ris wasto: „Jubba minna siin, agga jallad wallutawad rutto josust." „Kust sa tullid? Pois näitas üllesse lahtise akna peale: „sealt tullin!" Hul pois ei tahtnud kihlweddo kautada ja olli aknast kolmandama korra pealt mahha hüppanud ja ommeti olli Jummal armust  hoidnud, et muud wigga ep olnud, kui jallad nattuke pörrunud. Laps teeb lapse tööd ; ükski möistlik innimenne ei wöi sedda järrele tehha ja parrast, kui luud kondid purruks läinud, ennast sega trööstida: „Olli önnetusseks  antud!" Auftriamaalt. Sealt ma rahwaö ei tahha mitte ennam uskuda, et södda nende ja Sardinia rahwa wahhel tullematta jaeb. Nemmad ütlewad: „olgo kongressi piddaminne  kül tembuks tehha, agga se ei leppita meid ommeti ennam ärra, waid Mai ku sees on tulli tagga." Se õlleks kül wägga pahha  luggu; agga minna ei heida omma lotust mitte weel ärra. Jummal wöib jo innimeste süddamed ja kanged pead, nago wee ojad pöörda.  Kes agga wäggise järrele ei anna, küllad  se nääb, mis ta leiab, kui omma tahtmist  taewa-rigiks peab. Södda sötkub neid, kes tedda himmustawad. Jtaliamaalt. Kuida jubba enne ollen  üttelnud: seal ei olle rahho ma a! egga peal. Ma warriseb, rahwas urriseb. Löuna pool suitseb Wesuw, pöhja pool Liworno linna ümber, tantsib ma jalge al, Lombardi  - Wenetsia makonnades küddenewad rahwa  süddamed, nago miliaugud ja Sardinia rikis jooksewad nored ja mannad kokko ja kissendawad: „Andke meile püssid ja möegad katte, et Austriameeste pähha wöime kinni hakkata!" Neid, kes iggalt poolt Ztaliamaalt  Sardiniale kokko jookswad ja walja tahtwad minna, peab jubba peale 10,000 waimo ollema. Nisuggune hulk on kül ka jubba hea abbi, agga kui Jummal södda ärra  kelab, ei tea, mis need söa himmuliösed mehhed siis teggema hakkawad? Söa mona  koggotakse seal ni paljo kokko, et mönnes  linnas (Piasentsa) ennam muud rumi olle, kuid peawad kirrikut maggasini aidaks teggema. Prantsussemaalt. Ms üllemal nimmetud  mades iggapäisecs juttuks on, se on ka Prantsustel, agga nattuke penemalt: rahho suus, södda süddames. Surem Prantsuste hulk ei pea just södda mitte himmustama, agga sedda ennam wähhem hulk. Prantsussed  on omma priusse ja tarkusse peale wägga uhked ja kumbagist põlle neil liga. Hiljuti küssis üks wöeras mees üht suurt Prantsust: „Kuida se tulleb, et teie ni paljo priussest rägite,  mis Jtalia ja mu maile tahhaksite wia, ja omma koddomail ei näita teil sest liga ollewad?  Tark Prantsus annud targa wastusse: „Söbber, mis peab teggema? üttelnud temma,  meie teme töeks, mis wanna sanna ütleb: „„Rätsepal põlle head kube, egga kingiseppal terwet sabast."" Söa wasto walmistawad  nemmad, nago sippelgad pessa teggewad, agga kelk ni tassakeste ja waggusi ja ennam  öse kui päwa. Küssib kegi, siis on neil keige mahhedamad rahho sannad suus. Portugalimaal peab jubba ni patta ja wähhe wihma ollema, nago meil mönni kord Jani kuus. Seal kaswatawad rahwas paljo winapuid ja neile kartwad sest enne aegsest pattamast suurt kahjo sündiwad. Juttud ja jutto jätkud. Onne õnnetus. Krekamaal ellas wannal aial üks kulus kunningas,  nimmega Dionisius (Tyrann), kes paljo maid ja warra ennese katte olli kiskunud,  agga sel kombel, et ta kellegi käest truust egga armastust ei wöinud lota. Ta ommad suggulased ollid ta werriwaenlased. Õnneto se kunningas, kedda rahwas üksi hirmo pärrast  peawad auustama. Dionisiussel olli üks suur essik, nago neid on, üks eht sülgelakkuja, nimmega Damokles. Se ei mõistnud muud tehha, kuid allati kita, et innimenne önnelikkum  ennam ei wöi olla, kui Dionisius piddi ollema. Agga lobba kitus wassitab wimaks ka arra. „Kui sedda keik nenda arwad ollewad,  Damokles, ütles kunningas kas 325