Nägime nüüd meel nattuke surest Magenta  lah hingist. Kuida wimaks ööldud, se hirmus innimeste mahhaniitminne olli 23. Mail ühhel laupäwasel päwal. Arwatakse, et Austria poolt 120,000 ja Sardo-Prantsusre  poolt 100,000 meest sel päwal tulles olnud. Sure waprussega on möllemilt poolt mehhed künni öhto pimmedani teine teist tapnud,  mitto korda teine ja teine tagganenud, agga ikka jälle ueste peale hakkanud. Püssi ja suretükki mürrin olnud räkimatta hirmus, nendasamma ka innimeste öiskaminne ehk nende  oigaminne, kes hawatud omma werre sees maas ollid. Kus peale 25,000 meest ühhepäwaga  omma werd ärrawallawad, isse weel tappetud ratsawäe hobbused: kas seal mitte werd ei piddand ollema? Olgo Jummal parrago  rääkmatta! Õhto hilja sanud Sardo- Prantsussed ommeti wöimust ja siis olnud 20,000 Austriameest surnud ehk hawatud ja 7000 wangiwöetud, teised tagganenud; agga wöitjad olnud ka isse nenda purruks wässind, et ennam ep olle jaksanud tagga aiada. Prantsussed on kül paljö Austriale kahjo teinud,  neid paljo tapnud, 2 lippo 4 suurtükki ja 4000 soldati pauna ärrawötnud; agga nad isse on ka paljo wangisi kautanud ja 5000 meest platsi peale jätnud, nende seas ka kaks kindrali surnud ja nelli teisi hawatud; peälikkuid  on rohkeste surnud ja hawatud sanud. Warsi teisel päwal pärrast sedda lahhengit, peti Turinis ja Parisis sured wöidorömopiddud,  et rahwaö ei teadnud, kuida Jummalat tännada ja omma wappert söawägge kita. Suredtükkid mürrasid, kirriko kellad hellisesid ja kus Prantsus Prantsust näggi, hüdis ta: Öissa, meie wäggi on wöitnud!" Nenda on loud sia male, mis eddespiddi tulleb, peame ärraotama; agga tännagem suurt Jummalat, kes meie male kallist rahho jälle kätte annud ja tännini hoidnud! Önnistago Jummal meie rahhonöudjat Keisri Herrat! Muud wöera ma sannumed ei olle sel näddalal  mitte nimmetamisse egga luggemisse wäärt, olgo siis et wiimse postiga middagi üdist peaks tullema, mis siis jälle löppetusses lehhe otsa peale üllesse pistame. Agga nüüd pörame silmad wahhel mu asjade peale. Sannumed põllo ja mu maia tööst. Vi. Weel maia korristusfest ja rahhust. Pühhapääw tulli jälle kätte ja Rammo Reino  naabred ei jänud tullematta. Tänna olli öppetaja isse ka nende sekka tulnud ja se aias meeste silmad öiete pärrrane. Rein: Tänna armad söbrad, peab meite könne nattuke tössisem ollema, sest tänna ei könnele meie mitte teite maiadest ja lautadest, maid teist ennestest. Seal tulleb mönda jutto sees ette, mis teil ehk mitte magguS kuulda ei olle, ja et teie mitte enne aego pahhaseks  ei sa, ollen ma wagga römus, et öppetaja  isse meid ka watama tulnud. Keik perremehhed: Rägi mis sa kahhad,  Rein, ni paljo möistame jubba selgeste, et sa meite kasso nöuad, mis seal ennam pahhaks  on panna? Rein: Eks olle tössi, söbrad, armsamat asja teil ommeti ei olle, kui teie lapsed? Agga lapsed on Jehowa pärris ossa, ja meie kohhus on neid temmale kaswatada; teme sedda, siis samad neist ka kölblikkud innimessed. Head lapsed on wannematte rööm ja kroon nende wannadusses,  agga pahhad lapsed, kui wallotaw mädda nende lukontide sees; nad tewad wannematte  pead enne aego halliks ja Jummala önlnistus tagganeb maiast ja öuest. Kui mitto po/ga ja tüttart on jubba omma wannemattele pusärgi naelaks olnud; agga wannemad on ennamist  neid ka isse seks seppistanud. Hea maia ello ja laste kaswataminne ei wöi jo mulalt  tulla, kui heast perremehhest ja perrenaesest. Kuida pea ees, nenda liikmed tagga. Möttelge  ni mitme önnetuma ellomaia ja wannematte  peale, mis meie silmad jubba liggi ja kaugel näinud, ja pange tähhele, kust se tulnud,  küllad siis arro sate, et ma töt ragin. Oja Peter: Jah, olleme kül näinud ja Zummal hoidko igga hinge nisuggusse önnetusse  eest. 389