löppetusseks ka könnelda; agga ärra pea sedda  muuks kui mis ta on unnenäuks. Kule siis: Kui meil hiljuti mönned päwad soja ilma  olli, ollin ma ühhel päwal teed käies kaunis  wässind, istusin tee are mättakingo peale mahha, wotsin lõunat, pannin parrast sedda pibo suhho, agga unne rämmastus tulli peale, jäin maggama. Seal näggin ma nüüd unnes, kuida.mo Harjo suggulane surmaga möitles. Ta kissendas leiwa järrele, agga issa olli haige, kegi ei annud, et ei teadnud, kes tassub.  Ma ussun, ta heitis hinge ja mul olli halle meel; agga mo leiwakannikad ollid paunas  Loetud, ei wöinud ka awwitada. Ussu mind, ka unnes on suggulase surma hirmus halle pealt wadata! Agga pärdikum luggu olli se: seal liggi lähhedal näggin ma üht noort meest, mul näitas unnes, kui õlleks temma  ka Eesti kännust wälja kaswanud ollewad, mis mind römustas, -—selle pea olli käima  peal ja ma kuulsin häält, mis ütles: ..Postimees, temma peaaeodest peab sulle Näripäwaks  uus seltsimees sündima!" Minna kohkusin üsna ärra, agga mitte nago Herodes,  hirmo, waid römo pärrast ja mõtlesin: peaks se mitte unnes ollema! Selle peale näggin ma, kuida noor innimenne omma pead minno eest püdis marjule hoida, et ehk kaddedust kartis, mis agga minno süddames mitte unnes egga ilmsi ep olnud. Mis wend se õlleks, kes wenna sündimissest ennast pahhandab?  Põlle minna sedda ka teinud, kui essimenne Harjo suggulane sündis. Unnenäus  on keik seggane, agga ma näggin otsekui  läbbi uddo ka lapse nimme jubba kohhegil  kirjas seiswad, kellest agga nenda paljo silgid  tähta paistis: n......1..t." Ka lapse toitja amme nimme kuulsin ma, agga ei jänud mele.. Selle peale sõitis suur tõld möda maanteed minnust möda, ma ärkasin  Messe ja su olli allest römust naerul. —- Mis sa nüüd arwad, mo unnenäust, Mihkel? Ma ütlen sulle, sowi minnoga, et unnenäggo tõeks lääb ja meid möllemid uel aastal wadderiks  kutsutakse. Nisuggune laps sünnis jo Eestirahwale ja se peab meile rõmo teggema. K.: Hea kül, agga kui ta sulle ommale pusärgi  naelaks sünnib ja stnno tiiskus temma warrudest sadik peale hakkab, mis siis? Paljo lapsi, pissuke pärrandus. P.: Kule Mihkle-wadder, se hirm mind ei pina. Ma ei tahha mitte isseennesele, waid Eestirahwale ellada. Mul ei olle muud sowimist, kui et nemmad. ka mu rahwa järvele saaksid. Raswane põlle ma ommas ammetis siamale olnud, (meie rahwa kukkur egga pea ei anna sedda weel) nälga ei jä minna ka eddaspiddi. Enne surma ei surre kegi, ja kui mind kellegil ennam tarwis ei olle, siis on muidogi aeg surra. Sündko se agga rahhoga. Sepärrast, mo kallis wadder, tehkem teistele,  mis ennestele sowime, siis olleme ristiinnimessed.  Kaddugo keik kaddedus. Lögem weel kät ja hüüdkem: Ellago Harjo otus ja tulgo hõlpsast ilmale! ja nüüd heitkem se kord puhkama, kui ka monne asja pärrast weel kaebades,  siiski mitte ilma lotusseta. Head ööd, wadder! Sönnumed ommalt maalt. Tallinnast. Inglisse küllalinne, prints Alwred, on teisel päwal weel Tallinnas  olnud ja ueste jälle maal käinud; agga sedda ussinamad olnud linna saksad Inglisse söalaewa peale käimas, kussa nemmad ka Inglisse  pilli järrele piddanud tantsima. Prints Alwred peab laewa peal nisamma tenima, kui teised laewapälikud ja ep olle mingisuggust wahhet tunda, sest ta on alles õppimas. Söalaew,  „St. George", kelle peal ta reisib ja oppib, on suur kruwwi-auraja, kelle massina! 500 hobbuse rammo on ja kannab 85 suurtükki  peal, nende seas ka 4 Armstrong-suurtükki,  mis nüüd mönni aeg Inglismaal need keige suremad ja kuulsamad on, kedda takka otsast laetakse ja hirmsad mürimurdajad peawad  ollema. Smolenskist. Wiljasagist. Ehk meil kül tännawo willud ja wessised ilmad on, peab ommeti seal kubbermangus sui ja talwewilli 269