sest sadik kerjaynssest ellas, (olli ommeti pea kelm) sai losi alla pantud ja wastowoetud, polnud wigga keddagit. Üks pois, sohhelastest,  lapsest sadik ilma issata ja emmata, sai senna ja tenna toukatud, hulkus ümber, olli pimmedade eestweddaja, jooksis allati kolist, nüüd on ta warras ja pölgab keik abbi ärra, mis waesteholekandjad temma wasto tahhaksid üllesnaitada, suvelinne ja uhke ommas willetsusses.  Nihästi tedda, kui 2 teisa willetsaid ei olls meie weel ni kaugele sanud, et nad kuhhogi ellama jäeks; need hulkuwad ja kerjawad  alles, ehk kül muid kerjajaid ennam minno kihhelkondas ei õlle." „Kuida tulli agga keik üllespiddaminne kokko, kellest need 100 waest piddid ellama? Warsi pärrast sedda, kui essimessed rukkirehhed said peksetud, saatsin ma omma holekandjatte hulka keik ühhel päwal wankre ja kottidega wälja, essimessed rukkianded korjama. Nende saak olli ülle kihhelkonna 170 wakka rukkid. Teine korjaminne olli parrast suiwilja pekso ja kartohwli  kiskumist ja tulli kokko: 34 wakka odre, 150 wakka kartohwlid; ernid ja muud keduwilja  tulli wähhe sisse, sest et keik sui nulli ennamist sel aastal olli ikkaldanud. Mollema korra aego sai koggodus enne kantsli peält maenitsetud, et waeste wasto rohkeste heldust ülles näitaks." „Waeste holekandjad korjasid kaks kous, igga paar ommas wakkusfes ja igga wakkusse jauks olli ramat tehtud, kussa esmalt keik sissewötmist  ja parrast keik wäljaandmist üllespandi, ja sedda kirja pannemist toimetada ja mulle naitada, olli koolmeistride kohhus.^ „Olli nüüd keik korjaminne ka minno ramatusse  üllesse pandud, siis hakkasime warsi jaggama ja nenda, et igga waene nelli kord aastas ommast jaust muist kätte sai. Suril pühhil pallusin ma koggodust need andid, mis waesed tännini, olgo leiwast, Lihhast, raswast, worstidest nende maiast ollid sanud, nüüd waeste holekandjatte kätte anda, kes neid warsi waestele ärrajaggasid ja pärrast mulle teäda andsid. Nisamma tehhakse ka nende andedega, mis kirriko käigo ja matmisse zc. jures antakse.  Nenda saab siin jures se peaseädus kinnipetud, et igga külla kohhus on iöse ommad  waesed toita ja üksi hädda aial maialt abbi odata, ja et sepärrast ka igga külla anded  isseärranis selle külla jauks pannakse. Sellepärrast jäid ka keik ma-sagi anded külladesse  waeste hole kandjatte jure kokko ( —) kuid rahhaanded wötsin ma üksi omma käe alla ja assutasin neist, kui ka andedest, mis saksa koggodussest kokko tullid, üht pea-waestelaegast,  kust nende külladele, kes ni paljo polnud  kokko pannud, kui seält waestele tarwis olli, abbi lissati, ja keige waestele solarahha  wälja anti. Sia laekasse pandi keik kokko, mis ma- ehk saksa koggodussest, kumbagist  50 rubla sisse tulli. Saksa koggodussest  tullid ka monned ma-sagi andid, agga ülleültse  wägga wähhe (13 wakka rukkid ja 5 wakka kartohwlid); kirriko ohwrepost, (mis ukse körwas) töi 20, jama korjamisse-laekad 22 rubla sisse, peäle selle olli trahwirahha 24 rubla korjatud. Keik se põlleks sel aastal  (1855), kus keik suiwilli olli ikkaldanud ja monne andjal isse pudus olli, et waesed puhtamat leiba söid, kui nemmad, ommeti mitte ette lönud, (sest 81 wakka rukkid ja 70 leisikat sola piddime jure ostma) kui mitte isseärranis  nou põlleks petud: meie wötsime kätte kirriko korilaulo läbbi weel rahha jure korjada." (Jääb põiele.) Jutto jätkud. Seitse rätsepad on ühhe ön. Sures  linnas tulli üks waene pois rätsepa maiasse,  kus 7 selli laua peal istusid, ja pällus: „Hallastage minns waese peäle!" Seitse selli pannid m paljo kokko, et pois korraga terwe rubla sai. Aitummal, se läks korda. Pois tännas, läks wälja, mötles: mis ma nüüd teen? Sedda ma teen! Ta ostis rubla eest ouno ja hakkas müma. Otti need kassoga  ärramünud, ostis jälle ja müüs jälle künni wimaks rikkaks kaupmehheks sai, et sures maias ellas ja töllaga söitis. Omma maia ukse peäle kirjotas temma: „Kui Zum- 121