sa tahhad tehha, ei hakka peäle, tappa nago malgaga. Sepärrast enne kui sa niitma öppid,  öppi hästi luiskama. Kes hästi luiskava mõistab, teeb pole waewaga tööd ja tö on puhhas ja libbe, nago aetud habbe. Agga ma tahtsin heina tö jures paar sanna perremeestega räkida. Ennamiste on keigil se wiis, et kui Jummala ilmad sojad ja kuiwad on, siis logo, mis tänna nidetakse, kui ta agga kabbiseb, Home ülleswoetakse. Agga se põlle  mitte öige. „No tagga parremaks! ütleb monni kas pean kuiwa logo mahhajätma, ja ootma, künni wihma tulleb ja keik ärramäändab?" Ärramäändamist pea sa kül mitte ootma, agga ülleswötmissega ka mitte ülle kaela töttama.  Et so loog kord wihma saab, se toob enne kasso, kui kahjo. On Jummala ilmad wägga märjad, siis on jälle teine luggu. Liig warra ülleswoetud hein teeb saggedaste hobboötele,  weel saggedam lammastele haigust. Kui lambad nisuggust liigwarrast logo söwad, peawad mitto kord äkkiste surrema ehk hakkawad  kidduma ja surrewad siis ennamist enne, kui kenyvade mättasse sawad. Sedda samma juhtub ka hobbustega, agga need on tuggewamad  wastopannema. No mis jut se on, kuida lojukse pärris toit tedda wojb surmata? Jah wata, se tulleb sest: Mõnnes kohtas kaswab heinamade, arrude ja aaste peäl mu rohho seas ka kihwtist rohto. Kes neid keik tunneb? ehk kui ka tuntaks, kes neid keik jõuaks üllesotsida ja wäljanoppida? Nisuggune  pahha assi heina sees peab nüüd kaste ja kord wihma läbbi wälja aetud sama, muido teeb waeste lomadele suurt waewa ja perremehhele  kahjo. Juhtub sedda ka sui aial, et monni koht rohto, kus lomad tühja köhhoga söid, mil nad wägga abled on, neid haigeks teggi, et paösale jäid ja muud sellesarnast hädda said. Se tulleb ka kihwtisest rohhust, agga mitte pahhast sannast ja sandist silmast, nago monni narrilane mötleb. Jääb so loog näddalaks otsa mahha, siis ärra ehmata sest middagi; sedda parrem on kihwti rammo ärranärtsinud ja heina rammo on alles heina sees. Merreäärne hein tahhab weel ennam maas seista. Ommeti peab ka perremees selle peäle watama, et hein liig kergeks kulluks  ei plegi, kust lomadele parrast mitte ennam  rammo, waid tühja köhho koormat saab. Jggal asjal on omma aeg ja arro ja mis teme,  peame kui moistlikkud innimessed järrelmötteldes  teggema. Kuida ristheina kuiwatakse. Kes jubba tallorahwast ristheina kaswatawad,  neile antakse kuiwatamisse polest sedda nou. On risthein mahha nidetud, siis wötko törahwas sedda karekaupa ette ja siddugs kimpo ehk wihko, üsna nenda, kui linnapeadega  tehhakse, et ladwad üllespiddi ja tüüd allaspiddi jäwad, ja pango wihhud nenda püsti seisma. Sedda wisi jäetakse neid seisma,  künni risthein kuiwaks on sanud; aiab kange tuul monned wihhud ümber, siis peawad need nisamma kui linnapeud, jälle üllestöstetud  ja ueste istutud sama. Sel kombel lähhäb  hopis wähhem ristheina lehta raisko, kui 100 wisi, kus sedda rehhaga eddasi taggasi wissatakse ja purrustakse. On innimeösed töga  harjunud, siis woiwad kaks naesterahwast lahkeste päwas wakkama kimpo sidduda ja püsti panna. On wihmast ilma karta, siis woiwad ka 5 6 kimpo kokko pandud sada, nenda et pealt terrawaks jäwad. Sedda on ärrakatsutud  ja leitud wagga hea ollemast. Olleme saggedaste sellega kimpus olnud, et kui Zani-labalt eht muido kaugemalt külla naabri käest härjawärsi ehk lehmamullika ost- sime, kärsito losm ei tahtnud teiste komadega kokkoharjuda ehk teised tedda sallida. Nüüd ' Lullewad jälle narrilassed ja ütlewad: „Te sedda, te teist, puhhu senna, süllita tenna!" Kuulgem meie parrem, mis targemad innimessed  ütlewad. Rht woörast loma teistega rutto kokko harjutada, peab se läbbi wägga hölpsaste sündima, kui woöra ehk wäetima loma pead ja kaela, kust lomad üht teist rwsutawad  lakkuwad, körtsi winaga 25