ta Pernust kaugel ehk mönni sam wähhem) ja ütles: „Kule „Postimees", Jummal ellab alles!" Minna pistsin sulle körwa tahha, wahtsin ta otsa ja ütlesin: „Sögge mees, kes sedda siis sn üttelnud, et ta surnud on? Temma ellas enne meie wennematte wannemid ja ellab weel pärrast meie laste lapsi. Mis jut se on? Eks Zummal iggawenne ei õlle?"  „Ma tean kül, ütles temma, agga pea kinni, ma ragin sulle, mis meil kolme näddala eest sündis. Meie maldas on üks külla (ta nimmetas külla nimmi ka) ja seal on mitts tallopoega, nago iggas küllas. Selle ja selle tallopoia sauna nurkas ellas üks waene  soldati naene. Kui hea ehk pahha ta isse olli, sellega põlle meil se kord teggemist. Per- remees ja perrenaene tahtsid soldati naest saunast wälja sada, agga naene aias omma punni ja ei läinud. Kas tal öigus olli ehk ei olnud, sellega  põlle meil jälle teggemist. Et ta nüüd saunast heaga egga kurjaga wälja ei läinud, piddasid perrerahwas teist nöu, mis agga mitte Jummalast egga temma melepärrast ei olnud, ning ka innimeste melest inneto olli. Nemmad  tahtsid katsuda, kas naene mitte isse wihbadega  teise kohta ellama ei lähhä. Nemmad rojastasid sallaja sanna ukse ja sauna ennese ärra. Se olli kül lojukse rummalus ja sest tõusis nende wahhel hirmus tülli ja riid, agga  naene ei läinud wälja, ja ukse rojastaminne  ei jänud ka järrele, ni rummal, kui se olli. Wimaks hakkas naene ühhel päwal roja tulle peal pölletama ja se teggi ebbausklikko perrerahwa  süddamed hirmo ja wihha täis, nad wötsid vaese kinni ja märisid tedda ülleültse rojaga ärra, ütlesid: „pölleta nüüd isseennast ka, kui tahhad!"  Selle aia sees hakkasid mürristamisse pilwed tõusma. Nknda hukkas ja rojane, kui naene nende käest lahti peäsis, tõttas ta ulludes kohtomehhe perresse abbi otsima. Waewalt olli ta jallad kohtomehhe õue sanud, kui pitkne ni kangeste kähwatas, et seinad wärrisesid. Naene lõi silmad taggasi ja käed kokko: taewa  taat olli omma witsaga nende rio sekka lönud perretubba põlles, nago takkokonal  ja perrenaene olli aia äres pool surnud  maas, kedda esmalt ennam ellusse ei ar- watud jäwad. Parrast on jälle toibunud, silmad lahti alanud ja küssinud: „kus meie tubba janud?" Mis nende tüllist sanud, sedda ma ei tea. Agga nisuggune Jummala wits wöiks neid kül leppima aiada. Mis sa nüüd sest arwad, „Postimees" ? küssis küllamees,  ja minna küssin: Armas luggeja, mis sinna sest arwad? KasJummal ellab alles? Kas ta wöib ka wahhel sekka lüa?  Töuseb  tülli meie seas, siis kustutagem sedda enne,  kui pitkse tulli meie tülli kustutama tul!eb!  Kuramaalt. Sedda römo, mis nüüd Libau linna rahwal on, ei jöua minno sulg Messe panna, agga ma öiskaksin hea melega omma „hurra!" ka sekka. Nende ammo odatud  suur ja armas wöeras, meie rigi Au- Suurwürst Nikolai Aleksandrowits  omma wenna ning onnopoi  aga, on 19. Junil hommiko kello Libau faddamas aurolaewa pealt mäele astunud.  Jubba kello 4 on nemmad krono aurolaewaga  reidi peale jöudnud, kuhho kindralkubberneri  herra, würst Suworow, wähhema aurolaewaga neile wasto söitis, neid saddamasse  toma. Suur on rahwa rööm olnud, armastud Keisripoega ning neid kahte Keiserlikke  noort printsi essimest korda omma linnas terretada, kus nemmad künni Ju li ku otsani merre-wet prukima jäwad. Lasko Jummal sedda neile terwisse kinnitusseks korda minna. Et Libau rahwas omma maiad littekrantsidega ehhitasid ja öhto au ja römo tulled pöllema pannid, on muidogi teada. Riast. Ria linna sppetaja Hillner ja Koddawerre kirriko öppetaja Karblom, on 3» Junil Keisri Herra polest meie Lutterusse  usso üllemapiiskoppikohto nöumehhe ammetis  kolme aasta peale kinnitub sanud. Peteerburgist. Keisri Herra kasso peaie on ka Wenne Keisri maias Prantsusse prints Hironimusse surma parrast kümneks päwaks  leinarided selga pandud. 203