Perno Postimees ehk Näddalileht M 67, 18S9 Teine PerKNG kesknäddal 3. Junil. aasta. Õlleme alles kesk Nellipühhade-näddala sees, egga sest paar sanna räkida, ommeti pahhaks ei panda? Kuida ollems neist kallist pühhadest nüüd läbbi käinud? kas nago Issanda jüngrid wiljawäljalt, kes päid katkusid, ehk nago pimmedad lilleaiast, kes middagi parremat põlle kuulnud  egga näinud, kuid mis suhho ja peusse putus? Se õlleks waene luggu. Kes pühha Waimo, sedda keige kallimat taewa annet, ei tahha palluda egga wastowötta, mis sel waesel innimessel kül peaks önneks nimmetada ollema? Rahha, warra, au, illo, lust, rööm minne ikka, mis önne neist on, mis ni saggedaste kahjo tewad ja ni ussinaste kadduwad? „Kedda pühha Waim ai ab, need on Jumma la lapsed." lummala lapsiks on meid ommeti keiki lodud, lunnastud ja ristitud, agga kas lasseme end pühhast Waimust aiada? On meid se kattis taewa maigus ja kaste neil pühhil ka walgustanud ja kastnud? kui mitte, no siis teadkem, „kes pallub, se saab", ka pärrast pühhade. Kennel minnoga ni mitto pudust süddame peal litsuwad, need ehk wötwad attamal seiswat palwe-laulo ka süddamest liggilaulda. Nellipühha-laul. Wisil 339: Eks mo kohhus tänno tehha - 181. Pühha Waim, sa kallis walgus, Paista armust meie peäl! Jggawesse ello selgus, Tröösti meid ja aita teal! Waggadele sinna tulled. Kes end kurja ilmaga Ennam ei möi römusta. Neile pühhaks römuks õlled: Ello Waim, te ellawaks. Aita, et keik maggaks saaks! Ue ello öhhutaja, Ueks te, mis manna meel! Hinge pimmedussest peästa Neid, kes lootmad tühja peäl! Omma taewa wägge anna Neil', kes nckssind kõndides, Patto wasto wöideldes. Et keik wöiksid wöimust sada Ja sind ne lauloga Udes ellus tännada! Te, oh pühha Pühhitseja, Pühhaks omma koggodust! Pagganatte ärrataja. Sada neile walgustuft! Õppeta meid kannatama, Kui on rist ja hädda kü; Kurbdusses meid rõõmsaks te; Ja kui peaks mailm wötma Arra meilt, mis teistel on: Olle sinna meie ön!