Wöerast-issast ja wöerast-emmast. Kes tänna terwe punnane Ehk Home äkkist surreb se! M tsssised kui need sönnad on, nendasa«ma  tössi on ka se: „miS sa tahhad, et teised sulle peawad teggema, sedda te sinna ka neile." Nende sönnade peale holega wadates, leiame  meie warsi, et nad üht wägga süggawat järrele mõtlemist teniwad; nemmad manitsewad  meid allati omma wiimse tunni peale mõtlema, kus meie keigest, mis meil siin mailmas  kallis ja armas on, keige ennamiste agga ommast pissukestest ilma kaswatamatta lastest peawad lahkuma. Jssa, kes omma lapsi Jummalaga jättes, ühhe teise järrele wasta rindo tõmbab, ohkades: kelle holeks pean teid jätma? kust leiate jälle hole ja murre  kandjat, nenda kuida minna teile siamale hea melega ollin? Emma õhkab omma wiimse  hinge tömbamissega sedda sowimist wälja: oh, et ma teid keiki ommas sülles woiksin senna kanda, kus se iggawenne rahho meid otab; kes saab teid emmalikkult wastowötma! Kui nüüd jubba need essimessed sönnad meie järrele mõtlemist ärratasid, siis peawad need praego loetud sedda kahhe wörra teggema.  Zggas keles ja igga suggu rahwa seas on se nimmi wöeras-emma, ühheks igga päiseks hirmus ja kartusseks sanud. Kes teie nüüd ühhe sesugguse seisusse ja ollemisse sees ellate, ja wöera-issa ehk wöera-emma ammetit peate, peaks se teie essimenne ja üllem  kohhus ollema, ennast ja omma süddamid  läbbi katsuda, kas teie ka mitte ei awwita  sedda hirmo ja kartust, mis nende wöerawannemate  jummalakartmata ellust igga pääw siggineb, kaswatada? Üks naene, kellel laste kaswataminne ja nendega ümberkaiminne liggimal on, kui mehhel,  ning kui tal weel pealegi Jummala ja temma pühha seadusse tundminne pudub, on igga kord waeste-lastele üks õelam wöerasemma  kui üks mees, wöeraö-issa. Algmisses  on se jubba nenda meie lihha ja werresse lodud, mis ka keik lomad tundwad, et meil ikka omma armsam on; üht nisuggust armastust, mis lihhast ja werrest sünnib, ei woi ükski wöeras-emma, kui ta ka tahhaks, omma wöeralapsele  anda; agga wäljaspiddi ei tshhi ta milgi wisil wahhet omma ja' wõera lapse wahhel tehha. Jubba se teadminne, et ta üks waene laps on, annab temmale sedda penemat  tundmist, keige ello ja ollemisse ülle, walwada, kuida temma wöeras-emma tedda hoiab. Sellepärrast on se üks wägga tarwilinne  assi, allati üht soja süddant ja lahket meelt nende wasto piddada: kus se pudub, seal on keik ello ön, ni hästi lastel kui wannematel,  siit ma pealt kaddunud. Need pöllastämisse wäart seisussed, wöerawannemattest  nende wöera-laste wasto, ei tulle mitte ühhe korraga ommas täies surusses  ilmale, waid ta kaswab nendega ühhes: esmalt kaub armastus, selle assemele tulleb siis wastane meel.ja tüddimus; sedda möda teeb salla wihha nende süddamesse pessa, ning wimaks arwawad nemmad ühhe awwalikko laitusse, söimamisse ja teotamissega endid puhtaks  pesta ja keiki süüd omma wöera-laste peale weretada. Sest sammast jurikast kaswab  ka kadde meel ja külmus nende polewendade  ja öddede wahhel; nemmad' näwad neid ommast wannemist pölgtud ja endid armsamaks  petud, se annab neile nende rummalusses  sedda julgust, neid ka nenda sammoti ende selja tahha lükkata. Kui meie sedda nüüd keik kokko wöttame, siis ei olle se mitte raske ärra mõista, 'kust se tulleb, mis meil selle polest parrako saggedaste kül nahha on. Znnimessed woiwad.paljo andeks anda ja unnustada,  agga mis wöerad lapsed ommas nödrusses  wöera wannemattest üllekohhut kannatanud,  sedda ei jõua nad ka ommas wannadusses  mitte lämmatada. Kellele sedda nüüd siin lummalast antud, wöera laste- kaswatsjaks sada, se ärgo unnustago  ilmaski sekda teist töe sönna, mis meie selle juttu hakkatusses olleme öölnud: ..mis sa tahhad et teised sulle peawad teggema,  sedda te sinna ka neile." Kui se peaks sündima, et ka sind Mt mailmast ühhe kõrgema  tahtmisse jarrele saab ärra nõutud, kus sa nendasammoti keiki, mis sul armas, pead 274