Perno Postimees ehk Näddalileht M 27. tSSY Teine Pernus, kesknäddal 7. Januaril. aas^s. Ue aasta terretaminne. „lefus Kristus on sefamma eile ja tänna ja iggaweste." Älrmsad ristiwennad ja öed, kes seddasinnast pühha nimme otsg, ja rinna peäl kandwad üttelge isse, kas meil parremat kilpi, kaljo, warjopaika ehk ue aasta terretamist weel tarwis on? Eks Issanda nimmi põlle sesamma, kelle sees keik, kes tedda appi hüüdwad, önsaks samad?  Eks ta põlle sesamma kallis nimmi, kelle parrast keik on, mis ial on ja keik saab, mis ia! saab? Zah, temma pühha nimmi on mannal ja ue! aastal ja allati meie ainus rööm ja lotus. Tänno temma nimmele, 365 pawakest meie eliust on jälle surma pole. Mönda on möda läinud aastal nähtud, kantud ja kannatud, agga Issand on hästi teinud ja keigest läbbi aitnud, nenda et kui alles ellame, meie muud ei wöi tehha, kui tunnistada: Sia male on Jehowa aitnud, ja sedda on ta omma nimme pärrast Ta on hoidnud ja kaitsnud, önnistanud ja aitnud, näljatsed toitnud, allasti katnud, kurwad römustanud, eksinud juhhatanud leskede naeöte mees ja waeste laste issa olnud ja meie süddamed täitnud roa ja römoga, kui meie mitte keletumatte ebbajummalatte järrel põlle jooksnud ja nende ette kummardanud. Sepärrast usklik ristirahwas, sa Jummala Sion, ehhita nüüd jälle omma tru ja helde Issandale tannoohwri-altarit  ja ohwerda seäl peäl, mis 163. künni 167. Taweti laulus seisab. Uus aasta keige omma römo ja murrega on meil ees. Mis ta igga ühhele toob, ei seisa udes Kalendris üllewel. Agga uus Kalender põlle ka mitte meie reisi-ramat, maid Uus Testament. On kül meie tullewane  te alles uus ja tundmatta; agga põlle wigga, teejuht ja seltsimees on minnewa aasta, tul-