Kui ma sähhärdust happo nalja korda kaks, kolm näggin, hakkas mul pöues süggelema ja mõtlesin: Oot, oot, sedda ma ei jätta! Ni tõeste kui ma „Postimees" ollen, tahhan ma omma föbradega sest paar sanna rakida, et nemmadke sellesamma pahhandusse sisse ei lange ja minna  nende kahjust mitte süüdlane ei olle! Seeb se nüüd on, mis mind se kord linna-kaubast  könnelema aias, mis muido just mitte minno ammet ei olle. „No hea kül, „Postimees" ütleb mönni  kas õlled siis ka tähhelepannud, mis asja ülle keige ennam nurrisetakse, et meiege teaksime, mis eest ennast peame hoidma?" Kuida muido? Se olli mo üllem assi tähhelepanna.  Agga need wead on mönnesuggused;  ma nimmetan agga mönda, mis ülle keige  ennam nurrisetakse. Kuulge siis: Essimest nurrisemist ollen linna puhhastamisse  pärrast kuulnud. Tükad olla saggedaste üsna head, agga ladwad allati rägus  ja luid täis, ja ommeti peab linna ülleültse  ludest lagge ja puhhas ollema, kui hinna  jures ei pea tülli tullema. Minno arwades  põlle senna suremat kuntsti tarwis, kui öiglane meel, kuiw linna ja nattuke ennam waewa Harrides, siis sawad tüüd ja ladwad puhtad ollema. Teine nurriseminne käib linna nissutanusse  (sültimisse ehk sipsimisse) wasto, misga  mönned kalo tahtwad kaswatada, agga selle peale ei mõtle, et ostjat pahhandawad ja hinda  kahhandawad. Jgga laps mõistab kuiwa ja märja wahhel wahhet tehha, kuida kaupmees,  kes linno ostab, linno ei peaks tundma?  Kastko küllatüdruk ommad juuksed märjaks  , et pea libbedam seisab, selle eest ei maksa ükski rahha; agga ärge lootkem mitte, et kaupmees selle wee eest, mis käppoga ehk õlle-tuustiga (mönni ka kappa ja pangega) linnade  peale ripputame, meile eddespiddi weel palka maksab. Walle! kes mo sanna ei ussu, küllad need näewad, mis omma liggund linnadega  sawad. Kolmas assi, mis ostjal kulmo kortso aiab, on se, et ladwa otsa linna kolkmette sisse takko pannakse. No üttelge isse, kas se nüüd jälle kelmus ei Me? Mis meie süd- da ütleks, kui kaupmees künas sola sekka liwa aiaks? Eks meie teeksime kissa, et ulitsad köllaksid,  ja meil õlleks tulline öigvs. Teeb siis kaupmees üllekohhut, kui meid nisuggusse kelmusse  pärrast kelmiks nimmetab? Pealegi leiad Lemma terraw silm warsi wigga üllesfe. Sa õlled ehk pärkpunna peale 1 puud takko pannud,  ja kui su! selle eest 2 puda linna hind mahha arwadakse ma küssin nüüd, wennake,  kelle pool on kahjo? Ma mötlen, se on kerge möista: Petja pool! Neljas nurriseminne on pea nisamma. Mönni perremees peab linna harrimisse jures  ni kennaste kelmi tööd möistma, et linna kolge harjumatta silmale pitk ja sille ja keik kiud ni ühhe pikkused näitwad ollewad, olleksid tollipuga möedetud. Agga kui kaupmees  watama hakkab, siis leiab warsi, et möllempole  otsa takko on tömbatud, mis läbbi kolge pitkemaks ja ühhetasfa paksuks saab ja nüüd hea linna hinna peab maksma. No kas maksab? Ota senni! Nisuggune köwwer  te wiib meid allati kassust möda kahjo jure. Et meie aus nimmi seal jures rooste plekkid külge saab, sest ma ei hakka se kord könnelema;  peaks jubba jsseennesest tuttaw ollema. Wies wigga tulleb sest, et mönned mehhed mötlewad, kui omma linno kauba tarwis kokkopannewad:  „Eks haiged lammad wöi ka terwede seas eddasi minna?" ja seggawad sandid linna kolkmed hea kimpude sekka, mõeldes: „kes neid sealt otsima hakkab  ehk üllesse leiab?" Agga kas sellepärrast  leidmatta jäwad? Wötta jälle nappust! Uks ainus maddand öun teotab terwe wakka täie arra. Kaupmees leiab wastowöttes jo koerust üllesse, hakkab nüüd pahha melega sv linna kimpusi seggama ja wiimne ots on se: esmalt tahtsid sinna hulk santi kolkmid heade sekka panna, pärrast wiskab temma weel ennam  häid pahhade sekka, kahjo on jälle sinno pool ja kannad kelmi nimme weel pealegi. Kues kurn assi on se, et mönned ommad linna kolkmed wäljas poolt wägga silledaks  ja puhtaks tewad ja neid nago kassisabba läbbi peu tömbawad; agga kui 26