? Kustaw: Minnust saab lihhonik, millal siis ennam istuda saan? Koolmeister: Mihkel Press, miks sinna omma jalgo kölgutad, egga tudendid nenda ei ts? Mihkel: Mmnust saab korsnapühkia, nago mo wennast, kes jubba ammo korsna otsas istudes jalgo kõlgutab. Mo surmast peästja peab ms mehheks  sama. Noor linna mamsel, kellel peio ja pulmad allati meles seisid, ehk kül peiut meel ei olnud  ning kossilased ei tulnud, läks kord kosja mõttes ülle jöe silla, ei waatnud ette, kukkus sisse. Warsi kargas üks suur Amerika seltsi koer, kedda Neüwundländer nimmetakse, kalda pealt järrele ja weddas tedda wälja. Kui ta koddo sojas wodis ommast minnestussest üllesärkas, olli ta essimenne jut: „Zsfa, mo surmast peästja peab mo mehheks sama!" „Se ei olle mitte wöimalik, armas tüttar," ütles issa, ja naeratas. „OH õnnetust, ta wist on naesemees?" „Ei sedda kül mitte." „Noh, siis on tal jubba wist pruut wallitsetud?"  - „Ei sedda ka mitte, agga " „No armas issa, murretse mulle siis temma pilti, mis ma allati omma silma ees tahhan piddada." ~Sedda ehk wöid kül sada, ütles issa; ma tahhan katsuda. Agga kuida langesid meie mamseli körwad lonti, kui issa mönne päwa pärrast temmale 143