Linna saksad os maiad koorte kannade järrele  ja andwad head hinda» On mul nüüd jubba manne kül ja kanno kül müa, hakkab  rahha unnik laekas kossuma ja paisuma,  siis ma ostan monned hanned, need teniwad  meel suremat kasso sisse need hauduwad  ja tewad poegi andwad sulgi andwad raswa. Mardi aegus, siis on linna  saksad jälle wägga maiad hanne prae järrele  ja makswad, mis küssitakst. Oh nüüd lähhäb kasso ikka suremaks ja rahha ikka rohkemaks, saan minna ommad nored hanned linna winud. Selle rahha eest woin minna  ennesele nüüd jubba ühhe kitse osta se kannab mulle kaks talle. Sawad talled kangemaks  sanud, siis seun minna Modelle pulgad  suhho ja lüpsan pole pima ennest kätte. Noh nüüd on minnul jubba mannad kannad ja noced kannad mannad kannad munnewad ühtepuhko peale. Nüüd on minnul  nored hanned ja wannad hanned, need tewad  poegi, andwad sulgi, lihha, raswa ja teniwad  head rahha sisse. Nüüd on mul kitsed,  need andwad pima ja andwad woid. Ja ka kitse willad makswad saksa rahwa jures head hinda. Noh, mis minnul nüüd wigga? Nüüd on minnul jubba kannade karri ja hannede karri ja kitse karri - mul on munne ja lihha ja pima pri pärrast süa ja kanno ja hannesid ja sulgi ja willo müa! Nüüd on rahha-koggo ni suur kül jubba,  et ma ennesele ühhe emmisse woin osta. Se teeb mulle pörssaid neid ma numan  pimaga miin muist linna turrule. Oi, pörsa praad on maggus ja öige linna sakste muisso roog makswad head rahha! Neist ma nüüd kaswatan muist ja kappan  muist ja söön isse kas süldiks > — kas solast. Rahha jookseb nüüd rahha peäle sisse! Ja! ja ollen tedda nüüd ni paljo jubba kokko korjanud, et lehma hind jo käes on, miks minna siis lehma ei ostaks? Essimesse, teist ja kolmandama wassika, need kaswatan minna ülles. Saab noor lehm poegind, siis lüpsan kaks lehma, siis kolm, siis kelli. Nüüd woin minna jubba pima ja ka woid turrule wia —> nüüd weel ennam pörsaid numata ja müa! Se keik siis tesib mulle otsata rahha sisse! Sest rahhast on nüüd kerge assi, et minna ühhe hobbose warssa ostan. Saab ta hobboseks  ülles kaswand , siis ostan wankri järrele lassen wankri rautada ja punnaseks wärwida.  Nüüd ma pakkin wankre peale keik kannad ja munnad hanned ja kitse talled  pörsad, wöi püttid, pima wadid, willo  ja sulgi. Siis istun isse otsa —- sidi müts peas, sinnine kuub selgas ja söidan turrule; sest kes sudab need asjad keik selgas talluda, ehk pea lae pea! kanda. Söidan siis Hanso rahwa wärrawast möda. Jo nad waatwad siis järrel kui nad raud wankre mürrinat kuulwad.  Näwad mind siis teistsugguse, kui tänna,  tassa jalla möda ja munna korwikenne  peus. Hanso Jürri saab kewwade lerist lahti. Ta emma mitto korda mo wasto räkinud, et ta ei woi agga poisil mitte aega anda, waid ta peab temmale süggise ühhe minnia maiasse toma. Naeste rahwa perret lahhäb temmal wägga tarwis. —'! Ta tunneb, et wannus peäle tikkub ja et ta ei suda ennam wanna mehhe ja poegade jm süllas  tele ridid murretseda ja harrida. Peaks ma agga ühhe minnia tundma, kes ennesele ühhe hea kirsto täie ridid korjanud, kes ühhe lehma, monned lamba ja kitse talled maiasse tooks, sest et meie wiimse többe järrele lomade polest nattuke kehwad olleme, siis ma sadaksin  omma poia warsti temma järrele! Noh! egga ma ni wanna weel ei olls süggise, siis on minno leinamisse aeg mödas ma woin kül weel mehhele minna. lürri olli õues, kui möda tullin ja territas teiwid terretasin ja sowisin, Jummal appi!  wöttis  terwisse lahkest wasto, kergitas mütsi ja sowis head teed ta silmad naersid ja su widdas köwweraks. Juhtus, et wahhest taggasi waatsin, naggin kül siis, et tö seisis ja et ta mo järrele wahtis. - Noh! sedda nüüd tean kül, et ei ükski minnia Hanso rahwa maiasse sedda warrandust kasa ei woi tua, mis minnul on. Scsi, eks mul ep olle kannad ja hanned eks mul ep olle kitsed ja lambad sea pörsad, weikse lomad kirst ridid 264