põlle meil asja, waid jägo keik selle holeks, kes iggaweste helde on. Uus aasta, agga wanna lummal. Meil on tarwis ue aastaga ueks sada, agga Halleluja, et Zummal iggaweste  jääb, mis ta iggaweste olli! Kas sel aastal on temmal meitega rahho mötted, sillitago ta meie pead ehk näitko witsa. Temma kallis sanna ja pühhad saakramentid on alles puhtalt meie kääs ja se tunnistab selgeste, et ta weel meie keskel ellab; agga nüüd tehkem ka, mis apostel ni süddamest maenitseb: ärge kurwastagem mitte pühha Waimo!  Za nüüd ristiwennad, mis minno suggune teile ennam mölstab üttelda, mis jubba uel aastal keik kantsli pealt ep olleksite kuulnud? kuid ni paljo pallun weel: ärge tulgem tänna Kolmekunninga pawal ka mitte tühja käega omma Önnisteggia jure. Ta nõuab meilt ka anded, se on: usso-kulda, palwe-wirokid pattokahhetsemisse-mirri. Oh andkem süddant temmale, se on ta mele järrele, ja sünnib se, siis andkem teine teisele kät, astugem röömsast eddasi ja laulgem: Wisil: 339. Eks mo kohhus tänno tehha 181. Onnis Sion, olle römus, Sinna ellad heldusses! Armo saad ja õlled armus Omma Peästjas JesussesZ Temma truus on se kaljo. Kus sa kindlast seisad peal. Kui keik langeb jalge al. Temma heldus, se ei köigo. Kui ka mäed köiguwad. Ma ja taewas langemad. Suur on sinno ön ja rahho. Et sul Jesus Issandaks! Ühtegi ei te sull' kahjo; Keik on sinno hinge heaks. Mis sul ial tarwis, pällud Lapse kombel temma kääft, Ja saad temma armo wääst. Mis so ihhul, hingel pudub. Õnnis Sion, mis on meel Kallim uel aastal teal? Jesus on sind wallitsenud Ning tä karja hulka pann'd; Õlled sa kul patto teinud, Ta on pattud andeks ann'd. Sedda on ta möinud tehha, et omma werrega Sinno möllad maksis ta. Nüüd saad armust armo nähha Tänna siis ja römusta, Temma omma õlled sa. Ehk kü! omma patto parrast. Mis sa igga pääw meel teed, Wallo tunned, nuttad ärrast; Siiski Jesu talleks jääd. Temmal on jo issa heldus. Mis ei mata illo peal, Chk kui puhhas sinna teal. Sinno usk ja waimo waesus, On ta melcft armsamad, Kui keik teud, mis sa teed. Langemad kül ma ja taewas: Sinna seisad kindlaste; Ussu agga keiges maewas, Temma sanna julgeste. Likumatta jäeb seisma. Mis ta sulle töotand Ning sull' taewas tallel' Armust pead önsaks sama! Kida sest ja römusta, Sinno ön on löpmatta! Kanna siis, mis tulleb kanda, Jesu meike karjoke!^ Keige eest on tänno anda. Mis meil sadab Jesuke. Olgem ühte puhko rõõmsad, Issa silmad üllewel Waatwad omma laste peal; Temma armo käed töstwad Neid, kes nõdrad, allati. Hosianna! eddasi! Sannumed ommalt maalt. » KaukasuSfest. Noh. nüüd peame jälle *ueks aastaks üdist toma. Watame siis ta järrele,  kuida mailma asjad ommal ja wöeral maal seiswad. Tänno sure Zummalale, meie maal on kallis rahho wallitsemas. Samil ellab Kalugas ja ei te ennam tülli Kaukasusses. Temma suggu Tserkessid öhto pool Kaukasusse mäggedes, kes wee! Ulla ellasid on ka pühhadeks  Keisri Herra süddamele römo teinud. Würst Varjatin ski, kes jubba kindral-weltmarsaliks  on töstetud, sadab sealt Jõuluks Peterburgi  linna sannumid, et üks suur Tserkes- 2