dada, peame ärratundma, et karja parrandamisse  jures ka parrem söötminne ja hole kandminne  wägga tarwilinne assi on. Keige parremad  pimalehmad lähwad ka pahhemaks, kui nende eest öiget hoolt ei kanta. Põld sõnnikuta  ei anna leiba, lehm sögita ei anna leiwakörwast.  Toida lehma, siis toidab temma sind. Wägga rummalast teeb se perremees, kes omma  karja ülle talwe nälgab, „et agga mättasse  saab", ja kewwade keige perrega metsas käib lehmi tõstmas ja neid öhto reega koio weddamas. Mis head seält woib tulla, kui lehmad Janipääw metsast koio tullewad, lillekronid  sarwe otsas ja manna karm alles selgas?  Oige perremehhe karja manna karm peab jubba kewwade lauta mahhajäma. Ei woi meie sedda ka mitte kita, kui perremees ehk perrenaene ommad lomad üksi teenrite tallitada  jätkab, kes neile peuga pöhko ette wiskawad  malmis! Ta peab teadma, kuida ja kui paljo nad sawad. Ta peab igga üht' omma lehmadest tundma, mis ta on ja mis ta annab, kuida piim, ja kui paljo. Ta peab igga süggise jubba teadma, kui paljo ta ülle talwe woib piddada. Paljo kassulikum  on wähhem piddada ja hästi söta, kui rohkem piddada ja näljatada. (Jääb polele.) Juttud ja jutto jätkud. Roo Tönnis ja temma tembud. (Mis Nr. 44 polele jäi.) Naene: „lubba nelliteistkümmend aastat  ellan abbiellus, agga põlle tärmini weel mitte maggust emma nimme kuulnud, mis teised naesed jubba teisel aastal kuulwad. Kas seäl peaks weel nöu ollema?" Tönnis: „Woi se õnnetus ka siin maias? Noh, sellega same ka läbbi. Agga armas perrenaene, senna jure on tarwis mönda loma werristada." Naene: Ms loma mul praego werristada on? Lambad on keik surnud, kaks ainust weel järrele. Kanna poegi woiksin kül mönnl werristada." Tönnis: „Kus selle arroga lahhäte! Sulglindo  selle tarwis ei woi prukida; se pZlle koggoni  hea." Naene: „Kas ehk sea pörsas kölwab? Mul jookswad nellipühhased pörsad emma tagga, tapsin Jani pawaks pari tükki ärra." Tönnis : „Olleks muido hea kül, agga sigga on hirmus pahhur loom ja põlleks mitte kita, kui Teie eddespiddine ihhosuggu sedda wärki saaks. Pehme willane wagga loom õlleks  paljo parrem." .Naene: „Agga mul on ka mönned kitse talled, mis sest arwate? kas woiks neist mönne wötta?" Tönnis: „Se lahhäb korda; need on ohwri lomad." Kitse tal sai nüüd tappetud  ja lihha kema pandud. Selle wahhe aial piddi saun köetud sama. Olli lihha kenud, siis öppetas tark, kuida naene piddi keik walmistama.  Laud kaeti walmis, lihha wagen keskel, nelli nissoleiwa patsi ümberringi ja igga laua nurga peal 5 wanna Katrina rubla, kui on; woisid ka uemad rublad olla, agga Katrina rublad olla selle asja peale weel parremad,  seäl on emma kuio peal. Parrast sedda piddi naene kolm kord ümber laua käima  ja isse luggema: „Mo lapsed, tulge lauale Ja tehke römo emmale; Sõge, mis teil issa ann'd Ja emma laua peale pann'd." Naesel olli teggemist, ennego salmi pähhä sai; agga ta täitis keik holega, mis tark öppetas.  Parrast piddi sauna minnema ja roog laua peäle jama. Nüüd olli kenna kül: naene  wihtles saunas, tark wihtus kambris laua äres ja mannad Katrina rublad puggesid targa tasko. Naesel olli käsk kä, esmalt ennast üsna puhtaks pesta, pärrast kitse kopsud maksad  ja merd, mis tark selle peäle olli malmis pannud, wötta ja nendega ennast 7 korda 7 kord lüa ja seäl jures luggeda, mis ei sünni kuulda, meel wähhem kirja panna. Olli se keik tehtud, siis piddi naene werrised sissekonnad pallawa kerressele wiskama ja sen- 345