eest mõnda rubla woinud sada. Rohkem 400 tullid Wennemale ja muist janud Wiburgi ümberkaudo. Need, kelle käed lahti ja woisid wälja minna, leidsid siit ja sealt ammetit ja ka üllespiddamist, agga mis piddid need waesed  teggema, kellel lapse karri tagga, kuhhu woisid peed minna? Ei peasenud kuhhugi! piddid koeo jama; agga mis seal ette wötta? Ei mingisuggust! Kui selle peale mõtleme, et nende keige üllem iggapäine toidus katki raiutud õlled on, mis solase merre weega kedawad  ja pissut jahhu peale pannewad otse kui meie perrenaesed lüpsi lehmadele tewad  ja et ta parrem kakkuks tehha lasseks,  pannemad kasse koort, mis tohho alt wöttawad ja peneks tõukamad senna sisse: siis töusewad juukse karmad püsti ja südda tunneb halledust. Ei ükski hädda woi ni suur olla, kui nälja hädda. Jubba õlleks sest kül, et nad sesuggust toito peawad söma, agga parrako! on ka sestsammast wahhete wahhel meel suur pudus, mis sedda hirmust hädda meel õige häddaks teeb! Siin peame kül süddame põhjast  ohkama ja ütlema: Issand Jummal! kui wägga karristad sa sedda rahwast?! Ja nüüd on Issand selle ärranälgind rahwa sekka meel haigussi läkkitanud: soe-többi ja leetred tewad seal holega tööd. Lühhikesse aeaga on seal liggi 70 innimest ärrasurnud ning rohkem savda oigawad ommas sängis." Sest pitkemat jutto tehha, arwame asjata ollewad, sest se, mis jubba olleme kõnnelenud, teeb täielikkult tõeks kui suur sealatse rahwa hädda ja kellel meel kiwwine südda rindus põlle, teab ilma meie ütlemata, mis armastus meie käest nõuab. Ta (ulletab ka meile Issanda  sönna mele: „„Mis teie ühhele nendesinnaste  mo wähhematte wendadele ollete teinud,  sedda ollete teie mulle teinud."" Kas peame nüüd meel otama? Ei mitte! maid appi ruttama. Ehk meil ka jubba kaks aastad  järge möda leikus wäikenne olnud, siiski ei pea se meid keelma ka omma kannikast näljastega  jaggamast. Tallinna seitung, kust meie sedda halledat luggo olleme wötnud, ütleb kuulnud ollewad, et Somema kauba asjade tallitaja v. Bö- ning Tallinnas walmis olla, igga annet, olgo ta ka ni wäikenne kui tahhes, wasto wötmas ja nende kätte tarwitamas. Wõeralt maalt. Preistmaalt. sAsjad lähwad pähhe  ma k Preisi ja Austria asjad lähwad ikka sandimaks agga mitte karwa wäärt parremaks,  nenda et ühhel wahhelt selletajal ennam  wöimalik põlle, stdda haisewat hawa parrandada;  tehko mis tahhes, agga rahhust põlle ennam lota, et ta wee! ellama jäeb. Möllemilt  poolt walmistakse, otse kui keige kibbedama  töle, mis häddast peab tehtud sama. Ood ja päwad langeb soa-mehhi, mis ollid koeo lubbatud, parwes kokko ja sest on nähha, et meie kaua ennam ei prügi odata, siis on püssi rohho hais ninnas ja suretükki paukuminne lõuna poolt kuulda. Mis Gasteineri  ühhendus kokko siddunud, sedda kissub se suur walmistaminne lõhki ja söa tulli teeb tuhhaks. Söa tulli ei mõista nalja, on ta üks kord lahti peasenud, siis on ka werri jooksmas ja ilma süta innimessed langemad kui seäsed. Leipfigist. sÕnneto Sealt kirjutakse 12. Märtsil: ..Eila öhto kello pool üksteistkümmend põlles meie jures üks kahhekordne  maea ärra, mis läbbi se suurt kahjo sai, kelle omma ta olli, sest ühhe maea ehhisus  teeb suurt kullo; agga keik se kullo põlle middagit ühhe innimesse wasto arwata, kui se õnnetumal wisil tulle sees peab hukka ehk surma sama. Sellesamma maea pealmisse korra peal ellas üks tapedi teggia omma naese  ja lastega. Ollid wist jubba öhto hingama  heitnud, egga teadnud sest middagi, et maea alt põlles. Kui wimaks ollid ülles ärkand, siis ei teadnud waene issa essimesses ehmatusses kuida ja kedda keige enne aidata, tõmbas pissukesse ühheksama kuise lapsokesse kätkist ja wiskas aknast wälja nende kätte, kes al seisid, agga se nõdruke kukkus ni õnnetumal  wisil, et warsi nende Mte peal hinge 110