üllem sönna ollema: „Meie anname keik omma kalli Keisri eest, kedda Jummal meile annud ja kedda meie süddamest armastame." (Nimmed.) Tarto linna wannemad on nenda kirjutanud  : Keigearmolissem Keisri HerraZ Söahädda paistel, mis meie keisririgi peale kippub, helliseb iggalt poolt ja iggast seisussest Keisri Herrale tru allamate heal wasto. Se tunnistab muist sedda pahhandust, mis neil Pola mässamisse pärrast on, muist agga sedda süddamelikko  truust ja armastust Keisri Herra ja issama wasto. Meie Tarto linna koddanikud olleme nendesamma  tundmistega täidetud; meie olleme tuggewad ühhesmeles ja armastusses Keisri ja issama wasto ja same hädda aeal Keisri Herra hüüd* misse peal ühhel melel üllestöusma ja issama eest igga ohwri peale malmis ollema. Olgo Keisri Herra ni armolinne meie keigeallandlikkumat  truussetunnistust wastomötma." (Nimmed.) Ommalt maalt. Willandi makonnast. sOnneto Õnnetumat surma ei wöigi olla, kui Lsseennast  ärrahukkata. Hoidko Jummal iggaüht ristiinnimest selle õnnetusse eest! Soosare wallas, Kolga-lani kihhelkonnas, tömbati 22. Aprilli k. p. üks önneto mees, nimmega Ado Liwer, soolauka seest wälja, kuhho sisse ta ennast wist wie päwa eest olli kukkutanud, se on: 17. Aprl. k. p.; sest sel hommikul olli ta kotto wälja läinud, ei kuskil  muial ennam nähtud, ja laugas on waewalt  werst maad kotto emal. Temma önneto jättis naese kue wäetima lapsega mahha, kellest  essimenne llne ja wiimne 1 aastane on, ja seitsmet kannab emma süddame al. Oh willets mahhajäminne! Seal on liggimesse armastusse! tööd, juhhatago Jummal peale. Adul waesel olli murrelik ello. Süggise tehtud tedda kohha pealt lahti, talwe käinud ka teist otsimas, agga ep olle leidnud, pärrast tulnud tale roos käe sisse, mis pahhaks läinud,  augud käe sisse teinud ja paljo wallo saatnud; nüüd nõutud tedda weel palgi weddamisse  pärrast kohto ette ja seal on waene seggase melega mees kurja ärrateinud. Waene eksind hing! õlleks ta märkanud omma wil- letsusses õige abbimchhe ja ärrapeastja jure minna, temmale omma hädda kaebada ja temma  peale ommad murred weretada, kül temma  õlleks keik hästi toimetanud. Ta önneto mees olli ka weel enne surma tähhe kirjutanud ja kappi pannud, ja seal olli nenda sees: ..Jäge Jummalaga, mo armas abbikasa ja lapsed! Ärge mind muialt otsige, kui Riiska alt laukast seal ma puhkan! Minne kirriko öppetaja jure ja pällu temma käest nöu, kus sa nüüd omma wäetima lastega  pead jama?" Ado olnud ka enne tük aega kubja-ammetit piddanud, mis kellegile oiged söbro ei sada; parrast sanud ta isse tallokohta, agga tal olnud  wihhamehhi, kitsa ja külma süddamega innimessed, kes tedda jubba sellepärrast wihkanud,  et wöera (Köo) walla mees olnud Ado ennesele antakse sedda tunnistust, et ussin  töteggia ja tassane mees olnud, mis muido  mitte iggast ühhest ei wöi tunnistada, kes kaua kubjad olnud. Halle luggu on ka, et ta waese ihho wist mitte ma mulda maggama ei sa; sest tedda widi Willandist Tarto ja käsk kässib neid, kes isseennestele otsa tewad, senna anatomiküsse sata. Õlleks kaddund Ado sedda teadnud, ehk õlleks jubba sellegipärrast sedda hirmsat teggo teggematta jätnud. Tohhib nüüd monni meitest temma peale kiwwi wiskada? Ei tohhi, waid peame keik palluma: „Ärra sada meid mitte kiusatusse sisse!" Tartust. Eesti koolmeistri- M 17 olleme lühhidelt nimmetanud, Oh, armsad Eestimehhed, sellepolest õlleks meie rahwa hukkas meel wägga mitmel- omma rinna masto lüa! Kas meie seas ühhe teise wihkamist  peab ollema? Mähhärdune Eestimees peaks Eestimehhele „ wöeras " ollema? Eks se mitte tuhhat kord õigem ja näggusam ei õlleks, kui üht innimest, kes teise malda tulleb, kui wöerast  lahkeste ja söbralikkult wastowõetakse ja, kui tarwis, ka armastusses jallale awwitakse? Sähhärdune  wöeraste wihkaminne on ka alles meie teotusseks Jummala ja innimeste ees, ja tunnistab  meie sünd'matta süddant ja rummalust. Armastus M keige käskude käsk. 164