nud, ei ka mitte ni kalliks, kui monned kartnud. Ommeti peab tännawo se pentsik luggu ollema, mis meil ka monni kord olnud, et odrad ennam hinda makswad, kui rukkid, ja tatrad peawad tännawo keige kallimad ollema.  Agga mis siis maksab seäl rukki wak? Kui willi puhhas ja raske on, siis omma 4 ja 5 rubla! ja meie karjume ommal maal ka saggedaste, et rukki wak monni kord peale 2 rubla maksab. Sealt ma hinna eest saaksime  tännawo 3 wakka ühhe wakka hinna eest. Sepärrast mötlen minna, et Jummalale tänno  anda, õlleks paljo parrem, kui tühja kaebava,  otsego istuksid muialt ma rahwas, saia tük suus, kulla unniko otsas. Ei, söbrad, meie ma on Jummalast wägga õnnistud wilja  ma ja annaks weel paljo ennam, kui meie tedda parrem mõistaks harrida. Pealegi ma surusse polest on mitto meie ma tallopoega Saksama mõisnikud. Agga meie asjad lähwad  weel ma harrimisse polest ni willetsat ja wanna modi, et seält tallopoiad kässi kokko löwad, kui meie mitte nälga ei surre. Meie troost on se: kui tedda agga hästi paljo käes sorrida on. Saksamaal on keik sood ja rabbad  põlluks tehtud ja peawad wilja kandma. Agga meie maal ööldakse warsi: „Kes selle tö ärra teeb?" - Andko Zummal, et need, kes nüüd maid pärriseks ostawad, ka teistele öppetusseks olleksid, et teised näeksid, mis ma wälja annab, kui sedda nenda harritakse, kui kord ja kohhus on. Ma ei jätta keddagit nälga, kui meie maad ei näljata; agga peame wanna kolkund wisi mahhajätma, holega ning möistussega  töösse hakkama, siis aitab meid Zummal  ka ni kaugele, et omma platsikesse wöime nõuda, mis meie pärris on. Pärrisma on pärrisma. Miks siis ennestele hobbosed ostame,  kui palgatud hobbosega parrem sõita on? Ja kui sa küssid, kust se tulleb, et Saksamaal ommeti willi ni kallis on? Se tulleb ennamist sest, et seäl paljo ennam innimessi  ellamas on, kui meie maal, paljo wabrikmd  ja linnasid, nago meil küllasid, keik rahwast täis, mis leiba tahtwad, sepärrast ei jõua omma  ma ni paljo kanda ja peawad woöralt maalt laewaga todud kallist wilja ostma. Baierimaalt kuleme, et Münkeni linnas, kust se kulus ölle nimmi tulleb, sured walmistamissed peawad ollema, nago perrenaestel  Joulo wasto. No mis seäl siis tulleb? Tännawo sui saab 7W aastat tais, et nende pealin Münken seisab ja selle mällestusseks tahtwad nemmad öige mehhe piddud ja pühhad piddada. Zgga maia perremees,  kes wahhe jõuab, annab ka omma koppiko selle karmis ja kohhendab ehk ehhitab omma maia, et se mällestusse pühhal mitte iggapäwa rides ei olle. Küllab siis ka Baieri ölleplurid ette walmistawad, et neil sest märjokessest  mitte nappus katte ei tulle, mis nisuggusil  paiwil wist monni hea toop arrajuakse. Austriamaalt. Znnimenne on kül patto läbbi üsna ärrarikkutud ja keige kurja teggude peale malmis; agga ommeti on Jummal temma  süddamesse üht kellakest pannud, mis ka nisuggusel, kes Zummala sanna mitte ei loe egga kule, wasto tahtmist rindus helliseb: se on süddame tunnistus. Kuulge Austria pealinnast Winist üht luggu, mis ei sünnikski räkida; sest et wägga inneto on, et ristirahwa seas nisuggused asjad weel sünniwad, mis ülle mönned pagganad ärrakahwatawad. Uks mees olli 1850 seäl omma naest ja last kihwti läbbi ärrahukkanud, ilma et kegi õlleks arro sanud, mis surma nemmad surrid. Surnud maeti mahha ja mees jäi lesseks, muud ei teadnud kegi möttelda. Agga Zummal teadis. Se kurri luggu sündis maal ühhes küllas. Keik jäi waggusi, agga mõrtsuka süddames olli södda ja põlles tulli, mis ükski wessi ei kustutanud.  Mönne aia pärrast läks ta üksik innimenne seält ärra Wini linna ellama ja tenistust otsima. Ka sedda ei pannud kegi immeks, sest kegi ei näinud ta süddamesse egga teadnud, mis tedda tagga aias. Winis tenis  mees kord siin, kord seäl ja olli laitmatta ommas ammetis. Agga ta südda, oh ta südda  waewas tedda hirmus! Peäle 7 aastat püdis önneto loom igga pä ennesele otsa tehha,  agga ei sanud. Wimaks läks ta metsa ja tahtis ennast Messe pua; seäl ollid innimessed  jälle ees ja teiste nähhes ei woinud 325