Ühhes jamas naggin ma kui jubba hobbune olli karru ette pandud, et loom kaunis wirk ja priske, ja ka poötipois noor wisakas mees olli. Ma tahtsin poisi meelt katsuda ja ütlesin: „sa saad 25 koppikad jomarahha, kui mind tunniga teise jama wiid;" agga jama wahhe olli 19 wersta pitk. „Küllab katsume," wastas pois ja laskis omma runa agga parrajad trawi eddasi minna, ja ei teinud suurt kiretki, nenda et pool teist tundi olli möda läinud kui teise jama saime.  Minna maksin rahha ärra ja pannin temmale  15 koppikad jure jomarahhaks ütteldes: „Olleksid sa mind tunniga seia tonud, siis olleksid  sa 25 kopp. sanud, nüüd sa saad agga 15!" Postipois andis mo 15 koppikad taggasi  ütteldes: „Ei minna teie rahha tahha; kannan teid wägga, ma ollen sõitnud kuida mo kohhus olli; (19 wersta tunnis) olleksin ma teie sowimisse järrele tunniga selle ma ajanud,  siis põlleks mo südda annud selle waese hobbuse  peäle wadata, kedda ma teie 25 koppika ja ennesse ihnusse pärrast olleksin pinanud, agga nüüd wöin ma rahhuliselt mo trui lomaga  jälle koio pole pörata. Za teiseks, olge ni head ja luggege, mis siin seisab kirjutud," ja näitas nüüd ühhe trükkitud lehhe peale, mis jama seina külge olli naelatud. Minna löin silmad kirja peäle, kus olli rootsi - wenne- ja somekele kirjutud nenda: „Postipois, kes reisin  käest jomarahha püab ehk ennam maksu wöttab, kui temmale õigusse järrele tulleb, kautab  omma au ja saab kahheksa pari witstega sambas nuhheltud." Ma ei teadnud mis ma selle peäle piddin wastama, sest armaste on neid innimessi leida, kes üllematte käskusi ni truiste peawad ja ma mõtlesin isseenneses: Oh! kui hea õlleks se, kui eestimaal ka ükski ni-suggune  postipois õlleks, kes seddawisi mõtleks! Agga arru on se wist leida. Mittokord ollen ma omma silmaga näinud, mis hirmsat wisi neid waestd posthobbusid pinatakse, nenda et mul õige juukse karmad peas püsti töusiwad, kui ma sedda jölledat lojukse waewamist näggin.  Agga kulame järrele kust se wigga tulleb,  ja kuida ehk sedda wöiks aitada. Keige essiteks on se Zama wallitsejatte sü, kes mitte sest paljo ei holi, kuida nende hob- bustega ümber käiakse, kui agga heaste neile küdi-rahha sisse tulleb, ja mitte ka suurt ommale  teniaid ei wallitse, waid wötwad sedda kes neid keige alwemalt lubbab tenida. Teiseks langeb  süi postipoisile, sest perremees annab lemmale  wägga wähhe ehk ei ka ühtegi palka, mispärrast  ta ommale tahhab jomarahha püüda sel wisil reisiattelt, et ta armutumal kombel mönne koppika eest hobbused auru ja wahhusse  kihhutab; sest ta mõtleb: mis sest luggu, kui ma neid agga ellusalt koio toon. Ja kolmandamaks tulleb se pahha sest, et postipois selle jomarahhaga mis La on sanud,  kohhe essimisse körtsu tuppa astub wähhe „soendamasest tihti on neid waesid postipoissa nähha, kel on nenda kui wanna sönna ütleb: „hilp ees, tallukas tagga,"  et halle neid nähha. Sealt teise körtsi üks paar saia ostma, sest tale põlle aega antud  koddo öiete süa, ehk ka olnud sömine ni waene, et ei mekkinud. Ja kui ta seddawisi iggas  körtsis käinud soendamas, saia ostmas, ja üht pissokest napsi wötmas, heidab ta wimaks „wähheks aiaks" wankri ehk sani pöhja „tukkuma,"  sest ta põlle kolmel neljal ööl mitte silma kinni sanud, lasseb ohjad lahti ja hobbused isse omma tahtmisse järrele teed koio pole otsida. Agga ellajad kes jubba omma wallitsejast öppinud, kerawad essimisse körtsi ette, ehk kuhhugi külla tannawasse, seisawad  seäl sennikaua kui perremehhe unni löppend,  ja isse jallust kangeks jänud. Juhtub ka mittokord et talwel saddüse ilmaga sellsmodiga  hobbused teelt ärra eksiwad, ja wimaks  kui postipois ärkab, ennast metsast sani ja hobbustega tükkis leiab, mis labbi mitto õnnetust  sündinud. (Jääb polele.) Sannumed wöeralt maalt. Preisrmaalt. Kunninglik noorsuggu.  Küllad mälletate weel, et minnewa aasta selle aiaga paljo Preisi pulmadest rakistme.  Agga pea kinni, nüüd tulleb jälle teine jut. Minnewa aasta sai üks suur Preifi prints Inglis kunninga proua wäimehheks ja 244