lemat, nimmega Upokia, sure ebbajummala kuio naal istuwad, agga se ei istu ennam ellawalt  waid surnud. Se on temma wiimne auuwodi, kus ta suggulased ja allamad tedda wimast korda weel waatwad, temma pärrast kissendawad ja temma waprust ja surust üllendawad.  Sähhärduse surma jures on neil mönnesuggused tembud ja kombed, mis agga keik muud ei tunnista, kui et hirmsas hingepimmedusseö  ellawad ja surrewad. Warsi pärrast sevda, kui nisuggune üllem hinge heitnud,  koggowad ta suggulased ja söbrad temma  surnokehha ümber ja hakkawad rökima, hawawad omma ihho mitmest kohhast, nago Paali preestred Karmeli mäel, ja lassewad merd joosta, et inneto ja halle nähhä. Pärrast  tullewad nende kitusse laulud, mis nad temma tuggewussest ja waprussest jälle ni innetumast  ulluwad ja rökiwad, et metsellajad wärrisema hakkawad. Za mis nad siis lemmast  kiitwad? Parrago, mis muud, kui temma  söapiddamist, innimessetapmist ja nende lihhasömist ja kui paljo neid olnud, kedda temma tuggew kässi ja terrawad söariistad surmanud. Nüüd wötwad paggana preestrid ja pannewad surno kehha nenda auuwodi peale,  nago pilt näitab. Kehha kaetakse mattidega  kinni, pea ehhitakse merre-anni sulgedega  ja keik ta kehha ja silma näggo öllitakse  ja wärwitakse rohkeste ärra ning peale sedda pannakse weel lillekroon pea ümber, ja nenda peab ta nüüd istuma. Temma wannematte  surno luid pannakse temmale, otsekui seltsiks ümber, et ta harjuks sedda ollema, mis nemmad on, muld ja pörm. Just kui wiimseks auuks ja römuks pannakse keige nende  pealuud, kedda temma omma ello sees on, ärratapnud, pitka ridwade otsa temma ümber  seisma, ning ta söariistad temma ette warna  otsa, nago pilt näitab. Agga sest põlle weel kül. Suur hulk neist, kedda ta söas mangi wötnud ja omma pärrisorjaks teinud, sawad pärrast üllema surma surmatud, et temmal surmarikis ka neid õlleks, kes tedda orjawad, nago siin teggid. Mitto temma naestest  ja naesterahwa perrest lassewad ennast üllema  auuks, mönned üllespua, teised ärraup- putada, et omma perremehhega ja temma tarwidusseks  ühhes surmariki saaksid, ja kui neid temmaga ühte hauda maetakse, siis ei olle suremat  au egga önne ennam leida. -- Hoidko  Jummal! Mis t'e nüüd, armad luggejad, neist hirmsais!  asjust arwate? Nenda põlle üksi Neü- Seelandis, waid weel mitmes paikus olnud ja ou tänna päwal alles. Jubba 1860 korda on Jöulud, Ullestöusmiase- ja Nelli-pühhad ma peal pühhitsetud ja - nenda ellawad ommeti  weel pagganad! Jakobi täht põlle ni mitme  rahwa hulgale weel mitte paistnud, ja et se nenda põlle olnud, seal olleme meie möllemad  ka süallused. Abraam pällus Sodoma  eest. Moses kuldwassika kummardajatte eest:c., igga hea laps pallub teise eest: paljo olleme meie jubba pagganatte eest pallunud? Kui mitto korda olleme jubba Jakobi kombel Issandaga palwss heitlenud, et ikka weel üks karri ja üks karjane ei olle? Oh! selle polest õlleks meil paljo wasto rindo lömist. Kui Issanda arm pallawam ei õlleks, kui meil: keik mailm istuks alles pimmedusses ja surma  marjus. Tuhhat tänno temma pühha nimmele, Petlemma" täht paistab mitmes paikus,  ka Neü-Seelandis jubba pagganatte sekka,  ja neile pakkutakse elloleiba; agga kui ristikoggodus  ja meie möllemad seal sees, mitte ni unnised, tuimad ja külmad ei õlleks palwes  ja andes,. se assi peaks koggoni teine ollema! Meil on nüüd jälle Jöulud, need iggawesse ello leiwa pühhad kä ja meie laulame: „üks laps on meile sündinud, üks Poeg on meile antud": siis tulletagem ka mele, et sesamma pühha kallis Poeg Zi hästi meie, koi keige Andude ja Jndianide, Eskimode  ja löuna-merre saarlaste lotus ja Önnisteggia  on, ja et prohweti sanna järrele keik pagganad temmast peawad römustama ja temma  walgusses käima. Aitummal! Neü-Seelandis  on ka jubba mitto asja teiseks sanud ja mitto tuhhat innimest piddawad meitega ühhes kallid Jöulo-pühhi: agga sest rägime teine kord. Andko Jummal meile armastust, sest armastus üksi öppetab meid tundma ja ja möistma, et pagganad meie wennad on, 398