tehha, olgo siis, et emma rinda mönni kord näppistab? Ja siiski teeb mönne lapse hammas  mönni kord kronitud pead wallutama. Pea, ma selletan. Prantsusse keisri onnopoea,  prints Napoleoni abbikasa Klotilde sai hiljuti nore poea, ja se ep olle mitte imme; agga se on nattuke imme, et lapsoke jubba ilmale sündides üht hammast kasa toi, sest sedda ei juhtu  paljo. Prantsussemaal on mannast üks kulus  kunningas Ludwig X!V.'(1661—1716) ka nenda küünde ja hammastega ilmale tulnud, ja et se nenda tulline mees olli ning teisi hästi piggistas, Saksama küljest ka sure tükki ärra- Askus, mis praego Prantsusse käes on, sepärrast  kardab nüüd sealt keisri proua, ..prints kabrali" emma, et se noor hambamees temma  poeast ka ette lahhäb, kes nisamma kui teised  innimesse lapsed, ilma hambata ja palja iggemetega ilmale sündinud. Seal ta nüüd on! Minna lootsin kindluste, et ni sured innimessed  ebbausso roostest piddid üsna puhtad  ollema, agga walle! Prantsusse keisri proua kardab mähkmes lapse hammast, mis ommeti weel keddagit ei hammusta, kas meie sedda mitte ebbaussuks ei tohhiks nimmetada?  On kunningas Ludwig XIV. kulus mees olnud, siis ei olle temma sündides kasa todud hammas senna jure middagi aitnud. Saab prints Napoleoni poeast ka selle wärilinne,  siis. ei sa ta sedda wist mitte omma hamba abbiga. Agga seal näeme jälle, et ka keiserlik naesterahwas mönni kord ikka naesterahwas  on. Peale selle ei wöi meie sedda ka suurt immeks panna, sest selle keiserlikko emma essimenne poeg on wist ka temma wiimne  ja wöime kül arwata, et ta Prantsusse kroni ja troni hea melega temma pärrandusseks  jättaks, ja keik mailm teab, kui mitmest käest need kallid asjad jubba läbbi on käinud. Tönnis Laks ehk Eestlase issama. Lauldud süggisel 1860. Kui ma Peipsi piril käisin, Alatskiwwil seal Tükki aega minna seisin Surno aea peal, Kus on paljo innimesfi Mullas hingamas. Kalmudel pu-ristikesi Paljo seisqmas. Ühhe risti peale nenda On seal kirjutud: „Sia on üht Eestiwenda Mahha maetud: Tönnis Laks siinsammas leidis Wimast wodikest, Kelle sisse enda peitis Ello waewa eest." Olli manna Laksi Tönnis Talloperremees, Elloaeg ta mõisat tenis Palle higgi sees. Raskes ellus õhkas temma: „Millal saab kül ka Meie luggu parranema. Saab meil pärrisma?!" Wörroma pool tõusis kärra, Mehhed öiskasid: Wennad, sõbrad, lähme ärra, Lähme ärra siit! Wennemale wörutagem, Seal meil issama! Samarale sirrutagem. Seal saab hingemai Sedda kuuldes paljo rahwast Laksi Tönnis ka —. Ühtekokko töt'sid wahwast, Nöuu piddama. Rahha nad seal nöuutasid Katsujatele, Kedda nemmad läkkitasid Wolga kaldale. Siis nad mõisas käest andsid Ommad assemed Katsujad agga kaugelt kandsid Sandid sönnumed, Nenda et keik mahha jätsid Snena minneki, Mõisas palluda jäll' wötsid Ma jo taggasi. Maead agga ärraantud Jubba teistele: Wöeras mees saab sisse pandud Laksi tallusse! Sures murres Tönnis mõtles: „Kuhhu lään ma nüüd?" Seal siis tulli surm ja ütles: „Lähme ärra siit!!" Seitse jalga pikkuselle, Nelli jalga lai 327