1) Mõnned sõbrad on sowinud, et „Eesti Postimees" 2 kord näddalas peaks wäljatullema, wahhed olla wägga pikkad. Linnades ja mõisades se ehk lähhäks, mis saab agga hinnast? Ma ussun, sellega otame weel nattuke. Kahhekordne tö ja trükkikullo pärriks ka kahhekorrast hinda, surema hulga luggemisse himmo ei üllata weel ni kaugele, muido olleksime meie kiil walmis tahtmist täitma. 2) Paljo ennam on weel neid sõbro, kes sowiwad: „Tehke „Juttotubba" pole pikkemaks,  et ennam rumi kuulda ja luggeda saaks!" Jälle lõbbus kuulda ja kässt elleks walmis teggema, kui mitte hinnatõusminne põigeti ees ei seisaks. „Juttotubba" on nüüd pool poognat näddalas suur ja maksab 66 kopp. aastas ja Postimehhega ühhes 2 rubl. Saaks ta nüüd täieks poognaks, nago „Postimees," siis tulleks temmale ka sesamma hind, se on kahhekse kokko 2 rubl. 60 kopp. ja „Missionäriga" ühhes liggi 3 rubl. Oho, mis surem hulk nüüd ütleks? Paljo jääksid siis 1700 „Juttotoa" luggejatest weel luggejaks? —Et agga meie kartus ka ilmasjata wõib olla, siis pallume keiki sõbro, kes „Juttotubba" tahhaksid suremaks ehhitada ja temma tö ja materiali eest weel 66 kopp. aastas rohkem kullutada, meile sedda ni aegsaste kui ial wõimulik. enne wanna aasta lõppetust teada anda. Sealt wõime siis warst nähha, mis tehha tulleb. 3) Missionärist" on meil ni paljo üttelda, et selle tö peale uel aastal suremat abbi pallusime ja lootsime, ehk tedda ka jõukama leiwawannemate jure kassolapseks anda tahtsime, kus suremat kasso sadaks, agga siamale ei olle meie palwest ja lotussesi weel middagi wäljatulnud. Et nüüd südda ei kanna tedda ärrasurra lasta ja 1100 innimest ilma missionisõnnumita jätta, siis tahhame Zummala abbiga omma „Missionäri" wanna wisi wäljasata, et Eestiwendadele pagganatest ja nende õnnetumast ellust kõnneleks, kui ka sest, mis Zummal nende Hullas jubba teinud ja weel armust teeb. Ehk ligutab ommast kohhast ka mõnda süddant waeste pagganate peale mõtlema. Andko Jummal! Sellega on siis sekord juttud aetud ja pallume sõbro omma tellimesst ni paljo kui ial wõunalik, wannal aastal, midda warrem sedda parrem, ärratallitada. Ommalt maalt Tarkust. sNowgorodi madepakkn- Monne näddala eest on luggejad meie „PosLimehhe" kõrwas üht lahtist lehti näinud, mis suurt „Pakkumist" tõi, kuida Nowgorodi  kubbermangus innimessed 20 aasta sees ilma hinnata pärrisma perremehhiks piddid sama :c. :c. Sellesinnatse „pakkumissega" on weider luggu olnud. Se ei olle mitte Tartus ilmale sündinud, maid Rigas. Kaks korda olli meile sedda pakkutud laiali kanda, agga et „pakkuminne"  liaks hiilgas, ei julgend meie sedda kullaks piddada ja mastowõtta. Wimaks tulli kindräl-kubberneri loaga malmis trükkitud kolmat korda,- siis olleme jure pannud. Mõnned luggejad,  kes su sõnnaga meilt laiemalt teadust nõudnud,  on siis ka kuulnud, et meie sest middagi ei tea. Kas mõnni sedda pakkutud maad watamas  käinud ehk mitte, on meil ka teadmatta, ehk meie kül ei ussu, et kegi Nowgorodi kubbermangust  otsima lähhäb, mis ta paljo lähhedamalt  leiaks, se on kui ta, olgo mmikitsusse ehk made hinna kõrgusse ommalt maolt peaks ehk tahhaks ärraminna. Õnneks on nüüd üks C. Stern Nia-seitungis selle wasto kirjutanud.  Temma ütleb maad omma silmaga näinud  ollewad ning tundwad, mis kasso meie wäljarandajad sealt eest leiaks. Temma arwob, et nemmad ei 20, ei ka 200 aasta sees seal ni kaugele ei saaks, et ellada wõiwad. Se peaks kül silmad lahti teggema. C. Stern lodab, ja meie ka, et kegi tuleteed ei olle käima hakkanud;  agga ta ütleb, et need, kes senna lähhäks, seal willitsusse sisse langeksid, ehk kui sandid taggasi tulteksid. Samara ja Krimmi wäljarändamissest  peaksid meie rahwas jubba kül kibbedat  õppetust sanud ollema. C. Stern arwab, 382