tedda ennast kandmas,s-Dt keige surema tormiga  ilma kartusseta ülles ja alla jookseb» Eks ei pea. meie immeks pannes tähhelpannema,  missugguse ussinusse ja tarkusega ta omma tööd teeb ja kuida se temma käes siggib  ja korda lähheb? Se woib HR/olla, ütlell monni, agga peaks ta mitte kihwtine ollems, jookseb temma eest, ehk tallab tedda jallaga surnuks, kui kätte saab. Agga kes ütleb ftdda, et meie ma ämblikud kihwtised on? Ons monm temma kihwti läbbi jubba ärrasurnud? Eks põlle siin ja seal innimessi leida, kes tedda kui juusto woi leiwa peale pannewad ja söwad ja wägga hea ütlewad ollewad? Ka muido ei te need lomakessed kellegi innimessele kahjo, kui omma ello üllespiddamesse eest murret kandwad, waid paljo ennam kasso, kellest agga innimessed  arro põlle sanud, sest et seni awwalikult  silma ees ei seisa. Keigest keige wähhem  assi on, et siin ja seal tubbades mõnda kärbest tappawad, nende wasto saaksime muidugi; agga nemmad tappawad ka aasjas arruto hulk muid kahjo teggewaid seäska ja Muttukaid, mis omma paljuse pärrast meile sureks waewaks olleksid ja kelle wasto meie »- issi ei jõuaks sada, kui kallale tükkiwad. Eks põlle teie tähhele pannud, kuida keik põllud  hommikusse kastega näitawad täis ämbliko  wörkusi ollewad; kas arwate neid muido seal ollewad? Seal saab monni puttukas otsa, kes muido meie orrasele õlleks woinud kahjo tehha. Ükskord on üks wang ommas wangi keldris  üht ämbliko ommaks sõbraks teinud, kes temmaga wimaks ni õppinud olnud, et kutsmisse  peale wälja tulnud, kui tal jälle middagi  temmale anda olnud ja olnud temmabe sureks aea witeks ja römuks seal kurwas korteris,  kuhhu ükski söbber põlle sanud. Agga ni pea, kui wangi koea üllem sedda näinud, olla ta lomukest, kes ni ilma süta olli, ärratapnud.  Eks polnud se üks suur kaddedus,  lomakest tappa, kes ühhe õnnetumale ta sures kurwastusses römo teinud? Üks teine wang, kes kaua wangis olli ja kellel muid seltsi mehhi polnud, kui monned ämblikud,  kes temmaga ollid õppinud ja igga pääw temmK jure tullid, kärblassi, seäska ehk puttukaid sama, mis nende heaks olli kinni wötnud. Agga immeks panni, kui temma Luttawad mönni kord mitto päwa järges tullemata  jäiwad. Wimaks märkas, et kui ilmad pahhad ollid, ämblikud koggoniste pessast ei ligutanud. Hakkas siis omma wangi pölwe iggawusses neid öiete tähhelepannema, ja õppis  seal sedda, et ämblikud wägga ustawad ilma näitajad on. Ons ilmad head, siis nemmad wägga ussinad ja wirgud wörko teggemas; on ilm poramas, siis poewad omma pessasse, et taggumisse otsa ja jallad pissut walza jättawad. On ilmad agga koggoniste pahhakS minnemas, siis poewad hopis pessasse  ja peidawad ennast näggemata wiimse pessa põhja; za kui külm on tullemas, siis ka pessa suud kinni pannewad. Kui agga parremaid tlmo tundwad tullewad, siis jälle pessa ust lahti tewad ja aeawad omma essimesfed  jallad wälja; ja sedda möda kuida ilmad parremaks lähhawad, tullewad ka nemmad  haaw hawalt ennam pessa su peale, künni hea ilmaga hopis wälja tullewad. Nemmad on paljo ustawamad ilma näitajad, kui klasid, mis sakste tubbades näeme ollewad.  Ka on nemmad seks wägga tullusad  ja head : hawab kegi ennast koggemata, olgo noa woi kirmega, kui ruttust puhhast ilma tolmuta ämbliko wõrko peale panneb, on werri warma kinni ja haaw parpaneb ilma surema waewata ; on wörk tolmune, siis wallutab, kui hawa peale pannakse. Et need lomukessed mitme suggused, sedda tunnistust andwad nende wörgud, mis laggeda  ma, põldude, hakkende ja toa nurkades leida. Mönned on neist ka, mis wörko ei te, waid hüppawad omma sögi järrele. Kewwadel,  ja issi ärranis kuiwal suwwel ja soja! süggisel näeme walgid heldid tule käes lendawad,  mis pude ja teekäiate külge rippuma jäwäd. Kaua aega ei teatud, mis need piddid  ollema ehk kus need walged lendawad helbed  piddid wälja tullema, kellest üks sedda ja teine teist könneles. Nüüd on assi selge, kust nad on: põlle muud, kui arrutumad ämbliko wörgud, mis pissukessed mustad ämblikud tewad.  Seal näeme, kui paljo ka pissukessed lomad wsiwad tehha, kui neid paljo koos. 196