teine nende eest kostab, ja luggejad õppigo selle pole hoidma, kus tõt knntwad healt teggewad. WaStusse saatja ütleb nenda: Ausal kirjasaatjal on se wanna saggedane kaebdus Eestirahwa isfeärralikko wiggade parrast kõrwi putunud (ehk on ta ka isse sest middagi näinud)  ja hakkab nüüd sure holega nende wiggade  juurt ja südi ülles otsima, ja, kas sa näe immel,  ta leiab neid just käppuga kätte! Ja pealegi weel sealt, kust ükski siitsadik neid wcel ei olle otsinud  egga mõistnud leida! Agga kust ta siis neid on otsinud ja kust neid leidnud? Kuulgem, mis ta isse meile selle polest jutlustab. Aus kirjasaatja  küssib: „Kust se tulleb, et meie tallorahwa  seas paljo wallet, kawwalust ja pettust leitakse? Tõt nemmad ei üssu, waid üksnes agga neid, kes neile hästi ettewalletawad, ja saksa innimcst  ei ussu nad koggoni; sest jubba õige mõistlikkud  mehhed kui sa nendega hakkad rakima, ütlewad warsi: Oh saksad on keik ühhes nõus!" Eddasiräkides hakkab kirjasaatja ~maawendi ka innimesseks" kiitma, kedda põlgada ei wõiwad, agga kaibab warsi rängaste: ..Walle, wargus ja pettus on neil sureks wea ks." Ta küssib teist korda sure tössidussega:  »Kust se tulleb?" Noh, kust se siis tulleb, et tallorahwas wallelikkud, wargad ja petjad on? —> Kule, mis kirjasaatja ütleb. ~Se tulleb sest, et meie küllakoolmeistrid ei käi bea eesmärgiga mitte ees w." Agga kust auS kirjasaatja siis teab, et tallorahwas wallelikkud,  wargad ja petjad on? Egga meie sedda ei tea. Wöib olla, et ta isse ehk teab, agga ommas kirjas ei olle ta sest middagi lausnud. Hea melega sowiksime lemma suust kuulda sada kindlat tunnistust, mis peale toetades temma tallorahwast nenda sõimata tohhib. Agga miksvärraft siis küllakoolmeistrid temma arwates nende üllemal nimmetud  tallorahwa awwalikko ja roppo pattude parrast  ainult süüdlased on? No wata, se on hopis teine assi. Sedda teame nüüd selgeste, sest aus kirjasaatja on meile selle polest awwalikko tunnistust aunud. Ja mis se siis on? Temma teab ja wöib "iihhest koolmeistrist nht tükki" rakida  ja nimmelt sedda, et se üks koolmeister kõitjameistrele  kõitmisse hinna mitte warsi, waid alles 2'/-> aasta parrast ärra ollewad maksnud ja pealegi köitjameistrile walletanud, et ta sedda rahha enne kolipoisiga ollewad arrasaatuud. Siis selleparrast on koolmeistrid (ei kegi mu) ausa kirjasaatja arrust süüdlased, et tallorahwas wallelikkud , wargad ja petjad peawad ollema! Oh teie waesed küllakoolmeistrid  ! ! Siitsadik sõimati teid r? mmalast innimestest paljaks armoleiwa sõjaks, agga nüüd ollete selle ausa kirjasaatja tõetunnistusse järrele kurjateggijaks sanud. Teie parra st on rahwas wallelik, warras ja petja. Se on teie palk. Oh teie willetsad küllakoolmeistrid!  ! Mis teil isse selle peale kosta on, ei tea minna, agga lnbbage mulle tõe armastusse parrast ausa kirjasaatjale selle ränga kaebdusse peale enne paar svnna kosta. Et se kolipois ei üttelnud  üllemal nimmetud kõitmiöse rahha koolmeistri käest ollewad sa nud, ja et koolmeister parrast sedda isse ärra maksis, ei tunnista weel mitte täieSte, et koolm. on walletanud. Et se neudasamma hästi kolipoisi kui koolm. walle wöis olla, wöib iggaüks mõistlik in nim enne, agga mitte aus kirjasaatja uskuda.  Ja kui se ka kindel õlleks, et se koolm. kord nenda ennast wallega, häddapärrast ehk ilma häddata,  püüdnud wabbandada, mis innimeste ees laidowäärt  ja Jummala ees pat on: kas ta siis sega omma koli lapsi on walletama õppetanud ? Kas ta kolis Jummala käsko on ümber pöörnud ja lapsi õppetanud: Sinna ei pea Jummalak kartma, linnapead tapma, warrastama, walletama, petmazc.? Üttelgo meile aus kirjasaatja kes ja mitto neid teisi koolmeistrid (mitte külla koolm.) on, kes nisuggusest  wabbandamisse pattust puhtad on? Jggal koolmeistril, nenda kui iggal innimessel on omma wigga jures, mis ka laskel näggemata ei jä; agga kas nad scllepärrast lapsi kurjale öppetawad? Nimmetago  aus kirjasaatja meile neid koolmeistrid ehk koliherrasid  ehk öppetajaid, kes taieste omma öppetusse järreleellawad. Eks iggaüks neist pea tunnistama: ma ollen nödder ja eksia, sepärrast ärge käige minno ello waidpaljo ennam mo öppetusse järrele.—Ei rvõi mitte arro sada, kas selle ausa kirjasaatja kõnne wihsia ehk kiuso pärrast selle ühhe koolmeistri ehk koolmeistride  wasto on sündinud, ehk on ia tõeste selles mõttes, et rahwas küllakoolmeistride läbbi ehk mis sesamma on, koli läbbi ärrarikkutud saab. — Agga teie, arinsad küllakoolmeiftrid, olge truid ja ussinad ommas ammetis ja laitmatta ommas ellus. Teie käes on se warra (õppetus, tarkus) wallitseda ja wäljajaggada, mis ennam ja kallim on, kui kelk mailma warra; se warra üksnes wöib innimest siin aealikkult innimesseks s. o. targaks, möistlikkuks tehha ja temma läbbi wõib innimenne iggawesse ellule ettewalmistud sada. Sepärrast olge selle sure warra ülle õiged maeapiddajad ja mõttelge sure arroandmisse peale." sKoli-orrel.j Põltsama kihhelkonnast kirjutakse meile nenda: „Hiljuti õlled sa, Postimees, meie koggodussest kahhest tullekahjust kõnnelenud, üks tulli pikse, agga teine rummala, pahha karjalapse labbi. Need rasked hawad wallutawad mõllemad alles. Agga kule se kord rõõmsamat asja. Sealsammas Addawcrrc wallas, kus se karjalapse pahhandus sündis, on wallarah'ras  armaStnssest rahha kokkopannud ja onuna *) Wist selli-pärrast, et nad ei nelja jalla peal waid püski käiwad, 234