olle, agga ueste kuulda sünnib ja tunnistab, et meie pealkirritössi on: ahnus lükkab auko. Bömimaal, (Austria wallitsusse al) on üks kulus terwissewee paik, nimmega Karlsbad,  kaunis kenna linnake, kus ka kronitud pead saggedaste on käinud terwisse kinnitust otsimas. ühhel pawal tulli seal üks wöeras saks tislermeistri Löneri tö tuppa ja tellis middagi tehha, mis tal tarwis olli. Pärrast sedda watas ta üht ja teist asja ja jäi wimaks  ühhe weikse kolmenurgelisse laua jure seisma, kuhho igga kolme nurga peale Risti- Es, Padda-Es ja Ruto-Seitse ollid sisse leigatud.  üks jalg olli laual katki murtud ja sellepärrast olli tedda hööwli-tohtre jure parrandada  todud. „Kui kalliks peate sedda wanna modi lauda, meister?" kössis wöeras saks ja watas lauda. „Se põlle minno pärralt, kostis meister  waid lesse emmanda Möringi jaggo, kes trahteri peal ellab. Minna ei annaks temma  eest mitte 20 kop., selle hinna wäärt temmast pajaallusse puid ei sa." „Hm, ümmises wöeras wanna önnis  Möring piddas temmast ennam luggu; temmale pakkuti kord minno kuuldes 40 kuldnat,  agga ei annud ärra, sest se laud peab Wenne keisri Peetri I omma käetö ollema, mis ta aastal 1711 isse teinud, kui sel taimel  mönni aeg siin Karlsbadis ellas. „lah so! ütles meister naerdes õnnis Möring on mulle sedda nalja isse ka räkinud. Agga minna sedda ei ussu." „Agga sedda peate ommeti uskuma  ütles  wöeras jälle - et kui se tössi on, siis annaks wist mönni rikkas Wennelane hea meiega  40 kuld penningid ja weel ennam temma  eest, kui agga kätte saaks; sest se õlleks wagga kallis kuulsa keisri mällestus." Meister naeris, wöeras hakkas minnikut teggema ja laua jut jäi seks korraks seisma. Löneri tötoas teggid se kord kaks selli tööd, nimmega Keil ja Ksser, ning kuulsid sedda jutto pealt. Laud sai selsammal päwal arraparrandud.  Öhts ütles Koser meistri wasto: „Ma wiin isse Möringi emmanda lauda kätte, et muidogi sealt möda lähhän." Meis- ter ei tahtnud esmalt mitte lubbada, ütles, et ei passi sellil ulitsa pea! lauda kanda, agga selli peale käimisse pärrast lubbas ta pärrast ommeti ja Koser wöttis öhto laua turja peale ja wiis ärra. Nimmetud sell olli essimenne tark ja tulline tömees, agga waene ja tahtis rikkaks sada, ning et rikkus ni rutto ei tulnud, kui temma tahtis, sepärrast wihkas ta igga ühte, kennel ennam olli, kui temma!, ja se on ahnusse wiis: temma on ikka kadde. Et luggu temma süddamega nenda olli, sepärrast olli ka temma nöu warsi malmis: Keisri Peetri laud piddi awwitama. Ta teadis kül, et lesk omma lauda mitte ärra ei mü, agga ta teadis ka, et mönned  lessed hea melega jälle mehhele lähwad, kui kegi noormees neile kät pakkub, ja nende seast olli Möringi emmand ka, ehk kül jubba 49 aastat pulga pea! seisid. Selle peale lotis  Koser ja ei lootnud ilma asjata. Ta hakkas  nüüd saggedaste trahteri peal käima ja pärrast igga öhto. Ta lotis aega möda asjad korda minnewad. Lesk õlleks wöinud iggawest  lesseks jäda, kui temma lauda õlleks kätte sanud; sest sedda temma kohta liig wanna naesterahwast töeste ärrawötta, ei tulnud tal unneski mele. Ta teggi lahheda näo ja mahhedad  sannad ja se olli nago kewwade päike lesse süddame peale, ta mötles isseenneses: möistan kül, mis tal süddame peal on ja minno südda tuksub hea melega wasto on priske pois! Just sel aial satis meister Löner omma selli Koserit näddalaks otsa kotto ärra laudo ostma. Se olli kül sellil wägga wasto meelt, agga mis tehha. „Noh, üks näddal põlle ka iggawenne aeg, tullen jälle taggasi ja siis Agga lessel ollid jubba teised mötted. Ta olli otse kui ärra tunnud, et lessed, kes mehhele tahtwad minna, ka weel enne sedda essimesse mehhe järrele wöiwad minna. Kui Koser tee käigust räkis, hakkas lesk nutma ja ütles: Siis ma sind kül ennam nähhä ei sa; sest ma tunnen, et ma haigem ollen, kui sa arwad!" Koser trööstis tedda, ütles keik tühja kartusse ollewad ning jättis se kord Jummalaga.  Lesk jäi silmi pühkima. 197