jubba seäl. Nüüd hakkas Juut Jürri werd jooksma aiama. Ta rakis kale keiksuggused weidrad juttud, et Jürril karwad püsti töusid ja mötles: „olleks ma parrem koddo janud!" Juut rakis, kuida mönnel enne hobbosed ja koormad kaest wöetud, mehhed mangi pandud ja sadda muud asja meel. Judi wiimne hea nöu olli se: „Kui meil pääks önnet's juht'ma, sis katsub sinna, et sa hobbes minnes  muido ilma olleb!" Jürri südda wärrises.  Ta watas omma körwi peäle ja mötles:  „Jummala ristike loma jures, agga siis ma aian, et tulli tagga!" Rede öhto jäid meie kassootsjad ühte Länema  körtsi öseks ja laupääw olli Judi pühha. Seäl olli ka teisa Juta; mönned tullid ja läksid,  mis Jürri neid tundis. Laupääw öhto, kui tähhed paistsid, läksid seält pimmedas jälle minnema. Nüüd said ühte maiasse, Jürri ei teädnud ilma egga maad, kus nad ollid. Siin ostis Juut öse tulle walgel mönnesuggust krimpso krampso krami, mis keik räime werendi  sisse pakkiti ja ree peäle pandi. Ööldi hirmus kallis kaup ollewad. Kella Jürri ja Juut istusid tonni körwa ja hakkasid pimmedas  jälle minnema. Nüüd märrises Juut, nago hawaleht ja aias Jürri ka wärrisema. „Jirri, Jirri, matab sinno ette! ütles temma matab ette, Jirri! Peäseb meie, sis hä, kui mitte, sis sinno hobbesen ilma ja möllemb mängin!" Jürri kalsud löid 12. Ta kahhetses pea otsast, et Judi kimpo ennast olli annud. Nenda läksid wärrisedes eddasi, Juut römo pärrast, Jürri hirmo pärrast. Korraga tullewad kaks meest tee peäl wasto, orrad püssi otsas. Oh sa kallis aeg! Jürri kohmetas ärra, Juut karjatas ai, mai! mehhed  kargasid hobbose su körwa kinni ja kärritasid:  „stoi!" se on: seisa paigal! „Jummalaga keik mailm. Ei nä sind ennam minno silm!" mötles Zürri ja silmad laksid pimmedaks. „Sedda ma otsin Zudiga Länemale!"  õhkas  temma nüüd ollen iggaweste löngas! Oh naene! oh lapsed! kus nüüd teie issa on?! Kes aitab tedda weel sest häddast lahti?!. Senni kaua torkisid mehhed ree .läbbi, Leidsid  kauba werendi ja nüüd olli paggan lahti. Teine kargas Judi kaela kinni, teine aias tonni ree pealt mahha ja läks ka teist appi, suplesid keik kolmeksi künni tee pealt krawi lumme sisse Langesid. Korraga käis hea nöu, nago wälk lürri peast läbbi: „mis ma ennam otan?" öipstu ree peäle, ohjad kätte, hobbosele  wallo ja tuhhatnelja tullema. Juut, aita isseennast. Wiiskümmend wersta aias lürri ühhe tuisoga, ennego taggasi wataö. Ei rahha koppikut, ei leiwa marja egga heina kört keik ollid mahhajänud; agga lürri olli römus,  ta olli peäsnud. Pool nälgand isse ja hobbone, nenda tulli ta koio; agga ta olli peäsnud. Kuida läks Judi luggu? Ma ütlesin jubba: läks krawi; kui ta seält wälja tulli, läks ta kuhho tahtis. Kuida nenda? Kas tedda mangi ei pandud? —Ei pandud. Selletus ja löppetus: Kauba werend olli tühja asjo täis, mis middagi waärt ei olnud. Judi kinniwötminne olli enne kokko rägitud assi. Judi kinniwötjad ollid isse ka Judid. Judi hirm olli silmakirjaks, Jürrit petta. Juut ja temma kinniwötjad lükkasid melega tonni ree peält, et lürri keige  tonniga ärra ei lippa ja kelmus koddo wälja  ei tulle. Judi wöitleminne ja krawi langeminne olli nisamma kokko rägitud assi, et Jürril aega õlleks lippama panna, ja koddo könneleda, kus Juut jänud. Sedda on ka lürri täies te teinud. Agga kus möisapoiste rahha? Eks Judi kääs intressi peal. Ta annab  jo 6l) kopp. rubla peält ja peälegi 4 naddaliga. Neljast naddalast on kül kümmekond  aastat sanud, agga põlle wigga: mis pitkalt tulleb, on sedda parrem. Oh sedda kibbedat süddame wallo, kui Jürri ilma Judita taggasi tulli! Kõrtsmik, kes wimaks weel omma 34 rubla ta katte toppinud, tampis jalgo wasto maad ja ütles: „Olleks hunt hobbose mo silmade ees arrasönud,  ma põlleks sanna lausund; agga nüüd ollen ma tedda ärramünud ja rahha sojalt Judi kurko toppinud, häbbi silmad täis!" 79