Sannumed pagganattest ja missioni  tööst. Missionär Kremmeri kirjad. Ostindia södda, kellest mönda korda kurwad sannumed olleme kuulnud, on nüüd ni hästi kui löppetud. Paljo werd on möllemilt poolt wattatud; agga Inglased on ikka perremehheks jänud. Muhamedi ja Hindu mässajad on ärrawöidetud  ja nende söameestest weel siin ja seäl mönned hulgad üllejänud, mis nago tukkid  suitsemad ja aeg aialt Inglastest kustutud samad. Inglisse kunninglik wallitsus on nüüd ka maad isseärranis omma käe alla wötnud ja keige mässajattele, kes söariiStad mahhapannewad  ja armo palluwad, andeksandmist töotand. Se on ka hästi aitnud. Pagganad ollid jubba wässind, peälegi kui näggid, et nende lotus Inglaste peäle woimust sada, pääw päwalt ennam kaddus. Agga sellega  põlle meil tänna teggemist, maid küssigem, kuida luggu Jumma la rigiga seäl maal on? Södda on kül möndasuggust kahjo teinud  ja mitmed missionärid ja muud usklikkud hinged, mönned ellust, mönned warrast ilma jänud; agga sellegipärrast on Issanda silm omma missioni-tö ülle lahti olnud. Löunapoolses  makonnadeö, kus meie Leipsigi missionärid  (ja nende seas Kremmer) tööd tewad, sai söa kärra Zummalast keeldud, ehk kül (kuida  hiljuti kuulsime) missionär Kremmer sel kibbedal aial surcs murres ellanud, agga sedda  ennam Issandat pallunud ja Issand on temma palwed kuulnud: Madrasse linnas ja ümberkaudo jäi keik waggusi ja meie Lutterusse  usso missionärid wöisid omma armokulutamisse  tööd eddasi tehha. Kuulgem siis tänna üht ja teist sest, mis Kremmer ja teised missionärid seält maalt teäda andwad. Paggana usso pärrandus nende jures,  kedda hiljuti risti usko wastow  öetud. Kremmer kirjutab nenda: „Wagga raske on siin Tamuli pagganatte seas (ja se wöib iggal pool nenda olla) ka risti usko heitnud Tamulide süddames manna paggana happo taignat warsi wäljapühkida! Wannemattest pärritud ja lapsest sadik otse kui emma pimagol  sisse immetud ebbausk ja temma tühjad kombed ei tahha, nago ohhakad pöllo seest, mitte ni hölpsaste kadduda. Meie ristiusso  koggodusse liikmed on siin pagganatte seas laiali ellamas: üks hulgake siin ja teine teises küllas ehk linnas, kuhho meie missionärid neid watamas ja kinnitamas käiwad. Seäl näeme nüüd mönda, mis meid pitkameelt ja kannatust  öppetab. Uhhel päwal tahtis mo abbilinne  *) üht nisuggust hulgakest watama minna  ja neile waimolikko röga ja süddame kinnitust  wia ja leiab immeks pannes nende maiaurtsikud  tühjad ja uksed kibbowitstega kinnimaetud  ollewad. Ta ei tea, mis se tähhendab,  küssib naabride käest järrele ja saab wimaks  kuulda, miks nad omma maiad mahhajätnud  ja kuhho nad läinud. Ta leiab neid wimaks üllesse ja küssib nüüd, miks nad ommad  maiad ollid mahhajätnud, ehk kes neid wäljaaianud? Seäl wastab wanna Jesuadial,  kedda ma 5. Mail 1856 ristisin ja kes siamale ausaste ellab, sest ehk ta kül pimme on, tulleb ta ommeti igga pühhapääw kirriko —: Teie teate jo (ütles temma), et ma üht waest ja haiget pagganat, kedda ükski wasto ei wötnud, omma maiasse wötsin. Se on nüüd ärrasurnud. Seäl tullid pagganad omma preestriga surno - kehha ärrawima ja preester ütles: „„Se on wagga pahha pääw, mil sesinnane mees oa surnud. Kui teie warsi siit maiast arra ei pöggene, siis peate ka keik surrema! Mis siis muud, kui wötsime nöuuks ärrapöggeneda ja tahhame nüüd pariks kuuks sia jada; sest preestri sanna järrele ei pea kölwama  enne taggasi minna."" Seäl söitles mo abbilinne nendega ja ütles: Teie jölledad, kes teie paggana wallet ennam ussute, kui omma  taewast Jssa! Temma on teile omma armsat  Poega lunnastajaks annud ja teie kardate  weel pahha päiwi? Eks keik pawad, mis *) Need abbilissed on sündinud Tamulid, kes risti usko wastowötnud, öppetud sanud ja nüüd missionäri!, nago meie maal köster öppetazal, abviks on. **) Se nimmi tähhendab meie kele: Jesusse ümmardaja.  260