ti wallitsemisse jures olli ka allati paljo jäggelemist  ja wimaks tulli luggu nenda, et kolm paawsti korraga wallitsesid ja üks möistis teist hukka, et kegi ennam ei teadnud, kelle kä taewa  wötmed piddid ollema; sest igga paawst ütles neid ennese ka ollewad ja aias teisa wallelikkuks.  Agga puhta risti usso öppetusse wasto seisid nad keik, nago warras walgusse wasto. Kostnitse kirriko-koggodus (1415) kus Johann  H uss öige usso parrast tulle surma kannatas,  laskis kaks paawsti lahti, kinnitas kolmat  temma ammetis ja teggi kirriko - riki weel suremaks, kui enne. Siiski, ehk kül paawsti wallitsus ülle teiste made kaswis, ei olnud temma ommad allamad sellega ia! rahhul; keik asjad kõikusid künni paawst Nikolaus V. (1435) liggi 30 aastat enne Lutterusse sündimist  omma kunningriki jälle köwwema allusse peale raias, ja paawst Ju lius 11. sedda weel kaswatas. Liggi 1600 aastat läksid sel kombel  möda, enne kui paawstide ilmalik wallitsus  kind laste omma jalge peal seisis. Agga  sest iggawest rahhoto ellust mis allati temma  rikis olnud, on nähhä, et temma ilmalik wallitsus ial suurt asja põlle wäärt olnud. Pappid ollid ammeti piddajad ja wallitsejad ja wallitsesid ommal kombel. Rahha pudus olli allati ja innimeste peale pandi maksud, mis neid surnuks tahtsid surruda. Keige suremat hawa temma ilmalikko ja waimolikko wallitsussele löi meie önnis vi. Martin Lutterus (1517) kus öige usso ülleswötminne hakkas, 102 aastat pärrast Hus - si surma. Sest sadik jäid mitto tuhhat „Peetrusse  krossi" mujalt mailt tullematta. Jnnimessed  hakkasid puhhast Jummala sanna kuuldes  ja luggedes arro sama, et paawst neid hagganattega  sotis, pöörsid temmale selga ning hoidsid omma rahha taskus. Paawstil olli kül omma ma, agga kohtomaksud, mis ta mude kunningrikidest sai, nago meie kirrik'sandad  kihhelkonna pealt, jäid sest sadik hopis wähhemaks. üht kibbedat witsa olli lummal keige Eiropama ning ka paawsti jauks Kõrsi- ka *) sare peal kaswada lasknud. Se olli tuttaw Napoleonßounaparte (meie kele: „wanna Punnapart"), kes ommal aial paawstiga  üsna immet on teinud. Temma aial piddi paawsti südda, ni hästi ilmalikke, kui waimolikko  wallitsusse polest mönda wallo tundma.  Zgganes ei olnud temma waimolik au nenda allandud sanud, kui sel aial, kus keik mailm piddi näggema, et paawst ka muud ei olle, kui paljas innimenne, kellega „Punnapart"  wöis tehha, mis südda kutsus. Sedda ei wöi ükski salgava, Napoleonil olli paljo kawwalat  tarkust ja suur ön söapiddamisses. Temma  tungis (1796) omma söawäega kesk Ztalia  süddamesse, kus paawsti pessa on, ja tahtis  paawst rahho, siis piddi sedda raske hinnaga  ostma. Temma sureks pahhandusseks piddid suur hulk wanna kuulsaid kuntsi asjo Romast Parisi kõndima, kuhho Napoleon sel aial keik kokko weddas, nago kotkas omma pessasse, mis ta teiste rikide seest risus. Roomlased  tahtsid Prantsusse ikket omma kaela pealt ärra wiskada agga kutsusid sega neid teist korda  ennese kallale ja (1798) piddi „pühha issa"  pahha poia kässo peale ommast maast wälja kassima ja esmalt Toskanas, parrast koggoni Prantsussemaal, nago Mannasse Pabilonis,  wangis ellama. Kül ta turtsus, kül ta ähwardas, kül ta wandus, et ma piddi Napoleoni jalge alt langema ja taewas temma pähha kukkuma ei aitnud middagit, kuid piddi wangis istuma. Pärrast said kül Prantsussed  teiste abbi läbbi korraks Romast ärraaetud,  agga paawst Pius VI. 82 aastat wanna,  olli Prantsusse wangi pölwes ärrafurnud  ja Pius VII. tulli temma assemele jälle Roma linna. Parrast kui Korsikasaarlane isseennast Prantsusse keisriks olli tõstnud, mõistis  ta paawstiga ni targo ümberkaia, et se tedda Jummala nimmel, nago Samuel Sauli,  weel keisriks salmis ja kronis. Agga paawst sai selle jures mehhe wisi petta. Jubba aastal  1896 olli Jtaliama jälle Prantsussi täis ja 1898 ka Roma lin nende käes ja kirriko- *) Wata Prantsusse jaJtalia kaardi peal wahhhe-merres. 74