Perno Postimees ehk Näddalileht M 45. t««7 Üksteistkümnes sPernns, kesknäddal 39. Märtsil. j aasta. Ses lehhes seisab. Jbho kattest. Ommalt maalt: Peruust: Au-rahhad. Ilmadest. Wargussest. Ettewatamist allati tarwis. Mustlastest. Wändra tummade kolist. Riast: Rahwa ülleluggemisseft. -- Tallinnast: Mango kontsert.  Peterburgist: Ued höbbe rublad. Kartus. Some merri. Saratowist: Nälja hädda. Harkowist: Laulo kool. Wöeralt maalt: Mawärriseminne. Uus ramat. Ihho kattest. Kuida aasta aead ja ilmad kord külmemad  kord sojemad, nenda peawad ka rided selle järrele paksemad ehk öhhemad ollema, et liig külm egga liig soe lhhule pahha ehk kahjo ei sa tehha. Kellel õiget termist põlle, ehk kes õrna ihhuga, peab ride polest ennam ette watama kui se, kes tuggewa ja terme ihhuga.  Lastele on se kassulik, kui neid maast maddalast mitte liig pakso riete sisse ei massita,  mis polest mönni emma wägga immelik; ei leia kül pakso riet omma lapsele ümber panna, kui tedda nattukest peab walja tule kätte wima. Jssiärranis on wägga kahjolik pissukeste lastele wägga paksud mutsid, mis läbbi hamba wallo samad, sest et paks katte pead wägga pattamaks teeb ja merd pähhä kissub. Keiglst keige kahjolikum on lastele siis wägga paks pea-warri, kui nad hambid tewad, sest Loja seädust möda koggub siis muidogi  paljo merd pähhä, on tal siis pea-katte meel liig paks, siis on ello kartust seal jures; paljo on seläbbi ka jubba enne aega mulda läinud. Linnasest ridest tehtud öhhukenne tanno,  on nikaua lapsele keige parrem, kui tal weel juuksid peas põlle ja tedda witto ilmaga wälja wiakse. Ülleüldse on liig kehha ellitaminne  iggaühhele kahjolik. Saab kehha soema ridega kaetud, kui ilmad tarwitawad, siis koggub paljo werd pähhä ja rindo, mis läbbi innimenne kanget pea wallo ja pea-pölletust,  mis saksa rahwas Kopfentzündung nimmetab saab, ehk mattab rinnad kinni ja teeb kopso-pölletust. Zubba se on kahjolik,  kui ihho liig soea riete sees uhtepuhko higgistab, sest et siis keigewahhem tule-öhhuke  ihhule kahjolik on. Meie ilmad on suisel aeal saggedaste päwa aeal wägga pallawad, ja õhtud ning ööd selle järrele willud; sepärrast on häddast tarwis õhtul ja ösel soemat riet ümber panna; on innimenne seal holimatta, egga panne paksemat  riet ümber, moib ta ennese termist rikkuda  ja lähhäb aega möda pödduraks, mis ihho rammo ärra immeb ja ello öhto ruttab