Oh kui tühhi, Oh kuikaddmv —Jnnimeste tarkus! Kes on sured asjad teinud, Keik mailma läbbi käinud, Põlle siisk! kauaks jänud. Oh kuitiihhi, Oh kui kadduw, Onkeik innimessed! Keik mis tagM iggaksewad, Teniwad ja kätte samad, Sega ühhes mulda lahmad. ! Nenda on Uh ha polest meie luggu. Keikide wiimne tee ots lähhäb mulla sisse! Oh waene õlleks, kui parremät ennam ei tulleks! Agga tänno meie Önnisteggiale, kes meie Hayyd on pühhitsenud ja rahhulissekS maggamisse kambriks teinud! Surm usklikkuil on parras nichmi. Mis meie sees ussub, armastad, lobab, ei/suvre mitte ärra egga lähhä hauda. Laulgöm seks ka weel paar salmi Usso kinnitusseks ja römuks W. 333. Kui surrutüd ja ärrapölg'tud 185. Se ön on üllesräkimatta Mis Jesu surmast meile sai: Nüüd surreme keik surrematta; Ta pühha surm meil' ello töi. Ei surre muud, kui surma ihho; Mis mullast lodud, põrm ja pihho. Saab jälle mullaks; siiski on Meil haua põhjas ello lotus Ja sure pühhapäwa otus; Meid ärratab, kes ärkand on. Sest surgem rõõmsast, Jesus panneb Meid rahho kambri maggama; Ta kutsub jälle, kui tund tulleb, Meid taewa römo maitsema; Keik olleme jo üllestöusnud Ja surma paelust lahti sanud. Kui temma Waim meid ärratas. Kes ellab nüüd, se ellab temmal. Kes surreb, sellel helde Jummal On silmi kinni pannemas. On pühha pääw, kui unni mödas Ja ingli heäled hüawad! Kui iggawenne walgus paistmas Ja surnud hauast töusewad! Mis saaL siis meie südda tundma? Kuis meie keled tänno laulma. Kui iggawenne ello kä!? Siis on keik hädda mahhajänud. Täis rahho kääs, ja surm ka surnud; Siis römustame löpmatta! Sannumed ommalt maalt. Peterburgist. Kui meie Keisri Herra  hiljuti, Slesiamaal Breslau linnas olli ja Temma auuks seal suurt wäe-paradi peti, kus jures trummud pörrasid ja söariistad läikisid, siis on seal se pissuke immeassi sündinud, et üks kohkund waige tuikenne ennast Keisri Herra peale mahhalasknud. Rahwa hulk, kes sedda pealt näinud ja walget tuikest heaks märgiks piddanud, et Wenne- ja Preisima wahhel  rahho saab ollema, on sure healega hurra  öiskanud. Ehk kül se wagga lomake rahhust egga riust middagi ei tea, siis sowime jo keik, et Jummal iggal maal ja iggal aial kallist rahho annaks ja hoiaks. Peterhowi makonnast. Hurjah., metsa linne! Peterburgl kubbermangus ja Peterhowi makonnas, Torosöwa mõisas, mis ühhe Baron Wrangeli parralt, tulnud 25. Ok- tobri! hunt päwa aia! metsast wälja möisa karjamehhe jure ja hakkanud karja - koerdega purrelema. Karjamehhe südda tulnud selle nalja peale täis ja läinud omma kperi appi. Agga se pahhandanud jälle hunti, kes nüüd koeri lahti lasknud ja karjamehhe pähha kinni hakkanud,  kedda ta ni kaua purrustanud, kui teised  innimessed appi sanud ja tedda karjamehhe kallalt ärra pelletanud. Sellegipärrast põlle ta weel üllejalla pakko jooksnud. Uks mees töttanud  möisaft püssi toma ja kaks noort meest jänud sennikaua sussi malwama, et silmist ävra ei kauks. Hunt läinud tassakest kaugemale, mehhed  paar sadda sammo silmnäul järrele. Wimaks istund manna rnmsilm tee peale mahha ja watand  ennast ümber. Seal ärkand ta mehhi näggema ja pöörnud marsi nende wasto hullema,  ja öige romates, nago koer, kes teise koera  peale tahhab kargada. Neil kahhe nore Wennelasel põlle ka jännese nahk pöuss olnud) 170