kui «eed, kes üMberjooksKväd'ja keMNad? Kaddugo parrem se wannast harjutud pruuk, otse kui keik muud ebbausso ja umbusso kombed,  sest se põlle muud, kui tüM umbusso uddu, mis weel meie armsa rahwa ülle, issiärranis  linna paitus, seisab ja kelle al nihästi  onne sowiad kui onne sajad seisawad. Sel kombel neäri päwa pühhitseda ei olle õige pühhitseminne, waid sel päwal peawad meil koggoniste issi mõtted ollema. Meie peaksime sel kallil päwal ennestele üht uut usso lampi omma ello-te peale pöllema sulama,  kelle walgusses sedda aastat, meie õnnistesse  üllema saatjaga, kes eila ja tänna sesamma,  wöiksime käia ja löppetada; agga mitte ebbausso ja umbusso uddu sees, kui uimased  kannad tuikuta. Mõistlikum rahwas,  kes üht sesuggust narri tempo ei salli, peab, kui sedda päwa rahholist pühhitseda tahhab,  omma uksed ja wärrawad lukkus, et sesuggused  Jummala ja ristiusso teotajad sisse ei peäse, omma tühja lorriga nende neäri päwa römo rikkuma, egga woi sedda ialgi immeks panna, kui õnne sowijad siis söimo sönno jaggades nende ukse taggant ärralähwad.  Nimmetame wee! üht asja, mis ristirahwale  suuks põlle, ja sqdda on üllema, kui allama  suggo rahwa jürest leida ja se on wanna aasta õhtul onne walla ma. Üttelge  nüüd issi, armad ristiwennad, mis teab kelejo tinna kellegile ettekulutada?! Meie teame pühhast kirjast, et mannal aeal pühhast Maimust  aetud mehhed tullewaid asjo ette teadsid räkida ja mitto sadda aastad ettekulutada; agga meie aeal sedW ennam ei õlle ja seks on meil pühha kirrl, mis peame uskuma; agga mitte selle peale lootma, egga sedda uskuma,  mis tühhi keleto tinna, mis külma wee sees köwwaks läinud, kulutab ja et tinna isseennesest  ka ei rägi, sepärrast tahtwad mõnned  innimessed, kes ennast ommaö rummalusses  targaks peawad, sealt üht ja teist tühja teistele ettekulutada ja on imme rõõmsad, kui teised nknde tarkust kidawad, kes agga ommetige  suggugi parremad põlle, kui keik muud walleprohwedid ehk tühja kotti püsti aeajad woi tule tallajad. Rummalus on jälle ükspäinis  se, kes sedda ussub, otse nendasämma kui kviki muid tembo teggiaid, kes omma walle kelega teisi seggawad ja neile üht ja, teist ettewalletawad  ja sellega rahwa ees 'tähkmsd, kes teab kui targad olla. Kes ei tahhaks kül ette teada, mis tullew aasta saab toma; agga ommetige on se woimata ja ka mitte tarwis, et sedda ette teame ja sedda wähhem woib tinnast wallatud ön sedda meile kulutada.  Ükspäinis pühha kirri kulutab meile, mis meil odata ja lota ja se on iggawest õnnistust  Jesuse Kristusse läbbi. Weel on meil üks assi süddame peal, mis tahhame wälja puistata, agga se putub meie armsa nore öddedesse, ja et se neisse putub, sepärrast pallume neid mitte pahhaks panna, kui se nattuke neile haiget teeb; agga mis pahha, sedda ei woi meie heaks kita. Sedda ei woi kegi immeks panna, et nemmad  jübba kaunis warrakult selle peale hakkawad  mõtlema: kas ma peaksin ka mehhele sama ja millal peigmees peaks tullema? Juhtub  ta nattuke wibima, siis katsuwad mönne tühja tembo läbbi, mis jälle neäri ösel tehhakse,  sedda teada sada, kas ta tulleb ja kui warma ta tulleb. Egga se woi ommetige kellegi hea temp olla, neäri ösel risttede peale jooksta, puid ahjo missata ja muud Me sarnast  tempo tehha ja siis kulatada, kas kegi middagi peaks räkima ja mis ta rägib. Tulle Zummal appi! Kas se pühha ö siis peaks ebbausso ö ollema? Eks teised ööd põlle otse nisamma head sadanat tenida ja tühja tuult tallata, kui se? Ehk, kes panneb pu allud, mis ahjo wissatakse, räkima? Zägo se tühhi temp parrem teggemata, sest se põlle muud kui paks ebbausk ja wöera jummalatenistus. Zummal on iggaühhele ta ossa lonud ja meie peame agga kannatama ja otama, agga mitte temma pühha seadusse ette jooksma ja sedda teada püüdma, mis ta meie silmade eest marjule  peitnud. Kassinus ja puhtus ni hästi sönnades kui teggudes, on se kuldne kroon, mis ommas peas kanname. Zägo nüüd keik tühjad önnesowimisse, önnewallamissed,  ja muud tembud meist mahha ja kui Zummal meie päiwi pikkendab, st jälle uut aastad nähha same, siis ärge rsjastagem sedda ei mingisugguse tühja tembuga, waid pühhitsegem sedda, kui üht kallist Jummalast 10