sa ei tahha kord ka minno maggust õnne isse mekkida?" „No kül tahhaks!" Nüüd pandi tedda otse kui onne sülle hingama ja Diomsius teggi temmale keik, mis Ahaswerus Mordekaile teggi (Estr. ram. 6.). Ta istus kuld toli peal ja maggas kuld wodi sees ja mis ta südda ial himmustas, wöis ta silmapilk  sada. Damokles uius önne sees, nago kalla wee sees. Uhhel päwal seisis ta selliti omma kunninglikko kuld wodi peal ja mõtles: „önnelikkumat innimest ei õlle, kui minna ollen!"  Ägga korraga naggi temma, et üks suur terrawa otsaga möek just temma süddame kohtas lae al hobbuse sabba jöhwi otsas kõlkus.  Temma kuld toli kohhas kõlkus teine sähhärdune, mis igga silmapilk wöisid temma pahhä ehk süddamesfe kukkuda. Oh heldekennel  kuida kaddus nüüd temma rõõm ja rahho,  nago warblased nisso-kuhhela kallalt, kui pussi nawad. Külm higgi tulli otsa peale, keik ön kaddus süddamest ja keik illu ta silma  eest: ta ei näinud muud ennam, kui möeka  omma pea kohhas; igga silmapilk tõmbas ta ennast kokko, kui õlleks möek ta süddamesse torkinud. Mis ta enne kui ainust önne olli iggatsenud, sest püdis ta nüüd kui surest önnetussest  lahti sada. Ta sai lahti ja ei kaetsenud  eddespiddi Dionisiusse õnne mitte ennam. Nenda on se ön, mis teiste õnnetusse ja öhkamiste peale on ehhitud: önneto ön ja muud middagi. Kallis perle. Uks juut pakkus Jnglisma kunninga proua (Elisabetile) üht wägga illust ja suurt perlit 20,000 naela (120,000 rubla) eest müa. Kunninga  proua kitis kü! perlit illusaks, ei arwand hinda ka liig sureks, agga mõtles ommeti, et ilma selleta wöib ka läbbi sada ja ei ostnud mitte. Selle peale laskis rikkas juut mönne pilkamisse sanna suust kukkuda, kui õlleks Inglismaal  kül illo armas, agga rahha koppik kassin sedda osta. Se käis Inglastel läbbi süddame; sest se polnud mitte nenda: neil on rahha küllalt, agga nemmad ei tahtnud osta. Et judil muia! mail Inglastest middagj  könneleda õlleks, mis ülle kässi kokko lüak- se, kutsus üks rikkas Inglane tedda ennest jure ja ütles: „Ma annan sulle stdda hinda so perli eest, agga sa pead minnoga meie kunninga  proua terwisstks klaas jodawat wina liko j oma." No miks juut stdda ei teinud, kui agga omma hinda kätte sai. Inglane ostis perle ja maksis rahha wälja. Pärrast stdda laskis ta mörstli tua ja tampis omma käega judi silma ees kalli perli purruks jahhukö peneks, ripputas omma wina klasi sisse, ütles': „Ellago meie kunninga proua!" (juut piddi stddasamma ütlema) ja rüpas siis köhto. Wöime kül arwata, kui pärrane judi silmad läksid; agga Inglane ütles: „Nüüd minne juut ja rägi teistele, et Jnglisma kunninga proua jöuab kül so perlit osta, sest temmal on allamaid, kes temma terwisstks klasi jodawat  wina wöiwad jua, mis 26,666 naela maksab." Sõbra testament. Sõbrus on kallis assi, kui se tössine on. Sündiminne teeb ühhe issa emma lapsed lihha  polest wennaks, mis nad parrago saggedaste  süddame polest mitte ei olle; agga sõbrus  teeb waimo polest wennaks ja se wennastus  on ennam wäärt. Sepärrast ütleb ka üks Prantsusse wanna sanna: „söbber on ennam kui wend; sest wenda andwad mulle wannemad, agga sõbra wallitsen ma isse." Agga se on ka tössi: kui Jummal möllemaid  ei anna, siis ei olle möllemad suurt asja wäärt. Korintusse linnas ellasid kolm sõbra, nimmega  Eidamidas, Kariksenes ja Aretas.  Need ollid, nago sõbrad peawad ollema,  üks südda ja üks hing. Eidamidas olli  keige waesem ja surri keige ennemalt ärra. Surma wodi peal teggi ta omma testamenti ehk wimist seädust. Kuida temma testament olli? üsna lühhike: Kariksenes piddi temma emma toitma ja Aretas temma tütre mehhele  pannema ning issa assemel kasa-anded andma. Warsi pärrast sedda surri Eidamidas ärra. Wäetimad lapsed ei wöi omma issa haua jures ennam nutta, kui Kariksenes ja Aretas omma sõbra haua jures. Testamenti 326