Perno Postimees ehk Näddalileht M. 44. »86S. Ühhekfas sPernuS, kesknäddal 3. Nowcmbril.j aasta. Ses lehhes seisab. Ommalt maalt: Pernust: Armastus lomade wasto. Riast: Margusest. Kauplemisse takkistaminne.  Nekrudi wötminne. Kolidest. Tallinnast: Lanstoa kokko tulleminne. Mõrtsuka tööst. Narwast: Uus kool. Peterburgist: Uus prohwessor ja uus öppetaja. Moskwast: Kelmid kätte sadud. Kasanist: Surma  nuhtlussed. Somemgalt: Lanstoa nöupiddaminne. Wöeralt maalt: Preisimaalt: Sant mähkiminne. Mele pahhandus. Jtaliamaalt: Wäe ärrakutsuminne. Prantsussemaalt: Tühhi karra. Inglismaalt: Palmerstoni  mattus. Amerikamaalt: Mawärriseminne. Ommalt maalt. Pernust. sArmastus lomade was -- t Hakkame tänna omma könnet nende asjadega,  mis meie linnas iggapääw meie silm näab ja katsume sellega omma söbrade lahket ja söbralikko näggo weel lahkemaks tehha. Meil olli se nöu woridest, mis nüüd iggapääw  linna tullewad nattukenne könneleda, agga seal jures küssida: Mis woritakse siis selle pahha peoga Perno? Linna seemnid ja linno, sest laewad otawad saddamas ja iggaüks  tahhab weel enne omma täiega ärra minna,  enne kui wanna taewa tädike omma nahk silla jöggede ja merrede ülle tõmbab; sepärrast  on rut, ei woi parremat teed odata, peawad  sandi teega kaupa linna murretsema. Keik on wägga hea, agga waesed lomad, kes selle pahha peoga rasket koormat weddawad, sawad  kül päwas mitto sadda hopi rohkem, kui hea teega, ehk juhtub rangi rinnus lahti woi hobbune kesk soppast teed eest ärra minnema,  siis lastakse keik kurratid korraga lahti hobbuse kallale ja waese lomale loetakse - nago keige surema süüdlassele, et eest ärraläinud  russikatega seadust möda pead. Olleme hilja aego sedda omma silmaga näinud.  Hobbune olli kesset teed eest ärraläinud ja mees seisis pole säreni soppa sees ning lugges tale, kuida üllemal nimmetasime, russikaga  seadust ette. Seal mõtlesime isse enneses:  oh sa waene loom, kui ilma asjata kirrutakse ja lopsitakse sind, ja tulli meil ka seal jures mele, mis pühha kirri ütleb: ..Üks oige tunneb ka omma ellaja hinge waewa!" Ja kes olli se seadusse luggeja ja kurratide wälja jaggaja? Ei kegi mu, kui üks Eestlane! Kül olli se meil raske pealt wadata ja se kiskus ka meie kopso ülle maksa, et mehhele mönned kibbedad sönnad ütlesime ja siis omma  teed läksime. Kül on halle, et meie armas Eestirahwas weel ni wägga külm ja ilma armota omma waese loma wasto on. Jubba õlleks sest küllalt, et sesugguse sandi teega rasket  koormat peab weddama ja nüüd weel pealegi  ilma süta sõimata ja peksa sada? Oh