Eesti Postimees ehk Näddalaleht 42. 1866. Tartus, 19. Oktobril. ma- ja limaraWalc. Kolmas aasta. Register: Mis meil häddast tarwis tahhelepanna. Ommalt maalt. Tartust. Tarto makonnast: Allatskiwwi kirrik- Tullekahjo. Põltsamaalt: Önneto surm Peruust:Perno-.Willandi raudtee ehhitussest. Perno Pöllo asjust. Tallinnast: lani-kirrikust. Cstima kotiöest. Tweri linnast; Ka koliasjust. Wöeralt maalt. Austriamaalt. Saksimaalt. Prantsussemaalt. Kauba sönnumed. Kirjawastussed. Teadaandmissed ja kulutamissed.  Mis meil häddast tarwis tähhelepanna. liig kitsas ja kassin ruum ei lubba allamal  seisma küllasõbra kirjale mitte pikka eestkönnet tehha. Pallume tähhelepannes ja järrelmõelbes  ärralltggeda; sest nenda üksi wõib keigest, mis kirjutakse, kasso tulla. Löppetusses tahhame paar sauna jure panna. „Meil on jo tihti katsutud ärraselletada, et sadda aasta parrast Eesti keelt ennam suggugi ma peal ei saaks ollema, sest et ta siis jo kas ühhe ehk teise surema rahma kele sekka õlleks ärrakadduuud.  Se on üks suur eksitus, mis ilma kahjoteggematta  ei jääks, kui ta meie rahwa jures paljo maad leiaks. „Minno kirri -,Ural-Altai keleselts" (PoS- Limehhes Nr. 26.) on sepärrast neile isseärranis kirjutatud, kes ennast nisugguste möttede ja öppetnstega  waewawad. Sea! näeme, et meie Eestikeel  agga weike oks furest puust on, kes ommad oksad mitme ma ülle !aiali laotab. Nenda kaua kui pu seisab, seiswad ka ta üksikud oksad , olgo siis, et nad isseennast ussidel toiduks annaksid. --Agga meie ei tohhi isseennast petta ja arwa da, et sest jo kül on, kui sedda teame. Üks rähmas  meie aeal ei sa mitte eunam se mõrra teistest auustud ja maärt petud, mitto lehma ja härga tal lautas seismad, waid kuidas la maimoharriminne  ja meel mõnned muud asjad on. Weel rohkem saab nenda luggu eddespiddi ollema. Sepärrast  peame aegsaste ja möistussega järgi urima, mis meie maimo ello üllespiddamisseks karmis lähhäb. Keige innimeste teo alluspõhhi siin ma peal on meie iggapawane leib, se on ihholik ehk waimolik  tö, kes igga üksikut innimest üllespeab. Selabbi ei sa meie mitte üksi kui kindlad liikmed iggaüks onuna isseärralisse kohha peale sures mailma  tõmaeas seatud, waid meie mudame ennast ka sejärgi, kuidas meie tö on. Innimestel, kes ühhesngguse ammeti peal, on ka ennam ehk mähhem  ühhesuggune lomus. Pöllomees, rätsep, lihhonik,  koolmeister, mailmatark iggaühhel on isse mõtted, isse karm, iggaüks saab ka mõistlikknl wisil isse keige parreminne teadma, mis tal tarwis ja se eest mnrretsema, et tast kahjolikkud asjad emale jäwad. Wagga tähtjas on sepärraft igga rahwa ellule, mis ta ommaks nimmetab ja kelle peale ta keige rohkem aega kullutab. Waene luggn