Perno Postimees ehk Näddalileht »564 Kahheksas sPer««S, kesknäddal 5. Webruaril.^ aasta. Ses lehhes seisab. Ommalt maalt: Kirja Postimehhele. Õnneto surm. Kidowäärt tö. Soldat ei tohhi kõrtsi minna. Krimmi sare talwe. Mässajate peamees kinni. Mässajate pea pessa leitud. Kurja tö palk. Rae kohto truusse tunniskirri. Rahho lotus. Wöeralt maalt: Saksa sa Dani söast. Rendsburgist. Hirmus õnnetus. - Uemad sönnumed: Söast. Berlinist. Jutto jätkud. Ued ramatud. Ommalt maalt. Panneme Postimehhe ette otsa kohhe üht kirja, mis Tallinna söbber meile saatnud; mis ta könneleb, sedda näete isse. Armas Postimees! Minna ei käi kül mitte tallorides ja neid on ka wägga pissut, kes mind mo silmanäust tundwad; põlle ma ka mitte küllades egga teed käies ennesele söbro otsimas käinud, siiski ollen kalli Eestirahwale  ammustki tuttaw, sest minno ramatud: ..Kuld õunad höbbe waagna peal" ehk ..Haige wodi lesusse jalge ees" on teil jubba tuttawad; nendasammoti ka se aastase Kurresare Kalendri sees ollen Eestirahwa ennemuistsest  elloluggust könnelenud. Perno Postimehhe söbber ollen minna jubba temma sündimissest sadik olnud ja on ka mönned rasukessed minnust temma tasko kukkunud, ka selle aasta teises numris se könne .. Kedda wöib kuld aidata." Seläbbi saan minna  sinnoga julgemaks jutto aeama ja omma süddame pealt wälja räkima, mis mõtted mul uel aastal ollid, kui omma rahha maksin, et sa jälle ueste minno tuppa astuksid. Pean tunnistama: minno mõtted ollid õige seggased ja kaksipiddised, ma ei teadnud, kas piddin wanna Perno Postimehhe sõbraks jama, wöi ue Tarto Postimehhe sõbraks heitma, sest arwasin,  ehk Tartust tullewad parremad ja lahkemad  luggud; agga mul tulli äkkiste mele se wanna sönna: ..wanna söbber on kui kuld mis ei roosteta." Zummal õnnistage  tedda, ma jäen temma sõbraks, ja nenda teggin ka. Agga mis ma keige ennam immeks  pannin, olli se, et üks sesuggune suur imme assi sündinud, mis keige targemad tohtred  tännini põlle wöinud tehha, üht surnud üllesärratada, kuida Tarto Postimees, omma prowi numres kidad, et temma norem wend, kes olli puhkama läinud, jälle üllestöusnud. Üks imme Lö kül! ja sellepärrast otasin minna pikkisilmi,  et se wannem wend Perno Postimees omma  norema wenna üllesärratamisse pärrast suurt karra piddi teggema; agga temma teggi otse nenda, nago ta ei teadnud sest suggugi, käis waggusi omma teed tössise mele ja maddalusse  sees eddasi, ja sedda pean minna sureks