on Jõulud, sest Zöulo rööm on suur ja ülleüldne  iggas paikust Süddame römoga ollen ma Zöulo laupäwa öhtp möda Tallinna ulitsaid  käinud ja neid mitto tuhhat Jöulopuid tähhelepannud, mis maeades- põllesid. Neil olli omma pühha tähhendus ja lapsed kilkasid nende ümber. Oh kui suurt römo on Zssa taewas langenud innimcsse soule teinud! Kui Zummal ep õlleks lihhas awwalikkuks sanud, mis ollekstd siis keik Jöulopuud wäärt? Sa tead) Mihkel, kui innimenne nenda 16-aasta takka üht endist tutwat kohta jälle nähhä saab, siis on mönni assi ueks läinud  ja mitmed pead jure tulnud,' kedda ta enne ei tunnud, et ta wägga sowiks, ühhe näddalal õlleks kahhe pikkus, neid keiki nähha sada. Nenda olli mul ka. Tänno Zummalale,  ma ollen seal paljo armsaid söbro, wanno  ja usi, eest leidnud, kes mulle tenimatta armastussega wasto tullid ja mind, nago pissukest  tantso-karro, ühhest teise weddasid, et mul waesel ..Postimehhel" teggemist olli, pead kohhe hoida', et mitte uimaseks egga silmad kirjuks ei lönud. M.: No mis sa Tallinnas ka üdist kuulsid  ja näggid? P.: Tallinna uemad asjad on se kord ülle teiste muidogi nende ued kirriko ehhitussed,  kellest teiste jutto järrel ka enne jubba ollen könnelenud; nüüd agga watasin neid paikasi omma silmaga ja tean kül, kuida mo südda rindus likus, isseärrams ue Dom-kirriko  platsi peal seistes, mis 150 aasta eest söa pärrast mahhalöhhuti. Kui keige selle peale mõtlesin, kuida selle kirriko ja koggodussega  mannast luggu läinud; mis waewa auwäärt Eesti sobradel olnud, wässimatta truussega  keik wastastd kiwwa tee pealt ärraweretada,  enne kui ni kaugele said, kui praego on; kuida Zummal neile imme wisi Eesti Laskudest  mönni hea tuhhat rubla kätte saatnud, et tarwilist tööd wöiwad allustada, pärris omma kirrikut ehhitada, siis olli mul, kui Eestlasel, raske kül, kirriko platsi peal seistes,  römo ja tänno pissaraid ausa Eesti sõbra eest taggasi hoida, kes minnoga kasas olli. ..Zummal Zssa taewas öhkasin minna sa õlled La Eestirahwa Zssa, mõtled isse armoga selle waese, harrimatta ja allama rahwa  peale ja panned ka teisi nende peale Mõtlema  ja neile head teggema! Sada eddasi, mis sa allustanud ja lasse nende päikest kõrgemale  tõusta, et ka neil ihho ja hinge asjus üks paik õlleks, kuhho omma pead wöiwad panna!" Suurt römo teggi mulle, kui siin ja seal nago koggematta leidsin, et Tallinnas ka surema rahwa seas küllalt ausaid mehhi leitakse, kes Eestirahwale head sowiwad ja jöudo möda tewad. M.: Tossi kül, agga se rahwas on jo isse alles ni tuim, möistmatta ja tännamatta, pealege  weel. issekeskes sündimatta ja kadde, ei olle ühhemelelissed egga mõista aega tähhele panna. P.l Kahjo, Mihkel, et ma sedda keik ei wöi walleks aeada! Peale sedda ütlewad mönned,  et nemmad üllema rahwa wasto ni uskmatta  ja omma kahjuks wägga törksed olla, et neile ei maksa mingisuggust head sowida. Agga armas Mihkel, sa tead sedda nisamma hästi kui minna ,ja mitto tuhhat teisi, et se waene rahwas mitto sadda aastat ühhes pölwes  ellas, mis enne nutma kui naerma aeas. Mis teeb rummalus ja orjapölli innimessest muud, kui kölbmatta tuima, tõrgest loma, kes parrast sedda head ka ennäm ei ussu, mis kül õiglasest süddamest temmale sowitakse. Ma ollen härgadest kes ühhe ikke eest, mis tee peal maas seisis, kaugelt körwa pöörsid,  et kartsid sedda jälle omma pähhä kargawad.  Nenda on ennam ehk wahhem ka meie rahwa luggu. Se on parrako tössi, nemmad  käiwad ka mitme hea asja umber ni uskmatta melega, nago kallad õnge ja hired lökso ümber ja kartwad allati kahjo, kust selget  kasso wöiksid leida. Ka keige parremat nõu, mis suremad innimessed neile andwad, piddawad mitto ommas rummalusses otsego linnopaelaks, mis järrele nemmad ei julge tehha'  Se teeb saggedaste süddame täis, et sa mönni kord üsna russikaga sekka lööks, õöldes:  söggedad kannad, sage ommeti arro, mis teile kassuks ehk kahjuks tulleb, muido jooksete  isse omma õnnetusse sisse) nago mitto 10