sedda önnetust ja hädda omma leiwaga pead teggema, ma küssin, mis ütleb sinno südda  sees?" „Kui nüüd tullewad (petlikkud) innimessed ja ütleksid flnnule; Saratowi kubbermangus on tühja maad küllalt (mis ka tösst on) ja krono annab maad üsna ilma hinnata, ehk aitab weel pealege senna minna ja ennast assutada  (mis kül selge walle on): kas sinna siis ommas häddas ja kitstkusses mitte nõuuks ei wöttaks senna pole püda?" „Ehk jälle: kui nüüd pettis Maltswet tulleks  ja ütleks: se on keik teie patto parrast; teil põlle usko nenda ja nenda wisi palluda; minna tahhan teile öppetada, kuida se peab sündima; sedda peate teggema ja sedda mahhajätma;  nõudke enne Jummala riki ja temma  öigust, siis saab temma teid immelikkul wisil, kui omma lapsi, hädda seest peästma! Kui teie jõuate uskuda, kül siis Zummal jõuab tehha. Eks sa siis ommas süddames  ei saaks ütlema: temmal wöib ehk kül õigus olla, ma pean selle teo ka ärrakatsuma!"  „Ja nüüd on nisuggusi häddalessi tuhhandete  kaupa taewa Zssa pole öhkamas, ja mönned neist ka jubba Tallinna lasnamäel üksi silmi merre peale watamas ja arrapeästmist  ootmas. Sedda kirjutades ei tulle mulle mitte pilkaminne egga naer peale, waid mo südda ja silmad nutwad." „Ehk ütleb mönni, kes tallorahwa asjo põhjani ei tunne: se on keik nende omma laiskusse ja rummalusse wigga! Sellele tahhan  üttelda: talloperremees kewwade omma semet põllule wiib ja keik need seal ümberseisaksid, kellele sest sagist süggise peab andma, missugguse  süddamega temma kül siis peale hakkaks?  Dmmetige on nende seas neid küllalt,  kes sedda keik toime saatnud ja truiste maia piddanud. Enne wöttan ma nisugguse mehhe eest mütsi mahha, kui et ma tedda laisaks sõiman." „Wata armas üllemal nimmetud kirja kirjutaja,  nenda on meie tallopoia seisus, ja süddamest õlleks sowida, et neile kergitust tulleks. Kui so käes sulletö hästi korda lähhäb  ja tahhad sedda tallorahwa kassuks prukida,  siis te sedda taösase waimoga, se möub ja waub ennam nende süddamesse, kui waljud  sönnad. Minna ollen nende hulkas sedda ärrakatsunud, sest et mo ammet panneb mind nende seas ellama ja nende ellamist iggapääw näggema." „Wötkem sepärrast ennestele esmalt uut süddant ja armastusse waimo palluda." „Wimaks tahhan weel MaltSwetti pärrast  üttelda: keik ei olle tösst, egga keik ei olle walle, mis temmast rägitakse, ja minna ei ussalda temma peale mu asja pärrast kohhut  möista, kui agga selle ülle, mis mo'omma  silm näeb ja körw kuleb. On temma assi Zummalast, siis se jääb, on üks walle waim tedda saatmas, siis lähhäb keik hukka, mis temma on ettewötnud." (No muidoge! Mähhärdune rummal laps sedda jubba isseennesest ei mõistaks?) „Agga sedda tahhan kehha, et kus ma temma seltsi leian, et seal neile tassase, armastusse  waimoga ristilödud Zesussest rägin; kui nemmad tedda omma süddamesse sawad, kül siis kaub keik ülleliig ja körwalinne assi arra." „Löppetusseks sowjn, et keik ommad käed ja süddamed keige nende asjade pärrast taewa pole tõstaksid, et keik saaks Zummalast korda sadetud." 8. T st. Sellesinnatse kirja peale õlleks meil mönda kosta ja kohhendada, agga meil tulleb mele, et se Järwa söbra assi on, ja meie ei tohhi omma kostmissega temma ette tungida. Otarne  siis, mis ta isse ütleb. Sedda agga peame  ütlema: meil on mitme asja polest teised mötted, kui Harjo söbral, ehk kül temma egga meie senna ei wöi parrata. Keik prillid  ei passi ühhe ninna peale, ja üks ninna ei olle keige prillide järrele lodud. Ühhe innimesse  silmad näewad lähhedale, teisel kaugemale.  Kes tallorahwaga rägib, peab selge sönnaga musta mustaks ja walget walgeks nimmetama. Meie arwame ka omma suggu 202