mis Mosesse aego 7 häma werd jooksis). Raudtee  tarwis tahhetakse kül sild peale ehhitada, agga Türklaste asjad ei lähhä ni rutto. Jöe äres peawad raudwankred kinni, kui öigel aial möistwad ja sawad; kui mitte, siis lahmad ülle kaela Nilusse jökke, nago se nimmetud päwal sündis. Raudwankred tullid Aleksandria poolt tormades jöe are, piddid kinni piddama, agga ei sanud, maid laksid ühhe tuhhinaga kalda peält sisse. Mitto innimest on, muist kinnises,  muist lahtises wankris, surma sanud, ja nende seas, kes arrauppunud, olli ka Egiptusse wiitse-kunninga aujärje pärria ja aujärg jääb nüüd teise Türklase pärrida. Terwisse hoidmissest. Terwis on mapeälne kallim warra. Hinge önnis tusse polest teädwad meile öppetajad nöu anda, agga ihho terwisse polest tohtred. Möllemaid uskuda ja nende öppetusse järvele tehha, on meie kohhus ja omma  kasso ihho ja hinge polest. Nende kahhe keige tarwilissema asja polest jöudo möda liggimessele  abbiks olla, on kül ka Postimehhe nöu; agga kui kaugele ta nöu üksi üllatab? Sedda on üks armas tohtre herra Peterburgi linnas ärratunnud ja 2 näddala eest kirja läbbi üttelnud: „Postimees! ma näen, et kimpus  õlled; kas tahhad, ma tullen sulle appi, ja wöttan keik nõuandmist ja öppetust terwisse  hoidmissest eddespiddi ennese peäle!"  - Minna ütlesin: olge tuhhandeks terwe!  ja sedda ütlewad wist luggejad ka. Mis üks öppind tohter, kes ma - rahwast armastab,  meile omma suga ütleb, sedda wöime julgest  uskuda ja tännoga wasto wötta. Ma astun nüüd nattukseks aiaks eest ärra luggejlMe  sekka, ja lassen tohtri herrat iöse meid öppetada. Pangem siis tähhele, mis ta meile esmalt aadrilaskmissest könneleb. Armas ma - rahwas! Wagga hea melega ollen mlnna mönne aia eest kuulda sanud, et teie heaks ja kaösuks Pernus ja Tartus ftitungilehhed  wälja tullewad. Minna ollen ommale ka Perno Postimeest tellinud, ja widan sure römoga temmaga mönni tunnikenne aega ärra. - Minna isse sllen teie keskes ülleskaswanud, tunnen teie ellowisi, keik teie römo ja hädda. ÄggK suggu innimestel on Jummalast römo, häid päiwi, agga ka wallo ja willetsust ja mönda rasket hädda siin ilmas ossaks pandud.  Agga mitte keik ihhulik waew, mis mönni teie seas kannab, ei õlle Jummalast temma peäle pandud, waid isse ennese rummalussest  temma külge hakkanud. Minna ollen tohter ja mönni teite seast on omma wallo ja haigusse wasto minno jures abbi otsinud. Ennamiste keik haiged ma kes minno jure tullid rohto ja nöu otsima, pallusid, et ma neile piddin aadert laskma. Wahhel ma teggin, mis nemmad pallusid, agga surema hulgale ma kelasin aadrelaskmisse üsna ärra; mitte sellepärrast, et se tö mul õlleks raske olnud! ei mitte; waid et minna selgeste teadsin, et aadrelaskmisse läbbi nende haigus õlleks paljo sandimaks läinud. Teie wangutate wist pead, sedda luggedes ja ütlete:  „tühhi jut! mis kahjo aadrelaskmissest wöib olla, eks sant werri jookse wälja?" Jah, kui se tössi õlleks, siis minna ei kelaks mitte aadert  laskmast; siis temmast õlleks paljo abbi. Agga minna küssin sind, armas ma - mees, kas sinnul ühhes toowris wöib olla hea wessi ja sant wessi? Ei mitte! on ta hea, siis on temma keik hea; on ta seggane, siis on temma keik seggane. Nenda on ka sinno werrega. Sinno sonede sees ei wöi mitte ühhes kous hea ja sant werri olla. Minna tahhan sulle tähhendamisse  sannaga sedda luggu ärraselletada. Jnnimesse ihho on, kuida iggaüks teite seast teab, ludest, lihhast ja werre sonedest kokko pandud. Werri on ello üllespiddaja; keik luud ja lihha sawad werrest sünnitud. Werri isse sünnib toidussest, mis innimenne sööb. Sedda rohkem ja rammusam toit on, sedda ennam werd temmast wälja tulleb ja sedda tuggewamaks innimenne lähhäb; sest werri toidab  luud ja lihha. Raske tö ai ja lahja toidusse jures lähhäb werri waeseks, ei temma  jöua ennam ihho toita, luud ja lihha lahwad nõdraks ja rammo hakkab wähhenema.  Kui nüüd innimenne mitte ei katsu wer- 375