Ö on mödas, päike paistab Jesu sõimest meie peal; Rööm on nutto assemel Sel, kes tedda wastowõttab. Palluge ja laulge nüüd, Jesus kuleb, aitab meid! Tulgo meile rööm ehk kurbdus, Hädda, nälg ehk ahhastus: Jesus on nüüd meie Jesus, Meie troost ja römustus. Senni kui ta sönna seisab, (Ning se seisab iggäwest) Senni lodab süddamest Sion, et ta armo leiab; Pallub, laulab, ussub nüüd : Jesus kuleb, aitab meid! Sönnumed ommalt maalt. Perno makonnast. Zhhonuhtlussest,  mis Kuramaal wähhemaks jänud, kui enne olli, olleme ülleminnewa näddala könnelenud  ning selle peale kirjutab üks armas söbber  meie makonnast nenda: „Armas Postimees! Sure süddame römoga ollen ma Postimehhe 48. luggenud, et Kuramaal ihhonuhtlus hakkab nödremaks jäma,  et meestele lubbatakse, kui häddaste tarwis,  lappiti piitsaga ja naesterahwale laste witstega hirmo anda, ja et keppi löki ei pea eddespiddi mitte ennam ollema. Kuida ööldud,  ma ollen sedda sure hea melega luggenud.  Sellegiparrast on mul mönni küssimenne  mokka serwa peal. Mis sa sest isse arwad, kui kahhest raskest asjast üht peab wallitsema, kas se lappiti piitsa nuhtlus peaks kergem ehk ausam ollema, kui keppi nuhtlus? Ma kardan sedda meel rängema ollewad, kui keppiga, ja sedda ta on töeste, kui igga piitsa selle peale prugitakse; sest piits omma warre ja kelega on wist pitkem, kui endised 3 maksa pitkused kohto keppid. Ma ütlen: endised, sest nüüd on siin Lihwlandimaal keppi nuhtlus  jubba mönda aastat üsna kaddund, agga selle assemele põlle ka minno teäda kuskil piits tulnud, ei lappiti egga serwiti, maid kui hirmo tarwis, siis peab witsakimp selle hea ärrateggema. Kurama piitsa jures aiawad mul keiksuggu mötted üllesse. Wöib kord pitkem, kord lühhem, kord pinem ja kord jämmedam  olla; peatege kui se nenda on, nago teised temma nimmelissed, siis käib ta rihma kombel ümber kehha, mis kep mitte ei te. Mönni kord wöib se kasso üksi löja pool olla, sest piitsa warrest on muidogi parrem kinnipiddada,  kui witsakimbust. Kui möistad, Pos- timees, siis selleta sedda asja laiemalt ärra. Minno arwates ei wöi se mitte teisite olla, neil peab Kuramaal üks isseärranis karristusse-piits  ollema, kellest ma siis ka mitte ei ussu, et se Kassaks piitsa möedo järrM tehtud  on. Agga kas tead, Postimees, mis mönnus kuulda on? Kui sa ommeti teaksid kulutada, et siin ehk seal on jubba rahwas ka meie maal ni kaugele harritud , et ihhonuhtlust  ennam tarwis ei olle, wata, se õlleks üks römus sönna! Agga ni kaua kui meie keskel ikka meel ni wähhe Zummala kartust  ja liggimesse armastust leida on, waid palja ennam tülli, rido, kiuso, waeno, üllekohhut  ja kurje tempusid, senni tahhab kül kassin olla, et ihhonuhtlus ärrakaub. Et siis ihhonuhtlus meie jures ikka weel asset on, mis se muud tunnistab, kui et meil waimo  harrimissest alles suur pudus on, mis läbbi manna ihho mönni kord harrimisse alla langeb. Siiski, meie auustud üllemad wannemad  murretsewad jubba holega selle eest, et ka meie ukselauast päike sisse paistaks ja endise rummalussega endised walsüd ja rängad  karristussed kaukstd, mis waest harrimatta rahwast tuimaks teggi, et auust egga häbbist ennam ei holinud! Keik lähhäb, au Jummalale,  ikka eddast. Meie olleme jo hiljuti weel kuulnud, kuida meie armolisse Keisri Herra tahtminne on, et üllemad ja allamad armastussega  teine teise pole hoiaksid, ja kui pearoad,  siis halledussega teine teisest lahkuksid,  nago Balti kubbermangud ommast kallist würst Suworowist. Tahhab siis meie helde meiega Keiser meid lahkeste ja armoga wallitseda, noh, armad Eestiwennad, siis tehkem  sedda Temmale ommalt poolt sönnakuulmisse  ja ausa ello läbbi kergeks ja löbbusaks. Kui rahwal .ennam silma ees ja süddames 394