sedda sammalt leiwa jätkuks prukida, ja öppetas,  et põdra samlid piddid korjama, neid leotama, siis hästi ärrarokima, lopputama ja wimaks kuiwatama, peneks öeruma ning pimags  keetma, ehk kui sötkid omma Leiwa taigna sisse sõtkuma ja nenda omma leiwale jätko teggema. Hädda sundis nõud wötma, ja tundsid kohhe sedda wägga hea ollewad, sellepärrast sedda ka ikka leiwa jätkuks prugiwad. Leib on kul piösut wihhakama maoga, agga öppib innimenne sedda peagi söma, siis näeb ennesel temmast rohkeste rammo tullewad; sest sel samblal on imme kange toitja rammo sees. Sel samblal on se nimmi sest tulnud, et ta talw otsa sedda lojust toidab ja tedda priskeste üllespeab, mis läbbi perremees rohkeste  pima saab. Znnimessed söwad põdra pima wägga sure issuga, tewad temmast wöid ja juusto; agga et ta paks nago rõõsk koor, sepärrast peawad enne wet sisse pannema, kui jua sünnib. Pöldo sel rahwa! ei olle, sest et lühhikesse suiga willi ei jõua malmis sada: sest siis põdrad nende ainus warra, kelle käest keik samad,  mis ello üllespiddamisseks ja ihho tarwitusseks  maja on. Temma lihha söwad nemmad wärskelt, ehk lassewad külmetada ja parrast kuiwa tule käes kontköwwaks kuiwada, mis siis leiwa assemel prugiwad. Temma nahka moistwad Lappoma naesterahwas wägga  hästi parkida ja ömblewad ennestele sest keik, mis ihho katteks tarwis, nenda kui: kued, püksid, kassukad, sapad, kingad, kindad, tekkid, mütsid ja kübbarad. Kui nad pöldo  ei Harri, kust wötwad siis linno, kellest niti tewad? Sedda samad nad põdra künnapust  ja õmblusse nõela tewad temma sare luust; lussikast, kulpi ja muud sellesarnast, oskawad nad temma sarme luust malmis nikkertada.  Hobbust, härga, lehma, lammast egga sigga neil ei olle, sest selle sure külma parrast ei tahha need seal siggineda: pödder on neil keigi assemel. Pannewad tedda sani ette ja söidawad temmaga mäest ülles ja alla ja on ta imme kerge jallaga, et päwas par- raja josuga ja ilPa sure waewata kakskümmend  pennikoormat ärrakäib. Sest et pödder issi omma toito otsib, sunnib  ta omma perremeest möda maad hulkuma ja nenda temma jarrel käima, kuida temma ele lähhäb. On põdrad ühhe tükki maad laggedaks teinud ja paljaks sönud, siis teise paika lähhäwad, kus teadwad toito ollewad. Et luggo sesuggune, sepärrast ei olle Lapporahwal  mitte kindlat asset egga kodda, mis kindla põhja peale õlleks ehhitud ja mis seisma  jäeks; waid nemmad ellawad telkide sees, mis nago tallorahwa endised püstkögid tehtud,  muud kui, et agga üllewelt lahti on, kust suits wälja lähhab. Nad tewad neid nenda: pannewad roikaid püsti kokko, mattawad  wäljaspoolt haggadega tubliste klnnl ja seest poolt lõwad põdra nahhadega ärra. Keskpaikas  on tulle asse, temma kohhal rippub padda ahhelate otsas, kus keik kedawW mis tarwis ja ukse ees on põdra nahk nago tek ette lödud. Ommad põdra ja lastud metsa lindude nahhad  wahhetawad nad keige mu kauba wasto, mis neil ommast käest põlle, nenda kui : kirnud,  nugge, katlaid, ka tubbakast ja wina. Wanna! aeal ei olle se rahwas wina prukinud  egga tedda koggoniste mitte tunnudki. Nüüd on nemmad temmaga wägga tutwad ja liig himmukad ja maiad temma järrele, ja nendasammoti on ka tubbakaö neile wägga maiuöse asjaks sanud, et sedda kangeste prugiwad.  Sest sadik, kui se rahwas wina ja tubbakast prukima hakkanud, on ta kauniste wähhenenud ja jõu ning rammo polest kehwemaks  läinud. Se rahwas on, kuida keik põhja poolne rahwas, maddala kaswuga; sedda jubba imme pikkaks mehheks arwatakse, kes pealaest jalla tallani nelli ja üks pool jalga plk on; agga tuggewusse polest peawad nad imme mehhed ollema. Mis neist kita, olla nad wägga söbralikkud  wöeraste wasto. Tulleb kegi wöeras ja koggoniste tundmata innimenne nende jure, stis wöttawad nad tedda ni söbralikkult ja lahkeste wasto, nago olleksid nad jubba ammugi  wannad tuttawad, kes ühhest kausist sö- 306