dast ja willetsussest, mis mitmel kaelas on, sest tulleb, et pühha pääw öigel kombel ei sa pühhaks petüd ehk önsa Lutterusse saunadega  üttelda: et meie jutlust ja lummala sanna pölgame, ftdda pühhaks ei pea, hea melega ei kule egga holega ei öppi. Sealt, jah seält tullewad keik oigamissed ja äggamissed,  kui wähhege tahhele panneme. Et nüüd ka Postimehhe kohhus on, kus ta wilja aeda näeb laggund ollewad, joudo möda monni  roigas ülles kohhendada: sepärrast ollen allamal seiswat könnet ühhest auwaärt mehhest,  kedda „Pühha-Peetriks" sõimati, se kord kasa tonud. Wötko Zummal isse onne anda! Ühhes sures küllas mis ma ta nimmest nimmetan? olli kirrik lähhedal, agga körts weel lähhedamal. ühhel hommikul pistsid sealt külla tannawas rahwas pead kokko ja üks ütles teisele: „Temma on meie külla seppikoia arra ostnud  ja möttelge, selle wanna kongi ja harja nahha surusse aia lappi eest 150 rubla annud." ? „Kes se?" —- „Pitk Peter!" Nad wangutasid pead ja ütlesid: „Rauda woib Peter kül taggudes pitkemaks ja laiemaks  wennitada, agga sedda ei woi ta pissukesse  aia platsiga mitte tehha egga ilma kullata  wanna seppikodda (mis ta ella toaga uest ehhitada; senna lähhäb teist seddawört weel tarwis ja meie potte mitte kuulnud, et Peter rahha augo leidnud." Nenda räkis külla rahwas. Agga tödde jäi töeks, Peter otti seppikodda ostnud ja 150 rubla annud. Seppikoia müat otti hadda aianud, sest mölla pärnad ollid kohto polest kannul ja ollid küllalt kaua kannatanud. Agga  seäl ep olnud kohhus süüdlane egga. tuul, mis läbbi laggund kattukse puhhus, ka mitte, maid miin ja mina himmo. „Küllab pitk Peter pea körwa takka süggab"  ütlesid külla rahwas; agga Peter ütles: ~Jgga üks on isse omma önne sep! Wangutage pead ni paljo, kui tahhate, eks same wimaks nahhä." Peter isse olli tubli mees, teises kihhelkon- das sündinud ja wagga wannemattest Jummala  sanna maenitsusses kaswatud; agga parrast  noremehhe pölwes olli ta, nago mitto noort meest, kerges meles pahha tee peäle sattunud  ja kölwatumat ello ellanud, künni raske haigus tale parremad mötted satis ning tedda hinge polest terweks teggi; ka ihho parranes aega möda. Sest sadik. seisis Ewangelium, nago künal ta silma ees ja ta püdis keigest hingest omma usko ellus üllestunnistada, nago  temma wannemad. Nüüd olli ta naest wötnud ja hakkas mannas seppikoias uut ello assutama. Agga näitas luggu willets wälja ses mannas pessas! 11 aastat olli endine sep siin maias harrimatta ello ellanud ja keik nurgad ollid soppa täis. Terme näddal lats aega, ennego Peter maia puhtaks sai. Esmaspääw  pidhid nüüd hamer ja allast' Jummala  nimmel hüüdma hakkama; agga tänna olli laupääw ja päwa lode aego istus Peter omma maia ukse ees ja tõmbas pipo; päsokessed  lendasid eddasi taggasi ja Peter römustas,  et. ka pessa olli leidnud, kus wois üttelda:  „Minna ja minno maia, meis tahhame Zehowat temda!" Pühhapääw tulli kätte ja ilmake olli wägga hea. Aega möda hakkasid külla tannawad ellama,  ja kirrikulissed koggoma; monned alasid  hobbosed körtst howi, teised möda aia äärsid ja jalla-innimessed istusid kuhho juhtus  ; naeste rahwas pannid lumme walged sukkad jalga, mis nad tolmusse teega enne ei tahtnud mustaks tehha nenda otasid keik, künni kirrik sisse hellistakse. Peter watas  omma nore naesega ka ülle aia; essimest pühha päwa pühhitses ta omma kattukse al, ja mötlesid.wist ka, mitto römust ja mitto kurwa pühha päwa Zummal neile eddespiddi siin maias piddi andma ja kuida nad neid piddid kandma.' Korraga söitis üks perremees temma ukse ette, astus wankre pealt mahha ja ütles: „Terre hommikust, Peter!" „Terre Zummalimmel!" „Mnno on taggumisse jalla alt raua ärra kautanud, olle wiks mees, panne uus raud alla!" 126