wad, mis seal ees peaks ollema, et ta eddasi ci lähhä. Sowime neile süddamelikko ühhendust  ja rahholikko koos ollemist ning et rohkes  te ausaid mehhi selle seltsi liikmeks heidaks. Ms muud weel öölda, sedda jättame sennist, künni nende reeglid üllematte polest kinnitud sawad. Pernomaalt. sL i ast j o mis s e Immeks on panna: keikis asjus lähhäb mailm  aega möda eddasi kolide ja hea seltside ülluste  läbbi, kus mõnda pahha, mis lapsed wannemattest  pärrinud, aea - tahha wissatakse ja iggaüks püab ausal kombel ellada; agga liajomisse  wasto ei tahheta tännini weel mitte söddida, waid seal lastakse sadanat mullata ja mässata. Sedda öõldes ei tahha meie mitte ükspäinis Eestirahwa peale kiwwi missata,  egga neid üksi hukka mõista, waid Saksa rahwaga põlle luggu suggugi parrem; agga kummagi ei tahha sest teada, et nad joobnud olnud; waid nad olnud nattuke wässind. Kuida olli ükskord luggo? Üks Sakslane olli trahteri peal omma kele kasteks mõnda klasitäit  wälja rübanud ja wimaks rohkem sanud, kui koeo jõudnud kanda olnud purro joobnud.  - Kui ösel ükskord mele tulnud koeo minna, agga ommad jallad põlle ennam kanda  tahtnud, öölnud omma poisile: Wötta mind tuggewaste kaenlo alt kinni ja kanna koeo. Ulitse peal olla nad pimmeda o-aeal ühhe asja peale kommistand. Herra küssimisse  peale: mis seal ees on? olla pois wastanud:  üks joobnud mees! Panne mind sia seina naeale, agga nenda, et ma mahha ei kukku ja tõsta se sigga siit rennist wälja seina are. - Kuidas woib üks innimenne ennast ommetigi ni täis lakkuda, et ennam koeo ei sa? ütles herra. (Üks olli hea, teine weel parrem!) Hilja aea eest könneles üks T. walla mees omma wallameestest, ni hästi mannadest kui noordest, et enne, kui maal wähhem öllut tehtud,  paljo wähhem joobnud innimessi nähtud, agga nüüd olla nad omma õlle jomissega käest arra. Tossinate kaupa tuakse puddel öllut wälja, mis lühhikesse aeaga tühjaks jodud. Kas on neil weel wähhegi meelt peas, omma termist ja meelt nenda rikkudes? Surem ossa wabbandab ennast kül sellega: egga ma mina põlle jonud, se on õllest; nago ei peaks se joobnud ollema, kes õllest joobnuks janud. Meie arwates on üks joobnud nisamma suggune,  kui teine, ja kui sa peaksid weest joobnuks  jama, siis ütleme sulle söbralikkult: ärra jo ennam wet, se teeb sind joobnuks. Mönne suggused seltsid assutakse, agga kas sinusse seltsidest  põlle meie tännini weel middagit kuulnud,  et neid ka kussagil õlleks assutud, mis ka wägga tarwilissed olleksid. Annaks Jummal,  et ka neist pea wöikstme könneleda! U abbiello rahwa wahhel õlleks meil paljo könneleda,  agga mis kasso sest tulleb, egga need Postimehhega jutto ei wötta, kes teine teist kui kas ja koer armastawad; kes meiega sõbrad, need teadwad selgeste, et pühha kirri ütleb: «Mehhed armastage omma naesev" ja nemmad  peawad sedda ka meles ning tewad, mis kirri kässib. Et agga üks hea söbber Willandi  poolt meile kirja satis ja ühhest kennast abbiello rahwa parist könneleb, sepärrast tahhame  kirja luggeda anda. Noh, siin ta on: kTahhan sulle, wanna söbber, üht kenna nalja, mis siin meie lähhedal sündis, teada anda. Köppo wallast tisler N. N. läinud Karrola walda omma källimehhele nattuke tisleri  töösse ja kui selle töga walmis olli janud,  läks perrenaene tedda koeo saatma ja tisleri  riisto ärra wima. Ta ödde agga, kedda ta kümme aastat polnud näinud, ei olnud koddo, waid olli Karriste walda jobule pallutud,  mis läbbi nüüd naesel rohkem aega läks, kui piddi minnema. Kui jo mees kaks päwa olli odanud tedda taggasi tullewad, tõusis  ta südda wimaks ülle kopso, laskis poisi kaks hobbust resla ette panna, pois kutsariks pukki peale, issi küllite resla sisse ja siis naest otsima. Kui jo 35 wersta ollid ärrasöitnud, olli ka naene käe. Mis seadust ta naesele seal ette lugges, sedda woib jggaüks isse möttelda, meie sulg ei mõista sest kirjutada, ütleme agga ni paljo: head ei kuulnud ta mitte. Perremees 388