külwame meie nüüd ka semet röömsa leikusse peäle." Taniel surn 1844. Ta näggi ka jubba enne surma nattuke leikust: 200 pagganad  ollid risti uskus ja 44 kolis said 1000 paggana last öiget öppetust. Nüüd on seä! jubba peale 130 külla missionäride käe al, paljo lapfi käiwad kolis ja liggi 500 innimest  ka jubba'Zssanda laual. Amerika missionäridel  on siin ka jubba hea tük tööd malmis:  Peale 1000 ristitud pagganaid ja 21 tuhhat koli-last. Ülleültse on missioni-tö Seilonis raske, (nemmad tewad keik ka teistega  liggi ja põlle ommeti saggedaste ei kalla egga lihha. Üks missionär ütleb: „Ma küssisin  kord üht Seiloni meest, mis usko ta on?" „Ma kummardan Budda - jummalat," wastas temma. Egga sa ristiusko ei olle? „ „Ia muidogi ollen, parris ristiinnime,  kostis mees jälle ja peälegi Hollandi  Kalwini usko."" Nisuggune on nende kindlus.) - Sureks missionäride ristiks  on ka Jndiamaal pagganatte seisusseuhkus,  mis nad Kastiks nimmetawad. Rahwas teine teist kastist sünniwad weel wähhem  kokko, kui Zuda rahwas Samana rahwaga.  Uhhes kolis minnasid kotipoisid pääw otsa kaemust wet wälja, ennego jua said; sest üks innime teisest kastist olli nende kaemust jonud. Tullewa kord lähme Australiamale, lõuna - merre saarde peale. Pölloharrimissest. Kuida head kaapsad kaswawad. Zggal talloperremehhel ehk ma mehhel on jo ammogi teäda, et kaapsas head wäggewad ja hästi harritud pöllo maad tahhab, kui ta heaste peab kaswama. Ussun et keik ommetegi  mitte omma kaapsa maad meel nenda ei oska harrida, et ta süggise häid kaapsid om'  mast aiast woiks mahha raiuda, sepärrast tahhan  temmale teäda anda, kuida kaapsa ma peab harritud sama. 1) On wägga tarwis, et kaapsa ma peäle mitte marsi enne kaapsa istutamist wärsket sönnikut ei pea wetama, waid sönnik peab fubba suggise sama peäle wetud ja ma malmis  harritud ; sest kuiwal ja pallawal suil teeb wärske sönnik ma wägga liig pallawaks ja se läbbi nartsiwad taimed ärra, ja sünniwad ka selle ärra mäddanematta sönniko sisse pissukesed  ussikesed, mis pärrast kaapsa jure külge löwad, ja siis on taimed ehk ka weel nored kaapsad pea többised ja neist ei sa keddagit.  2) On wägga sowida sea sõnnikut kaapsa ma peäle weddada, se on keigest keige parrem. 3) Peab ka enne istutamist sinna kus taime istutud saab, nattukenne jipsi sama pandud, mis kaapsa kassule wägga joudo annab. 4) Peawad taime allumissed otsad, enne kui nad istutud sawad, kaks ehk kolm tundi, kannade sõnnikust tehtud pudru sees leutud sama; siis sawad sellesamma nõuga kus sees neid leutud, kaapsa aeda widud ja kohhe mahha istutud, ja enne weel kui nad mahha sawad pistetud ripputakse taime peale nattuke jipsi ehk tuhka. 5) Pärrast istutamist kastetakse neid weel ükskord, siis ei olle neil ka sel keige pallawamal  ja kuiwemal suil hädda, waid kaswawad  prisked ja head. (Eingesande.) Jutto jätkud. „Kas Leil head tubbakast on?" küssis küllamees  podi astudes. „Kül!alt, wastas kaupmees, astu agga liggimale. Wata, siin on tubbakas, mis isseennast  kidab." „No ei ma nisuggust kül ei tahha," wastas mees kas Teil juhtub parremat ollema?" „Ms sel siis wigga on, söbber?" „Temmal on pahha hais jures." „Sel tubbakal? Kas sa kaest ärra õlled? se tubbakas kidab jo isseennastl" „No sellepärrast; sest sedda teab jo igga laps, et omma kitus haiseb." 89