on ülle wägga römus, et temcka minnewa aastane lotus tännawo on töeks sanud. Et mul nüüd se suur au on ossaks sanud, Teie silma ees seista, siis ma julgen lo ta, et Teie wöttate lubbada, keige linna rahwa süddamelikko  aupakkumist ja terretamist Teie jalge ette mahha panna. Tännane 18was Augusti ku pääw jääb Kerburgi linnale pölliseks mällestusseks."  No se wois kül mokka pärrast olla. Kunninga proua olli ka wägga helde ja lahke olnud; tunnistanud ka, et minnewa aasta kül tulla tahtnud, agga põlle sanud, Prantsussed, kes ümberringi seisid, kissendasid: ~Ellago kunninga proua, Wiktoria, ellago temma abbikaas prints Albert, ellago keik ta suggu-selts hurrah!" Algeriamaal, mis Prantsuste wallitsusse al, on rahwas Napoleoni-pawal wägga rõõmsad  olnud ja mondasuggust nalja teinud. Inglismaalt. No kuida luggu Atlanti telekrahwiga, mis peale 3WO wersta merre põhjast piddi labbi käima ja Inglismaalt  Amerikamale üllatama? Kas said malmis?  Sest pean üsna tassakeste ütlema: läinud kord nattuke tühja! 380 wersta ollid laewad  jubba trati sisse pannes Znglisma rannast  kaugel, kui korraga önnetus tulli, et traat katki laks, ots merre põhja waus ja tö polele jäi. Traat woib kül jälle noupärrast  merre põhjast wälja todud ja ots teise külge kinni jodetud sada, agga senna lähhäb kullo ja aega ja süggisesed tormised ilmad on warsi ukse ees. Monned mehhed on kül aggarad ja tahtwad ikka tännawo weel tööd malmis tehha; ommeti näitab, kui tahhaks, assi tullewaks suiks jada. Agga mis Zngliömehhed ommast Ostindia tüllist arwawad? Kas nutwad woi naerwad? Naerminne on kaddund ja monnel jubba kaunis wessi ahjus. Kuulge kuida üks Znglismeeö  jubba könneleb: „Midda ennam meil söa-laewo, sedda ennam södda, tülli, rido ja mässamist koddo ja waljas, ikka selle pärrast, et ahned olleme maid ja rahwast tahtma,! ahnus sadab meile aega möda wist häbbi ja hukkatust. Rahho põlle kuskil leida. Hilja aego alles wärrisesid rahwas, kui sannumed  Krimmi sarest ja Sewastopolist tullid: ühhel olli issa, teisel poeg, kolmandamal wend, neljandamal peigmees kaddund, nutmist ja kahhetsemist,  kurbdust ja leinamist olli otsata. Waewalt on se hädda möda läinud, kui jubba Ostindias weel surem õnnetus meie kaela langenud.  Hirmsa sannumette järrele tullewad weel hirmsamad. Keige Jnglisrahwal, kes Zndiamaal kesk mässaja pagganatte seas ellawad,  on suggulased, söbrad ja tutwad koddo, kes nende pärrast wärrisewad. üks küssib ühte,  teine teist: on need ja need ka tappetud? on nad peäsnud woi kätte sadud? on nad pöggenemas, möda metsi tiigride ja krokodillide seas ennast pagganatte eest hoidmas, kes neid kui ussi aia alla tagga kiusawad ja ärra hukkata püüdwad? Sedda same nüüd ommast  kidetud Zndiamaast, kus mitme saea tuhhande  pagganal meie werre järrele suur jänno on, n. t. s." Jah, nenda on ldud. Minna ei tahhaks mitte sekord Ostindiamaal olla, kust Inglis mehhed muido suurt warra ja rikkust töid. Sannumed pagganattest. Eest - Zndiamaast. (Mis polele jäi.) Keik India rahwas on Brama usko pagganad,  agga neil on suur hirm ristiussu eest. Uks paggan on hilja aego üttelnud: „Kaks asja ma tean tõeste, agga kolmas on kahhe peal: Minna ei heida wisstst mitte ristiusko, minno poia poeg ei ja wissist mitte ennam Brama usko; agga mis mo poeg teeb, on kahhe peäl." Siin maal, Koromadli randas, Madrasse linnaskus 800 tuhhat innimest ellawad, on ka üks missionär, nimmega Kremmer,  kes meie Lihwlandima kullo peäl omma tööd teeb. Ta on Lutterusse usso misstoni-seltsist  Leipsigi linnast waljasadetud. Need koppikad, mis meie siin Lihwlandimaal kokko 71