paika, wöttis ka abbi liggi, tõmbasid õnnetuma  innimesse wee seest wälja ja wisid Ue- Kasseritsa mõisa. Mõisa wallitseja kutsumisse peale tõttas tohter Wörro linnast kül rutto senna, agga piddi ommeti tunnistama: ei olle ennam lotust, et se mees wee! ellama jääb. Temma pea lu olli katki pekstud, agga kas kirwe, möega ehk rööwli noaga, sest ei sa ükski öiete arro. Ei ühteainust sannakest põlle ta ennam räkinud, kuid raske hingetömbamisse läbbi olli tunda, et temmal ellowaim weel sees olli. Selsammal õhtu! kello 11 aial on ta surnud. 6. Oktobril on meie sannumesaatja isse sedda kohta watamas käinud, kust mõrtsukas  meest järwe kaldast allaweddanud. Kallas  on sealt kohhast kõrge ja järsk, et hirm alla wadata. Ka on mönned juukse tukkad pu kännude  küljest leitud, mis alla weddades mehhe peast ärrakistud. Kohto wannemad on kül keik teinud, mis ial wöimalik on, et mõrtsukast  üllesse sada, agga tännini põlle tedda weel leitud. NL paljo on teada, et ta suur pitk mees on, punnaka habbemega, pissukese silmadega  ja weab teist jalga nattuke tagga; wenne kuub (kahwtan) selgas ja wöga kinni, olnud se kord temma rided. Hobbune mis ta kasa wötnud, olnud suur linnalak märra, ilma mu märgita, kuid lühhike sabba, ja hobbuse riistad  olnud nahk wööstlemad ja nahk ohjad, must wenne look, kaks kuljust ja üks kel ning rautud ma wanker tagga. Ennam temmast ei teata. Kaks temma seltsimeest, kellega ta enne ühhes käinud, on kül kinni wöetud, agga  mõrtsukast ennast põlle siamale kuskil kuuldud  egga nähtud. Nenda on se hirmus assi olnud. Kirjasaatja ütleb ka, et ta sedda õnnetumat körtsmikko süllast enne kül on tunnud,  kui üht meest, kes wina peale wägga maias olnud. Wist on mõrtsukas tedda weel enne hästi täis jootnud, kui temma ellule otsa teggi. Naene ja kolm last on mehhel järvele janud. Mis nende südda sees ütleb, sedda wöime  muidogi mõtteida. Mõrtsukas saab kül ommal aial siin ehk seal omma palka kätte ja kannab senni kaua Kaini märki otsa peal; agga  halle luggu, wägga halle luggu on se, et ni hirmsad asjad weel innimeste seas sünni- wad! Kirjasaatja on ka üht armast maenitsusse  sanna weel jure pannud, agga kitsa rumi pärrast peame sedda se kord järrele jätma. Harjomaalt. Tullekahjo. Kusalo kihhelkonnast tullewad ka kurwad sannumed. Kolga Könno wallas ja Kolga küllas on 12. Oktobril. Niggola perres, kuepäwa tallopoial, üks rehhe hone, karjalaudad ja kolm öue-kambrid  ärrapöllenud. Kahjo on iggas paikus kahjo  ja raske kanda, agga halle assi on, et seal üks 14 aastane poisike tulle surma sanud ja peale sedda ka 2 hobbust sisse jänud, kellest pärrast muud põlle walja sadud, kui pöllend kondid. Perremees olli jõukas mees ja mis seal pöllenud, se on keige täiega pöllenud. Ellotubba  ja wilja-ait on kül õnneks järrele jänud, agga wiimne öllekörs ja mu põhk on üllesse läinud. Agga kust siis tulloke lahti peäsnud? Oh, kuida se süddame wallutama aiab, et jälle pean tunnistama: wiin olnud abbiks jures! Teomees tulnud öhto joobnud peaga mõisast koio ja heitnud rehti maggama. Öse ärkanud pool uimaselt üllesse ja ei teadnud, kas öhto wöi hommiko, pannud ennast walmis ja hakkanud  jälle mõisa pole tõttama; agga pero tulli jänud, kes teab kuhho kohta rehti pöllema ja sealt hakkanud sassed, kus peal innimessed maggasid ning sassedest kuiw wilja lehhi pöllema  mis hommiko piddi mahhapeksetud sama. Perremehhe issa ja nimmetud önneto pois jänud  rehti maggama, kui teomees ärra läinud. Kui tulloke jubba lahti olli, ärkas wannamees  üllesse, purruks ehmatand, ja katsus et agga wälja sai, waest poissi ei tulnud tal hirmoga  melegi üllesärratada ja wäljakutsuda. Se waene lapsoke piddi hirmust tulle surma surrema! Römustago Jummal tsmma hinge taewas! Õnneks teame meie, mis surma ja ello Issand laste pärrast (Mark. 19.) on üttelnud,  ja ei tahha uskmatta süddamega mitte küssida: Jummal mikspärrast sa ni rasket surma  selle poisikese peale lasksid tulla? Meie tolli  pikkune mõistus ei üllata kaugele ja Jummal  jääb ikka õigeks, kui keik mailm temma peale kohhut mõistab. Meie surem tarkus on nisugguses asjus mait olla ja uskuda, et 5 » 139