dida, on priusse wasto. Eks nad olle pri innimessed  ja wõi rummalaks jada?" No muidogi, siis on nende prius isseennesest jubba hullem, kui orjapõlli. Nenda kissendawad ka endised Amerika orjapiddajad: „Neegridele politika  wolli keelda, on priusse wasto." Agga Neegrid siamale pimmedusses ja rummalusses piitsa al piddada, ei olnud mitte Priusse wasto. Wägga weidrad mehhed! Nisamma hul on ka winajomisse Prius. Meie armolinne Keiser on jubba ni mõnne hädda wasto abbi leidnud, ehk lummal aitab Tedda ka selle wasto abbi leida, kui õige aeg on tulnud. Ni paljo on tossi: rummalus ja winajominne on need õelamad orjapiddajad ja kegi ei wõi waggusi odata, künni mõllemad isseennesest ärrakadduwad; waid igga õige mees peab ommast kohhast tö ja sõnnaga neid kautada awwitama.! Aitgo lummal korda minna! Ommalt maalt. Tartust. sOppetud Eestiseltsi kousollemissest  2. ei olle se kord Paljo üttelda. Omma ning mõera ma oppetud seltsidest ollid mõnnesuggused kirjad ja ramatud kokko tulnud, agga mitte meie kele. Eestitele ramatutest olli saatnud kirjasaatja seltsilige Ansekülla õPP. M. Körber S arema alt: „Onsa Lutterusse weikenne Katekismus. Kurresares 1864," „Sarema laulik. Kurresares 1864," ja „Laulud Sõrwemaalt. Tartus." Pildikoggo kaswamisseks olli antud: „Te ello pole," kiwwitrük eestikele piiblisalmidega  ja „Hnsa keisri Aleksander I. müllestusse  sammas," ka kiwwitrük, mis R. Berendhosf  Peterburgis trükkinud. „ Keiserlik talwe-loss," mis A. Daugell Peterburgis  pu sisse tikkmud. - Need kaks wimast  pilti, kui sennamale ellame, tullewad Augusti  kuus Keisri kronimisse pühhaks ka meie luggejate silma ette, mis neile lotusse järrele mitte pahha meelt ei sa teggema. Peale selle olli weel üks ilma nimmeta eestikele  kirri seltsile sadetud, kuida kirja al seisis, „Tarto makonna nimmel;" kas Tarto makond tundmatta kirjasaatjat sedda pakkunud tehha, on meil teadmatta. Muidogi teada, panneb ka se kirri jälle küünde ja hammastega ue kirjutamisse wisi wasto ja ähwardab perreiu pagganaks jada, kui pühha kirjaramatuid wastowõtta, mis ehk uel wisil peaksid trükkitud sama, ja ütleb nimmelt: „enne langega wiimne täht taewast mahha, ja siis parrast sago mis saab." Et keik seltsiliikmed  eestikeelt ei mõista, sai kirri saksa kele ümber  loetud ja olli tükkati ui sure pallawussega kirjutud, et mõnned seltsiliikmed naeratama lõid.^) (Nenda paljo kui meie olleme kuulnud, walmistakse keige kirjade peale, mis siamale ue kirja wist wasto on walja tulnud, wäggewat wastust; agga mitte Eestiseltst polest egga «Eesti Postimehhe" lehhes, maid jälle ühhes weikeses ramatus, nago «Lühike õpetus" olli. Mis ramato sees saab ollema, ei möi meie ette weel teada, kuid ni paljo arwame, et wanna Mastngi kirjamist armastajad omma jaggo  küniötada samad, kui waggusi jöudwad ees paigal  seista.) Akademikus Weidemann Peterburgist, kes seltsiwõeraks siin juhtus ollema, andis teada, et temma sel suil jubba wiet korda Eestimaal ümberreisib  ja eestikele sõnno rahwa suust ja ramatutest  kuulda nõuab ja korjab. Wiimsel aeal olla ta keik eestikele ramatnd läbbi luggenud. Tännawo süggise tahta jubba omma Leksikoni ehk sõnnakoggo ramato trükkimist allustada lasta ja lodab 1867 walmis sawad. Seltsi sekretär könneles ülle eestikele ramatute,  mis aastast 1817 kuuni siamale wäljatulnud,  kus ramato kirjutajad kita ehk laita said, nenda kni temma arwo järrele wäärt ollid. Et praos O. W. Masing, Dr. Fcihlmann ja Dr. Kreutzwald isseärranis kitust said, olli üsna õige. Seltsi lähhem kokkotulleminne saab Septembri  kuus ollema. hobbuste näitmissest mis siin 8. Inuil olli, ei õlle meie tänna ka meel selgemat teadust antud. Olleme sedda keik kül omma silmaga ka pealt näinud, agga meil ei sünni nende ette joosta, kelle assi se on, sed- 'i Et ühbe öppetud seltsile, mis Keigekörgemalt kinnitub  ja surekoli körwas seisab, nisuggust ilma nimmeta kirja sata, mitte cnnam waärt ei olle, kui aea takka walja hüda, sedda õlleks kirjasaatja isse piddand ärratundwa  ja paljo parrem reggematta jätma. Kedda piddi se öppetama  ehk hammustama? Jääb kirjutaja omma auupudusseks, ja sest on meil kahjo. Et öppetud selts igga lapsega, kes nurgast wälja hüab ja isse sängi alla pelga poeb, mitte xurrelema ei hakka, sedda peaks laps jubba mõistma. 217