wahhelt wälja tulli, teised läksid keik järge möda eddasi. Seal kissendas rahwas: keik peakohtomehhe ja kirjutaja sü, et mehhed nenda  jsrgemöda eddasi läinud. Nüüd nekrudi andmisse aeal ollid wiis meest anda; essimeste numrite sees ollid waesed mehhed, nenda et üksteistkümnes nummer meeste arro täitis. Noh, kas nüüd rahwas rahhul olli! Ota senni! Me ollid kohtomehhed ja kirjutaja süüdlassed,  et paljo lahti teinud. Kui se keik kohtomeeste teggeminüe õlleks, mehhi lahti laska  ehk arraanda, mis tarbeks istuwad siis need kommissioni kohto herrad laudas, kes Keisre Herra kässo ja seadusse järrele nekrudid peawad wasto wötma ja kes seks ei kolba lahti laskma? Waatke, se on jälle rahwa  rummalus. Need kcige suremad kohtomoistjad  woime  parrem kagutajad mmmetada on mannad  Nlla eided, kes ttoppis linna jooksewüd ja seal häbbemata sönnukui kullisid nola suust wälja aeawad ja neid teokamad, kes sedda keige wähhemat süüd sea! jures kandwad samad m Häbdemataks, et MAa-kat jükgemad  kohtomehhe Wasto ülles tvsta.  Taggasi  minnes juhtus üks naene ühhe kõrtsi ees koHtvMehhega kokko sama mollematel ollid  wennad nekrudiks läinud, ja essimenne  terretaminne olli: Nüüd sõid sa mo menna ärra! - Kohtomees, kes mõistlik mees, kostis tassaselt: Tossi, armas naene, sinno mend on kül Minno nahkas, agga minnõ  mend jälle sinno nahkas, sest minno mend on jo ka seäl kus sul! Näesel silmad  häbbi täis, teggi, et agga minnema sai. Nenda on meel rahwa rummalus selle ni selge asja jures, kus iggaüks, kes mähhegi järrele mõtleb, peab ütlema: teist wisi ei moi se olla; ükski riik ei moi ilma sõa-wäeta olla; kui meie rahho sees tahhame ellada, siis peab söa-wäggi ollema, mis meid kaitseb ja hoiab. Issand! kaUta sesuggust rummalust meie rahma  seast! Ommalt maalt. Pernust. Pahh a k 6 nne. Ollem^e sedda-- kuulda sanud, et rahwäs sedda keiserlikko  kulutust, mis meie Lihwlandi kubbermango  seitungi 11. numrist omma Postimehhe kuendama numrisse üll esw otsime, mitte hästi põlle mõistnud ja Monni hea Mees tühja rahwa körwades puhhunud, mis teiste meelt segganüd; otse küi seisaks seal kulutusse sees, et tallorahwas aastas mitte rohkem, kui 84 koppikat peaks pearahha maksma. Neile, kes sedda pahha juttu rahwa seas laiale laotanud, et pea-rahha ni alw, ütleme ni paljo: kül eddespiddi  jälle middagi kulutakse, kellest tele õiget arru ei sa, siis küsfige targema rahwa käest järrele, agga ärge lorrisege uisapäisa rahwale ette, mis tossi põlle. Keisre Herra on liütta rahwale mMde pearahha Mähha Lubbanud, agga selle assemele  maeade peale makso seadnud, et sedha würt rahha jälle sisse tulled, mis pearahha läbbi Mahha jäi, agga tallorahwä peä-rahha jäi ilma Müutmatta, igga meesterahwa hinge pealt, kes rewisioni aeal ülles wüetud üks rubla aastas. Et agga krono selle rahhaga läbbi ei woinud sada, sepärrast käskis Keisre  Herra 25. Detsembril 1862, aastallB63 igga hinge pealt 34 koppikat rohkeM wõtta. Ja et rigi sissetullik mitte pärremaks ei läinud,  kinnitas Ktisre Herr a sedda säinma makso ka 1864 aasta peale ja nüüd on temma  14. Nowembril 1864 sedda makso ka 1865 aasta peale kinnitanud, mis selle kulutusse  läbbi teada antakse. Igga tallorahwa meeste hinge pealt on siis aästas krono rentkambri  üks rubla kolmkümmend nelli koppikat maksa, agga mitte kuiva rahwale ette rägitud paljast 34 koppikat. Ärgo pöörgo kegi Keisre Herra seadust ümber, kui ta ni rummäl on/ et sest arru ei sa, siis woib se tale pahhandust tehha mis parrast raske wastada. Pernomakonnast. uhku- Jubba olleme saggedaste saksa rahwa käest sesuggust kaebtust kuulnud, et Eestlassed olla uhked ja lng torredad, ning olleme ommalt poolt neid püüdnud wabbandadä; agga tänna kirjutab meile üks armas Eesti söbber ja temma  su on seddasamma kaebtust täis ja se teeb 61