olle, egga koSta minna ka iggaühhe temma sõnna  eest, agga ma tean keige temma lössiste lnggejatega, et temmale tulline rõõm õlleks, kui armas Eestirahwas wõiksid agga peale lummala  sõnna weel keik keled ja tarkused jubba nüüd õppida. Hoidko so Peterburgi sõbber ennast  selle eest, et Lemma lummala sõnna aeda mitte liig maddalaks ei arwa, et ta tahhaks sellegi ülle kargata, kui ta ennast sest ni wciggä pahhandab, et Pemo Postimees Pühha kirjst järrel mailma tarkust jõlleduseks arwab lummala  üllikalli tundmise wasto, patto ikka neste ja waljuste laidab, ni kaua kui iggapääw ueste süggawaste selle sisse waume, maporriks" nimmetab, mis meijegi rahwa sureM hulga melest ni armas on, et tuhhandch ikka weel senna sisse uppuwad. Üttelgo so sõbber ommeti, kuidas siis „nisuggused kõnned rahwale rohkem pahha kui head peaksid tcggema", muud kui et surelised hinged sawad seläbbi pahhandud, kes omcka ilmaliko tarkust täis on. Minno arwates näitab sinno sõbber isse wasto tahtmist omma kirjaga ülles, et Pemo Postimehhel õigus  on: „juhtub ka wahhest sekka, et tarkus mõnda uhkeks teinud," muido temma ei põlgaks mitte ni wägga neid keiki, kes wisika ja muud stddasuggust ilma tarkust ei mõista. Kül Punnib  temma kangest selle wasto, ütteldes: keigetargemad  mehhed olla ikka tunnistanud, et nad teada, et nad weel middagit ei tea. Jah, se on tõssi kül, ja üksi nisuggusid sünniks ka targaks  arwata; agga kahjo, meije aial on õppetud  innimeste seast ülleliga nappiste neid leida, kes tõssisest süddamest sedda tunnistaksid, waid hopis rohkem neid, kes omma pisko tundmissega  jubba ni isseennast täis on, et lummala sõnna jägo neile ehk weel wannaks pühhapäwa ehteks, muido sawad omma arwatud tarkusega iggapääw ka läbbi, ja tahtwad pealegi weel keige mailma parrandajad olla. Egga se kül õppimise  sü ei olle, waid on wanna pattuse süddame  ja „mailmaporri" sü, mekkigo pippar wõi mitte. Mõistko igga luggeja isse, kumma kõnned  rohkem pahha Leggewad, kas Pemo Postimehhe  wõi Peterburgi sõbra, kui temma kelab „taewad ja maad üksteisega ärraseggada," agga pühha kirri ommetegi taewarigi kui happotaigna ärraseggamisest maga ragib, kui temma kar- tis, et palwe liig rohkeks peaks minnema, kassid  ka mailma asjust räkida, agga Pühha kirri kassid: palluge iggal aeal, kui Lemma julged lummalat karjapoisiks sõimata, kui temmale sest heameel õlleks, et meije temma nimmi igga asja jmes prukime, agga pühha kirri kassid, et mis meije ial teme, sedda tehkem meije Issanda lesuse  Kristuse nimmel. P. sõdber tulleb kül issegi  pühha kirjaga „lummal tahhad et keik peawad tõe tundmisele sama," agga temma unuustad  ärra, et Issand lesus ütled „miuna ollen se Lõdde," ja lesust ei sa mitte mõistuse harrimise waid usso läbdi tunda. Ebdaüsso masto on minno arwates ka agga üksainus rohhi, usk, agga mitte harritud mõistus, sest mitto Hagga mõistuse polest harritud ja poleritud saksad  on nisamma edbausklikud kui waene tallorahwas,  kui neile õiget usko süddames ei olle. Postimees, sinno lehhed näitawad ikka, et sa lummala sönna armastad ja sedda keigekallimaks  tarkuseks ja warraks pead, kuidas sa siis ludda annad, et üks surelinne maim nisuggusid sõnno sinno pauna panneb?") Ma arwan, sinna sünnid ommetegi ennam Perno Postimehhe kui selle sure linna mehhe sõbraks. Keigist temma kirjast paistad ommeti selge kartus selle ees wälja, et lummala sõnna õppetust peale kirriko, leriaega ja palwemaia sedda jo wäljaheita ei sa) mitte rohkeks peaks sama. Ja ommetegi, tänno olgo lummalale selle eest, ennamiste piddawad  meije kallis marahwas tünnini lummala sõnna tunnistused mitmesugguse waimoliko ja ihholiko willetsuse jures ikka kalliks, et nende  koliasjad tünnini selle kõigmnatta Põhja Peal seiswad. Need kõnned pattust ja mailmaporrist ja palwest ja mailma melest jõlleduseks arwatud risti lodud Kristusest on ommetegi orjapõlwe aial meije rahwast üksi weel rõmustanud ja Issanda  rahwaks hoidnud, agga wisika ja keletundmised  sedda kül ei õlleks mitte woinud. Tänno  Issandale et wäetimadki ja rummalad sest lummala tarkusest ka on arro sanud, ja õigel wisil ehk parrem lummalat teninud kui mitmed *) Meie olleme ühhel wkstl kirjale ja temma wastusele  rumi annud, ja sedda luggejate parrast teinud. Kumb „surelknne" on ehk mitte ei olle, selle ülle ep olle meie kohtomöistjad, waid luggejad, kellele möllemad on kirjutanud ja ehk wselge samad kirjutama. E. P. 52