mis sa kül wist ei tahha uskuda, et se tossi on, agga ommetige on se tossi kui kuld selge. Se on römo nuttust! Sedda ollen siin näinud  ja sspärrast tahhan sulle sest juttustada, kuida se olli. Tead jo issegi, wanna söbber, et meil 17. Aprillil Keisre Herra sündinusse  pääw on, mis keik wenne rigi allamad sure truussega pühhitsewad; noh! ka meie Tallin ei tahtnud mahha jada. Nimmetud päwal ruttas rahwas kirrikusse ja kui kirrikutest  wälja tullid, olli turro murdo rahwast täis. Meie aulikkud rae-wannemad läksid rahwa seast läbbi omma ammeti mundres raekoea  peale, üllewele teise korra peale, aknad said lahti tehtud, mis just wasto turro seiswad, ning korraga hukkasid mängo-mehhed ehk musekandid  üht korali mängima, mis wägga kenna olli kuulda. Kui jo mõnda korali said mänginud, tulli löppetusseks: Meil tulleb abbi Zummalast ning selle järrele kohhe üks nelja healega üllewägga kenna laul, mis kuuljate  silmist wee wälja kiskus, olnud ta saks woi tallopoeg. Se olli mul üsna imme wadata;  agga wimaks hakkasid ka ommad silmad wet tilkuma, et pärrast kuiwatada küllalt olli ja need ollid keik römo pissarad, et Jummal meile sesuggust kallist Keisre Herrat ja truid ning ausad kohto-wannemad kinkinud, kette al rahholist ja waikist ello woime ellada. Zummal önnistago neid pölwest pölweni! sKirri Krimmi Tallinna seitungi 115 numris seisab üks kirri, mis oppetaja  Keuhel Krimmi sarest kirjutanud, kus nenda luggeda: ..Meie Eestlaste ello lähhäb kord korralt parremaks; monned neist on jubba kauniste ellamisse järje peale sanud, neil on omma tarwis  ellajad ja tö-riistad omma st käest wötta ning terwisega põlle ka luggu pahha, ehk kül soe-többi, mis saksa rahwas wekselwiber nimmetawad,  mullas, surrid ommetige wähhe innimessi  selle többesse. Tokultsharkerid, kes ennamiste Tartlassed, põlle omma elluga mitte rahhul, waid tahtwad sealt jälle wälja minna, ning on sepärrast enneste keskelt mehhi wallitsenud, kes Kaukasusse male läinud, sedda maad läbbi watama; leidwad nad sedda hea ollewad, siis on kül minnik pea käes. Ni paljo on ka tossi, põlle se ma, kus nemmad ellawad, põlluks mitte ommane, waid ennam lamba karjalistele. Krono polest ei sa nemmad  ka mitte otse ni paljo maad, et sest ellada  woiwad, maid agga pissut ja nimmelt sepärrast ni wähhä, et omma täielikko üllespiddamist  ümberkaudse mõisnikkude käest peawad  tenima, kust nad nihästi pöllo- kui heinamaad  kümnesse peale enneste kätte woiwad sada, ehk et nad päwa töga ennestele teniwad, mis weel pudub; issiärranis se aasta on päwa palk kaunis kõrge, mis labbi monned ennesele monni hea koppika rahha teninud, kellega ennast  woiwad aidata; agga kahjo, et sesamma rahwas wägga wina himmuline ja sellega raiskawad  nad omma waewaga tenitud koppikat jälle ärra. Seme on iggaühhel maas; andko Zummal agga siggidust; ka minnewa aastane leikus olli monnes kohtas wägga kenna;  kahjo olli, et nad pissut ollid küllinud ja monned ka santi semet mahha külwanud; mis woisid sealt siis sada? Pea assi, mikspärrast  ma kirjutan, on: saatke meile üht tublit  koolmeistert ja üht ma kele öppetajat, mitte abbilisseks, sest sedda põlle mu! tarwis, waid ühheks issiöppetajaks, kellel omma ossa rahwast,  kes ta hole al; et agga kaks siin ellada ei woi, sepärrast õlleks wägga sowida, et ta minno assemele tulleks, kui mulle jälle üks teine koht antakse. Eestlaste pärrast õlleks sedda wägga sowida. Issand pöra keik omma tahtmisse järrele. Eestlaste otaminne wennib liig pikkaks. Muhhumaalt. sEesti kele kirjuta- Sealt söbber kirjutab: Armas Postimees! Sinno 15. ja 19. numris ollen nende ausa meeste kirjasid luggenud, kes Eesti  kele uest kirjutamisse wisist ja selle wasto kirjutawad, ning ütlen ka ommalt poolt neil õiguse ollewad, sest laido wäart ta ka on! Parrem tükkis wöerast keelt õppida, kui wanna selget keelt solkida ja tunnistan sedda ka ommalt  poolt, et minna missist üks neist essimestest  ollin, kelle silma se torkis; agga ma arwasin ennast kui ühheks enne-aegseks lomu- 178