Nootfi- ja Norramaalt.. sKonwe- Malmö seitung toob Kopenhagenis!  sönnumid, et Dani konwerentsi lotus, sealt kasso sada, Lahhab üsna ärrakadduda. Grahw Russel hoiab Sakslaste pole ja Prantslane  mängib nago rebbane omma sabbaga. Krekamaalt. Messinast kirjutakse, et Korwu linnas püssirohho maggasin  ülles taewa alla lendanud. 50 maea sanud löhhutud; kelle seas üks piddal ja tollimaea  olnud. 90 soldatid sanud surma ja 30 hawatud, ja 28 olla üsna kaddunud, agga linna rahwast olla 47 surnud ja 200 hawatud. Hirmus õnnetus! panneb süddame  üsna wärrisema. Mönnesuggused öppetussed. Kuida ridid js kassukaid woib koide eest hoida. Keige parrem rohhi nende ja ka luttikate wasto  on, et nad ei figgine, puhtus ja kassinus. Suremate sakste jures on ennamiste se pruuk, et nemmad aastas ükskord ommad willased rided ja kassukad lassewad wälja kloppida, mis isseennesest mitte sant põlle, sest koi ei kannata kloppimist. Õlleks wägga hea kui rohkem saaksid kloppitud. Se üllem assi seal jures on, et sedda oigel aeal tehhakse, se on kas kesk Augusti kuul ehk Septembri hakkatusses;  sest sel aeal on nored maiad koid keige haggaramad peale hakkamas; wannad on siis keik jubba puhkamas. Zggal aeal woib neid kloppida ja harjaga ülletömbata, ni paljo kui tahhad, agga mönned jäwad ikka ride sisse. Kui kloppid, siis te sedda seal kus tuul hästi läbbi käib. Woid ka seddawisi tehha: wötta peneks tõugatud maarjaklasi  (Marienglas) ripputa sedda riete ehk kassuka peale, mitte ühte koid ei tulle sisse. On nad agga jubba seal, siis põlle parremad nõu, kui wötta mönni telliskiwwi, te neid tulli pallawaks, kalla siis head kanget ädikast senna peale ja hoia rided selle auro peal, wata, keik warsi kaddund. Weel üks teine rohhi. Wötta 2 lodi kamperit 1 lood terpentini ölli 1 lood Lawendeli ölli 2 lodi rosmariin ölli, 1 nael tõugatud Lawendeli öisi ja 5 naela männapu sae purru; sedda segga hästi kokko, panne siis ühhe wäikese kotti sisse ja sedda kotti selle pudruga riete wahhele; mitte üht koi ei lahhä riete kallale. Jutto jätkud. Ühhest prohwesserist. Üks sure koli prohwesser, kel allati innimeste  lude ja mu sesugguste asjadega ümber käis, sai seläbbi omma wanna ellatand perreemmanda  melest ühheks Jummalakartmataks, ehk kes teab missugguseks weel petud. Ükskord  kaswis selle targa mehhele üks paise kurko, mis wimaks kardewaks läks ja sepärrast  saatsid temma sõbrad saggedaste kulama, kuida terwisega luggu olla. Ühhel hommikul tulli üks must grahwi tener (Neegri mees kes must nago korsna pühkia) tuppa, perre-emmand  kes tedda äkkiste näggi, kissendas waljo  healega: „eks ma olle ammo üttelnud: kurrat wiib meie herra ellusalt pörgo! nüüd on ta seal!" Haige herra hakkas sedda kuuldes järsko naerma ja sestsammast läks paise kurkus  katki, misläbbi haige kohhe parremaks sai. ..Laske mind rahhule omma käggistamistamissega,"  ütles toatüdruk omma herrale, woi ma karjun!" Agga Katta, sa põlle jo enne ilmakski karjunud? ..Enne se Olli hopis teine assi, agga tänna kuulsin ma issi kui teie omma prouale ütlesite, et temma teie mailm on, mis ollen minna siis weel?" Oh sa rummal tüdruk, kostis herra, eks sa siis ei tea, et meil kaks mailma on, üks wanna ja teine uus, proua on se wanna ja sinna õlled se uus mailm ja minna ollen se reisija. üks noor naene, kelle pea ilmalikku asjade parrast ni tuult täis olli, et kui omma last mähkis, lapse assemele musta pesso mähkmesse ja lapse pesso assemele künnasse panni, egga 191