mehhed kirrikus jutlust ja Jummala sanna hea melega kuulnud ja tähhele pannud, ei tea ma mitte, ei tahha ka paljo uskuda. Peter istus omma nore naesega ka kirriko penkis ja sedda tänna siin essimest korda. Ta su ja südda laulsid sedda röömsaminne. „Kui Jummal  ello jätkab ja termist annab, mötles temma siis istun meel mõnda pühha päwa  siin penkis ja kulen Jummala sanna!" Enne kirrikunne tülli kippus pärrast pea jälle kätte tullema; sest uest tulli üks küllamees ja tahtis hoost rautada ning ei woinud milgi kombel arro sada, miks Peter töösse ei hakkanud,  kirrik olli jo waljas, mis Jummala pärralt olli, se olli nüüd ta kä. Peter ei waidlenud temmaga mitte paljo, üttes lühhidelt,  et temma ei tänna egga ühhelgi pühha päwal tööd ei te, agga muido iggal päwal ussinaste ja karmeste; kes enne tulleb, se enne lähhäb. „Pääw päwa körwas on mul hommikust öhtoni hamer peus ütles temma  tulge mil tahhate; agga pühha päwal  jätke mind rahhule, siis on seppi koia uks kinni ja löötsa su külm." Mis tehha, küllamees piddi ilma seppiseta ja küllamehhe linnalak kolme rauaga koio pole minnema, ehk kül mollemad pahha melega» Pärrast lõunat istus Peter monne uaabrega omma ukse ees pengi peäl ja aias sest ja teisest  maggust jutto. Mis seal immeks panna, kui jut ka ennelõunase tülli peale tulli. „Peter, kui sa tark õlled, ütles üks naber  siis jätta need hälbid kombed mahha!  Muido on sul marsi seitse pühha päwa naddalas." —- „Ma ei olle mitte ni kartlik - kostis Peter; se peaks ka kogguni hul luggu ollema, kui se, kes Zummala kasko julgeb piddada, kohhe nälga peab surrema." „OH mis Zummala käsk! Käsk ees, käsk tagga! ütles teine naber. Minna ollen  ello aia pühha päwal tööd teinud, mis mul sest wigga on? Egga meie ommetk uut modi ennam ellama ei hakka; põlle ka ni lollid,  kui sinna arwad!" „Ms ei tea mitte, ütles Peter mis uus mood se on, kellest sinna rägid. Ni wanna kui meie usk on, ni wanna on ka se käsk: „Sinna pead pühha päwa pühhitsema!" Kas minna sedda kasko ollen teinud? Eks ta seisa piiblis ja katekismusses? Kuidas sa julged üttelda: se kask ei maksa middagi? Jummal ütleb: sa pead! agga sinna ütled: minna ei tahha mitte! Ja kui minna tehha tahhan, mis Jummal kassid, sedda nimmetad sinna ueks moeks?" —- „Tühhi tagga! kostis naber ja kulm olli jubba kortsus Mis Jummalal sest kahjo  on? Ma woin nisamma wagga olla, kui pühha päwal hoost rautan ehk sõnnikut wean! Eks keik olle Jummala päwad?" „Jummala päwad kül ütles Peter agga mitte pühha päwad. Sul on ka wägga öigus: Jummalal põlle meie pühha päwa rikkumissest kahjo ühtegi, sest mis kahjo woiwad meie pattud temmale tehha, agga meile  ennestele tulleb sest suur kahjo." „No kus se kahjo on? küssis naber ja panni käed pusa. Ollen ma wiggane? ollen ma waene? ollen ma kurja teggia?" „Mis sa weel ei olle, woid sa pea olla, kostis Peter. Jummalal ei olle ükski assi woimatta, kui ta ka mitte igga Rrd warsi keppiga pähhä ei lö. Et sa Jummala kartussest ei holi, Jummala käsko ei pea, omma hobbost ja sönniko pöldo kallimaks pead, kui omma pühha ja heldet Jummalal: se on jubba wägga suur hinge kahjo." „Tühhi lörri! se ei olle tössi!" karjus naber. „Wata ette ütles Peter ehk wimaks keik tössi on. Armastan ma Zummalat, siis pean Lemma sanna kuulma. Sa ütled omma pöiale: Pois wea tänna heina kuhhi lauda peäle, lammastele põlle kört ennam ette anda! ja tulled öhto koio, pois kelm istub körtsis ja heina kuhhi asa peal. Kui ta nüüd ka kümme kord körtsis ütleks! ma armastan omma  issa! kas sa sedda ussuks? Sepärrast, minna jäen selle : Meie peame Zummala sanna kuulma!" Selle peale ei woinud naabred mitte en- 144