pawal, kui meie armolinne Keisri Herra ja Proua Moskwa linnas kronitud said (26. Aug. 1856.) pandi Tarto uniwersitäti-kirriko essimest alluskiwwi paigale ja nüüd 31. Januari!  1866 sai sesinnane lummala kodda meie piiskoppi Dr. F. Walteri läbbi sisseönnistud  ja pühhitsetud. Nimmetud pawal on koggodus weel Toom peal omma wimast Zummala tenistust piddanud ja kello 11 makirriko  kella hellistamisse al Toom pealt rongis  alla läinud, piiskop Walter ees ja keik koggodusse wannemad, kirriko riistad kaes, ja koggodus temma järrel. Piiskoppi abbilissed ollid prohwessor vr. Kristiani ja praos Willigerode. Ue kirriko liggi jöudes, hellisesid  kellad terretades wasto ja kirriko ees piddas praos Willigerode üht könnet, selle peale teggi piiskop kirriko uksed lahti ja nüüd kitusse lauloga: „O wötkem Jummalat suust, süddamest nüüd kita", tungis koggodus piiskoppi  ja mu wannematte järrele kirrikusse. Siin piddas piiskop pühhitsemisse könnet ja maenitses kulutajaid ja kuuljaid kange ja löbbusa  saunadega, ia! sedda iggawest töesanna mitte unnustada, et meie teadminne pudulinne on ja ärralöppeb, kui taielinne assi kätte saab. Pärraft sedda läks nüüd Zummala tenistus seätud kombel eddasi. Prohwessor l)r. Kristiani  piddas jutlust ja temma abbilinne Lütkens  altari tenistust. Löppetusseks sai kawarsi üks kandidatßergwits  ues kirrikus öppetaja ammeti peale sisse önnistud, kedda selle peale on seätud, et Riama  Tallinna kele kirrikute peal, kus öppetaja haigeks ehk kirrik lesseks jääb, senni kaua peab assemele astuma, kui koggodus ommale öppetajat  murretsenud. Uniwersitäti-kirrik on isseennesest  wägga kenna Zummala kodda. Torni temmal kül ei olle, agga ees otsas kettakambri kohhal suur kullatud rist kattukse peal ja kaks ridda suri aknaid teine teise peal, nago kahhekordse  maial, mis läbbi suur kirrik sestpoolt wägga rumikaks ja walgeks saab. Sesinnane kenna Zummala kodda peab 46,666 höbberubla  maksma tullema. Ändko nüüd lummala iggawenne heldus, et Tarto suur-kool ja temma kirrik, kust ka meie Eesti rahwas ommad öppetajad same, puhta Ewangeliumiga allati rohkeste õnnistud õlleks, ja ka seal kirrikus isseärranis pühhade ohwri suits üllesse tõuseks: „So saakrament ning sanna heäl, Meil õlgo ikka puhhas teäl!" Würst ja tallopoeg. Üks Tallinna mees tulleb Peterburgist ja tahhab teiste heaks meleks teada anda, mis ta seal on kuulnud ja näinud. „Ma wöiksin ütleb temma mitmest asjast könneleda, sest Peterburgis on paljo kuulda ja nähhä: agga keik, mis mul seal silma on putunud, ei olle mind nenda ligutanud,  egga mo süddamesse janud, kui se, mis ma sures Morskajas ühhe würsti maias, kelle rind autähtidest särrab, omma silmaga näggin.  Se olli just postipääw ja würstil paljo teggemist ja kirjutamist. Sured üllemad  tullid ja läksid ja würsti näust olli nähhä,  et tal neist käieste himmo ärra olli. Zener  sai käsko, ei keddagit ennam ette lasta. Sea! tulli üks ülleM ja ütles adjutandi kör* wa sisse, et üks Baron X. Lihwlandimaalr, kedda tener ep olle sisse lasknud, ukse tagga seisab ja sisse tahhab. „Olgo kül Baron, wastas adjutant, ei wöi ma parrata; Teie ollete jo isfe kuulnud, et würst keddagit ennam  ette ei lasse." Warsi pärrast sedda tulli sesamma härra jälle, kes enne Baroni pärrast räkis, ei pöörnud agga mitte ennam adjutandi, waid würsti ennese pole ja ütles, et üks tallopoeg õues otab ja pallub würsti härraga kokko sada. „Laske tedda warsi sisse tulla", ütles würst üsna lahke naoga. Minna pannin sedda wägga immeks: würsti näggo olli koggoni teine, kui enne ning ta ei pannud suggugi pahhaks, et jälle omma kirjutusse  jures eksitud sai, waid olli ni lahke, kui õlleks üht armast sõbra ootnud.  Tallopoeg  astus sisse; lamba nahka kassukas seigas,  pitk habbe suus, nago se wenne tallopoegade  wiis on; würst tõusis üllesse ja tulli temma wasto. Tallopoeg kummardas terretades  ja püdis würsti käele suud anda; 53