..Kas teie judba selle uriga Valmis ollete?" Sussis meister. „Jah walmis," kostis sel. ..Mis wigga seal siis olli, et ni rutto walmis  saite?" ..Ühhe ratta sees olli üks auk nattuke wilto." Suur olli meie meistre rööm, et ommeti Ükskord üht abbilist leidis, kes omma tööd temma tahtmisse järvele mõistis; jah ta õlleks  woinud ennast jälle omma noorde pölwe taggasi mottelda, kuid üks, mis tedda weel allati  pahhandas, olli se lühhikenne ..tean jubba,"  üks ninna tarkus, mis ta iggakord, kui meister temmale middagi tahtis ärraselletada ehk öppetada ja pealegi sedda meie meistrile üttelda, kes keik omma ello aeg jubba sedda wisi õppind olli, et kegi temma möttid ehk sönno ei tohtind ette ärrateada. Pole aasta parrast kui meister ja sel jubba  teine teisega harjund ollid, tahtis meister M. pariks kuuks kotto wälja soita, et omma wäljaspoolsid asjo tullitada, sepärrast piddi ta nüüd omma koddosed ohjad nikauast selli kätte andma, issiarranis teggid tale suurt murret need urid, mis kunninglikkus maeas temma käe ja üllewatamisse al seisid, sellepärrast  läks ta selliga kunninga maeasse, et temmale  keik selgeste näidata. Nenda läbbi käies jõudsid nad kunninga kirjutusse kambri, kus üks wägga kallis ja penikesse wärgiga uur seisis; se ei näidand mitte üksi minutid, tunda,  kupäiwi, ku lomist, waid ka kuiwa, wihma,  tuult, tormi ja weel mõnda muud; senna  sisse astudes ja uri peale näidates pällus tedda meister selle uriga öiete targaste ja tassaste  ümber käia, sest se olla hirmus kunstlikkult  tehtud. „Tean jubba" wastas sel. ..Kunninga proua laskis sedda Londoni lin-' nast meie kunninga wiimse sündimisse päwaks tua" ütles meister. jubba" olli jälle se wastus. ..Kui teie sedda ülles tõmbate, siis peate siin sedda ust lahti teggema," ütles meister kortsus kulmuga selli peale wadates. „Tean jubba" ütles ta kaugelt keskel toas seistes ilma, et ta öiete omma silmaga senna pole õlleks watanud. Nüüd ei jõudnud meie meister omma wihha  ennam taggasi hoida: ..Mis sa tead?" -- Mis koera sabba al on, sedda sa tead! Woi arwad sa, et ma ennast pilkada lassen? Mind kunninglikko uurmakert, pealegi üks nisuggune kelle körwa taggused alles märjad, pilkada tohtma? karris meister nenda, et keik ta kehha  wärrises. Tassasel wisil astus nüüd sel liggimale, nago põlleks ta sest keigest middagi mõistnud. mis meister siamale olli öõlnud ja pällus tedda nenda hea olla, selle Laggumisse külje peale ühhe pissukese nöbi peale nattukene waotada. ..Seal ei olle nöpi!" purtsas meister wasto. ..Ommetige! Waatke siin! näitas sel ühhe pissukesse märgi peale, mis nsgo üks pool nööpnõela pead wälja paistis, kui holega järrele  wadati. Selle nodi peale waotades kargas  üks pissuke wask-plaat ülles, kus selle selli taielinne nimmi, ello koht ja aasta wannadus selgeste peal seisid. „Mis peab se tähhendama? küssis meister immetelles. „Et minna sedda uri ollen teinud," wastas sel. ..Teie?" ilma sennadeta möetis ta omma selli peast jalluni, pead kõigutades ütles ta ühhe näoga kus taieste luggeda olli, et ta sedda ei ussu: ..Meie lasksime sedda Inglisse maalt tua?" ..Tossi kül; se uur olli mo wiimne õppipoisi  tö, mis sellitükkiks nimmetakse ja mo meister müüs sedda Inglismale ühhe sure uri kaupmehhele seitsme saea rubla eest; teie ollete  ehk tuhhat rubla ta eest maksnud?" ..Tuhhat wiis sadda rubla olleme ta eest maksnud!" wastas meister M. omma sellile  kat pakkudes ja keik pahhandust hea melega  körwale lükkates, läksid mollemad rõõmsa  süddamega koeo. Ommalt maalt. Peruust. sKahtlane  Saggedaste,  jah allati peaksin ma ütlema, tulleb tallorahwas heinadega linna, et nad teaksid, 96