leikada."" Luggu olli ka tööst. Monned meie omma teenrist ollid kurjateggiatte nõus ja said warst kinni pandud ja hommikuni wahhe a! hoitud. Teisel hommikul nuttis tunnistaja tener kibbedaste ja kui küsstti: mikspärrast?  ütles temma: teised muhamedi ussulised  sõimata tedda hirmus, et temma „Ristlase  siggade" (se on meie iggapäine nimmi) ello olla peästnud. Sellepärrast olli waene mees ni murres, et wimaks sallaja kihwti sisse wöttis ja kahhe tunni parrast surn. Ta wiimsed sannad ollid enne surma: „ „Ristlased,  teie jäete ellama, agga minna pean selle eest surrema!"" Ta olli tru innimenne, agga olli tunda, et ommeti kahhetses, et meid olli peastnud." Sellesarnatsid kirjastd sawad Inglased saggedaste luggeda. Siin on warst teine weel, mis üks tohter Jndiamaalt kirjotab: „Mind kutsuti hilja aego ühhe suurt suggu naesterahwa jure, kelle ninna Hindud ollid jureni  peast ärra leikanud. Oh otsata wallo! ja sedda tewad need kurjad lomad lusti ja kiuste pärrast. Ta kolme aastase lapsele ollid  nemmäd käed ja jallad mahha raiunud ja Jummal isse mõistab, mis wissa hing sel lapsokessel on, ta ellab alles, nago lihha tük. Ühhe kolimamselli körwad leigati peast ärra. Mikspärrast? Hindud tahtsid temma kuld körwaröngad kätte sada ja körwad mahhaleigata  olli hölpsam, kui röngad körwadest wälja kiskuda. Kolmandamal naesterahwal  said ka körwad ärraleigatud, ninna silmini  löhki aetud ja keige kolme lapse silmad pimmedaks pistetud, et ta! Hindudest elloaegne  mällestus õlleks. Nenda on ta Jnglismale  taggasi läinud." Ni hirmsad kui need sannumed on, peame ommeti röömsad ollema, et Hindu södda aega möda löpma hakkab. Delhi lin - kuida teame on langenud ja La knau lin, Aude rikis, kuhho waenlased Delhist kokko pöggenesid,  on ka jubba langenud ja sellega Hindude  julgusse ja lotussel otsego mollemad jallad  alt ärra; sest need kaks tuggewat linna ollid nende surem lotus. Kuida Delhis, nenda ka Laknaus on neid paljo mahha lödud; agga ka paljo Inglast on pagganatte moöga terra läbbi surma sanud, ehk nad kül paljv wahwamad  on, kui Hindud. Ööldakse, et Inglasi  22,000 ja Hindusid 70,000 (kelle peamees  tuttaw Nena Sahib) Laknau lahhingis teine teise kallal olnud. Seäl wois surmal Lööd olla; kes neid keik luggeda jõuab. Uhhe sure mona ehk worilaewal nimmega „Sara", mis Mardi ja Joulo wahhel Inglismaalt  Jndiamale laks, olli önnetus ja ön korraga. 2000 tündrine aurolaew (teie teate jo, et laewatünder 55 puda on?) ei olle ka mängo assi, ehk kül mitte „Lewiatan". Teekäik  läks esmalt hästi korda ja ollid jubba Süd - Ahwrika Kappmaast ümber jõudnud,  sure Madagaskari sare kohhal weel sadda kolm ehk nellikümmend wersta Mauritsiusse  sarest kaugel: kui korraga leidsid, et tulloke al laewarumis lahti peäsnud. Ehmatus  olli suur kas pölle ärra ehk uppu ärra! 352 meest ja paljo naesi ja lapsi ollid laewa peäl, kes kissa teggid, nago õlleks kul kannade seas. Tuul olli kange ja kaptein (kipper)  laskis massina warsi seisma panna ja aias keik mehhed tuld kustutama. Ommeti ehk kül keik teggid, mis woisid, olli tulli jubba ni kaugele läinud, et hölpsaste ennam jaggo ei sanud. Hirmsam assi olli se, et laewa põhjas  mitto püssirohho ankrud seisid, mis keik purruks olleksid lönud, kui tulli nende külgi õlleks putunud. Monned wahwad mehhed läksid neid seält wälja toma ja merresse wiskama. Pool surnud tombati neid suitso ja auro seest wälja, agga ommeti ollid nemmad  püssirohho ankrud kasa tonud, kuid kaks weikest aukurt ollid weel sisse jänud. Senniks läks tulloke ikka eddasi. Keik padid lasti sisse ja naesed lapsed nende peäle, et tulle eest pöggeneda  ja kustutajatte tüllist ärra sada. Korraga  paukusid püssirohho ankrud, mis järrele jänud, laewa põhjas, löid laewale augo sisse ja nüüd wolas wessi alt üllesse ning ähwardas  laewa põhja tombata. Agga midda ennam  wet sisse wolas, sedda wähhemaks jäi tulli ja teisel hommikul olli wimane sädde kustund.  Wimaks ollid ka ennamiste mehhed padide sisse pöggenenud. 10 tundi olli laew pöllenud. Pärrast tulle kustumist kutsuti pa- 215