Perno Postimees ehk Näddalileht M 8. tB6S Ühheksas kesknäddal 24. Webruaril.^ aasta. Uss lehhes seisab. Palwe-pääw. Rahwa rummalus. Ommalt maalt: Pahha könne. Eestlaste uhkusest. Rõõmsad sõnnumed. Kiwwi söe kaewandussed. - Kerge meel sadab karristust. Surma nuhtlus.  Koeralt  maalt: Merre waggi. Uus telegrahw. Sleswig-Holsteinist. Rahwa mässaminne. Rahwa kartus. Rahho kõmmin. Mönnesuggused sõnnumed: Purjudega saan. Raudte õnnetus. Ettewatamaw tö sadab surma. Mõistatus. . Palwe-pääw. Jälle, armad ristiwennad, olleme hea tük maad omma ello-te peal eddasi sanud; üks aasta wiimsest palwe - päwast sadik on jälle mödas ja nüüd seisame neste ühhe wahhewärrawa  ees, mis palwe ja patto kahhetsemisse läbbi peab lahti tehtud sama, muido ei pease meie sedda ello-teed eddasi! Jälle hüab meie peal-kirri: tänna on se suur pääw, kus peame seisma jäma ja nattuke omma mödaläinud ello peale ühhe sure tössidussega taggasi watama,  kui mitme künka ülle olleme kommistanud! Tänna peame tölneriga omma wasto rindo löma ja ütlema: «Issand olle mulle waese pattusele armolinne!" Oh! tänna on se suur ja kallis pääw, mil keik ristikoggodus, kui üks mees omma Jummala ees peab seisma ja temma  käest pattude andeks andmist palluma! Oh! et se suur pääw meile need oiged paasto aegsed  hilbud ümber mässiks, kellega kõlbame omma Issanda rasket kannatamisse aega öiete pühhitsema, et ta meie waimo silmad lahti teeks, et selletaksime ennast ommast rojusest puhtaks  pesta ja omma süddame seest wälja pühkida, mis Issanda silma ees ei kolba! Olleme sedda teinud, siis woime ka lota, et meil Õnnisteggia kannatamissest suur kasso saab ollema ning temma pühha wie-jöe werre-wood ka meie heaks on jooksnud, kellest iggawese Üllestöusmisse  hommikul same römustama. - Nikkutagem siis tänna ja igga pääw omma süddame pölwed selle ette, kes on meie ülleastmiste pärrast hawatud ja meie üllekohto parrast ärraröhhutud;  kelle peal karristus olli, et meil piddi rahho ollema ja kelle muhkude läbbi meile terwis on tulnud. Tõstkem ommad käed ja silmad palwes temma pole, et ta keik meie ülleastumissi  wöttaks kinni katta ja meile, kui siit ilmast peame lahkuma, üht onnist tunnikest anda, et ühhe önsa surma läbbi siit hädda orrust taewa römo ja önnistusse sisse woiksime minna. Sedda andko Issand Jesus ommast rohkest armust meile keikile!