haud ja pusärk kirrikoaedas, sure päwa ootmesseks.  -- Kuida öödud, meil on rahwa-ellns weel ni mitto sammo astuda ja meie arwates on nende tarwilistema sammude seast ka üks se: meil peaks iggas koggokonnas omma õppetud Ümmanaene ollema. Meie ei rägi siin mitte mõistmatta, waid melemõtleja wannema innimestega, kes sedda pudust tundwad ja teadwad, kuida meie rahwa waesed laste-emmad iggal mahhasamisse aeal ilma nõuuta ja abbita, ilma mõistlikko tallitamisse  ja juhhatamisseta wärrisedes omma raske tunni peale peawad mõtlema. Meie teame kül, et lummala abbi iggal aeal üllem assi on ja temma käes surm ja ello seisab; agga meie teame ka, et ilma lummala abbita kegi kinga jalga egga hobbusele rauda alla ei sa, ja sellegipärast  lahmad iunimessed seppa ja kingseppa jure, ning ei te sellega mitte patto. Kui palja surem ja ühhelhobil õrnem on se hädda, kuhho mõistlikko ämmanaisi tarwitakse ja kus on neid maal? Ehk kas mitto waest emma ja last ei olle selle pudusse parrast jubba wiggaseks janud ehk hauda läinud? Kelle hinge peale se langeb? Tuimus on sedda kaua kül nõnda piddanud ja saggedaste suurt kahjo teinud, agga kas siis iggaweste tuimaks peame jäma? Iggamees  teab, kuida sellega luggu maal küllades ja talludes on. Emmal tulleb raske tund kätte, juukse karm seisab surma ja ello wahhel, manna külla eideke tuakse senna, omma konksus, karreda kätte ja saggedaste pikka lõikamatta küündega astub ta haige modi ette, tihti isse ennam nõuuta,  kui haige wodis; hea meel, kui ta mitte monni ebbatemboteggia ja solapuhhuja ei olle. Se peab nüüd haige troost ja abbi ollema!? Kui lummal siin isse ei hoia egga aita õppimatta ämmanaene rikkub ennam kui parandab! Ei mõista nemmad haiget enne rasket tundi seadida egga tallitada, waid tewad mitto asja wõereti, ei mõista nemmad Lemmaga ka pärrast sedda õigel wisil, kuida lomus sedda tarwitab, ümberkäia, ja tewad jälle mitto asja wõereti. Söök, jook ja rohhud, mis nisuggused wannakesed sähhär-' dusel aeal Prugiwad, on saggedaste hobbustele Uig kanged, agga waene haige naene peab kõik sisse nelama, Lehko head ehk kurja! Oigest, holelik- kust, õrnast emma ja lapse tallitamissest ei olle juttugi; tulleb nüüd weel hul ebbausk omma narritempudega senna jure, siis olgo räkimatta. Nõnda on parrako ennam ehk wähhem maal loud, ja õnneks on meil wõimatta, kõik neid emmakesi  ja lapsi üllesluggeda, mis õppetud ämmanaeste  pudusse parrast aastas hauakünka Ma sawad ehk wiggaseks jäwad. Meie nõu ei olle siin mitte wanna ämmaemmakeste peale kohhut mõista, kes ehk ommast kohhast ka kõige parremat  püttdwad tehha, agga kes on neid õiget wisi õppetanud? On se nende sü, et koggokon-- nal õppetud ämmanaisi ei olle? Ei mitte, waid se on koggokonna ja laste wannemate omma murre, kui mõisilikko imümeste nimme tahtwad kanda. „Agga mis seal siis tehha?" küsfib ehk mõnni, kes märkab, et meie mitte ilmasjata ei rägi. Noh, meie teada muud middagi, kui selle eest murretseda, et iggas koggokormas ehk nuimakonna kaupa ärraarwatud hingede arro järrele onuna õppetud ämmana me seatud õlleks, kes nisamma hästi rikkal kui waesel, sutlase- kui perrenaesel hädda aeal sada õlleks. Selle tarwilisse  asja eest hoolt kanda, peaks igga õige wallawannema auukohhus ollema Iggas koggokounas  ellab mõistlikko ja selle ammeti peale kõlblikko naist küllalt, kel muud ei pudu, kui õiget oppetust,  siis wõiksid nemmad omma liggimestele sureks tulluks ja kasstM olla. EL Tartus seks tarwilist õppetust roh keste leida on, ei olle meil tarwis pikkemalt selletada. Mikspärrast ei olle siis selle polest assi parreni, kui ta siamale on? Mikspärrast ei sadeta  siis sündsaid naisi mitte ämmakoli, et wähhem  mehhi lesseks, lapsi waeseks ja naisi kiddu-- raks ja wiggaseks jääksid? Igga wähhegi melemõtleja  innimene saab arro, et selle eestmurretsemissega  mitte ennam aega ei peaks widetama, kui meie mitte harrimatta, tuim ja nürrida melega  rahwas ei tahha olla, kelleks meid mõnni kord ka üsna õigussega nimmetakse. Püüdkem ommeti selle polest ka sam eddasi ja härritud rahwa sekka astuda, kus lasteemmasid ja lapsi mitte lambaks ei peeta ja holetusse sisse ei jäeta. Waene ja halle kül, kui eesti lapsed jubba ilmale sündides warsi omma rahwa tuimust  peawad tundma! 290