Eesti Postimees ehk Näddalaleht 4868 Tartus, 34. Jutil. ma ja linnarahwale. Wies aasta. Ma ja rahwas. Hiljuti saime hea küllasõbra käest allamal seisma  luggemise tükki, mis mõtleja luggejatele arwame  tähtja ollcwad, sepärrast anname ka sõbra omma sõnnadega sõbradele luggeda. „Jggal rahwa! on ommad wisid ja kombed, nifamma nago iggal üksikul innimesel (indiwidumil) omma lomuline wiis ja kombe on. Ni kaua kui ühhe rahwa ja ükstko in nim ese kombed kurjad egga lomo wasto ei olle, ni kaua ei olle meil mitte lubba neid pöllata, meel wähhem neid kautada, maid meie kobhus on neid iggapiddi tossutada ja kaswatada: sest ükspäinis rahwa lomuline kombe ja wiis on temma ennese, j a sepärrast ka temma tössine wiis. Mis mitte temma lomuline  wiiö ei olle, on wäljaspoolt temma külgi sanud  ja sepärrast wöeraS ja wöib azga siis temma ommaks sada, kui ta jo emma pimaga temma sisse saab immetud, ehk üsna õrnas noruses temma ommaks  saab tehtud. On meil agga nüüd lubba, wöera rahwa kombed ja wifid ühhe rahwale öppetada  ? Ni kaua kui kellegi wöera rahwa kombed head ja kassulised on, ei prügi meie mitte kabhe wahhe! olla, neid teise rahwale öppetada; mnidogi teado parrast ei tobhi se ialgi wäggise, egga ilmlomnlisel kombel sündida, sest siis te me rahwa salla tikuks, waid alla ti sund mata ja kõmulisel kombel, sest siis jääb üksi rahwas tössiseks. On agga ühhe wöera rahwa kombed pahhad, siis ei tohhi meie Mllidogi neid teise rahwale peale pakkuda. Kõige selle jures peame ikka meles piddama, et rahwa ennese kombed rahwale kõige üllemaks ja armsamaks peawad jama, sest muido surretame meie rahwa lomulist  isseollemist (natsionalitäti) ärra ja kui rahwas  omma kombid, egga lomulisi laulust mitte ennam  kõige üllemaks ei pea, ehk koggoni neid pölgawad,  siis kõnnib sähhärdune rahwas jubba wöeras  kammitses, on lomulise tee pealt körwale läinud (ennese ehk teiste sü läbbi, üks kõik) ei õlle ka mitte ennam wabba ja tössine rahwas, waid on kõige wahhem mu rahwa kombede ocri,*) kui mitte koggoni teise rahwa pühkme narts. Kui kaugele  se Eesti rahwasse putub, sedda tahhan ühhes eeskujus näidata, mis ma isse hilja aea eest tähhele  pannin, ja sellesarnast on weel paljogi leita. "Mönne ku eest ollid ühhe walla wannem, eesseisjad, wollimehhed ja kohtomehhed ommas wallamaeaS nöupiddamiseks kous, kus ka lõppetaseks  Jakobsoni luggemise ramatust könneldud sai. Mõnned neist meestest ollld ramato poolt ja kiitsid tedda, teised jälle ramato wasto ja arwastd ramato  koggoni kahjoliko ollema. Noh, kes sedda immeks wölb panna, et hulga meeste seas wasta- ») Siin al, mötte selletuse pärris paiga peal, tahhaksin  ma weel küssida, kust se kul tullid, er mönncd sarerkue kandjad Eestlased ennast Sakslaseks lassewad sõimata ja endid  ei häbbene, sedda neile walle komdel pakkurud au mastg wdttes? Järelemõtlemiseks!