tusse astunud, siis olla ta temmale liggi antud, tedda üllespassima ja temma maea piddamist tallitama, mis ta ka omma teada truiste täistis  ja omma elluga wägga rahhul olli, et kui Keiöre Herra keige pärris rahwale priust kinkis, mitte ärra ei läinud, maid omma tenistuöse  paigale jäi ja pealegi römus olli, et herra tedda mitte ärra ei aeanud; waid manna  wisi keik ta mele pärrast tehha pudis. Kiril Jwanowitsh sallis keik, mis ta teggi; ta armastas tedda, nago üht manna ride tükki. Harjutus teggi, et ta ilma temmata ei woinud  olla. Stepanida! Olli sekord omma korjatud koppikatest  100 rubla herra käes seismas. ..Kule wanna memmeke," ütles herra, „osta ennesele nüüd ka üks pillet neist udest 5 protsendise laeno- ja wöido-pabberitest; mikspärrast lassed  rahha nenda seista. Kahjo sa ei woi sada, ta kannab ommetige igga aasta 5 protsenti,  paljo parrem on weel, sa woid 200 tuhhat rubla woita." ..Toho!" hüdis Stepanida immestelles. Nüüd selletas Bagutko keik sedda, mis üks sesuggune laeno assi tähhendab, ja kui suur kasso sest woida tulla; kus jures wannamori körwad, kui hiril kikkis ollid, ning lissas wimaks  senna jure: se sinno tahtminne on, siis ostan ma sulle ühhe pilleti, mis igga! aeal, kui sa tedda jälle müa tahhad, omma 105 rubla wäärt on." Wanna perreneitsit uskus iggas asjas, mis ta herra räkis ja losi pabber sai ostetud, mis Stepanida omma kastikesse sisse lukku tahha panni ja ni paljo mõistis ta ka kirjutada, et omma käega häddast pilleti numred 7777 kridiga  omma kasti seetsepole kane peale kirjutas  ja tuggewa risti alla tõmbas.... Ei olnud sest sadik weel aasta mödas, kui Stepanida ühhel hommikul omma herrale kohwi ja ued seitungi lehhed tuppa wiis ning herrat temma maggamisse kambris walmis mundres ja wägga murres leidis ollewad; ta põlle sel ööl silma kinni sanud, sest se murre, ta tullewane äia taat olla pankroti jänud, on kui mässaja lõukoer ta süddames mässanud, egga und temma silma tulla lasknud. Sedda märkis Stepanida ärra, sepärrast astus ta liggimale ja ütles pöllastades: ..Miks sa ennast ni wägga kurwastad ja omma noort ello sellega ni wägga pinad? Waesus põlle jo kellegile häbbiks egga ka mitte üks wigga; truus ja armastus on kuldne kroon. Jummala helde ja armolisse tahtmisse  järrele on Natashinka korraga waeseks janud, agga sellepärrast on ta ikka tru ja armastab sind. Ärra wötta ennesele naest, kellel paljo rahha on, sest rahha eest on keik sada, ka sedda, et pead temma a! ollema. Peale selle jäeb sulle so prudi lapselik pärrandus ta issa surest warrandussest, mis ta kautanud, ja mis kül ennam põlle, kui 5000 rubla; ommetige se sinno sure palga korwas, annab sedda wälja, et murreta ellada woite ja seal jures temma palla armastus sinno wasto, teeb Leie ello paradisiks. Selleparrast  ärra murretse mitte. Natashinka armastab  sind, egga mõtle selle peale, sinnust tagganeda." ..Minne walja, halp innimenne ja jätta mind rahhule", ütles noor Hofrath pahha melega ja ni pea kui wannamoor warwaste otsas tassa hiljokeste toast olli wälja läinud, hakkas ta jälle isseennesega juttu aeama: „Mind mitte mahha jätma! ussun kül! Se on mul ommetige üks keik ja üsna körwalinne assi agga se narrib mo süddames wägga, et ma need kaks teist saki ni kerge melelisel kombel lasksin ennesest möda minna. Se rikkas Gogenossow ja se wägga rikkas Tolstobog, möllemad armastasid mind; agga nüüd on möllemad tanno al, wotsid möllemad pahha melega, kuida üks saksa laulik ütleb sedda essimest head meest, kes tulli neid kossima, ja Tshornosadkin wöttaks mind heamelega,  agga sel waesel põlle middagi waene kui kirriko r0t.... Sedda ello Moskwas  ei jõua ma kauem ennam wälja kannatada:  wöllad kaswawad jubba tuhhandide peale ja mo wölla uskujad laimawad mind kohto ees ja mu seltsi sees iggaüks hoiab minnust emale, misläbbi ma kergeste ka ommast ammetist woin lahti sada püüdsin naese wötmisse läbbi ennast neist soppa aukudest 60