himmo ja unni pearoad kadduma ning ihhojöud  järgest wähhenema. Saiamaalt. Seal on tännawo kalmel  ka rveidrad loud. Mönnes paitus ni sojad  ilmad, et erned jubba enne jöulo kolmat korda õitsesid ja teises kohhas jälle ni paljo lund, et innimessed läbbi ei sa ja külm, et kahhekümnel aastal põlle nenda olnud. Seal põlle ka ebbausklikkude pudust, kes ütlewad: „Se tulleb tännawosest sabbaga rähhest!" ehk kül ebbausklikkude usk seäl maal ja meie maal allati tühhine on. Püssi õnnetus. Püssimeestel on omma tulleriistaga allati wägga ettewatamist tarwis. Saksamaa! sai enne jöulo üks mehhe  naene ja laste emma nenda äkkiste surma. Küt olli warritsemas ja widdewik ka. Ta kuleb kabbinat, tömbab püssi winna, näeb üht loma tullewad, arwab pimmedas metskitse  ollewad ja lasseb. Agga kedda ta laskis?  üht seppa naest, kes seält möda tahtis  minna. Kül ehmatas mees ärra, kui innimesse  karjumist kulis, agga mis se ennam aitas? naene olli mahhalastud! Önneto loom olli kuli niude sisse fanud, ellas weel poolkolmat  päwa ja siis heitis hinge. Enne surma  on ta weel, nago öige ristiinnimesse wiis, omma tapja eest Jummalat pallunud, et temmale  sedda mitte süüks ei arwaks. Mis küttiga on tehtud, ei tea meie, agga sedda teame, et püssiga wägga ettewaatmist tarwis on. Laps rägib ni kui ta mötleb. Berlinis ellab üks prohwessor, nimmega Jakob Grimm, kes lastele illusad ennemuistsed juttud  on kirjutanud, mis nad ennamist sure hea melega luggewad. Juttud on sedda warki, nago meie lastel rebbasest ja rongast ja mudest.  Seäl sees on ka jut ühhest kawwalast rätsepast, kes wannal aial kunninga wäimehheks  sanud ja paljo muid, mis lapsed luggewad,  nago kannapoiad tango nokkiwad. Nirnmetud  Jakob Grimmil sündis hiljuti kenna nalli. Üks weike 8 aastane tüttarlaps tulli temma tuppa ja küssis: „Kas sinna õlled se Jakob 'Grimm, kes need illusad ennemuistsed juttud on trükkida lasknud?" „Ollen jah", wastas Grimm. „Minna ja mo wend, meie olleme neid kokko kirjutanud?" „Siis on se jut kawwalast rätsepast ka sinno  tö?" kössis laps, „kus löppetusses jure pandud: „„Kes sedda jutto ei ussu, peab 1 rubla trahwi maksma?"" „lah, se on ka minno tö, armas laps!" „No wata, sedda jutto minna ei ussu mitte, sest kuida wöib üks rätsep kergejalg kunninga  tütre naeseks sada? Agga selle eest pean nüüd trahwi maksma. Säh, siin on kolm koppikut, mis wölgo jääb, maksan ma aega möda järrele." Et Grimm mitte rahha ei wötnud, waid lapse illusaste koio satis, on muidogi möista. Lapse südda ei olle kawwal, waid mis ta mötleb, sedda ütleb. Austria ma alt. Seäl maal on nüüd rahwal mönnesuggused mötted. Ühhe silmaga  waatwad Serbia pole ja teisega Ztalia pole, möllemil poo! wöib pea püssi ja möeka tarwis olla; agga andko Zummal, et möllemil  pool asjad waggusi tallitud saaksid. - Austria mehhed tunnistawad isse seitungides,  et Ztalia rahwal (se on mönne hulgal)  suur lust on möeka tuppest tömbada ja söddima hakkata; agga ütlewad ka, et nende hulk, kes werrewallamissest önne otsiwad, ikka  weel wägga kassin peab ollema. Sellegipärrast  sadab Austria keiser omma söawäele, mis Lombardi ja Wenetsia kunningrikis seisab, abbi jure, et kae pärrast ollekstd, kui tarwis on. Hiljuti said adria merre randas 5 meest pissukese padiga tormist sure merre peale aetud. Naddal otsa piddid waesed innimessed surma silmaga näggema, ennego Ztalia randa kaldasse aeti. Nende önnetusses olli neil nattuke leiba patis, misga hinge sees piddasid. Ööd ja päwad piddid nemmad wet padist walja aiama, muido ollekstd igga silmapilk wöinud wauda. Wano linnas, kuhho neid poolsurnud widi, peti nende eest hoolt ja sadeti Jstria makonda jälle taggasi, kust mehhed parrit ollid. Wöime  kül arwata, mis waeste meeste südda sees piddi ütlema, kui neid pissukese padi nago 5 ch 219