palki ja kümmekond kubbo kattukse hõlgi aastas temma maeast ärra, siis õlleks se ka pahha, agga waeseks egga kuse alla ei jääks ta seläbbi  meel mitte. Tulleb nüüd agga õnnetus, et terwe tubba, mõnni kord meel kõrwalised honed  ühhes ärrapõllewad ja kõik Põhk ning maeakraam  sisse jääb, ja kohhegilt abbi lota ei olle, mis ta siis? —On ta jõukas mees olnud ja omma rahhawarra wälja sanud, noh, siis ehk lahhäb wee! selle korra; agga kui mitte, mis tahhab  ta siis tehha? Ja kui paljo on siis neid, kes maad ostnud ja teine task meel täis jänud juhtuwat tullekahjo kanda? Neid wõiksime peage kümne sõrme peal üllesluggeda. Wilja ja karja ikkaldus, mis ka wõib tulla, jägo nimmetamata. Igga noor ning Manna tunneb ärra, et sel wisil  põllomehhe nurgakiwwi mitte kindel ei seisa. Juhtub wähhema jõuuga mehhele sähhärdune õnnetus,  siis on marsi pankrot toa assemel tnhha unniko otsas kükkitamas, raske oksjonihamer langeb made kohta mahha, ja endine õnnelik perrekond Mõib ennast sandikeppi naale toetada. Willets luggu! Inmmal hoidko meie perremehhi ni raske koorma eest, ja õppetago neid ka isse selle eest hoidma! Hoia isse, siis hoiab ja aitab ka Inmmal. Sepärrast, mo armad Eesti pollomehhed, kes teie mu seisuste isse, meie isse peame ka õppima ennast kahjo eest hoidma, ja kui ommeti mõnne kaela langeb, siis sedda kergemalt kandma. Agga kuidas? Noh, mis kunsti senna tarwis on, muud kui assutage  enneste keskes tullekahjo abbi - seltsid, kus üks kõige ja kõik ühhe koormat aitwad kanda, ja ühheteise hawo parrandada. Ilma selleta ei wõi jo keegi perremees õhto rahhoga maggama heita, sest hommiko wõib ta kõigest ilma, purrumaene mees olla. Meie arwates ei olle kergemat egga parremat nõu, kui et pärrisperremehhed,  kellel seks muialt ennam abbi lota ei olle, enneste keskel seltsiks kokko heidawad, et sedda  omma seltsiliikmete seast jälle endise korra peale awwitada, kellele, olgo pikse ehk mu juhtumise lübbi, tullekahjo on tulnud. Nemmad mõiksid ka üht tullekahjo - kassa assutada, kuhho kõik seltsiliikmed aastas omma takseritud honete hinna järrele seatud protsendi jaggo sissemaksaksid,  ja sest kassast peaks siis kahjud tassutud  sama, muidogi sedda möda, kuida kah- jo on, kord surem, kord wähhem. Kuida oöldud, nisuggune sissemaksmine peaks maeade takserimise, ehk, mis tallo kohhas paljo ühtlasem, taalri arwo järrele seatud sama. Midda surem selts, sedda kergem maks, ja midda surem sissemaks,  sedda surem wäljasaak, kui õnnetus juhtub tullema. Nõnda on ennam ehk wähhem kõik tullekahjo-kassad,  kus kegi isse onuna maea ni kalliks  takserib kui Lahhab ja sedda möda siis sissemaksad  ja wäljasaab. Selle rahhulise julguse eest, et juhtum tullekahjo meile mitte sandikeppi kätte ei toppi, wõib innimene kül aastas mõnni rubla maksta, ja nõnda tewad ka kõik mõistlikud maeaperremehhed,  olgo linnas, ehk maal. Minna tunnen ühte Testimeest, se sai tännawo Mai kuus alles maeamehheks, agga temma essimene tö olli, warsi tullekahjokassa liikmeks heita. Kui agga kassa assutamine zc. meie perremeestele  nattuke kirjo ehk raske peaks ollema, siis wõiwad ka meel kergemal wisil ühheteisele õnnetuse aeal abbiks olla. Heitko seks üks hulk maeaperremehhi kokko ja tehko enneste wahhel seaduseks, et nemmad ühte kokko selle kahjo kandwad,  kellel nende seltsiliikmete seast õnnetus juhtuks  tullema. Kui 100, 150, 200, :c. perremeest  nõnda kokko ja ühheteise toeks heitwad, ja neil ka mis eest lummal hoitko aastas 5 tullekahjo kanda tulleksid, siis ei rõhhuks se weel hulka mahha, agga need 5 :c. olleksid häddas  awwitud ja tullekahjo labbi mitte pankrotti janud egga õnnetumaks sanud. Muidogi sawad nemmad omma kohha surust möda taalri arwo järrele omma kahjulistele materiali ja tööabbi andma, sedda möda, kuida nemmad omma seltsi põhjuskirjas (statutis) sawad seadima ja kinnitama. Kui kõik ühhes kous kahjo peawad kandma, siis sawad ka kõik ühhelmelel kahjo eest hoidma. Iggamees watab siis koggoni teise silmaga omma  naabri maea peale, kui silmale, ja üks saab teise toeks ja söeks ollema, tedda kinnitama ja walgustama. Seks olleksid nüüd maakonna wisi põllomeeste seltsid m wägga tarwilised asjad, kus nisuggused ja mitmed muud tarwitused mõistlikkult wõiksid läbbirägitnd sada. Lõppetuseks weel ni paljo. Peawad meie tullekahjud kahhanema, siis on kõige pealt tarwis:  Laskem korsnad kattuksele kaswada; tehkem onnnad rehheahjud holega ja ial mitte ilma kum- 298