hästi tahhab tchha. Senni kaua, kui Türk Türklast karristab, sünnib keik muido silmakirjaks,  ja hädda selle ristiinnimessele, kelle pea nende küünde wahhele putub. Sõbrust ei wöi nende kahhe usso wahhel ni wahhe olla, kui pimmedusse ja walgusse, õigusse ja üllekohto, töe ja.walle wahhel. Koggematta pääw. Kui Prantsussed  omma Serburgi piddo-päwa pühhitsesid,  põlle neil wist mitte mele tulnud, mis sel pawal sadda aasta eest on sündinud. Sest just sadda aasta eest 23. Julil 1758, kui wanna Preisi „Prits" seitsme aastases söas mitme kunninga wasto rammo katsus, tullid Inglaste söalaewad Serburgi linna alla, kellest sel aial weel suurt asja ei olnud, ja wötsid linnakesse Prantsuste kaest ärra. Ja weel immelikkum on, et selle waeüllema poeapoeg,  kes ltll) aasta eest linna ärrawöttis, nende laewade pea! jälle teiseks üllemaks on, kellega Inglis kunninga proua Serdurgis kais. Tännawone küllakäik on teisem, kui ta siis olli ja Serburgi lin põlle ni hölbus ennam wötta, kui sel aial. Ei hakka Inglaste hammas  ennam ni hõlpsast peale, waid Serburgi saddam ja kantsid on isse köwwaks kihwaks sanud, mis Inglaste wasto wälja paistab. Serburgi saddama põhja pandi suur wask plaat, kus keik kuud ja päwad peal seiswad tullewa pölwe mällestusseks. Wanna „Pun- ausambaga tehti ka paljo tempusi ja kirjutati peale: „iggawesseks Küllab ehk lõppeb mönni pääw enne iggawest  aega ärra. Prantsusse rahwa meel põlle ka tännini weel iggawenne olnud. 16. Julil mudi jubba Parisis malmis  winamarjo, ni hästi musta, kui walget seltsi, ja peale 46 aastad ei olle seal maal ni warra winamarjad malmis sanud, kui tännawo  ja ka naljalt mitte ni illusad olnud. Ka wilja saak peab korda minnema. Arabiamaalt. Dsedda linnas peawad  200 Türklast w ängis ollema (kui se tossi on), kelle peäle nüüd ristirahwa tapmisse parrast kohhut mõistetakse. Küllad ehk surem hulk arwatakse ilmasüta ollewad! Patto põlle jo nemmad ommast melest sellega mitte teinud. Ostindiamaalt. Kui se peaks töeks jäma: Nena Sahib peab Inglaste ka wangis ollema. Se õlleks tännowäärt assi, kui se hirmus ristirahwa werrejännulinne loom lökso õlleks läinud. Se kurri södda ei löppe ka seal -weel mitte üsna ärra. Hinamaalt. „Päi kesse poja" (nenda nimmetakse Hina keisrit) kuldse aujärjele tikkuwad Prantsussed ja Inglased ikka lähhemale.  Jubba Peiho-jöe suus, mis pessa linnast ennam liig kaugel ei olle, on nad jälle mitmed kantsid purrustanud ja ärrawötnud.  „Päikesse pöial" ep põlle sel kombel wimaks ennam walget päwa. Juttud ja jutto jätkud. Ühhe liuno ellust ja laulust. (Mis Nr. 5 polele jäi.) Siin maias hakkas Peetril jummalakartlikko rahwa hulkas üsna uus ello. Ta südda olli römo ja tanno täis. Mürisep piddas tedda pöiaks ja temma perremeest issaks. Ussin olli Peter, sedda ei wöinud ükski salgada. Mönned  aastad laksid nenda eddasi, et Peter ei teädnud, kus nad ni rutto janud; agga sündsid  ka mönned ued asjad. Peetri perremees läks hauda ja warsi peäle sedda naene ka. Poeg olli koio tulnud, agga sel olli teine ammet ja polnud Peetrit tarwis. Lind olli nüüd jälle nago lind oksa peäl. Ta olli mönne aia eest ka ühhe auwäärt, agga waese tüttarlapsega  paar sanna wahhetanud ja küssinud: „Liso, kas teme nenda?" Liso olli wastanud:  „Peter, kui sul öige nöu on, no siis teme peäle; agga otame ja korjame weel nattuke,  meil põlle kummagil linnul liaks sulgi." Nüüd et Peter leiwast lahti sai, teggid pulmad  ärra. Sured need ei olnud. Paar innimest tunnistuseks jures, hea kül; egga sured pulmad önnelikkumat ello ci to. Nüüd 44