Wäggewad ja pühhad sannad On need, mis sa meel kuulda annad Kui siit mailmast lahkud sa: Minge keik mailma sisse Ja öppetage innimessi Ka hinge rahho otsima!" Kes wötwad uskuda. Neid kassid ristida, Oh Kolmainus! So nimme peäl Ja assemel Ja finno ossasamisseks. Inglid ollid sinna saatnud. Kes jüngridele kulutanud, Et peame sind otama. Kui sa lihhas ilma sünd'fid, <Zo sõime ümber inglid laulsid. Ja laulwad taewa minnes ka. Kui teist kord tulled sa, Siis ingli passun ka Jälle hüab; Kes hingawad Ehk ellawad. Siis sinno ette astuwad. Jagga meil' nüüd omma Waimo, Et meie usso - lamp ei kustu, So auu päwa otades. Südda tousko uskus ülles Ja wiimne pääw meil seisko meles. Mil sinna tulled pilwedes. Mis siin mailmas on Ei olle hinge ön. Ülles! ülles! Kus Jesus läind. Teed meile tein'd Ja lahkudes meid önnistand. Nüüd ta mallitseb ja ellab, Mo südda tuhhat Länno annab Ta tuhhat kordse armo eest! Kui ma öhkasin ja nutsin Ja palwes kässi üllestöstsin. Siis peästis ta mind hädda seest. Oh aita walwada. Sind järgest otada. Künni tulled: Siis römoga Ja lautoga Sind pulma laual nägaema! Sannumed ommalt maalt. Kuida jubba kord olleme üttelnud, nenda ütleme tänna jälle: Tänno sure Jummalale ja meie armolisse Keisrile, armsa issama loud lahmad pääw päwalt pimmedusse poolt walgusse pole eddasi. Ön selle ma ja rahwale,  kelle loud nenda lahmad. Kurjas mailmaö  ei woi kül keik ja keikile ial nenda sündida, et iggaüks iggas paikas aitummal annab ja rahhul on; mönnel jääb ikka < middagi kaebada ja kaetseda; agga meie peaksime mäggise silmad kinni hoidma, kui mitte ei näeks, et asjad hea pole eddasi lähwad, kui ka mönnes asjas pitkalt ja aega möda, mis jo sedda parrem on. Eddasi  pöllotöös ja ammetis, eddasi kauplemisses,  eddasi kirrikus ja kolis, andko Lummal eddasi ka uskus, armastusses !o-tusses,  sannakuulmisses, allandusseö, ussinusses,  rahhonoudmiöses, öigusses ja keigeö pühhitsusses, mis Jummala ja öige innimeste ees kidowäärt on. Eddasi, ikka eddasi, mitte taggasi! Agga se sanna seisko allati meie silma ees ja süddames: ilma minnota  ei woi teie ühtegi tehha — muido lähhäb ommeti keik taggasi, mis eddasi näitab minnewad. F" Mis meie wannemad põlle kuulnud, woime silmaga nähhä: laewad täitvad ilma purjota 332