terretas tedda igga kord üks noor penike saks, kedda Müller suggugi ei tunnud, waid mõtles:  „mul on wist mönne mu näggo ja noor mees ei sa arro." Ühhel pawal palluti Müller kaunis kaugel söbra jure löuneks. Tal otti kül wähhe aega, agga ta läks. Kui senna otti sanud, leidis ta üllemal nimmetud noort meest sealt eest, kes temma wanna sõbraga aedas körwo istusid  ja jutto aiasid. Warsi tõusis noor mees Messe ja andis aupakkudes Müllerile maad. Maia perremees tahtis nüüd neid teine teisega tutwaks tehha, agga norem wastas rutto: „Meie tunneme jubba ammo teine teist!" „Ma ussun, Teie eksite", ütles Müller, Teie ehk wöite mind tunda, agga minna ei tunne Teid sugguge, ennam kui et Teie lahket  termist saggedaste ollen wasto wötnud." „Ja ommeti tunnen ma Teid ammo ja Teie mind ka, agga ollete unnustanud, et ma Teile ni paljo tänno wölgo ollen." „Sedda minna ei mõista", ütles Müller, kuida wöib üks koggoni tundmatta innimenne mulle tanno wölgo olla?" . „Muidogi on se jubba kaunis manna peatük,"ütles  noor mees; „agga kui nattuke tahhate  mo jutto kuulda, küllad siis sate mind ka tundma. Sedda on nüüd jubba 1? aastat,  kui minna 9 aastane poisikenne ühhel hommikul kord ülle turro koli läksin. Öunakorwid  seisid riddas turro äres ja naesid istusid  jures. Mo su jooksis wet, agga taskud  ollid tühjad. Midda wähhem mul jöudo  olli neid osta, sedda ennam himmo süa. Seal tulli mul mötte: „kui ma sallaja ühhe wöttan, mis suurt kahjo se teeb? Nenda mötlewad keik margad ja nenda hakkab näppo-ammet.  Jummala silmad on kül lahti, agga  sest ei holita. Just kui korwi - naene selja minno pole pöris, wötsin minna öuna ja piddin tasko pistma; agga selsammal silmapilgul  tulli mulle lops selja takka körwa are, et hambad suus laggisesid ja öun kukkus  käest mahha. „„Pois! mis ütleb seitsmes  kask?"" küssis küllamees selja takka. „„ Ma lodan, et sa essimest korda omma  kät wöera omma järrele wäljasirrutad, agga lasse sedda ka wimast korda olla!"" Ma tundsin, et häbbi parrast ärrapunnetasin ja ei julgend pead üllestösta, siiski on küllamehhe  näggo mulle mele janud, kui õlleks luggu  alles eile olnud." Sa tahtsid warrastada  ja said möda körwo;" sedda ei wöinud ma ial ärraunnustada. „ Lasse sedda wimast korda olla", hellises mul allati körwus, ja ma wötsin, kui laps, nöuks: „Se olli essimenne kord, agga wiimseks jago!" Tännini on se Jummala abbiga nenda ka janud. Aggcr kaua aega parrast sedda, kui koolmeister jarsko küssis: „„mis ütleb seitsmes  käsk?"" ehmatasin minna ärra. Olli koli aeg mödas, siis pandi mind teise linna kontori  öppima ja seält laksin pärrast Amerikamale.  Teie isse, ükski ammet ei kiusa ni wägga seitsmet käsko rikkuma, kui kaupmehhe  ammet. Ma ollen sedda mitto korda tunnud, kui maggusaste sadan möistab üttelda:  „wötta ehk te peale, egga sedda kegi näe egga tea!"" Agga seitsmes käsk? „„Lasse wiimne kord olla!"" Ma sain ikka weel öhkada: „„taggane sadan!"" Nüüd ollen jubba wiis kuud jälle omma issa jures ja wöin aitummal üttelda: minno teäda ei pea mo korjatud koppikute seas mitte üllekohtust ollema. Jummala ees ei olle kül ükski lihha puhhas." Nenda rakis noor mees, hakkas siis Mülleri  katte kinni ja ütles: „Lubbage nüüd, et ma selle kaele, kes mulle I?. aasta eest ni suurt head teggi, öiete süddamest suud annan." „Ja lubbage Teie, ütles Müller, et ma ühhe nore wennale, kes pilkjatte kildas ei istu ja nisugguse anni eest tännada möistab, Ziete süddamest suud annan." Nenda andsid ka sõbrad Issandas teine teisele suud ja möllemil otti wessi silmas; nore mehhe issa watas peält ja temmal olli ka wessi silmas. Ma küssin nüüd: kui Müller 17. aasta eest poisile kuld- ehk höbbetükki õlleks annud, kas arwate kül, et sedda head õlleks teinud, mis körwalops teggi? Ma ussu mitte. Kurjad himmud täitmissega waigistada,  sadab surma; agga neid taitmatta surretada, sadab ello. 63