mammunat ei olle. Kümme suud tahtsid süa, kümme kehha kattet ja kaks kümmend jalga jallawarjo. Kui nüüd koolmeistril pea laest jalla tallani ennam sissetullikut ei olnud, kui 150 kaadrit puhhaft rahha, kus keik leib ja leiwa körwane, rided ja kingad ühhes kous ollid:  siis wöib rummal kolilaps jubva wälja rehkendada, et nad mitte nisso salmes ei istunud,  egga kässi raswast lakkunud, nago meie rahwas wastlapäwa öhto. Ni kassina palgaga  ni paljo köhhud täita ja ihhud katta, olli töeste raske, ehk kül mönnel päwal kolm kord muud ei olnud, kui kartohwlid ommas lodud  mundris laua peal ja soolwee kaus körwas.  Sellegipärrast olli koolmeister ja keik ta maialissed röömsad ja lastel punnased palled,  nago öunad. Tuttaw assi on, et inni  menne maiussest suremat rammo egga parremat  näggo ei sa. Ommeti kes mötleb, et koolmeister scllepärrast lille korwis istus, se eksib. Saggedast ollid tunnid ja pawad, kus möllemad wannemad ma alla olleksid puggenud  ja murre olli raske nago harja ikke peas. Muidogi ei teadnud lapsed sest middagi, maid kui köht jälle täis olli, hüppasid nago lamba talled, kui emma alt tullewad. Emma lappis ja paikas hommikust öhtuni, agga se aeg tulleb  igga ühhe ridele, et päikaminne ennam ei aita, ja siis on hea nöu kallis. Kingo ei wöinud emma tehha, waid kingisep ja seal olli jälle sölm sees: kingisep tahhab  rahha ehk jookse palja jallo! Oi, murret  olli küllalt, ja allati piddi waene issa näggema,  et 150 tadert kommistamatta eddasi ei aitnud; sest seal ei tulnud ennam, kui 15 tadert  innimesse peale, ja hakka sest aastas söma  ja ridid murretsema, küllad siis näed, kui pea näppud pöhja putuwad. Siiski ollid koli rahwas önnelikkud inni- messed, sest nemmad armastasid ühte teist ning ka laste wahhel, kes muido pea nääklema lähwad, olli allati rahhulinne assi, et wannematte  südda Jummalat tännas. Kegi koolmeister  ümberkaudo ep olnud ni tru ja ussin ommas ammetis, kui se, kellest meie siin rägime.  Temma olli isse mönda asja ennam õppinud,  kui mönni teine, mõistis selgeste orri- laid mängida ja laulda ja kui lapsed laulsid wöis innimenne ilma sömata kuulda. Peale sedda olli temma ello koddo ja wäljas ilma laitmatta, sest polnud siis ka mitte immeks panna, kui laste wannemad Lemmast suurt luggu  piddasid' ja üllemad tedda auustasid. Nenda olli temma jubba siin küllas terme tossin aastaid pudusse ja waesussega wöitlenud,  ja midda suremaks lapsed kaswasid, kaswis  ka waesus. Koolmeister olli agga, naga  koolmeister peab ollema, usklik wagga mees, kes omma süddame ahhastust lummala jalge ette walja puistas ja sealt ikka jälle troosti ja römo leidis. Uks assi olli, mis ta mitte ei jõudnud kannatada, se on, kui ta omma naese silmas pissaraid näggi! Siis olli ta tõeste kurw ja mahha röhhutud ja sowis, et haud tedda kinni kattaks. Oh, önsad abbiello rahwas, kellel nenda wastastikko teine teise silma pissarad, nago tullesäddemed süddame peal kippitawad. Seal ei püa teine teisele mitte silmawet tehha, maid kuiwatada. Nenda peaks se ollema, põlle agga parrago tännawo iggas  paikus meel mitte nenda! Mitto meest ön naestele raud-ikked, ja mitto naest omma meestele  karro-ohhakad. Parrandago Jummal! Ühhel aasta! (se olli koolmeistri 13. aasta) olli nappus keigest asjast. Sui olli willo ja nuhin  ane, willi kassin ja kallis ja kartohwlid, waestz ainus lotus, mäddanesid ellawalt pöldo ärra. Hinnad tõusid hirmus kõrgeks ja se olli nisamma  paljo, kui õlleks koolmeistril 50 tadert palgast mahhawöctud, ja sel aial hakkas kingisep  Laks omma 25 tadert parrima, mis tal tö eest ammo sada olli. Oh hädda! ja koolmeister  watas igga hommiko wallutawa süddamega  nende aukude peale, mis sabastel jälle põhja al ollid. Mis piddi nüüd heaks nõuks ollema? Kurbdusse ja ahhastussega tõusis  ta ülles ja laks maggama. Rinnad tahtsid  waese mehhel öhkades kärriseda, agga abbi  ei näinud ta kuskilt tullewad. Ta waene naene, se walwas omma öhkamiste ülle, nago  wahtmeister hulkujatte ülle, sest ta armas mees kulas allati; ta nuttis üksi öse, kui mees maggas, ja pällus Zummalat; päwa olli ta lahke ja teggr rõõmsa näo, kui ka südda pak- 383