Ommalt maalt. Tartust. Uus zeitung „Eesti Põllomees."  Tännasel päwal on keiserliko Liwi surepollomeesteseltsi polest ue põllomeeste zeitungi prowileht, nimmega „Eesti Põllo mees", wäljaläkkitud ja, nõnda paljo kui kuleme, igga mõisa ehk wallawallitsuse kätte sadetud, selle palwega, et need sedda uut ettewõtmist seläbbi awwitaksid eddasi sata, et ommal kohhal prowilehti  ni Paljo kui ial wõimalik, põllomeeste! e teada ja nähha annaksid. Seddasamma on ka meie poolt sowitud, ja kui pärris Eesti põllomeeste  asjale, tahhaksime meie mõllema kattega abbiks olla. Mis prowilehhel üttelda on, wõiwad  luggejad temma seest isse leida: näitab meie arwates kõik pikkalt ja laialt ärraselletud ollewad ja põlle meil middagi ennam senna jure panna. Küssime nüüd, kas meie rahwa seas jubba „põllomeesteseltsi" sa „ põllomeeste - zeitungi" peaks tarwis ollema? Meie ommalt poolt peame ütlema: sedda on wägga tarwis! Põld on aealiko ello põhhi. Kaswab põld, siis jookseb kaup. Lähwad need mõllemad korda, siis kadduwad  meie kaebdused, ja ellokoormad on kerged kanda. Kust agga innimene omma ello üllespiddamist  saab, se on temmale armas, ja mis innimesel armas on, sest rägib temma hea melega ja kuleb  sest hea melega Miwad. Nõnda on Eestimeestel  põllotööga. Seal tahhab nüüd uus „Eesti Põllomees kõige eesti põllomeestele"  jõudo möda wahhelträkiaks, ühhendajaks, nõuandjaks, juhhatajaks, sõnnumetojaks ja wiaks, ülleütse käskjallaks ja asjatallitajaks olla. Ni pea, kui pildilõikaja ni kaugele jõudnud, lubbatakse iggas numris ka pildi de läbbi selletust selgemaks tehha. Kuida nüüd sedda mitte ei peaks tarwis ollema? Meie priuse lubeli-aastal ei tahhaks ommeti kegi melega ennam taggaspiddi käia? Mis asjast tahhaks kül meie põlloharria Eesti rahwas ennam kuulda ja kõnnelda, kui põllotööst,  karjakaswatamisest ja kõigest sest, mis „ Eesti Põllomehhe" prowilehhe programmis  laiemalt on nimmetud? Kui lehhe suruse  peale matame ja temma pildi kullu peale mõtlema, siis peame ütlema: ta wõib rõmus olla, kui omma nimmetnd ümmarguse aasta hin- naga mitte penike peusse ei tulle. Pildid on igga lehhe illuks ja suremaks selletuseks, agga rahha makswad nemmad. Sest teame meie nende wie aasta sees jubba mõnni happo salmike  laulda. Muud wähhemad pildid nimmetamata, agga igga uus pilt, mis luggejad ial „Eesti Postimehhe" ees otsas näinud, sedda möda, kuida tinna ehk wasse Peal olli, ei olle mitte alla 15 —2O rubl. meie näppo wahhele tulnud. Egga nad „Eesti Põllomehhele" ka pilwist mahha ei lange. Agga tarwis on neid; sest üks kord isse silmaga nähha, on tihti ennam, kui kümme kord sõnnadega selletada, ja sedda saab põllomeeste zeitungis allati ettetullema, kui kõnnele sündsat mõnno tarwis on. Kui seal jures ka meile tük tööd on jure tulnud, siis olleme sedda hea melega kanda wõtnud  ja tänname süddamest Liwi sure põllomeeste seltsi, et sedda tulluliko nõu, meie põllomeeste heaks on ettewõtnud. Lükkame siit, lükkame sealt uppitame iggaüks omma jõudo möda aega möda ikka nihkub! Meie pallume ka omma sõbro, kes „Eesti Postimehhe" asjo siamaale tännowäärt wisil tallitannd: olge head innimesed, kui terrasemad põllomehhedtullewad „Eesti Põllomeest" tellima  ja hinda maksma, olgo „Postimehhega" ühhes ehk üksi, wotke neid wasto ja tallitage selsammal wisil ja seddasamma teed möda, kui tünnini „Eesti Postimehhega" ollete teinud. „Eesti Põllomehhe" hind on postirahhaga aastas 1 rubl. Nüüd olleme ka ommad mõtted ue zeitungi palest wäljaüttelnud ja wõime odata, kui suur meie terrasem eesti põllomeeste hulk saab ollema. Head termist! Borki tullepritsid. Kui omma maa tullekahjude peale mõtleme, siis lööb südda üsna külmaks, ui saggedaste juhtub neid sündima!  Mil on paljo naddal mödaläinud, kus meil tullekahjust ep õlleks kulutada? ehk wõtta kubbermango zeitung kätte, Mata, mis seal igga kahhe näddala takka seisab. Kümme tuhhanded rublad lahmad tuulde, ilma et kegi kät wõiks ettepanna. Meie küllad ja tallud on alles tullepritsidest  puhtad, se on: mis tullekahjo jnres kappaga wet peale missatakse, ni paljo on: tullepritfi  ei olle meel meie teada kuskilt leida. 378