Perno Postimees ehk Näddalileht KS »86t WieS kestnäddal 19. Aprillil.! aasta. Ses lehtis seisab: Pühhad. Kuida Türklases Konstantinopoli linna ärrawötsid. Ommalt malt: Ahjo kütte pudus. Leib köhhule, puud ahjule. - Tännowäärt teggo. Koliramat. Sant eddasi. Nõel-ussid. Mässaminne. —Wö eralt maalt: Ewangeliumi ussuliste uus seadus. On se rahho täht? Prants 11. kotus. Neapolis. Roma pühhad. Prints Mürat. Sina asjust. Kukketaplus. Jälle uut modi rahho täht. Kirriko kel. Räime-saak. Tullekahjo. Pühhad on jälle ukse ees ja meie pühha näddala sees. Zgga paaw ja tund tulletab meile nüüd önnisteggia  kannatamist ja sedda arrosamatta armastust mele, mis tedda meie eest kui pühha ohwri-talle, keige ahhastusse, teutusse ja surma wallo sees on kinni hoidnud ja nurrisematta kannatama pannud. Armastus, jah armastus, sa pöhjato merri Jssa ja Poia süddames, meie waeste pättuste wasto! Sind tannada ja sinnust laulda, peab meie iggapäine armsam tö ollema,  issearranis weel neil kallil päiwil. Agga, ristiwennad, kas se nenda on? Kes neil päiwil meie kotta astub, peaks nago kirriko ehk palwekotta astuma; kes meie könnet kuleb ehk meie teggusid näeb, sellele peaks seddamaid silma ja körwa tungima, et meie Kristusse  ommad ja temma wallo palk olleme; kes meie peale watab, peaks meitest allati Kristasse  ristikuio näggema; agga kas se nenda on? - Noh, meie süddamed on Issanda silma ees awwalikkud ja temma arm se oa, kui mitte mailm omma tühja asjadega süddant põlle täitnud ja temma risti rumi seal sees kitsaks teinud. Önsad. olleme, kui mitte mokka otsast, waid süddame põhjast nenda wöime järrele laulda, nago üks waene pattune siin meile ees laulab: VM: Mo eest tundis Jesus hinge hädda (254.) Lunnas tusse st tulleb minno ello, Lunnastus on minno rööm; Talle hinge hädda, temma surma wallo. On mo ainus hinge ön. Kui mul teiste teada süüd ep õlleks. Pealegi mailm mo parralt õlleks: Ilma Jesu werreta Pärgo hauda lähhäks ma. Lunnastussest üksi minno uled Kulutago, kiitko siin. Kuulgo innimessed, kuulgo inglid: Lunnastaja kibbe piin On mo hinge maggus rahho Tvaewas- Ja mo ainus römo laul ka taenms; Ma peal waeste wendega, Taewas önsa hulgaga. (S. L. K. 366.)