anna mulle kat, meie olleme sobrad. Keige õigem usk on se, kus keige suremat truust ja armastust leitakse." Selle peale wiskas ta kuldrahha kotti letti peale ja ütles: „Seal on just taalrit sees! Anna nHd mo kallew kätte, et ma ruttu sest pühhade rided lassen tehha, ja ni mitto kord kui neid kannan, tahhan  ma sinno truussest könnelda, et teised sest märko wöttaksid!" Selle peale andis ta weel Rütelil' kat ja läks. Seal ei teadnud teised kaupmehhed, mis sest piddid mõtlema ehk ütlema; se olli liig uus ja imme assi. ..Mis sa õlled teinud, küssisid nemmad, et se keik nenda tulli? Meil olli tulline hirm." .Minna ollen omma perremehhe wasto teinud,  mis kohhus olli, muud middagi, ja sedda peab igga sullane teggema, kui kelm ja koer ei tahha olla ja Jummala wihha omma'kaela peale korjada. Õiget meest aitab Jummal, agga kelmil ei olle kuskil abbi. Sepärrast jägem  truiks." Mis t'e arwate, kas tal piddi õigus ollema? Õiglane ei kida omma teggudest, Rütel ka mitte. Ta olli sure kassoga omma kaupa ärramünud  ja rahha perremehhe katte winud, agga Bei lõust ei lausund temma sönnagi. Kaupmees sai sedda parrast teiste käest kuulda,  ja Rütel sai seläbbi weel sedda ausamaks ja armsamaks temma melest. Ta tõusis trep treppilt üllemale ja sai pea kipreks. Parrast omma perremehhe surma heitis ta krono tenistusse  alla ja sai seal laewakapteini nimme, sest ta armastas suretükki paukumist ja püsstrohho  haiso, mis memmed wärrisema aeab, käigo püksis ehk püksata. Sõalaewade peal tõusis  Rütel kapteinist ruttu üllemale, kuntti admiraliks  sai. Se mees on omma issama waenlastele  häid mutsust annud, kellest Inglased kül pikkad juttud teaksid aeada, agga nad on parrem wait. No meie ka se kord. Sönnumed ommalt maalt. Balti kabbermangude tall» kosi- dest. 1861. Kui. mönnel armsal sõbral sest peaks nattuke iggaw luggeda ollema, sedda pallume  meletulletada, et meid Eestirahwast mingi mu assi nenda teistest ep olle tahha jätnud, kui ' parrema öppetusse pudus. Tänno Jummalale,  nüüd hakkatakse sest pudussest jubba mu , rahwa seas nattuke ennam könnelema: egga siis „Postimeeski" wöi wait seista. Tössi kül, assi on alles hakkamas ja peab parremaks  minnema; agga ta on ommeti hakkamas.  Kui jeäd kewwade lähwad, ei õitse weel puud; kui puud öitsewad, ei rippu weel öünad okstes; agga siiski toob jeäminneminne sedda römust lotust, et se keik ommal aial saab tullema. Nenda on ka meie kolidega. Neil on weel -mönnesuggust wössutamist ja tassutamist tarwis, kui neist rahwale suurt kasso peab tullema. Meie tallokolid, kuida nad siamale on, ei olle iggas kubbermangus mitte ühhe paljo egga ühte wisi seatud. Riamaal on kihhelkonna-,  koggokonna- ja küllakolid, ülleültse 727 koli; Kuramaal pn keik koggokonnakolid  ja nende arro 309; Tallinnamaal kihhelkonna- ja koggokonnakolid, siamale 226 koli. Kolilaste arro olli Riamaal 108 kihhelkonna-, 592 koggokonna- ja külla- ning 27 näddalakoli peale (mis AVönno makonnas leitakse) ülleültse 19,081 kolilast (paljo neist on alles paljad luggemisse kolid); Kurama 309 koli peale (137 neist peawad ka paljad luggemisse  kolid ollema) ei olle laste arro meil mitte teada; Tallinnama 226 koli peale (kus ka alles surem ossa luggemisse parrast) tullid kokko 7708 kolilast. Makonnade kaupa ärrajaggada, tulleb nenda  wälja: I. Riämaal. Ria makonnas 21 kihhelk,, II koggok., kokko 32 koli. Wolmri „ Is> „ 25 „ „ 40 „ Wönno „ 21 „ IB(27näddalak.)66 „ Walga „ 15 „ 31 „ „ 46 „ Perno „ 5 „ 71 „ „ 76 „ Willandi „ 8 „ 35 „ „ 103 „ Tarto „ 7 „ 119 „ „ 126 „ Wörro „ IS „ 222 „ „ 238 „ kokko! 108 „ 592 (27) „ 727 324