Perno Postimees ehk Näddalileht tB6« Kümnes sPernus, kesknäddal 24. Augustil.l aasta. Ses lehhes seisab. Pik Peter. Ommalt maalt: Peruust: Killingi laat. Ilmadest. Rummal temp. Riast: Suurwürst Nikolai Nikolajewitsh. Kubberneri herra reisi peal. Kartuhwle többest. Windaust: Wee-töus. Moskwast: Pettus. Wjatlast: Mõrtsuka tööst. Wologdast: Lojuste katk. Wäljamaalt: Preisi ja Austria rahho protokol. Berlinist: Hawatud innimestest. Inglismaalt: Atlandi merre telegrahw. Pik Peter. „Ta olla sedda seppi-padda ostnud!" ütles külla rahwas. ..Kes?" Pik Peter!" Wangutasid pead ja ütlesid: maksnud kallist hinda; wiissadda rubla selle wanna laggund  maea ning pissukesse ma eest, mis selle seppi - paea korwas. Se kelle käest ta sedda ostnud, olla üllepea wölla sees olnud. Wölla nõudjad istunud allati ta kukkil ja walla kohhus  ta kannul. Agga kas se olli kohto sü, woi selle tule sü, mis ta seinde wahhelt läbbi puhhus? Ei mitte, waid aina üksi wina sü! ..Küllap Pik Peter hakkab pea körwa takka kratsima!" ütles rahwas. Peter kostis: „Jggaüks  on omma onne sep! Wänage nüüd kül pead, agga küllap same nähha." Peter olli tuggewa kehhaga tubli mees, kes lapse pölwes waggast jummalakartlikkuist wannemist  kaswatud ja Jummala sönnas truiste öppetud. Noremehhe ja selli pölwes olla ta kord ka laia te peale sattunud, kus mõnda pahha temmaft rägiti, künni wimaks üks raske haigus tedda jälle kitsa te peale, ta Onnis- teggia jure, kui kaddund lammast, taggasi töi. Sest sadik olli Ewangelium kui üks walgustaw künal ta ees ja ta pudis töelikkult, kulda temma wannemad, uskus ellada. Ta olli ennesele naese wötnud ja pärris kohha murretsenud, kus eddespiddi rahholist ellada lotis. Agga kuida olli ta uus ello roht, mis ennesele olli ostnud? Mitte parrem kui põrssa laut. Ühheteistkümne aastane holetus ja laiskus  hirwitasid iggast nurgast wasto. Näddala  pawad wöttis kassiminne ia harriminne aega, enne kui sündis sisse minna. Kui Jummal  termist kingib, peawad hamer ja allasi esmaspäwa hommiko omma päwa tööd allustama,  ütles Peter laupäwa õhtul, ja kui päikesse  wiimsed joned pude tahha kaddusid, seisis  Peter rõõmsa näoga omma ue elloasseme lamme ees, ja paksud pibo suitso pilwed tõusid  wasto kaemast; peäsokeösed lendasid ülle ta pea ja laulsid omma rõmust öhto laulo sellele, kes neid ka sel pawal olli üllespiddanud.  Ka Peter ei unnustanud omma tänno ohwert ohwerdamast!