kegi ärmsmnud, kedda Lemma ülleannud ja teine terweks sanud, kedda temma lubbauud ellus hoida. „Se on nisamma. rummal, kui keik mu rummalus, agga ommeti tewad sedda rummalust ka targemad innimessed. Mähhärdune innimenne wõiks põllomehhe käest kewwade pürrida, Lemma peab etteütlema, kas leikus süggise kassin ehk rohke, willi kerge ehk raske saab ollema? Eks sedda meest keik teised wälja ei naeraks? Agga arstid peawad üsna targa innimeste suust iggapääw nisuggusi hälbi küsstmessi kuulma. „Peawad nüüd haiged õppind arsti uskuma  ja tedda meleto küssimisiega mitte pinama, siis on keige pealt tarwis, et need', kes sedda mõistwad, rahwale ärraselletawad, mis arst tehha  wõib ja mis ta mitte ei wõi. Haigussi mailmast ärrakautada ei wõi ta mitte, agga ta wõib neid wähhendada, et nemmad wõimust ei wotta ja ni hirmsad ei olle. Minnewa saeaaasta  sees surrid innimessed, nago kärblased rõugedesse,  ja meie aeal mitte kümnes ossa ennam, sest et iggaüks pandud rõugede läbbi nende eest kaitstud on, ehk kui rõuged weel saab, siis kergeste. Arst ei olle sedda haigust mitte ärrakautanud, agga surmaleikus selle haigusse läbbi, on pea üsna lõpnud, ja se peaks ommeti middagi wäärt ollema, kui kegi silmad tahhab lahti tehha; nen-- dasamma on mitme mu haigustega. „Arsti kohhus ja ammet haige jures on isseärranis  se, keige omma kunstiga ello hoida ja selle ülle walwada, et haigus omma protsessi innimesse  ihhus nenda labb: teeks, et ello mitte rikkutud  ei saaks, ja sedda wõib Lemma tehha, nõu ja rohtudega, kui hästi tallitab, haige ihhorammo kous hoiab, kahjoteggewad asjo Lemmast ärratõrgub  ja pahha märkide wasto seddamaid abbi annab peale selle peab temma selle eest murretsema et tõbbi mitte terwede kallale ei peaseks. Seks lahhutab ta neid haigedest ärra, annab neile sögi, jogi ja mu asja polest tarwilist  nõu, mis läbbi haigusse seemne iddaneminne wõiks taggasi hoitud sada. Ommalt maalt Tartust. Jnmmessed sünmwad ja surrewad, tullewad ja lähwad, ja Mosesel on wägga õigus üttelda: „nago lendaks nad ärra;" nende 70 ja 80 aastat ei tähhenda mitte suurt asja. Olleme selle wähhem  pari aasta sees Tartus 2 purjemeistrit, 1 oldermanni,  paar prohwesserit ja paljo teisi näinud  hauda minnewad, nago lendunud ärra. Se panneb innimest mõtlema, kui ta kergemeelne  ei tahha. olla. Mödalainud redil ollid meil jälle sured mattussed. Kuida minnewa kord lühhidelt  nimmetud, lummal olli meie üllemat purjemeistrit,  Karl Wilhelm Helwig, 31. Aug. mailmast ärrakutsunud ja sai 3. Sept. mahhamaetud.  Ta olli 11. Öktobril 1797 Kuramaal sündinud ja 34 aastat Tartus tillema pürjemeistri ammetit piddanud, ja selle aea sees Paljo murret ja waewa näinud, Lööd teinud ja nappiste ellanud. Wiimsed paar elloaastat ei sanud ta omma jallaga  ennam toast wälja, ja teised piddid temma assemel ta ammetit piddama, künni ta ellokünal ärrakustus. Seitungid ja mattusse kõnned tead- Mad temma ellust ja ammetist paljo head kõnneleda.  lubba neljapääw õhto, kui pusürk kirriko  kanti, olli kirrik innimessi täis, kus agga weel muud kuulda ei olnud, kui Litanei palwe, mis õppetaja lugges ja 2 meeste korilaulo kori pealt. Teisel päwal tullid mattussed. Kello 12 olli saksa kirrik jälle innimessi täis. Esmalt lauldi üks laul, siis teggi kaubapurjemeister Karow kõnnet  lahkunud kohto-purjemeistri ellust ja ammeti piddamist,  pärrastsedda laulsid tüttarlaste kolilapsedüht korilaulo ja siis tulli mattussejutlus kantsli pealt, mis saksa õppetaja Schwarz piddas. Jutlussest siin könnelda, ei olle meil rumi. Kui pusärk olli surnowankre peale tõstetud, kus 4 hobbust musta tekkide al ees ollid, astusid sandarmid ratsa ette, siis politsei tillemad ja kaubapurjemeister  leina lippoga; wankre tagga käisid 4 õppetajat,  nende järrel keik raeherrad, Prohwesserid, pürjelid ja linna waidade talloperremehhed, walged  rättikud ümber o klade, ja nende järrele paarkümmend  tõlda. Kauba-ulits, raekoea essine tmro, kust surnowanker ülle kiwwisilla Peterburgiulitsasse  läks, ollid Pn Püsti rahwast täis. Kust Pusärk läbbi läks, ollid keik poeuksed kinni pandud.  Haua peal laulsid weel gimnasinmikoli-õppiad,  praos Willigerode piddas lühhikest kõnne!  ja pea parrast sedda kattis muld sedda meest, kedda Tarto liu kaua meles peab. 305