söa-jummalat Orv innimesse - ohwridega telliti  ja Op oa külla ebbajummala altarid aurasid  allati innimesse werrest. Omma peawannemid  ehk kunningaid auustasid nemmad  ka, kui jummalaid. Aastal 1816 juhtus  missionär Wilson kunninga Pomarega  senna ja neil olli paljo teggemist, enne kui Rajatea kunningas Tamatoa parremad mõtted sai. Ommeti sündis se wimaks ning temma läbbi hakkasid ka teised omma manna wisi mahhajätma. Innimesse-ohwrid, lastetapminne  ja muud pimmedusse kombed kaddusid  ärra ja palme-maiad hakkasid tekkima. Aastal 1819 assusid kaks missionäri, teine neist olli kulus Williams, senna ellama, ühhe kohha peale, kus enne kellegi paggana urtsik ei seisnud; agga pea koggusid suur hulk rahwast nende ümber ja Williams olli neile küünlaks, mis wakka al ei seisnud. Mönne aia parrast seisis seal jubba kenna linnake  ja ehhitadi kirrik, kus 1666 innimdssel rumi olli Zummala sanna kuulda. Ka Rajakas,  nago enne Otaheitis, seati keik asjad ümber. Enne olli kunningas nende ihho ja hinge perremees, kes rahwa kaest wöttis, mis tahtis ja tappa laskis, kedda armas: nüüd tehti seädussed, mis ni hästi rahwas, kui ka nende kunningas piddid piddama. Kolm kord aastas makseti kunninga maksud: Januaris kokusse-ölli, Juni kuus södawaid jurikaid ja Oktobri kuus siggo. Aastal 1823 ollid jubba  paljo peäle tuhhat innimest ristiusko heitnud  ja ristitud sanud, ja paar sadda saarlast  meel pagganad. Kes aastat wiis kuus parrast sedda Raja teas käis, ei wöinud mitte uskuda, et need waggurad ja jummalakartlikkud  innimessed ni hilja alles innimesse werrejojad olnud ja ommad lapsed isse omma käega ebbajummalattele ohwerdanud. Rajatea sare järrel tulleb Tahaa saar, nattuke wähhem kui Rajatea ning olli ka Ta ma toa wallitsusse al. Znnimessed ollid parrago Jummal nisamma hukkas, kui keik teised. Kölwato ello, söddade, lastetapmisse ja inmmesseohwride läbbi olli nende hulk 766 hinge peale kahhanenud. Et nüüd kunningas Tamatoa Rajakas keik ebbajummala alta- rid ja templid mahha löhkus, andis üllem paggana preester Ta haa wallitsejale nöu, nimmega Wennapeho, et mässamist piddi teggema ja omma langenud jummaiaid jälle endise au sisse saatma. Wennapeho wöttis  sedda nöu hea melega wasto, korjas ommad  söamehhed kokko ja läks nendega sallaja Rajatea sare peale, sealt pagganatte abbiga omma kunningast Tamatoat ärrawöitma. Agga Issand ei maggand, waenlased said ärramöidetud  ja Wennapeho sattus isse mangi.  Omma ma prügi järrele ei wöinud temma  muud odata, kui hirmust surma. Agga kulda panni mees immeks, kui temmale egga temma wöidetud söameestele mingisuggust hädda  ei tehtud, maid Tamatoa ütles: „Wennapeho,  pöra pattust ja parranda meelt! Issand annab sulle andeks, sest sinna ei olle teadnud, mis sa teggid. Meie olleme siamale  pimmedusses ja surnud jummalafte tenistusses  õnnetumat ja hirmust ello ellanud, nüüd pöörgem ümber ja wötkem walgust wasto! Wiskagem ommad ebbajummalad tullesse, nemmad  ei olle parremat wäärt!" Nenda sündis  ka. Pärrast tulli ka üllempeester Waaridi,  töi ommad jummalad ärra pölletada ja ütles: „Minno jummalad on mind petnud, sepärrast wiskan neid ärra ja tahhan Jehowat  tenida, kedda ükski ärra ei wöida." Ka siin olli nüüd önnis Williams Jummala  sanna mina ja ölliga ees ja tagga, öppetas,  juhhatas, trööstis ja maenitses, kus ial wöis ja pagganad armastasid tedda, nago lapsed issa. üks missionär feäti neid öppetama  ja keik sare rahwas assusid temma ümber  ellama. Wanna pimmedus olli möda läinud, walgus töusnud ja sedda olli Issand omma armo sanna läbbi teinud. Borabora saar, paar pennikoormat Tahaast  kaugel, olli pärris nöidade pessa, kes keelmatta teggid, mis sadan neid öppetas ja käskis. Mude hullo tempude seas otti neil siin ka se hirmus pruuk, et mannaks jänud innimessi, olgo wannemad ehk suggulased, ellawalt  mahhamatsid ehk neid äkkiste oddaga läbbi ajasid ja siis hauda wiskasid. Aastal 1820 tulli missionär Osmond nende jure 382