mehhe kirja luggefm, ei ussu ma tedda mitte ennam. Ta tungib mönni kord nenda peäle, et ma ta eest ma alla poeksin, ja ommeti jätkan tedda ikka omma maiasse. Ni häbbematta kui mo küllalinne on, on ta ommeti wannast ja suvest soust, ja seeb se on, miks jälle saggedaste temma eest mütsi wöttan ja käele suud annan. Jubba Õnnisteggia  ellopäiwil on temma lihhased suggutased  sured mehhed ja mitto neist üllemad preestrid olnud. Mis sa nisuggusega teed? Kuulge, mis kombed tal on." „Teen ma holega omma tööd ja pallun Zummalat, nago kirri öppetab, ja ollen römus  ommas Zummalas, siis on ta warsi käepärrast  ja ütleb ni lahkeste: ~„Wata Kristjan,  sinna õlled üks auwäärt mees, et lust on sinno maias ellada. Unnaks Zummal, et keik innimessed nenda ellaksid, kui paljo parreni  õlleks siis luggu mailmas! Sepärrast tänna Zummalat, et sa ei olle, nago teised innimessed."" Kui nenda rägib,  on ta sannad ni maggusad nago sulla messi ja mitto kord ollen möttelnud: eks ta wahhest mitte ingel Kabriel ei olle? Sedda ta kelm on tähhelepannud ja toetab selle peäle." „Õnnistab Jummal mo pöldo ja karja ning ma pannen käed kokko ja kannan: „„Jssand,  minna ep olle middagi wäärt keige sinno heateggemiste wasto :c."" warsi temma jälle: „„Jah, Kristian, se on kössi, Zummal  on helde ja murretseb nende eest, kes temma pole hoidwad, nago silmaga näed. Mandus on kallis assi. Mdda ennam isse allandad, sedda ennam Jummal üllendab. Wata, kui inneto kuulda, kuida naabre perremees  kiitleb ja hoopleb, nago õlleks ta isse ennesele rikkust ja warra saatnud. Tä.nna Zummalat, et sa ei olle, nago teised innimessed l"" Wötko paggan sinno kitust!" „Wimati tulli mul teise mehhega põldude parrast nurriseminne. Mul olli tulline öigus ja ma olleksin öigust ssnud ja piddand sama; agga ma mõtlesin: jägo Jummala holeksl temma parralt on kätte maksminne, ja mo südda tundis jälle rcchho. Silmapilk puh- hus küllalinne mo körwa: „„Tösst, Kristjan,  wagga tössi! Önsad on need rahhonöudjad;  sest neid peab lummala lapsiks hütama.  Sa õlled hästi teinud, et omma tiggeda  naabrile järrele andsid. No muidogi, egga siis lummala lapsed wöi nenda kiusakad ja öalad olla, nago külmad, tuimad mailma lapsed, kes parrsmat ei tunne. Tänno Jummalale,  et sinnul nisuggust meelt ei olls, nago neil tundmattalomadel!"" - Ktlen ka sedda ja teist mönni kord wasto, agga ta koera sannad on wägga maggusad." „Jstun ma omma perre ja lastega toido laua äre ja wöttame palwe ja tännoga leiba röga seddamaid istub küllalinne mo körwa ja hakkab mahhedast peäle: „„Wata, armas Kristian, kui kallis assi on nenda ellada, kui wagga ristiinnimesse kohhus on. Seal lahwad küllas mitto perrekonda laua äre, nago pörsad molli kallale, ei palwet egga tänno. Wata, kuida lapsokessed illuste käed kokko pannewad ja ütlewad: Issand, sinno suur nimmi :c. —» Aitummal, et sinno maias nenda ei ellata, nago mud.es maiades, kus wagga innimenne nago Türklaste  seas on!"" Kas põlle kenna kuulda?" „Hiljuti tulli sant mo ukse tahha, kes kolmest  öuest koerdega olli wälja aetud. Mo südda läks halledaks, kutsusin tuppa, andsin süa jua ja kannika weel kotti, sest et mõtlesin:  minno Jummal on ka sinno Jummal, on meid möllemaid lonud ja lunnastanud; nisamma hästi wöiksin minna sinno ja sinna minno assemel olla. Sant tännas ja läks. Jälle astus tuttaw küllalinne mo ette ja ütles: „ „No Kristjan, se olli mehhe tö ja könne! Kui ommeti keik ristiinnimessed nenda teeksid, siis põlleks kellegil ennam tarwis sandikeppi  eest wärriseda. Tänna Jummalat,  et sa põlle, nago teised ilma armota  innimessed."" Ma tundsin öiete selgeste, kuida mo wanna innimesse kalkuni sabba süddames sedda kuuldes end laiali aias." Mo küllalinne on ka holas kirriko käia ja igga kord, kui minna seäl ollen, istub ta mo körwas ja ütleb mulle sedda ja teist tassakeste körwa sisse. Nääb ta mind waggusi pällu- 400