praego käes on ja nälja surm omma wikkatiga  wälja astuda ning mahha nita, mis ees on. Zummal on omma witsaga meid tulnud karristama, sest et meie tedda oüeme unnustanud  ja mahhajätnud ning omma lihha ommaks  käewarreks teinud. Ta on tulnud meid karristama, et peame ülleöärkama ja tedda appi hüüdma; agga parraks! kus tehhakse sedda? Keikide suud on täis kaeb tust, nukkert meelt ja nurrinat, et ni raske aeg ma peal; agga palwet ja pallumist põlle kussagi kuulda. Zummala kässud ja tahtmised tallatakse jalgega  ja iggaüks tahhab omma Zummal olla ja sedda, mis õigusega ei woi sada, üllekohtusel  kombel nõuda. Risumised, röwimised, Vargused ja muud sellesarnatsed pahhad ja nurjatumad tööd, on iggapäised asjad. Kas woime nenda Zummala wihha ennesest ärrapöörda?  Ei ial mitte! waid meie kissume weel suremat ja raskemat nuhtlust enneste peale. Ta peab meid waljem löma ja senni löma, künni ükskord palluma hakkame ja appi hüame,  et ta omma karris tust meie pealt ärrawöttaks.  Agga ni kaua, kui wannemad omma lapsi, kelle eest nad hoolt ja murret peawad kandma, kerjama sadamad, kus nad keik suggust  pahha ja jummalakartmata ello kombesid öppiwad, ihho ja hinge polest raisko lähhäwad  ning margad ja wallelikud, petjad ja kelmid  ning jodikud omma pahha tempusi mahha ei jätta, ei woi assi parremaks minna. On wannematel pudus, et omma lapsi ei jõua toita, siis mingo nad issi ja pallugo häid innimesi,  agga ärgo saatko omma lapsi möda maad ilma hulkuma ja kerjama; wannemad peawad omma wäetimaid lapsi, agga mitte wäetimad lapsed wannemid toitma. Sest asjast  olleme jubba ni mitto ja mitto kord könnelenud,  agga et assi parremaks ei tahha minna, sepärrast peame ni kaua kissendama, künni se inneto ja häbbemata pruuk peab kadduma.  Lapsed, kes maast maddalast laiskust öppiwad ja kerjamisega endid toidawad, ei lähhä mitte hukka omma lapse pölwe aeaks, waid elluks aeaks; neist tulleb rahwas, mis pölwest polweni innimese seädusest wälja astuwad.  Ei sa üks wöösa norelt wäändud ja sirgeks  puuks kaswatud, kes jõuab tedda siis weel murda jq õiendada, kui ta jämme on? Sinna MM aeg! Kuidas pilgatakse, leotakse  ja narritakse nüüdsel aeal Jummalat, Mel ei õlle ennam arro egga otsa! Kerzazad ja ümber hulkujad nored innimesed ei tea ennam,  mis wigga nad ennestele tewad ja kutda Nad teist innimesst ja Jummalat pettawad- Monne päwa eest taggasi, kõnneles üks ustaw pretlna ühhest kerjajast mehhest nenda: „Kerjaja  tulnud podi, noor herra pannud koppika letti peale ja käskinud ärrawötta, mees kabband,  põlle leidnud, sest et silma selletus wägga waene olnud, noor herra wötnud koppika  ja pistnud mehhe peusse, mees läinud tarmades uksest wälja. Poest wälja minnes pöörnud howi wärrawast sisse ja läinud köki, seal olnud ta jalloto. Õnneks juhtunud noor herra, kes waese pimmedale podis koppika peusse pistnud , ka köki tullema ja tundnud wanna sõbra ärra. Muidogi teada, põlle ta seal ennam andid sanud, waid ruttanud, et treppist alla ja howi wärrawast wälja sanud, kus silma selletus hea ja jallad terwed olnud". Äh, kes jõuab keiki neid pettusi ülles räkida,  mis keik ärratehhakse ja sedda peab wanna  Jummal keik waggusi pealt watama! Eks ta pea sel kombel meile õige pissukesed sutäied kätte murdma, sest et mele suremaid wäärt põlle!! Teine assi, mis ülle rahwas wägga urrab ja nurriseb, on se, et Zummal talwe ärrawöttis.  Pissut olli sedda ja segi on nüüd läinud.  Tössi on kül, talwe on läinud ja keik tööd ja tenistused kinni; sest talw teega wetakse  worisid, tuakse puid linna kaubale ja weel muud selle sarnast; agga praego põlle sellega teggemist iggaüks istugo koddo ja wadako läbbi kümne sõrme. Agga siin tulleb  nüüd küssida: Kas tohhsme sepärrast Jummala  ülle nurriseda? Ei ma usso mitte! Raske on se kül, südda talwe aeal wankrega omma asjo tallitada ja söidude peal käia, agga egga meie nurrin sedda parremaks ei te ja kes tohhib  meist Zummala käest küssida: «Miks sa nenda teed"? Eks ta issi tea, mikspärrast ta nenda teeb. Meie olleme kui pimmedad kannad  , kes omma jalge ette ei näe. MeiL ei tohhi ka sest tallisest suwwest middagit ettekulutada.  Mid peame agga rahholikult otarya ja kannatlikult wastowötma, mis ta meile 42