terretas tallorähwa Banka aida wallitsüs peapräsitenti  Landrath paron Nolkeni herrat ja sedda kokko tulnud rahwa hulka ühhe pikka ja wägga mõistlike ning armsa könnega, kus ta keige ennam ärraselletas, kuida Banki aida Wallitsüs rahwa hädda wasto on algmisest abbi otsinud, kuida Jummal nende tööd õnnistanud  ning kulda meie armoline suur Keisre Herra, Aujärje pärria keik Peterburgi linna rahwas meie Ma peale sure armoga on möttelnud  ja nenda Banka-aida wallitsusele wöimalikukö  teinud rahwale wilja, sola, kartuhwlid, seme odre ja leiba wäljajaggada; manitses ka, et meie tänno sel wisil Jummala ja Keisre Hekra melest armas on, kui Jummala ja rigi seaduste järrele eddespiddi waggaste mõistame ellada. Temma könne järrele laulsid lauljad nelja heälega: ..Laulge Zehowale uut laulo." Selle peale terretas meie armas ja aulik Landmarschal von Freytagi herra sedda rahwast  ühhe könnega, mis selle põhja pea! käis, et temmal selle ülle ütlemata suur rõõm on, et rahwas Jummala ja Keisre Herra armo ärra tunneb, tulletas ka mele, et keik seisused siin Saremaal üksi siis wöiwad önnelikkud ja rõõmsad olla, kui armastus üllemad ja allamad, rikkad ja waesed kokko seub. Sowis omma könnega õnne armolise Keisre Herrale ja keige Sarema rahwale. Selle peale laulsid lauljad: ~Mo keige kallim laulo heal on minno Keisrile." Nüüd tulletas Kurressare linna üllem öppetaja Hesse ühhe pikka ja mönnusa könnega rahwale mele, et meie kohhus on need sured heateggemised sel kombel ärratunda, et nad meid jummalakartliko ell ole saatwad, sel wisil ei sa mitte üksi ihho hoitud, waid meie surremata hing pärrib ka iggawest ello tullewas mailmas. Jutluse peale laulsid lauljad: ..Wõtta nüüd Issandat wäggewat kunningast kita." Nüüd astus meie linna õige Kreka Wenne usso üllem preester Wildemanowski ette ja piddas könnet, rahwale head õnne sowides ja neid neste Jummala armo holeks jättes. Selle peale sai lauldud: ..Jummal Keisert kaitse sa!" Nüüd astus tallitajate seast makonna kehtomees  Magnus Lõhmus keskele ja räkis otsego wend wennaga, mil wisil meie peaksime ellama, mis teggema ja mis Leggemata jätma, et meie sddespiddine ihho ja hinge ön wöiks õitseda. Meie ihholiko ja waimoliko õige tee- näitus jooksis temma suust kui wolas jöggi, ja leidis mitmete süddametes maad; ja selle peale laulsid lauljad: ..Wenneriik käib ülle teiste." Selle peale kutsus Landrath paron Nõtkeni herra need endised üllemal nimmetud tallitajate sadikud, kaks laulo juhhatajat ning U. Tomspn ja A. Ling rahwa asseme! Landradi kohto saali, sest et rumi pudus kelas keik rahwast sisse mLnnemast. Seal wötsid üllemal nimmetud könne piddajad herrad ja nendega ühhes Sarema  kihhelkonna kohto herrad, Banka wallitsejad  ja waeste eestmurretsejad komite liikmed, sikkertärid ja üllemal nimmetud öppetajad, neid wasto. Uksed ja haknad lahti piddades, terretasid herrad uests nimmetud mehhi, lõid ommad psnikese jodawa wina klastd sõbralikult kokko ja keik üllemad ja allamad öiskasid kolm korda: Ellago keiser hurra! Nüüd räkisid weel lühhidelt  Jummala ja Keisre armust ja löppetasid sellega, et üllem öppetaja Hesse herra sönnad ette ütles ja keik herrad ning lauljad, tallitajad ja keik se luggemata kokko tulnud rahwa hulk ühhe suga laulis „OH wötkem Jummalat, Suust süddamest nüüd kita." Ütlema öppetaja Hesse õnnistamise sönnade järvele, hakkas rahwa hulk selsammal kombel, kuidä nad hommiko ollid tulnud, kituse ja tänno laulust lauldes eddast likuma, keik herrad rahwa ees, künni linna-pea sisse, lossi kabbetisse,  kus keik põlweli mahhalangestd ja arm õlist Zummalat ligutud süddamega tännasid, kus Kurressare linna norem öppetaja Girgensdhn wäggewa heälega tänno palwet piddas/ Peale selle, kui se lau!: ..Hoia Meid ja õnnista" lauldud sai, tülli rahwas kabbelist wälja ja istus lauda lõunat wötma, mis herrad neile selle päwa mällestuseks  sure ruttoga ollid walmistada lasknud. Siin lõunat wöttes paistis ueste jälle wälja, et armastus tenima panneb, olgo seisus, mis tahhes. Kui üllem öppetaja Hesse söma palwet  olli piddanud, kellest keik need enne nimmetud  herrad ja ka õige Kreka-Wenne usso üllem preester Wildemanowski ossa wötsid, kandsid herrad röga lauale ja rahwas sõi, tõest se olli üks süddamesse tungiw ja ligutaw assi. Söma aeal tõstis meie armastud ja 284