nad tewad, sepärrast ei jätnud Jsraeli söbrad mitte teggematta, mis nad teadsid ja se olli: „Trööstige, trööstige minno rahwast!" Saggedaste  käisid judi-missionärid ka Jerusalemma  watamas, otsego sedda kuiwaks jänud hallikast,  kust keik hea olli tulnud; sest „önnistus tulleb Jerusalemmast", ütles Jesus isse Samana  naese wasto. Agga judid ei tahha Kristust, olgo siis, et sure wäe ja auuga tulleks  ja neile selget warra tooks, jah, olgo siis. Nende pöörminne läks ja lähhäb praego weel wägga pikkalt ja arwa on, kes ärratundwad, et muud nimme innimestele põlle antud, kelle sees nad wöiwad önsaks sada, kui se nimmi Jesus Kristus. Kes Jerusalemmas käis, näggi hirmsaid asjo, nago seal ikka, kus Türklassed perremehhed on. Judid ja ristirahwas, kes seal ellasid, ollid  allati nago pallawas rehhetoas. Aastal 1825, kui üks miss. nimmega vi . Dalton neid watamas käis, olli luggu nisamma. Türgi passa (kubberner) olli essimenne werrekoer. Keige teiste taskud piddid allati tühjad ja temmal täis ollema, muido piggistas ja pinas ta neid, et waeste innimeste luud praggisesid. Kreka kloostri wannemat ja 50 teisi laskis ta ahhelasse panna, sest et nende kloostris arwati innimeste warra warjul ollewad, kes passa eest pöggenemas ollid. Türgi soldatid ollid jubba keik kloostrit puhtaks teinud, agga kui ei leidnud, kirrus passa: Oot' sa ärranetud uskmatta ristikoer, ma tahhan sulle näidata!" Kloostri wannema jallad said ühhe sure laua peale seutud, nenda et tallad üllespiddi seisid ja 10 meest löid keppidega jalla talla peale. Parrast sedda kui ta 500 hopi nenda olli sanud,  pandi temmale köis kaela ja tömbati ni köwwaste kinni, et silmad punni töusid. Nenda  wiskati tedda lausa taewa alla mahha ja lasti seista; wet wöis nattuke sada, kui tahtis.  Ve. Dalton leidis ja parrandas tedda. Ka tullid neil päiwil judid missionäride jure ja pattusid enneste eest kosta, sest passa aias nende käest ennam rahha peale, kui neil anda  olli. Judi naesed said lausa ulitse peal teutud; Türklased hirwitasid; üllekohtul ja wäggewallal polnud arro egga otsa. vr. Dalton tsggi mis ta ial wöis, trööstis, kinnitas, manitses,  juhhatas, pällus nende eest, andis neile nöu, agga teisel Jöulo pühhal 1825 ollid Sioni mäel mattussed. Keik Kreka usso rahwas,  kes Jerusalemmas ellasid, ollid haua ümber,  sest nad ollid sedda meest, kedda maeti, wägga armastanud. Se olli vr. Dalton, kes lühhikse haigusse järrele silmad kinni panni. Näddal parrast sedda olli üks noor Sakslane,  nimmega Juhhan Nikolaison, temma  asseme! kedda Londonist tru Daltonile abbiks  sadeti. Nüüd seisis noor missionär Sioni  mäel wannema haua jures. Jerusalemma ello olli ikka alles waene küllalt ja temma tund mee! mitte tulnud. Nikolaison piddi marsi linnast ärraminnema ja ellas Kanaanimaal 2 aastat ja hüdis allati: „pöra ümber, sa ärrapöördud  Israel!" künni ta 1828 söa pärrast  koggoni piddi pöggenema. vr. Daltoni lesk olli temma abbikasaks sanud. —- Just 7 aastat pärrast sedda, kui Nikolaison esmalt Daltoni haua äres seisis, olli ta jälle seal. Selle wahhe sees olli La Ahwrika randas  Tunisses, Alshirias (Algirias) ja Marokkos Jsraeli tagga otsinud ja watamas käinud, agga Jerusalem ei läinud temma melest, ta tulli senna  jälle taggasi. Aiad päwad ollid ka nattuke parremaks läinud. Egiptusse wiitse- kunningas  Jbraim olli Kanaanimaad Türklaste käest ärrawötnud ja omma kubberneridele käsko annud,  ei keddagit innimest temma usso pärrast takkakiusata. Suur uus assi Jerusalemmas! Nüüd olli Nikolaisonil ka nöu Sioni mäele töösse jäda. Ta sai aega möda ühhe maia osta, mis oige endise Taweti kantsi körwas seisis ja hakkas siin ello asset seädima. Ta südda olli römus, et jubba ni kaugel olli; agga  waewalt ellas ta ommas maias, kui suur mawärriseminne Sioni mägge ja keik Jerusalemma  linna rapputas. Temma maia sai nenda  löhhutud, et pea kiwwi kiwwi peale ei jänud.  Nüüd tullid meel rööwlid ja risusid puhtaks,  kes wasto ei jõudnud panna. Ka Nikolaisoni  majast risuti meel mis leiti. Waewalt ollid rööwlid ragganenud, siis tulli katk omma  korda. Rahwas langesid nago sased mah- 334