piddi ollema? „Sees, sees!" ütles öppetaja, läks iöse ees kirriko ja rahwas unnikus tagga. Siin astus ta kantsli peäle ja ütles: „Teie kangekaelsed ja ümberleikamatta süddamest ja körwust! Zgga pühhapääw helliseb kirrikokel  kolm korda ja teie ci leia kirriko teed, waid lassete mind üksi lummala tenistust piddada. Agga ni pea, kui tulle-kella kulete, ollete omma  kadduwa wäljaspiddise warranduSse parrast  warsi jallal ja jooksete otsego olleksid Leie ommad pead pöllemas. Ma ütlesin teile, tullekahjo  on „sees" ja se on ka tössi; agga mitte kirriko sees, waid teie süddames. Nüüd langegem keik pölwili mahha ja pallugem,  et Jummal meie külla laiskust wöttaks andeks anda ja sedda tuld pöllema panna, kellest ta isse ütleb: „ „Mnna ollen tulnud tuld wiskama ?c. - "" ja nüüd teggi öppetaja  palwet. Selle külla luggu on sest sadik teiseks läinud,  agga waatkem ka meie igga üks ommas paikus järrele, kuida loud ses asjas on? Ma kardan, et nisuggusi kohte weel ikka leiame, kus wina hais ennam weab, kui kirriko-kel, ja se õlleks waene kül. lummala kitus wie aastase lapse suust. Waene luggu on, et lummala kitust meie päiwil ni wähhe wannematte ja laste suus kuuldakse, ja ommeti möistis jubba Tawet wannal aial tunnistada: „Hea on meie Jummalat  kites laulda, sest temma kitus on löbbus  ja kaunis", ja se on jah ning amen. Preisi kunninga proua leidis kord omma wagga kärneri wie aastast last illusas lossi aedas  köndiwad ning hakkas temmaga räkima. Lapse sannad ollid temmal ni armsad, et lapsukesest  ei wöinud ennam lahkuda, waid selsammal  päwal last ennese jure käskis tua. Kunninga proua olli parrajalt lauale istumas, kui kärneri laps, kellel wannemad ka puhtamad  hilbud ollid ümberpannud, lossi peäle todi ja temma kässo peäle pandi laps kunninga  proua körwa tol; peäle püsti, kust ülle keige  kunninglikko laua wöis wadata. Ta tahtis  hea melega kuulda, mis nisuggune allama rahwa laps keigest sest Must ja auust, mis siin korraga temma silmi paistis, ka piddi arwama? Waikselt ning tössise naoga watas laps kord sure üllematte kalli riette, kord jälle kalli kuld ja höbbe sögi nöude peäle, panni siis waggusi kaed kokko, nago õlleks tedda ssllepärrast senna  todud ja hakkas luggema: „Jssand, sinna teed lahti ommad helded, rohked kaed ja täidad keik mis ellab, hea melega.". „Meie ep olle middagi mailma tonud,  meie ei wötta ka middagi siit kasa; sepärrast on meil peatoidust ja ihhokattet, siis olgem sellega rahhul." „Jnnimene ei ella mitte üks päinis  leiwast, waid iggast ühhest sannast, mis Zummala läbbi käib." Peäle sedda lugges ta weel essimesse salmi sest laulust: „Kristusse werri, öigus ka —" ja ütles sus Ztmen. Se uus assi olli keikil koggoni wöeras; sest nemmad keik ollid ootnud, et laps piddi ütlema!  „OH, mis illus! sedda röga ma tahhan ja sedda!" Tük aega ollid keik üsna wait, künni kunninga proua lapse pead hakkas sillitama ja ütles: „sa õlled hea laps!" Silmameega  tunnistas üks wannem naesterahwas: „OH, kui kaugel on sesinnane lapsoke meitest ees!" —- Zummal teeb omma lastega ikka nenda: mis neil wägga kallis, sedda wöttab ärra, ehk mis nad wägga tahhaksid, sest jättab neid ilma; agga kes temma armo nöust arro saab, se laulab: „Keik teeb hästi Jummal!" 151 Jm Namen des General - Gouvernements der Ostsee- Provinzen gestattet den Druck: Censor R. Jacoby. Teadaandmissed. Keik kirjad, mis armsad söbrad meile maalt ehk linnast saatwad, pallutakse selle adressi ehk peälkirja al sata: „Perno Pos-