mönneks päwaks mosseedesse wälja nähha pandud.  Se peab Mauridele ni paljo ütlema: „Mis meie Hispania rahwast kardame, nemmad  on ennegi meie wannematte wallitsusse al olnud." Jah, enne agga nüüd on teised  loud. Nenda paljo kui tännini meie körwa üllatanud/  ei olle Marokko söas weel suremat sündinud,  kui paar suretükkipadikest ja 700 suretükki  kuli Hispania meeste kätte langenud. Mauride wastopanneminne ei pea suur assi ollema, agga kui mitto korda nad jubba kous olnud ja paljo kumbagi mehhj kautanud, ei olle meil mitte teäda. Inglismaalt. Seal peawad judid omma  pöggeneja ussulistele holega rahha korjama,  kes Gibraltari kindla linna tõttasid, et Mauride wihha eest peästa. Poolteist tuhhat naela, se on 7 kord ni paljo höbberubla on neil jubba kous olnud. Pöggenejadi judid on kül esmalt häddaga Gibraltaris lahkeste wastowöetud,  agga kaua ei wöinud ommeti senna jada, muido on nemmad seal kindlas paikas Inglastele sureks tülliks. Nena Sahib surnud. Seddameest tunneme  weel Ostindia söast sadik. Ta olli Inglaste waenlane ja hirmus werrejännulinne Hindu paggan,  kes Kaanpuri linnas kord hirmsaste ristirahwast  tappis. Tännini püüdsid Inglased tedda kül kätte sada, agga ei sanud: nüüd tullewad sannumed et ta surnud peab ollema, ja need Hindud, kes temma ümber ollid, laiali läinud. Kas luggu tõeste tössi on, pean weel ootma. On se tössi, siis on Inglased ühhest õelamast waenlasest Jndiamaal lahti sanud, kes neile tännini paljo peawallo teggi. Tannini olli allati kuulda, et Madagaskari kunninga proua ommas  paggana pimmedusses hirmsaste ristirahwast  tagga kiusas ja tappis: nüüd tullewad Prantsussemaalt korraga sannumed, et ta ühhe Prantsusse Jesuiti paatrile lubda annud, omma  pealinna kirrikut ehhitada, Ni immelik kui se on, wöib se siiski tössi olla; sest Zesuitid  on hirmus kawwalad ja Prantsusse su- retükki otsad, mis söalaewadest wäljapaistwav, wöisid ka abbiks olla. Et sest Jesuiti kirrikust tössist hinge kasso ei olle, on muidogi teada. Sannumed pöllo ja mu maia tööst. x. Nissud, Nr. 13. olleme omma pöllotö luggu Tilga  Prido sandi lautoga löppetanud ja se olli kurb luggu. Sedda olli ta ennamist wiin teinud ja lummal hoidko iggameest selle worgo eest ja lasko keik kassinusse-seltsid kaswada!  No mis siis tänna ette tulleb? - Eks sedda, kust saia pulli same. Tänna olli jubba Kirsi Mart ka teiste perremeeste seas. Ta olli minnewal näddalal Tilgale tulnud, ning tänna essimest korda Rammul teiste hulkas Reino jutto kuulmas. Rein: Terre, terre, armas Mart! Kurb luggu on kül, kui üks perremees omma süpärrast  kohha pealt peab lahti sama ja sedda keige raskemat keppi kätte wötma, nago õnnetuma  Prido loud nüüd on; agga römowäärt  assi on ommeti, kui üks mõistlik mees juhtub temma assemele sama. lummal andko sulle head õnne ja lasko so kässi hästi käia! Sedda sowin ma süddamest. Mart: Olle tuhhandeks terwe, Rein. Ussu mind, se on ennamist sinno sü, et ma Tilga kohta ollen wötnud. Kui ma sinno maia mitte põlleks näinud, olleksin ma möttelnud:  Kasiko küllas ei wöigi innimenne omma  igga päwast leiba sada; agga nüüd ma lowm ommeti: kui üks wöib tö ja waewa läbbi omma leiba sada, siis teine ka, kui lummal  õnne annab, ja selle peale ollen ma tulnud.  Agga hul on mo uus maia kül: ei kaktust peal, ei aeda ümber, keik nurgad ni risso ja murdo täis, kui põlleks seäl ükski assi kümnel aastal kürimist näinud; pöllo peale ei tohhi minnage, seal kukkud kimmide peale mahha ehk jaed seaüdi sisse kammitsesse, et ma tõeste ei tea, kust esmalt pean peale hakkama. Rein: Kannatus ja kindel meel, on üks kallis warra Leäl. Olle agga julge, ilhhe 5 » 179