mmno sü ehk smno önne sü ollema. Siin on kaks kukkurt, teine kulda, teine tinna täis: nüüd wallitse, kummast tahhad; pealt on möllemad  ühte näggo. Tener käis kaua, nago kas pallawa pudro ümber. No wimaks hakkas  ommeti teise otsa kinni, teggi lahti oh hädda! tinna täis! „Wata nüüd, ütles kunningas, kelle sü se on, et sa ennast rikkaks ei teinud?" Teenre mokkad wennisid waksapitkusseks.  „OH! miks ma jölle ei wötnud teist kukkurt?" Jah, nenda lähwad loud mönda  korda; agga sedda korda sai tener kunninga  suust hea manitsusse ja temma lahkest käest täie kukro ka ommale. Ntenda peaks ss ottema. üks noor mees, kedda temma aumäärt wannemad ollid öppetanud Jummalat kartma ja tööd teggema, näggi sures linnas, kuida Zllitud innimessed ennast raunde peal kanda lasksid, mis temma koddo muido surn üttega tehti. Ta watas sedda uut asja, pöris silmad  ärra ja ütles: „Jummal hoidko mind ühhe kohha peal istumast, kus ma halli pea eest mitte warsi ei wöi üllestöusta! Ja se luggu tulleks mul allati kätte, kui teised mind nenda rami peal kannaksid, nago manna Roma  paawsti kirriko kantakse." Nenda peaksid  nored mehhed keik räkima! Palluge. Antakse. üks perremees, kel head pöllud ja heimaad Mid, kaebas kord nukra melega teise perremehhele,  kel hallid juuksed pead katsid: „Ei minna möista, kust se tulleb, et minno maias ennam önne ei Me. Ma teen kül tööd, mitto kord 7 päwa näddalas ja hoian kokko, et haggana  leib ei tahha kurgust alla minna; agga waesus tikkub aasta aastalt ikka ennam lahhemale!  Ja ommeti on mo wanna-issa ülle walla rikkas mees olnud ja nendasammoti ka temma wannemad." Wanna halpea naeratas ja wastss: „Armas naber, mis so wannemattel wigga olli rikkad olla, sest nende aial ellasid siin maias alles kaks menda, wannema nimmi olli „ Palme" ja norema  nimmi „ Antakse; kus need kaks ella- wad, senna maiasse se tuttaw hulgus ei lähhä, kelle nimmi „Pudus" on. Agga jubba so issa aial ei sallitud ennam wannemat wenda waid sai maiast wälja tõugatud ja norem wend „Antakse"  laks isse takka järrele., ehk kül tedda hea melega maias õlleks petud. Sinno aial põlle luggu ka parremaks läinud. Noremat wenda teie kül wöttaksite, agga senni kui wend „Palwe" maias rumi ei leia, jääb ka wend „Antakse" tullematta, waid temma assemel tulleb  „Pudus" ja ürib korteri ilma hinnata. Tahhad sa nüüd, et sinno kässi ka hästi peab käima, nago wanna - issal ja temma wannemattel,  noh, siis lasse „Palwet" jälle maiasse,  ja kül sa pea näed, et norem wend lemmast  mahha ei ja ja „Pudus"" panneb nende  eest minnema." Perremees teggi nenda ja leidis, et halpea töt olli räkinud, tännas tedda pärrast weel haua põhja. Digs kaebbus ja õige kohhus. Türgimaal ellas enne üks wägga kulus Sultan, nimmega Soli man, otse kui Türklaste  „Punnapart", terrase waimoga innimenne,  agga hirmus auahne ja suur ristirahwa waenlane. Kes Türgi piri lähhedal ellasid, wärrisesid allati. Kord tikkus ta jälle Uugrima  peale ja wöttis Belgradi linna ärra, mis otse kui pulwärgiks ja wärrawaks Türklaste  ja ristirahwa wahhel olli. Waewalt olli Soliman linna kätte sanud, kui üks tallo naene Lemma ette kaebama tulli, et Sultani sösmehhed keik temma lomad ärrarisunud ja nenda tedda werriwaeseks teinud. —> „Sul peab hirmus raske unni ollema, ütles Soliman  naerdes et sa mitte ei kuulnud, kui rööwlid tullid." „Wöib kül olla, et ma maggasin kostis naene; agga ma Võisin  jo ka julgeste maggada, sest minno teada ei piddand seal, kus meie Sultan olli, mitte rööwlid egga wargaid ollema. Ma lootsin Jummala ja Sultani kaitsmisse peale ja ollen nüüd puhtaks risutud!" - „Polle wigga,  naene, ütles Soliman Jummal on tru, ja Sultan se kord holeto olnud ja peab keik so kahjo maksma! Sinno könne on kül julge, agga ka tössi ja öige. Üllemad on al- 367