on, siis õlled mees; sul põlle kellegile tarwis head sanna anda!" Allan dus ja hea sanna andminne, mis ilma rahhata mees peab teggema:  seeb se uhke Adamale ni wasto meelt on. Sepärrast, kennel rahha ei olle ehk omma  arwades liig kassinaste on, se ihhaldab temma järrele, nago pödder weehallika järrele, et ta agga kuidagi wisi rahha saaks. Sest jhhaldamissest, kellest Tawet 42. Laulus rägib, ei holita meie päiwil paljo; se põlle jo mitte rahha! Jah olgo kül rummal, olgo selge  pat, ommeti on rahha mailma rahho, ni tühhi kui ta isseennesest on. Meie ei laida mitte sedda, kui paljo tedda seätud asja wahhendamisseks  tarwis on, waid sedda, et tedda Pel jummalaks petakse ja süddant senna külge  seutakse. Jääks rahha rikkaste ja waeste kaes paljaks rahhaks, siis ei lausuks kegi sanna;  agga kust rvötta! temmast tehhakse kuld wassikas ja kummardakse igga pa higgise kulmoga.  Rikkad rehkendawad omma intressid, sandid omma kerjatud koppikud, kui paljo on neid, kes sest kuld wassika kummardamisest  lahti on, ja wöiwad Asawiga öölda: „Kui mul agga Sind on, siis ei holi minna taewast  egga maast!" Ehk: „Jssand on mo karjane,  mul põlle ühtegit waia?"  Aitummal,  meil on ka ikka weel süddamid, kes Paali ja Peli ette ei kummarda, agga neid on wähhe, ja se on ikka nenda olnud. Kui Nebukatneetsari kässo peale keik Peli ees maoli tolmo sees seisid,  paljo püsti jäid? Kolm ainust meest! „Rahhaga  wöib keik kehha!" se on mailma usso tunnistus; agga kas se tossi on? Ei milgi kombel, waid kes sedda mötlewad, on willetsad  kuld wassika kummardajad. Eks sedda põlle olnud ehk olle weel praego, et innimessed ühhe  kölwatuma mehhe eest mütsi mahha tömbawad,  kui ta rikkas on, ja ühhe auwäärt õiglase mehhe peale wassakse silmaga ei wata, kui ta waene on? Rahha teeb rummalatte metest  ausaks ja targaks. Kuld wötti peab keik uksed lahti teggema, agga walle! Ma tunnen üht ust, kus ta middagi ei aita, se on tae - wa uks; sest Jummalal on teine möet ja kaal, kui kurrul ja podis. Sepärrast jäeb jggaweste  töeks: rikkas on üksi se, kennel armolinne Zummal taewas, muido olleme  kaelani kulla sees ommeti werriwaesed. Rahha on se rammo ja sönnik, mis peal ahnus keige priskem kaswab, ja se on temma hullem öelus;. sest ahnus on keige kurja juur. Ellab agga rahha-ahnus meie süddames, kus jäeb meel rumi lummalale? Parrago on paljo  silmi ja körwo mailmas, kes muud römo ei tunne, kui sedda, mis rahha hiilgamissest ja köllisemissest tulleb. Omma kasso püüdminne  on jo se öelam ebbajummala tenistus, kuhho  sisse saggedaste langeme, sest et sellega isseennast tenima. Issandat omma Jummalat  peame kummardama ja tedda üks päinis tenima; agga kuida sellega luggu on? eks kuld wassika kummardaminne olle paljo surem?  Parrandago sedda lummal ja aitko meid arro sada, et „Kristust armastama on ennam, kui keik asjad teadma", ja Issanda peale lootma parrem kui kuld ja höbbe. Eks olle tössi, armas Wörro poolt söbber? II. Tallinna kubbermang. (Mis Nr. 13. polele jäi.) Mönni sanna Eestima endisest asjust. Eestima (laddina kele Estonia) on nisamma wanna, kui teised maad. Liggi 800 aasta eest olli Eestlastel alles omma tubba ja omma lubba. Ommeti polnud nende luggu mitte paljo parrem, kui Kanaanimaal enne Jöraeli rahrva tullemist. ' Kel surem russikas, sel olli ka surem  öigus. Sai mönni mahha lödud, mis saggedaste juhtus, mis sest wigga, nad ollid jo pagganad ja ellasid omma suggu paggana üllematte al. Lätlastega ollid nemmad sel aial tihti karwopiddi kous. Aastal 1080 tulli Dani  kunningas Kanut IV. Eestimaad watama.  Se olli suur madewöitja mees. Pissuke Eestima ei wöinud temma wasto mitte kaua seista. Kanut IV., nago sel aial keik ristiinnimessed,  olli katolik ja omma! kombel wagga mees. Temma al ja aial sai Eestima ristiusko  ja muidogi esmalt katoliki usko. Puhhas  ja selge piibli usk, mis önnis Lutterus kulutas, tulli liggi 500 aastat parrast sedda ja on meil, tänno sure Zummalale, praego 154