32. «838 Perno Postimees ehk Näddalileht Pernus, kesknaddal 25)Uml Junil. Kirri. Ärmad Lännised sõbrad! Terwe aasta on möda läinud ja Jummal kallist termist annud, et ommad kurwad ja rõõmsad könned teine teisega wöisime könneleda. Selle eest peame möllemad tänno andma. Wöib olla ehk Jummal on mo ennam kui kahhe tuhhande söbrade seast ka mõnda selle aasta sees jubba koio kutsunud. Nendele sowime rahhulist und ja römust ärkamist surel hommikul. Meile agga, kelle silmad alles lahti on, pallume keige parreniat tarkust:, et lambid wöiksid puhtad olla ja pölleda, kui peigmees ka meile tulleb; pea panneme ommeti keik reisi keppid mahha ja lähme hingama. Kellel se meel ja nõu on, meel teisel aastal minno sõbraks jäda, neid pallun omma tellimessi tutwal kohhal aegsaste tehha, et hiljaks ei jä. On mönnel himmo ärra ehk mässimus kä, nendest lahkume ilma nurrisemisseta. Paljo mannade körwas on ka mitto uut sõbra mulle jubba kät pakkunud. Kui suur nende hulk ülleültse saab ollema, ei wöi kegi meel ni rutto teada. Pallume agga kannatlikko meelt ka kasa tua ja mitte seddamaid nurriseda, kui igga leht igga kord mitte nenda ei olle, kui igga mees just tahhaks. Teid on jo paljo ja Postimees üksine, seäl juhtub ikka kord sedda, kord teist, mis mönni teisite õlleks sowinud. Nisuggust seitungi kirjutajat, kes keikide mele parrast õlleks sanud, põlle meel kuskil maal leida olnud. - Keige söbradele paljo termist ja rahho sowib . Postimees. *) Kui head innimessed mulle wõttaksid teada anda, kes mo söbradest mulda läinud, siis tahhaksin sedda hea meiega  teistele ka könneleda. Se wöiks meile armsaks wisiks jada ka eddespiddi. Sannumed ommalt maalt. Pernust. Ennam kui 15. aasta eest 1838 ellas siin üks auwgärt waestelaste-Lssa, nimmega Judt, kes Würtembergimaa! sündinud,  Baselis Sweitsimaal kolitud ja enne kui sta tulli, Kaukasias missionäriks olli. Dlleme isse temmaga mönda korda ühhes leiba wötnud ja Jummala sanna prukinud. Ta armastas omma Issandat, sepärrast ka wae- sid lapsi, ja kui sanna ütles, siis olli sel käed ja jallad. Aastal 18äZ läks ta siit jälle Saksamale taggasi ja ööldi pärrast Nord-Amerikamaal  öppetajaks ollewad; praego meie lemma ellust ja kas ta alles ellab, middagi ei tea. Temma parrast põlle ka jut mitte allustud,  waid ühhe teise mehhe pärrast, kellest jälle wöime öppida, et need tutwad sannad: „Ullekohhus ei seisa kottis" ehk: „Kuida tö, nenda palk" ehk: „Libbe keel ja tigge