Oi wennike! külm olli se, Mis raksub, hambu hakkab. *) Siin tulli mele Jnglisma Ja Prantsus temma körwas; Neid läksin ma ka watama, Kuis ma ja kuida rahwas? Kül maad on kaunid, põllud head Ja määd ning metsad kennad; Ja siiski on seäl mitto pead. Kes tühja tülli töstwad. Hispania ja Portugal, Neid ollen waatmas käinud, Ja nenda siin, kui muial maal, Kord head, kord kurja näinud. Jtalia, kus tulle määd, Ma põuest wirna kewad; Seäl saggedaste rahwast nääd, Mis paljo pahha tewad. - Siin ellab paawst ja Lemmaga Neid paljo, kes end kiitwad, Et nemmad ühhe sannaga Keik pattud andeksandwad. .. Siin ööldi mull', et Türgimaal Üks Sultan surest ellab, Kel paljo naesi, rahwast al, Kes lustis römus möllab. Ta allamad on Lemma ees Kui mängid, pärrisorjad. Ja pinama on Sultan mees. Kui wasto tahtmist tewad. Egiptusses ma käisin ka, Kus Warao ammo surnud; Seäl krokodillid näggin ma Mis mitto mahha murdnud. Siit polnud kaugel Ahwrika, Kust mustad Negrid leiad, Se korsnapühkja issama, Kus päwa paistel süllad. Siin rahwas must ja mustad ka Keik nende tööd ja ello; Nad tewad ilma armota Üks teisel järgest wallo. Siin innime sööb innimest Ja issad müwad lapsi; Ei tea ükske õigest teest, Keik himmustawad napsi! *) Kõris lauldakse igga salmi löppetusseks neidsammo sanno, mis essimesses ja teises salmis kori tarwis seiswad. Mo meles seisis Kanaan, Jerusalem ja Petlem; Ma mõtlesin: kui senna saan. Siis on mo südda lahkem. Siin näggin ma need kohhad kill, Kus pühhad jallad käinud, Ja halledaks läks minno meel: Kus on keik illo jänud? Siin mallitseb nüüd Türgi kep Ta ristirahwas leinab Ja otab künni tõeks lääb, Mis tõe sanna ütleb. Siit Pabeloni läksin ma, Kus Juda rahwas nutsid Ja piddid mängis tenima, . Kui käsko mahha jätsid. Siin ellas mannast Taniel Ja kannatas, mis kanda; Ei läinud arraks temma meel, Loukoertele end anda. Siin piddid ahjus pöllema Kolm meest, kes wastopannid. Üht surnud kuio kummarda, Mis teised kummardasid. - Nüüd mõtlesin: eks lähhän ka Kord Hindu rahwast waatma. Säh! siin ma piddin söddima Ja Jnglismehhi aitma. Ei olle minna söddamees. Kes püssi mõõka kannab, Waid kirja kandja Postimees, Kes üdist teäda annab. Sest mõtlesin: lass söddida, Kes rahhul ei wöi olla; Mis minnul asja sellega? Mis kasso woib sest tulla? Siit Hina male läksin ma, Et tahtsin „teewet" jua, Ja piddin jälle näggema „Ei kuld wöi rahho tua." Siin põlles söa tulli ka Ja Hina keiser kimpus, CL keige pitka patsiga Ta higgistas, kui ahjus. Kaks waenlast on ta kaela peäl? Ms Jnglan'! teine Prantsus, Ei aita Hina kawwal meel, Ei maksa rummal uhkus. 351