Muhho kirriko - kel. 1861. Ah wötta kuulda ilma ma Ja kida Lojat meiega. Mis Temma arm on meile teind, Nüüd kurwastus on möda läind. Meil kirriku - kel, mis suur ja lai, Kül kahjuks sure prao sai! Nüüd pörrises se kenna heäl, Sest ollid rahwas kurwad teal. Seal rägiti ja peti nõud: „Et niähhe kül on meie jõud, „Kui kantsli pealt üks sönna käiks, „Kül aitaks hulk ja anda täiks." Nüüd olgo taewa Jssal' au, Sest korda läks se kallis nõu: Seal ausad möisawannemad. Siis sure abbi teggiwad. Ja rahwas kandis ommalt poolt Ka sundimatta rohkest hoolt. Kes omma ohwri andis teäl, Sel pandi nimme kirja seal; Ja kustub ka se andja silm, Siis kaua loeb weel tullew ilm, Kes annud ja kui paljo ta On ennast wötnud kulluta. Pool rahha arro olli käes. Siis olli teine murre pääs: „Kus kohtas, ja kes wöttab ka „Uut kella hästi wallada?" Seal tulli meister ustaw mees. Kes ellab Perno linna sees Se wallas uest, wägga heast. Mis keige kuulsam teiste seast. Sest ülle Kurresare-ma, On keigest teistest surem ta. Nüüd hüab jälle ülle ma: „OH tulle, rahwas! tulle sa, „Kui wähhe usk sul süddames, „Sest keik on walmis sinno ees! „Kuus päwa saad sa päwad, ööd „Kül kanda murret, tehha tööd, „Ja seitsmel päwal pead sa „So hinge peale mõtlema! „Ni kaua, kui sa ellad weel „Ja kõnnid ilma ello teel; „Ja kui sa ükskord lähhäd siit, „Siis kiitwad keik so wagga wiit. „Mis armas sull' kül olli siin, „Ei põlle surmas muud, kui piin: „Kui keik on lõpnud ilma peal! „Siis wiimne au, on minno heäl!" C. W. F. Wenuemaalt. Petcrburgi hantwärgi-selts.  Ka seal on essimenue hantwärgi-selts  ilmale sündinud, ja need keige es- simesse seltsi assutajad on tislerid, et nenda  tisleritö-kaupmeeste orjussest peäseksid; sest ka need keige targemad meistrid, kui neil rahha  kül kääs ei olle, peawad nimmetud kaupmeeste  tömehhiks jäma ja selle hinna eest teggema, mis nemmad pakkuwad, muido tewad  nemmad hinnad ni maddalaks, et tisleri wöim, kui ka selle hinna eest tahhaks müa, nende körwas pea löpnud on. Agga heitwad tislerid keik ühte seltsi ja assutawad omma käe peale mümisse maggasinid, siis on koggoni teine assi; hulgani kous on neil kerge wastopanna.  Siin jures tulleb meil üks wanna  Persiamees mele, kellel wägga paljo poege olli, (mönned ütlewad 80 poega) ja neid laskis  temma keik enne surma omma wodi ümber  tulla ja iggal pöial piddi omma piik peus ollema; issa tahtis enne lahkumist lastele head öppetust anda. Esmalt laskis ta keik 80 piki ühte kimpo sidduda ja sundis siis poege sedva kimpo katki murdma. Muidogi ei jõudnud ükski poeg sedda tehha. Pärrast wöttis jälle igga poeg omma pigi üksikult peusse, ja kui issa neid olli käsknud katki murda,  olli se tö peage tehtud; sest mis on mehhel  pigiwarrest katki murda? „Waatke nüüd, pöiad ütles wanna issa sängist se on mo wiimne öppetus. Senni kui teie ühte mele-ja seltsi kokko jäte, ei jõua teid kegi ärrawöita, agga kui teie üht meelt ei pea ja lahkute, siis on teie waenlastel teie peale üksikult  tühhi assi wöimust sada." Kas sel wanna Persiamehhel mitte öigus ei olnud? Sesamma tödde on iggal maal ja aial üks. Uhhel on ühhe, ja hulgal hulga jöud. Kuida  jubba olleme nimmetanud, Inglis- ja Prantsussemaal  on sähherdused seltsid wägga õitsemas  ja rahwas on jubba arro sanud, kui suur kasso neist tulleb. Sönnumed wöeralt maalt. Jah, agga paljuks neid on? Nendega on wasto pühhi jälle tule wahhe aeg, nago sedda  enne ka mönni kord olnud. No agga mis kölwab, sest könneleme ommeti, ning. esmalt  jälle 389