Kauba polest olli sea põrsaid se aasta kaunis rohkeste nähha; ollid eest otsa ka kaunis hinnas,  agga parrast pole läksid alwemaks, et kellel koppik taskus olli, wöis jubba liggi astuda ja ommale talweks middagi murretseda. Keik kaupa nimme parrast nimmetada, arwan ma asjata rumi raisuks, kes sedda selgeminni  teada tahhab, küssigo nende käest, kes isse ladal ollid, nad wöiwad sedda öölda; üks assi olli agga, mis mul wastomeelt olli ja se teggi mo mele nattuke happuks ja kiskus mokka  wilto. Noh, mis assi se siis olli? küssid sa armas wend! Oh, mis kurb on kurb ja kurwemat asja ei wöi olla kui se, et üks ristiinnimenne  joobnud on, ja sesuggusid olli seal küllalt leida. Eks põlle tössi, et innimenne peab sömisse ja jomisse polest kassin ollema? agga kas on sesuggused kassinad, kes tuiguwad?  Kas sesuggune woib ennast weel ristiinnimeste  sekka arwata? Ei ma ussu mitte! Parrandago Zummal sedda, agga minna ei wöi seal middagi parrata! sMis sa otsid, sedda sa Sedda möistosönna ei tahha paljo mitte uskuda,  agga ommeti on ta tossi, ja kes middagi  otsib, se leiab ka middagi, ja kui sest mönnikord ka nattuke pahha sünnib, siis on Eestirahwas kohhe walmis ütlema: se olli õnnetus. Tohho sögge, mis sa isse melel teed, kuida se wöib õnnetus olla. 19. selle ku pawal tulli wilja woor linna ja et jõe jeä weel alles nödder olli, weti koormad üks hawalt ülle. Üks nende seast ei tahtnud odata egga teatud teed minna, waid wöttis süddame  rindo ja aeas otse senna kohta, kus pari päwa eest alles sulla wessi olli. Häddast  sai kümmekond sammo kaldast emale, kui korraga hobbo keige koormaga jeä alla puggesid  ; mees olli agga römus, et hingega peasis.  Hobbo ja koorm tömbati parrast jeä alt jälle wälja, egga polnud ka hobbusel muud wigga suggugi, kui et hing olli jeä alla jänud  ja wilja koorm olli nattuke märjaks sanud.  Nüüd küssin ma: Kes teggi? isse teggi. Tahkorannast. Zum- mal on omma kässo ramatusse seitsmema kässo, nago lukko kggimesse warra ette pannud, mis sedda peab hoidma; agga keik ei holi sest ommeti,  waid rikkuwad sedda seläbbi, et nad sedda ülleastuwad. Nenda on selle ku essimeste  päiwe sees üks sedda lukku ärralöhkunud  ja omma näppud warguse törwaga ärrarojastanud.  Ei tea, kas ta sedda käsko põlle õppinud, wöi on ta sedda ärraunnustanud, muido ta põlleks mitte teise mehhe aida kallale  läinud ja sedda arralöhkunud? agga põlle sealt muud wötnud, kui teise mehhe rahha, mis ta kuiwa päwa tarbeks olli kokkokorjanud.  Rummal mees, kas sa mõtlesid ennast üsna üksi seal ollewad? Ei sa pettad ennast, minna tean, kes so körwas seisis ja pealt watas,  kui sa rahha tasko püstsid, se on Jummal,  ja temma annab sedda asja ükskord ommetige  üllesse. Tehko mis ta teeb, agga nuhtlematta  ei jätta Zummal sedda mitte muido, kui et ta teise omma jälle ta kätte annab; selleparrast annan ma sulle sedda head nõu: minne ja anna ta omma jälle taggasi ja pällu andeks, õlled auus mees weel pealegi. Tartust. Andke, siis peab teile an- Se sönna seisab selgeste pühhas kirjas ja peaks ristirahwal ka wägga selgeste peas ollema; agga parrako Zummal, ta kannab  weel wägga wähhe wilja. Siin ja seal on ka pissut nähha, agga mis se ommetige on, mönnes kohhas mitte nimmetamissegi wäärt. Agga kuulge kus ta on meles petud ja se romustab meid üllewägga ja et ma nüüd esstmest korda postipauna täidan, sepärrast on mo südda römus, et mul ka sesuggusid sönnumid  käes kulutada, mis meie jöulo römuga ühte sünnib. Kuulge nüüd, mis auW Werroma  praosti herra Willegerode, kes praego Tartu linnas makoggodusse öppetaja on, meile ommast koggodussest pühhiks teada annab ja sest näme meie, et temma armas makoggodus möda läinud kirriko aasta sees ommad käed mitte põlle russikas hoidnud, waid on neid lahkeste ja rohkeste lahti teinud, mis sedda rõõmsam kuulda, et temma koggodusse liikmed  sest ilmalikust warrast, mis helde taewa 405