healt teeb, agga kedda wägga armast nahha saab, sest et ta agga pörmo surune; teised mis mee sees on, ehk nisamma weikessed, kui seina tõugud, ehk ka sõrme jämmedussed ja pikkused, kuida mitto kord sae-palkidest, mis sui otsa mee sees seisnud, leitakse. Need wimased  on laewa meestele soja ma merredes wägga kahjulissed, sest et neid seal paljo, jöuawad nemmad peagi keige uemad ja parremad  laewad arrarikkuda, et temma ärraussitab  ja nago soel wet sisse lasseb. Sedda kahjo muul wisil ei sa keetda, kui agga üksnes  seläbbi, et laewa pöhhi ni kaugelt, kui ta wee sees käib, wask plekkiga ärralüakse. Nisuggused tõugud kippuwad ka perlmusli peale ja lassewad augud temma karbi kanest läbbi. Kui ellajas sedda tunneb, siis aeab temma limma ommast ihhust wälja ja püab sellega sedda wigga, mis waenlane temma honele  teinud, kohhendada. Sest limmast, mis temma nenda omma konnakarbi lappimisseks ennesest wälja keeb, kaswab aega möda perl. Jnnimessed, kui sedda tähhele pannemisse läbbi teada saiwad, õppisid perlmuslid sundima,  perlid andma; mis nenda teggid: lasksid penikesse wikkerpuriga, mis selle tarbeks isseärranis  tehtud, weikessed augud perlmusli kanest  läbbi ja pannid tedda siis jälle omma paigale taggasi: aega möda watasid, kui kaugele  perlid jõudnud kaswada, ja kui näggid neid malmis ollewad, siis wälja wötsid. Se mis perlmutteriks nimmetakse, põlle muud, kui seestpiddine konnakarbi woder; lemmast  treierid keiksuggusid illusaid asjo treiwad,  nenda kui nöbid, tosikessed ja muud selle sarnatsed. Perled kaswawad wägga pikkamessi, egga kõlba enne wälja wötta, kui õige malmis janud:  sest et muido ei ümmargused, egga karma  polest täielissed põlle, maid kui santi kaupa pölgtakse. Need kes neid püüdwad, jubba pealt ärratundwad, kas nad malmis ehk ollemata.  Jnnimessed, kes perlid merre põhjast wälja towad, nimmetakse tuukrid; need on nisuggused,  kedda jubba lapse pölwest sadik õppeta  kse ja harjutakse hinge kaua kinni piddama ja kaua wee gl kannatama. On kül üks willets  põlli, mis tuukritele oösakö sanud. Enne wannal aeal, kus tarkus iggaplddi nõdra lapsokesse  sarnane olli, olli ka tuukri põlli üks waewaline ja raske põlli. Kui tedda põhja lasti, pandi temmale kiwwi jalga, et ruttem alla lähhäks ja pik köis sai temmale kaenlo alt kehha ümber seutud; ninna sõõrmed Ha körwad toppiti ellitud poomwilladega kinni ja üks elli sisse kastetud käsn seuti temmale su ette, kaela kot, mis wõrgust tehtud, ripputi kaela ja suur raud põitel anti temma kätte, kellega perlmuslid lahti kangutab, mis merre põhjas üllestikko teine teise peal kinni on. Mls lahti saab, sedda kohhe omma kaelfotti panneb. Kui nüüd nenda tük aega tööd teinud  ja ärratunneb, et kaueminne ei suda hinge kinni piddada ehk hinge tõmbamata olla, sils wiskab kiwwi jallust ärra, tõmbab nörikessega, kelle ots ta kaela kotti rihma külges kinm, pissukest kellokest, mis üllewel padi ninna peal rippumas. Kui mehhed, kes patis, kellokest kulewad ellisewad, siis keigest wäest ja sure ruttuga tedda alt ülles tömbawad. Mitto kord, kui jälle wee peale tõuseb, tulleb werri suust, silmist, körwist ja ninnast wälja; egga sa sesuggused innimessed, kes sedda tööd tewad,  ialgi wannaks. Et sesuggune püüdminne rahwast hirmus waewanud ja paljo ka hukka sanud, on Jnglisma  mehhed, kes Jndima merres ka perlid püüdwad, tuukri kollusid teggema hakkanud,  kellega perlepüüdjad merre põhja lähhäwad.  Se olli neil üks wägga tark nõu, sest et kollo abbiga tuker nelli ehk wiis tundi, wee al woinud tööd tehha, ilma et temmal hingamisse  polest waewa õlleks olnud. Tuukri kollo on, kui üks neljanurgelinne kindel laud ehk wask plekki kattus, mis tuult egga wet läbbi ei lasse ja üllewelt keigilt poolt terrawalt kokko lähhäb. Kollo sees on üks lauakenne kahhe köie otsas nago kige laud rippumas, selle peale istub innimenne, kui kollut  kummuliste wee peale lastakse ja lähhäb temma seddawisi kuiwalt alla merre põhja. Ons ta seal, siis kollo alt wälja tulleb ja omma töle hakkab; kui ennam ei suda hingr 370