Perno Postimees ehk Näddalileht äk. St. »86t Wies kesknäddal 9. Augustil.^ aasta. Ses lehtis seisab: Läne mõtted :c. Omm alt maalt: Wangide kätte-tö. Tullekahjo.  Tännowäärt  anne. Rahhesaddo. Wöeralt maalt: Hirmus assi. Preisi kronimisse pühha. Jesuitid,  Paawsti wäe himmo. Naabride nurrin. Viljasaak. Jaglaste hulk. Sultani poeg. Wiljapudest. Kiwwi-rist. Länema mõtted Järwama kirjade ja Harjoma wastusse ülle, mis Postimehhe 26. numris seisab 1861. Sowitakse kül, et Jarwa söbber isse Harjama  kirja peale wastaks, agga sedda ta wöib jo ikka weel tehha, ja assi putub keige Eestimaasse,  sepärrast mötlen ja sowin, et ausa Postimehhe! rumi õlleks, ka siit nurga möttid  tasko pista. Harjo söbber nimmetab need kirjad, mis Zarwama ello- ja ussoseggamissest rägiwad, „sajatamissed", kus jures ma öiget arro ei sa, mis ta selle sönna al mötleb; wöiwad nende kirjade sees mönned muud sönnad leida olla, agga „sajatamist", mis se sönna selge eestikele sees tähhendab, otsime nende seest kül ilma asjata; agga jättame kirjatähhe kiusamatta, ja katsume waimo läbbi. Peame kül mõtlema, et hea Harjo söbber mönda asja, kellest kui sündinud asjast rägib, omma möttete seest peab otsima, kui laitust leida tahhab. Waesust ja õnnetust, halledat luggu ja hädda leiame kül iggas mailma nurkas, nenda kui hallastusseta köwwa süddamid  iggas paikus, kui innimessed, omma kasso nöudes, omma ka-innimesse käest kohto läbbi koppikut tagganöudwad ja unnustawad, kui paljo Zummal neile kinkinud ja wölga mahhajätnud; agga nisuggust asja, kui S. T....... st meile kulutab, on kül waewalt meie maal, kus minno teäda kül sesuggust kohtomöistjat  leida ei olle, kes mehhele, pärrast sedda, kui temma käest koht wöetud ja temma asjad  müdud on, weel peale panneks, 20 sülda kiwwi aeda ärrawöetud kohha ümber tehha. Kohto polest mõistetud ja seätud oksjon kustutab  keik möllad, ja sõbrad ja waenlased peawad  tunnistama ja tunnistawad ka, et õigus meie maal meie kõhtude polest truiste üllespetud  saab; —ja nüüd peab mehhi, kellele seddasarnast üllekohhut sündinud, koggoni tuhhandete  kaupa ollema?! Mis siin kül muud wöib arwata, kui et S. T st, omma kirjutamisse kambris istudes ja üksi omma pahhandud melest aetud, aknad pawa ja tõe wasto on kinni pannud ja tonti näinud.