alles keige kallimaks warraks. Ka nuti järgmissed  kunningad nimmetasid ennast „Eestima  hertsogid." Nago paawsti ussuliste wiis on, ehhitadi Dani wallitsusse al ka Eestimale mitmed munka- ja nunne-kloostrid, mönned jubba enne, kui Tallinna lin. Sest õlleks meil wägga paljo räkida, agga se paisutaks postimeest"  paksuks ramatuks ja jääks surema hulgale iggawaks, sepärrast peame pilkad sammud  wötma. Künni öige usso ülleswötmissest sadik ollid Sarema piiskoppi pärralt, kes isse Kuresare  lossis ellas, Hapsalo loss, Lihhula loss, Kollomerre ja Kloostri möisa loss. Tallinna piiskoppi pärralt ollid Porkolmi ja Kimmi lo loss. Waewalt ollid Sakslased aastal 1158 meie male tulnud ja hakkasid omma wöimust laiali lautama, kui ka Dani wallitsus Eestimaal kõikuma hakkas. Eestimaad müdi ja kingiti ühhe perremehhe käest teise kätte. Aastal 1347 müüs Dani kunningas Woldemar 111. Eestimaad ühhe Saksama üllemale, nimmega Heinr. Dusemer, ja se wöras tedda marsi selsammal aastal jälle Liiwlandima ordenmeistri Goswin v. Herikeni kätte. Peale 200 aastat olli Eestima sellesinnatse ordeni keppi al, künni aastal 1561 möisnikkud ja linnad ühhel melel lemmast lahti löid ja Rootsi kun-' ninga Erik XIV. alla heitsid. Söddadest ja werrewallamissest ei olnud mitte pudust, agga Rootsi wallitsusse alla jäi Eestima, künni 1710 teiste Läne-merre kubbermangudega ühhes Wenne  keisri Peter 1. wallitsusse alla langes, ja sest sadik põlle meie södda ommal maal ennam  näinud ja Zummal hoidko ka näggemast. Nüüd on meil jubba Wenne wallitsusse* al poolteist sadda aastat rahho, mis eest Jummalat  peame tännama, agga rahho ei pea meid mitte rammetumaks teggema, et kui tarmis  on issama eest wälja astuda, siis kegi ei wöi meie teutusseks üttelda: „Eestlane on kartlik  ja kohtlane." Ärgo sedda olgo! Eestima praegusest loust. Kuida on siis praego luggu? Noh, nenda kui iggamees seal issegi teab. Eestimaal on 4 makonda: Ha rjo, Wirro, Zarwa ja Läne makond. Ulle nelja on 11 ma kohtokonda  ja igga ühhe jauks omma hakenrihti kohhus, kes asjad jone peal hoiab. Peale selle on nende sees 5 linna, 2 allewid, 47 kihhelkonda ja 554 möisat. Möisade arro on kül Tallinnamaal 602, agga 48 möisat on teistega kokko pandud. Keige möisade! ühtekokko on 6915 adramaad. Kui krono ja muud möisad mahha arwame, siis jäwad 521 pärrismöisat ülle, mis 6 aastat taggasi 356 möisnikko käes ollid. Möisade surus on wägga mitmesuggune; Kolga möisa on 67 adra ja Laugota möisa (Riddala kihhelk.) mitte ennam kui V 2 adra suur. 25 kirriko-möisal on ka kokko 33 adra maad, teised on ilma ja sawad mul kombel üllespetud. (Jääb polole.) Peterburgist. Keisri Herra kasso järrele on meie usso üllempiiskop Or Ulmann  Stanislause-ordeni ritteriks sanud. Sannumed wöeralt maalt. Hispaniamaalt. Södda ukse ees. Seal maal põlle nüüd muud kui söa jutto kuslda. Keik on ühhes meles ja nöus, Marbkkanidele  wallo anda. Kui luggejad sedda lehte kätte sawad, on wist mönni hea laeng jubbe  lastud ja Ahwrika merrerand püssirohhust suitsmas. 12. Oktobril, kui sealt ma rigiwannemad  kous ollid, astus kunninga üllem minister, kedda söaüllemaks kindraliks pannakse nende sekka ja ütles: „Teie teate kül, mis mo südda tunneb, sedda tunneb teil ka. Keik Eiropama panneb meid se kord immeks; meie olleme muido paljo ühhe  teisega nääklenud, agga nüüd olleme üks südda  ja meel ja ei kule muud heält, kui sedda: Hispania ei tohhi Marokkanidest teutud sada! Meie olleme keik walmis ohwrid andma, et Hispania au wöiks üllewel petud sada. Ma tännan kunninga nimmel keiki rigiwannemaid ja rahwast. Ma tännan söawäe nimmel, kelle  holeks meie kunninga proua on annud, issama  au eest seista. Kui minno kätte üllemat 155