Minge ikka! Et se Pebo tallns nõnda olnud, ei ütle meie mitte seal hallanud tulli rehheallusse nurgast esmalt peale; agga ni paljo olla ammeti  awwalik, et tulli mis lummal hoidko mõune kurja innimesse melega tööst, ehk mõune holetuma pibomehhe tobbist tulnud. Wõi kegi cnuam ütlema tulleb. surm.j Selsammal päwal  on Noo kihhelkonas weel teine Znneto assi sündinud. P-walla S-talloperremees J. K. läinud nimmetud Päwal mõisa omma renti maksma;  et agga mõnni koppik weel üllejänud, läinud  temma ka kõrtsmikule ohwrid wima. Kui seal esmalt kibbeda iänno ärra olli aeanud ja mõune topsi weel ülle jänno wvtnud, hakkas ta miunikut teggema. Meel ja mõistus olli kõrtsi kambre janud. Hobbusel piddi nüüd ennam mõistust ollema, lm mehhel. Kui wersta 3 ehk rohkem omma pead olli läinud, weddas wankre krawi kummuli ümber, perremees sellile al, wanker kummuli peal. Nüüd olli hädda suur, agga abbi kaugel. Isseennast joobnud mees awwitud ei sanud ja kui teised innimesse hiljem peale juhtusid, ollid mõllemad surnud, mees wankre al ja hobbune aiste wahhel! Kes teggi? Wiin teggi. Agga wiiu ei tulle jo kellegi peale. Ei sedda kül mitte, agga innimessed  tullewad tema peale ja nõnda murrab ta neid ennese alla. Äörro makonnast. kolimaead.j Andko lummal neid agga tulla, kassuks nemmad  ikka on, kui agga meie rahwas aeg aealt ennam hakkab ärratundma, mis neile kõige pealt pudub. „Otlen neil päiwil Kannape kihhelkonnas  käimas kirjutab üks noor sõbber ja mis seal rõmuks juhtusin näggema, et tahtnud  sulle ütlematta jätta. Kui 31. Okt. Walgjärwelt  labbi sõitsin, paistis illus uus maea tee peale ja paljo rahwast seal jures. Sedda piddin  jo watama ununema. Walgjärwe ja Jani walla rahwas ollid keuna kolimaea ehhitanud, mis praego tahheti sisseõnnistada. Kui õppetaja  senua, koggus rahwas maia ukse ette kokko. Esmalt Peeti lühhike kõnne nago se iggal pool wisiks on, mis ma pikkalt ei hakka kõnnelema; agga kõik olli mõnnus ja armas. 1) nimmetadi  maea koggodusse luggemisfe maeaks, 2) lastmstimisse  maeaks, 3) laualewõtmisse maeaks ja 4) laste kolimaeaks. Ka mõllema wallade mõisaherrad olla paljo seas aitnud ja Peter Andresson  maea ehhitaja olnud. Sesamma pusep olla ka sealsammas kihhelk. Tamme walla kolima  ca ehhitanud, mis 25. Augustil sisseõnnistud. Kenna olli mul ka kuulda, kuida Kaagwerre walla passima puhhujad, kes hiljuti alles kori heitnud ja õppima hakkanud, õieti tubliste omma mängoriistadega ümberkäisid. Siin Wõrro makonnas  kuulsin ma eesti mängokori essimest, mis mul siis ka sedda ennam rõmo teggi. Eks olle jälle ne aea täht. Wannal kurwal aeal nisuggused  wõssud ei ka sm anud. Kõige meie armsa rahwa ello lõu peale mõeldes, kel ommad mõnnesuggused wead kül weel on, läks mo südda ommeti lotusses röõnisaks, et taewa tädi käele olleksin suud annud, tännades: ai tummal, asjad nihkumaq siit ja sealt ja lahmad aeg aealt eddasi!" Nia smapääw,j kuida nimmetud, on 4. Nowembril hakkanud. Wanna prügi järrele on enne hakka Lust Jakobi kirrikus jummalatenistust peetud ja kindral-suppert. vr. A. Christiani jutlust teinud, kelle põhjaks need sõnnad pandud,  mis 1. kunniug. ram. 8, 57 ja 58 seiswad.  Kahte asja, ütles temma, olla igga rähmale  tarwis: et Jummal ennast meie pole tunnistab  ja meie temma pole. Jummal olla meie jures, ni kaua kui temma Ewangelium ja saakramentid  meile puhtas õppetusses jaggatakse; meie assi olla uskus ennast temma pole tunnistada; usso üllesnäitmine olla truus, misga mannemate  prukidest, ellowisidest ja õigussest kinni olla piddada. Pärrast sedda läksid kõik jälle rüütlimaeasse,  mis üsna Jakobi-kirriko kõrwal seisab ja nõupiddamissed algasid. sHulkujate ja margadej häbbematta julgus peab Rigas igga päwaga, ehk parrem üttelda, igga öga kaswamas ollema. Kord kuuldakse  sedda, kord teist, agga ikka pahha. Kus peale 160,660 innimest kous ellawad, ei wõi kelmidest mitte pudu olla. Meil Tartus paljast 22,660, ja siiski. Päwamargaid seas küllalt, kes päwawargusse kõrMas ka muud märgust katsuwad;  mis siis weel Rigas räkida. Agga hea on, kui nisuggused ö-kullid paele lahmad ja omma tenitud palka samad. Rigas peawad mõnned ka jubba ni häbbematta ollema, et troska 364