küünlatta pimmedaski õlleks woinud kehha. Uhkus teeb kahjo igga mshhele, sest ta kelab tedda öigust teggemast; sest ses uhkust himmustab,  langeb warra ehk hilja waesusse sisse ja tömbab mitto muud teist ennesega kasa. Se käib temmaga nenda kui se läks ühhe kärnäriga.  Kes teab kas sa mälletad sedda jutto, ma tahhan sulle siin selletada: Möisnik, kes linnas ellas, olli wallast ühhe poisi omma rohho-aeda kärnäri öppi - poisiks wötnud. Et ta nüüd essiotsalt wägga wälle mees olli, olli perremees tale ükskord paar wähhe petud uhked kirjud kingad kinkinud mis saksarahwas toas pruklwad, ja mis wägga kennaste ollid ehhitud ja wälja ömmeltud. Kui ta nüüd nenda ommas kambris nende kirjo kingadega, agga räbbala kuega patseris, tullid  temma söbrad toapoisid, kes lemmast rikkamad  ollid, tedda watama, ja hakkasid naerma ütteldes, et ta nüüd peaks ommale ühhe ue kue ehk laaprokki ostma, mis kenna kingadega  ka kokko passiks. Poisikenne näggi, et neil öigus olli ja läks murretses ommale ühhe kenna kirjo laaprokki. Kui nüüd söbrad tedda jälle tullid watama ja uhke kirjo kue seest tedda  leidsid, ütlesid nemmad: „Nüüd sa näed wälja kui üks saks, kui sa toas istud, agga kui sa wälja lähhäd, siis õlled sa kui üks hilpharrakaö  rides." Meie poisikenne näggi, et se ka tössi olli; ta läks wöttis siit ja seält wöllaks penikessed rided, misga ta teiste hulkas  wäljas wöis käia; agga riette järrele olli ka weel mitto teist kallist asja tarwiö, nenda et ta wöllad pääw päwalt suremaks töusid, mis järrele ta piddi innimessi petma, kaarta mängima, et keige wimaks, kui kelm, wangi hone sai wissatud. Sedda keik teggiwad need kennad kirjud kingad. Nenda on ka luggu nüüd mitmega, kes tühja uhkust tagga aiad, mis mitte temma jõud ja seisus ei anna; ta peab murretsema üht head teise järrele ehk ta saab muido innimeste naeruks. Siin tahhan  sulle selletada ühhe teise juhtumisse: Mönne aasta eest ellasid maal kaks rentnikko  teineteise liggi; nemmad ei olnud mitte rikkad, egga surest soust, agga»perremehhed lassid  ennast „härraks" ja perrenaesed „prouaks" sõimata ja räkisid „saksa keelt," mis ommetegi  se, kes pealt kulas, wöis jonelt tunda, et se nende omma ja emma keel ei olnud. Nemmad  ellasid naabrus wägga heaste, ei kummagi!  polnud suremat joudo, kui et agga päwast pawa cddasi peasid. Agga kui neid nähti waljas kuskil, kas kirrikus woi linna ulitsal, ei woinud kegi üttelda, et nemmad rentnikkud ollid, sest nenda uhkest käisid nemmad  rides; keige weidramal wisil ollid need „noredhärrad," ja „nored preilnad," wälja ehhitud, et imme wadata; agga kui naabre rahwas piddid tua pörmandat pühkima, laenati  luda naabrelt; ja teine ei jälle sanud padda  tullele muido, kui plddi kolme jalgse ehk katla-kogo selt laenama, kes esmalt luda laenas.  Seddawisi käisid iggapääw paiad ja kastrullid,  toobrid ja ämbrid, püttid ja pannud, kahhe perre wahhet, nikaua kui köhho-többi  tulli ja möllemad maia perrewannemad hauda  wiis. Need waesed wäetimad lapsed, kel wannemattest muud pärrandust ei jänud, kui need kallid uutmodi ride hilbud, said pärrast wannematte surma waeste maiasse wöetud. Nisuggusid juhtumissi on meie päiwil ka tihti nähha. (Jääb põlete.) Sannumed wöeralt maalt. Preifimaalt. Kuida jubba ööldud, mis seält nüüd muud odata, kui ikka warro-sannumed.  Uks suur üllem sadeti ka Jnglismale nore printsi wanna-emma ja issa jure kulama, kas peaksid ka warrule tullema? Te on kül kaunis pitk ja kunningatte! põlle paljo aega kotto wälja minna; agga essimenne laps on ommeti lubbanud, kui ello ja termist on, lihhawötte-pühhiks Preisimale tulla, ja se teeb nüüd jälle lapse wannemattele, kui keige Preislastele  suurt römo, et lihhawötte - pühhi ei jöua ennam ärraodata. Et Preislased nore printsi sündimisse parrast  wägga röömsad on, näeme ka sest, et üks rikkas mees Berlinis otsego testamenti seädust on teinud, et keige nende lastele, kes printsiga ühhel päwal (15. Zanuaril 1859) on sündinud,  kui 24 aastat mannaks sanud, temma 5 -t- 267