Perno Postimees ehk Näddalileht 2O tB6k Kümnes kesknäddal 18. Mail.^ nasta. Ses lehheS seisab. ja tallopoeg. Ommalt maalt: Pernust: Ilmadest. Jälle wargusest. Hirmus tö. Röugedest. Riast: Uus kmdral kubberner. Millal kindral kudberneri herra ette wpib sada. Au söma-.aeg. Õnnesowimisse  kirri. Telegrahwi traat. Tullekahjo. Margusest. Külmast. Rööwlid. Arrauppunud. Dünaburgist: Lisfa koppikud. Tartust: Silmade leikaminne. Mitawist: Höbbe pulmad. Tallinnast: Uus Hakenrihter. Peterburgist: Karristus. Wöeralt maalt: Preisimaalt: Söa asjust. Austriamaalt: Ettewötminne. Laewade käimisjest. Kollimissest. Belgiamaalt: Walmistamissest. Prantsussemaalt: Mehhiko asjust. Mönnesuggused sönnumed. Kunningas ja tallopoeg. Üks kunningaö sõitis ükskord omma nore proua ja keige rigi üllemattega male ühhe weikesse lossi peale, et sea! jahhi aeamissega mönni pääw meelt jahhutada ja kossutada. Seal juhtus siis ühhel päwal, et kunninga proua ühhe akna jure astudes, üht tallopoega näggi, kes lossi õue al asas kündis ilma, et sette sure lusti ja römo pole kord õlleks waewaks  wötnud omma pead üttes tööta ja üht jatta parrast luggu isseennesele ette nullistas. „OH, kui kaetsemisse wäärt on ühhe sesugguse  innimesse ello!" ütles proua ohkades omma  kunninglikko abbikasa pole wadates, „ta peab kül hommikust õhtuni sedda keige raskemat  tööd teggema, agga ommeti willistab ta omma luggu seal jures: se tulleb üksi sest, et tal murret potte." Keik suurt suggu meeste ja naesterahwas tungis nüüd selle akna lähhedale sedda kaetsemisse  wäärt meest watama. Kunningas tahtis  agga lühhidelt omma aulikko prouale ja keige teistele ärraselletada, et ühtegi innimest ma pealt leida põlle, kellel mitte omma jaggo murret kanda põlleks. Kunninga proua agga  ja keik need üllemal nimmetud naesterahwas  püüdsid ühhes nõus selle wasto söddida; nendasammoti seisis meesterahwas kunninga poolt. Nad olleksid weel kaua waielnud, kui mitte üks neist herradest selle tüllile hea nõu andmissega otsa peale põlleks teinud, ütteldes: sedda tallopoea ennese käest küssida, kas tal murret on ehk ollematta. Silma pilk sai üks küt kasko tallopoea järrele minna. „Kule mees, sa pead ussinaste kunninga jure tullema," ütles küt. ..Kunninga jure, kus ta siis on?" küssis mees. ..Mäe peal lossis, temma otab sind." Sellesamma näoga, otse kui külla kubjas tedda kohtomehhe jure õlleks kutsunud, piddas ta ühhe waljo tprrrrrrga runa kinni; pöidla abbiga omma ninna möllemilt poolt nuuskades,  pühkis ta wimaks särgi käisega higgi otsa eest mahha ja astus kunninglikko lossi.