Nüüd on ta ueste kätte wöetud ja paljo surema  tössidussega könneldakse sest, kui wägga tarwiline se te on. Ei tahha nad nüüd mitte ükspäinis Pernust Willandisse waid sealt weel künni Tartu wennitada ja wimaks künni Pihkwa. Sant põlle ta koggoniste mitte, kui agga muido jõud sedda kannab malmis tehha. Üks Tarto seitung könneleb, et need selle asja ettewötjad nõu piddanud seks kokko tulla ja asja öiete põhjani läbbi räkida ja siis ka Perno ja Willandi kaupmeeste käest järrele nõuda, kas nemmad ka ses nõus olla, et se assi saaks ette woetud. Pernust otse kohhe Willandi peale sihhi wisil sedda teed tehha, õlleks keige lühhem ja arwata ka keige oddawam, agga et ta sodest ja rabbadest läbbi lähhäb, on seal ka ommad künkad ees, kellest raske ülle sada ja kus innimesse hinge põlle ellamas, siis põlleks temma kasso liig suur; sepärrast on siis need essimessed nöupiddajad  sedda heaks arwanud, sedda teed Willandist Köppo raua wallamisse wabrikust läbbi Laatre jama peale ja sealt jälle Woltweti  wabrikust läbbi Perno tehha. Wabrikutel  ja möisadel, kes selle te äres ehk liggi lähhedal, õlleks temmast suur kasso, möiwad pissukesse waewaga omma kaupa Perno sata ja sealt jälle taggasi tua, mis neil tarwis. Eddespiddi woiwad weel körwalessi teesid jure tehha, nenda kui Ruhja, mis Laatrist penekoormat  2 ehk 3 emal ja ka muiale, kus weel tundwad tarwis ollewad. Et sest teest üks ütlematta suur kasso saab ollema, sedda tunneb rummalam kui innimenne ärra, sepärrast  peame sowima et parrem tänna kui Home allustud saaks, on ta kord allustud kes tedda siis ennam polele jättab. Riast. sKurb sõnn Et meie aulik  Riama kindral-supertent piiskop vi . Walter  ennast ommast ammettst lahti pallunud, ja Keisre Herra tedda ka 19. Mail lahti lubbanud, teeb meile suurt kurwastust! Kuramaalt. sßahwa  Libau  seitungis seisab: „Ni waene kui meie talwe se aasta olli, tullid ommetige meie talli wilja põllud wägga kennalt lumme alt wälja, mis igga mamehhe süddant römustas. Ugga parrako! kuida näwad nad nüüd wälja? südda hakkab nutma, kui nende peale watame! Need allalissed willud ilmad ja külmad põhja tuled, mis meil Lihhawötte pühhadest sadik puhhuwad,  on srrasele wägga suurt kahjo teinud, isseärranis weel sesugguste kohtade peal, kus kerge ma mis külma wasto ei pea, koggoniste  ärrakaddunud. Sest orrasest, mis lumme alt wälja tulli, ei arwata ennam poolt ossa järvele ollewad. Wäljama wilja hinnad  põlle minnewa aasta sured asjad olnud, sepärrast'ei  sanud wilja sureste wälja widud, ja õlleks meil minnewa aastast rohke warrandus järrele jänud, agga parrako, keik sai winaks ärrapölletud, kellest nüüd kellegil kasso põlle. Keldrid seisawad laeni wina hamisi täis, kes peab sedda keik ärrajoma? Wina pölletajad  kaebawad nüüd kül, et sest terwise rikkujast  joma aeast sedda kasso ei sa mis ollid lootnud ja süggawad körwa takka, kui omma sure wina warrandusse peale watawad, agga kes woib seal parrata? Keige selle jure tulleb weel ellajate pöhhu pudus ja nende többi. Jggapääw näme neid kui raipid karjamale aetawad, sest neil põlle muud kui lu ja nahk, kes häddast paigast jöudwad ärraminna; siin ja seal tõstetakse neid maast ülles; pimast ei woi seal ammogi ennam jutto alla. 20 lehma ei pea ni paljo andma, et üks pissuke perre omma tarwidust woiks sada. Sure murrega watawad sealt rahwas  tullewa aea peale ja otawad pikki silmi sojemaid ilmo!" Mofkwast. Sealt seitung könneleb ühhest helde süddamega innimessest kes üht kaunis suurt kingitust teinud. Meie loeme seal: „Se aasta Januari kuul on üks tundmatta innimenne Tula linna waesema rahwa eestmurretseja kommissioni kätte õv tuhhat höbbe rubla selle sowimissega saatnud,  et se rahha saaks intressi peale pantud ja need intressid kaks kord aastas, se on Jõukus  ja Kristusse taewaminnemisse pühhal Tula  linna waesema rahwale ärrajaggatud. Min- 180