on? Kus patto kahhetseminne? kus meleparrandaminne?  kus ellaw usk? mitte mis suus ja peas on, waid mis süddames ellab ja ellawaks  teeb. „Ma ristiinnime!" se on peage suust walja lobbistud. Agga kust sa omma ristinimme  said? Pärris pat tulleb Avamast, liignimmi  wannemattest, agga so ristin immi? eks se tulle sest, kes meie eest on risti lodud ja kelle sees mailm meile ja meie mailmale ka peame  risti lödud ja ued lomad ollema? Eks Paulus ütle Kalatia ja Eesti rahwale, et Jummala  ees ei maksa, kes ümberleikamatta ehk ümberleigatud on, waid uus loom? Jah, agga kus need head puud siis meie keskes kaswawad,  kui pahha wilja alles iggalt poolt kaela  puddeneb? Kuida pühhitseb surem hulk omma  õige usso ülleswötmisse ja muid pühhapäiwi?  Jummal awwita ja parranda! Römustawad  nago lomad rohto sües, agga kegi ei tösta süddant egga silmi selle pole, kes ihho ja hingele keik armust annab. Selsammal päwal parrast kirrikut istus Postimees ommas kambris ja tännas Jummalat ni paljo, kui möistis, keige eest, mis kirrikus olli kuulnud ja näinud; agga tal olli ka mönni okkas süddames,  mis tedda torkis. Selle peäle tulleb küllamees tuppa, terretab, ütleb: „Wadder, mis sa tänna kallil römo pühhal  ni norgus istud, nago need, kel lotust ep olle? On sul hamba wallo?" „Sedda kül mitte kostan minna agga mul on süddame wallo. Tänno Jummalale,  tänna on meie usso kattis mällestusse ja wöido pühha, mis süddant peab römustama,  kui meil süddant on: agga kui parraneja hawa ümber weel ni paljo paisid ja pahha hawo näikse ehk kui illusas musta mullases wiljapu aedas alles ni paljo kaddakaid ja karro-ohhakaid  kaswab, et igga sammoga jalga wöid hawata mis täit römo südda seäl wöib tunda?" „Teäda muidogi ütleb naber -- agga mis se jut peab tähhendama? Kes on need paised, kaddakad ja karro-ohhakad?" „Mis ma neist nimmepärrast nimmetan, ehk kes sedda jöuab? kostan ma jälle agga kule isse ja möista siis kohhut. Ma ollen waene pattune, nago keik Adama lapsed ja hullem weel teistest ning hinge piddali többi ka minno kulges, et kui Temma mind ei pesse, siis põlle mul ossa temmaga. Sa tead jo issegi, kuida meil igga ühhel omma wai lihha sees on. Ommeti senni kui se samm seisab: „Tulge minno jure, kes koormatud ja waewatud ollete" ehk: „Sulle saab kül minno armust" ehk: „Nenda on Jummal mailma armastanud :c. senni põlle weel wigga, kui agga sallalik meel kaub ja südda kindluste temma peäle lodab ja temma heldussest, mis iggaweste kestab, kinni peab. No hea kül, mo südda olli tänna kirriko minnes  wägga römus ja mötlesin nende tuhhandete  peäle, kes ülle essimesse wärske lumme kirrikusse töttawad kalli puhta hinge manna ja ellowee eest tännama. Wanna tuim südda kül sedda paljo ei tahha tehha, agga tänna hommiko olleksin ma keik innimessed sülles kirriko kannud. Agga römo - karrikas allanes hästi, kui selle peäle mötlesin ja mönnest ka näggin, kuida ni mitto Lutterusse usso nimme kandjat kölwato elloga sedda nimme teutawad! Mitto ei pühhitse muid egga ka sedda tännast pühhapäwa, kuida kord ja kohhus on. Jemissed,  prassimissed, riud, tüllid, körtsi penkide al ja peäl weddelemissed, önneto, kölwato ello, tuimus, Jummala sanna pölgaminne ja muud sellesarnast on need meie usso rahwa seas tundmatta asjad? Parrandago Jummal! Teeb Postimees selle polest su lahti, siis mitmel kulm kortsus ja söimawad tedda kirrik'sandaks; nago se söimo nimmi õlleks? Nenda on se tänna, kus essimenne lummi tulli ja öige usso ülleswötmisse pühha olli, nenda saab se parrago weel eddespiddi ollema! Wadder,  kuida nüüd öige usk ja nisuggune köwwer  ello kokko sünniwad? Ehk kas sedda üksi meil on ja muial keik kidowäärt assi? Oh, kui paljo on weel iggal pool löhkend paddasid ja wettind ämbrid! Kuida pühhitsetakse laupäwa  ööd ja pühhapäwad ni mitmes paikus! Küllad mitto luggejad sedda teädwad ja öhkawad.  Meil on Jummala armust puhhas  hinge leib ees, agga meie tallame jalgega  peäl! On siis immeks panna, kui wi- 138