takse ennamist neid assemele, kes köstre-kolis on öppetud, ja kui iggamees sedda ammetit peab, mis ka just on õppinud, siis on se muidogi keige mönnusam. Sannumed põllo ja mu maia tööst. Ma ei tea mitte, kas Kasiks külla teil tuttaw on, wöi tundmatta, agga kuida seäl küllas pöldo harriti ja muud tööd tehti: sedda on meil wägga tarwis teada. Sest könneledes same siis ka teada, kuida loud seäl enne waesed ollid ja pärrast parremaks läksid. Kes kümne aasta eest külla maiasid ja maid olli näinud, se neid nüüd ennam ei tunnud, nenda olli assi keik parremaks läinud. Kasiko külla selleaegsed perremehhed ollid need: 1) Rammo Rein, ta naese nimmi Lisa; möllemad ausad innimessed. 2) Otsa Hindrek, Reino söbber. 3) Silla Tönnis, ) « 4) Wira Mihk-l, - k rummnlad, h°- ü) Sarwe Andres, > napst-6)Mä-Tomas,  /w-qad perremeh-7)  Oja Peter, j 8) Tilga Prido, (keige kölwatum perremees;)  9) Õuna Mart, temma järgminne, kui Prido pärrast maia peält lahti sanud. No nüüd on arro kä. Kuida sel aial perremehhed,  nenda ollid ka nende perred, kellest nüüd eddespiddi tahhame könneleda; meie ei te sedda mitte ilma asjata waid kassulikkuks öppetusseks, mis meile meel ni wägga tarwis on. Kasiko küllas olli 8 tallo, agga üks ainus tallopoeg, se olli Rammo Rein; teised ellasid, nago tulli tore pu külges. Reino maiad, pöllud ja heinamaad paistsid teiste seast nago saks santide seast wälja, ja ommeti olli teistel nisamma paljo ja mönnel weel ennam, kui temmal ja muld ning ma üsna üks. Keik olli temma maias korrapärrast: maia puhhas, öue korristud, kattus terwe, aiad kohhendud. Rehhe körwas olli ello-tubba, seest lubjatud ja klaasaknad ees ; nendasamma ollid ka muud honed korrapärrast ehhitud ja harutud. Reino põllud ottid tassased, nago toa põrmand ja umbrohho lible olli arwa nahha; nendasamma  ka heinamaad, kus hein, nago paks orras,  peäl seisis. (Jääb polele.) Juttud ja jutto jätkud. Judi rätsep. Üks Judimees on waene mees Ja ellab pimmedusse sees; Teeb saggedaste pahha tööd. Ei tunne töt ja õiget teed. Elias on üks aus ja kulus rummi ja tähhendab  meie keles: Jummal on Issand. Uks Judi rätsep kandis ka sedda nimme. Ta käis mönne aasta eest alles möisast möisa ja ömbles, et nöäl wälkus käes. Judi ömblus peab kül saggedaste pallawa nöälaga tehtud ollema; agga Elial olli tööd küllalt; jo ta wist külma nöälaga ömbles. Juut on Juut. Ta ömbles ja mötles, ja mis ta mötles, kel ta sedda ütles. Parrast tulli assi wälja ja siis olli hilja. Uhhes möisas möisa nimmest põlle luggejatel  kasso keddagit ömbles Elias talwe otsa. Suur möisa, paljo rahwast, kubjad, kiltred,  möisa poisid', keik tahtsid illust westi, pitka püksi, nokkaga mütsi, satterkube ja tullup  kassukast. „Juut, anna wallo! olle mees!" Juut olli mees ja andis wallo ja mönnele ennam,  kui ta tahtis. Saggedaste istusid möisa poisid ta ümber ja Zuut aias neile jutto kord sest, kord teisest, mis mehhed jubba selleparrast  hea melega kuulsid, et Judi ma keel ni kenna kuulda olli. Agga kui ta keel tölp olli,  siis olli pea sedda terrawam. Ta möistis warfl, mis mehhed ta ümber istusid ja mis asjast nad keige parrem kuulsid. Möisa teenrid  ollid mönnesuggused ja kuld wassika teenrid  mitto nende seas. Juut sai pea arro, et neil wagga armas kuulda olli, kuida rahhaga  keige hölpsam rahha tenida? „Oho! mötles Juut sedda tarkust tahhan  teile ka öppetada, agga peate head koli 70