Perno Postimees ehk Näddalileht M 65 W6K. Kümnes Wer««s, kesknäddal 36. Oktobril.j saSta. Ses lebbes seisab. Noor Ma. Ommalt maalt: Peruust: Ladast. Ausad walla wallitssjad. Walle tunnistus. Riast: Dani kronprints. Tatlomade mümissest. Ümberkirjutussest. Willandist: Uus kolimaea. Tartomaalt: Uus kirrik. Peterburgist: Kihlused. Wöeralt maalt: Preifimaalt: Tänno pühha. Kronprints Peterburgi sõitnud. Austriamaalt: Pahhad sönnumed. Triestist: Keiserina terwisest. Athenast: Studendid mässamas. Konstantinopolist: Lahbingitest mässajatega. Mönnesuggused sönnumed. Noor-igga. Kui meie siin monnele temma nore aastade aega wannadusses ette tome, siis lobame ommale  õigust sellest raki, jubba sepärrast kül ollewad, et igga wanna kord noor on piddand  ollema ja ka wahhest hea melega on olnud  ja missuggune wanna ei peaks heamelega ülle olla omma norusse sisse tahtma wadata? Kül mönnigi meite seast saab kahhetsema, et noor pölw nisugguse kirussega möda on lendunud  , agga ommetige meile mõnda head mällestust jätnud. Kui röömsaste jooksime, kui lapsed, emma ümber ilma murreta, kus meie lotus keik temma käest sada olli, ja ilma  kartusseta pannime omma pea emma sülle ja istusime issa pölwe peale, uinusime maggama  ni rutto ja ilma murreta, õnnelikkud, et meil middagi kartust polnud. Oh kui õnnelik  on lapsuke, kedda ükski murre ei wintsuta,  egga ükski waew ei pina; nuttab ta, siis sawad ta pissarao warsi kuiwatud ja nisuggused  tunnid on peagi unnustud; on tal middagi pudust, siis ta teab, kus ta wannemad  on, kes tale annawad temma palwe peale. Palwe on tal kerge ja tulleb süddamest,  ei ta otsi tarko ja illusaid sönno selle tarwis, waid kuida pudus, nenda sönnad, eks olle öiete armas nenda palluda, woi jäeb wahhest  nisuggune lapselik palwe täitmatta? Ei suggugi, kui ta kahjolik tale ei olle. Keik naerud ja pilkamissed lasseb lapsoke ühhest körwast sisse, teisest wälja, ni kui rägitud, nenda ka unnustud, ei seal põlle wihha egga kättemaksmist, ta südva on weel terwe ja rikkumatta selle polest. Agga ka ta ihho on terwe ja kerge, ta woib karrata ja lusti lüa, tal mekkib söök ja jook, tal jookseb jut mitte agga suust waid öiglassest süddamest, ei ta mõtle teisite, kui ta rägib, waid teeb sedda lapselikkult. Same agga suremaks ja täiskaswanuks, kuidas on siis luggu meitega? Tihti peame issa maeast wälja wöeraste jure minnema, seal ei olle ennam emma sülle, kui mörru on meil mehhe pölwes naer ja pilkaminne,  kui tihti mõtleme kättemaksmisse peale,