Jummalat keige eest, mis ollen kuulnud js näinud,  ja sinna käid ni kurw ja norgus, nsgo õlleks kunningas sind ähwardanud torni sata so laulo ja terretamisse eest!" Juhhan naeratas wäggise ja ütles, et se jo tedda ka römustada, agga temmal olla muud asjad süddame peal. Just kui Maria tahtis pärrima hakkata) mis assi se piddi ollema ja miks ta sedda üksi kannab,  kopputas tegi öues nkse pihta. „No kes se peaks ollema? ütles Maria.  Ni hilja ei tulle ommeti kegi naber!" Ta teggi ukse lahti ja küssis, kes seal piddi  ollema ja mis tahtma? „Minna ollen, wastas külla postimees ehk kirja kandja. Terre öhtust, koli mamma,  siin on mul üks kohto kirri Teile ärraanda.  Head ööd! jäge Jummalaga!" Postimees läks omma teed. Juhhan istus omma kurwa möttedega laua äres ning ta südda tikkus löhki minnema; sest nüüd piddi jubba tänna öhto keik Mariale teada  andma. Õlled sa naesele pole sanna ossatanud,  egga ta siis ennam rahhule ei jä, muud kui ütle wälja. „Mis ta tahtis?" küssiS Juhhan. „Siin on üks kohto kirri wastas Maria, ja panni laua peale kes teab, mis seal sees seisab." Juhhan murdis kirja lahti ja lugges, agga selsammal silma pilgul kargas ta püsti ja karjatas  : „Jssand Jummal, mis ma ollen teinud  !" ja piddi mahhakukkuma. Nüüd karjatas Maria ka ja jooksis appi. „Juhhan, armas Juhhan! mis sul on? küssis temma ja mötles, et kingisep kohtus olli kaebanud. Juhhan jäi warsi jälle waggusi ja lugges kirja ärra, ja watas siis kingiseppa rehnuti, mis kirja sees seisis. Just sesamma, mis kingisep ta ennese kätte olli annud; agga nüüd seisis kirja al kingiseppa omma käega kirjutud: „üllemal nimmetud 25 tadert ja 25 krossi on nüüd tassa." „No rägi ommeti! hüdis Maria mis se on? Juhhan ma pallun, rägi ommeti! Ms seal kirjas seisab?" Nüüd tunnistas Juhhan keik üllesse, mis jut neil kingiseppaga olnud, mis ta lubbanud, kus rehnuti hoidnud ja kuida se koggematta kunninga kätte sanud, kes tedda ärra maksnud  ja nüüd wituni taggasi saatnud. „Jssand Zummal önnistago meie kallist kunningast lapse lapseni!" hüdis Maria, kes nüüd orro sai, mis assi ta armast meest nenda  olli kurwastanud. „Agga mis ta minnust mötleb"! ütles Juhhan. „AH! ah! ah! naeris Maria. Kas sinna arwad, et kunningas ni rummal on, et ta mitte arro ei sanud, mis koggematta olli sündinud? Ni sured herrad on targemad, kui meiesuggune. Ta on sedda wölga maksnud,  mis sind ni õnnetumaks teggi ja selle eest önnistago tedda Zummal tuhhande wörra! Sinna agga, armas mees, jätta nüüd keik muud mötted mahha, kuid olle römus, ja tänna  Zummalat, kes meile ni immelikkult abbi saatnud." Ja siiski ei tulnud koolmeistril liggi hommikuni  unni silmi; ikka mötles temma: agga  mis kunningas minnust mötleb! Maria maggas, nago laps emma sülles. Ka pärrast, kui murre woldid jälle Juhhani kulmo peale tullid, pühkis ta neid omma lahke, maggusa juttoga ärra ja tuhhat korda piddi mees tunnistama:  „Maria, mo kallis naene, sinna õlled  mo surem warra ma peal!" ja fe olli terwe tössi. Kunningas ei unnustanud Juhhan Pritso omma 8 lapsega ka mitte ärra. Tuul hakkas  üsna teisest küljest puhhuma, kui enne. Juhhan  sai jubba selsammal aastal teise kohha, kus palk 325 tadert suur olli ja peale sedda antakse  temmale kunninga polest weel igga aasta ?5 tadert jure, künni ta wiimne laps luggend saab. Nüüd wadake meie jutto pealkirja peale taggasi, ja tundke et se tössi on: Tahhab Zummal meid awwitada, ei seu temma  kässi ükski kinni. Agga tännulikkumat  pari põlle ka olnud, kui Zuhhan Prits ja temma armas Maria Jummala ja omma kunninga wasto ollid; ial ei «unustanud nemmad  tedda omma palwe sisse wötta. Tulli parrast, kui nende kässi parrem käes. 23