ristes. Mõrtsukas tulli aknast sisse ja kössis  alwa Lättikelega rahha; agga Zani rahha Tartus intressi peal. Siis ta lõi terrawa kirwega Janile, et körw mahha lähhäb ja körwast lõua lu sani keik lahheneb. Küssis agga rahha, murdis aida ukse lahti, tulli taggasi, lõi kirwega Jani pealu peäle sa otsis rahha. Jaan ütles: Sängi pähhitses pingi pea! on mo ladik, wötta seält. Woi sa ellad weel, ja lõi weel kord pea lae peäle. Cnnam ei mällesta Jaan, temma jäi uimaseks, agga on tagguminne pea ka kirwega  hawatud. Mõrtsukas wöttis tulletik-- kuga jälle tulle ülles, watas ümber ja läks kui kel üks lõi, aknast walja. Õnneks se olli, et lapsokessed sängi al wait ollid. Siis wöttis röwel Jani hobbose ja aias sellega ühheksa  wersta ni kaua, kui Kõssa mõisa Kassi kõrtsi, kuhho temma hobbose rukki orrase peäle jätnud. Hommiku kello kahhe aial leidis üks mees sedda hoost rukki orraselt ja wiis Kassi körtsimehhe katte. Hobbone olli ärraaetud walges  wahtus; ni paljo olli musta karwo, kui selja peal, kus temma istunud. Jaan, soldati  naene ja karjalaps ärkasid jälle üllesse. Jaan ronnis omma jõuga winakögi jure, kus rahwast olli ja mõisa kubjas Rotberg temma hawad kinni panni. Rede lõuna olli Wörro tohtre herra Pule jo seal ja arstis neid halvatuid.  Rede õhtul sain minna neid sannumid;  ehk mul kül laupäwal wanna Nursi kolimajas  lauarahwa walmistamist ja wanna rahwa wastowötmist olli, siiski jätsin minna sekord Nursi rahwast körwale ja ruttasin Krab'bi  pole, kus röwel waest koolmeistert ärrarisunud  ja pool surnud omma merre sisse jätnud.  Kui ma sinna sain, siis ollid Wörroma kohtowannemad jubba seal, keik korrapärrast watamas ja järrel nõudmas. Kui ma tuppa astusin, siis olli se kül halle nahha; Kusta ja se kolilaps ollid körwo pengi peal, merre jäljed keigel pool; karjalaps ja soldati naene rängaste hawatud maas, Zaan omma wodi peäl; seinad ja ahhi werrega, põrmand meel werrine. Hulk rahwast olli kokko tul- nud. Keik langesid pölweli, pattusid öppetajaga  ühhes sure silmameega, et se hallastaja iggawenne Samaritiamees tulleks ölli ja wina hawade sisse wallama ja neid terweks teggema.  Lauldi enne monni salm sest laulust: „Kui meil on püsti hädda kaes." Zaan omma  abbikasaga ja soldati naene said Zummala  armo, ja tännasid selle eest sure tännoga.  Nende ärratappetud laste körwas seisis  iggaühhe emma. Ka neile sai Zummala sanna kulutud ja palwe petud.  Pühhapäwal,  kui surnutte mällestusse päwal, ütles öppetaja jutlust nende sannade ülle, mis meie 1 Mos. ramatust 4 peatükkist olleme lasknud ärra trükkida. Kirrikus olli ennam kui poolteist  tuhhat innimest kokko tulnud, sest et kallis  .pühha olli ja kotipoisid essimest korda Zummala armo-lauale tullid. Kui Zummala tenistus olli lõpnud, siis läks öppetaja keige koggodussega neid tappetuid lapsi pühha-aia peäle saatma ja lauldi se illus laul meie laulo-ramatust:  „Kuis illus Zesu mõrsja om, se taewa lin Jerusalem." Haua jures lauldienne  matmist: „Kristus se on mo ello ja kui muld kinni aeti: „Zesus, ke mo lotuff om." Lapsokessed, siit ilmast peästetud/ laulsid tõeste inglide seltsis: „Kristus se om mo ello, mo kassu koolminne!" Mek tahhame neid hawatuid meles piddada ja wäs? simatta palwet nende eest tehha. Agga teu, armas marahwas, kandke ka omma palwed Zssanda ette nende pärrast ja mällestage neid, kes surnud, ja neid, kes weel ellole jänud. Meie lubbame teile jälle teäda anda, kuidas Zani Rumpega ja teiste hawatuttega luggu saab ollema. Hoidko meid Zssand pühha Zummal nisuggust asja näggemast ehk kuulmast.  Heitko igga mees pühha risti omma süddame peäle ja luggego: „Meie Zssa,  kes sa õlled taewas", ja üttelgo kolmkord: „Amen, Amen Amen." Mõrtsukas on Tartus jubba kätte sadud ja kinni pandud. Tanno Jnmmalale,  et ni hirmus loom kanaks lahti  ei janud! Saremaal 7. Nowembril on Walja!- la mõisa rehhe ärrapöllenud, mis sest sündinud, et holetumad innimessed tullega et- 198