emma kui kallis iggapäine leib, silmawalgus ja ahjosoe seal sees. Mis aitab perrele ja lastele kindel, illus ja uhke maea, kui se pimme,  külm ja tühhi on? Oh kallid Eestiwennad,  ärge möttelge mitte, et ma neid sönno  teile aeawiteks könnelen. Mo südda wallutab  meie Eestiemmade rummalusse ja harrimatta  ello peale wadates. Ma ei wöi nende peale kohhut mõista, neid põlle jo parrem öppetud,. waid nemmad ellawad, kuida omma emmadest on näinud, ja nende lapsed jälle, kuida neist näwad; agga kas se õige on? Meie kaebame omma rahwa tuimusse ja rummalusse,  ebbausso ja mu pahha kombede ülle, ja se kaebdus on õige, sest sedda on weel wägga paljo; agga kes on nende pahha taimede  essimessed istutajad? Meie armsad Eesti  emm a d, kes omma lastele muud ei wöi anda, kui mis nad lapsepölwes isse on sanud. Oh kui römus otti mo südda, kui ma Suisleppa  mõisas kord tüttarlaste koli hakkatussest  kuulsin, agga jäi keik jälle soiko. Wist on wanna eesti tuimus, nago umbrohhi head semet jälle ärralämmatanud. Ses asjas on Eestid ja Hindud, senni kui ümber ei pöra, üsna ühhe nõri peal: möllemad ütlewad: ..kuhho naesterahwas omma tarkussega lähhäb?"  Sögge Eestlane! ta ei pea ka kuhhogi minnema, waid koeo jäma ja meie maeaello ja lastekaswatamist parrandama. Senni kui meie lastekaswataminne ei parrane, senni ei parrane  keik eesti ello, ja senni kui meie tüttarlapsed  siit jä sealt omma öppetust, nago körtsmiko  kitsetalled talwe aeal külla koormatest omma toito peawad korjama, senni ei õlle meie lastekaswatamissel õiget põhja al. On meie aegsed Eestiemmad rummalad ja öppetamatta,  noh, siis kandkem hoolt, et tullewa põlwe  rahwa! parremad olleksid. Piddagem nende kolitamiöse eest õiget hoolt, öppetagem neid Zummala sönna, maeatallitust, näppotööd, puhtust,  kassinust ja igga ausat ellowisi: nemmad sawad weel warrem ja parrem sedda wäljakülwama,  kui poislapsed. Ma ei olle nende  sönnadega mitte pikka öppetust ja selletust tahtnud anda, mis eddespiddi wöib tulla, waid agga kustund sütte sisse tuld wiskada ja tuult peale puhhuda, et õhkuma hakkaksid. Armad lüggejad wennad, kelle peale ma loban,  tehke seddasamma. Tulle Zummal appi, egga meie keik ennam ni juhmid egga kohmetand  ei olle. Laste wannemad, wötkem isse ommad käed, jallad kokko ja murretsegem  omma pois- ja tüttarlaste kaswatamisse eest, ja ärge wahtigem mitte kui sandid sakste silma; tullewad nemmad meile surema nõu ja jõuga appi, noh, aitummal, sedda parrem. Möttelge sedda asja järrele ja räkige ühheteisega.  Ommalt maalt. Tallinnast. Kaarlikoggodusse  häddakirrik ja eösimenne õppeta  j Et Tallinnas kahte uut Krnkut ehhitakfe,  on meil ammo tuttaw assi, andko lummal töle õnne ja jöudo. Agga Kaarlikirriko  ümber Dom-mäel, mis 150 aasta eest söa aeal ärralöhhutud sai, ja sest sadik nago mahhajäetud põld seisis, koggub üsna uus koggodus.  Zubba Zöulo aeal ollisesinnane Kaarlikoggodus  ommale öppetajat wallitsenud, kandihat  Otto Lais sealtsammast linnast, kedda nüüd 26. Mail saksa Dom-kirrikus ue koggodusse essimesseks öppetajaks sisseönnistadi. Sisseõnnistaja  olli kindral-suppertendi assemel, kes weel seal ei olle, praos Gebhard ja temma abbilissed öpp. Huhn ja öpp. Hörshelmann,  möllemad sealtsammast. Et nüüd ue koggodussel uus öppetaja olli, piddi nende Zummala tenistus algama, mis peale neil agga weel honet ei olnud. Selle eest on olgo tuhhandeks terwe Tallinnama möisawannemad  murretsenud ja omma kullo peale koggodussele üht häddakirrikut Tönnismäe are ehhitada lasknud, mis ni wisakast peab tehtud ollema, et ka pissuke õrrel ja kroonlühtrid sees olla. Selle sees peab nüüd koggodus omma Zummala tenistust, künni nende uus kirrik walmis saab, kelle kallal holega tööd tehhakse. 2. Junil sai sesinnane häddakirrik pühhitsetud ja öpp. Lais omma Kaarlikoggoduöse  peale laulatud. Kirriko pühhitseja ja öppetaja laulataja olli jälle praos Geb- 181