zsln), kedetakse weega seggatud pima sees niksus,  kui nad üsna pehmeks läinud ja nenda pallawalt pannakse neid muhho peäle ja seutakse  kinni; on muhk nisugguse kohha peal, kus sidduda ei woi, siis peawad pallawad jured käega senni muhho peal hoitud sama, künni ärra jahtuwad ja sedda peab mitto kord järge möda tehtud sama. Kui nimmetud lilie jured mitte käepärrast sadamas ei olle, siis woid ka katki piggistud linnaseemnid keta ja sojalt muhho peäle panna, mis ka muhko pehmeks autab ehk määndab. On muhk täieste pehmeks sanud, siis pistetakse  sedda, kas terrawa noa otsaga ehk tullise rauaga pealt lahti, et mädda wälja jookseb ja pärrast peab haaw igga pääw, senni kui terweks  on sanud, Digestiwi salmiga (Digestivsalbe)  märitud sama. Need muhhud, mis lojuksel ennamiste kewwadisel  aial selja roo körwas on, põlle mitte haigus, maid seäl on töugud al, mis nahka ülles aiawad ja pärrast ka augud sisse tewad. Et waese lomale kergitust sata, woib mmmenne  augud terrawa noa otsaga suremaks ritsida, tõugud wälja piggistada ja siis monni tilk terpentini-ölli hawade sisse wallada. 2) Punnafe többi. Ka sedda hädda  on sui aial saggedaste nahhä. Weiksed hakkawad punnast laskma ja ei tea noor egga manna, kust se tulnud. „Oi jah! ütleb monni miks ma siis ei tea? Teise kurja innimesse sant sanna, muud keddagit. Pistan kolm leppa ehk kasse oksa, kus punnased märgid lehte peält leian, wastooksa senna kohta ma sisse, kus sannatud  loma näen kussewad, öppetan sedda ehk muud sellesarnast kunstükki karjalapsele ka: siis on assi hästi jälle." Üsna tossi, nenda õlled sa mitto kord teinud,  agga wägga rummalaste teinud; asjad polnud selle tembo pärrast meel mitte hästi. Wötta parrem nisuggust nou, mis so innimesse  mõistust mitte ei teuta. Punnane többi hakkab ni hästi härjade kui lehmade, wassikatte kui wannema weiste peäle ja wiib ka, kui aegsast abbi ei sa, mõnda  aia tahha. Nisuggune ellajas seisab norgus,  sööb kasstnast, käib tuikudes, körwad lähwad külmaks ja (lehmadel) kaub piim ärra;  peale sedda tunnukse loma süddant pekswad,  näikse kord passal, kord kinni ollewad ja leitakse ka monni kord werre järge s. .. . seest. Agga kust siis nisuggune haigus hakkab? Teise innimesse sannast töeste mitte. Temma  hakkab rohhust, mis ellajas sisse sööb. Wälja rohhud on monnesuggused ja nende seas paljo neid, mis ni hästi innimesse kui ellaja terwissele waewa tewad, kui neid paljo sisse woetakse. Õlled, kölkad, hagganad, kuiwa ma heinad ja wilja terrad ei to weistele mitte punnast többe (kes sedda talwe lautas paljo nääb?); agga sui aial metsas, kus weis omma  suga ja ilma moistusseta wöttab, mis ette juhtub: seäl sünnib peage, et ellajas ka kuse ehk männa taime, leppa, awa, tamme, wahtra ja muid lehta ehk kaswusid sisse sööb; ka on rohtude seas monned, mis sedda pahha  tewad; ka on monned muttukad, mis ahne weis rohhoga sisse sööb, selle polest süüdlased. Senna wasto ei woi sui aial, kus meie maal koddo söötmist weel ei olle egga tulle, mitte paljo parrata. Woib karjane, kui weiste köhhud tühjad on, neid laukasse, rabbase kohtade  eest hoida, kus ennamist happud rohhud kaswawad, siis on se ka hea kül. Agga mis siis tehha, kui hädda jubba käes on? —- Ni pea, kui punnase wigga weisel näed ollewad, siis lasse warsi kaela sone peale aadrit,  et pari naela ehk poole tobi waärt werd wälja tulleb; peale sedda anna lomale öhto ja hommiko korraga 2 lodiwee sees sulla  tud salpetrir sisse, künni többi kaub. Seal jures anna haige lomale wärsket Heino, ehk pruun-kaapsa lehta ette. Peaks punnase többi siiski ni wastane ollema,  et lomast ei tahha lahkuda, no siis te sedda rohto: Wötta: 6 lodi peneks leigatud Tormen- 280