rik) ja mossee körwas suur köök ja kökis suur kattel, kus igga pä muud ei tehta, kui läätse leent kcdetakse ja igga ühhele antakse, kes möda lähhäb, olgo tuttaw ehk tundmatta, rikkas ehk waene, et petterud Esawit peab selle eest önnistama ja petjat Jakobit sajatama; muud hinda leme eest kellegi käest ei küssita. Ja ommeti  teame meie, et Esaw mitte Jakobi pettusse, waid omma uskmatta süddame pärrast essimesse poia öigussest ja önnistussest ilma jäi, mis agga Türklased mitte ei ussu egga möista. Hebron, se enne kulus paik, põlle nüüd ennam  suur assi; siiski ma ei salga mitte, et ma hea melega ka sedda tükkikest maad omma silmaga  nähha tahhaksin, kus Abraam Jummala inglid wastowöttis ning sedda kallist önnistust sai: „Sinno suggu sees peawad keik mailma rahwas önnistud sama". (1. Mos. 18.) Lähme nüüd Petlemma jälle taggasi. Petlemmast surno-merre pole käib te ühhest innetumast mäggisest körbest läbbi, kus silm arwa haljast rohto ja puid näeb. Jerusalemmast möda Kidroni orgo ja jöe kallast alla minna, on 6 pennikoormat maad ja kesk wahhe kohha peäl seisab wanna kulus Saba klooster, mis jubba liggi poolteist tuhhat aastat wanna  ja nüüd Wenne Keisri kaitsmisse al seisab.  Kreka usks munkad ellawad seäl sees. Siin ümber kaudo körbes on reisiminne allati kirjo assi; sest körbe Arabiamehhed, kes surno  ehk solamerrest sola käiwad tomas, ei olle mitte ni hölpsad möda minnema, kui teekäial middagi kasas juhtub ollema. Sola - merrel ei olle mitte ilma asjata nisuggune  nimmi. Sola-merri on suur soolwee järw selle kohha peäl, kus enne Sodom ja Komorra  seisid. Temma kaldad on sola korraga nago rohhi härmaga kaetud; temma wessi ni solane, et innime sedda mitte kaua suus ei wöi piddada. Ni pea kui sabastega wee sisse astud  ja wälja tulled, on sola kord sabaste peäl, ja kes mönni tund temma kaldal ellab, selle rided on läbbi solased. Sola-merres on neil, kes uiuda ei möista, sedda ammetit kerge öppida,  sest se wessi ei lasse keddagir pöhja wauda. Missionär Nikolaison, kes Jerusalemmas ellab, ütleb nenda: „Meie olleme mönda kor- da katsunud solamerres uiudes pöhja lasta, agga ei sanud mitte, ja kui ennast kummuli wee peäl hridsime, siis pöris wessi meid ikka jälle selliti. Kui püsti ennast wee sisse lasksime,  wöisime kül öllast savik sisse wauda, agga ni pea, kui kehha nattuke wilto läks, töstis wessi meid marsi üllesse ja wiskas selliti".  Muidogi on mõista, et puud ja rohhi  nisugguse soolwee ümber mitte paljo ei wöi kaswada. Ei kallo egga muid lome põlle sola  - merre wee seest leida. Seält ma rahwas kedawad sest weest ennestele sola. Midda pallawam  sui, sedda rohkem sola saak on Arabiameestel,  kes al pool randas sure pallawa pärrast  pool allasti ellawad. Sellesinnatse jarwe assemel olli se illus org, mis Lot ennesele ellokohhaks  wattitses, kui Abraamist lahkus, ehk Sül nüüd naljalt üht kolletumat kohta ei olle, kui sola-merre äärne ma Kanaanis. Juttud ja jutto jätkud. Rammus ja lahja. Opman: „Agga ütle, wanna Tido Hans, kust se tulleb: sinna teed rasket tööd, sööd alwa toito ja lahhäd pääw päwalt jämmedamaks ja paksemaks; minna ellan hölpsas ellus, kep mul üksi käas kanda, söön kallist röga, maggan ni paljo, kui tahhan ja jään ikka lahjaks , nago tappolat?"  Hans: Kulla pai opman, se on nenda lodud. Sedda nään ma omma vanadest,  möllewad sawad ühhepaljo kaero ja tewad  ühte tööd; teine nago öun, karw kiiskab  selgas, teine nago kärbis. Seält on nähhä: mis raibe on on raibe. Egga opman ommeti pahhaks ei panne?" Jm Namen des General - Gouvernements der Ostsee- Provinzen gestattet den Druck: Censor R. Jacoby. Ued ramatud. Tartus H. Laakmanni jures on trükkitud  ja Pernus W. Bormi trükkimaias sada: 5) Koli-ramat seitsmes jaggo. Sün- 175