metud wallitsussed sedda tassumatta tasko ei Pista, on muidogi teada. Ägga immeks on panna, et Türklased ni maiad on just Prantsuste  ja Inglaste peale; se on wist tänno nende söbralikko abbi eest. Tülli leiab, kes tülli otsib. Et Prantsüste! Portugali rahwaga nurrinat on, sest olleme jubba räkinud; agga Brasiliamaal wöib se ka pea tulla. Prantsus tahhab jo iggas mailma nurkas essimenne mees olla. Brasiliama on Süd - Amerikas. Seäl surn üks Prantsus ärra, kel lapsed järrele jäid. Prantsusse konsul panni omma wäega temma pärrandust pitseri alla. Sedda ei piddanud Brasilia wallitsus mitte öigeks, et küllamees nende koddo sedda teggi, mis isse tahtis, ja murdis temma pitseri lahti. Se teggi konsuli süddame täis, et omma konsuli lippo mahha wöttis ja ähwardas koio minna, mis ni paljo tähhendab: „siis tullewad söalaewad Prantsussemaalt  teid watama"! Kohhinhinamaalt tullewad ka kord korralt  pahhad sannumed, mis jargest hüüdwad: Prantsussed, tulge appi! Ristirahwast kiusatakse  seal wägga tagga. Uks piiskop on jubba' tappetud ja temma järgminne jälle mängis  ehk nüüd jubba ka tappetud. Inglismaalt. Tulle-ja wee-hadda.  Needsinnatsed kurwad sannumed põlle kül just mitte Inglismaalt, waid sure Atlantimerre  peält; agga et se laew, kelle pöllemissest siin ragime, Inglismaalt walja laks, jägo se nimmi ette. Ni hästi weeupputus kui tullekahjo  on isseennesest jubba hirmsad küllalt, mis siis meel, kui möllemad korraga juhtuwad! lummal hoidko iggaüht emma last ni hirmsa õnnetusse eest, agga waese merremeestel juhtub sedda mönni kord, ja nüüd woime arwata, kui hirmus se on, kui innimessel surm tullest ja weest ühhe korraga wasto wahhib. Se assi sünnib  pöllewa laewade peäl. Sähhardune õnnetus  sündis minnewa kuus ühhe Hamburgi aurolaewa peal, mis Inglismaalt Amerikasse tahtis minna; Laewa nimmi olli „Austria." Suur hulk innimessi, se on 435 teekäiat ja IV3 laewameest, kokko 538 hinge, astu- sid Jnglisma saddamas nimmetud sure auro laewa peäle ja tahtsid Neüorki linna minna; agga mönne päwa parrast sündis neile waestele  kesk sure merre peäl tullekahjo, laew läks pötlema ja wähhe on neid, kes palja hinge ja poo! pöllend ihhoga on peäsnud. Üks neist peäsnud innimestest, Jnglisma ammetmees, kes isse ka nago tuk kullest peasnud, kirjutab nenda: „Önnetusse päwal parrast lõunat seisin  ma tagga laewa lae peal ja römustasin, nago keik teised, et sel kombel eddasi jõudes pea Neüorki linna piddime nähha sama. Korraga  näggin ma pakso suitso taggumissest lugist  wälja tullewad ja naesterahwas tullid sure kissaga: „Laew pölleb! oh Jummal, laew pölleb!" Nüüd hakkas hirmus assi. Massinatte  jõud hoiti warsi pool ossa taggasi ja nenda läks pöllew laew omma teed eddasi, künni pulwre kamber purruks põrkas. Et kegi laewa üsna kinni ei piddanud, seält on nähhä, et massinamehhed al ollid otsa sanud ja pärrast  kellegi! ennam wöimalik egga lusti ei olnud  alla laewa rumi sisse pöllema ja surrema minna. Warsi tungisid tulle legid lukidest wälja ja nüüd ei aitnud ennam ükski assi. Et pöllew laew wasto tuult eddasi läks, st pärrast hoidsid tulle legid tahha otsa pole ja wasto tuult söitminne aias legid sedda suremaks.  Kissa, karjumist, pallumist, rökimist olli rakimatta. Ma kargasin tüürmanni jure ja pallusin, laewa pöigeti tule alla pöörda, et tulepuhhuminne ni wasto ei õlleks; agga st mees ei mõistnud mo keelt ja laskis laewa omma sodo minna. Jubba hakkasid innlmessed patist sisse laskma. Ka minna teggin üht pati üllewelt lahti ning tahtsin sisse lasta, agga warsi üllewel laewa peäl tungis ni paljo innimessi  jubba padi sisse, et meie tedda paigast ei jõudnud ligutada. Meie võtsime sepärrast mõnni silmapilk, künni hirmund innimessed kissendades jälle padist wälja läksid, kui näggid,  et paat seisma jäi, ja lasksime siis sisse. Agga ni pea, kui rahwas sedda näggid, kargasid  ueste jälle padi sisse ja ni ülle arro täis, et keige täiega üllewelt sisse kukkus ja keik innimessed kaddustd, kuid kolm ainust said padi serwa külge kinni, ühhe saime köie otsas 132