mis La otti kuulnud, olli ta süddant immelikkult  ligutanud. Surma-wodi peä! äggades, andsid preestrid temmale nöu, hästi paljo innimessi  ohwerdada, et weel terweks saaks. Ta kelis ärra ja ütles: „Jnnimeste ello on kunningal  pühha. Käigo mo rahwas selle hea tee peäl eddasi, ja ärgo pöörgo ennam taggasi!"  Nenda surri temma. Ta poeg LLholiho  sai temma assemele kunningaks ja aias  eddasi, mis issa olli hakkanud. Assi läks rutto eddasi. Kord ollid sured paggana piddud,  kus mehhed ja naesed igga selts isseärranis  istusid. Korraga töusis kunningaö meeste hulgast üllesse, läks naeste sekka ja söi nendega mis muido hirmsa surma wäärt sü olli. Seäl kissendasid keik rahwas: „Täbu pühhadus on rikkutud ja sedda ei olle ennam!" Preestrid kirristasid hambaid, agga rahwas ollid röömsad,  et kunningas kurja asjale olli otsa peäle teinud. Ebbajummala templid said mahhakistud  ja üttempreester jättis isse omma endist  ammetit mahha. üks hulk langenud jummalate  söbradest koggus kül kokko ja teggi teiste wasto södda, agga seält ei tulnud middagi wälja,  nad said ärrawöidetud. Pagganatte üllem, Kekuakalani, langes möega terra al ja temma naene ta körwas ning sellega olli wöit nende kääs, kes surnuid jummalaid mahhajätsid. No tänno Jummalale, ebbausk olli kül langenud, agga õige usk weel mitte kinnitud. Sedda piddid nüüd missionärid teggema. Issand  õnnistas nende tööd. Kunningas Liholiho  olli sureks jodikuks sanud, sest wina ollid uskmatta Eiropa rahwas ka senna male weddanud; agga Zummala sanna wäggi pöris ka temma süddant ümber. Kuulge kuida ta pärrast Londoni missioni seltsile kirjutas: „Meie olleme luggema ja kirjutama öppinud. Meie auustame Jehowat ja sowime tedda ommaks  Jummalaks. Meie peame ka lesust Kristust  ommaks eestkostjaks ja önnisteggiaks, et meie süddamed ka nenda sawad, nago teil on. Meie ma on tännine pimmeda süddamette ma. Õlleks teie mitte meie peäle hallastanud, meie olleksime alles üsna pimmedas." Nenda räkis endine jodik kunningas Liholiho. Missionärid  ehhitasid holega kirrikuid ja kolisi ja rah- was tungis kokko ellosanna kuulma. Laupääw käis hüüdja külladest läbbi ja kulutas : „Home  on pühhapääw, seal ei tohhi kegi ennam tööd tehha, waid peab „palwe maiasse" minnema!  (Nenda nimmetawad nemmad kirrikut.) Nüüd tullid ristiinnimeste seädussed. ühhe mehhel mitto naest ja ühhe naesel mitto meest piddada, keeldi ärra, ja wina ei lastud ennam Sandwih-saarde peale. Würst Kuakini ütles  wina kaupmeestele: „Hobbuste, weiste ja siggadale wöite nisuggust lakket pakkuda, kui nad wötwad, agga mitte innimestele!" Zsseärranis aggar vlli kunninga emma Keopuolani  ue tee peal eddasi käima. Ta kaukas  keik ommast maiast ärra, mis endist paggana  ello mele tulletas, nenda kui tantsjad ja luggejad, ka omma teist meest ja piddas üht ainust. Söbrusse - saarde peält laskis ta üht isseärranis öppetajat tulla, nimmega Taua. Se olli kül sündinud saarlane, agga ueste sündinud  ristiinnimenne, kellega Keopuolani allati  pühha kirja lugges ja palwet teggi. Kahjo,  et ta jubba 5823 ärrasurri. Surmawodi  peäl mötles ta weel selle peäle, mis hirmsad  asjad enne kunningliko surma jures sündsid.  Surnokehha leigati tükkiks, lihha pölletadi  ärra ja luud peti üllewel. Paljo innimessi tappeti nisuggusil päiwil ärra, et neil teises ilmas teenrid õlleks. Kui kunninga emma surrema hakkas, pöggenesid keik innimessed mäggede peäle ja metsa, et kegi neid kätte ei saaks ja pärrast temma surma ei ohwerdaks. Sedda kuuldes andis surreja weel enne hinge heitmist köwwa käsko, et temma surmaga keik endised paggana prügid piddid teggematta jäma ja tedda, ehk ta kül weel mitte ristitud ei olnud, ristiinnimesse wisil mulla sisse maetama ja Jummala sanna temma haua äres kulutama. Sedda kunninglikko wlmast seädust kulutati awwalikkult iggal pool. Nüüd öiskas keik sare rahwas ja römoga puggesid pöggenejad omma urkadest wälja. Omma poega ja tüttart maenitses surreja emma weel wägga halledast. Pärrast laskis ta omma würstid ja ministrid kokko tulla ja räkis nendega surmawodist: „Walwage mo poia ülle ja olge temma wöörmündrid!  Kaitske öppetajaid, kes sia pimme- 103