Wist on ka Postimehhe armsad söbrad igga üks ommas kirrikus, nago meie siin Perno kirrikus, monnL sanna pagganattest kuulnud, ni hästi neist, kes sel aial Kristust tagga otsisid  , kui neist peale 600 miljoni, kes weel praego pimmedas umbuskus ja õnnetumas ellus  ärrapeästmist otawad. Jummala sanna ja tundmisse polest olleme meie risti rahwas need rikkad innimessed, kes igga pääw külla peal ja surest woiwad ellada; agga pagganad, need waesed, kes neist rasokesist peawad ellama,  mis rikkuste laua pealt mahha langemad. Agga mikspärrast peawad nemmad siis just rasokessist ellama? Ons meil elloleiwast pudus?  Ehk jääb meil nappiks, kui meie neile anname? Ei olle meil pudust egga jäe ka nappiks, sest ello-leib kaswab jaggades ja keige ennam jaeb sellele, kes keige ennam teistele annab;  agga meie olleme, üsna õigust üttelda, tännamatta innimessed ja tännamatta südda  on ikka sitke agga tännolik helde. Tännolik  südda teeb rõõmsaks ja rõõm heldeks. Õlleks Jummala kallis sanna meil ennestel öiete armas, tunneksime meie, nago Tawet, et ta ennam on, kui kuld ja höbbe; saaksime meie selgeste arro, kui pimmedad ja nälgas meie ilma selleta olleksime: siis tulleks wist palwe soemast süddamest ja koppik hõlpsam taskust. Kui luggu kannini weel nenda ep olle, siis teädke, kus wigga seisab: meie omma tuima, tännamatta süddame kulges; selle parrast seiswad waesed paggana wennad  weel kas üsna ilma, ehk peawad rasokesist  ellama. Andko Jummal, et luggu selle polest sel aastal ka monni sam eddasi lahhäks  l Et meie agga ikka ueste ennam arro  saaks, kui wägga häddaste neil ello- leiba ja walgust tarwis on, siis könnelegem ka sel aastal saggedaste pagganattest ja hakkagem se kord jälle Ahwrikamaast, õige alt lõuna poolt otsast peäle. Et Ahwrikama palla lõuna ma ja musta Neegride issama on, kus neid peäle 100 miljoni  ni mitmes suggu arrudes ja keledes pimmedusses  ja surma warjus ellawad: sedda olleme  jubba kuulnud. Al lõuna pool otsas, Kapmaal ja seäl ümberkaudo ellawad isse- ärranis Hottentottid, üks tömmo karma, laisk, rummal ja harrimatta rahwas, et Jummal  hoidko. Nad ei tahha ennast enne ligutada,  kui tulline nälg aiad, ja sawad kord süa, siis söwad künni paigast ennam ärra ei sa. ütleb kegi teisele: „Sinna Hottentot!" siis on se hullem, kui ütleks ta: „Sinna lojus!" Agga neid sõimata on kergem, kui neid aidata.  Wannast polnud nemmad kül mitte paljo  parremad, agga mitte ni raiskus. Sedda on liggi 499 aastat taggasi, (1493) kui Portugali laewa kipred Süd-Ahwrikama lõuna polist otsa üttes leidsid ja arro said, kust tee Ostindiamale läks, kelle warranduste järrele nende su wet jooksis. Kapmaast ja Hottentottidest nemmad paljo ei holind. Laewad  tullid, laewad läksid ja kui Kaprandas kinni piddasid ja middagi tarwitasid, andsid Hottentottid alwa hinna eest, mis neil otti. Nad ollid karjapiddajad innimessed ja ellasid 17 suggu arrus, tänna siin, Home seäl. Kuida ööldud, neist polnud suurt asja. Rummalad ja laisad jubba sel aial ja ussust ja Jummala  tundmissest polnud nende seas pea mitte märki leida; agga muido lahke, tassane rahwoke,  kes ei head, egga ka liig kurja teistele ei teinud. Nende maad käest ärra wötta, neid ärraaiada ehk orjaks panna ei tulnud kellegi mele. Sadda aastat pärrast sedda (1699) tullid Hollandi rahwas senna, ehhitasid  merre randa linna (Kap-lin) ja hakkasid seäl ellama ja nüüd ollid Hottentottide rahho päwad läinud. Missuggused innimessed ollid need essimessed Hollandi mehhed? Kurjateggiad,  199 meest, kedda senna ärrasadeti ja et neil omma wärilissed körwased olleksid, sadeti pea 199 kölwatumad naesterahwast weel järrele.  Neist piddid nüüd Hottentottid ristirahwast  ja nende kallist usko tundma õppima. Hoidko Zummal! Need pahhad ristiinnimessed  tundsid warsi ärra, et waesed Hottentottid  wina armastasid ja sedda kölwatumat Jummala wilja raisko, teggid nemmad ommaks  püüdmisse wörguks. ühhe wadi wina eest andis jälle Hottentot suurt ossast ommast  maast ärra; sest ta waese loma rõõm olli joobnud olla. Nends assusid Hollandi- 239