lemist ehk minnemist, „ei mea tea", agga Prantsuste ja Inglaste söbrus on ni suur, et teine teisele wärskid suritükkisi Zingitusseks sadamad,  nago perrenaesed mönnes vaikus essimest  uutse leiba. Kuida teame, kinkisid Inglased  mönne aia eest Prantsustcle wägga kenna suretükki, nüüd Prantsussed jälle wasto nisammasugguse  ja nimmi seisab tulleriistal peal: „Uliangse", se on: söbrusse seadus. Kui suredtükkid  mängs asjaks samad, mis seäl ennam södda karta? Ommeti põlle se innimeste assi, tulleb mönni kord seält, kust meel ei mötle. Lootko Eiropa parrem Jummala peale, kui Inglaste ja Prantsuste söbrusse peäle. Kohhinhinamaalt on Prantsustele sannumed tulnud, et nende söalaewad seäl maal jubba tükki tööd ärrateinud ja hölpsaste maad ja kantsid wöitnud; agga nende usso piiskop Melkior olli ommeti jubba ärratappetud. Prantsussemaal on üks mees sedda tarkust  üllesleidnud, kuida innimenne tullest wöib läbbi käia, ilma et temma rided selgas pöllema hakkaksid, mis tullekahjude jures mönni kord wägga tarwis õlleks. Agga ärgo nüüd jälle kegi möttelgo: „ta möistab tulle - sanno." Neid ei möista ükski mu, kui wallelikkud'; agga Prantsusse mees möistab ommad rided wist nisugguse weddela sisse kasta, mis tuld ei wötta, ka siis mitte, kui ridet ärra kuiwanud. Jtaliamaalt. Pissuke Judipois. Naljalt põlle sedda weel olnud, et ühhe pissukese  judipoisi parrast ni paljo karra ja waidlemist  mailmas tõusnud, kui nüüd praego on. Bolonga linnas Jtaliamaal ellad üks judiissa, nimmega Mortara ja temmal olli pissuke poeg ja selle tarwis paawsti usko lapsehoidja maias.  Se olli poisikest sallaja ärraristinud ja andis sedda paatrile ülles. Nüüd olli luggu lahti. Laps kiskudi marsi wannematte käest arra ja anti kloostrisse kaswatada. Kül wannemad  nutsid, pallusid, kaisid kohhut - ei aitnud middagi, pois olli ristitud ja neil polnud  temmaga ennam asja. Keik teised judid, kes sedda kuulsid, töid iggal maal kässi kokko ja kissendasid „ai! mai!", agga se põlle tünnini  weel middagi awwitanud. Kunningad ja würstid, paawst ja piiskoppid hakkasid rvadilema,  agga paawst ütles: „Kes ristitud on ristitud ja jääb ristitud, sedda ei wöi ükski innimenne ennam taandada: mis tehtud, on tehtud." Nisugguke paawsti könne, kes nago  Zummal rägib, ei tahha jälle mitmele mitte mele pärrast olla, maid nimmetawad Mortara poia luggu lapse risumisseks, kui se nenda wäggise sünnib ja ütlewad, et laps taggasi  peab antud sama, mis paawst koggoni ei tahha. Taggasi andmisse nöus on ka Prantsussed,  kelle söameeste kaitsmisse al paawsti pea tännini sille seisab. Agga kuulge, kuida paawsti truid sullased omma seitungides Prantsustele  wastawad: „Paawsti südda on wässind  neid ähwardamessi kuuldes, mis Säne-jöe ärest (Parisist) Roma linna tullewad. Paawsti!  põlle Prantsussi mitte tarwis, sest et tal keddagit innimest tarwis ei olle. Jummala wäggi hoiab tedda isse üllewel. Tännini prukis  ta Prantsuste abbi, agga kui se ennam ei aita, siis on weel teisi innimessi, ja kui keik innimeste nöu tagganeb, siis peaksid immeteud tehtud sama." Nenda rägiwad Roomlased, agga ei nimmeta mitte, kelle holeks need immeteud  tehha jäwad? On neil seäl Jummalat  ka tarwis, wöi saab paawst üksi walmis? Agga judipoisi assi on praego alles selletamatta. Terwisse hoidmissest. Adrelafkmissest. (Mis Nr. 49 polele jäi.) Jgga üks teite seast wist mälletab, mis minna numris Perno Postimehhe lehtes adrelaskmissest  ja temma meletuma prukimissest könnelesin; wöttame siis nüüd jälle se könne üllesse. Kül mönni teite seast küssib mind nüüd: „kas siis adrelaskmissest mingi haigusse wasto abbi ei olle?" Selle peäle kostan minna: „jah! kül temmast abbi on, kui ta saab õigel kohha! ette wöetud!" Se on agga raske tö teile need haigussed ja waewad ärraselletada, kelle wasto teie adert wöite lasta. Ärge unnustage  agga ial sedda arra: „kui sa isse 166