Nüüd olli mees römus — saan ommetige korra omma keelt jälle nisutada. Naene andis  köwwa kässuga mehhele 5 rubla peusse ja ütles: selle eest tood sa mulle riet ja ühhe sea põrsa. Mees lubbas keik tehha mis kästi, agga mõtles: enne peab wina-rahha tenitud sama. Kui lada peale tulli, ostis ühhe poolteist  aastase sällo alwa hinna eest ja lotis, kui ta tedda jälle ärramüüb, siis saab ta sure kasso, siis on wina-rahha küllalt; agga  ei läinud keik nenda, kuida mõtles. Ta käis sälloga, pakkus ühhele, pakkus teisele, ükski ei tahha, mees jäi teiseks päwaks, teisel päwal piddi, et agga lahti saaks, rubla alwemalt  ärraandma, kui isse olli annud. Nüüd olli kasso käes. Mehhe meel läks happuks ja mõtles: riet egga põrsast ma nüüd ennam ei sa, wöttan tubliste wina, siis kaub mo kurwastus. Oh sa waene hing, kes sa sedda mõtled! wiin põlle weel keddagi römustanud, waid teeb agga hulluks ja seggaseks. Nenda olli ta rahha ärraraisanud ja muud middagi koeo wia, kui omma joobnud pea. Ni pea kui tuppa astus, olli naene praggina kallal ja küssis: kus sa ni kaua ollid? Kus on mo rie ja põrsas? Mees pudis ka wabbandada, agga se ei maksnud middagi. Nüüd tõusis suur riid, sest naene hakkas sõimama: wanna lakkokoer ja kõrtsi parranda pühkija. Mees, kes sedda ei wöinud. kannatada, läks toast wälja, wöttis köie kätte ja otse metsa ja kui mitte teised warma tagga järrele põlleks läinud,  õlleks ta ennast üllesponud. Teiste küssimisse  peale: mikspärrast ta sedda tahtnud tehha, on ta kostnud: naene ähwardanud tedda  wägga ja sepärrast on ta ennesele tahtnud otsa peale tehha. Noh armad sõbrad, teie liggikordas on ka wist sesuggusid wina söbro, manitsege neid Issanda nimmel, et nemmad sedda sadana lakket  mahha jättaksid, siis tulleks neile nende maearahho jälle taggasi ja Lulletage neile köwwaste  mele, mis pühha kirri jodikute pärrast ütleb: et nemmad ei pea mitte taewariki sama. Wiin lahhutab abbiello, sest et seal ei olle ennam armastust; agga kus armastus abbiello  rahwa wahhel on, seal on ka rõõm ja rahho. Hoidko Issand keiki sesugguse pahha  himmo eest. Tallinnamaalt. sßahwa sowimin- Kuida meile sealt poolt sönnumed tullewad,  olla sealt rahwal, agga isseärranis öhto poolt Harjo rahwal, se suur sowiminne, rahharendi peale ehk pärrisperremehheks sada. Rahharent õlleks neile ka esmalt sowida ja kuida ööldakse, olla neil jubba seal se kindel lotus, et ka neis koggokondades, kus sedda tännini weel põlle olnud, mitte ükspäinis nende sowimisse järrele ei sa sündima, waid ka keik nende pöllotö, mood ja wiis, ühhe paljo parrema  korra peale saab seatama. Nende rendid on alles keik ennamiste nenda: pool renti ja pool teggo, se on: teopäwad makswad rahhaga ja abbipäwad, kus paljo ennam paiwi lähhäb kui teo päwadega, sedda peawad nemmad teggema.  Minno tahtmisse järrele põlle se kül mitte, waid minna mõtlen, täis rent õlleks paljo parrem; agga mis teab Postimees, kellele  on ta ial päiwi teinud wöi renti maksnud.  Wägga paljo on praego neid, kes kohtust  otstwad, ja ennamiste rent ehk pärris kohtas:,  muist wist sepärrast, et selabbi lisutamissest  lahti sada ja muist jälle wist sepärrast, et pärrast pärrisperremehheks wöiksid sada. Wist sellesamma lotussega, et pea pärrisperremehheks  lodawad sawad, harriwad nad omma  maid paljo parreminne kui enne. Pärris kohhade otsjaid on ka saggedaste ja saaks ka wissist paljo ennam maid müdud, kui mitte wöllad, mis möisade peal, sedda ei kelaks. Nende hallikassuka meeste ülle kaevatakse se aasta wägga paljo ja arwatakse neid Pola kadakad ollewad; sest neid lomi olli siin ümderkaudo muido wägga pissut leida, weel wähhem nähha. Tallinnamaal  olla neid isseärranis wägga rohkeste ja nago wöerast suggu, sest nende ninna olla paljo penem kui meie wanna hundide suggul. Nende julgus on üsna immeks panna, sest nad ei tahha heamelega keddagi karta. Mitto korda on sedda judba olnud, et wäggise innimeste kallale tikkunud ja nad sure waewaga neist lahti sanud. Siin pean kül ütlema: küttid. 67