sedda parrem; se on nenda Türgi pruuk. Wiis kamelid kandsid leiba ja muud toito, mis penikse  höbberahhaga kous sure mehhe mällestusseks  rahwa sekka wälja pilluti ja rahwas, igga üks ennesele kiskudes, korwopiddi kokko läksid ka sure üllema mällestussiks. Nuttonaeste  ulluminne, rahwa kissa ja kärra, kiskuminne  ja wanduminne olli märato; agga se piddi nenda ollema; egga suur üllem ei wöinud sallaja maetud sada, muido põlleks se mitte eht Türgi modi. Keige weidram seäl jures on, et leina-naesed ommad näud sinnikiwwi,  tuhha ja mullaga ärramäriwad, innetumast  ulluwad, ja weel innetumad wälja näitwad. Keik Türgi surnud pannakse ühhe neljanurgelisse kasti sisse ja kantakse hauda. Mdda surem mees olli, sedda ennam tungib kandjaid kokko ja sedda ennam sünnib jälle tülli; sest igga mees tungib liggi ja ükski ei tahha eest ärraminna. Algiriamaal (Ahwrikaö), kus körbe pool weel löukoeri küllalt leida, teggi üks neist mönne näddala eest paljo pahha ja kegi ei julgenud  „körbe-kunninga" wasto panna, waid piddid rahhoga jarrele waatma, kui ta nende karjadest omma iggapawast üllespiddamist wiis. Wimaks läksid ühhe tubli kütti jure, kes kulus  mees olli ja pallusid kurja lomale otsa tehha. Agga kes löukoera tapma lähhäb, jatko naese lastega Zummalaga; sest taggasi tulleminne on allati teadmatta. 9. Mail läks julge küt, kahherauaga püs selgas, ja pugges seal ühhe öne pu sisse, kust metsalinne möda käis. Tükki aia pärräst kulis löukoera möiramist,  nago köemürristamist kaugelt tullewad, tömbas püssi minna ja kui liggi olli jõudnud,  andis möllemist rauast laengo kätte. Lõukoer  kukkus ülle kaela mahha ja näitas surnud  ollewad; teine kuul olli pähhä ja teine ette labbalu pihta läinud. Küt otti püssi rutto jälle täis pannud; agga et loom waggusi  maas seisis, laks ta liggemale, watas, pistis püssirauaga üsna malmis! Ta hüdis teisi, kes kaugelt sotsid, jure tulla; agga  sellega õlleks ta nago loukoera ellusse hüüdnud. Korraga tõstis murdaja pead, fir- rutas kippad wälja, kargas kütti kaelast kinni  ja silmapilk olli mehhe seljalu purro ning hing wäljas. Warsi parrast sedda surri kurri loom ka isse ning ta suur pea jäi kütti surnokehha  peale seisma. Nenda äkkitselt wöib innimenne Ahwrikamaal surma sada! Leiwapu. Hiljuti sai Postimees Tallinnamaalt kirja ja seal seisis nenda sees: „ Kule Postimees! sa kidad ommas „reisi - laulus", et keik mailma nurgad õlled läbbi käinud, paljo näinud ja mönda sest tead räkida; no rägi siis! Minna ei olle ial weel üht leiwa-wilukast sönud, mis muul kombel olleksin  sanud, kui omma palle higgi sees. Esmalt  külwasin, siis otasin, pärrast leikasin, peksin,  jahmatasin, küpsetasin ja siis alles sündis suhho pista. Agga ma ollen kuulnud, et mönned innimessed mailma peäl hopis hölpsam  peawad läbbi sama. Taewa taat ei pea neile mitte üksi leiba kaswatama, maid ka malmis werima ja küpsetama, et neil muud tarwis ep olle, kui kät wälja sirrutada ja wötta. Kas on tössi, et malmis leiwa kakkud  peawad pu otsas kaswama, nago meil kuse- ja männa-käbbid, agga paljo suremad? Õlled sa sedda näinud ja kus paikus? Nisamma  tahhaksin ma ka hea melega mitmest woöra ma lomadest ja pudest teäda sada, kui sul rumi ja tahtmist õlleks sest könneleda. Olle sinna meie prohwesser, meil parremat ei olle. Agga ma pallun, et sa mo küssimessi mitte nelja silma al, maid awwalikkult keikide kuuldes ärrawastad; ehk mönne teise söbral on needsammad küssimissed kele peäl, siis tulleks  wastus isseennesest tee peäl wasto, ja se õlleks hea. Olle wäärt mees, ärra lasse kaua odata! Jä nüüd Jummalaga!" S. U. Nenda olli kirri, ja nüüd tulleb wastus. Teen just kui söbber tahhab, üsna lausa keikide  kuuldes; sest siin põlle jo middagi häbbeneda.  Söbber, mis teised sulle leiwast pude otsas on könnelenud, põlle ka mitte unnenäggo  olnud. Jummal on kül üht puud ma 380