Perno Postimees ehk Näddalileht M SL. tBS9 Kolmas Peruus , kesknäddal 33. Detsembril. aasta. Jöulu-rööm. saksa maias ja sandi kojas on nüüd paljo tallitamist ja walmistamist; seal harritakse ja küntakse, kedetakse ja küpsetakse ja lapsed hüppawad körwas, nago lamba talled, laksutawad» kassi ja arwawad ommal kombel päiwi: „kui meel üks kord magggama lähme ja üllestöuseme, siis on Jöulud ka! Jah, lapsed ja mannad, Home öhto on pühhad Jöulud kä. Tallokohhas  heinad toas, linna paikus küünlad puus. Keik on röömsad. Jöulo-rööm on ülleüldine ja suur rööm, „mis keige rahwale peab sama." Jöulus pühhitsetakse Jummala Poia sündimissepäwa. Home öhto samad keik usklikkud temma söime ümber maimus kokko, ja terretawad teine teist pühhade ossasamisses. Räkimatta suur on sesinnane rööm, kes sest möistab ossa wötta. Au elgo lummalale körges, rahho ma peal, ja innimest  hea meel!" Sedda suurt pühha ingli Jöulo-laulo kulutakse üllehome keige kantslide pealt, kus ial ristiinnimessed ellamad. Tehko se meile tössist römo. Agga nago waimo ja lihha wahhel suur wahhe on, nenda ka römo ja römo wahhel. „Rööm Issandast peab meie tuggewus ja wäggi ollema;" agga keik, kes ennast römustawad,  ei römusta meel mitte Issandast. Et Jummala Poeg tulnud ülles otsima, ja önsaks teggema, mis ärrakaddunud on: se on keige Jöulo-römo tuum ja sisso; keik mu on koor ja kestad, ehk kül surem hulk ennast meel muust ei möista römustada,  kui et Jöulus parrem söök, parremad hilbud ja ennam aega on ühhest maiast teise joosta ehk heinde peal pihherdada. Üksi sähhärdust römo tunda, põlle just mitte tarwis innimenne olla. Meie surrematta wsim peab ennast Jöulus taewase Jssa surest heldussest römustama; surrelik ihho ei ja seal körwas ka mitte ilma römota.' 'Agga seeb se waene luggu on, mitto pöörwad asja ümber: murretsewad ükst ihho ja temma himmude eest ja jatwad hinge nalga. Parrago on sedda jubba enne saggedaste sündinud ja sünnib neil Jöulo - pühhil ka; agga kasso ei to sahhärdune  kadduw rööm kellegile, waid kahjo keikile, kes parremat Jöulo-römo ei nöua. Andko nüüd pühha Jöulo-laps, et „Postimehhe" söbrade seas sedda ei õlleks, waid et Jesus usso läbbi keikide süddames ellaks ja meie süddamed omma söimeks ja sängiks pühhitssks:  se olgo meie Jöulo-terretammne ja sowiminne. Selle peale laulgem wee! paar salmi, ja siis aiame muust asjust jutto.