lab siin? Kuida on luggu kirrikus? kuida koddo ja kolis? Könnelegem esmalt kirriko  - laulust. Aitummal lummalale, wiimse 30 aasta sees on se assi kül aeg aialt ja aasta aastalt parremaks läinud. Nodide tundminne olli wannal aial tundmatta assi; iggas koggodusses ollid ommad wisid; köstrid  laulsid, kuida nende su olli kaswanud ja sedda teggid koggodusses mannad ja nored tagga järrele. Jgga koggodusse köster olli nende ellaw nodlramat, kelle järrele rahwas öppis. Tulli uus köster, siis piddi omma kurko sedda möda painotama, kuida siin koggodusses  enne lauldi, ja rahwa kaest öppima. Nelja heälega laulo ei tuntudke ja kus sedda tikkus, peti esmalt narri asjuks. Tunneme isse üht koolmeistere, kes 18 aastasest omma kolilapsi kahhe ja kolme heälega laulma seadis,  selle jure tullid laste wannemad ja pattusid  : „Armas koolmeister, meie lapsed laulsid jubba öige kennaste, et lust olli kuulda, ärra rikku neid jälle ärra, et ükski nende laulust arro ei sa." Olli kül ka koggodussi, kus luggu parrem eddasi laks, et köstrid orrelid mängisid ja jepärrast nodi lauljad ollid, agga neid olli arwa külmutud; surem hulk läks manna sodo eddasi ja igga lind kitis omma laulo. Aega möda hakkasid orrelid kirrikutesse  tikkuma ja assi parremaks minnema. Eestotsa prugiti tük aega Barbi nodiramatut, kus ma kele sanna sees ei seisa ja heäle mönnus  mõnda pudust leitakse. Selle järrele lauldi ja öppeti, kus sedda mõisteti, agga paljuks seddagi olli? Surem hulk neist, kes nodi järrele laulsid, öppisid senni, kui wisi pähhä said, hoidsid siis nodid lauldes ees ja mötlesid  endid nüüd nodide järrele laulwad. Ommeti  olli se paljo parrem, kui üsna ühtigit: laul olli jo nodi järrele pähhä öppitud; mis kä, se kä. Aastal 1839 said Punseli ühhe- ja nelja heälega nodiramatud trükkitud,  mis kirriko laulule sureks kassuks tulli. Ka nende sees pudus armas ma keel, mispärrast  Hageni nodiramat, mis nattuke hiljem wälja tulli, isseärranis Tallinnamaal, meel paljo rumi ja maad leidis. Peame sedda ramatut temma laulo-mönno polest kül wähhemaks piddama, kui Puntseli ramatut, mis igga laulo tundja peab tunnistama; ommeti  otti temma üsna tutwa Barbi ramato järrele ma kele peälkirjadega trükkitud ja sellepärrast  mitme innimessele ka armas. Orrelitte heäled körwa ees ja nodiramat silma ees nenda piddi assi jo aeg aialt wäggise teiseks minnema, ehk kül wanna rahwas paljo wasto lobbises. Kus orrelid ja nodid tullid, kissendas  wanna rahwas pühha kaks ka sekka, panni pärrast ramatud kinni ja laskis neid laulda, kes „uut ollid õppinud. Nenda  on siis ühhe heälega kirriko laul jubba hea tük parremaks läinud ja monnes koggodusses  õige armas kuulda. Ägga kuida on luggu nelja heäle lautoga? Olleme sellega jubba ni kaugel, kui peaksime ja wviksime? On nelja heälega korilaulud kirrikus, kolis koddo tuttaw ja armas assi? Tullewad nored  innimessed, isseärranis meesterahwas, jubba  saggedaste köstre- ehk kolimaiasse laulmist öppima? Ma mõtlen, et selle polest kveel mönnel laulosöbral head peawangutamist on. Kirriko korilauludest põlle meil kül mitte üllearro,  weel wähhem on neid, mis õige seädusse  järrele aeg aialt ja järk järgult kergusse pole käiksid. Meeste kõridest, ni paljo, kui meil teäda, ei olle tännini weel mitte üht ainust laulo ma kele trükkitud, mis kahjo kül on; sest kui paljo on noorte meeste seas nisuggusid,  kes kennaste woiksid üht ehk 'teist healt laulda, kui neil õiget ja tüddimatta juhhatust õlleks! Mitto kallist meeste ja naeste heält seiswad, nago hea wiljama wössu al kegi ei künna üllesse egga panne hüüdma. Agga kes sedda peawad teggema? No kes muido, kui armsad köstred ja kihhelkonna  koolmeistred, kelle ammet se on ja kellest lodame: on Jummal neile ammetit annud, siis neid ka mitte ilma tarwilisse moistusseta jätnud. Et igga kirrikus omma mees te-koor ja seggaminne-koor on, peaks meie arwates mitte ni suur imme assi ollema, isseärranis maal, kus tühhi pühhapäine,  ühhest ulirsast teise hulkuminne, nori innimessi nenda käest ärra ei petta, nago se parrago linnapaikus saggedaste juhtub. 110