piddada. Agga meie piddime sest räkima, et Peterburgis üksi koerdele su- tormid kästakse pähhä panna, et nad innimestele ei sa kahjo tehha, ja se on hea nöu; sest iggal koeral on tangid ommast käest, teeb kurja ärra, lähhäb omma teed, kelle käest sa ta perremeest pakso rahwa seas (ead küssida? ja juhtub koer hul ollema, siis on assi sedda hullem. Agga antakse  koeraperremeestele nöu, et aega möda öppetawad omma lome su-korwi kandma ja juhhatakse, kust sähhärdusi korwisi sada on. Immeks on panna, et sures Peterburgi linnas  se assi alles otsekui üsna uus on; muial linnades, ka Pernus, on sedda jubba ammo olnud, isseärranis sui aial, mil koerad kange pallawaga hölpsast hulluks jäwad. Sönnumed wöeralt maalt. Preisrmaalt. Kunningas sõidab pealinna. Preisi asjad on se kord modis, neist ragitakse keige ennam. Minnewa kord räkisime kunninga kronimissest, tänna rägime sissesöitmissest Berlini linna, mis 10. Okt. sündis. Pärrast sedda, kui kunninglik paar Königsbergis olli kronitud ja paljo au seal näidatud ja nähtud, läks teekond Berlini taggasi,  ja nendega keik se arroto suur hulk wöeraid  ja omma ma üllemaid, keik wöerad würstid,  sadikud zc. Seal olli aurowankridel tormamist!  Nimmetud 10. Oktobril olli keik Berlini lin keige illusamas pühhapawa ehtes ja otis omma kronitud kunningast koio taggasi.  Zubba hommiko warra, ehk kunningast kül löuna aial odati, ollid Berlini ulitsad ehhitud  ja röömsaid innimessi täis, kelle hulk ikka ennam hommiko pole külge waus, kust kunningast teadsid tullewad. Keik maiad, isseärranis  nende ulitsate ares, kust kunninga te möda läks, ollid kalli tekkide ja lillekrantsidega  ehhitud ja mitmed auwärrawad ülle ulitsate  ehhitud, kust alt kunningas läbbi piddi minnema. Kirjud lippud rippusid iggast aknast  wälja ja pitkad mastid ollid ma sisse püstipandud, kelle otsas lippud lehwitastd ja kaugele paistsid. Auwärrawate ümber ollid sured pukkid ehhitud, kus peal üllemad kunningast  ootsid; nendasamma ollid pari kohha peal lIL noort tüttarlast walges rides kunninglikko  pari lillekronide ja lautodega terretamas.  Keik suggu hantwärgi-ammetid ollid ommad tö-riistad höbbehaljaks teinud (ei tea kas rätseppad ja kingiseppad omma nõelad ja naasklid ka?) ja nenda kunninga wasto läinud/  igga selts omma lippo al. Sandarmid murretsesid selle eest, et te lahti seisis. Midda ennam päike lõuna pole jõudis, sedda ennam tekkisid keik uksed, aknad ja kattukse räästad innimessi täis. Keik tahtsid nähha ja hurra kissendada, kui kunningas möda lähhäb. Senni  kaua kui rahwa hulk alles otas, olli nende jutto kömmin nago messilase perreheitminne, agga ni pea, kui suredtükkid tähte andsid: „Kunningas tulleb!" siis tulli üks ello ja likuminne rahwa sekka, nago õlleks äkkiste kange torm tõusnud. Keik sirrutasid kaela ja aiasid kikkewarwule, keik tahtsid nähhä, mis arwa nähhä saab, ja mitmed said seal jures ka hästi piggistada. Suretükki paugud andsid  rahwale kord korralt teada, kui kaugele kunninglik rong olli jõudnud; sest aeg aialt piddi kunningas auwarrawate jures kinnipiddama,  üllemate allandlikko terretamisse-könnesid  kuulma ja neile wastama Kunningas Willem ei armasta pitka jutto ja paljo sönno,.  agga mis ta ütleb, se on mönnus. Nenda wastas ta ühhe terretamisse-könne peale: „Ma tännan süddamest keige armastusse eest, mis mulle koio tulles wastotulleb. Mo südda on sedda ennam ligutud, et ma teises pealinnas selle kurwa aia peale ollen mötlenud, mis mo wannemad seal on näinud *). Õnne ja õnnetusse  muutmisse eest, mis Zummal sadab, ei wöi meie kegi julged olla. Sellepärrast ollen  minna ka omma.kroni Jummala altari pealt wötnud, tähheks, et ma sedda allandusses  kannan. Olge julged, rahwas, ma saan teid allati, kui issa wallitsema." Selle peale hüdis rahwas mitme tuhhande Nende sönnadega tulletab kunningas sedda aega mele, mil temma issa, Pridrik Willem 111. Napoleoni eest Berlinist Königsbergi linna pöggenes  ja surem ossa riki Pmntsusse kä olli. 339