need köied ni marjul hoida, et surem hulk neid mitte ei nä. Temma möistab sedda kunsti,  koera nenda weddada, et ta paela ärra ei rojasta. Inglaste kunninga proua tronikönne on, nago igga aasta. Ta ragib seest ja piddisist asjust, agga üht terrawat otsa ehk okkast põlle seal mitte sees. Ägga et kuskil Parlamentis rahwa savikutel ni suurt molli käes ei olle, walja üttelda, mis suhho tulleb, kui Inglismaal, siis ei waidle nemmad ka kuskil  ennam, kui seal. Inglaste pea assi tronikönnes  ja iggas könnes, on nende laewad, kaup ja wabrikud: keik on neil hea, mis selk poolt, keik pahha', mis selle wasto on. - Muist asjust ragime tullewa näddala. Sönnumed pagganattest ja missioni  tööst. Missioni pühha. Kolme Kunningapäwal peti siin Perno kirrikus aasta missioni-pühha. Se on se pääw, mil 186 V aasta eest essimessed pagganad Jerusalemma tullid ja Jesu st tagga  otsisid,, küssides: „Kus on se sündinud Zuda rahwa Kunningas? sest meie olleme temma  tähte näinud hommiko maal, ja olleme tulnud tedda kummardama." Prohweti sönnä  juhhatas neid Petlemma. Se kallis täht juhhatab ka meid igga pääw Kristusse jure. Taewas ja ma lähwad enne hukka, kui sestnnane  kallis taht kustub, ja Peetrus ütleb: „teie tete hästi, et sedda tähhele pannete kui üht künalt, mis pimmedas paikas paistab, künni pääw wälja paistab, ja koidotäht tõuseb  teie süddames." Sel päwal rägite meile isseärranis Leipsigi linna missioni - aastapühhast ja mis seal könneldud  ja tehtud. Oh, õlleks mul üks isseärranis  missioni- leht ollewad, kus ma sedda terwelt üllesse wöiksin panna! Nenda agga pean, et ruum kitsas, tükkati muist mahhajätma.  *) Rumi kitsus on meid tünnini keetnud, sedda Varremalt teada anda. Leipsigi Unna missioni-selts (kuhho ka keik meie ma pagganatte anded lähwad) on omma aastapühha selle lauloga allustanud: „OH pühha  Waim, meil tulle sa", ja kui selle peale altari laulud ja palwed petud ja 96. Taweti laul Epistli assemel loetud, pea laul: „OH Zummal, tulle armoga" ka lauldud sai, tulli jutlus. Sedda piddas üks öppetaja, nimmega R o hholl,  kellel Jummal waimo jöudo ja könne mönno on annud, et kulaks hea melega kaks jutlust ühhe assemel. Ewangeliumi assemel loeti need lühhikesed, agga süggawad sannad: Zoannesse ram. 14, 27. Omma rahho jättan minna teile, omma rahhs annan minna teile." Nende saunade ülle teggi nimmetud öppe- Laja üht jutlust, kellel kaed ja jallad ollid; tulli süddamest ja läks süddamesse. Ta selletas  selgeste ärra, mis Önnisteggia meile, isseärranis  ka missioni-seltsidele ja missionäridele,  nende sönnadega ütleb ja annab. Sedda kallist rahho on Jesus risti peal teinud, kui ta kassist ja jalgust läbbiuri.tud taewa ja ma wshhel ärranetud pu peal kissendas: „Minno  Zummal, minno Jummal! miks õlled sa mind mahhajätnud? " Se rahho on tehtud ja malmis iggawesseks aiaks, meie tundko sedda ehk tundko mitte. Sedda rahho on Kristus meile teinud, agga ilma meie abbita.  Temmale on se merd ja ello maksnud, agga meile rohkeste maitsta antud. Temma ei anna sedda rahho mitte üksi meie j auks, maid meie kätte. Temma sönnas ja saak? ramentides on se kunninglik rahho meie käes ja temma isse meiega ja meie hulkas. Ellopu kaswab nüüd kesk meie seas, et iggal aial temma wiljast wöime wötta, ja röömsad olla. Agga se Issanda rahho ei olle mitte lihha rahho. Se ei jätta meid mitte üksi temma jalge ette istuma, maid aiab ülleskargama, ja keige pagganattele sedda rahho  kulutama ja wima. Üksi siis, kui sedda rahho wälja jaggame, jäeb ta meile ennestele;  kui tedda higgirättiko sees ennestele hoiame,  kaub ta ärra. Mdda ennam rahho kül- 54