Manteufflist kõnnelema, kes ommal aeal rohkeste  wallawaeste peale on mõttelnud. Meie waesed ep olle lemma ellopäiwil ial pühhadeks wee ja leiwa warrale jänud, egga jae ka eddespiddi;  sest weel enne omma surma olli ta 5000 rubla intressi peale pannud, selle wiimse seadussega,  et selle kapitali intressid igga Jõulopühhiks kõige lemma waldades, mõisawallitsusse ja wallatallitajate  läbbi, tarwitnst möda peawad ärrajaagatud  sama. Ma mõtlen nüüd, et selle eest ka sünnib tännada; sest nisuggust Jõuloandi ei olle mitte igga waesel, mis meie waestel on. Ka kolide palest seisab ta mällestus anu sees. Temma ainus tiittar ja mõisade pärna, kindral Kotsebue proua, on omma walda illusa ja rumilisse kolimaea ehhitanud ja piddasid ka koolme  istre mõnne aasta mõisa kullu peal; siis ehhiiasid  teise kolimaea, ja just kõrtsi kohta, miv rahwa heaks ärrakautadi. Senna jure piddi wald materiali weddama ja ehhitnsse päwad andma; kõik mu kullu jäi mõisa kanda. Weel tänna päwani maksab mõis koolmeistride palka ja wald annab toido, sest et maid ei olle. Ja nõnda on ka teiste temma waldade kolimaead mõisa abbiga ehhitud ja samad üllespeetud. Minna ollen siin rakinud, mis ma räkimatta ei wõmnd jätta." Kui nisnggnst asja tännoga mõistetakse wastowõtta  ja prnkida, siis" on se kõik wägga hea; agga kui seläbbi meie rahwa koliarmastus mitte ei kasiva, waid kahhaneb, siis on se wägga pahha. Koggoni häddine ja kiddur on nisuggune meel, mis koliasjus allati wõera kätte peale wahhib ja isse omma laste parrema kaswatamisse ja kolitamisse  eest igga koppikut ohwerdada, raskeks panneb ja teggematta jättab. Tünno neile, kes selle polest rahwale head tewad, sest sundida ei wõi neid selle peale kegi; agga wägga waene õlleks meie luggu, kui meie laste ja rahwa õppetus  teiste hea iunimeSte armoandide peale peab rajatud ollema ja seläbbi üksi üllewel seisma! Ncis saaks saksa, wenne, lätti ja mu rahwa kolidest,  kui need meie armoandide peal Peaksid seisma? Sepärrast isse, isse on perremees. Te isse tubliste ja suddamest, mis sa wõid, ja aitab  siis teine hea innimene kõrwaft, kus siuuo jõud ennam ei üllata, siis on assi terwe ja tuggcw,  roob awwitawale lasso, ja awwitajale tänno ja mõllemad evawad sõkruses, iggaüks ommas seisusses teine teise kõrwas, srikkam ei surusta, ja waesem ei kaetse. Agga kui tuim ja hallastamatta meel alles meie rahwa süddames, nago umbrohhi wilja sees, siin ja seal wõimust wõttab, siis on hea asjade iddanemine ikka weel wägga raske. Pari näddala eest ollid P»walla mehhed metsas  pirupuid ehk lõmma tomas.. Seal jures juhtus õnnetus. Üks perremees, kes puud mahha  raius, ei waatnud mitte ette, kuhho pole se langes ja pu langes teise perremehhe poea peale, kelle jallalu seal jures purrustud sai. Kolmas mees panni kiil murtud lu lahhesse, ni hästi kui külmaga metsas wõis ja sealt sadik ei otle meil weel mitte suremat hurjutada. Agga misga ettewatamatta perremees, kelle lakki pois wiggaseks sai, koggoni omma süddame tunnust ja külmast üllestunnistaK, on se, et, isse weel kohtomees, nõrkend poisi ree peale panni, ohjad kätte andis ja nüüd sõida koeo ni hästi kui wõid! Seal on jälle hea tük liggimisse armastust!  ! Kange külma ilmaga, ilma akkita ja armota, pool surnud Poissi peale 20 wersta üksi minnema sata, ja isse rahhoga omma tö jure jäda, se peak ka ristiinnimesse teggo ollema!  Kuida kuulda, olla pois mitte üksi murtud, waid ka külma wõetud jalgega koeo sanud. Nõnda on weel parrako mõnned asjad meie rahwa seas. Jummal parrandago, ja tehko sedda pea! Jürri kihhelkonnast kirjutakse meile 20. lanuaril: „Meie naakrikihhelkonnast  Kusalnst tood sa meile rõõmsad sõnnumid,  kust kuleme, et naakrirahwas meie lauloseltsile wennakese ilmale tonud, ja sest on meil wägga hea meel, ja meie pallume sind, „Postimees," wi nende nore assutajatele paljo tuhhat terwist ja wennalikko õnnesowimisi meie polest. Eddespiddi lodame ka isse nendega tutwaks  sada, ja siis kaks seltsi on ikka kaks seltsi! Kui siis ühhes kous laulame, saab laul wäggewam ollema, kui ühhel seltsil. Ja midda rohkem laultakse, se ei wõi teisiti olla, sedda rohkem kaswak laulo armastus ja laulust tulleb head, mis meie siin jukka muist woime käppoga katsuda. Enne meie lauloseltsi assutamist käisid siin nored mehhed ja tüttarlapsed priskeste Püh- 36