Perno Postimees ehk Näddalileht M »8. t 869 Kolmas Peruus, keftnaddal 28. Oktobril. aasta. Öige usso ülleswwötmisse pühha. ja kallist mällestusse-pühha olleme meie minnewa pühhapawal pühhitsenud. Halleluja! köis on katki ja ristikoggodus lahti keigest paawsti tenistussest, keigest innimeste kummardamissest  ja walleusso wörkudest, kus sees ta, kui werrega kossitud kunninga poia pruut pärris orja paelus, piddi tenima! Sedda on Jummala arm teinud ja on imme assi meie silmade ees. 342 aasta eest (1517), kui Issanda koggodus pimme ja haige omma orjajuttades öhkas,  satis Jummal üht meest, kedda ta maddalast pölwest isse olli wallitsenud, öppetaja ammeti  peale pannud ja omma Waimo temmale annud ja se olli Martin Lutterus. Ta olli isse walgust sanud ja töeteed leidnud, ta näggi keik sedda paawsti usso pimmedust, seggadust ja hinge hukkatust, ta pällus innimeösi ja piddas nendega nöu, ja kui need ei jöudnud ehk ei tahtnud awwitada, andis ta omma hinge ja ettewötmist Issanda holeks, panni temma nimmel  ning abbiga 95 tunnistust üllesse, mis ristikoggodusse hadda näiksid, ja löi neid (19. Oktobril 1517) awwalikkult keige rahwa silma ette Wittembergi lossi-kirriko ukse peale. Sellega olli Lutterus need essimessed tullesäddemed öige usso ülleswötmisseks lönud, mis eest nüüd meil, kui möistame, m suurt tänno on anda. Pimme ja kurri olli aeg ja meie puhhas öppetus ja Jummala teniötus põlle mitte ni kergeste, nago Jani-lilled asa peal, töusnud. Rasket  waewa on meie ussowannemad näinud ja mitto omma werd ja ello pandiks pannud, enne kui se kallis perle, mis porri sisse olli tallatud, jälle rahwa kätte ja ommaks sai. Sedda peaksime nüüd üllewägga kalliks piddama; sest ristiinnimeöse usk ja lotus on temma keige üllem warra. Agga Jummal parrago, ei möista mitte keik omma puhta ussoöppetusse eest tännolikkud olla, waid olleme  ka neid päjwi näinud, mil annis Lutterus meie jure tulles õlleks tunnud, mis Moses tundis,  kui Sinai mäelt mahha tulli ja rahwa tempo näggi! On Jummala sanna selgeste ja puhtaste  meie kä, on pühha saakrament, nenda kui Issand isse seädnud, meie ka: siis wötkem ka pühhaste, kui Jummala lapsed, sedda möda ellada. Muido on keik meile ilma asjata ja paljas  nimmi ei aita middagi. Pitkemalt sest põlle mul rumi. Kes weel tüddind ei olle, wöib need paar salmi ka liggi laulda.