..Mitto turblat wöttad sa korraga, kui sa neid wiskad?" küssis proua. ..Nelli tükki", auus proua, ..sedda wisi on neid keige hölbsam luggeda, waatke: üks, kaks, kolm, nelli 165, 166 künni 174." Praua watas weel nattukese aega seal jures  künni Hans 266 olli luggenud, siis pöras  ta ümber ja läks tuppa, ning wannake sirrutas ennast, nago tahhaks ta üht silmapilko  puhhata. „So, nende saddadega olleme meie malmis nüüd tullewad weel wiiskümmend. Mul õlleks wägga hea meel kui proua keik ärra wöttaks, siis põlleks mul ennam tarwis nendega  möda linna hulkuda." ..Meil põlle jo ennam rumi; linnas on rumid ikka wägga kassinad." ..Ei minna linnas ellaks," pommises Hans isseenneses ja lugges jälle: 1, 2, 3, 4 künni 16. .Kas ollete sest kurwast loost, mis meie möldre emmand omma selliga teinud, ka middagi kuulnud?" ..Jah parrako, se on kenna kül, pealegi ühhe ellatand naesterahwa kohta!" kostis Katta. ..Ei õlle ellatand, ta on jo alles üheksateistkümne  aastane," wastas Hans. ..Ühheksateistkümne aastane! Ei ma sedda põlleks usknud." ..Mitte ennam kui ühheksateistkümne 26, 21, 22 künni 32. Ja mikspärrast se keik on sündinud, monne tühja palja koppiko pärrast,"  teggi Hans jälle jutto. ..Tal peab jo 366 rubla ollema," ütles Katta. ..Kuhhu mõtlete teie, kolmsadda rubla: paljast  nellikümmend" ja hakkas isse jälle ust turblaid  wiskamisse tarbeks kokko pannema. ..Paljast nellikümmend rubla! "hüdis Katta kässi kokko lües. ..Mitte koppikat rohkem kui nellikümmend, 41, 42, 43 künni 56. - So, nelli kord 256 tewad 1666 tükki." Sel wisil olli ta nüüd omma luggemissega malmist Omma kässa pükste külge pühkides, ütles temma: ..same nähha, kas proua se kord mo luggemissega rahhul on." Kui rahha olli tasko pistnud, pöris wankre ümber ning sõitis willistades ja Piitsa laksatades üllejänud turblatega howist  wälja. Ommalt maalt. Peenust. sKüssiminne ja Olleme möda läinud päiwil sõbra käest kirja sanud, kelle ülle kül wägga kohkusime ja sedda wäärt arwame ollewad, et awwalikkult, selle peale woime wastata; agga enne anname ta kirja luggeda. Ta kirjutab nenda: „Armas Postimees! Mis ma so käest tahtsin  küssida: Sa käid laialt, näed paljo ja kuled mõnda, kellest meie, koddo kassid, kes igga ilmaga toast wälja ei lähhä, keddagist ei tea, agga sinna, kes sa kellegist ei holi, wallago wihma kui oa-warrest mahha ehk löksugo  ja paukugo aea-teiwad kangest külmast - omma kerge ridega pikka sammuga eddasi astud, tobbi tormab suus: kas sa õlled ka sest kihhinast ja kahhenast kuulnud, mis Willandi ja Tarto pool peab ollema? Kuida ma sedda ühhe ja teise suust ollen kuulnud, peab sealt Eestirahwas wägga likumas ollema, egga suggugi  ennam tahtma mõisa wannemate ja üllemate  sõnna kuulda. Kui ma sedda kuulsin, olli se mul koggoni wõeras, egga tahtnud uskuda,  egga usso ka praego mitte; sepärrast pallun ma sinno käest selle polest selgemat otsust,  ja lodan, et sa sedda wist selgem tead, kas selle juttu tagga middagi on, woi mitte. Oh, et se üks tühhi lörri õlleks! Ma pallun siis, armas söbber, anna mulle kui woimalik, kohhe wastust, sedda otab sinno söbber G. B. W a s t u s. Armas söbber! Tossi kül, et laiemalt käin ja rohkem kulen ja nään kui teised, kes allati koddo istuwad, agga selle polest, mis sa mo käest nõuad, ei woi minna, w'a kassowend, sulle mitte otsust anda, sest ma ei putu paljo senna külge. Ollen kül ka pissut sest kärrast kuulnud, agga sa tead jo issegi, kuida kuuldud asjadega saggedaste luggu on aina tulest woetud sepärrast annan sulle nõu, sedda asja Tartust mo pole-wenna käest järrele küs- 283