kus, on tänno lummalale, jälle omma jalge peale tõusnud ja wöib nüüd meles piddada, kuida Jummal tedda, kes purro õlleks wöinud  olla, armolikkult on hoidnud. Tarto poolt tullewad sannumed, et seal Radi waldas Kärwekülla kallus pilkne jubba enne Jürripawa maia pöllema lönud, mis muido mitte paljo ei kuulda. Selsammal aial (20. Aprillil) mürristas ka Pernus *) üks öse öiete waljuste ja löi walko, agga kahjo põlle mitte kuulda olnud. Peäle sedda (kuida Tarto postimees  sest laiemalt könneleb) on Tähkwerre waldas üks terwe külla arra pöllenud, kus ennam km 40 honet olnud ja selle õnnetusse läbbi peale sadda innimest peawarjust ja muist tarwilissest asjust ilma jänud. Kidetakse, et aus mõisa saks kül õnnetuma innimestele paljo head peab teggema, agga seal woib ka paljo tarwis olla. Peterburftist kuleme, et Augsburgi linnas Baierimaal üks meie Keisri ramato koggo tallitaja üht piiblit ostnud, mis 1226 rubla 49 kopp. höbbedat maksnud. Tohho sögge! kas Jummala sanna korraga ni liig kalliks läinud? Ei sedda kül mitte; meie same ikka weel oddawa hinnaga; agga se olli weel üks neist piiblist, mis essimenne trükkia,  Johann Gutenberg aastal 1455 keige essimest korda trükkis. Keisri ramatokoggule  on se armsaks mallestusseks ja sepärrast  pakkus meie mees ni tubliste ülle teiste, künni kegi ennam ei pakkunud ja wanna pibel temma ommaks jäi. Prukigem Jummala sanna, et ued piiblid ka ni kalliks ei lähhä. Prohwet (Amos 8, 11. 12.) ähwardab sedda waljo sannadega. Sewastvpolis on suretükki kuul weel kesk rahho aial ühhe Jnglismehhega, Tomas Wsod Liwerpolist, södda piddanud. Nimmetud  laewamees olli hiljuti Sewastopolis ja patseris linna ümber, watas ja mötles, mis Peterburgis, mis ommeti meitest hea tük põhja pool seisab, on ka 20. Aprillil kanget mürristannst olnud, agga ilma kahjota. loud siin pari aasta eest ollid. Ka temma ma rahwast maggawad seal suur hulk omma wimast und. Nenda käies leidis ta ühhe weikese suritükki kuli, wöttis üllesse, watas ja wiskas tühja kaljo peale jälle mahha. Ugga hädda! kuul olli tullepom, mis söa aial terweks  jänud, nüüd mahha wiskades löhki kargas  ja silmapilk Inglase tappis. Wata, kui pea surm woib tulla ja seäl, kus meie hing ei mötle. Sannumed woöralt maalt. Saksamaal on paljo rahwast ja kelk käed ei mahho mitte pöttotö kallale, waid paljo peawad wabrikutes omma leiba tellima  ja wabrikuid on neil ennam, kui meil. Et agga wabrikutes keik raskemad tööd massinatega  tehhakse, sepärrast prugitse ka paljo lapsi, kedda wähhema palgaga saab ja sellesamma  hea ärratewad. Se on nüüd waesema innimestele, kel mitto suud sömas ja wähhe kassi teggemas, hea kül, et ka lapsokesed omma  joudo möda middagi wöiwad tenida. Agga  kas se laste ennestele nende hinge ja eddespiddise ello polest ka suurt kasso toob: seeb se on, mis peäle öiged wannemad holega peawad mõtlema. Inglismaal on sellega saggedaste pahha luggu. Lapsed, ni kui jalgo hakkawad tagga weddama, pannakse wannematest  warsi wabrikusse rahha tenima ja peawad  seal keik kuulma ja näggema, mis lastele  koggoniste ei kolba; peale sedda jäwad nemmad keigest öppetussest ilma ja rummalaks,  kaswawad kui ilma hingeta tö ja tenistusse  massinad üllesse ja jäwad seks. Wäljaspiddine  seadus ei wöi seäl igga kord awwitada,  sest wannemad ütlewad: „meie ei jõua neid muido toitaSepärrast on seäl maal paljo pühhapäwa-kolisid ja hulk jöukaid innimessi kullutawad paljo aastas selle peäle, et lapsed, mis wabrikutes töös on, mitte rummalaks ei jäeks ja pärrast hukka ei lähhäks.  Sellegipärrast, kui ma keik arrotama hakkaksin, mis nisuggusest lastest on sanud, kes norest pölwest sadik wabrikutes teniwad 348