piddm jo teggema ja ommeti mitte wennitama. Nüüd agga, et sega walmis olleme, hakkan ilma nomimatta teist wisi peale. Nägime siis eddespiddi  kord missioni-paikadest, kord missioniseltsidest,  kord ühhest ja teisest pagganast ehk terwest rahwast korraga, kord ka missioni-pühhadest,  mis Eiropamaal petakse ja ühhe nisugguse  pühhaga tahhame tänna warsi peäle hakkata. Ändko lummal, et ma sedda mitte aiawiteks üksi ei könneleksin, waid et sest ka nattuke jädawat kasso tulleks! Leipsigi linnas, Saksenimaal, on ka üks Ewangeliumi- Lutterusse usso missioniselts;  ja sellesinnatse seltsi sekka on ka Lihwlandi  Lutterusse usso koggodussed heitnud ning woime sepärrast nimmetud missioni-seltsi ommaks nimmetada, kuhho meie korjatud kopptkud sadetakse ja kust ka meie missionar Kremmer on walja sadetud, kes Ostindiamaal  Koromandli randas sures Madrasse linnas  ja ümberkaudo pagganaid meie assemel pällud: „Laske ennast Issandaga arraleppi- — Sesinnane meie missioni-selts Leipsigi  linnas, on nüüd 3mal Jani ku päwal omma aasta - pühha pühhitsenud, mil 5 uut missionäri, (nimmega Blomstrand, Kelder,  Riden, Städin ja Wendlandt) sisse önnistadi ning üks meie ma öppetaja (Noltingk) Ria linnast, jutlust piddas. Sest pühhast tahhame nüüd lühhidelt monni sanna könnelda, mis sealt tulnud missioni sannumettest  wälja wöttame, ja mis nende saunadega  häkkawad: „Nellipühhad olleme arra pühhitsenud, ja need ollid meie missioni pühha wasto keige parrem walmistaminne. Ni mitmes koggodusses,  siin- Leipsigis ja ümberkaudo lähhedal ja kaugel, on Nellipühha-palwed Issanda pole üllestousnud, mis Nellipühha- õnnistust meie missioni - koggodusse ja nende 5 missionäri peale isseärranis on mahha tonud. Trööstin  pühha Waim ei olle meid mitte katsmatta  jätnud. Olleme Ue-Testamenti pawade sees sest ka nattuke maitsnud, mis Issand ennemuiste kunninga Tawetile laskis sündida omma sanna järrele: „Ja kui sünnib, et sa Pekamarja pude latwus mühhisemist kuled, siis hakka likuma; sest Zehowa on siis so ele wälja läinud, Willistide lend mahha löma."  (2 Sam. ram. 5, 24.) „Wiisnsel Nellipühha päwal olli paljo römust  likumist, mil kaugelt missioni sõbrad kokko koggusid; wägga mitto leidsid siit linna söbrade jurest korterid walmis. Missioni maia olli armsaist missioni söbradest täis ja nende seas ka kahhe ue missionäri suggulased, ja kui öhtopalwele kokko tullime, maitsis kül igga üks, kui hea Issand wendade wasto on, kes ühhel melel temma pallet otsiwad." „Teisel hommikul kello 8 olli meie Nikolai kirrik surest koggodussest täis. Sure altari platsi ees olli isseärranis altar tehtud, kelle pahhemal polel ued missionärid istusid ja paljo öppetajaid nende ümber. Kori peält lauldi üht wägga illust 4 heälega laulo, nende saunadega:  „Issand, ei ma jätta sind mitte, enne kui sa mind õnnistad", ja peäle sedda laulis koggodus: „OH pühha Waim, nüüd tulle sa!" Altari ees teggi Dr. Tempel tänno palwet ja lugges Jlmut. ram. 5. peatükki  ette, kussa meie taewast koggodust (otsego  ukse wahhelt) näidatakse, mis Talle aujärje  ümber kous on. Taweti ja Lutterusse laulo järrele: „OH Jummal tulle armoga," tulli Jutlus, mis öppetaja Nöltingk Ria linnast, piddas. Zutlusses ütles temma pühha kirja sannadega, et Issand tedda, kui woörast woöralt maalt olli õnnistama saatnud, ni hästi ta armoöppetusse  ammeti, selle kalli päwa, kui ka ta süddame römo pärrast, mis tal nendega olli. Jutlus seisis pühha kirja põhja peal, mis Jesaia ram. 26, 19. üllewel seisab ja jutlusse pea-sanna olli: „Zsrael, sinno surnud sawad ellusfe." Sellesinnatse pea-sanna järrele öppetas ta nüüd kahte asja, kuida keik meie pühhad (ka miösioni-pühhad) ma peälpeawad pühhitsetud  sama, se on: 128