kaunis tümaks on ning, et sel aeal asja panemine  ei mõistetud, siis temma kirri ja keel ka panem ei wõinud olla.. Kui agga meie päiwil, kus jo Masing, Ahrens ja muud targad mehhed meie kirja ja keelt kaunis kõrge järje peale tõstnud,  nüüd ikka weel ramatudes taieste seddasamma  wiggalist keelt leiame, nago 60 aastat taggasi,  siis on se jo nattuke liig. Sesugguste ramatudest ei otle ka tännawo pudust, kolmest tahhame agga siin isseürranis räkida. Need on: 1) Willem Molnau, temma hirmsad teud, ello ja surm, 5 lehte, hind 6 kopp.; 3) Martin  Braun ja temma tru Pudel ehk weeupputus  Neini jõe äres, 34 lehk. hind 10 kopp.; 3) Wiis kenna jutto, 23 1., h. 10 k. Kõik need kolm ramatut ööldakse saksakelest ümberpantud  ollewad. Nüüd küssime: kui meie wõerakele kirjadest mõnda omma keli ümbertõlgime,  missuggused peawad essiteks need saksakele  kirjad ollema, ja teiseks, kes peab neid ümbertõlkima? Z) Mis peab ümber tõlgitama? Lahhäb ostja kuhhugi podi, kus tal kaubast lubba on walja wallitseda, mis isse tahhab, muidogi ei sa ta seal sedda wõtma, mis teised nurka wiskanud ja mis ta kellegi asja peale ei wõi tarwitada, waid ta saab sedda wallitsema, mis kõige parrem ja temma kohta kõige prugitawam on. Sesammasuggune luggu on ka kirja asjus ümbertõlkimissega. Sakslaste kirja põld on ilmata suur wälli, kus kõiksuggu kallist wilja ja illusaid lillesid peal kaswab, kus agga ka vhhakaid ja kõiksuggu umbrohto küllalt leida. Kes wõiks seal nüüd kahhewahhel olla, mis neist asjust meie põllule ümber sünniks istutada, ehk mis nutte? Kui meie omma rahwast teotusse korra sisse ei Lahha sata, siis tohhime üksi sedda wälja wallitseda, mis hea ja kirjatundjatest kõige parremaks  kidetud. Agga kuida on luggu selle polest  üllemal nimmetud ramatudega? Peame w astuma,  mitte üksi liig waene, waid häbbiks kõige meie rahwale. Kui praego kegi Saksamaal tahhaks  kulutada: „Eestlaste kirja warra hakkab tõusma, sest nemmad on ka jo meie ramatudest mõnned ümbertõlkinud, nago nimmelt need ja need!" siis saaks Saksad -- -- ma ei julgegi üllespanna, mis nad meist siis saaks ütlema. Pealegi, kui weel sesamma tühhi Wil- lem Molnau jnt tagga järrele terwelt salmikuteks punnutakse, kus rimid ette tullewad, nago: .„Pois kaswis sures terwusses Oh hädda kangekaelne sai!" n. n. e. Näitab, kui ei tunneksgi nimmetud ramatude wäljaandjad Sakste kirjadest parremaid, kui neid, ehk kui õlleks nad agga sedda ümbertõlkinud, mis neile koggemata ulitsa peal ehk mõnne nm kohhal pabberi tükkidest peusse putus. 2) Kes wõiwad üksi ümbertõlkida? Ümbertõlkimisse kuust ei olle suggugi kerge assi. Kes sedda tööd ette wõttab, peab esmalt kirjakeelt  taieste mõistma ja seadust möda wõima kirjutada;  teiselt peab ta wõerakele ramato isseärralist  illo ja headust ni hästi sissu kui kore polest täielikkult tundma; ja kolmandalt peab ta ramatut ni mõistma omma keli ümberpanna, et tast nimmetud asjade polest ühtegi kautsi ei lähhä. Kuidas on nüüd luggu sellepolest jälle tillemal nimmetud ramatudega? Nad peawad  kül eestikele kirjutud ollema, agga kui meie sedda eestikeleks nimmetame, siis on ta 60 aasta eest kirjutud saksik-eestikelege wasto weel wägga waene. Seal on näitusseks agga wähhe sekka saksakele suggusõnno, mis meie kele lomo wasto on, katsutud eestikeli ümberpanna; siin ue ramatudes  on sedda wigga peaaego iggas kõnnejätkus  leida. Pealkirjadesgi tulleb ta ette, nago: „Se trn pudel" (Der Lreue Pudel), mis agga Eestlane millalgi ei ütle, waid üksi: Tru pudel. Mis seadust möda kirjutamine on, se näikse siin puhtast kõrwaline assi ollewad. Kohhe Nr. 3 essimesse lehhe peal puduwad 7 kommad ja 2 on ülleliga. Ehk kus on seal seaduskord, kui leh. 14 kirjutakse: „ Ükskord olli üks suur rikkas härra; selle proua surri ärra ja üks proua selle mees olli ka ärra surnud. Sel härral olli üks wägga illus tüttar ja sel proual olli ka üks tüttar, agga mitte nenda wägga illus." Missuggune wähhegi kolitud innimene wõib nenda kirjutada? Ma ütlesin, et tõlkija wõerakele ramato iggapiddist illo peab tundma ja sedda omma keli nõndasamma mõistma ümber panna.  Ka sellepolest on nimmetud ramatudega waene luggu. Ainus hea tiik on seal „Schneewittchen," üks neist kõige Ausamatest Saksamarahwa ennemuistese  juttudest. Nago tedda kulus Grimm ülles pannud, wõib tedda noor ja wanna, õp- 386