ha ja Nikolaison maiast ka mitte; ta isse elli aasta otsa häddalinne ja abbikasa piddi lastega  Jnglismale taggasi minnema. Sähherdune raske hakkatus ei kohhutand Nikolaisoni ommeti mitte ärra. Midda kauem ta Jerusalemmas ellas, sedda ennam ta tundis,  kui wägga tarwis senna üht Ewangeliumi usse kirrikut Sioni mäele elli, kus Jsrael omma wannematte kele murdes Jummala sured  teud wöis kuulda. Et kirrik ni kerges te pelle ehhitud, kui wilja kuhhelas wäljal kokko pandud, teadis Nikolaison muidogi. Ommeti olli ta kindel ja julge, et Sioni mäele öige usso kirrik peab sama, sago mis saab, ehk tulgo, kust tahhab. Wässimatta kirjutas temma ikka jälle ueste Londoni: „Keik mailm teab, et aastas paljo Juda rahwast keigest madest Jerusalemma waatmas käiwad, kui omma wannematte linna, kui Jehowast  ärrawattitsetud linna, (2. Aiar- 6, 6.) kel ni sured täidetud ja weel täitmatta töötussed  on. Mis se siis muud on, kui Jummala tenistus, mis juti Jerusalemma aiab? Liggi paar tuhhat aastat ei olle nende süddamest mitte ärra kustunud, mis Taweti Laul. 137, 5. 6. seisab. Praego mötlewad nemmad weel, nago nad Pabelonis mõtlesid. Jummala ärrawallitseminne  (Taw. L. 135, 4. Jes. 44, I—s), ja otus ja lotus (Ap. T. 28, 20.) kiskwad juti otse kui hölma piddi Jerusalemma.  Kui nüüd nisuggune Abraami poeg lerusalemmas  ommas koggodusse koias Mosest ja prohwetid (Ap. T. 15, 21.) ommas keleö on kuulnud, siis tahhab temma linna weel ümberwadata, lähhäb ka teisi ussulessi watama,  kedda keik ühhe nimmega „Kristlased" hütakse.  Ta mõtleb, et neid ka nende süddame iggatseminne Jerusalemma aianud, nago tedda.  Ta on iggal pool Kristlasi näinud ja pahha asjo nende jures küllalt leidnud, tahhab nüüd omma wannematte linnas nende Zummala  tenistust nähha ja lähhäb nende kirrikusse. Agga mis ta siin nüüd kuleb ja näeb? Kui temma ka nende keelt mõistaks, kas ta siis Roma, Armenia ja mu munkade tembudest paljo lummala armo nöu kuulda saaks? Nende usso seltside wäljaspiddised tembud ep olle kuskil tühhisemad, kui just Jerusalemmas, ja wagga judile koggoni wasto meelt. Kui ta nüüd nääb, kuida nemmad (kui ka üksi wäljaspiddi) nikkertud kuiosid ja pilta kummardawad, siis ei wöi temma kui juut, mitte te isite möttelda, kui et Naatsaretti Jesusse järrelkäiad ebbajummala kummardajad peawad ollema, mis Jehowa melest  hirmus on. Nüüd hakkab ta öiete uskma, mis ta jubba lapsest sadik issa suust on kuulnud:  „Jesus Naatsarettist ei olnud mitte öige Messias." Peale sedda nääb temma ka, et issal öigus olli, kui ta ütles: „Need hulgad, kes Jesust Missiaks nimmetawad, ei te iggapäwases  ellus ommeti mitte Jummala tahtmist, waid tewad omma tahtmist." Lähhäb juut siis Türklaste mosseedesse, kus pilta ei auustava,  wöib ta kül arwata, et nende pea waenlaste  Jummala tenistus parrem on, kui Kristlastel.  Uh te templit, kus Jummalat töes ja Waimus temma sanna järrele kummardakse, sedda juut Jerusalemmast ei leia. Juhtub temma  nüüd mönne missionäriga kokko, siis on ta südda temma wasto jubba eest otsa lukkus, sest ta mötleb warsi: „Se mees on ka Kristlane  ja minna tean, mähhärdune Kristlaste usk ja Jummala tenistus on; ollen omma silmaga  näinud." Sähhärdussed ollid Nikolaisoni kirjad, mis Londoni satis künni ta isse 1836 Londoni kutsuti  sellepärrast nöupiddama. Londonis olli ta ni aggar, et pea nöuks wöeti: „Lotusses Juda kunninga önnistusse peale peab Sioni mäe peal Jerusalemmas üks uus ristiusso tempel ehhitud sama; temma  sees peab igga hommiko ja öhto ebreakele  Jummala tenistus petud sama; ka peab wöerastele, kes Jerusalemma tullewad,  kreka-, italia- ja ingliskele jutlust petama." Nüüd olli Nikolaison römus ja läks Zerusalemma  taggasi. Kirrik seisis jubba pabberi peal malmis. Tännini olli Nikolaisoni peas ja süddames seisnud. (Jääb polele.) 335 Jm Namen des General - Gouvernements der Ostsee- Provinzen gestattet den Druck: ' Censor R. Jacoby.