ennam põlle aitnud, ehk kül üllemad ja allamad  on teinud, mis ial jõudnud. Linna maiad, mis liggistikko seiswad, ja körged on, hakkakanud,  nago ölle-kuhjad, üks teisest pöllema. Pöllewad ride ja pobberi tükkid, takkud, linnad  ja muud sellesarnast, wiskas tuul kaugele ühhest maiast teise, nenda et lin parrast mitmest  kohhast ühhe korraga pöllema hakkas. Mitto maiaperremeest, kelle maiad alles kaugemal  seisid, jooksid teistele appi ja piddid pea isse näggema, et ommad maiad tagga nisamma  üllesse läksid. Öhto jöudis kätte, agga  tulli ei tahtnud öhtule jäda. Keik taewas punnetas hirmsast tulle paistmissest ja sabbaga täht paistis kui kahwatand taewas. Teisel hommikul tullid ömberkaudo tallopoiad törde ja hamidega linna, ning kustutasid möda tühjaks  pöllenud ulitsaid weel mönned keldri ja aida warremed, kus wilja ehk muud kustutada  olli. Nimmetud maiade hulga seas on ka kolm kirrikut ja üks neist mani puhtaks pöllenud. Räkimatta peab innimeste hädda ollema, et sedda ükski ilma silmameeta nähhä ei wöi. Keik, mis neil olli, on soutumaks sisse jänud ja külm talwe ukse ees! Uhhe ainsa öga on keik werri waeseks jänud ja palja hingega  peäsnud. Ahjud ja korsnad seiswad, nago pöllenikkus kuiwad kännud püsti ja nende  wahhel könniwad kahwatand innimessed kibbedaste nuttes, kes ei tea, mis süa, mis ümberpanna ehk kuhho talwe külma eest puggeda?  Teame kül, mis aeg jubba käes on, ja praego peawad alles waesed innimessed telkide al külmetama! Ehk kül seält ümberkaudsed  üllemad ja allamad joudo möda armastust  peawad üllesnäitma, ommeti ei wöi meie immeks panna, et seni mitme tuhhandele sedda ei sada, mis meil häddaste tarwis on. Sepärrast armsad luggejad, hädda on hädda ja wallus igga ühhele, kelle kohta se juhtub. Eks näitame nüüd ka nende önnetumatte wasto  üllesse, et Eesti rahwas ristirahwas on, kel teise hädda mitte pu külges ei olle. Möttelgem  järrele, mis meie ni süddamest sowiksime,  kui ka Oreli ja Liwni ärrapöllend rahwa seas olleksime? Eks meie kurw südda siis ka römustud ei saaks, kui teised meie ker- gitusseks kaed tasko pistaksid ja meile mönne koppiko annaksid? Noh, tehkem seddasamma ka neile! Meil põlle tarwis neid ihho polest tunda, kui agga teame, et neil hädda käes ja abbi tarwis on. Jummal on meite maiad tünnini pea peäl hoidnud, olgem selle eest ka tännolikkud ja näitkem sedda teoga ülles, et meil kiwwi rinduö ei olle. Meie teame jo keik, et Jummal röömsat andjat armastab, ja teame ka, et palwed kehha kellegi! aeg põlle pudunud egga waestele andes waesus tulnud.  Sepärrast tehkem süddamed ja käed lahti igga üks omma süddame armastust ja jöudo möda. Ka need keige wähhemad anded  wöetakse Perno Postimehhe trükkimaias tännogo wasto ja sadetakse Perno Magistrati  kohto läbbi senna, kuhho ni häddaste abbi tarwis on, ja igga näddala antakse Postimehhe  läbbi teäda, kelle käest ja kui paljo sisse tulnud. Peaksid mönned andjad sowima, et nende nimmed täieste nimmetud sawad, siis wöib se ka sündida. Kes maalt isse sia male ei üllata, andko ommad anded omma armsa öppetaja kätte, kes siis ehk ni hea on ueid ühhe korraga Perno sata. Andko nüüd Jummal, kes innimeste süddamed, nago wee ojad juhhatab, et ma sedda tuulde ep õlleks räkinud! Sannumed wöeralt maalt. Rootfimaalt. Kvlera. Minnv körwo  ei olle mitte need sannumed putunud, et meie maal tännawo suil ehk suggisel koleratöbbi  kellegil wöeraks käinud; agga meie naabride jures Rootsimaal on ta kül olnud. Stokholmi linnast antakse teada, et ta nende pool öige kärredaste mässanud. IVBÄ innimest  on ta küsis olnud ja neist 534, se on liggi põled, wimast särki selga sanud. Kas se üksi pealinnas ehk ümberkaudse made ja linnadega kokko nenda olnud, sedda ei olle selgemast  üllespandud. Tännagem meie Zummalat, et ta meitest möda läinud ja ellagem nenda, et kui ta tänna tulleks ja ütleks: „Nüüd lähme!" meie wöiksime kosta: „Lähme peale!" 143