Perno Postimees ehk Näddalileht M LV »tt«7 Üksteistknmnes kesknäddal 17. aasta. Ses lehhes seisab. Ommalt maalt: Permist: Aastad põlle wennaksed. Räime sagist. Hobbuse arstiminne. Riast: Keiserlikkud wöerad. Jsseennese tapminne. — Tartust: Rahwa hädda. Kuramaalt: Kirriko sõnnumed. Höbbe pulmad. Tallinnast: Wessi kahjo teinud. Rakwerrest: Kontsert kirriko tarbeks.  Peterburgist:  Kreka kunninga kihlused. Rahwa hulk. Uus kool. Noworossiskist: Hirmus torm. Twerist: Mai ku talli. Odessast: Pik kewwade. Wöeralt maalt: Austriast: Kihwtitud luhwt» Kingissep 114 aastat wannaks sanud. Prantsussemaalt: Ued püssid. Rootsimaalt: Rahwa rändaminne. Türgimaalt: Lahhingist. Amerikamaalt: Jndianlaste hirmus tö. Ommalt maalt. Peenust. sAastad põlle wennaksedÄastad  käiwad aastade järrele ja towad  meile römo ja kurwastust ning aead werewad,  kui rattad eddasi, agga mitte igga aasta ühte wisi, waid kord nenda ja kord jälle teist wisi. Praego on meil jubba essimenne  pool Mai kuud selja tahha werenud, kus ommetige keik Lodus kewwadisest sojast peaks haljendama ja õitsema, ning meid römustama,  otse kuida se igga aasta selle aeaga olnud, agga se aasta ei tahha taewa Tädike meile sedda römo kinkida, et kussagi haljast rohho liblet ja rohhelist pu lehhekest woiksime nähha; need allalissed willud tuled ja o-külmad  piddawad keik wangis. Ma on igga hommiko külmetand, mis pöllomehhe tööd wiwitab,  egga lasse semet oigel aeal mahha tehha, ehk mis ka wäggise mahha tehtud, ei tõuse ülles. Rukki orras, mis jubba waene lumme alt wälja tulles otti, on nüüd koggoniöte  kaddund; paljas must ma janud järrele ja innimeöse lühhikesse arwamisse järrele, on meil üks wägga raske ja kurb aeg ees odata ja sest tulleb ka, et wägga paljo kaebamist ja nurrisemist rahwa suust kuulda. Ehk meie, kui ristirahwas, kül peaksime teadma, et meie omma nurrisemissega middagit ei jõua, otse kui Jsraeli rahwas punnase merre äres, waid meie peaksime wait ollema ja ühhes kindlas uskus Issanda armo otama, millal ta omma armo käed meie wasto saab wälja laotama ja meile jaggama, mis meie üllespiddamisseks tarwitame. Wägga suur teggeminne on praego ellajatega, need tahtmad wäggise nälga surra; kotto põlle middagi ennam ette anda ja wäljast põlle middagi sada; sepärrast töusewad  need hädda wee ood jubba ülle innimesse  mõistusse pea kust sedda keik wötta, mis tarwis! ? Agga peame siin jälle ütlema  ja sedda meletulletama mis pühha kirri ütleb: .chüa mind appi ahhastusse aeal, siis tahhan ma sind wälja kiskuda", ehk meie wöiksime  ka üht teist kohta nimmetada, mis selle kohha ommane, nenda kui: ..palluge siis peab