ei passi meie kiimaga kokko. Sui-nissul õlleks  meie maal hopis ennam söbro, kui ta hillisemat  külwi kannataks, agga seal on ta nattuke örn saksik. Oa ja erne made peale on tedda keige parrem külwada, seal põlle ennam muud tööd enne tarwis, ja sellegipärrast jaeb meie paitus pöllo iggawa tahhenemisse labbi külli saggedaste  hiljaks. Ulleültse on ta meie maal körwalinne willi, sepärrast ma temmast ka pitka jutto ei te. Home, armsad küllamehhed, hakkame Kirsi Mardi sönniko-augo peale; mis meil on, peab temmal ka ollema. Kirsi Mart: Zah, head naabrid, kui mulle hea nöu ja teoga abbiks ollete, on mo südda wägga tännolik; peale selle ei olle ma isse selle asjaga meel harjunud. Keik: Mis seal pitka jutto tarwis: Home, kui Jummal termist annab, olleme kiwwikoormattega  Tilgal kaus. Head ööd seks korraks  , Rein! Terwisse hoidmissest ja leidmissest. Hobbuse naelutamissest. Nüüd on jälle aeg kä, kus hobbuse lomad ennam palja jallo paigast ärra ei sa, agga se aeg ka, kus targad tallo seppad jälle mõndagi hoost ärranaelutawad, se on kingnaela lihha sisse löwad ja loma kolme jallaga jatwad. Tahtsin  hobbuse perremeestel selle polest ka paar sannakest  üllespanna. Neist mönnesuggusist wiggadest, mis hobbuse jalgele sünnib, on üks issearrams sagge wiggaärranaelutaminne,  mis ennamist rummala  ehk holetuma seppa läbbi tulleb. On se wigga pissuke, siis tulleb ta alles monne pawa  parrast wälja, loom tunneb walls, kabbi aiab pallawaks ja hobbune hakkab lonkama; on nael süggawaymsse läinud, siis lonkab loom warsi ehk pea pärrast rautamist; on agga nael tõeste lihha sisse tunginud, siis hakkab hobbune  rautades jubba jalga tõmbama, püab käest ärrakiskuda ja rabbab paljo. Naelutaminne wöib mönnel kombe! sündida  ja mönni kord ka sep ilma süta olla; agga kuida ööldud, ennamist sünnib se seppa rummalusse ehk holetusse läbbi. Mönned tewad  sedda tööd liig üllekaela, teised ei möista naelaugud raua sisse oigel kombel egga kohha peale tehha, teised jälle ei möista kingnaelo nenda  tehha, kuida kohhus on, ehk ei murra nende otsad öigel wisil ärra; agga wöib ka se läbbi  tulla, et mönnel naela tük kabja ja raua wahhele jäeb, kabbi wägga örn ehk raud wägga  terraw on. Saab sest weast rautamisse jures warsi arro,  siis on essiminne tö, naela seddamaid wäljatömbada  ja naela augo sisse mönni tilk Janirohho-ölli  (Johanniskrautöl), mis Terpentin ehk linnaseemneölliga seggatud, wallada ja mitte enne, kui mitme päwa pärrast wöib uus nael parrem sisse lödud sada. Kui agga hobbune teisel pawal ikka weel lonkab, siis peab raud alt ärrakistud ja igga wäljatömbatud nael holega  järrel wadatud sama, kas wahhest mustjast  mädda temma külges nahha ep olle; sest sedda leitakse ennamist ikka selle naela küljest, kelle läbbi wallo sündinud. Kui nenda wigga üllesse ei leita, siis peab tangidega kabja ümbert  ringi nattuke piggistama: seal kus hädda  seisab, tömbab hobbune jalga. Ka kabja pallawusse läbbi wöib haiget kohta hõlpsast üllesleida. On wigga üllesleitud, siis saab naela auk ni kaugele lahti leigatud, kui mädda wasto tulleb; ja kui madda peaks jubba ümber halva  kaugele läinud ollema, siis peab ka kabja alt lahti leikama, et hädda suremaks ei lähhä. Leigatud hawad salvad selle salwiga kinnimässitud:  Wötta: Digestiv-salwi 4 lodi, Peruviani Balsam V 2 lodi, möllemad kokkoseggatud. Sedda salwi märi 2 kord päwas takkotükki peale ja sellega hawa peale. Peale sedda panne lvallo wahhendusseks paar korda päwas wärsket weikse sitta kabja ümber,  mis pari nartso peale märitakse  ja sellega haige jalla ümber seutakse; se wahhendab pallawust ja wallo. Mis siin öppetud, peab holega tehtud sama,  muido wöib ka naelutamissest surem hädda  sündida, mis parrast raskem parrandada 183