minna ja olleksin hea melega mönni aeg Masingi  haua peal istunud, kui -mul aega õlleks olnud. Masing ei kau wist meie rahwa metest.  Sealt olli mul weel 2—3 head hobbuse  jookso Tarto, kuhho siis ka öhto eel parrale jõudsin. Ma ei salga sulle mitte, wanna kassowend, mo mõtted käisid kaunis risti rästi linna sisse sõites ja südda küssts tuksudes rindus: ..Peaperrernees, tullsb fe sinnust  wöi minnust?" agga sest rägime teine kord. Tartus kullus mul asja tallitamisseks 3 päwa ärra. Ollen seal ka hea hulk usi ja wanna söbro jälle näinud. Kaks õhtut targa innimeste seas ollid minnosuggusel isseärranis armsad, kus ueste wöistn kuulda ja nähha, et ka meie rahwas mitte ennam ni ärraunnustud  rahwas ei olle, kui enne. Neile pütakse öppetust anda ja öppetust on meile keige pealt tarwis. Mis aitaksid meile täied taskud  ja hõlbus põlli, kui sedda ka ilma öppetusseta  sada õlleks? Eks rammus ja lahja lammas möllemad lambad ei olle? Lapsoke ja lamboke olla wagg abusse polest, on kallis  assi kül; agga lapsoke ja lamboke olla rummalusse polest, Jummal hoidko meid selle hea ande eest! Sedda on alles surem  hulk meie armsast rahwast ja neid ei sünni selle kasso pärrast mitte kaetseda. Separrast, Mihkel, römustasin wägga, kui ka Tartus, isseärranis auustud ..Eesti-seltsi" liikmete seas ni mitto auwäärt meest tundma sain, kes meie rahwale süddamest head sowiwad ning jöudo möda tewad. Aitummal Zummälale, erkus ja tarkus ei ella meitest mitte ennam ni kaugel  egga hoita ni kindla lukko tagga, kui enne, kus mitte rahwas isse ommas rummalusses,  waid ka targemad innimessed ütlesid: ..mis nendesuggused sellega tewad?" Nüüd on meil agga sedda iggatseda ja iggal rahwa sõbral  süddamest püda, et rahwas tarkust hakkaksid  tagganöudma. Tarkus ei lükka mitte waggadust wälja, agga rummalus ei lasse tarkust sisse ja temma waggadus on ennamist  nende. sönnade sees: ..minna surren muidogi ärra, mis ma selle tarkussega teen?" Ma tunnistan sulle, Mihkel, et sähhärdune lamba könne, mis saggedaste pealt nähha wi- saka Eestimeeste suust pean kuulma, mind ühhel hobil kurwastsb ja pahhMdab. Ollen ka sellesinnatse teekäigo peal jälle ennam kui üks kord sellesarnast kuulnud, km ma ka omma  rahwa häbbiks sedda nimmelt arvutama ei hakka. Kannatust, paljo kannatust on tarwis.  Onnis Masing on kannatanud ja surnud  , agga temma Lö ei olle mitte temmaga hauda läinud egga kaddunud, waid meie maitseme  sedda pmGo ja jattame ka omma lastele. K.: Mis teed sa Tartust koeo pole pöörsid? P.: No eks seddasamma, mis keik teised käiwad, kui Tartust Perno pole lähwad. Lõunat  sõin ühhe ja ööd maggasm teise ausa Eestimehhe jures. Km juhtud nendega kokko sama, Mihkel, siis wi neile möllemile ja keige nende ümberkaudse söbradele minno polest paljs Luhhat terwisid; agga nendasamma süddamest  ka mo Harjo, Wirro ja ZärwK söbradele,  kui juhtud mõnda näggema, kes sa sealt külje mees õlled. Ütle neile, et meil keikil se kindel lotus süddames on: Eestirahwas  saab weel Zummala abbiga eddasi ihho ja hinge pslsst, kui se ka just tuhhat nelja ei lähhä. K.: Kas sa siis mihdagi üdist ka tee peal ei kuulnud? P.: Kuulsin ka mõnda, agga sedda keik reisi-sönnumetes ärrakönneleda, wennitaks neid liig pikkale. Üht asja agga tahhan sulle nimmetada,  mis isseärranis Tarto ja Willandi ümbert söbrade suust kuulsin. Annaks Zummal  sedda korda minna, agga „Aleksandre I. koli nöu Eestlaste priusse mällestusseks" näitab  seal mitmes paikus wägga innimeste siiddames  likumas ollewad. Msnned olla jubba üllemate polest lubba pallunud, mis neile ka mitte ep olle keeldud, kui esmalt üht koliplani  üllemate kätte saatwad, kust wallitsus wöiks nähha, kui suurt ja mil wisil nemmad sedda tahtwad assutada ja üllespiddada. Tõeste, Mihkel, se römustas mind sedda  midda  kurwemaks mo meel läks, kui Paide ue wenne kirriko peale mõtlesin. K.: Kuida wöis kirrik sind kurwastada? P.: Kirrik mitte, agga ota,- ma rägin. Kes ehhitab sedda kirrikut ehk kust tulleb se 132