hab piddada kui seadus lubbab, peab maksma.  Nüüd on käsk antud et leina aeg mödas,  et siis rided ja sildid peawad mahha woetud sama. Kas agga kunninga proua omma leina rided ja sildi ka mahha wöttab sedda ei tea seitungid weel mitte, woi ehk kannab  ta neid kauem ja maksab mis seadus nõuab. Amerikamaatt. sSöa Seal on jubba kül werd wallatud ja rahwast surmatud, agga walmis nad selle töga weel ammogi ei olle; sepärrast õjub se ma saggedaste  innimesse werrest nenda sammoti nago meil mõnni kord raske wihma sao järrel; agga  kust nad need innimessed keik wälja wõttawad,  mis seal tappetakse? sedda arru minna  ei sa; kui sa wa' küllawend tead, siis ütle mulle ka; minno mõistus on seks nattuke  lühhike. Keige selle pikka aea peale, mis nende södda jubba turib, on saea tuhhandete  kaupa mehhi maggama pandud; kus on weel keik need hawatud ja wiggased ja siiski on neil neid weel küllalt käes ja tappetakse  allati ikka nago kärblast; et nende himmo  ka ükskord mitte täis ei sa, sest hirmsast werre pulmast, on üsna immeks panna. Nüüd on hiljoti neil jälle üks wägga suur lahhing olnud mis nelli päwa turinud. Eks pea seal juukse karwad püsti tõusma kui kuleme, nelli päwa lahhing turinud, nelli päwa tappetud ja kedda? innimessi! oh aina innimessi!! seal ei olle ennam kümne, saea waid tuhhandete  kaupa möllemilt poolt langenud! Nelli päwa sured tükkid paukunud ja ükski neist polnud palja rohhuga laetud, kegi põlle omma kuli ka mitte ülle waenlasse peg lasknud,  waid kust ta läbbi läks seal nitis innimessi  kui rohto mahha. Hirmus on se kuulda, agga wist paljo hirmsam nahha! Oh innimessed, pealegi ristiinnimessed, möttelge  ommetige mis teie tete? 6000 on seal wangi wöetud, kus on siis need mis tappetud? Oh hädda, oh hädda! mis selle ma ja rahwa  peal on, minno südda ei anna sest ennam räkida, sepärrast pean watama kas ma mitte middagit rõõmsamat asja weel löppetusseks ei leia. Jutto jätkud. Mkspärrast pühhitseme pühhapäwa? küssis  üks koolmeister ühhe kotipoisi kaest. Et me' puhhast särki selga panneme;  agga  mikspärrast leiba? Et woid peale wöib märida, olli se wastus. Üks noor mees jäi warra lesseks ja olli sepärrast nore tüttarlastel nago öun, kedda iggaüks õlleks ennesele tömbanud; ta pällus wimaks seitungide läbbi keiki nori tüdrukuid, tedda ommeti ni kaua rahhule jätta, künni se seadusse järrele leina aeg mödas on. üks öppetaja küssis ühhes külla kolis ühhe kolipoisi käest: „Mitto asja on meil ristimisse jures tarwis?" ..Kolm asja", wastas pois. -..Ei armas laps, sa Md, seal on agga kaks asja tarwis, se on wessi ja Zummala sönna." ..Auus öppetaja", kostis pois, ..mis Teie siis nendega tahhate tehha, kui teil last ei olle?" Kaks Juti sõimasid teine teist, kummagi ei tahtnud järrele anda, wimaks kissendas teine: ..Sinna õlled üks esel!" - ..Wöi nenda", kostis teine, ..nüüd ei tea ma mitte, ollen minna sepärrast sinno söbber, et ma esel ollen,  wöi sepärrast, et ma so wend ollen?" Armad Postimehhe sobrad! Wägga allandlikkult  terretan ma Teid kui uus Perno Postimehhe kirjutaja tänna essimest korda ja sowin wägga süddamest, et Issand, kelle käest keik head anded tullewad, ka minno mõistust walgustaks, et ma agga sedda wöiksin omma söbradele jaggada, mis tullusaks öppetusseks ja armsaks aeawiteks mönnus ja hea õlleks; ommast jõust ja wäest ei jõua ma middagi tehha. Ma pallun siis sedda tännast nummert,  kui üht prowi tööd minno sullest, wastowötta  ja siis õige rohkeste meie sõbraks jada. Zssand anna isse meie ettewötmissele rohket siggidust. Sedda sowib wägga süddamest  C. F. 409 Von der Censur genchmigt Pernau, den 33. December 1863.