seas; sest Italiama näitab kaardi peal, nago suur pitka säre ja körge kannaga wee-sabas wälja ja kesk säre peäl öhto pool serwas seisab  Roma lin ja se on mannast aiast paawsti pessa. Agga mis ta isse ja temma rahwas praego tewad, sest ei olle middagi sannumid sanud. Et Neäri päwal ta üllemad temma jures käinud onne sowimas ja j allale suud andmas: mis sest paljo könnelda saab? Se on paawsti ussuliste pruuk ja kombe, tehko peäle. Agga Si tsilia kunningrigist, kust minnewa näddal ni kurwad sannumed tullid? Jah, armad söbrad, „siin naer kül peab löpma."  Ei olle ka se kord wee! parremat. Rasked  ma-wärrisemissed on sedda mäest maad hirmus laastanud, maiad lõhkunud ja innimessi  tapnud. Mitto aega ei tehtud muud, kui kaeweti surnuid ja ellamaid maiawarremette  alt wälja. Paljo on ka nälga ja jännusse  ärrasurnud; sest kes jõudis keik marremed ni rutto laiali kaebada, ehk igga kord selle peäle juhtuda, kus ellawad al ollid? Üks apteker  jäi ommas maias prüggi alla ellama ja puddeli täis serupit temma körwas ka meel terweks. Kuus päwa piddi ta sellega ommas haudas läbdi aiama ja õlleks ehk pärrast piddand  surrema ennego teised tedda olleksid leidnud,  kui tal mitte suur wask morsel, kus sees aptekerid omma rohto tambiwad, käe pärrast põlleks olnud: sedda köllistas ta järgeste nago  kella, künni wimaks ommeti monned juhtusid  kuulma ja tedda wälja aitasid. Mitto on nenda alla jänud, agga iggaüks mitte nenda  peäsnud. Õnnetus olli liig suur ja liig laialt, kui et need, kes ellama jäid, iggal pool oigel aial olleksid appi jõudnud. Mitmed innimeste soud ja seltsid, üllematte ja allamatte  seast, on selle äkkilisse õnnetusse läbbi koggoni ma pealt kaddund. Waesed õnnetumad  innimessed, kelle ello-koht kül muido wägga  kallil sojal maal on, agga ma praggiseb ja wärriseb saggedaste jalge al. Wähhemaid mawärrisemiösi  on neil kül pea igga aasta, agga ennam kui 70 aastat on möda läinud, et neil ni hirmust põlle olnud, kui tännawo. Aastal 1783 olli ta nisuggune suur õnnetus ja siis on koggoni 100,000 innimest otsa sanud; tännawo on surnude hulk, mis tännini teäda sadud, 20 ja 30,000 wahhel. Halle luggu ikka küllalt weel! „Agga küssib monni mis läbbi sünniwad nisuggused hirmsad ma - wärrisemissed,  mis meie maal tanno Jummalale, mjtte ei olle?" Kel „Jeokrahwi ramat" on, se wötko kätte ja waatko, mis seal 53. lehhekülje  peal seisab. Agga kel ei olle ehk kes nattuke laiemalt teädust tahhab, eks me' nendele  woi paar sanna siin üttelda. Nägime esmalt tullepurtsaja mäggedest. Keige mäggede seast on tullepurtsajad mäed (Wulkanid) need keige immelikkumad. Nad on ennamist weretud leiwa pätsi modi, kel üllemal otsas suur auk sees, mis krateriks (peekriks  ehk trehtriks) nimmetakse ja sette sees on jälle mitmed weikesed kingud, kelle otsadest suitso auro ja tuld wälja tulleb. Süggawasse mäggede sissekonna sisse on Zummal paljo tuld lonud, mis seäl ma pöhjas, kuhho innimesse  silm ei üllata, keeb ja pölleb. Mitto aastat lähwad monni kord möda, et muud ei nähta, kui agga suitso üllestouswad ja wahhest  sekka ka tulle legid, kus jures ka üht maallust  mürristamist kulukse. Agga monni kord lähhäb se kord korralt waljumaks, mäggi  saab rapputud ja pörrutud ja wimaks tulleb  hirmus tullise wirna wälja aiaminne, olgo  mannast kraterist ehk ka, et mäggi uest kohhast löhkeb ja tullist wirna, sulla kiwwa ja muud sellesarnast räkimatta sure wäega wälja  purtsab. Kord tullewad sured tulle legid, kord kewa wet, kord kiwwid, mis monnikord pennikoorm maad kaugele hüppawad. Wirna, mis nenda mäest wälja keeb, nimmetakse Lama  ning se wolab, ehk kül pitkalt, ommeti wasto pannematta mäest alla ja eddasi, künni sure praggina ja kässisemissega merresse jõuab ehk isseennesest wimaks ärrajahtub ja seisma jääb. Jahtund Lawa lähhäb pärrast, nago sulla raua prüggi (rauasit) kiwwi kowwaks. Nisuggune Lawa-jöggi jookseb saggedast pennikoormad  maad eddasi, pölletab keik, mis ette juhtub ja näitab ö aial, kui selge tulle-jöggi wälja. Monni kord on mitto kuud aega tar- 222