nud, wöis kaela murda ehk kittsinaeft pimapütti  eht lemewaagnasse langeda, mis möda ftina äärt pengi peat ftisid. No se olli saksatubba  ja pealegi sure postmaantee äres! Õlleks  siiski lahked rahwas sees olnud, agga witta näppust! Körtsimees lobbises kaubakambriö  joobnud meestega, ei kuulnud egga  näinud, mis teerahwal tarwis olli, körtsinaene  nmtis wälja nago wihmane ilm ö aial, ei teinud suud lahti, kaks kerrese karwa tüdrukud  (sedda näggo olli perrenaene isse ka) käisid tummalt sisse ja wälja. Sure palwete wärral anti paar kubbo ölgi külje alla ja püt happo pima leiwa körwa; sest ünneks olli neil teemona enneöte! kasas, muido olleksid selle pimaga piddand rahhul ollema. Agga kes usfub, mis ma nüüd ütlen: 9 innimesse peale todi üks ainus lussikas, teised olla pessematta, ja ni hilja ei minna ennam kegi neid pessema.  Pimapüt olli wäljaspoolt ka nenda, kui õlleks ta alles aasta eest pesta sanud ja paar tossinat aukusi peal kore sees tunnistasid, et perrenaene omma puhta nappadega sealt wist surnud kärblast olli wälja aitnud. Kas se sima isso ei teinud! Teises körtsts pällus teemees, et körtsinaene temmale mönne munna arrakedaks, mis ka sündis; agga senni kui tüdruk munne ketis, näggi teemees, kuida perrenaene kahhe essimesse  musta sörmega omma lapsele wöid leiwa  peale märis ja itzse sörmi lakkus, mis wöera söma isso ilma sömata soutumaks ärra  aias. v Kolmandas körtsis pällus üks teekaia öppetaja  jua. Körtsinaene tundis tedda, tahtis head süddant üllesse näidata ja töi tobiga rööska pima. Öppetaja tännas, agga ei tahtnud  suud külge panna. Seal ütles naens üsna julgeste: „Zoge agga peale, armas öppetaja,  se on üsna puhhas toop; eile Mi laste pea kärnasalw sees, muud middagi." No wöime kül arwata, et need sönnad ilma jomata jänno ärraaiasid ja naene sai omma pima terwelt jälle taggast. Nenda wöiksin mitto asja weel nimmetada, agga mo südda ei kanna. Agga armas Eestirahwas,  isseärranis kes kõrtsides ellawad, kui nenda korristamatta ello ellame, mis teistel  üsna jälk on, kas siis immeks on panna, kui teutusse juttud meie peale tiuswad> nago üks neist se on, et üks talloperrenaene omma koera surma pärrast sure heälega ullunud: „Seitse aastat olli mul püttipesseja murreta, pannin ülle aida ukse walja, Murri teggi puhtaks; nüüd on ta surnud, kes puhhastab nüüd minno püttid?" Mitlege nüüd isse, kui ellokombede polest penemad ja puhtamad innimessed sähhärdusi asjo kuulwad ja näggewad, kuiva Eestlased, olgo körtsi ehk mu paikuö, korristamatta ellawad,  mis nende südda peab mötlema ja su ütlema! Eesti yimmi saab teutud ja laimatud,  Eestlased ja Hottentottid saggedaste ühhe warilisseks pandud, ja ommeti on nende seas ja suggust ni paljo innnimessi, kes korristamatta  ja harrimatta ello ammo ei salli egga armasta, nago kassimatta ja Kppetamatta hulk. Kas meil mu rahwa naero kannatada tarwis õlleks? Kas Eestlane, olgo körtsis ehk tallokohhas  ellamas, ei wöiks ka ommast kohhast puhhas ja kassin innimenne olla? Kas tulli ja wessi rahha makswad?—Ägga teame kül, kust se tulleb. Pölwest pölweni nenda harjunud, öppetus waene, mõistus kassin, sealtep se tulleb. Lahwad innimeste  silmad aega möda ennam lahti, siis lahwad nemmad ka puhtamaks. Mu rahwa jures, kes körtsid ehk muud kohhad piddawad,  on paigoti ka mudda küllalt, agga ikka nende jures, kes wähhem öppetud ja harritud.  Õnneks õlleks, kui sedda kuuldes ehk luggedes Eesti körtsi- ehk muud perrerahwas ommas maias hakkaksid ümberwatama, kas nad seal middagi puhhastada ja harrida ei leia. Meletulletada ja jöudo möda head nöu anda, sedda peab „Postimees" teggema agga ennam ta ei wöi tehha. Sönnumed ommalt maalt. PeruitA. Wallide lautaminne. Se tö on jubba peale hakkanud; suur hulk innimessi,  kangid ja labbidat kä, löhkuwad sedda mahha, mis teised mitme saea aasta eest sure 323