Eesti Postimees ehk Näddalaleht W 46. 4864. Tarkus, 16. Aprillil. -MWM- ja linnarahlmle. UKw Essimenne aasta^ Ses lehhes seisab: Parrast wihma paistab päike. Ommalt maalt. Hobbuse kauplemisse aeg. Önneto surm. -- Rummal lapsewihtleja. Somcma kolid. Mässajate tühhi lotus. — Leitud wargus. Wöeralt maalt. Dani söast. Weötcest. Garibaldi piddud.-- Merre seadus söaaeal. — Garibaldi pahhandus.— Mönnesuggused sönnumed. Hina lambad. Sulglomade numaminne. Jtalia waehulk. Uemad sönnumed. Anded ue kirriko  ehhitamisseks. Pola tallorahwa tänno. Möisa rentimiSse öigus. Telegrahwi sönnumed. Ued ramatud. Kirjawastussed. Teadaandmissed ja kulutamissed. Pärrast wihma paistab päike. on ning peab ikka nenda ollema. Mis siis Parrast wihma muud wõib tulla? Parrast kurbdust tutteb rõõm, se on ka Lõssi. Ilma kurbdnsseta ep olle rõmul õiget rõmo maggo. Parrast tööd maitseb puhkaminne, se on jälle sulla tossi. Kes kurbdust tmiste kannatanud, mõistab rõmo tännoga wasto wõtta. Meie tännase tükki! wõiks ka peakirjaks olla: Tõssine armastus ei wässi mitte ärra. Sedda wõime ühhest norest wenne kaupmehhest kuulda. Peterbnrgis ellas mõnni aasta enne Wenne tallorahwa priust üks noor kaupmees, kes hõlega kaSwatud ja kolitud olli. Se sai seal, nago se nore iunimeste keskes hõlpsast sünuib, ühhe saksa kullaseppaga  esmalt tutwaks, Parrast sureks sõbraks. Kullasep olli nisamma iggapiddi wisi Parrast kolitud  ja vppetud innimenne, ja se on allati pea assi. Muda läks mõnni aeg eddasi. Ühhel pawal ollid mõllemad ühhes maeas piddo peal kous. Agga kullasep panni lvägga immeks: enne olli temma sõbber ikka rõmns, lustilinne ja naljakas, agga nüüd jubba mõnni aeg ni kurb ja norgus, nago leinaks ta omcka ennna tagga. Enne ollid Lemmal allati rõõmsad lanüld suus; nüüd agga laulis nago üksik lind; enne mängis La wägga illuste wiolit; nüüd agga kui ta mvnni kord ka kätte wõttis, siis olli wiolil ennam nutto loud keelde peal, kui rõmo wisid. Selle läbbi ei maksnud Lemma sõbral ka ennam ükski assi. Immelik assi olli ka se, et selsammal aeal mamsel S., üks tuttaw auwäärt wannemate tiittarlaps nisamma kürwaks jäi ja onuna kenna peakest norgus kandis. Ta juhtus se kord ka piddo peal ollema. „Mamsel 5.," ütles kullasep, kust se tulleb,  et Teie ja mo sõbber Iwan, kes muido mõllemad rõõmsad nored innimessed ollite, tänna nenda norgus seisate?" „OH lummal!" kostis Lemma ja silmad tullid wet täis. „Arge pange mitte pahhaks, üttes knllasep, kui ma ehk ühhe salla asja külge ollen pntunud, mis kolmas ei pea teadma. Minna teggin sedda sellepärrast, et mnl kindel nõu on, omma sõbra