ris töteggia ja Jummala sönna seme külwaja,  koggodusse mele parrast ei sa, kuida wöib siis üks koolmeister, kes agga selle külwi wasto maad peab harrima, sedda sada. Nenda tassutakse lillepea neile, kes ma peal püüdwad Jummala riki assutada ja sedda eddast  sata. Lapsed, mis alles üsna harrimatta ja kassimatta, tuakse koolmeistri jure kokko, ta peab neist nüüd ristiinnimessi kaswatama, peab kui kärner neid harrima ja õiendama ihho ja hinge polest. Wöite nüüd kül arwata,  missugguse waewaga ta nende kallal peab tööd teggema, sest nad on kui se keige alwem soo-maa, kellest tahhetakse head pöldo sada. Kui nüüd ühhe sesugguse lapse jures nattuke waljust prugitakse ilma kelleta ommetige  läbbi ei wöi sada siis on kohhe Rssa ja karra lahti ja waene koolmeister wötko wasto mis tulleb. Sünniks se siis ka weel töt möda, no siis wöiks sedda ärrakannatada, agga sedda tehhakse saggedaste sadda kord hullemaks,  se siis röhyub waese koolmeistri süddame  wägga ärra ja teeb sedda ammetit ni happuks,  et ta mitte kord ennam senna pole ei wataks  - ta põlle jo ka mitte ingel, waid ka üks pattune innimenne, kel ka omma wanna Adam sees, kes sedda ei salli, et ta pea peale astutakse.  Jgga pääw peab ta omma ammetis Hiobi kannatust, Abrami truust ja Mosesse  kindlust üllesnäitama, muido on ta ilma asjata ommas ammetis. Kurja kelede wasto, mis kahheksamat käsko põlle õppinud, ei maksa middagi. Weel ialge põlle ma kuulnud, et üht koolmeistert ka on kidetud ehk pöllastud, waid iggaüks saab omma ossa laitust, üks sedda ja teine teist, agga nuiata sawad nemmad  keik, olgo nad kes nad on; sepärrast olgo ühhe õige koolmeistri allaline palwe: Issand,  anna mulle üht õiget kannatust, pikka meelt, kindlat usko ja wäggewat armastust keige kurja wasto woidelda. Te mind ühheks  õigeks ja ustawaks töteggiaks sinno wina mäel, et ma neid, mo kätte ustud lapsokessi armastusses sinno jure wöiksin juhhatada; agga anna ka neile õiget himmo sinno pühha tahtmist tehha ja selle järrele ellada. ° Sedda juttu allustades, olli mul üks assi süddame peal, mis ma siin tahhan juttustada ja sega toeks tehha, et pahha könne head nimme rikkub. Ma tunnen üht koolmeistert,  kes ommas ammetis keik püab tehha, mis ta ammet ta käest nõuab, agga ommetige nüüd üht wägga pahha juttu ta peale tõstetud,  mis ta sure kurwastussega mulle juttustas.  Selle aasta hakkatusses on temmal omma  ossa koli-lapsa ja kui ma mitte ei eksi, on neid liggi 60 kitsa rumi sees kous olnud, sest kus on Jummal parrako meie kolimaead  omma rumi parrast m lahked, et parras  ruum keigil õlleks ta on issi ühhe wägga tarwilisse asja parrast ühheks silma pilguks koli toast ärraläinud ja wallitsust sennist  selle keige targema ja möistlikkuma koli poisi kätte annud ja enne weel, kui wälja olli läinud, köwwaste kinnitanud, et keik waggusi omma tööd tewad, künni ta jälle taggast tulleb.  Häddast on ta agga ommad jallad toast wälja tõstnud, kui jubba üks pois teise pähhä kinni karganud ja tedda mehhe modi sakkistanud.  Järrelewataja pois, kellel teiste hirmuks  üks anne sulle jämmedune kep peus olnud,  on tedda sellega lönud, et ta teise karwad  lahti lasknud. Mönned päwad parrast sedda jänud pois kolist ärra ja on teised öölnud:  ta olla haige. Kolm näddalat pärrast sedda on ta wöerasemma kolimaeasse tulnud ja seal wägga nurrisenud, et pois kolis on ärratappetud ja nüüd surremas haige on. Koolmeister  sanud nattuke nukraks selle juttu ülle, on keppi, kellega pois lüa sanud, temmale näidanud ja üttelnud, et sellega ei wöi kegi tappetud sada ja kui ta kolist arwab wigga sanud ollewad, siis on ta sedda te peal sanud. Kolimaeas jäi se jut kül sesse; agga wie wöi kue näddala pärrast, sedda ma ei mälleta öiete ennam, on pois ärrasurnud ja temma wannemad  on siis üsna awwalikkult teistele räkinud,  et nende poeg kolis ärratappetud. Kui se könne nelja kümne wersta pealt jälle ta körwo tulli ja ni häbbematta, et pois lua warrega on mahha lödud, siis langenud ta südda wägga täis kurwaötust ja on koli lapsi ussutanud, et jo mönni ikka ehk wast näinud, kus ta ennesele wigga teinud, ja nüüd olli 117