naene tuhhakoldesse arrasurnud. Wanna mullatükkike  otsinud jubba keik se öhto igga silmapilk  uut asset, künni öse ennesel kolde sutte ja tuhha peale kassuka olli alla lautanud ja isse peäle heitnud. Seält leiti hommiko, agga hing olli läinud. Pöllemisse wigga ei wöinud se mitte olla, muido õlleks piddand kassukas enne alt arrapöllema, ja se olli üksi teisest serwast  nattuke kokko kärssunud. Wörromaalt. Kirrik lesk. Rõuge kirriko öppetaja R. Hollmann, kes enne üsna Lättima serwas Hargla kirriko peäl öppetajaks  olli ja seält parrast Rõugesse läks, on 21. Julil ärrasurnud ning kirrikut lesseks jätnud. Saatko lummal omma Röuge karjale  jälle pea teist karjast, kes sure „hea karjatse"  käe al neid nore rohho made peäle ja ellawa wee hallikatte jure juhhatab! Kuramaalt. Metsa - nuhtlejad. Zubba mönda aega kaebatakse mitmes paikus Kuramaal, et seäl metsad tükkati raisatud samad.  Sedda ei te mitte tulli egga metsawargad,  maid sedda tewad pissukessed tõugud  ja nende nimmi on „Nonnid." Seäl on mönnes paikus miljonide wisi liblikaid, kelle munnadest nimmetud pusödikud sünniwad,  kes seäl ladwast peäle hakkates, paljo puid ärrarikkuwad. Puud hakkawad, kus tõugud kallal on, ladwast närtsima ja kuiwama  ja pea on keik pu raiskus. Abbi põlle Kuramehhed tännini mitte leidnud. Neid peab hirmus paljo ollema, et Libau linnast Juli kuus kirjutakse: „Meie lin olli pari näddala eest neist liblikatest otsego üllekaetud, kes metsade  poolt tulles ümber linna lendasid, maiade sisse tungisid ja pärrast keik, (nago paks lumme saddo) merre pole läksid, kuhho sisse nad on kukkunud ja uppunud. Peaks keik nende sugguselts ühhes uppund ollema!" Nenda sowiwad Kuramehhed, kelle metsadele need lomad paljo kahjo tewad. Sannumed wõõralt maalt. Preifimaalt. Emma tütrel külla- lisseks. Preisi rahwal on nüüd jätte paljo kulamist ja watamist. Inglis kunninga proua tulnud omma tüttart ja wäimeest watama ja seal tahhaksid nemmad iggaüks omma auustud prints Pridik Wittemi ämmaeite nahha sada. Selle ku hakkatusses on ta jubba Potsdami linna jõudnud ja seä! sure auuga wastowöetud sanud. Agga ta tüttar ei ella siin, waid Babelsbergi  lossis ja senna töttas emma ka; sest seäl otas tüttar pitkisilmi emma tullemist, ja issa otti ka kasas. Nore innimessel wöib jo mönda omma wannemattega, lssearranis emmaga,  könneleda olla, mis mehhe suggulastele keik üttelda, kartlikkust suust hästi ei tahha wälja tulla. No eks m'e sedda möista muidoge.  Slesiamaa! onni paljo wihma saddanud  ja wessi ni körgeks tõusnud, et ühhes ainus makonnas 200 jöesilda löhhutud sanud. Saksenimaal on suur wessi ni suurt kahjo teinud, et waesed innimessed krono polest peawad awwitud sama. Jesuitide selts. Westwaliamaalt,  Reini - jöe arest kaevatakse, et paawsti usso munkad, isseärranis se selts, kedda mannast sadik „Jesuitid" nimmetakse (üks hirmus kawwal, sallalik ja öel munka selts) seal wägga terrased peawad ollema rähmast  omma pole awwatelema. lesuitid ehk ussid ärrakeeldud pu külges, se on üsna üks. Nende meestel ei olle ükski assi ma peäl pühha,  kuid üksi nende seltsi ehk ordeni kasso. Mati on neil lahke ja wagga näggo ees ja lahked sannad suus, agga allati ka kihwt süddames.  „Keik Zesusse ja temma pühha kirriko  auuks!" se on neil järgest suus, agga kas nemmad seäl jures head ehk kurja tewad, käsko ülleastwad ehk piddawad, rahho saatwad  ehk sedda rikkuwad, innimestele kurbdust ehk römo towad :c.: sest ei holi nemmad, maid kui agga poolhullud keik „Jesusse auuks" tewad, siis joosko mailm tuld ehk merd. Jgga ma ja maia sisse tungiwad nemmad, *) Ütle sedda nimme nenda mälja: Jesu-itid, agga mitte Jesui-tid. 58