weike tük kanna lihha, wöi ka munna pudru (agga ilma wöita) anda. üks silgs - sabba wöi tük raswast lihha wöib haiget weel siis mulda panna, kui jubba assi hästi korda läks. Pange siis sedda hästi tähhele. Teie wastate ehk: „kus waene talloinnimenne nenda jöuab haige eest murret kanda ja tsito wallitseda!" Se on tühhi jut! Odra tango ja linna seemnid  on iggamehhel; arwa saunas, kus ep olle kanno, eks siis head naabred aita häddas. Kastori  ölli saab ka apteki pealt alwa hinna eest ehk ka ilma rahhata, kui wägga waene innimenne rohto surma wasto otsib. Ni pea kui kegi warsi köhho-többe järrele torid asju, nago kalesi,  porkandid, öuno ehk marjo sööb, hakkab haigus ueste peäle ja ei siis ennam abbi ei olle. Dr- Hirsch. Juttud ja jutto jätkud. Kunningas ja tallopoeg. Need, kelle nimmed siin körwo seiswad, ei istu egga käi muido mitte paljo körwo. Kunningas  tallupoiale liig kõrges, ja tallopoeg kunningale liig maddalas. Agga põlle wigga, tarwis on neid möllemaid ja juhtuwad mönni kord ka kokko, nago nelja aasta eest (1854) Preisi kunningas ja Slesia tallopoeg. Aastal 1854 tulli äkkilisse sajo läbbi Slesiamaal  (Preisi rikis) suur upputus. Küllad, mis orgudes seisid, ollid sures häddas. Pissukessed  ojad said suriks jöggedeks ja lõhkusid honed, sillad ja aiad mahha ja wisid ühhes eddasi. Mäggisel mail juhtub sedda saggedaste, nago Postimees jubba mönda korda könnelenud.  Uks Slesiama külla olli sel aial nenda häddas. Pool külla olli jubba rikkutud, kui wessi al paiso jäi ja nenda kangeste töusis, et ülle mäe ringatse uut teed sisse lõhkudes teist poolt külla ka õlleks rikkunud. Sedda näggi üks tubli tallopog, kargas warsi keige maddalama kohha peäle ette ja kandis keik, mis ta raskid asjo kätte sai, senna ette, et wessi uut teed ei piddand teggema. Jgga silmapilk  õlleks ta isse surma wöinud sada; agga  ta mõtles teiste peäle ja unnustas omma löhhutud maia arra. Naabrid tullid tale appi,  ta olli jubba kaenlast sadik wee sees, agga ei püüdnud omma ello mitte hoida; sest õlleks weösi ommeti seält kohhasi läbbi murnud,  siis õlleks ta otsas olnud. Agga Jummal aitas ja pöris õnnetust. Wessi peäsis alt lahti ja hakkas allanema. Wahwa mees olli ni tööd teinud, et pea jalga jalla ette ennam tösta ei jöudnud. Agga kui hadda mödas olli, läks ta arra ja tännas Jummalat,  kes temma waewa olli önnistanud; agga  et ta naabride eest pea omma ello olli annud, sedda ei tulnud tal' melegi. Ta mõtles  : igga teine õlleks nisamma teinud jah, kui teised tedda tännasid, sai ta öige pahhaseks,  et pissukessest asjast suurt kissa tehti, ja meie ütlema: se olli mees nago nad keik peaksid olleme. Sel aial tulli Preisi kunningas omma õnnetumaid  Slesia allamaid watama. Kui ta senna küllasse sai, ragiti temmale ka sedda luggu,  kuida üks tallopoeg omma ello teiste eest otsego pandiks pannud. Kunninga südda sai ligutud. Keik rahwas seisid temma ümber. „Kus on se mees ütles kunningas  astugo  wälja!" Mehhel olli kül wasto meelt, agga ta piddi wälja astuma. Ta olli, nago keik Preisimehhed, ka omma aeg söamees olnud,  ja seisis nüüd püsti, nago künal omma kunninga ees. Kunningas astus liggemale ja watas tük aega temma peäle. Pärrast ütles ta: „Sinna õlled üks wapper mees!" Se sanna kunninga ommast suust Laks mehhele  läbbi süddame ning ta wastas: „Kui mo kunningas sedda arwab, siis wöib se ka tössi olla!" Sedda ütteldes läksid mehhe ommad silmad niiskeks Kunningas andis temmale kät, kui sõbrale ja küssis: „No mis head ma sulle pean teggema  ütle wälja, ärra karda. „Tännan keige hea eest ütles tallopoeg. Mo aiataat aitab mo maia jälle ülleskohhendada,  mul põlle ni suurt hadda. On weel küllas paljo waesemaid, kui minna ollen!" Nüüd laks kunninga silm ka niiskeks, et üks tallopoeg nenda isseennast wöis ärrasalgada.!  Ta kutsus üht weltjagrid ennese jure 191