rem hulk ei näegi hobbuste jooksmist ning ei pease liggi, agga sest põlle wigga, nemmad on tänna Epsomis, sest on küllalt. Seal süakse ja juakse, iggamees ommal kombel ja joudo möda. Taggasi minnes on ennamist keik pead soead, sepärrast karra weel paljo surem,  kui tulles olli. Saab ka mönni tossin kässi ja jalgo murtud, mis se selle röömsa päwa kohta teeb. Teisel aastal on luggu sesamma,  ja nenda igga aastal. Se hobbune, mis wöido aeades, kui ka mitte. ennam, kui omma pea jao teistest keige ees olnud, saab keiges seitungides nimmega nimmetud ja kidetud,  ja temma perremehhe task ei jä tühjaks. Need on.lnglaste'ratsa wöido-söido päwad. Ungrimaalt. Wessi - loss. Jälle uus assi. Enne ehhitadi lossid mäggede peale, nüüd hakkatakse neid jöggede peale ehhitama. No muidogi, põlle allus müri kaewamist. Pesti linnas, mis sure Donau-jöe kaldal, tahhab  üks rikkas mees kesk jöe wee peale suurt lossi üllesehhitada, mis ühhest kohhast teise wöib likuda. Wöimatta põlle se assi mitte. Senna wessilossi tahhab ta pessomaeasid, tantsosalisi,  trahterid ja kes teab mis weel assutada.  Tossi on, meie paiwil ei olle kegi ennam  sellega rahhul, mis enne on olnud. Uut, ikka uut. Kristlik kättemaksminne. ..Kuida sinna mulle, nenda minna sulle," se on mailma miis; agga kristlik wiis on: ..Küssib kegi kube, siis anna ka mammust." Ühhe wagga mehhe jure tullid ösel margad. Ta teggi jalg-ukse tassakeste lahti ja watas, kes seal on? Õues seisis keldre lugi jures mees, kes mastowöttis, mis teine läbbi akna keldrist waljaandis. Kui perremeest näggi, püstis jooksma. Niküd astus perremees lugi ette ja wöttis wasto, mis warras keldrist wäljaandis: leiba, lihha, kartohwlid ja mis muud keldris olli. Parrast küssis warras: „kas pean keik lihha maljaandma?" „„Ja muidogi, kostis perremees, anna keik mälja!"" Parrast tulli isse ka mälja. Oh sedda ehmatust, kui teise marga assemel maeaperremeest näggi! Perre- mees panni ka immeks, kui warrast ta omma naabrit näggi ollewad. Nüüd hakkas mees andeks palluma ja tahtis minna. „„Wötta lihha kasa,"" ütles perremees. Ei, ei, se ei lahha ennam mo sisse!" kostis warras. Agga perremees ei annud enne järrele, kui pole sigga ommeti piddi selga wötma. „„Jlma  küssimatta wötminne olli kül nattuke pahha,  selle polest katsu Jummalaga labbi sada, agga sul on wist lihha tarwis, wötta agga peale; se jägo meie enneste wahhele,"" ütles temma. Naber ei peasnud, piddi tullise habbiga pole sigga wötma; agga sedda ei unnustand egga warrastand ta ial ennam. Nisuggune armastus on nattuke Zummala  armastusse näggo. Von der Censur genehmigt. Pernau, den 11. September 1862. 287 Ued ramatud. Tallinnas trükkitud ja Nahwtali podis müa: Kuld fuitsetamisse Altar ehk Palwe  wäggi. 51 armast luggu palwe kuulmissest. 175 lehhekülge. Ühhe ue ramato sisse sulle otsaga ..kulda" panna, on raskem kui ramatule kullast nimme anda. Meil on jubba mönnesuggusid ramatuid,  mis kenna nimmesid kandwad, agga kui terrawa silmaga sisse watame, siis on kergem rotti käbbi kui nisso terri leida; sest mis innimessed tewad, on innimeste naggo ja maggo. Innimessed tewad kirjatähta, agga Waimo jõud ja waggi peab üllewelt tullema. Paljo ramatutest ei wöi meie muud middagi öölda, kui et ..trükkitud ramatud" on, ja se on hirmus kassin kitus. Nenda agga ep olle luggu selle ramatoga mitte, mis siin nimmetame. Seal on Jummal aitnud  tõeste ..kulda" sisse panna, mis meie läbbiluggedes ennam ehk wahhem iggast tükkist  tännoga olleme leidnud. Meie arwates on selsinnatsel aeal nisuggust ramatut wagga tarwis, kus ni mitto ristiinnimest ennam ei naita teadwad, et Jummal kasknud palwed