„Minnewa süggise (1851) olli mul naene ja 6 last, keik prisked ja terwed, nüüd ei olle üht ainust ennam. Kaks last surrid nälga, woi kus nad jäid. Mo naene laskis mo aastasse lapse mahha, ketis ärra ja meie söime. Pärrast wötsime temma essimesse kässtle. Ms wannem tüttar löi omma norema öe mahha ja söi ärra. Pärrast tahtis ta meid ka enimaga  ärratappa ja waewalt sain ta ommeti mahhalastud. Ta kukkus mahha, agga ei olnud  weel mitte surnud, siis wöttis emma kerwe  ja löi ta pea otsast, ja pärrast söime meie tedda ärra. Nenda ollen minna lastest ilma jänud." Kanadas on ka Amerika ja Inglisse miösionärid tööd teggemas, iöseärraniS  ka nende seas, kes kui riötiinnimeösed Eiropamaalt  senna ellama lähwad, agga hullem kui pagganad pagganatte seas ellawad. Nemmad  on ka wina senna male weddanud, mis pagganadke mõistusse rikkujaks nimmetawad  ja selle wasto abbi palluwad, et selgeste  ärra tundwad: kui middagi üht rahwast hukka ei sada, siis teeb wiin sedda missist. 3) Pöhja-Amerika wabbad ehk ühhendud  rigid. Need on peäle 30 suurt kubbermango, mis ühheks sureks pri - rigiks kokko heitnud. Siin ellawad ennamiste Eiropamaalt  senna läinud riötiinnimeösed. Pagganaid on wähhe nende seas. Kas need keik jubba ristiusko heitnud? Ei sedda kül mitte, maid ristirahwas ütlesid: Se ma ei woi meid mitte ennam üllewel kanda, kassige teie eest ärra, et meil ennam rumi saab," ja nenda piddid waesed Jndianid 1830 ommad telgid kokko pannema ja keik ülle sure Missisippi jöe ristirahwa  eest pöggenema. Pöggenejaid olli peäle sadda kakskümmend tuhhat hinge. Püssirohho ja wina kauplejad läksid nende järrele nende önnetussekö, agga ka miösionärid nende õnneks.  50 missioni platsi on nende seas, kus neile Issanda sanna kulutakse. Kümme tuhhat  on jubba usklikkuks saand ja kats kord sedda wört on selle järje peäl. Issand aitko neid ka eddasi! 4. Öhto-Jndiamaal ei kaeba ükski Judianimees ennam Eiropa rahwa peäle, sest nemmad on seält jubba soutumaks kaddunud. Kui Kolumbus (1492) esmalt nende saarde peale sai, leidis ta kaks seltsi rahwast: teised taösased ja waggurad, teised jälle wahwad ja tiggedad. Mollemad rahwa soud said Hispania  rahwast wähhe aastadega ärrakautud. Paawsti uSsu ristiinnimessed on siin kül tempusid  teinud, kust keige hullemad pagganav weel middagi woiks öppida. Neid innimesseks piddada ja Issanda pole juhhatada, ei tulnud neil meiegi; agga neid tappa ja kautada, olli nende lust ja rööm. Wähhe olli sel aial neid, kel innimesse südda rindus. Jndianide lapsed kisti emma rinnast, lödi wasto puud ehk kiwwi surnuks ehk wissati hirwitades jökke: minne, jahhuta ennast nattuke! ja Praego nään, põlle ennam rumi. Sannumed pöllo harrimissest. Jgga laps teab jo, et pöllo keige armsam toit, temma rammo ja wägge muud ei olle, kui sönnik, ja Tartlaste sanna: „Kos om sittakest, saal om ka leiwakest," on kül nattuke  inneto, agga terwe tössi. Pöllomehhel peab kül mondasuggust muud tundmist ka ollema,  kui temma pölloharriminne kasso peab saatma; agga sönnik, sönnik, kuida sedda keige hölpsamalt ja keige rohkem sada? se olgo ta pea- tarkus. Just sellesamma armastussega, misga küllapois omma  sshhehsbbosele kaero annab ja mötleb: „kül sa mulle Janipäwal Willandis ehk Küünlapawal  Paides jälle kassudega katte maksad" anna sinna omma põllule sõnnikut ja nipaljo,  kui ial waia, mötteldes: „kül sa Jakobi  ja Mihklepäwa wahhel jälle ärramaksad ja intressid tullewad weel tagga järrele. On sõnnikust pudust, ei aita keik nõud ja öppetussed  middagi, andko neid, kes annab! „Löo sittub, lõo leikab!" - On nüüd sönnik  ni koggoni tanvilinne assi pöllotö jures, siis peame jo sedda wägga kokko hoidma ja targo ümberkäima; sest sönniko kuhhe lautaS teeb wilja kuhja salmes. Agga mitmed perremehhed  on selle polost meel, kas nattuke rummalad  ehk nattuke holetumad, ehk woiwad 49