wrika Negrid ja muud neid kimbutada. Neil on mönne suggune wiis neid püda, agga keige ennam ratsa hobbustega ringis, nenda et üks teise ette neid aiab ja aega möda ring ikka pissemaks  jädes koumale tömbab ja munaks, kui lind ärrawässib ja mahha kukkub, omma surmahobi saab. Juhtub ka sedda, et mönned neist kange pallawa ja jänno pärrast lahtise limade  ja suga liwa peal maas on, kus hõlbus  pähhä lüa. Jgga! maal on ommad kombed ja kawwaluösed  lomasi püda. Eskimo rahwas pöhja jeä-merre randas ömblemad ennast mönni kord merrelomade nahha sisse, et sel kombel hõlpsamalt  nende liggi sada ja neid kinni püda; nenda tewad ka Ahwrikas Hottentottid ja muud Negrid. Nad punnuwad ölgist üht linno kehha  modi saddulat ja katwad sedda wäljaspoolt sulgedega, et nago Jana-linno kehha wäljanäitab,  kui teist otsa öllade peäle wöetakse. Peale sedda wötwad pitka linno kaela, kus pea alles otsas, toppiwad õlgi tais ja warras sisse; kui nüüd sedda ülle pea hoidwad ja omma mustad Negri jallad künni pole reieni walkja punnaseks wärwiwad, sus on Jana-lind kaunis  kennaste walmis. Nenda ehhitud, lahhäb must küt, parrema käega linno kaela pea kohtas hoides, pahhema käega omma ammo ja nolid piddades, walja ja on jubba monni Jana-lind, kes suggulase eest aegsaste ei mõistnud pakko panna, ello kautanud. Agga küt peab ennast h õlega al tule hoidma, muido temma linno näggo ja mu kawwalus middagi ei aita. On ta ühte omma noliga lasknud ja teised pannewad  pakko, siis jookseb linno näggo küt isse ka, et teised temma kawwalussest arro ei pea sama. Monni kord juhtub ka, et üks ehk teine neist kütti ennese järrele joseb ja nenda ello kautab. Omma pessa ja poegi möistwad Jana-linnud ka ommal kombel targaste hoida. Kaks Eiropa  reisiad leidsid kord sure Jana-linno perre, kaks wanna ja hea salk poegi, mis jubba meie kalkuni surusid ollid. Warsi hakkasid reisiad poegi kinni püüdma, agga seddamaid panni ka Jana-linno perre pakko: emma ees, pöiad wahhel ja issa tagga. Immeks pannes wa- kasid mehhed pealt, kuida wannad linnud poegi püüdsid kaitseda ja warjada. Ni pea kui issa lind tagga näggi, et innimessed järrele tullid, teggi ta ennast lonkama ja pöris lohhaki! teise külgi ja nattoke maad eddasi minnes kukkus ta üsna mahha ja rabbeles, kui ep õlleks jöudo olnud üllesse tösta, nenda et teine reisia, kes tedda püstoliga olli lasknud, ka töeste arwas, et lind hawatud piddi ollema; agga ennäh! ni pea kui liggi astus, kargas kawwal lind maast üllesse ja läks, nago tuul omma teed. Senni olli emma poegadega tük maad eddasi jõudnud, et mehhed parrast sure waewaga pari poegi kätte said. Nendasamma kawwal on Jana-lind omma pessa hoidma. Lähhäb maime  ta pessast koggematta möda, siis hoiab pessa-lind omma pitka kaela ma liggi ja teeb ennast ni pissukesseks, kui ial wöib; ja juhtub innime temma pole waatma, siis kargab ta warsi üllesse ja joseb järrele, et innime se läbbi pessa unnutaks ja temma peäle mõtleks. Ni pea kui käia temma pole ümber pörab, tuigub ta teise külgi, kui õlleks ta iggast liikmest wiggane. Jana-linno pessa ep olle muud, kui sammo laiume auk liwa sees, mönni tol süggaw. Leitakse  ka saggedaste, et mitto lindo ühhe pessa sisse munnewad, nenda et liggi 50 munna ühhest pessast on leitud. Kus päike õige palla, seal jättab Jana-lind andumist päwa aial päikesse  holeks ja istub ösel üksi pessa peäl; kus wahhem päikesse pallawust, seäl audub emmane  päwa ja issane öse. Audumisse aeg turib 38 künni äl) päwa. Ta ei audu mitte keik omma munne wälja, waid muist peawad poegile  toiduks jäma. Jana-linno pöiad josewad, nago meil tedre pöiad, warsi parrast wäljakorimist  emma järrel, agga on munnast tulles jubda nore kanna surussed. Neil ei olle norelt  uddusulgi egga muud sulgi selgas, waid karmid harjaksed, nago karredad sea karwad. Wiksid jallad on neil jubba norest sadik al, et innimenne nende wasto ei jose. Kes Ahwrikamaal reisinud, ütlewad, et Jana-linnul  laulo egga muud karjumist ei pea ollema, waid temma heal, mis ennamist öse ja warra hommiko kuuldakse, peab otsego möiraminue  ollema. 158