tellijuri, *) 4 lodi peneks leigatud Altheejuri,  keda neid 6 naela wee sees künni 4 naela järrele jääb, siis walla sedda 4 lodi Ba ldrianijuurde ja 4 lodi Kalmussejuurde  peäle, kurna keik läbbi ride ja lasse külmaks minna, panne siis weel 2 lodi rohhelist  Witerioli pulwert jure. Märgi ärra ja anna sisse. Sest rohhust anna lömale igga tunni ehk pari kohta neljas ossa korraga sisse .ja keda ning anna senni, kui többi lahkub. Juttud ja jutto jätkud. Töt peab innimeane uskma, wallet ärrapölgma,  ja walle ja tõe w ahhet tundma, muido arwab saggedaste sawwi saiaks ja saab pettetud. üks rikkas mees, kel paljo rahha, agga wähhe mõistust olli, lugges seitungis: Berlini linnas olla üks tarkmees, sel olla nisuggune pulwer, mis, kui ta sedda tiki ripputada,  siis sündida sest m paljo angerjaid, et tiik kubbiseda täis. Pulwer olla ka mitte kallis, maksta paljast kaks kuld penningit. No sedda önne! Rikka mehhel ollid sured tigid ja angerjatte peäle suur isso. Ta panni warsi kaks kuldpenningit pabberi sisse, kirjotas  sanna kaks jure, satis Berlini ja otas nüüd wessise suga, millal angerja pulwer tulleb.  Monne päwa pärrast tullewad kuldpenninged  tühjalt taggasi ja pulwre assemel on kasa kirjotud: „Mul on wägga kahjo, et Teie rahha ilma ' asjata pitka teed käinud. Nisuggust pulwert ei olle mul, egga kellegi innimessel mailma peäl. Mis ollete luggenud,  olli kihlweo pärrast üllesse pandud. Ma ollin omma sõbraga kihla weddanud: Walleta  ni rummalast, kui ial tahhad, monni narrilane ussub sedda ommeti. Ma ollen omma  kihlweddo woitnud. Neist narridest, kes nimmetud angerja pulwert pallusid, ollete Teie Et rohtude nimmedega, mis matele pea iggas maldas isse misi on/ eksitust ei tulleks, jät- Lame neid melega, nago neid saksakele hütakse. kahhekümneseitsmes. Palss terwist ja nattuke ennam mõistust sowib Teile Nüüd läksid rikka mehhel ka silmad lahti, agga liaks hilja. Karnär: „Hans, ma annan selle keige illusama õuna sinnule, kui sa mulle ütled, kus Jummal ellad?" Hans: „Ja minna annan terwe korwi täis ouno Teile, kui mulle ütlete, kus Jummal  mitte ei ella?" Prits: „OH sa kallis aeg! Nüüd on wiimne ots kä!" Mats: „No mis seal jälle wigga on?" Prits: „Keiknelli aasta aega on surnud!" Mats: „Prits, mis sa jamsid? Aasta aiad surnud? Prits : „Ma ütlen sulle: surnud, purruks surnud! Kule: P —maldas Jaan Summi, W — maldas Rein Talwe, K — maldas Mart Kewwade ja S — maldas Jürri Süggis. Keik nelli on minnewa näddal maetud. Mis seäl ennam ülle janud?" Mats: „Jmme kül; agga T — maldas ellawad kolm purro manna naest, Liso Riid, An Karra, ja Tio Waen, kelle surma igga mees otawad, agga Jummal ei korrista neid mitte arra?" Prits: „Mis se ka suurt aitaks. Neil iggal ühhel peawad 7 tüttart ollema; kui 3 surreksid, jääksid ommeti 21 järrele. „Aus armolik herra, pällus üks noor kerjaja hallastage minno peäle ja andke mulle monni koppik, et hingepiddamist woin murretseda, mul on suur pudus ja hädda kä!" Herra ei lausund sanna, waid läks omma teed eddasi. „Kui Teie ka minno peäle ei hallasta, hüdis sant järvele - siis ma pean tänna wist teggema, mis mul ello aia süddamest wasto meelt olli; jah sedda ma pean siis teggema." „Tahhab waene loom ennesele ehk otsa tehha?" mötles herra pöris ümber  ja pistis höbbetükki waese peusse, mis teine sure tännoga wasto wöttis. 281