meile kül armas, agga siiski alles ma sarnane,  mis weel head harrimist tahhab. Meil ep olle jo weel öiget egga kindlat keleseädust tähhele pandud, waid iggamees kirjutab, kuida  parrem arwab ollewad, ja sellepärrast yn assi alles ni mitme karwalinne ja maalinne. Eestikelel on nisamma omma pöhhi ja allus, kui keige teistel, agga sel teel põlle weel Higet krawid körwas egga korrapärrast sillutud. Õnnis  O. W. Masing panni kül head allust/ agga kes selle peal eddasi piddid ehhitama, jätsid losso ja langesid jälle endise kahhewahheltse  lou sisse taggasi, kus nad praego kinni  on. Mönned hakkawad jälle koggoni uut wisi üllesse wötma, ööldes: „Nönda pead sina rääkima!" agga se ei tahha ka wsel surema!  hulgal kurgust alla minna ehk wälja tulla. Kes stamale on üttelnud: „Jesus, keigekörgem  Jummala Poeg", jääb koggeldama, kui peab ütlema: „Zeesus, köigekörgema Jumala  Poig." Eesti keelt tahhab alles iggamees  omma suga räkida ja omma sullega kirjutada, sellepärrast saab ta nenda mitme karwalinne. Ommeti on meil se kindel lotus, et aega möda ka ses asjas surem selgus tulleb,  ja sawad ka „Kol.iramatus" konnarikud  kohhad tassandud, kuida sedda jubba wiimses  jaus hästi tunda on. Agga omma sisso ja tuma polest on meie „Koliramat" wägga  tännowäärt öppetusse hallikas, kus seest igga terrane Eestlane sedda wöib leida, mis läbbi ta öppetud ja harritud innimesseks saab. Ka neile, kes nattukese öppimissega kalkuni sabba hakkasid laiali löma, teeb „Koliramat" silmad lahti, et weel wägga paljo asjo ma peal on, kellest nemmad mitte märki ei tea. Separrast on se üsna öige, kui Eesti kool- meistride käest aega möda hakkatakse pärrima, kui nad ennam öppetust sanud, et nemmad peale omma piibliluggude, katekismusse, laulo ja mango tundmisse, keige „Kolira- mato" seitsme jaoga peawad tutwad ollema,  ja on nad sedda, siis ei wöi kegi neid öigussega üsna harrimatta ja öp.petamatta innimesseks  nimmetada, olgo siis, et neil uhkusse  krambid pea selga kissuwad.  Ramatute  seast ei Lea ma mitte, mähhärduöse eest meie omma öppetajaid ennam peaksime tännama,  kui seitsme jaotisse „Koliramato" eest, mis mittokümmend muid lehhekest, mis ka ra« mato nimme kandwad, kaugelt üllessekalub. „Koliramat" on rahwa kolitamisses sureks abbiks ja sepärrast ni paljo wäärt ning jääb lastele kassuks^ Ka sellesinnatse seitsmendama jao teine  pool, mls meil praego juttuks on, annab  meile sündinud asjade polest wägga kaunist  öppetust. Kahhes sures aia-jaus ja 25 ZZ juttustab ta meile esmalt Jummala maiapiddamist  pimmedal keskmissel aial, se on 476. künni 1517. aastast sadik p. K., mil Muhamed  üllestöusis (622) ja Roma paawst Issanda  koggodusse ellorammo wälja immes, kui üsna häbbematta Kristusse assemele istus  ja ristiinnimeste hinged nenda mangi panni, et tedda tõeste mapealseks Kristusse kohhawötjaks ehk assemikuks piddasid. Teiseks  leiame sealt seest, kuida loud öige usso ülleswötmissest, se on 1517. künni 1858. aastast sadik on eddasi läinud. Sea! könneldakse  meile Lutterussest ja muist temma aegsist mehhjst, kes öige usso poolt ehk wasko olnud, ja kuidä öige usso walgus iggal maal wöimust  sanud, ehk kül Zesuitid ja mu pimmedusse  wäggi selle wasto söddinud ja rasked takkakiusamissed töusnad, isseärranis Prantsussemaal  (Parist merre pulmad). Sealt leiame  ka lühhikest teädaandmist kolmekümne aastasest  söast, kus Rootsi kunningaö Gustaw Adolw ussopärrast omma ello jättis; nendasamma  ka löppetusses manna Napoleon Bonaparte  („Punnaparti") söddadest, kes ommal aial Eiropamaad tulles piddas zc. :c. ühhe sönnaga: kes, sedda ramatut tähhelepannes loeb, seal jures ka wahhel Geograhwi - ja Maakaardi - ramatusse matab, se ei kahhetse need koppikud missist mitte, mis temma eest peab andma. Teine tännowäärt ramat, mis tänna tahtsime nimmetada on 2) „Misstonr-Tö Tamuli rahwa seas Indiamaal." 150 suurt lehhekülge, kirjo pildiga, maksab 35 kopp. Selle ramato eest peame Paisto koggodusse öppetajat Wold. Hanseni, tännama. Tänno lummalale, mis- 26