nisamma pärrinud ja seisan köwwaste selle eest, et Minna sedda ka omma lastele pärrandusseks  saan jätma. (Se könne täitis keikide süddamed ue römuga, mis üks mitmekordne hurra hüüdminne toeks tunnistas.) Minna sowin agga, et Teie, Minno herrad, sedda ialgi ei unnustaks, et ka Teie selle ühhe Wenne sugguseltsi liikmetest ollete ja üks ärralahkumata  ossa kergest Wennemaast, mis Teie issad ja wennad ja ka paljo Teist endest omma  werrega on kastnud. Se on, mis läbbi Mul õigus on, et Minna ka rahho-aeal Teie jures olles woin lota, et Teie Minnuga ja nende üllema wannematega, kellele Minno wallitsusse wäggiwald Teie jures kätte ustud, Teie kindral-kubberner, kes Minno täielikko rahhul ollemist maitseb, ka leidma saan, et Teie ühhes, keiki neid käskusi ja seädussi, mis Minna Teie prowintside heaks ja kassukS häddaste tunnen tarwilisse ollewad, annan, ka sate aitama täieste täita. Mo herrad! Ma ollen julge, et Minna ka selle polest ei eksi, waid omma totust kindlaste Teie peale woin panna, et sedda, mis Ma nõuan ja lodan,  tõeste sate täitma. Nüüd ei jäe Mul löppetusseks muud ülle, kui Teid Teie römulikko  wastowötmisse eest süddamest tännada, mis Mo süddant wägga ligutanud ja römuga täitnud." Kello 11 aeal astus Keisre Herra tõlda ja sõitis parade platsi peale, kus tal ratsa hobbu walmis seisis, kelle selgas ta wägge üllewatas  ja marsida laskis, kuhhu jälle luggemata  hulk pealt watajaid olli kokkokoggunud. Enne kello kahteteistkümmend sõitis Keisre Herra jälle lossi peale taggasi priistikko wötma,  ja sealt enne kello kahte Ria linna küttide-seltsi  aeda läks, kuhhu peale küttide, luggemata  hulk meeste- ja naesterahwast pallutud  olli, kes Keisre Herra wastowötmisseks walmis seisid. Peale selle, kui tedda seal aulikkult  ollid wastowötnyd, watas ta ka märgi laskmist ülle ja jaggas neile, kes sedda wäärt ollid, aupalka wälja ja istutas selle mälleötusseks,  et ta seal olnud, omma käega üht puud senna aeda. Sellesamma päwa õhtul olli suur pal Keisre Herra auuks, Linuma ritte- rite maeas. Omma rahhul ollemist söawäggedega,  andis armolinne Keisre Herra awwalikkult teada ja sedda keige suremat tänno  sai meie aulik kindral - kubberneri herra, kelle issiärralikko wallitsusse al söawäed meie kubbermangudes seisawad. Otse nendasammoti  on temma omma rahhul ollemist ka märgi laskmisseö keiserlikko arm oga teada andnud  ja ärraminnes selle seltsi peawannemid nende kenna wastowötmisse eest süddamest tännanud  ja sowinud, et nende ettewötminne hästi korda lähhäks. Pärrast, kui ta küttide aeast olli ärratulnud, sõitis temma kindral kubberneri  herraga ühhes lahtises töldas linna ja allewid läbbi, et keik omma keiserlikko silmaga nähha. Üllemal nimmetud palli peale, mis Liwima ritterite maeas Keisre Herra auuks anti ja kuhhu rohkeste wöerid olli kokko pallutud, tulli Keisre Herra kello kümne aeal ja sai eeskoeas  Liwima ritterite peawannematest sure römo öiskamissega wastowöetud. Palli allustas  Keisre Herra kindral kubberneri prouaga. Söma laual jõi wallitsew ritterite peawannem v. Richter Keisre Herra terwiseks klaas kallist  jodawat wina, mis peale Keisre Herra ka tännoga Liwima ritteri seltsi terwiseks seddasamma  teggi. Pärrast kello ühte läks Keisre Herra palli pealt omma korteri taggasi, agga pal turis sellegi pärrast weel kaua, enne kui wöerad ühhest lahkusid. Teise päwa lõuna, kello pool kaks, läksid keik Ria linna meeste- ja naesterahwa koolmeistrid  omma kolilastega, kes keik pühhapäwa ehtes ollid üllepea 1500 last lossi howi Keisre Herrat omma nelja heale lauluga  terretama. Kello pool kaks tulli Keisre Herra lossi ukse peale, kus kolide derektor temmal wasto olli ja üht wägga kennaste pogitud ramatud, kus kennad laulo salmid sees, kingitusseks andis, mis jures ta üht lühhikest  agga wäggewat könnet piddas. Kello wiis olli keiserlik lõuna söma-aeg, kuhhu waimolikkud  ja ilmalikkud ning ritterite ja linna peawannemad ollid pallutud. Sellesamma päwa õhtul käis Keisre Herra laagre platsis Altonas wägge watamas, kus ta pärrast ka tee-wet jõi. Taewas läks 211