wades mitte õigusse waart. Z. ninna sN allati  siname ja palled lökkendasid, no se tulli wist talwe külmast ja suwwel sojast. Ta ja!- lad kaisid risti, keel olli kange ja käed wärrisesid,  agga se tulli wist sest, et tal igga öhto jalla-rammestus ja igga hommiko peawallo otti, mis enne järrele ei janud, kui „pea-parrandust"  wöttis. Istus J. kohto laua äres, teine silm kinni, teine lahti, ja kirjutaja ütles: „Sell' tarwis peksa anda, mis sa arwad peakohtomees?"  siis lõi J. unnist peast jalga wasto maad ja ütles: „Peksa jah, hästi peksa!" Se olli jodiko kohtomöistminne. (Mönned ninnatargad  kiusawad, et muial weel nisuggusi peab ollema, no wöib olla. Eks mailm olle suur ja lai, kus mõnda sohki maimessi ellab.) Kuiva olli J. koddone ello? Noh, eks nenda, km seni ausa kohtomehhe maias wöis olla. Kohtomees peab jo teadma, mis kord ja kohhus  on. Nõidus sest olli jutto hommikust öhtoni. Perrenaene A. Olli ka w'a laddus juttopuhhuja ja pea igga jutto sees, mis ta puhhus, olli liggi kümnes jäggo töt seas. Kord hakkasid wannamori hambad wallutama. Õige assi se muidogi ei olnud. Arwati ühhe peale, teise peale, no kes teab? Mis muud kui todi „tark" senna, se piddi teadma. (Terrane kar- japois kulas ukse tagga) kui nöid ütles: „Pan'  ne raud labbidas, sahha rauad ja sahklussikas ahjo, kui ahhi köeb ja kolme ukse alt mulda ahjo rinna peale. Kui raud punnane ja muld palla on, wötta siis wälja, panne wee sisse ja lasse sedda auro haige hammaste peale, kül siis kurri tagganeb." Et wannamoril kange wallo olli, piddi karjapois sedda keik toimetama.  Ta panni pallawad rauad järge möda wee sisse, wessi kässises ja wannamoor hoidis pea auro sees ja otas abbi, mis pattamast aurust  kül mönni kord tulleb, agga ka ilma nöiata. Agga se kord ei aitnud ühtegit. Kül wannamoor  hoidis su pärrane ja ähkis ei middagit!  Pois panni pattama ukse allusse mulla pengi peale, perrenaene pölweli seal jures keik tühhi, hambawallo läks wee! hullemaks ja wannamoor wintseldas, künni wimaks isseennesest  järrele jäi. Hambawallo olli kül Jummala nuhtlus, agga kes sedda uskus? Oh pimmedust, oh rummalust. Mis ellab meite seas! Ei olle usko, waggadust. Ei tarkust mitmes peas! Mis tühhi malle, ustakse, Mis pühha tödde, pölg'lakse Mil peäswad mitmed silmad?! (Jääb poleks.) Wönnust. Sönniko wabrik. Tagga  kennamaks lahmad mailma asjad. Tünnini olli igga karjalaut sönniko wabrik ja neljajalgsed  ollid wabrikantid, agga nüüd hakkatakse  Wönno lähhedal ühhes karjamõisas (Katarinenberg)  jubba auromassinaga sõnnikut teggema, kellest 5 puda 6 rubla makswad ja ni paljust peab matkama peale küllalt ollema. Sesinnane sõnnik ehk pöllorammo peab ludejuhhust,  sõrgadest, nahhatükkidest ja muist asjust,  mis ei sünni nimmetada, tehtud sama. Se assi wöib isseennesest kenna ja kidowaärt kül olla, wöib ehk ka põllule suurt tullo sata, siiski tean ma, et meie rahwas mitte warsi senna ei jookse künni weel laudast mönni hargi tais leida on. Murretsegem agga, et ommast laudast rohkeste tõsta on, küllad siis meie pärrast  massina sõnnik ostmatta jääb. Wenuemaalt. Õnsa Keisri Nikolai  I. mällestusse-kuio on nüüd jubba Zeige rahwa silma ees seismas, kes Peterburgis  ellawad ehk seal kaiwad. Peab kül wägga  suur ja Mus tö ollema ja 25. Junil, mil Lemma kattet ümbert arrawöeti, olli Peterburgi  rahwa! wagga halle-römus pääw. Pääw enne sedda ollid nemmad Janipäwa piddanud, mis seal saatuhhande kaupa innimessi linnast wälja kutsub, ja maalt taggasi tulles leidsid rahwas jubba warra hommiko, kuida ümber ausamba kaderwärkisi ülles lödi, kust suremat suggu innimessed sedda immeasja wöisid nähhä.  Agga üks lubbatähheke senna kaderwärkide  peale üllesminna, maksis omma 17 rublakest.  Newa-jöe pea! seisid 3 tossinat söalaewo  kolmes reas, kelle suredtükkid sel aumällestusse  pawal ka omma healt andsid, ümber sure Jsaaki-platsi rippusid iggast aknast lippud wälja. Luggematta suur rahwa hulk kattis 26