Usso polest on Hispania-, Prantsuöse-,  Italia- ja Austriama keik Roma paawsti allamad; nendasamma ka Portugalima,  öhto pool Hispaniama serwas, kus noor kunningas ennast pulma wasto walmiötab. Türgimaalt. Türklassed ollid hilja aego marka röömsad. Naddal otsa ei sanud mehhed hinge tagga. Neil on omma walleusso järrele ka ommad pühhad, mis nad igga aasta sure karraga piddawad. Hilja aego ollid neil „ümberleikamisse"  pühhad ja ollid siis ommal wisil röömsad. Konstantinis, Türgi pealinnas, kus Sultan, (se on nende keiser) isse ellab, olli rööm muidogi keige surem. Sultan tulli ka isse igga kord ennast näitama ja omma üllamaid  watama. Oh sedda kissa! Ka ristirah- - wal, kes seäl ellawad, olli lubba sedda immet watamas käia. Keik rahwas ellasid telkide al, kaisid igga pa pühhade rides, laulsid ja Ässasid,  et suur lin kollas. (Rig. Z.) Hina- ja Zndiamaalt lähwad sannumed  päaw päwalt pahhemaks. Södda põlle seal mitte kahhanemas, waid kaswarnaS. Waeste Eiropa innimestel põlle seäl elloga ennam teggemist. Pagganad on koggoni hullus  meles ja neid on ennam. Mis ristirahwast  nende kätte pudub, se on ellust ilma; agga se turib omma aeg. On Znglismehhed omma wägge, mis siin ja seäl laiali on, kokko koggonud ja hakkawad neile kord hambaid wasto näitama, siis on wist luggu pea teiseks läinud. Siiski lähhäb keik, kuida lummal tahhab. Hinamaal on söa ja nälja hädda otsata suur. Kuida minnewa kord jubba ütlesime  , nad on isse ühheteisega nenda ridus, et möda jöggesid jubba arroto surno kehhasid merre pole jookseb, kellel keik pead otsast on ärraraiutud. Kantoni linnas, kus Inglisse söalaewad al seisawad, ei tea waesed pagganad, mis näljaga suhho peawad pistma. Ka hakkab  Inglisse wäeüllem jälle neste nou piddama,  neile oTllma tullepombisid pähhä wissata. lummal teab, mis sest asjast seäl eddespiddi saab. No sedda wist, mis ta isst heaks arwab. Sannumed kirrikutest ja kolidest. Olleme minnewa kord ja enne sedda kollkatsujatte  kirjade järrele mõnda teada annud, mis head meelt wois tehha, siis peame se kord ka sest könnelema, kuida mitmes kihhelkondas  weel mõnda tarwis õlleks, kui koliasjaga  woiksime rahhul olla. Ärge möttelgem mitte, kui monnes kohtas luggu nattuke parremaks  läinud, et sellepärrast woime mahhaistuda  ja käed rüppe panna. Ei mitte! Pimmedust  ja rummalust on weel küllalt. Nenda antakse ühhest kihhelkonnast teäda, (nimmed jägo siin nimmetamatta) et lapsi muido koli ei sa, kuid wea neid karwopiddi senna. Södrad, kas se kidowäärt assi on? Kas je loom kül rammo peaks wötma, kes muido wiljaterra suhho ei wötta, kui wötta enne mahha, seo jallad kinni ja toppi wäggise terra hawalt suhho? Kas seäl koliöppetus kül peaks moöma, kus kubjad, kiltred, kohtomehhed  igga näddala wemlaga wannematte ja laste tagga peawad ollema, neid wäggise selle peäle sundimas, mis nemmad hea mele ja tümaga  isse peawad teggema? Oi, oi, sõbrad,  ei se te au, waid häbbi. Ja nenda on weel luggu mitmes koggodusses! Koli sata peab wannema hool, ja koli minna, lapse rööm ollema. Senni, kui kolid weel innimestele  otsego ristiks on, armad sõbrad,  mis head seält senni wojb tulla? Kui puhhas on se laps, kedda igga kord sure kurja ja tülliga pestakse? Eks meie ikka weel ei tahha arro sada, et rummal innimenne ja pimme innimenne üks on? Wennad, meid on Jummal lonud, omma Pöia werrega kalliste lunnastanud, ristmisses omma ihholiikmeks ja iggawesse ello pärriaks wastowötnud, meile omma kallist sanna annud, mis meie hinged peab toitma ja walgustama: ja sedda hea melega kuulda ja hõlega õppida, lasseme meie ennast wäggise sundida! Ei, ei, wennad, se on ni rummal, et ma sest ennam ei tahhaks  räkida. Ja kus selle asja polest laitust on, seäl langeb sü öigussega laste wannematte  peäle. Eh? arwame meie, et mingi mu asjaga omma lastele suremat head woime 38