newil hoida, et poisid terrasest ja targast omma  ammetit öppiwad ja mitte omma tahtmist möda ei sa takka ülles lüa ja möda ulitsat (isseärranis ö aial) ümberhulkuda: kes sedda pahhaks woib panna? eks se nenda pea ollema,  kui neist auwäärt innimessed peawad sama?  Agga neid ööd ja päwad tagga tupida,  wähhe süa ja paljo tööd anda, neid aimaks  petud tö-lomaks maias piddada, kellega meistril ja temma lastel häbbi on kous süa ja ellada ja nende hinge harrimist ja öppetust  koggoni holetusse sisse jätta: sedda ei woi egga wötta ükski öige innimenne kita; seält tullewad siis eddespiddi sellid, ja meistrid,  mis hantwärgi seisussele mitte liga au ei sada. Agga kuida külli, nenda leikus.  Peterburgi  üllewatamisses leiti ka haid ja pahha meistrid. Monned piddasid ommad purssid ni pahhaste, et neid ärra keeldi, aasta otsa purssid piddada; agga otti ka nisuggusid auustusse  wäärt meistrid, kes ommad purssid ni wisi pärrast piddasid, et Peterburgi kindral kubberneri herra neid omma suga on tännanud. Head peab innime kiitma, pahha laitma. Sure linna paikus juhtub mõnda asja, mis meil pissimas linnas, ehk koggoni 'maal mitte unnes mele ei tulle. Jubba monni aasta said Peterburgi ümber maantede peäl ja linna sees waggusamas nurkades saggedaste innimessed paljaks risutud, monni ka surmatud  ja ükski ei teadnud üttelda, kes ja kus? monni sadi kül ka wahhel katte, agga se ei aitnud paljo. Nüüd minnewa kuus on neid öige hea kahl korraga (22 tükki) kätte sadud ja mangi pandud. Olnud mehhed öige märgade  ja rööwlide peamehhed. No üks kord peab löög täis sama. Nüüd ootwad omma palka, ja kelmi kaela kudrusseks ööldakse tännawo  kannepid küllalt korda läinud ollewad. Nenda Peterburgis. Agga ka maal sigginewad kurjad kelmi tembud  monni kord öige hästi. Hilja aego hulkus  Perno ümber üks warras öige mõisast mõisa ja wöttis, mis näppo putus; mmdogi keige ennam, kust rahha koppikud leidis. Se otti essimenne libba-hunt, kes enne mitto mõisat  läbbi käis ja monned taskud tühjaks teg- gi, kui wimaks kätte sadi ja wangi pandi, kus nüüd ka köieteggemist otab. Õöldakse, et kelm saksa tener olnud, kes mitte hadda parrast,  waid wargusse himmo pärrast näppo ammetit ni põhjani kätte õppinud. Teine luggu. Ju did, kellest meil keikil halle meel peab ollema ja kellest ma milgi kombel pahha ei tahhaks räkida, hakkawad ka meie maal jubba kelmust teggema. Nende rahha-ahnus ja Mammona tenistus on keikil tuttaw assi. Risti rahwast petta, ei pea nemmad mitte pattuks, sepärrast peab innimenne  nendega kaubeldes wägga silmad hammaste  wahhel piddama, muido on pea alw kaup kalli hinna eest kaes; agga et monned neist hilja aego hakkanud tinna rahha kulla eest wälja andma ja nenda kronut petma ja allamaid risuma: se on raske nuhtlusse wäärt teggu! Perno lähhedal (Nad on sedda ka muial teinud) sündis pentsik luggu. Zudid ostwad tallopoia kaest pari sapaid ja andwad  peäle wie rublase kuldpenningi,  imperiali)  kust mees kaks rubla taggasi annab. ludidel weel paljo kuld rahha kukrus. Zut tulleb juttust, könne könnest, kõrtsmik, kus nad praego sees ollid, on rikkas mees ja tahhaks  hea melega kuld rahha sisse wahhetada, sest kuld naerab. Pärrast ostwad Zudid ühhe  hobbose, ostwad teise weel ja ikka kuld rahha eest. Wimaks on Zudid läinud, hobbosed  läinud, sapad läinud ja kuld rahha meeste kätte jänud. Aega möda waatwad mehhed rahha, katsuwad ja kabiwad: rahha kahwatab ärra ja lähhäb walgeks, agga mehhed  kahwatawad ka ärra ja kui mõisa wiwad ja nou küssiwad, ütleb mõisa saks: „Need tühjad tinna tükkid ei maksa keddagit!" Säh nüüd! Judid ammo läinud, meestel peu tinna täis ja su wet täis, kust sa ennam kinni wöttad? Pärrast olli kuulda, et nad kinni woetud, agga sedda ei tea ma selgeste. Üht asja agga tean ma: kui kuld rahha saad, sus wata ette, et se judi - ku! dei olle! Sannumed woöralt maalt. Saksamaal hakkab rahwas uel aastal -je -i 213