agga sa kohhutasid mind esmalt öiete ärra. Kes sedda wois möttelda?" „No egga meie teekäimist põlle unnustanud?  ja meie lahkumist, kui sa söameeste jure, kes tee äres puhkasid, mahha jäid? Kas mälletad weel? Ma ollin öige pahhane so peale, et sa ni törges ollid ja mind üksi lasksid  eddasi minna." „No mis tehha, woib kül wastas Tollar; agga minna ollen ösel nattuke kartlik ja rägiti ka monnest, kes rööwlitte kätte olli langenud z sellepärrast ei julgend minna  öse teed käia; ö põlle kellegi mu, kui rööwlitte  ja wargade söbber." (Ja Lanto isse olli röwel.) „Tühhi kartus! ütles Lanto naerdes meie peäle ei õlleks kegi tulnud. Hindu ellad  loukoera ja tiigriga ühhel maal ja peab nisamma wähhe kartma, kui need kartwad; agga kuhho sa nüüd praego lähhäd?" „Ma lähhän ülle jöe senna mõisa, mis mo herra pärralt on! Kuhho sinna siis tahhad  minna?" „Ka senna sammasse! ütles röwel. Se on jo önneks, et ühhes ülle same." Tük aega ollid mollemad wait ja soudstd. Parrast küssis Lanto: „Kule, minna ollen kuulnud, et sinno herral peab üht elliwanti juhti tarwis ollema ja tahtsin kulama minna, kas ta mind peaks wötma^?" „Ma ei ussu mitte, et tohter üht Hindumeest  tenistusse wöttab, kedda ta ei tunne!" ,Miks mitte? ta woib jo monned näddalad  ilma palgata katsuda! Woin ommeti kord küssida, egga küssia su pihta ei löda." „Agga wötja kässi saab rihmata!" ütles Tõllas ja mötles isse süddames: „Kui sa teaksid mis ma tean!" Tollar mõistis nüüd kül, et Lauto nou olli hölpsaste sisse sada ja siis öse teistele lahti tehha; agga temma önnetusseks teädis Tollar ta mustad mötted arra ja wois nüüd tedda ennast senna lökso sata, mis ta teistele olli malmis pannud, mötles: „Tulle, tulle hunt omma auko!" Ollid Hindud wimaks mollemad tohtre maiasse jõudnud, siis wiis Tollar rööwli alla tuppa ja käskis seäl odata, künni taggasi tulled.  Nüüd jooksis ta isse tohtre tuppa ja tahtis üttelda, mis lind neil al toas olli. Önnetusseks  piddi ta kuulma, ek Lantul metsas öigus olnud: tohter olli ka omma woörastega  linna läinud, kust ta Home alles taggasi piddi tullema. Ruttoga jooksis ta teenritte tubbadesse keik tühjad! Muist ollid kasa woetud, muist muiale ammetisse sadetud, muist ollid muido omma loaga senniks hulkuma läinud.  Monned Hindu tüdrukud ollid üksi koddo,  kelle käest ta kuulda sai, et preili haigemaks  jänud ja wodi heitnud. Mis nüüd heaks nõuks? Tiger olli kül üsna löksus, agga ei olnud kässi, kes tedda kinni olleksid siddunud. Tollar ei teadnud, mis üksi piddi Leggema, kui ommeti önneks kaks teenrit koio tullid. Warsi ütles nüüd Tollar kulda loud ollid, laks nendega alla tuppa, kargasid seäl äkkiste Lanto peäle ja siddusid ta käed j allad kinni, et tk ligutama ei peäsnud, ja nüüd kargas teine tener ratsa hobbose selga ning aias tuhhat  nelja linna, tohtrele teädust wima, teine seisis palja moögaga treppi peäl wahtis ja Tollar  isse walwas teise palja moögaga Lanto jures. Ö tulli kätte, kus Indiamaal tähhed ni helledaste taewas särrawad ja willo tule öhk maggust haiso laiali lautab. Keik olli wait ning waggusi. „Sa arwad ennast peäsnud ollewad, pois, > — ütles seutud paggan pörmandal maas ja kirristas hambaid; agga ota, ota! iiht tiigrit õlled sa kül lönga sanud, se on mul häbbiks elluks aiaks, agga 30 on alles lahti ja mitte kaugel!" „Sedda ma tean ka, ütles Tollar. — ja ollen warst abbimeeste jarrele saatnud, et neid ausaste woin wastowHtta, nad tullen?ad isse lökso!" „Sinno abbi tulleb liaks hilja!  hirwitas  seutud Lanto; minno Las karid (ühhe rööwli seltsi nimmi) on warst siin, ja kui ma siis lahti ollen " „A'gga sa põlle weel lahti! ütles Tollar;  nemmad ei peäse mitte sisse." 248