sädda tunne selle ülle üht maggust suggulase römo  ? Kui meile sönnumed tulleksid, et meie öed ja wennad, kessuresKeisri linnas maddalaspölwes  ja tihti raskes tenistusses ellawad, sanud sedda  ehk teist aunimme ja suurt kingitust: eks se meile nago römo ölli süddamest ja kehhast läbbi ei käiks, ja meie ennast nendega ühhes auustud ja kingitud ei tunneks? Pu-tömbid peaksime ol« lema, kui se nenda ei õlleks. Nüüd on agga Peterburgi öed ja wennad Jummala kodda  ja taewa wärrawat, üht Pete li leidnud,  kus nende hinged jahhu takse ja taewa manna ning elloweega södetakse ja jodetakse: mähhärdune mapealne assi on sellesarnane? Kirriko teotusseks käime koddo ommas kirrikus,  kui se nende hinge rööm, kes meitega üht suggu ja usko on, meile mitte römo ei te ja meid nendega ühhes tännama ei aia. Olgem sepärrast röömsad röömsatega ja sowigem Peterburgi  Eesti koggodussele süddamest head önne, et Issand neid ep olle waeseks lapsiks jätnud. (Zoann. 14, 18.), waid neile omma kodda kinkinud, kus nende hinged, nago päsokesed  pessa leidwad Zehowa altari ümber (Taw. L. 84, 3). Jah, römustage ja olge  röömsad, armad Peterburgi suggulased ja ussowennad! Jummal on teile suri asjo teinud  ja teil on ka siin koddomail wendi ja öddestd küllalt, kes aitummal teiega ühhes uskus  kiitwad ja tännawad, ja ommad kaed armastusses  teie pole ja eestpalwes taewa pole sirrutawad, kui teie öed ja wennad! Nüüd tönnelegem nendega, kes mitte Pe terburgis ei ella, sealt koggodussest, nende uest kirrikust ja temma pühhitsemissest. Kuida se tulnud küssime meie et kaugel Peterburgi linnas jubba ni paljo Eestlasi  kous on, et neist üks terwe koggodus saab, kennel omma kirrikut ja öppetajat tarwis on ? Selle peale wastame nenda: Äkkiste põlle se mitte tulnud egga warsi eest otsa nenda olnud.  Meie wannematte wannemad teadsid weel sest räkida, kui 140 aasta eest, se on 1721 Nistättis, Rootsi linnas, Wenne- jaßootsima  wahhel rahho tehti, no wata, stis langes  Lihwlandi ja Eestima Rootsi rigi küljest Wenne keisri Peetri wallitsusse alla ja neile anti sel aial mönnesuggused armoöigussed. Ka nekrudi wötmist ei olnud neil eest otsa. Ugga keisri Katarina 11. wallitsusse aial, kes Peetri waimus wallitses, piddid mönned missad sölmed möega terraga arrutud sama, ja nekrudiwötminne tulli ka meie male. Nüüd ollid meie ma söamehhed need essimessed Eestlased  Peterburgis; selle järrel tullid suggulased  ja abbikasad; nende järrel teniad innimessed,  kes seal parremat tenistust ja ennam palka lootsid; aasta aastalt siggineö kaupleminne ennam meie kubbermangude ja pealinna wahhel,  mis ka ikka ennam Eestlasi ja Lätlasi Peterburgi  kiskus, peale sedda näggid nemmad ni mitto omma herradest Peterburgis ellawad ja au sees ollewad, miks siis nemmad senna  minna piddid kartma, ja omma önne wöeral  maal mitte otsima, mis neile koddo muidogi  wasto ei tulnud egga kuldne ep olnud; mis siis immekspanna, kui nende hulk aasta aastalt ikka kaswis, pealegi kui tallorahwa prius meel ennam köied lahti teggi ja murdo tee pealt eest arra aias? Nenda sai Eestlaste järg Peterburgi ja läks aeg aialt suremaks. Nende wäljaspiddisest käekäimissest põlle meil siin rumi könnelda, Agga nende hinge elloga  olli luggu eest otsa willets kül. Nemmad  ollid laiali pillatud ja selleparrast ka saggedaste  üsna raiöko läinud karri. Nende waimolikkud  tarwidussed said wägga arwa tallitud.  Kord siin, kord seal Ewangeliumi usso kirrikus said nemmad altari saakramenti, ja ollid Kanaani naese sarnatsed, kes nende rasokestega  piddid rahhul ollema, mis laste laua pealt mahhalangesid. Kord said nad Saksa, kord Some, kord Rootsi kirrikus Jummala armo,  lasksid ommad lapsed ristida ja ommad kihlatud pärid laulatada; agga sedda keik said nemmad, nago sandid leiwapallokest, teiste armust  ja igga kord ommeti mitte alwa hinna eest. Pealegi oh! kui arwa said nemmad ommas  keles Jummala sanna kuulda: sest nimmetud  koggoduste öppetajad ollid ennamist Sakslased ehk Rootslased, kes nende keelt ei möistnud. Oh, need aiad ollid willetsad aiad Peterburgi Eestlastele. Peale 70 aastat taggasi, sai Ludwig H oss- 13