Perno Postimees ehk Näddalileht M 62 ««»« Teine Pernus, kesknäddal 29. Aprillil. aasta. Sannumed ommalt maalt. Tarto makonnast. Wiekümne aastane ammeri - pühha. Torma kihelkonnast  tullewad meile armsad sannumed, mis »issearranis koolmeistridele römo tewad ja teisi wist ka ei pahhanda. Sannumed on nenda: „6mal Aprillil pühhitsesime meie siin üht armast ja arro päwa. Sel päwal sai 50 aastat täis, et meie manna auwäart koolmeister,  Tönno Rossini, ühtejärge omma ammetit piddanud ja wässimatta truussega eddasi saatnud.  Meie armas öppetaja olli nöuuks wötnud  sel päwal omma armastust ja tänno manna  auuga halliks läinud koolmeistri wasto üllesnaitada,  ja tellis sepärrast keik teised koolmeistrid  pääw enne sedda köstre maiasse kokko,  kuhho ka isse nende sekka tulli. Seal said siis keik laulowisid ja aried läbbi lauldud  ja mängitud, misga teisel hommikul kello 4 aial manna koolmeister unnest piddi üllesärratud  sama. Õppetaja olli ka üht tännamisse  kirja üllespannud, kus sees keige koolmeistrites  nimmel Tönno Rossini tännas, selle mönnesugguse risti ja waewa eest, mis sel pitkal  aial ommas ammetis nurrisematta olli kannud; ja sowis, et ta need ettetullewad el- lopäwad, mis Jummal temmale weel wöttaks kinkida, meie Önnisteggia Jesusse Kristusse ja temma Waimo labbi uskus ja lotusses temma  pühha winamäel wöiks tööd tehha ja kannatada,  künni se tund tulleb, mil Issand ütleb: „Nüüd on kül, tulle, sa õlled ülle pisko tru olnud, ma tahhan sind ülle paljo panna; minne  omma Issanda römo sisse:" et siis temma wöiks üttelda: „siin ollen minna ja need, kedda sa minno katte õlled uskunud." Selle kirja alla kirjutasid keik koolmeistrid ommad  nimmed ja tahtsid nenda wanna ammeti wenna römo ossalissed olla. Teisel hommiku! Ollid keik warra jallal ja koggosid Rossini kolimaiasse kokko (mis tük maad köstremaiast emal on) ja meie armas öppetaja olli jälle meite keskes. Siin ühhendasid  ennast nüüd laulokoor passuna-ehk mängokoriga  ja keik kostis wägga mönnusaste. Wanna koolmeister, kelle hing sest enne middagi  ei teadnud, panni otse kui wäeti laps kaed kokko ja ütles: „Sinna wägga armolinne  ja suur Jummal! minna waene pattune ei möista sind nenda tännada, kui kohhus on, keige se armo ja heldusse eest, mis sa mo elloaial  minno wasto õlled üllesnäitnud! Ka teid keiki tännab mo südda ennam, kui su mõistab, teie armastusse eest minno wanna