„Es liebt die Welt, das Strahlende zuschwärzen Und das in den Staub zu zieh^n"^) NZOBO3. Ommalt maalt. Tarkust. ukki Neid peab tännawo isseärranis rohkeste rukki peade kulges rippuma. Neil süsfiterradel wõib mitmes paitus mitto nimmi olla (saksakele: emmaterrad), agga põllomehhed sawad jo keik arro, mis asjast ma ragin. Süsfiterrad kaswawad rukki peade sees Lerra assemel, agga ei olle terra naggo egga maggo, waid kord pissumad, kord suremad pikkad,  mustad rottikäbba modi terrad, mis pärris terrade seas nago käggo munnad linnawästriko pessas wäljanäitwad. Neid süssiterri korjawad ja söwad tallolapsed mõnni kord leitusse aeal sure hulga cirra, agga se ei olle koggoniste mitte hea. Süsfiterrad on innimesse terwisse  sõditud, sedda ei ütle minna, waid üks wannem tohter meie linnas, kelle nõu peale meie rahwast maenitseme, nende rukki süssiterradega  ettewadata, et sögiwitli neist ni' holcga, kui ial wõimalik, puhh astud saaks; ka selle ülle walwada ja ärrakeelda, et lapsed neid mitte hakkide äres rüppe ei poeta ja käppoga suhho ei aea. Kui nemmad- ka korraga, nago kihwt, mitte wallo ei te, siis rikkuwad ommeti seestpiddi innimesse terwist ja kes neid sööb, sööb ennesele haigust sisse. Midda ennam neid wilja sisse jääb, sedda ennam nemmad jahho ja leiba rikkuwad. Sepärrast, kes mõistlik põllomees  on, püüdko omma wilja süssiterradest hastada. Ka kauba jures saab so willi põlgtud, kui süssiterri seast leitakse. s Tullekahjud. j Meil on tännawo  saggedaste pikse mürristamist ja wihma saddo olnud, et põllomeestel ja Põllo warral ellame jo keik süddamed murres on ja küssiminne  ulede peal: „mis saab meie suiwilja walmistamissest ja koggomissest ehk mis meie rukki külwist, kui lummal tahhedamat ilma ei anna?" Nenda woime kül pälludes kussida, agga hoidkem ennast murretsemist ja nurri- semi st, mis middagi ei aita ja ühhelhobil uiscimma  pat kui jolle on. Agga rägime tullekahjudest.  Kahkowa mõisas lõi pikne minnewa kuus mõisa rehhe põllema ja teggi nenda 1000 rubl. eest kahjo. Sesamma õnnetus tulli Kabbala  mõisas ka pikse läbbi, agga seal olli luggn paljo halledam ja raskem. Mitte üksi et küllaseppa  maea ärrap õlles ja mehhele 400 rubla eest kahjo teggi, mis ka raske kül on, waid temmal waesel mehhel on 5 last sisse jünud ja naene, kes lapsi peasta tahtis, ni raskeste seal jures tullehawo sanud, et teadmatia on, kas ellama jääb ehk mitte! - Ni raske õnnetusse jures wõib lummal üksi meel trööstida ja awwitada! Dillandi slälle Wanna sõnna ütleb: „Onnetus ei käi mitte möda kiwwa kända, waid möda innimessi." Tossi kül. Agga meie peame sia jure ütlema: „Õnnetus ei karga mitte allati tulest meie kaela, waid weame sedda saggedaste karwöpiddi enneste kallale." Wata keik tullekahjud, uppumisse surmad, püssiõnnetussed, noa ja kirwe Hawad, käe ning jalla mmdmissed, winanuhtlussed, mahhakukkumissed  ?c. ?c. ma küssin, kas sünnib iggakord öölda: „Olli onnetusseks antud!" nago mõtlematta wisil saggedaste suust wäljaaetakse? Tohho sõgge? Mees tallab ellawa tullega kuiwa rehhe al eddasi taggasi, ehk teine panneb omma pibotobbi põhkus tulletikkuga suitsma, tubba lähhäb põllema, innimessed soigawad jures: Olli onnetusseks antud!" Nendasamma ka paljo muid õnnetussi, mis lummala süüks aetakse,  ja kegi ei tahha meletulletada, et holetus õnnetusse emma on. Peaks ommeii ükskord innimeste meled selgemaks ja süddamed ergemaks minnema! Ma ragin siin agga üht asja,- mis küllasõbber meile neil päiwil nenda kirjutas: „26. lunil läks Aido wallas Sowa tallo pois, Peter Lind, püssiga metsa, pärrast sedda püssiga ühhes ka Tuhhalane kaupmehhe jure; agga jättis püssi senniks põsasse. Taggasi tulles tõmbas ta püssi põsast wälja, agga seal olli tilgut kohhegi oksa tahha kinni jänud ja püs paugatas isseennesest lahti, ilma et õlleks küssinud,  kes ees olli? Waene pois sai laengo keige troppiga omma külge sisse ja langes senna paika Tähhendab eeStikele ni paljo: Keik särrawat mailm jo mustaks tehha, Keik kõrget püab pörmo tõmbada. 255