wad minnema, on lühhikse aiaga haiguste läbbi  otsas. Kolmandaks õlleks siin küllas kolimaia wagga tarwis, ja senna sisse üht koolmeistere,  kes some ehk eestikeelt möistab, et näddalapäiwil wöiks lapsi öppetada ja pühhapawal  rahwaga Jummala tenistust piddada. Ma ollen kül selle tarwis Hommiko - Siberia maal, kui ka Eestlaste ja Soomlaste küllas 80 höbberubla jubba korjanud, - agga ilma ussowendade abbita Ria - ja Tallinnamaalt, ei jöua meie omma rammoga sedda sada. Tehko Jummala Waim nende süddamed lahti, kes igga pühhapääw kallist Jummala armo sanna kuulwad, et nad ka waeste öddede ja wendade peale mõtleksid, kes Hommiko-Siberiamaal,  kaugel ommast öppetajast, ilma kirrikuta  ja kolimaiata hinge polest nälga tundwad.  Möttelge, et nemmad teie lihha ja werri  on, ja et se teie kohhus on, neid mitte ärra  unnustada; sest meie kallis Önnisteggia põlle neid mitte unnustanud, waid otsib kaddund lambaid sure armoga, kuida siis meie sepärrast,  et nad õnnetusse sisse langenud, ja meie silma eest ärra on, neid tohhime unnustada?  Mis peame wastama, kui surel kohtopawal  ka meile ööldakse: „Ma ollen nalgas olnud ja teie ep olle mind söötnud zc?" Õlleks siin üks abbi-rahha-laegas, siis woiks neid, kes sia tullewad, esmalt nipaljo awwitada,  et maiapiddamist wöiksid allustada ja nattuke järje peäle sada; agga sedda meil ei olle. Hiljuti leidsin ma ühhe waese naese kahhe wäetima lapsega sures waesusses ja pissukeses  onnis, mis mees olli enne kokko pannud  ja siis kullapessule kaugele ärraläinud. Siiski on, ehk meie omma rammo kül kassin, wiimsel aastal, kui ma seäl käisin, 5 uut maia meie küllas jure tulnud. Kui Jummal õnnistab, siis on lota, et siin Hommiko-Siberiamaal  mönne 10 aasta pärrast üks kaunis küllakenne saab seisma, kus meie kallis Latterusse  usso künal Jummala auuks ja waeste hingede rõmuks wöib pölleda. Sepärrast on meie lotus sure Jummala ja meie ussowendade  peäle Ria- ja Tallinnamaal. Jummal on ka siin Irkutski linnas Wenne rahwa süddamed  meie wasto lahti teinud, et nende ab- biga omma linna-kirrikule käärkambrit körwa ja orrelid sisse saime. Suurt tänno anname selle armastusse eest; wötko Jummal sedda neile rohkeste tassuda! Kui nüüd Jummal ka teie süddamed, armsad  ussowennad, lahti teeb, et tahhaksite omma kaddund wendade kassuks koppikut kaks anda, siis wige need anded omma öppetaja kätte, kes fia saatwad. Kül ma siis kirriko wöörmündriga  kous neid koggun ja Werne- Sustuki küllas (se on ta wenne nimmi) teie waeste wendade heaks wälja jautan, kus abbi  tarwis, ja kolimaia ehhitama hakkame. On külla sel kombel kaswanud, siis leidwad ka järreltullejad kergemalt tööd ja toidust. Irkutski linnas, Kossmann, 8. Juni 1838. Lutterusse usso öppetaja  Hommiko-Siberiamaal.  Mis mötted nüüd sedda kirja luggedes teie süddamesse on tulnud, ei tea minna mitte; agga kui Jummal önne annaks, siis tahhaksin ma kirja riddade wahhele weel ni paljo kirjutada: Õlled sa maia-innimenne ja Jummal lasknud  so käe käia: tulleta waesid Siberis wendi  ka mele ja pista mönni koppik nende heaks öppetaja peusse. Mis pahhemal kael sellega asja, mis parrem teeb. Korristad sa omma wilja pöllult, mis Jummal  õnnistanud, mötle jälle: „Ei tea, kuida Werne-Sustukis tännawo peaks ollema? Küllad on jälle mönned jure tulnud, kennel põlle tööd egga toidust." No sa tead jo, mis siis teed. Lassed sa omma poega naest wötta, ehk panned tüttart mehhele ja sul on rööm ja hea meel wöeraks: noh, te siis nenda, kui sinna tahhaksid, et teised sulle peaksid reggema, kui sa Werne - Sustukis ellaksid. Annab lummal sulle noort suggu maiasse ja peastab so armsa abbikasa otsego surma kurgust wälja, mötle jälle: „Mo poeg ehk tüttar on siin sündinud, lasko lummal tedda  ka siin ellada ja sia omma male surra; agga ma tean ka, mis mul nende waeste 292