han wöttis ohjad kätte, ja ütles: „No wanna hallike, ärra jätta mind nüüd häbbisse! Hüü! nöö! Reggi kiunus ja käggises, agga korem tulli järrele, künni howi wärrawa wahhele kinni jäi ja wärrawa löhkus. Üllemad ja allamad  löid kässi kokko, mis ükski ei uskund, piddid silmaga näggema. Kihlweo kautajad süggasid  körwa takka, agga wöitja tõstis mütsi ja Juhhan sai lubbatud palga kätte. Kui ma nüüd eddespiddi jälle kulen, et WiLandis ja Tallinnas hobbvsed ni ja ni mitto puda weddanud, siis ma mötlen warsi: mis se on Selli luhhani halli wasto? Kui tegi meie luggejattest tuggewama hobbose on kuulnud ehk näinud, siis üttelgo mulle ka. Pernomaalt. Armas Postimees! Mul õlleks sinno söbrade ja monne külla eidega sanna kaks räkida; agga ei leia parrast aega egga kohta, kus nendega woiksin hölpsaste kokko  sada, ja omma süddant nende ette wälja tühhendada, ja peale sedda ollen ma üks Vaene  teo-orri, kel igga naddala eösimessel päwal  omma teo - pääw tehha ja peale sedda näddalas weel kuus abbi päwa; kus seäl aega wöttan, teisa ülles otsida ja nendega könneleda? Seitse pawa on näddalas ja need on keik mo orjusse pawad; egga ma isse kahheksat  sinna jure ei woi tehha! Ma pallun, kui so paunas weel rumi on, wötta siis mo pissukest annet kasa. Meie armolinne Keisri Herra, kes omma  allamatte eest, kui issa laste eest, hoolt -kannab, ei tahha ka mitte, et temma allamattele  kurwastust ja ahhastust tulleks; waid et nemmad temma armolisse wallitsusse al woiksid römo maitsta. Ta tahhab omma allamatte ihho ja hinge eest hoolt kanda ja neid kui omma lapsi õnnetusse eest hoida. Kuida jo teada, on se üks wanna kask, et pissukeste lastele peawad rõuged pandud sama,  ja se on igga aasta kaks kord, kewwade ja süggise ja sedda lasseb temma selle parrast tehha, et neid waetimaid hirmsa röuge haigusse  ja surma eest hoida; agga et nüüd jubba paril aastail parris rõuged ka nende kallale kippuwad, kellel pandud rõuged olnud ja se läbbi monni külla eideke pandud rõugete parrast nago arraks lähhäb ja ei tahha ennam omma lastele laska röugid panna, nenda kui põlleks sest abbi; agga ma pean ütlema, sest on wägga ütlematta suur kasso. Sest pange tähhele: kui mitto pimmedat õlleks mailmas rohkem, kui mitto jallutumad ja wiggast näeks meie tee äreö ennam istuwad ja kerjawad ja kui paljo lapsi õlleks ma peal kassinam, kui röuge pannemist ei õlleks? Se on meil iggal ühhel jo teada, missuggused woörad pärris rõuged on, et kus nad kortrisse jamad, seäl on kohhe silma messi tagga! Nad rabbawad nori ja wanno mahha ja uinutawad ka mõnda iggaweste maggama. Kui mitme silmad on pimmedaks janud, kes pärris röugid pöddenenud!  kui mitmel käed ja jallad ärrarikkutud! On kül isseärranis, neil möda läinud aastail, ka sedda juhtunud, et neile, kel pandud rõuged  ollid, ka pärris rõuged kallale tulnud, agga neile ei tulle nad ial ennam ni rängaste,  kui neile, kel koggoniste põlle pandud. Woib olla, et mõnned neist ka ärrasurnud, kel enne pandud rõuged ollid, agga egga meie sepärrast tohhi teggematta jätta, mis meie kohhus. Et ka siin meel surmale aeda ette tehha, on meie armolinne Keisri Herra ueste käsko annud, et keige 14. aastase lastele  ueste rõuged peawad pantud sama, ja minna ussun, sedda käsko olli mägga tarwis, ei mitte allamid waewata, maid neid hirmsa surma käest peästa. Agga kui pissut sedda kallist käsko täidetakse, näeme meie sest, et minnewase aasta teise pole sees on Perno makonnas  1316 last sündinud; ilma röugeta on neist jälle 78 last ärrasurnud ja 78 lapsele on rõuged pandud, agga 1166 last on alles ilma  ja mikspärrast ilma? wist wannematte holetusse  pärrast; tullewad nüüd pärris rõuged nende kallale, no siis on surmal tööd küllalt; käggistab ühhe siit teise seält, ning silma wet ja leinamist on iggal pool siis otsata! Eks ei olle siis holetusse läbbi lapsokessed piddand enne aego surrema? Nüüd tulleb jälle kewwade  kätte, mil röuge pannejad malmis on omma tööd hakkamas, ärge laske siis armad külla eidekessed endid mitto korda kutsuda, 300