ja naesi peksma. Lööb ta mönne ka wihhaga mahha, ei augo mitte koer tagga. Nad ollid jo ta ommad naesed. Kuulge siin mönni sanna nende koddusest ellust, ja könnelegem isseärranis ühhest rahwa seltsist ehk suggu arrust,  nimmega Mandigo- Negrid, kelle tarkussest  ja ellokombedest teised suurt luggu peawad.  Ee on tössi, 10 jalga süggaw pask on wähhem, kui 15 jalga, agga ülle pea tullewad  sellele möllemad, kes sisse langeb. Nenda on pagganatte ello keik pahha, kui ka mönne suggu-arro jures meel hullem, kui teisel. Agga kuida ööldud, Mandigo-Negrid petakse immet kui heaks rahwaks ja nende headussest wöime praegõ kuulda. Kui nende maal ühte linna ehk küllasse lähme, siis leiame jubba wärrawa takka üht innetumat pu korest tehtud kube. Tulleb nüüd mönnes maias tülli, (kus. se pagganatte jures jääb, kui !) et mönni naene ei tahha hästi pehmeste mehhe keppi alla heita, siis kutsub mees Mumbo Dsumbo ennese jure ja peab temmaga nöu. Se on üks loom, kedda Negrinaesed ennam kartwad kui hirid kassi. Temma on naeste nuhtlusseks seatud ja naesed sowiksid tedda senna,  kus ku egga paike ei paista, agga mis nende sowiminne ommeti aitab? Mumbo Dsumbo tömbab nüüd üllemal nimmetud kube ennese selga ja lähhäb metsa. Siin ullub ja kissendab  temma, et naesed sedda kuuldes ma alla poeksid. Need teadwad jo ette ärra, mis se tähhendab: mönned nende seast tullewad nüüd nuhtlusse alla, agga nad ei tea meel, kes need on. Öhto ehha aial tulleb Mumbo Dsumbo omma kohto - keppiga turro peäle. Keik innimessed  peawad temma ümber kokko tullema. Naeste süddamed wärrisewad; üks nende seast (mönni kord ka ennam) on süüdlane, sedda  nad teawad, agga kegi ei julge koio jama, kui naeste nuhtlus turrul on. Nüüd allustab Mumbo Dsumbo tantso ja laulo üllesse ja mehhed ning naesed hüppawad ja karjuwad pole öni. Siis alles tähhendab temma omma  kohto-keppiga sedda naest, kes wasto pannis  olnud. Sedda waest loma tömbatakse nüüd kinni, kistakse wiimne ride hilp selgast mahha ja nenda ihho allasti seutakse tedda ühhe samba külge. Kui meie naesed sedda kuulwad, löwad nemmad kässi kokko agga ma pean töt keik wälja räkima. Siin samba külges annab Mumbo Dsumbo temmale omma kohtokeppi  katsuda, ja ikka mönni hea hoop ja siis nattukse aia parrast jälle. Se temp turib künni walge wälja tulleb. Waene naene on mitto korda üsna werrine, agga teised naesed kissendawad ta ümber ja on wägga röömsad, et nemmad se kord samba külges ei olle. On walge wälja tulnud, siis peästetakse waene loom lahti ja peab weel tännama, et tedda ni kergeöte karristud  ja mitte ärratappetud. Armad naesed,  mis teie arwate nisuggusest, naesepölwest? Agga ma küssin, kas luggu meil parrem õlleks,  kui alles endises paggana pimmedusses ellaksime? Pallugem siis, et nende pimmedus tagganeks, siis kauksid ka nisuggused asjad. Timmani-Negride jures peab Mumbo Dsumbo  ka wargaid passima ja ülles otsima. Seäl kannab temma hirmsad ehted. Pea peäl suur hulk surnoluid ja sulgi. Kellad ja raua tükkiv  on temmal igga liikme ümber seutud ja köllisewad, ni pea, kui ennast ligutab. Ta peab ni inneto ollema, et kegi ilma hirmota temma peale ei wöi wadata. Waatke, armsad luggejad, se on Negride abbiello  ja sest woiksin ramatud tais kirjutada, kui se inneto ei õlleks luggeda. Ka meite keskel tulleb  abbiello rahwal mönni kord nurrin ja isseärranis,  kui Eiropa kihwti jook, nimmega wiin seas on; agga seal ei tulle Mumbo Dsumbo. Kui mul ka meie abbiello rahwast mönni öhkaminne  weel süddame peäl on, et mitto meest ei olle omma naestele, mis Kristus on koggodussele,  egga mitto naest omma mehhele, mis Sara olli Abraamile: sest põlle siin aega räkida.  Negrid on sure hädda sees. Ristirahwa  assi on neile kulutajaid sata, kulutajatte assi on neile kulutada ja Issanda assi on neid omma pühha Waimo läbbi kutsuda, koggoda,  walgustada, pühhitseda ja siis öige ja aino usso sees hoida. Mil Issand, keik teeb, mis pagganattele weel tarwis lähhäb, selle ülle põlle meid kohtomöistjaks pandud. Tehkem  meie agga, mis meie kohhus on. 221