Neid sönno ööldes, ruttas ta uksest wälja wöeraste wasto, kelle järrele terws karri külla poissa, pärrane su ja silmadega jooksid, kutsus omma süllast ja käskis hsbbusid keige parrema talli panna ja pällus wöeraid tuppa astuda. Tuppa astudes aeasid tubbased wöerad nüüd immeks pannes suud ja silmad öiete parrani lahti ja möetsid omma silmadega neid jure tulnud tundmata wöeraid pea-laest jallatallani. Norem neist olli üks kennaste kaswanud priske laia pihhaga noor mees, kes umbes 30 kuuni 35 aastat wois wanna olla. Temma prunika silm nao peal ollid mönned rouge armid  nähha ja su- ja lõua kono ümber nattuke  holetusse pahhä janud habbet ja mustjad kähhärad juuksed katsid temma pead. Temma silm-naggo olli lahke agga tössine ja temma mustjad sinnikad silmad ollid terrawad, mis temma julget ja kindlat ettewötmisse waimo ja tahtmist tunnistasid. Selgas kandis temma üht kaunis jämmeda pärralist pruun kallewist kube ühhe rea nodidega, kaunis kitsa pärralissed  nahk püksid ja pikka säredega ratsamehhe sapad raud tunnustega, jalgas. Kätte katteks ollid hirwe nahhast kindad, mis künasnukkuni üllatasid. Teine söbber näitas umbes kümme aastat wannem ollewad ja otse nendasammoti tuggewa  kehhaga mees. Temma silm näo pealt polnud muud luggeda, et näitas tekäimissest wägga wässind ollewad, mis ka temma käimisest  nähha olli. Temma rietest õlleks woinud  arwata, et ta essimessest nattuke surema seisusse mees olli. Möllemad könnelesid saksa keelt, mis agga nattuke kange ja sedda tunnistas,  et nad saksa mehhed põlle. Koolmeister, kes silma neist ärra ei poörnud  ja kui neid kül pea laest künni jalla tallani  olli munserdanud, sossistas omma körwas  istuwa tallopoeale korwa sisse: ..Minna kardan neid wägga kardetawad mehhed ollewad!  Wata, kui terrawaste se norem ümber lurib ja nago omma silmadega keik tahhab läbbi purida"! Selle wahhe aeal olli wannem toli peale istunud, teine agga jäi püsti seisma ja hakkas perremehhe käest lahkeste, agga lühhikese sonnadega  küssima: »Mis selle külla nimmi on"? ~Waddeweits", kostis perremees. „Kuida on selle lähhäma jama nimmi, Meklenburgi  pole"? ..Dannenberg", wastas perremees. „AH! Dannenberg"! hüdis wöeras läikima silmadega. „Dannenbergi tornis istus ükskord  Dani kunningas Waldemar kindla wahhi al. Ei pudund paljo, ma olleksin ——" Seal poris järsko jälle jutto teisele ja küssis rahholikult eddasi: ..Kui paljo maad on siit senna" ? ..Umbes wie tunni sõit", olli perremehhe wastus. ..Murretse meile ruttust üks tubli soma-aeg ja siis kas tänna õhtuks woi Home hommikuks,  agga warra, taks head hobbust! Kas kuled"? Sedda kuuldes ruttas perrenaene waddinal toast walja wöeraste essimest küssimist täitma; teine assi olli paljo raskem täita, perremees lükkas omma karruse mütsi ennam ühhele pole külge ja ütles pikka näggo tehhes ja körwa takka süggades: ..Siin küllas ei olle mitte üht hobbust sada"! , Se sönnum aeas wöeraste silmad püsti ja körwad kikki, mis peale möllemad wöerad  enneste wahhe! omma kele monne sönna könnelesid, kellest agga teised sönnakest ei mõistnud.  Koolmeister, kes ennast teiste silmade ees ütlemata targaks teggi ja nenda üllepea uhkusse kottis istudes, ka neist wöerastest suurt luggo ei piddanud, teggi korraga imme lahke näo, nago monni kas, kui hiri näeb, sossistas teistele jälle körwade sisse: ..se olli laddina keel, mis nad könnelesid; sest meie öppetaja könneleb ka wahhest mönne wöera sönna ja se köllab otse nendasamma. Need peawad targad mehhed ollema"! Selle wahhe sees olli wannem reisia ommast  su rest wässim ussist ennast nattukest wälja puhhanud ja küssis perremehhe käest: ..Kui paljo maksab siin maal üks hobbune"? Ilma ni kaua otamata, künni perremees wastust õlleks andnud, ütles norem: ~Ta mõtleb  wast, meie aeame temma hobbused surnuks ja ei jõua pärrast ärramaksa. Selle ülle ärgo lasko ta omma juuksid enne aego halliks minna;  tänno Jummalale, seddawört on meil weel, et temma nelli hobbust maksa jõuame"! 360