So ptthha Waim meid wallitsego Ja pühhitsego meie meelt; Ta nomigo ja manitsego, Ja saatko rammo üllewelt. Oh pühha walgus, walgusta Meid onuna kalli andega! Ja lassed sa meid risti kanda, Mis keik so lapsed kannawad. Kui wöttad agga andeks anda, Keik patto süüd , mis waewawad: Siis kanname so abbiga, Mis peale panned, römoga. Lass, kannataja, kannatusses Meid sinno pekle wadata; So surmast ello wägge mõttes, Meid sinno järrel kõndida, Kui jälle nödrus tulleb mett. Siis Issand, on sul wägge kül. Nüüd olgo tuhhat tänno sulle So tuhhatkordse armo eest, Et hallastasid meie peäle Ja peästsid patto nuhtlusseft! Oh wötta omma surma eest Au , kitust, tänno iggawest! Sannumed ommalt maalt. Peterburgist. Snres paikas sured kelmussed.  Siin on jälle pool tossinat rööwlid lökso sadud, kes enne öige innimestele paljo kahjo teggid. Need olnud essimessed koerad, kes mitto innimest lausa tee peal puhtaks risunud,  ilma et innimesse omma hing sest teadnud.  Neil pimmedusse teenrittel on nisuggused  apteekri rohhud allati taskus olnutz, mis innimest raökeste maggama pannewad. Kõrtsides  ja mu paikades on kelmid neile, kedda nad risuda tahtnud, sest middagi sögi ehk jogi sisse pannud ja siis olli se, kes sedda sanud, monne aia parrast, nago ront maggamas. Sesuggune  õnnetus olli 9. Januaril ühhe wenne tallopoial, keuda Peterburgi ja Peterhowi wahhelt  maantee pealt maast leiti; ni raske unni olli mehhel peal, et ilmast egga maast ei teadnud,  millal ehk kes temma hoost ja wankert ja muud krami ärra wötnud ja tedda senna mahha jätnud. Politsei teenrid sadeti wälja, agga mitte ommas rides, Maid üks piddi, kui hobbose ostja otsima, kust neid osta saab ja nenda olli ta tallopoia hobbose 39 höbbe rubla eest warga käest ärra ostnud; agga sellega  olli warras isseennast ka ühhes ärra mõnud.  Mehhike tabbati kinni ja kui wessi ahjus  olli, tunnistas ka ommad kasullased üllesse  ja nenda on pool tossinad kelmisid jälle wähhemaks sanud, mis eest igga öige mees tänno annab. Rööwlide maiades on paljo unne - rohto ja risutud asjo leitud. Südda lähhäb haigeks, kui selle peale mõtleme: kesk riskirühma seas sünniwad tembud, mispärrast monned pagganad ärra punnastaksid! Wennema kaupleminne woõra maga wiimsel aastal enne sõdda ja essimessel  aastal pärrast sõdda, se on: aastal  1853 ja 1856. Södda on hirmo *ja kahjo koja önnetus, agga Wennema kaupleminne on 1856 surem olnud, kui 1853. Panneme siin Postimehhe luggejattele ka monne sanna sest üllesse; agga numred samad ni sureks, et monnel silmad kirjuks lähwad. Aastal 1856 on Wennemaalt kaupa wälja widud: Ütle Eiropa piri 136,492,398 rubla eest. Ülle Asta piri. . 19,593,882 „ „ ülle Some piri. . 2,884,996 „ „ Polamaalt .. . . 19,279,496 „ „ Se on kokko 169,249,872 rubla eest. Oi wennike, se on tük rahha! Jah, on kül; agga kui paljo? Sedda on nenda paljo, et kui kegi rubla kaupa luggema hakkaks ja iggas minnutis 69 rubla loeks, mis 24 tunni  peäle 86,499 rubla wälja teeks; siis kulluks  temmal ommeti ilma sömata ja unneta liggi 5 aastat aega ärra, ennego selle rahha loetud saaks, mis aastal 1856 kauba eest on Wennemale sisse tulnud. Oi — Aastal 1853 olli Wennemaalt wälja widud  kauba hind ülleültse 147,662,815 rubla ja sedda on 12,587,957 rubla eest wähhem, kui 1856. 252