Perno Postimees ehk Näddalileht M. M. t«64 Kahheksas kesknäddal 10. Junil.^ aasta. Ses lehhes seisab. Mis sest tulleb, kui õiget Jummala tundmist volle. Ommalt maalt.- Ilmadest.  Seitungist.  Ue-kirriko pübhitsemissest. Maagasi wilja ja walla-laeka surus. Tullekahjo. Rahwa tänno. Keisre Herra ja Proua reisi peal. Kindral Murawjew koeo pole minnemas. Tollirahha maksust. Tullekahjo. Woeralt maalt: Wöeraste otaminne. Austria söameestest. Uest söa kömminast. Konwerentsist. Sure wöeraste otus. Rahwa nöupiddaminns. .7- Kaebtus ilmade ülle. Wastusse nöuminne. Japani sadikud. Seggased sönnumed. Konwerentsist. Õnnetus. Mönnesuggused öppetussed. Jutto jätkud. Mis sest tulleb, kui õiget Jummala  tundmist põlle. Oppigo innimenne üht tööd ehk teggemist, ehk mis Lemmal ial öppitawaks tarwis lähhäb,  kui ta sedda mitte öiete põhjani põlle kätte õppinud, nenda et ta sedda ka põhjani mõistab: siis ei sa temmal sest kasso waid saggedaste ütlemata suur kahjo ollema. Nenda  on se keikis, olgo suremas ehk wähhemas asjas; agga isseärranis ja keigeennamiste neis asjus, mis waimolikkuks nimmetakse; ning mis Jummalast, temma pühhast sönnast ja tahtmissest; innimessest, temma  aealiko ja iggawesse ello kutsmissest,  igga innimessel temma ihho ja hinge  heaks waidlematta selged ja tunnetawad  peawad ollema: egga ei olle ühheski  asjas kahjo surem, kui sessammas, mis innimessel sest tulleb, kui temma mõtted Jummalast  seggased ja temma Jummala sönna moistminne sesamma suggune on. Et se nenda tössi, sedda on iggal aeal nähtud ja nähhakse ka meie päiwil tallorahwa keskes, oh, parraks ka wägga paljo saksa rahwa keskes töe ollewad  ja ennast tõeks näitama d. Kui innimesse usk selge Jummala sönna peale põlle rajatud, egga sellega põlle ühte leppimas ja sündimas, mis Issand Zummal mõistusse walgusse ja temma juhhatamisse läbbi, iggaühhele kedda ta möistlikkuks lonud,  näitab: siis on temma usk üks tühhi ebbausk, mis tedda pettab: et sedda pühhaks peab, mis tühhi, halp ja rummal; agga sedda  alwaks ja pahhaks laidab, mis pühha, õige ja täis Jummala tahtminne on. Agga kui innimesse luggu sesuggune, siis ei tunne ta öiete ei Jummalat egga temma pühha tahtmist;  ei mõista tedda öiete tenida; egga tea selgeste mis ta hinge heaks tarwis nõuda ja püda. Peale selle on sesuggune innimenne, kelle usk walleseggane, keikidel kerge petta, sest et temma tundmissel õiget kindlust põlle. Sellepärrast nähtakse sedda et keige rummalamad  jamsimissed, mis ühhe ehk teise teadmatta  ehk kawwala innimesse suust ehk sullest tullewad, temma süddames maad leidwad, usko  pärriwad, tedda eksitawad, saggedaste kiu-