pealt koggodust armoande korjajaid lahkesie wasto wõtra ja rõmoga anda, otsego Issandal nende andeid  taewis õlleks. Kaks päwa piddi karjatama ja kolmandamal kõik anded kirrikomoisa kokko todama. „Ia wata, lummal on nende ettewõtmist õnnistanud ja innimeste süddamed awwanud, et nemmad rõmoga annud, mitte üksi jõukad, waid ka waesemad omma jõudo möda. Nelli perremeest  leiti koggodusses eks sähhärdusi pea ka ollema! kes middagi ei annud s 2 ollid Luiterusse,  2 wenneusso perremeest). Pöllenute heaks tulli kokko: wak rukkid, 32 wak odre, w. ernid, 6 w. übbe, w. tango, 2/3 w. linnaseemnid, se on kokko 67 wakka mõndasuggu wilja. Peale selle saime 26 meeste ja 16 naeste särki, 78 künart linnast ja teist seddawõrt takkust riet, 13 Pari linnasid ja 2 pari willasid Püksi, 93/4 U willo, 52 U linno, 25 pari kindaid, 6 willast kantud kamsoli, 1 nndruk, 4 kantud kube, 17 pari sukki, 6U lõnga, 3 mütsi, 4 A tnbbakat, 39 U kallo, 3 Pari zoge, kassukat, 57 U raswa, 24 U lihha, 1 rättik ja 48 rubl. rahha. „Kõik need . anded saiwad 9» Webr. kahjokandjatele  ärrajaggatud. Kaks seltskonda põllenuidest  ollid lutteri- ja kaks seltskonda wenne usko, agga jaggamisses ei knssinud kegi nende usko, waid hädda, ja kõik said ühhetassa ja tarwitust  möda, ja kingiti neile ka uus testament ja lauloramat weel peale. Waesed põllennd innimessed  läksid rõmo ja tänno pissarad silmas, õppetaja  maeast koeo pole ja kiitsid Jummalat." Tallinnast. sKaarli-kirrik.j Tänna panneme teist Tallisina kirrikopilti luggejate silmade ette, ja se on eesti Dom-koggoduSse „Kaarli-kirrik", kellest jubba mõnda korda ennegi olleme räkinud. Temma alluskiwwi sai 38. Okt. 1862 pandud ja ni walmis, kui siin pildi peal, ei õlle kirrik weel mitte, agga nõnda saab ta wäljanäitma, kui walmis on. Ehhilnsse knllo on 80,900 rubl. peale arwatud ja sest jubba ennam kui pool ehhitusse tö eest wäljaantud. Kuida luggu praego selle kirrikuga on, ei olnud meil wõimalik teada sada, sest et kirjade peale, Niis jubba enne Iõuio setlepärrast kirjutasime, weel mingisuggust wastust ei olle tulnud. Peteröurgist. sKirri lapanimaalt.j Tännases „luttotoas" leidwad luggejad üht kirja, mis wägga kaugelt meile tulnud, se on Japanimaalt, mis honnniko pool Hinamaad meist nõnda kaugel, et kui meie Zhto maggama lähme, neil päike tõuseb, ehk kui meil päike lõunas  seisab, on neil öhto ehha kustund. „Oi, sedda wõib tiik maad olla!" No lähhäb korda, nõnda silmalt arwata omma 130 korda 15 pennikormat! liüüd arwage isse selgem wälja. „Agga kes sedda kirja sealt kirjutanud,  kas lapani keiser?" Ei, temma sadikud  on kiil Peterburgis, agga meie ep olle tem-- maga just mitte sured tutwad; terre ja jummalaga,  sest on meie wahhel kül ellab nattuke wägga kaugel. Agga Leie sate silmad pärrane aeama,  kui ma ütlen: kirjasaatja on üks auwcläri selge Eestimees, ehk kül mitte pikka juustega egga musta kue sees. Selle ausa wahwa mehhe uimmi on Jürri lürrisson, msheneri-mihhaniko  ohwitser krono laewa „Askoldi" peal, mis ümber mailma reisimas on ja kirjasaatmisse päwal Nangasaki linna al ankrus seisis. Waatge, sõbrad,  se aus mees on Imnmala abbi ja omma tru õppimisse lübbi ni kaugel tõusnad, et pealikuks sanud ja teiste seast weel wälja wallitsetud laewa Peale, mis ümber mailma reisima sai läkkitud: sellegipärrast on temma omma süddame ja mele Polest Eestimehheks janud, mitte „wõerakS Kaarli-kirrik. 60