linna pöllema pannud. On mees ka jubba ahhelas omma tenitud palka otamas. (Kurja teggia on kurja nuhtlusse wäart ja sedda lemma  ka wist saab.) Ungriamaal on rahwas römo parrast otsego pool uimased. Austria keiser, kelle wallitsusse al Ungriama seisab, käib omma maid isse omma silmaga watamas ja on nüüd järjega. Ungriamäal. Kus ta ennast näitab, seäl on rahwas nago messilased emma ümber kouö. Kuhho ta körwad pörab, seält helliseb kitusse ja önnistamisse heäl wasto. Meie ei panne sedda mitte immeks, sest kes meie ka omma Keisrit ihho silmaga olleme näinud, teame kül, kuida südda sees hüppas, kui temma  peale waatsime. Jtaliamaalt pean kül ka könnelema, agga mis head mul seält könneleda on. Oi, vi, neil õlleks seäl karpatsi tarwis! Wanna paawst käib linnast linna, õnnistab siin ja õnnistab seäl ja rahwas terretab tedda nago nähtawat jummalat, sure kissa ja köllaga; tagga järvele tullewad jälle rööwlid, nusutawad  teekäiatte taskud ja kastid läbbi, pistawad  karmanni, mis näppo pudub, ja kui kennegil rahha koppik armsam on, kui hing, se hakkago wasto lobbisema. Mtto, kes ei tahha esmalt heaga rahhakukkurt ärra anda, peawad pärrast pea ka liggi andma. Hakkawad  kurjateggiad ka jubba kirrikuid risuma! Kas nisuggustel üht soja werre tilka rindus peaks tuksuma? Sardinia kunningrikis, Alba kubbermangus, on jubba 55 kirrikut keigest ehtest paljaks risutud; mu innimeste ja üksiko maiade risuminne on iggapäine tuttaw assi. Jtaliamaal saab nüüd se sanna koggoni woenti kombel tõeks: „Kennel kaks kube on, se mügo teist ärra ja ostko mõõka." Kennel paar koppikat on, se ostab püssi ehk püstoli, et tal middagi õlleks kätte wötta, kui toast wälja lähhäb. Üks püssi wabrikant tännab sure suga, et teerööwlide pärrast joosta temma kaup kümme kord parrem, kui enne. Üks piiskop on hirmoga käsko annud, et keik kuld ja höbbe asjad, mis kirrikudes on, peaksid ärramüdud sama, muido tullewad rööwlid ja wötwad neid ilme hinnata. Kas hullemat luggu weel tarwis on? Mis aitab nüüd, et seal maal jubba küünla päwal lilled öitsewad ja liblikad lendawad? Mis aitab kallis soe ma ja selge taewas, kui innimessed hukkas on? On ka jubba hea kappo täis neid kelmifld kätte sadud. Kes sedda õlleks uskunud, surem  hulk olla neist penikesed kontori sellid, kes keige parrem teadwad, kust ja mil rahha tulleb ja lähhäb. Ussu nüüd weel innimessi! Nende wiimne risuminne tonud neile peäle 28 tuhhat höbberubla sisse, agga nüüd pärritakse  keik jälle taggast ja antakse näppomeestele  raud kudrussed mällestusseks kaela. Sellegipärrast  on seäl rööwlid weel küllalt. „Agga Postimees, kas sa Prantsusfed tahhad ärra manustada?" No kust ma sedda tohhin tehha, nad panneksid  sedda wägga pahhaks ja ei wöttakS teine kord ennam mo termist wasto. Sest au- ahnusse peäle põlle ükski rahwas ma peal maiamad, kui Prantsussed, sepärrast könnelen  ni paljo, kui isse kulen ka Prantsussemaalt. Keik mallm teab, et Prantsussed ja Znglismehhed zviimses Wenne söas, nago Pilatus ja Herodes, sõbraks said. Se põlleks imme ühtegi, nemmad on lahhedalt  naabred, kitsas merrekael wahhel, kui sesinnane  sõbrus ka süddamest õlleks. Agga wötta nappust. Znglismehhed on nüüd Ostindimaal  kimpus, Prantsussed tewad ka nuttuse  nao ja ütlewad: oh kahjo, kahjo! agga selja tagga kihhitsewad: parras, parras! lass' nad sada, et luusse möub! No nisuggune sõbrus peab ka sõbrus ollema, agga minna omma pissukesse Postimehhe moistussega ei arwa sest middagi. Ja ommeti pannewad Prantsussed wägga pahhaks, et Inglis kunninga  proua ommas wiimses aujärje - könnes neid nimmetamatta jätnud, kui häid söbro. Sest kui Prantsus mitte allati kita ja auustada  ei sa, siis on tal marsi mokkad torrus. Egiptusse kanali sobrad on nemmad wägga  ja kiitwad sedda asja, kui tull eks mailma ön sest wälja. Pahha se põlleks ka mitte; 5 4- 77