minna. Mitmed lootsid, mitmed kartsid, et ta sedda mitte ei piddand teggema, waid Meksiko keisrile kaela peale minnema, tedda Austriamale jälle taggasi juhhatama. Agga wend Jonatan ei te sedda mitte. Et uus keisririik wabbadrikide  kõrwa kaswab ehk endise wabbadrigi assemele  on tulnud, ei olle kül polegi tennua melepärrast;  agga lõpnud koddosõa järrele warsi mallist sõdda peale hakkata, ei tahha temma  ka mitte. Rahwas on sõaga ärratüddind ja rahhast on ka pudus mis rut tal sellega on? Pealegi, kui tülli hakkaks tõstma, wõiks pea tulla, et praegused „merrepiddo piddajad" mõllemad  ta kaela peale lähhäksid, ja se õlleks eestotsa  raske. Ta otab parrem, kuuni Meksiko keisririik, kelle allusmürid Meel ammo kaljo peal ei seisa, isseennesest laggunema hakkab. Meksiko piddi wäggisi keisririgiks sama, nago haige monni kord wäggise läget rohto peab sissewõtma; sisseandja  arst olli Napoleon. Nüüd lodab wend Jonatan, et Meksiko sedda wäggise sisseantud rohto ommal aeal muidogi wälja wiskab; /iis on aega kül wadata, mis Parrem ja kassülikkum on, sõdda ehk rahho piddada. Et Meksiko keisririgist  jädawat elloloma saaks, ei tahha Jonatan  mitte uskuda. (Minnewa kuus olla präsident  50,000 meest ja 47 kindrali koeo lasknud.) Mönnesuggused sönnumed NorbHausi linnas on liggi 100 innimestele  trihhini haigus tulnud. Se haigus tulleli keetmatta sealihha sömissest, kus pissukesed  lomad sees on, mis kiil kegi palja silmaga ei wõi nähha, agga nimmesse kehhas hirmus sigginewad ja parrast ellule otsa tewad. Eddespiddi lodame sest „juttotoas" pikkemalt kõnnelda. Kassinast suitsetud sealihha ei olle mitte üsna julge siia. Hamnn linnast kirjutakse minnewa kuus, et seal üks tohter lehn 23 innimest kiwwi õlliga (petrolium) mis nüüd paljo lambiõlliks prugitakse, süggelisse töwwest terweks teinud. Temnm olli haiged puhta peroleumiga 4—6 kord pessenud, seal olla süggelissed kaddund olnud. Rasukesed. Mis teeb tark, kui ta suur egga rikkas mees ei olle? Temma on maddalusse ja waesussega rahh ul, siis on tal ommeti surus ja rikkus käes; sest misga innimenne rahhul mõistab  olla, se teeb rikkaks; mitte rahha egga warra. Jnnimeste surem hädda ja waesus on se, et nad ikka ennam himmustawad, kui neil tarwis  on. Kui wähhe murret ja waewa õlleks meil, kui meie mitte ennam ei nõuaksime, kui just ihho üllespiddamisseks, katteks ja peawarjuks tarwis on. —- Et sul mingi asja parrast tarwis ep õlleks kahhetseda, siis olle mees ja ärra himmusta mingit asja. Kes kokko hoiab, et teistele wõiks jaggada, se tunneb ommast warrast kahhe wõrra maggo. Nendasamma ellab rikkas ihnus, kes isse ka ei prügi, üsna ilma warrata. Midda raskem sul üks assi on ettewõtta, sedda ruttem te sedda ärra. Hakkad sa aega wiitma ja pikka pengi peale lükkama, siis hakkab  iste so al likuma ja sinna ei sa ennam märki lastud. Ilma mõtlematta ärra mõtle middagi ettewõtta,  muido pead pärrast mõeldes tagga kahhetsema.  Sõbber, kui sa üht hinge tunned, kes sind ussub ja sinnust kinnipeab, kui keik mailm sind laimab ning teotab, kes sind heas egga kurjas mahha ei jätta, kes sinno römust ossa wõttab ja sinno wallo liggitunneb, kes mitte sinno rahha egga warra pärrast sind ei armasta, kes mitte sinno waesusse egga willetsusse pärrast sind ei põlga, kelle rüppe sa julgeste omma süddame wallo ja rõmo iggal aeal wõid waljapuistata, sõbber, kui sa üht uisuggust hinge tunned, siis hoia kinni! Nisuggust õnne ei wõi mitte keige mailma rahhaga osta, ja õnnis on se, kes tedda siin ilmas on leidnud! 301