maks teggema. Siin Dalmatsiama lähhedal on weike Montenegriama üsna Türgima sees ja neil on Türklastega saggedäste tülli ja rido. Inglane ja Prantsus tahtwad wiimsest  söast sadik ni mitme teiste ning kä Montenegro  wöörmündrid olla. - Et nüüd Türgi ja Montenegro wihha-kattel liaks ülle ei hakkaks  aiama, on nemmad mannad söbrad ommad  söalaewad Dalmatsia randa Ragusa liuna alla saatnud, et nende peale wadates Türklaste ja Montenegro meeste wihha peaks jahtuma. Siit tulli meil jut söbrusse märkidest. Inglane  ja Prantsus kiitwad ennast keige mailma ees sõbraks ja tahtwad sedda olla, agga kahjo! süddamed ei sünni paljo kokko. Ragusa poolt kirjutakse nenda: „Just Mammal  aial, mil Serburgi linnas sured piddud peti ja Inglis kunninga proua keisri Napoleonil  küllalisseks olli, et keik piddid näggema:  üks südda ja üks meel, ei näita siin Inglisse ja Prantsusse madrussed milgi kombel  üht meelt ja süddant, waid kui mäele tullewad  ja kokko sawad, on nad kohhe teine teise karmus kinni, ja saggedaste nenda, et werri tagga ja ei tulle lahkuminne paljo muido, kui meie söamehhed mitte lahhutama ei lähhä. Et nisugguse söbrade rahhorikkumist keelda, on Ragusa kommedant isseärranis päiwi seadnud,  mil nimmetud laewamehhed maal wöiwad  käia, ja igga kord nenda, et head söbrad mitte korraga male ei sa, muido en jälle kartva  tükkid lendamas ja werri tagga." -- Kui näüd kuleme, et Serburkis öiskadi: „ellago Napoleon ja Wiktoria ja nende iggawenne sõbrus!" siis teame, kui paljo se kalub, sest meil on jo „söbrusse margid" iggal pooless; agga ma tunnistan: kui nisuggust sõbrust auksjoni peä! müa tahhetakse, siis ei pakku minna mitte suurt hinda; on wägga õrnuke. Sel 9. Augustil on Zummal Austria keisri prouale nore poia annud ja 1 l. on lapsoke nimme alla pandud; agga mis nimme tal janud  ja kes wadderiks olnud, sedda ma ei tea. Prantsussemaalt. Keeldus kässo  assemel. Mis kita, peab kiitma, agga mis laita, peab ka laitma. Et Prantsussed mödaläinud päiwil paljo öiskasid ja römustasid,  kui omma keisrit näggid, kes Serburgi piddult tulles mitmed teised linnad ka läbbi käis: sedda põlle mitte laita; sest allama koh- on omma üllemat auustada ja armastada ja ullema kohhus allamaga öigust tehha. On luggu nenda, siis on rööm lahti, kui teine teist näewad. Nisuggused asjad on rahho tunnistus ja tössised söbrusse märgid. Agga mis Jummala ja temma sanna wasto ette wöetakse, sedda ei wöi ükski kita ja sest önne kota. Kui siis kuleme, et Prantsuösemaal sedda  keeldakse, mis peaks kästama, no siis peame  ütlema: se on laidowäärt, ja sealt lootke kasso assemel kahjo. Nemmad hakkawad seäl ka paawsti modi Jummala sanna ehk piibli ramatut rahwa eest marjul hoidma ja ärrakeelma,  kas sest head peaks wälja tullema?  Kes päikesse walgust innimeste eest kinni  kattab ja immeks panneb, kui rahwas pimmedas  kommistawad, mis m'e nisuggusest mehhest arwame? Agga ma annan teile parrem isse üht seält ma käöko luggeda, mis nenda on: „Mölmes paikus töstwad (Kotoliki preestrid)  rahwas nurrisemist, et ramatuid rahwa kätte antakse, mis meled seggama aiawad. Keik kohtud peawad selle peäle watama, et mingisuggust kirja rahwa kätte ei sa, mis neid eksitaks ja nende rahho rikkuks. Ka on wägga  tarwis tähhelepanna, et piibli ramatud,  mis surema hulga usso öppetusse  wasto käiwad ja sepärrast tülli towad,  mitte rahwa kätte et saaks antud!" Tössi, tössi, armsad Prantsussed, kustutage  tulli ärra, pimmedas on parrem maggada!  Pibel on algmissest ikka „surema hulga usso öppetusse wasto" olnud ja on sedda ka otsani. Meie teame jo mis surema hulga usk ja öppetus- iggal maal ou: „Priskest ellada ja önsast surra, (kui se wöimalik õlleks). Üks ainus kord innimenne ellab. Sögem, jogem ja olgem röömsad, Home ehk olleme surnud  ic." Se on surema hulga ussoöppetus ja tunnistus. Agga piiblis seisab: „Pöörge  pattust ja parrandage meelt." Se teeb lihha ja werrele tülli, sepärrast keelge , 5 4 67