plddada. Kohtomõistja amm et nõuab wägga terrawaid mõistusse silmi ja wägga õiglast süddant;  kumbgi ei tohhi pududa, kui mitte koggematta  ehk melega raske üllekohhus ja kahjo ei pea sündima. Kaua aea eest olli meie maal kord halle luggu sündinud neid on weel ennamge olnud kelle jures innimenne mitte ei tea, mis La ennam peab immeks pannema, kurjateggiat ehk kohtomöistjat. Ühhel päwal leiti mõrtsuka tööd agga mitte mõrtsukat sealt jurest; sest need ei jä mitte paljo omma tö jure otama, künni teised  sedda watama tullewad. Innimenne olli tappetud, agga kes olli tapja? Wõtta kinni, ei tea! Agga kegi piddi ommeti mortsuk ollema? No muidogi I Seal leiti siis innimessi, kel asja olli mõrtsuka jälgi kinnikatta ja kohtomõistjatele jälgi ettetehha, mis mõrtsuka jäljed piddid ollema,  agga sedda koggoni ei olnud. Kelle hing sest asjast middagi ei teadnud, sai mõrtsuka nimme al kinni wõetud ja wangipandud. Ta ütles ennast kttl ilmasüta ollewad, agga kes sedda uskus? Pärris mõrtsuk murretses selle eest, et keiksuggused juttud ja walletunnistussed wälja tullid, mis kohtomõistjate ja mu innimesLe meled  ikka ennam ärraseggasid, ehk kiil kohtosilmad terrawamad olleksid piddand ollema, agga sel aeal weel ei olnud. Ilmasüta piddi kaua wangis  istuma, nimmetadi ja peti süalluseks, ja süallune  käis õige mehhe nimme al pri ümber. Surem  ja rummalam hulk näitas ka uäppoga selle peale, kes mängis olli ja monued, kes parremad ja targemad tahtsid olla, õhkasid ja ütlesid: „ ennäh, kes sedda õlleks uskunudl" ja sellega piddi assi weel õieti tossi ollema. Keik wiskasid ilmasüta innimesse peale kiwwa, mõnned kiuste, surem hulk rummalusse pärrast, sest —> temma istus jo mõrtsuka nimme al mängis, ja pärris kelm Pudis omma jälgi ui hästi kui ial wõis, ärrapühkida ja seggada. Mis nüüd selle südda sees piddi ütlema, kes nenda ilmasüta  ihho ja hinge polest pinatud ja teotud piddi sama, wõime kül mõttelda, agga ei jõua üllesräkida  egga kirjutada. Muidogi tulli wimaks tõdde wakka alt wälja ja kurjateggia langes isse omma wõrgo sisse; agga kui paljo piddi ilmasüta  innimenne enne temma kurjusse pärrast kannatama! - Eks olle hea, et nisuggused aead selja tagga on? Ühhes sures linnas sündis selsammal aeal, mil kõhtude silmad alles ui häddised ollid, teine sahhärdune hirmus luggu. Ühhes auustud maeas, kus Z ümmardajat ollid ja kus maea wanuema- Lel ka noremehhe ealinne poeg weel koddo olli, leiti ühhel hommikul noor tema tüdruk tappe- Lud ollewad. Tulle lummal appi, kes sedda kurja teinud? No wist kaks teist teniat? Jah, kes muud! Need ümmardajad, üks uaene, teine tüdruk, said seddamaid wangi pandud. Istuge, kurjateggiad, kes teie kolmat ümmardajat  ollete ärratapnud! Agga kas tossi? Säh! muidogi tõssi, muid allamaid innimessi ep olnud jo ennam maeas, ja nisuggune sü peab jo nago wallatud wessi ja wiskatud kiwwid, ikka alla pole langema, mitte ülles pole. Kuida  käidi nüüd kohto järrelkulamisses nende peale, et piddid ja piddid omma mõrtsuka teggo üllestunnistama;  mis waesed pinatud naesterahwas agga mitte ei wõinud tehha, ehk neil kül ka muud tunnistust ei olnud, kui nende omma puhhas  ja sepärrast waggune süddametunnistus. Süddame  tunnistust ei näe agga mitte kohtomõistjad ja süddametunnistus ei wõi adwokadi wisil kohto  kuuldes ennese eest kosta; wõib kül wängis rahho sata, agga mitte wangist lahti peasta. Nenda olli ka nende ümmardajate luggu. Kui nad ühtejärge 7 ütle seitse aastat mängis  ollid istunud ja ümberpöörmatta kurjateggiaks  nimmetud ja petud sanud, lasti neid ühhel  päwal korraga lahti ja kästi koeo minna; sellega olli jut otsas, muud palka neile nende  seitsme aastase pina ja häbbi eest ei pakkutud. Agga kust tulli nende lahtilaskminne ni äkkiste?  Lahtipeasemist ei julgenud nennnad jo ial ennam lota. No mata, lummal ellas sel aeal ka alles, kui ka kohtosilmad meel töntsid ollid. Parrast sedda, kui, tüdruk olli ärratappetud  ja kaks ümmardajat mangi pandud, läks üllemal nimmetud noormees wõerale male ja olli seal seitse aastat, nago rikka rahwa laps, priskeste ja rõõmsaste ellanud. Agga parrast sedda olli ta korraga haigeks jänud, mis pääw päwalt raskemaks läks ja Liwa-Annus hakkas  labbidat näitma. Surmamodi peal laskis ta üht õppetajat ennese jure kutsuda, tunnistas sellele, et temma nore tüdruko mõrtsuk olnud  ja pällus pärrast omma surma koeo teadust  anda. Kas nisugguse kurjateggia miim- 272