maad ja ka ühhes luhwti ruttemast kui merd ja merre luhwti soendud luhwt wennib wälja ja töötab ennast üttes, külmem merre luhwt tunneb ma luhwti nõrkust ja wolab ma pole, mis meie merre ranna tuleks nimmetame. Parrast  päikesse werimist jahtub jälle kuiw ma ja temmaga tükkis ma pealne luhwt rutteM kui merre wesst ja merre peal seisaw luhwt ja tungib nüüd merre pole, mis meie ma ranna tuleks nimmetame. .Tihti näeme raske wihma jures ka wihhast tormi ja tuult müllawad, se ei olle immeks panna, sest äkkilisse luhwti külmetamisse jures tõmbab luhwt ennast kokko, mis läbbi tühhi ruum luhwti sees tõuseb, sedda rumi tahhab nüüd ümberseisaw luhwt täita, ni kui raskest jootsew wessi ja mönab wihhaga  mönnikord ka mitmelt poolt senna tühja rumi peale kokko. Põhjamaal India sures merres puhhub Aprilli kuust künni Oktobrini ikka löuna-öhto tuul ja Oktobrist künni Aprillini  põhja-hommiko tuul. Neid tulesid, mis aasta aastast ikka nenda puhhuwad, nimmetakse  Mousson, ja söidawad laewamehhed kergoste  Awbikast Jndiamale ja sealt jälle taggasi.  Ka need tuled sünniwad seläbbi, et päikesse  joned, mis Aprillist künni Oktobrini põhja pool Ekwatori seisab, seal luhwti soendab, mis ennast üllestöstab ja külmema ja raskema luhwtile,  mis Awrika poolt mönama hakkab, rumi teeb. Oktobri kuust sadik hakkab päike lõuna Awrika maad ja ka sealt luhwti soendama, misläbbi tuul lõuna Asia poolt puhhub. Nenda teeb taewa issa tuled meie teenriks ja wallitseb  neid, et nad omma seatud teed peawad käima. Ka siin awwaltab jälle loom Loja surust,  tarkust ja wägge ning kutsub meid temma kitussele. ' H. B. Ommalt maalt. Pernomaalt. nn imesse jõud lühhikenne,  Zummala arm  Missuggused  tormid meil pari näddala eest ollid, teab iggaüks, et jubba ma peal innimest jalla pealt tahtis mahha missata, mis piddid waesed merremehhed  ühhe sesugguse tormi aeal merre laenete  peal, kus neid ühhest teise missati ja surm igga silmapilk ähwardas ärraneelda, teggema? Paljo on merre laened ka omma sülle wötnud ja neid süggawa merre hauda matnud; agga mõnned neist on paljo hädda ja willetsust piddand  maitsma. Ühyest sesuggusest kirjutab söbber: .Möda läinud näddalal, kus meil kanged tormid ollid, on üks merre mees ühhe weikesse padiga, pool nälgind Pootsi alla kaldasse  tulnud, kedda kange torm, kes teab kust, ärratonud. Mees olnud, kuida kee! tunnistab, Latti mees, kes sönna Eeötikeelt põlle mõistnud.  Sestsammaft mehhest kirjutab teine söbber  eddasi: 30. Oktobri ku päwa hommiko se olli pühhapäwa hommikul vlli Ma linnas  üks Pühhajöe wallamees nimmega Zaän Anderson, kedda ühhe pu-kudi kipper öölvakse ollewad, omma seltsi-meestega ühhe trahteri pea! sönud ja jonud ning romus olnud. Teised olla ele laewa peale läinud ja temma olla neist mahhajänud. Kui ta öhto kello 10 aegas Boldarasse tulnud, kust ta laewa peale tahtnud minna, olla seal üks mees olnud, kes kümme koppikat selle eest küssinud, et tedda laewa peale wia, mis peale tundmatka mees ühhe padi kaldast lahti teinud ja Andersoni käsknud sisse astuda. Agga ni pea, kui Anderson  järso kalda pealt pati olla astunud, läinud paat emale ja ikka kaugemale merre pole, mis wasto ta middagi põlle woinud parrata,  sest et üks ainus pool aero patis olnud. Et sel päwal kange torm ja lumme saddo olnud,  ei olle siis temmal kussagilt abbi lota olnud läinud ilma armota merre peale, ja ikka emale. Sallatsi alla olla ta mäele samas olnud paljast pool wersta kaldast emal, lonud  tuul järsko teise külge; - selle tulega läinud ta otse Kurama pole. Nüüd olnud tal lotus senna kaldasse sada. Agga walle! Kui ta senna ranna lähhedale sanud, lönud tuul ümber ja aeanud tedda jälle koggoni laggeda  merre peale. Ehk kül mehhikessel kaunis  hea kassukas selgas olnud, siiski tahtnud külm wäggise wöimo ärrawötta; —wimaks olla ta kassuka taskud ärraleiganud ja kinnaste  assemel prukinud. Käppuga ollg ta wet, mis laened sisse wissanud, wäljatöstnud. Kui ta nenda kolm päwa ja kaks ööd lae- 371