nimest peästetud ja neistke olli uks ossa omma ihho terwist kautanud! 2kgga mis labbi olli se hirmus õnnetus sündinud, ehk kust tulluke lahti peäsnud? Laewa tohter olli nöu annud, laewa rumi sees törwaga suitsetada,  et pahha pondund hais kauks, mis hulga  innimeste labbi sünnib ja parrast haigeks teeb. Agga sedda tehti ni holetumast, kui tuld metsa mahha; törwa ton kukkus ümber ja keik laewa ruum olli pea pöllemas, et kustutaminne  ennam middagi ei aitnud. Peale nende hulga innimeste, kelle ello ükski ei maksa,  on „Austria" 7i),WO „nae!a" (1 nael on peäle 6 höbberubla) ja kaup, mis Amerikamale  piddi wima, SW,OW naela wäärt olnud.  Laewa ja kauba perremehhed ei kauta paljo middagi, sest nemmad ollid keik enne reisi „Assekurantsi" sisse maksnud; agga waesed  innimessed, kes omma warra ja ello kautanud,  ei sa sest middagi! Kui nüüd luggedes mõtleme, kui suur selle hulga innimeste hadda ja kui halle ja kibbe nende surm olnud, siis panneme wäggise kaed kokko ja öhkame: Jummal olle nende hingedele  armolinne ja hoia meid keiki nisugguse õnnetusse eest! Juttud ja jutto jätkud. Mis üks pisfuke ramat kord näinud ja teinud. Mönne aia eest heidsid Inglismaal usklikud mehhed kokko ja wötsid nöuks, nisugguste innimestele,  kedda holimatta mailma lusti ja römo sees patto näggid teniwad, weikesi Jummala  sanna ramatuid postiga kätte sata, et sel kombel neid koggematta kätte wöttaks, loeks ja kui Jummala waim aitab pattust pöraks. Sähhardussed lamatud tullid siis postiga maiasse, ilma et wastowötja õlleks  teadnud, kust küljest ja kelle kaest? Uhhe nisugguse ramato peälkirri olli: „WaUnista  ennast, sa pead Jummala ette astuma!"  Ramat pandi padberi sisse pitseriga  kinni, ühhe rikka mehhe nimmi peale ja nüüd läks. Sesinnane rikkas mees olli agga just kui selle wend, kes kord ütles: Jummala  t ma ei karda ja mnimessi ma ei häbbene". Kui ta parrajalt ommas kirjutsekambris istus,  tulli kirjakandja uksest sisse ja andis ramato  kätte. Mees wöttis lahti, watas, ütles pahha melega: „Mis jut se on? „ „walmista  ennast, sa pead Jummala ette astuma!"" - „Kes julgeb mulle nisuggust tühja sata?" Ta töusis ülleöse, mandus ja piddi ramatut tullesse wiskama, nago kunningas Jojakim Jeremia  aial teggi. Ommeti äkkiste tulli tal mele: „Ei mitte, mq sadan tedda omma sõbrale;  sest tulleb kenna nalli ja meil on pärrast  middagi hirwitada". Kuida ööldud, nenda  tehtud; ramat pandi jälle ue pabberi sisse, uus nimmi peäle ja piddi ueste posti peäle taggasi minnema, et sõbra maiasse tõttaks, kel nisammasuggune meel olli, kui saatjal ennesel. Ni pea kui söbber ramato kätte sai, mandus  ta nisammoti ja tahtis marsi lõhki kärristada.  „Siiski, ei ma sedda ka ei te  ütles  temma sest sellega wöin söbrade seltsis  paljo nalja tehha". Agga ta piddi jo teädma,  mis ramato sees seisab? Ta istus mahha  ja hakkas luggema. Need waljud sannad, mis essimesse lehhe peäl seisid, ei läinud mitte ennam ta melest ärra, maid kopputasid nago haamrega ta süddame ukse peäle; tödde tungis  süggaweste süddamesse, malgustas ja öppetas  tedda, et omma kölwatumat luggu tundma  sai ja sadana poolt Jummala pole poris. Selle eest olgo Jummal tännatud, kes paljast meest mina teeb ja kelle armastus innimeste hinged, nago tukkid tullest mõistab tömbada. Agga kas ramat nüüd paigale jäi? Ei milgi kombel, maid piddi pea jälle posti peäle minnema.  Mees, kelle silmad ottid lahti läinud, hakkas nüüd ka marsi omma endise patto seltsimeeste  peäle mõtlema. „Mis teie tahhate, et teised teile peaksid teggema, sedda tehke teie neile" nende ue seädusse kässo saunadega pandi ramat ueste pabberi sisse ja üks teine nisuggune kui ta enne isse olli, sai ramatut jälle maiasse. Ka siin olli ta noliks, mis süddant hawas ja Jummala maenlasest Jummala söbra teggi, ja nenda on ta wist pärrast meel mitmes maias 134