muido häbbenen ma sõbra nimme kanda." Lesse ja waestelaste nutminne aeas tedda ka nutma, ja kes nuttab, selle südda ei olle kiwwist. Shekspir teggi pea minnikut. Ta läks omma korteri, wöttis keik rahha kokko, mis tal kasas olli ja tõttas taggasi. Siin lesse maeas tullid jälle nelli nuttust näggo temmale  wasto. Ta andis wimast koppikut emma kätte ja ütles: „OH, et sedda ni wähhe on! Mul ei olle ennam. Tänna tunnen minna essimest  korda, kui önneto ma ollen, et mä mitte rikkas mees ei olle!" Shekspir kattis ommad  silmad kinni ja nuttis nutjatega. Emma ja tütred ei teadnud, kuida wanna tru sõbra tännada, agga söbber nuttis ja leinajad  piddid trööstiat römustama, kes ni önneto  olli, et ennam ei wöinud anda, kui andis. Ta jäi nüüd weel kaua jutto aeama omma kurwa söbradega ja pimme olli ammo kä, kui omma korteri taggasi poris. Sõbra lesse ja laste leinaminne ei lasse temmale und silma tulla. Ta mõtleb tuhhat möttet, kuida ta neid peaks aitama, agga tühja käega on kaunis  raske awwitada. No wimaks arwas ommeti  õiget nõu leidnud ollewad jah, nenda  ma teen! ja uinus maggama. Teisel hommikul tõttab Shekspir kunninglikko  lossi ja pallub kunningana Elisabeti juttule sada, kes sel aeal Inglismaad wallitses.  Kunningate ette ei olle iggaühhel mitte ni hõlbus sada, agga Shekspiri nimmi teggi  keik uksed lahti. Kunningana laskis tedda warsi ette tulla ja küssis, mis kuulsal mehhel temma käest pallumast õlleks. Seal pallub nüüd Shekspir silmameega, nago issa omma laste eest, et kunninglik kässi, mis kaugele üllatab,  temma sõbra lesse jä laste eest nenda murretseks, kui temma õlleks teinud, kui ta jõud üllataks. Kui nende issa söbber', olla se temma kohhus, sõbra lesse ja laste eest murretseda, mis ta ka süddamest hea melega teeks, kui omma waesus ei kelaks. Elisabet ei wöinud mitte „ei" üttelda, kui Shekspir pällus, maid lubbas täieste keik tehha, mis söbber isse õlleks teinud. Nüüd Olli mehhe südda rahhul. Tuhhat tännoga läks ta kunninga maeast wälja, agga Mitte ennam lesse maeasse. Auwäärt mees ei ahnista  tänno. Lesk ellas nüüd omma lastega ilma murreta, sest olli kül; agga Shekspir, kes sedda olli teinud, ei annud nendega ennam  kokko. Luggeja söbber, mis sa arwad sest kuulsast Inglasest? „Olli hea mees" kostad /inna. Tössi kül, sedda ta olli ja se on ennam waärt, kui temma suur tarkus; agga mis ta meile ütleb? Noh, eks sedda: .testimees,  minne ja olle ka hea mees?" Oh, tossine ja tru sõbrus otz ka kallis assi, agga temmal on nisso wilja wiis: tahhab head rammust  ja puhhast maad, muido ei kaswa temma. Kui südda täis isseennese armastust, uhkust, wihha, waeno, wallet, kaddedust ja muud sellesarnast  umbrohto, kuida wöib seal truus ja sõbrus kaswada? Kes wöib rõõmsatega römus olla ja nutjatega nutta, mitte mokka otsast, waid süddamest? Üksi se, kes teab ja peab: ..Mis teie tahhate, et teised teile peaksid teggema, sedda tehke ka neile." No armas Eestimees, te nenda, siis õlled ka hea mees. Unnustad sa pea ärra, kes Shekspir olnud, siis ärra unnusta mitte, mis Shekspir teinud. Meil on ka nutjaid ja leinajaid küllalt. Ommalt maalt. Tallinnast. sTallinna altlinna kaupmehhed  ja. Kui paljo neid Tartus ja Pernus on (wata M 12), olleme jubba räkinud, xägime nüüd Tallinnast ka; need on jo keik meie armsad eesti linnad, kedda kui omma asjo peame tundma ja linnad  ja ma peawad söbrusses ning teine teise kassuks ellama. Kaupmehhi olli Tallinnas altlinnas 1. kilde. 2. kilde. 3. kilde, kokto. I. Januaril 1859 11. 29. 174. 214. „ 1860 11. 30. 180. 221. „ 1861 11. 33. 167. 211. „ 1862 10. 35. 160. 20S. „ 1863 8. 37. 154. 199. Egga meie ei tea mikspärrast, agga kuida 188