wa, panne wee sisse ja segga ümber, sest wessi paljo soggaseks ei lähha; agga panne rammust  pöllö mulda wee sisse ja segga ümber, küllad siis näed, kuida wessi paksuks lähhäb ja mulla rammo jääb siis ennamist wee sisse. Olgo muld ehk püld ni lahja, kui ta on, nattuke humust on ikka sees, muido ei wöiks ükski rohholibleke seäl peäl kaswada; midda ennam humust, sedda parrem kaswab keik, olgo  rohhi ehk willi. Targemad pöllomehhed, kes „lahhutamisse kunsti" möistwad, katsuwad keik karwa pealt järrele, kui paljo  humust, liwa, lubja, sawwi:c. ühhe pöllo tükki sees on. Oja Peter: Siis peaks willi selge humusse  peäl wist keige parrem kaswama. Rein: No se ei lähhäks jälle mitte korda.  Rasw on toido wäggi, agga kegi ei tahha ommeti üsna raswa süa, kui ta nenda ei te, kui se mees, kes teise kääst küssis: „Ei tä, mis to kunning jöulo laupäiwa öddango  pääs söma?" ja teine wastas: „Mes muud welli, kui 'aina rasso." Humus on pöllo rasw, agga ilma mullata ja weeta põlle t'ast middagi kasso; midda parrajam jaggo iggast ühhest on, sedda parrem kaswab willi. Silla Tönnis: Selleparrast ei kaswa pöua aial willi rammusa ma peäl ka mitte. Rein: No muidogi; ja kui liig märg on, jälle mitte, nago meie mönni aasta olleme  näinud. Mis mullast õlleks üttelda, seäl peame sellega rahhul ollema, mis meil just kä on; märga annab Jummal wihma ja kaste läbbi, agga humust peame meie isse andma ja hoolt kandma, et tedda omma parras  jaggo õlleks. Jgga üks teitest teab jo, et sönnik pöllomehhe  kallim assi on, ja sedda möda, kuida sul sõnnikut on, on su! ka wilja. Otsa Hindrek: Teädo pärrast, lahja ma peale ei maksa middagi külwada, ei tasso *) Wata, sest asjast annab „Koliramato kues jaggo" § 16—21 sulle laiemalt märko. Wägga kallis ramat, kust mõtleja innimenne mönne  koppiko eest paljo tarkust leiab. tööd egga semet: agga ütle meile, kuida peame  rohkem sönnikut sama? Rein: Teie sate ka omma jao sönnikut, agga teie raiskate paljo ärra, kust middagi kasso ei tulle. Teil peawad korrapärralissed sönniko augud oüema, mis meie maal kül uus assi on, agga wägga tarwis. Saksamaa! ei leita üht ainust perremeest, kellel omma sönniko  auk öue peäl ei olle. Se põlle ka mitte kuntsi tö ja sadab paljo kasso. Silla Tönnis: Mähhardune peab ta siis ollema, ja kuhhu tehtud sama? Rein: Lähme parrem öue minno sönniko  augo jure, seäl wöite isse omma silmaga nähhä, ja mis tarwis, tahhan selletada. (Keik perremehhed laksid wälja sönniko auks  watama, mis karjalauda ukse ees seisis ja mis meie Nr. 36. Rammo Reino öueplani pea! olleme näinud.) Waatke siin minno sönniko auko. Ta on laudast ni kaugel, et lojuksed peäsewad käima ja kaks wankret wastastikko möda minnema. Laudast ollen ma rennid wälja teinud et wits mitte raisko ei lähhä, waid renni möda sönniko auko jookseb. Teie ei ussu mitte, kui suur kasso nisuggusest wirtsaweest on. Kui mul fedda  öiete paljo käes õlleks! Seältep se tulleb, et minna seält kümme sado saan, kus teil waewalt wiis seiswad, ja mähhärdune hein! Wira Mihkel: Kas se kül sest weest peaks tullema, mis sa igga aasta hamidega heinama peäle wead? Rein: Za muidogi! Teie teate jo, et minno asad eest otsa hopis waesemad ollid, kui teil. (Jääb polele.) Terwisse hoidmissest ja leidmissest. Kurgo-többest. Kurgo-többi on ennamiste ikka kauniste kerge haigus, agga kui temma laialt käimas on, siis lähhäb temma kül raskeks többeks ja ka surma haiguseks. Pangem siis tahhele mis temma wasto peab teggema. Ni pea kui innimenne  ennese haige tunneb ollewad, heidko temma warsi sängi ja hoidko ennast nenda, et willo tuul mitte peäle ei käi; jogo soja 311