„Jef«s Kristus on sesamma eilu ju tänna ja iggaweste Halleluja!" Wanna aasta on möda läinud ja uus kätte tulnud ja sega olleme jälle hea nattuke omma  haua lähhemale jõudnud. Tänna, sel kallil ue aasta essimesel päwal, seisame nago ue aasta wärrawa peal, mis Issand meile lahti teinud, agga ommetige ei üllata meie tönts silm kaugemale,  kui omma ette watama ja sepärrast meil teadmata, mis se uus aasta meile saab toma. Oh kui paljo on neist, kes meitega minnewa ue aasta hommikul ennast ommast ellust römustasid,  nüüd muldas ommast waewast puhkamas ja nenda woib ka se tännane ue aasta essimene pääw meil se wimane olla. Issand on meid se aasta wägga karristanud, on meile üht wägga rasket aega saatnud, kus sured hulgad sures leiwa puduses ellawad! Ta on surma ingelt  meie jure läkkitanud ja ni paljo meie ommaksid ärrakutsunud! Oh eks põlle ta meile sega tahtnud, kui omma Jsraelile öölda: „Pöra ümber sa ärrapöördud Jsrael!" Kui wägga olleme meie omma armsa Onnistegia wasto eksinud ja temma heldet meelt pahhandanud, et ta on meid nälja ja surmaga karristanud. Oh et meie nüüd ommast patto unnest ülles ärkaksime ja kui waesed tölnerid omma wasto rindo lööksime ja ütleksime ühhest tössisest patto kahhetsewast süddamest: ..Issand! olle mulle pattusele armoline! siis saaks Issand omma heldet palle jälle meie pole pöörma ja ommad helded ning rohked käed lahti teggema ning sedda rasket aega meie öllade pealt ärrawötma ja meile jälle kallist wiljalist aastat andma. Oh et meil agga paljo ennam usko, lotust ja armastust õlleks, siis tunneksime kül sedda ärra, et meie parremat põlle teninud! Meie olleme keik, kui üllekätte läinud lapsed omma Issandat wihhastanud ja sepärrast  on ta rasket wihma ja kanget põuda meie peale läkkitanud, mis kui wallusad witsa hobid  meid peawad parrandama. Oh Issand! õnnista siis ette tullewal aastal jälle merd ja maad, meie kauba aeamist, meie pöllo- ja kätte-tööd ja sada keik kurjateggiad, keik wargad ja M Peästa meid lahti sadana wörkudest ja ärra lasse üllekohhut ni wöimust wöt'  ta! Lasse paikas õigust õitseda ja üllekohhut närtsida; kergita nende wallo, kes haiguse wodi peal ja anna igga surrejale önnist tunnikest siit mailmast lahkuda. Hoia armolikult meie armolist Keisre Herrat ja temma suurt suggowössa ja keik temma söa-wäggesid merre ja ma rahholist ja waigist ello woiksime ellada; õnnista meie laste kaswatamist, kirriko Mi öppetust ja lasse keik hästi korda minna, mis sinno pühha nimme auuks ette woetakse; issiärranis lasse meie armsa Eestirahwa süddames omma armo päikest tõusta, et keik walle ja kurri mõtte nende süddames kauks ja keik hea kaswaks, ning nemmad aasta aastalt walguse  te peal eddasi saaks! Astugem siis, oh armsad wennad! selle nimmel, kes on ..eila ja tänna ning iggaweste sesamma" eddasi, künni ka meie olleme ärrawöitnud ja iggawese rahho sisse sanud. Ommalt maalt. Pernust. woime  Olleme  ommalt poolt katsunud, Postimehhe reisi rahha postiga, wanna wisi peal kinni hoida ja selle parrast üllemat postiwallitsust pallunud sedda wanna wisi peale jätta; saime agga paar päiwi enne Zöulo pühhi üllema postiwallitsuse käest kirja, et seitungite posti rahha ülle keige Wenne rigi uest aastast sadik ühhetassa pandud,  ja peame nüüd wibimata ka selle jure jama, kuida jubba omma kulutuse sees olleme teadaandnud, ei maksa wastotörkamine egga middagi; sest kirri ütleb: „Zggaüks heidko ennast üllemate alla." Pernomaalt. slB6B aasta pi l t.^j Kui meie, armad ristiwennad! ue aasta essimest  pawa olleme terretanud ja temmaga ühtlase  uut aastat hakkanud, siis porame kord weel ümber ja watame taggasi ning tulletame mele, mis se möda läinud aasta meile tonud ja mis issiarralikud asjad wanna taewa tädike meile saatnud! Kui möda läinud uest aastast  peale hakkame, siis teame kül, et iggaüks sedda aastat raske süddamega ja öhkades peale 2