Kui Lulleb mönne hingele Sel aastal ihhust minna. Siis wötta. Issand, heldeste Neid omma riki sinna! Oh, katta neid se kuega. Mis pühha Talle werrega On pattust puhtaks pestud! (M. R.) Wirromaalt. Tinnast wallatud ön. Takka Wirroma tippo otsast tulleb Postimehhele  kirri, mis läbbi üks armas söbber Lemmaga tinnast önnewallamissest rägib. Ta kirjutab nenda: „Ärmas Postimees, teist aastat tulled jubba meile ja õlled meile mõnda  könnelenud; agga mis sa arwad sest önnewallamissest,  mis tallorahwa jures Neäri ösel ni sureks asjaks petakse? Kas se mitte üks wannast paggana aiast järrele jänud pruuk ei olle? Meile kulutakse ja kirjutakse pagganatte  ebbaussust ja õnnetumast ellust; meie panneme, kui südda pehmeks lööb, mönne koppiko  kokko ja sadame senna, kus missioni-seltfid  nende walgustamisse eest hoolt kandwad; meie wöttame ka, kui mõistame, needsinnatsed  koppikud eestpalwega pühhitseda ja pällu - me, et Issand Jummal neid isse pagganatte hinge önnistusseks wöttaks õnnistada; se on keik wägga Mus ja meie kohhus: agga kas se ka Mus on, kui kunningrigi lapsed paggana  wisidega mängiwad? Jah, kui ta üksi tühhi mäng õlleks! Agga sedda ta ei olle; waid suur hulk ristiinnimessi, kes Neäri öhto raud kulbiga kolde äres tinna sullatawad ja punnetand palgega sütte peale puhhuwad, ja kui sulla tinna külma wee ämbri sisse on mallanud, siis wärrisewa süddamega „önne" (!) wee seest wälja wötwad suur hulk ristiinnimessi  uskwad ka, et nende luggu nenda saab ollema, kuida kärnik ja mitme arralinne tinnatük  wee seest wöttes wälja näitab! Kas nisuggune  temp parrem peaks ollema, kui kalonaeste  ja kaardi-emmade jurest õnne otsima? Mitte märki! - Teised jälle tewad söe ehk kridiga ristid omma uste ja maia riistade peäle, wiskawad sola terra kaewo ehk wee auks  ja tewad muud sellesarnast hälbi tempo. Minne Jöulus ja Neäris kirriko, wata, kas sa leiad paljo üht kresla ehk sani, kus ristid põlle peale tehtud? Risti täht on meite riskirühmale  pühha ja kallis täht ning keikile otsa  ja rinna peäle tehtud, kui meid ristmisses Jummala lapsiks wastowöeti; agga kas sellega  risti tähte auustame, kui sedda weiste lauda ukse ja ölle wadi otsa peale kirjutame? Kui Kristusse rist meil usso läbbi süddames ei olle, kas siis kurja eest kaitsetud olleme, kui sedda ebbausso tähheks tehhes uste ja aknade peäle malime? Armsad hinged, kennel tärmini  se wannemattest pärritud pruuk olnud, sedda  wöime wägga hästi mahhajätta. Meie wöime keik omma kehha ümbert ringi rista täis tehha, kui ellaw ristiusk süddames ei olle, ei holi sadan sest middagi. Kas Israel sepärrast  Wilistide peäle wöimust sai, et seädusse laeka sötta kasa wöttis? Kas se Zuda nõidadele  aitas, kui nemmad ütlesid: „Jesusse nimmel,  kedda Paulus kulutab, (agga meie ei usso)  kässime meie sind (rojast waimo) sest innimessest  wälja minna! ?" Nisamma on luggu  ristidega, kui neid ebbaussust kirjutakse. Seest, seest, peab luggu ueks sama, keik wäljaspiddine küriminne ja harriminne, kunstid  ja kombed, olgo nad ued ehk mannad, ei aita muido middagi. Sagem siis ka selle asja  polest aeg aialt targemaks ja jätkem mahha,  mis piddada ei sünni. Sannumed wöeralt maalt. Kuida minnewa kord jubba ütlesin, on sel ue aasta hakkatussel Serbia-, Italiaja  ka Danimaal keige ennam jaggelemist. Serbias wallitsewad uut würsti, Ztalias nurrisewad  Austria wasto ja Danimehhed ei rägi Sakslastest head sanna. Sellegipärrast põlle nende tülli weel kuskil öiete hakkanud egga löppenud, ja meie könneleme omma asjo jälle wanna wisi eddasi. Rootsimaalt. Rootslastel on uel aastal kurwad asjad odata. Nende kunninga terwis, mis jubba ammo waene olli, peab pääw päwalt waesemaks minnema. Toido 218