ni! nöia jut hakkas temma melest toeks minnema.  Egga tark ei walleta! Seält liggi lähhedalt L. sep tulle!) M. higgistaja tö aial temma kaest nattuke taela palluma, kes neist asjust  middagi ei teadnud. No nüüd ollid asjad  hästi! Kas M. piddi temmale ülle A. nöia kässo taela andma? Wötta nappust! Ta söimas ja mandus seppa suud ja silmad tais, kes temma arwades 1l)v rubla eest kahjo teinud. Sep ei teadnud, kas piddi nutma wöi naerma? sest M. näitas üsna peast rummal ollewad. Ta läks koio ja juttustas ommalt poolt ka, mis kuulnud ja näinud ja kuida tedda ilma pallumatta nöiaks tehtud. Pärrast sedda tulli P. J. pois keetja M. käest haige perremehhele  nattuke kohwi palluma. Jah, ota senni! Ei anna egga anna! Kül pois pallub laenata, kül hea hinna eest osta ei M. ei anna ehk raiu tük küljest ärra; maid kihhutab  isse tuld paja alla ja urriseb: „„Parras, parras, lass' kippitada!"" Wimaks küssib pois ta linno osta ja pakkub katseks inneto hinda rubl. leisikast), agga M. waötus olli ikka: „„Ei mü, ei mü sinnule mingi hinna eest! Lass' kippitada maas!"" Pois piddi tühja kättega koio minnema ja ei mõistnud mitte, miks M. tänna nenda jams olli? Sögge M. ussub wist praego alles, et P. J. temma jölleda  tempude pärrast haigeks jänud." Nenda on külla söbra kirri ja paar salmikest  meel sest sammast asjast ka jures, agga neil põlle tänna ennam rumi. Ollete jo armsad  luggejad, keik ristiinnimessed, mötlege siis isse järrele, kas nisuggune jölledus meie keskes kido ehk laido wäärt peaks ollema? Agga sedda on parrako meel paljo! Riasil. Minna ei tea mitte, kas tannawuse  talwele talwe nimme peame pannema, ehk mitte. Rigas põlle ka süggise ja kewwade wahhet pea tundage. Jubba Webruari kuus, kus muido meie maal aia teiwad plaksuwad ja habbe allati härmatand, on seal 9 laewa sisse tulnud ja 8 wäljaläinud. Hoidko Zummal,  et lummi, mis talwe tullematta jänud, mitte suil ei tulle! Tuled ja tormid on meie tännawune talwe ja ühhegil aastal põlle wae- sed weo- lomad sedda tuld näinud, mis nad tännawo naggewad. Kirjas seisab kül: „üks öige tunneb omma loma hinge waewa," agga kui saggedaste wöib nähha, et innimessed, kui ilma armota lomad, waese ellaja hinge waewast ühtegi ei tunne isseärranis weel, kui pea soe on. Raske koorm ree peal, paljas kruus jalge  al, loma peksetakse ja tappetakse, peab tõmbama, olgo jöudo tömbada ehk ollematta! Kas se öige on? Kui meie ennestega nattuke wöereti tehhakse, warsi ninna kärsus ja Lummal  taewas peab näggema ja kättemaksma; agga kas siis pinatud ja üllearro waewatud lomadel  põlle Jummalat taewas? ehk kas üllekohhus,  mis sa lomale teed, mitte üllekohhus  ei olle? Oh! sellepolest õlleks paljo innimestega  weel paljo rakimist. Tallinnast. Uus nöu. Peaks se korda  minnema! „No mis uus nöu sul jälle suus on?" küssib mönni. Minno suus põlle keddagit, agga ma kulen isse teiste suust ja mis sest salgan: aiab kül süddame köddisema ning ma sowin süddame põhjast: peaks se korda minnema!  Ei tea ehk minno suggune saab weel enne surma siin ommal maal raudwankris söita. Kas se põlleks kenna luggu? Siis ma teeksin kül nattuke teiseti, kui wanna Unna naene, kes tallomehhe wankre peal raske kimbo selgas piddas, et hobbusel kergem weddada õlleks. Ma panneks postipauna körwa mahha ja mõtleksin:  Sakslased, Inglased, Prantsussed, alt ärra! mis teil on, on meil ka... . Jah, peaks se korda minnema! Et Peterburgi ja Pihkwa wahhel raudmaante malmis on ning aurowankrid jubba eddasi ja taggasi tormawad:  sedda ollen teäda annud; Ria ja Düna burgi raudteest ja sest, mis Wennemaalt ülle Dünaburgi Libau linna wälja tulleb, ka mõnda korda räkinud; agga mis se keik meile aitab? Need on linnad, kus meie armas makeel  mitte suurt ehk suggugi ei maksa. Andko Jummal keige rigi rahwale head, egga meie kaddedad ei olle; agga sedda meie ka ei wöi salgada: lühhike raudteßalteskist Tallinna õlleks meile wist armsam, kui se, mis Peterburgist  musta merre äre saab käima. Se on 299