Ommalt maalt. Pernust. ja  Pühhapääw  näddala eest olla öhto kello 9 aeal auro laewa „Olga" pealt mahhatulles suur õnnetus sündinud, mis agga weel paljo suremaks õlleks  woinud minna, kui mitte abbi kohhe käe parrast põlleks olnud. Üks laste tüdruk olla, pissukenne laps käe peal, laewa pealt pulwergi  peale tulles pimmeda aeaga nattuke körwa astunud ja ülle pea ja kaela lapsega pulwergi ja laewa wahhele jõkke kukkunud, kus keige wähhemast 10 jalga wet. Ehk kül laewa tüürmann kohhe järrele karganud, põlle ta ommetige pimmedas näinud õnnetumaid  kohhe kätte sada; wimaks kui wäljatömbatud,  olnud möllemad kui surnud, kes kellegist  põlle teadnud; agga ommetige, tänno Jummalale, on möllemad jälle hinge sadud. Keik sedda õnnetust ja kohkumist põlleks olnud,  kui sel sillal, laewa pealt pulwerki, kässi puud õlleks körwas olnud! sßetsepast.) Noh, retsep on ommetige  üks auus ammet-mees, ilma kelleta meie läbbi ei sa, sest ta kattab meid, et woime wälja  minna; kui neid ei õlleks, siis peaksime, kui mets innimessed, allasti jooksma. Se on keik tõeste tossi, agga sellegi parrast tahhan  ma teile ühhest retsepast kenna luggu jutlustada.  - Kirri ütleb: „Se innimenne on rikkas, kes paljo õppind" ja üks wanna sönna ütleb: „ühheksa ammetid kümnes nälg." Nenda tewad paljo, üks ammet ei olle hea, teine ammet ei olle hea ja ta öppib ikka weel jure, agga wimaks ei toida kegi tedda. Nenda  olla se ühhe Laiksare mehhega, kuida üks söbber temmast kirjutab. Ta olla mõnda katsunud  ja kui assi põlle tahtnud minna, siis retsepaks õppinud ja nenda möda taltusid õmblemas  käinud, mis isseennesest jälle tuttaw assi maal; agga ta annud sadanale ommas süddames  maad, kes tedda tagga kihhutanud abbiello  rikkumissele; ta ei olla perrenaestele rahho  andnud, waid neid tagga-ckiusanud ja nende  au püüdnud ärrarisuda. Kui ta jälle ühhes  tallus töös olnud, olla ta ka seal perrenaese  ümber hakkanud lippitsema, kuhhu agga perremees peale juhtunud, kes, muidogi teada, sellega ei woinud rahhul olla, andis asja kohto  holeks, kus retsepale püksi möeto sanud wöetud. Kohhus winud retsepa sauna, ja wahhemees wihhelnud ilma leileta; sanud omma  kuuskümmend ausaste kätte loetud. Sest sadik piddand retsepa ammet mahha jama, sest toataggune olnud liig üllestustitud, põlle woinud ennam selle peal istuda. Mis hea nõu nüüd? Kuida nüüd leiba sada? Noh, egga meie retsep siis rummal polnud, ta mõistis  ommetige ennam, kui agga õmmelda. Nüüd piddi keel, se pissuke lige, leiba tenima. Sindi wabrik on suur, kus arruto rahwas koos, kelle seas ka paljo neid, kellele abbi tarwis,  senna läks retsep kui suur arst, kes keige haiguste wasto abbi teadis. Rahwast langes  ka murdo ta ümber kokko, otse kui kaarnad  raipe ümber. 3V. Septembril olli üks sesuggune kokko laddumisse pääw, kuhhu iggaüks omma häddaga tulli: seal olli mehhi  ja naesi, poissa ja tüdrukuid, wanno ja nori üks selle ja teine teise häddaga, retsep mõistis keiki aidata ja kegi ei tulnud palja käega. Nenda olla ta seal päwa kolm möllanud,  agga ennäh! assi putund wimaks sakste körwo ja warsi lastud hurdad lahti, rebbast kinni püüdma; agga meie retsep olli enne haiso  ninnasse sanud, et sesuggused lamad jälgi otsimas, pannud kotti kaela ja wötnud keppi peusse, ning teinud, et ülle piri sanud. Oh sa sadana sullane, kuida õlled sa waesid innimessi petnud! kuida lodad sa omma rehnungiga  Jummala ees ükskord õigeks sada? Itiast. sKubberneri herra wälja Meie aulik kubberneri herra Dr. v. Oettingen olla 6. selle ku päwal raudte peal mönneks näddalaks Peterburgi linna sõitnud.  sPahhad Riast tullewad järge möda sönnumed, mis meile mitte otse römo ei te; kelmid ja pettised arwawad parraja  aea ollewad, ohhakatest wina marjo noppida.  Tohho hullud! kuhhu t'e selle mõttega lähhäte? Minnewa näddala nenda kirjutakse  sealt olla ühhel Ria norel kelmil 337