Teine assi, kellest ka tänna mönni sönna tahtsin räkida, on tallorahwa hirmus wabbandaminne,  neil on iggas asjas õigus, Zummal  ja teised innimessed on süüdlassed. Ma tean, st monni sedda kül nattuke raskeks panneb,  agga ma pean räkima mis tossi on. Surem  hulk Eestirahwast hoidwad ennast Postimehhe  eest nago karru eest, ja sedda aina sepärrast: et nad töt ei tahha kuulda. Et Jummala sönna sesugguste kohta wägga malli  on, ei lähhä nemmad kirrikusse, maid weddelewad  parrem ühhest kohhast teise hulkudes;  ja siin on innimesse sönna, se on neile ka wastomeelt, kes wöib siis meel parrata? No nüüd tahhame wabbandamissest räkida. Ni paljo kui minna tean, on se rahwal wägga  käepärrast, et kui middagi head nende käest nõutakse, mis nende omma kassuks on, siis on neil keik uled täis wabbandamessi, et se õige immeks panna! Ma ollen jubba ka mönne päwa ellanud ja omma 52 uut aastad selja tahha saatnud, agga sedda põlle ma meel mitte näinud, et se kes Jummalat kartnud, mitte  põlle nenda õppinud wabbandama. Lummal  teeb ommalt poolt allati mis temma kohhus  on, agga kus on meie tö? ja siiski julgeme  temma peale kohhut mõista. Innimessed  urrawad ja nurrisewad allati temmaga, nago mönni tõrges sullane, kes omma perremehhe  sönna ei tahha kuulda, ehk kui illus õlleks se, kui üks laps omma wannema wasto urrab ja temmaga nurriseb, nago koera kutsikas,  kui kassi näeb ta toido kallale tullewad. Möttelge ommetige kes Zummal on, ja kes olleme meie? Eks ei pea meie tedda, kuida essimenne käsk ütleb: ülle keige asjade kartma,  armastama ja temma peale lootma? agga kus on selle kartus, armastus ja lotus, kes iggapääw urrab ja urriseb, et ilm sant, teed soppased, päwad lühhikesed ja kes teab, mis neil keik meel käes on kaebada. Eks meie ei tea, et meie middagi wäärt egga teninud põlle, kuida tohhime siis nurriseda ja kaebada? agga  meie Eestirahwas on sellega nenda harjunud,  et ta sedda koggoni immeks ei panne ja sepärrast kaswab rummalus ja keiksuggused pahhad wisid ja kombed, nago karro-ohhakad. Sest õlleks weel paljo könneleda, agga mis se aitab, wöttame parrem ühhe asja kätte, kus ma iggaühhele tahhan näidata, et Mul õigus on, ja se on koli asjust. Meie tillemad  wallitsejad seadwad keik tallorahwa asjad  nenda, et se neile middagi raskust ei te, agga ommeti põlle jälle hea. Tallorahwa seadus ütleb tallo kolide pärrast, et nad 10. Mardi ku päwal peawad algama ja Märtsi ku 10. päwal jälle lõppema. Nüüd ma küssin: kas tullewad keik koli arrulissed lapsed Mardi päwal kolimaeasse kokko? Kas towad wannemad neid senna? Jah, ota senni. Koolmeistrid otawad ja watawad, et silmad tüntsiks jäwad, põlle nähha keddagit. Kui wannemid siis küssitakse: mikspärrast ei to teie omma lapsi koli? siis antakse sedda wastust:  teed soppased, päwad lühhikessed, ilmad sandid, põlle ride hilpo selga panna ja mis keik seal kuuldakse; mönni saab weel pahhaseks  ja ütleb üsna kurjaga: kus ta kärnakon selle tarkussega lähhäb. Need on nüüd nende wastussed, kes omma laste öppetamisse eest hoolt peawad kandma. Ja mis jutto kuleme jälle talwe: siis on jälle tuisand te ja tuisused  ilmad. Oh teie jölledad wannemad, kes teie keik süüd Jummala peale aeate ja isse nenda süta ollete, kas teie omma kaebtustega sedda asja parremaks tete? ei ma ussu mitte, sellepärrast ei hakka Jummal omma lomisse seadust mitte teisite pöörma. Õlleks kelk teed head ja päwad  pikkad, siis õlleks teil jälle isse wabbandamissed,  sepärrast on se keigist nähha, et Jummal teie melepärrast ei sa! Agga kas sa tead, armas wend, mis sulle jälle ütlen: ta on üks wanna perremees oh sa wennike,  ta on meist möllemattest tükki wannem ta teab keik paljo parreminne, kui meie kummagi, sepärrast olleme agga wait ja ärra lausume mitte sönnagi. Noh, lähme nüüd nattuke weel eddasi, koli ots hakkab pea jubba paistma, siis pannakse pois senna: „olle sa ka hea laps, õppi hästi holega, et kui kewwade  koeo tulled, et sa ka middagi mõistad", ütleb emma. Pari näddala pärrast kool otsas,  pois lähhäb koeo, nendasamma rummal 10