Perno Postimees ehk Näddalileht M 57 t«VL Mornus? kesknäddal 11. Septembril. ! naSta. Ses lehhes seisab- Nendakui wanna aögsed head aead. Ommalt maalt: Peruust: Köhho - többest. Wangide pawa rahha. Pöhjahommiko Liwima wiljasagi lotussest. Tallinnast: Ministre käsk. Wäljarändajate varrast.— Moskwast: Passi-teggiad. Peterburgist: Woido numrid. Kostromast: Uus kirrik. Olonetsast: Kido wäärt tö. Warshatvift: Hul koer. Wö eralt maalt: Preistmaalt: Prantslastest. Keisre Herra reisist. DarmstadtU: Keisre Herra sa Proua. Jtaliamaalt: Garibaldi. Inglismaalt: Laew hukkas. Belgiamaalt: Kronprintst haigussest. Rootsimaalt: Dani kronprints. Spaniamaalt: Mässajad. Lissabonist: Mawärrisemissed. Nendakui wana aegsed head aead. i. Mailmas prugitakse sedda sönna „nendakui" wägga saggedaste ja ka wägga mitmes asjus ja pannakse selle sönna peale mönnikord wägga paljo ja suurt asja. Eks könnelda: nendakui  suved mehhed, kes peaga labbi seina tahtwad  minna; nenda kui truid allamad, kes 30 koppika eest omma Jssamaad ärramüüks; nendakm  monnedwaggad, kelle pead salwist tilkuwad,  agga uhkuses tahtwad lõhki minna; nendakui mönned kristlassed, kes ennast seks piddawad ja ommetige pärris judid on; nendakui  rikkad, kes tahtwad, et kui nad willistawad,  teised kohhe peawad tantsima. Keige nende seas on ka nendakui wanna aegne hea aeg. ..Wanna aegsed head aead!" Sedda ohkamist  on saggedaste mönne wanna halpea suust weel kuulda, otse kui õlleks wanna aeg paljo Parrem ja löbbusam olnud, kui nüüdne; otse kui olleksid seal kulla unnikud seisnud, kelle ümber nad istunud ja keik mäed met tilkunud, mis nad sönud. Keik tulleb agga sest, et se nende nore pölwe aeg olli, kus ello murred neid weel polnud mahharõhhunud ja wankadus  üddi kontidest waljn immenud. Noor põlli on rõmus aeg, agga wanna põlli kurb ja raske. Kord ellas wanna Sütte-augo Mart omma na ese Kaiega ühhes üksikus metsa kohtas, kelle ratsa hobbu ka se wanna harjutud ..nendakui wanna aegsed head aead" olli, kelle selgas parrajate  möllemad woisid ratsa sõita. Ühhe! tormisel tallisel õhtul, kus tuul hakna tagga Vingus ja lummi möda kattust ülles tuiskas, istus wanna Mart kolde pae peal ja suitsetas pipu, ning wanna Kai ta körwas suur pole tõbine kohwi tas kaes, ning laste lapsed nende ees wiro seisid, könneles wanna-issa lastele ennemuistsest heast aegest, kus keik paljo parrem  olnud, kuida praego on; keik olnud siis koggoniste teine ja paljo lobbusam ja ühhendlikum.  ..Wadake, armad lapsed", nenda Mustas wanna Mart omma jutto, „sel.aeal ollid keik innimessed paljo lahkemad ja sõbralikumad ühhe teise wasto; iggaüks olli sönna ja teoga teisel abbikö, kui teisel hädda olli ja awwitas