ärra surri, keige enne -körwo sisse pandud sama. Sedda tehti pea nisamma jälle, kui õlleks ta essimest korda alles maetud. Kardinal-ertspiiskop  olli matmisse könne piddaja. Keiser isse, temma poeg ja proua ning kes muido senna jure ollid kutsutud, keik leinandes  ja se assi tehti nenda, kui õlleks se ta essimenne matminne olnud. Küllad meie järrele  tullejad sawad nähhä, kas se kulus surnokehha  nüüd waggusi seisma jääb. Temma ainus poeg, (se on imme, Napoleonidel on ikka üks ainus poeg) kes Austriamale surri ja maeti, (ta emma olli Austria keisri tüttar) hingab praego alles seal. Pari aasta eest olli sest kibbedaste jutto, et piddi Parist widud  ja issa körwa teistkorda maetud sama; agga se jäi soiko ja põlle sest pärrast ennam kuulda olnud. Ehk kül se teine Napoleon, kes poisikse pölwes surn, ial ep olle wallitsenud,  nimmetab nüüdne keiser ennast ommeti Napoleon 111. Ei Prantsusse ommad seitungid arwa ka prints Mürati kroni püüdmissest, mis järvel  ka Ztaliamaal õngitseb, muud kui mängo asja, ja tunnistawad sure suga, et se keisri Napoleonil üsna wasto meelt olla; temma ei tahha Ztaliama ühhendussele mingisuggust seggadust  ette panna, weel wähhem Mürati parrast,  kelle issa, ehk kül Napoleoni I. öemees, pärrast temmale nisamma auko kaemas, kui teised temma wastased. Siiski, kes näeb Napoleoni  süddamesse? Inglismaalt. Suur rede Inglismaal.  Se on imme kül, Inglased on mannast jubba selle polest tutwad, et yemmad omma pühhapäwa pühhitsemisse peale ennam watawad, kui mönni mu rahwas; agga surel redel, mis muido keige ristiinnimestel, se waiksem ja pühham pääw aastas on, kes wahhegi teadwad, mis Kristusse surm tähhendab,  siis on Inglastel lusti ja römopaäw, mil keiksuggu aiawidet tagga aiawad. Nenda on se tännawo ka olnud. Keik lustipiddamisse  paigad olnud püsti Lnnimessi täis ja iggaüks püüdnud omma aega wita, kuida ial möistnud, ja wägga immeks olnud panna, kui wähhe sel päwal sure rede näggo olnud, Inglastest wöime kül mönda öppida, agga mitte, kuida suurt redit pühhitsetakse. Agga se pääw on jo alles ees! Ma tean kül, agga ärge unnustage mitte ärra, et meie omma  Kalendriga teistest tagga olleme. Hädda ja abbi. Minnewa kord olleme nimmetanud, kui sures nälja häddas Inglisse allamad Ostindiamaal on, et mitto miljoni innimessi ei tea, mis suhho peawad pistma, ehk kuida hinge sees piddama. Pöud on keik nenda kinni pannud, et haljast rohho liblet ennam ei leita. Agga mis Inglased nisugguses häddas omma paggana wendade wasto tewad, sest wöime iggal aial öppetust wötta. Üksi Londoni linnas on nemmad pari näddalaga liggi 50,000 naela (peale 300,000 höbberubla) kokko pannud ja selle õnnetuma rahwale üllespiddamisse abbiks saatnud, ja se korjaminne lähhäb jggapääw eddafl. Iggal pool tullewad rahwas kokko ja piddawad nöu, kuida sedda hädda wöiks awwitada. ühhe nisugguse kokkotullemisse pea! ütles üks suurt suggu Inglane: „Kui mailm meid meie Ostindiama  wallitsemisse pärrast laidab, siis on se üsna öige ja meie olleme sedda wäärt. Meie olleme sedda maad enneste alla saatnud, olleme  kui kaupmehhed sealt warrandusi tonud ja sega koddo priskeste ellanud ning Inglismaad  rikkaks teinud; agga mis olleme Jndiamale  selle wasto taggasi annud? Töeste mitte ni paljo, kui olleksime wöinud ehk piddand  andma. Meile on saggedaste ööldud, et Jndiama meie holekandmisse läbbi ristiusko peab sama. Kui paljo on sest tünnini jubba töeks sanud? Oh, wägga wähhe! Miksparrast?  Keige pealt sellepärrast, et meie ristirahwas  issekeskes mitte ühhel mele! ei olle. Zndiamees ei möista meie ussust muud arwata,  kui et se üks suur seggadus peab ollema, kus kegi ei tea, mis ta peab uskuma. Nüüd on aeg, nüüd näitkem neile, et meie usk ellaw ning tössine ja armastusses teggew on, et nemmad meie teggudest wöiksid tunda, mis ristiusk ja ristirahwas on!" Kui täh- 119