Eesti Postimees ehk Näddalaleht e/ ,866. teist kord, armsad, kallid,") Terre nored, mannad hallid! Terre, mõisad, küllad, linnad, Terre, armsad Eestiwennad, Terre, mehhed, terre naesed, Terre rikkad, kerre waesed! Qmma mütsi tömbades, Tuhhat ör.ns sorvides, Selle us aasta seeS, Terretab teid „Postimees". Kolmat aastat astun ette. Toon siin jälle teie kätte Sebda, mis ma kulen, nään, Loen, ehk ka isse tean. Ust aastal ued luggud, Ued asjad, ued teggud, Mis ei kau ial siit, Sate kuulda ilma wiit. Sõbrad aitwad siit ja sealt, Linnast, maalt ja saarde pealt, Kust ma muido üksi tean Mis ma teadaandma pean? Nenda algab aasta M, Kuida olnud enne mus, Sago nenda löppetud, Rahwas hästi öppetud Sest, mis pahha teistest nääb, Et se temmast mahha jääb. Taewa Jssa, tulle appi! Aita aastat jälle läbbi: Õnnista siis pölls-maad, Unna smmad helded a'ad; Kissu keiki ris seest, Hoia wihha-meeste eest: Kauta ka warga-meelt, Pettust, ahnust, kurja-keelt; Kela ärra eksitust, Sada pea leppitust, Anna toito maast ja weest, Hois keiki patto eesti Sedda sowib suddamest, «Postimees" teil' iggawest Z Jummal aitab toest siis, Kui on rahwal wagga wns. Sedda armsa küllasöbra „ue aasta terretamisi" ei tahtnud meie mitte smma teada üksi piddada, sepärrast  lasseme „Postimeest" weel teist korda mütsi tösta. Tartus, 12. Jmuaril. Kolmas aasta. RegiSter: Rahwas ja seisus. Ommalt maalt.. Tartust: Ilmadest ja saksa kadast. Kirriko asjust. .Pöllomeesteseltskond Tartus. Kingitus. Walgast: Soetöbbi. Perno makon.: Noor küt. Riast: Kuida linnad Ui kalliks läinud? Liwima kubbermango seitung. Politsei sönnumed. Jarwamaalt: Koleratöwwest. Peterbur» gist: Rahhalosiminne. Waeste laste losid. Wöeralt maalt. Kirjawaetussed. Teadaandmisssd ja kulutamissed. Rahwas ja seisus. Uks Peterburgi sõbber, olgo terwe, olli meile enne pühhi nelli kirja saatnud, kust meie, kui tahhame tähhelepanna, 'mõnda head õppetust  wõime leida. Essimest neist kirjadest anname  tänna luggeda ja järrele mõttelda, ja se on nenda: -.lmmeks on panna, kui wähhe meel meie rahwas  wahhet möisiwad tehha rahwa ja seisusse wahhel, ja kui nähhe neil sest märko on, mis nimmetamissed, nago: Eestlane, Wennelane, Saks, ehk: mõisnik, ammetnik, tallonik:c. tähhendawad. Ma sain ükskord ühhe Eesti tallopoea kaest omma küssimisse peale: Kes siin maeas ellad? sedda wastust: ~Üks tallopoeg ühhe saksaga." Ma ütlesin selle peale mehhele, et ma ta wastussest  arro ei saaks; sest tallopoeg wöida jo nenda hästi Saks olla, kui Saks tallopoeg. Mees mähkis  seal mo otsa, kui õlleks ta üttelda tahtnud: "Kas sa siis 10l õlled?" ja läks omma teed. Om- Uleü tahtsin nüüd ses asjas selgust sada ja astusin tuppa sisse. Seal istus ühhes nurgas satterkuega kingsep ja teises talloperremees pütti witsutades, temma kõrwas ta kedraja naene. Ma terretasin eestikele ja kulasin järgi, kas nende jures mönni Saks ellaks. Satkerkuega kingsep tulli mulle wasto ja küssis kaddakakõrwetaja saksakeles, kas ma temma  jures tööd tabhaks tehha laske? Kelemurdeft tundsin agga kohhe ärra, et mitte Saks, maid Testimees mo ees seisis. Jggaüks mõistlik innimenne  ragib agga teisega ses kelcs, mis möllemad hästi möistwad', ning sest, et kingsep omma pari sõnna saksakelega hiilgada tahtis ja ommeti praego kuulnud olli, et ma eestikeelt hästi mõistsin, sest näggin kohhe ärra, et üks narr mo ees seisis. Sepärraft kosisin eestikeeli : ,-Ei, aus meister, sekord kül mitte; ma ollen seie käima tulnud , et uahha saaks, kuidas siinpool rahivas ellawad." — „Sellepolest, aus wõeras Saks, ütles nüüd perreuaene  mo wasto, wõib Teile meie Saks, minno wannem poeg, sesinnaue kingiseppa issand, keige parremat otsust anda!" Nisuggust hullo kõnnet ma meel ei olnud kuulnud, ja pean ütlema, et mul nisugguse jölleda rummalusse ülle peal püsti läksid. Ma ütlesin sepärrast, et ma, ehk kül koolmeister linna koli pea!, siiski Saks ei õlleks, waid Eestlane, ja pallusin, mind mitte Saksaks  söimada; sest ma ei tahha nende narride sar-