Perno kihhelkond on jälle üks koli-maea rikkamaks sanud; enne olli neid kahheksa  ja nüüd on ühheksa. Ulu ja Surjo waldadel olli tännini üks koli-maea kokko, mis agga nende kahhe walla kohta kassin olli. Ehk kül uus koli-maea, mis pari aasta eest ehhitud sai, kaunis rumikas, ommetige ei mahtunud lapsed sisse ja teine wigga olli weel se, et koli-maea Surjo lastel liig kaugel olli. Sealane uus wallawallitsus näggk ärra, et koli assi sel kombel ei woi eddasi minna; separrast  otti walla wannem omma rahwaga nöu piddanud, Surjo walda ka üht kolimaea  ehhitada, ollid omma ettewötmist omma pärris herrale teatanud, kes ka kohhe ses nõus olnud ja koli kohta ning ehhitusse palka lubbanud.  Koli-maea sai sui walmis ehhitud ja koolmeister astus süggise sisse ning hakkas ammetisse; nüüd Küünla päwal sai se maea alles sisseönnistud. Sest onnistamissest kirjutab  söbber: Armas Postimees! Kui sul weel so tasko põhjas rumi on, siis wötta ka meie Surjo ue koli-maea pühhitsemissest omma söbradele teadust anda, mis wist igga koli armastajale römo saab teggema. Meie Surjo uus kolimaea  sai kül süggise walmis ja koli öppetus hakkas ka warsi walmis samist peale; agga maea önnistaminne olli nüüd 2. Webruaril. Meie armas öppetaja, kes sedda maea pühhitses,  piddas Taweti 84 laulo järrele —- Kui armsad on sinno honed üht wägga armast könnet ja selletas ärra, kui suurt kasso ühhest kolist tulleb ja et noor suggo seal, kui Issanda rigi taimed keige hea töle kaswatud peawad sama; ning ka weel, et kool kül weel Pühhp-kodda ei olle, agga ommetige pühhakoea  õue, sest et temma läwwel üks pääw armsam on, kui tuhhat aastat õelate koeas; parrast könnet sai maea kolm ai no Jummala nimmel temma honeks pühhitsetud. Wägga armas olli nähha, et rahwast rohkeste  olli kokko tulnud ja ligutud süddamega sest pühhitsussest ossa wötsid ning parrast rõõmsa süddamega laulsid: „OH wötkem Jummala  t, suust süddamest nüüd kita :c." Parrast  sedda laulsid esmalt Surjo ja parrast Ulo laulo koor, kes ka seks päwaks senna M tulnud, mönned nelja heälega laulud. Mis koli-maeast iöseärranis weel könneleda,  on pari sönnaga ööldud. Maea on wägga kennaste ja rumikas ehhitud; koli toal on kuus suurt hakkent, mis rohkes te walgust andwad.  " Wägga suur tänno meie armsa herrale,  kes ka ühtlasse kirriko wöörmündre herra ja koli armastaja. Keik ehhitusse materjali  andis temma ja pealegi seitsme taadri maad kotile päruseks kinkinud. Kül on ka ausa walla-wannemal paljo wöitlemist olnud, enne kui ni kaugele olli sanud; / nüüd on keik mödas! " Kes meist ei peaks ennam malletama, missuggune ilm meik A. Januaril, ohto enne maggaminnemist olli, tuiskas ja tormas nenda, et koergi ei woinud ullu alt wälja minna, on Tahkorandas üks naene sel' õhtul surma sanud. Ta on meie ei tea sedda mitte selgeste, sest kange külm on sealatse söbrade tindi pottis ärrakülmetand  ja torm sulle metsa winud, et olleksid  kirjutada woinud kas küllast koes, woi kotto küllasse läinud ja sattunud selle hirmsa tormi ja tuisuga merre loe-wee sisse, kus ennast märjaks teinud, ja kange külm tedda kangeks tömbanud ja sennasamma paika janud. Sedda könneles meile üks mees, kes sealt poolt tulli, sepärrast ei woi meie teada, kas keik nenda tossi, kulda olleme siin tähhendanud.  Lobame sealt eddespiddi selgemat teadust  sawad, mis siis jälle teada anname. sßummatusse Kui suur õige rahwa rummalus ja kui paks weel pimmedus  on, mis Wenns rikis rahwast kattsb, selle ülle annab wenne seitung ..Jnwalide" selget teadust. Temma jutlustab minnewa aastasest nekrudi wötmissest, kus ülle keige Wennerigi 92,104 meest wenne wäggi korraga  suremaks läinud ja neist põlle mitte rohkem  , kui 785! meest luggeda mõistnud. Tohho! mis mõistsid siis need teised? Ei mitte ühte musca tahte. Oppetuse polest näitab  assi Wenne rikis weel wägga waene ollewad,  sest rahwas ei holi weel öppetussest egga nõua tarkust, mis ommetige igga innimenne  peaks nõudma. Agga wannemad on weel wägga wanna endise pärris pölwe rummalusse  sees kinni, kust siis ka se wigga tulleb,  et ei mõista omma lastele waimoliko 51