maks Assur ja Pabel ommad küned meite järrele  wälja sirrutawad? Meie teame kül, mis Noa aial sündis; meie teame kül, mis Sodomas  sündis; teame kül, mis Judamaal ja Jerusalemmas sündis ja teame meel ennam: agga kes sest holib? waid keik, kes hüüdwad: „laske ennast ärraleppitada !" ütlemast öppetajast künni allamast Postimehhest sadik, on nende metest weel koerad pealegi, et rahhoga porri sees röbbeleda ei lasse. Nenda on loud." ~Agga tänno Jummalale, mitte weel keikis paitus ja keikiga! ütles wadder; weel on hingesi, kes omma kallist usko armastawad  ja tunnistawad ja neid on ka tänna kirrikus  olnud. Weel on Judas mönda head leida. Kinnitago Issand omma Ewangeliumi koggodust ja aitko, et waimolik sool ja happotaigen  ikka ennam omma wagge üllesnäitaksid!  Taweti 46. laul on meie rööm. Jummala  lin seisab kaljo peäl ja temma kaewul on wet küllalt. Senni kui temma saakrament ja sanna hea! siin ikka puhtaks jäeb meil, senni meie ei wärrise, Issand on liggi." Nenda räkis naber ja mo südda läks jälle röömsaks, et julgeste „Amen!" ütlesin ja nüüd könneleme muist asjust, künni Jummal meid jälle senna male aitab, kus oige usso ülleswötmisse  pühha wasto tulleb. Kes siis weel peäl ma ja al taewa on, need laulgo ueste: „Meit' tulleb abbi Jummalast", ja südda tundko, mis su laulab. Olgo nüüd sest kül. Lättimaalt. Kolme suggu küllalt  ssed käiwad meid meie maal ja maiades saggedaste watamas, agga kegi mitte kasso, waid kui ial wöimalik, meile kahjo tomas. Kes need on? Essimenne selts on ennamist habbemikud, pitkad keppid kääs, sured paunad selgas, mis karredaid lojukse karwo ja wanna pea - harjo täis ning essimenne küssiminne, kui uksest sisse astuwad, on marsi: „Otsi wanna jarjo, minno  jillusa sörmukse, pastla- ja nujaga nõela ja karossi sinnikiwwi ja tirisrak annab, paljo annab, mäge paljo!" Se on ni paljo, et kui 10 koppiko wäärt annad, siis wöid julge olla, et rohkeste 1 koppiko eest saad. Kaup on alw, agga kasso ja kahjo möllemad kaunis  sured; sest sea - harjaste eest, mis illuste puhtaks tehtud, antakse linnades 2 künni 4 rubla ühhest ainumast naelast. Ennäh, kas näed nüüd, mis habbemik otsib?  Sellegipärrast,  mis külla eit sest holib, kui agga „wasse karwa" sinnikiwwi, nujaga nöela ja tirisraki saab, mis pärris südda makele „Juda ehk nimmetakse. Waesem luggu seäl jures on, et külla eit pettetud saab peast ja jallust. Tirisrak on isseennesest kül ka rohhi ja tohtrid prugiwad sedda ka; agga nemmad ei wötta sedda harjuski käest, kus saggedaste ka männa waiko tirisraki assemel antakse, maid aptegist. Ja hullem luggu on se: egga külla eidel rohhi, mis üksi ihho haigusse  wasto awwitab, paljo ei maksa, kui se ka ühtlasi kurja silma ja sanna wasto ei aita.  No selle polest peab tirisrak narrilaste arro järrele essimenne rohhi ollema, ja harjuskid  aitawad neid ses ebbausckus weel kindlamaks  jäda: Juda sit on essimenne sit ja igga tüdrukul ja naesel peab sest tük presi ehk sölle al ollema, siis kurri silm egga sanna neisse ei putu. O jölledad kannapead! muud kasso teil ommaft tirisrakist ei olle, kui et luttikad  temma kange ja mänge haiso pärrast wist presi ja sölle al korterit ei otsi, muido hammustawad, kus liggi sawad.  Nimmetud  küllalissed on ennamist talwe aial nähha ja nüüd tulleb jälle talwe. Kel nad pärrast päwa metsa wahhel wasto tullewad, se ehmatab  ennam kui hundi eest, agga se wöib olla, et mönni nendest pahha und näinud ehk pahha jutto kuulnud. Teine selts meie küllalistest on ka habbemikud, agga mitte essimeste suggulased. Neid on sui ja talwe, jalla ja hobbusega nähha ja nende allalinne könne on : „Killa mutter, hillus norik,  ostab hillus pelle, hillus rettik, hillus nöela, meie kiik alw annab -- otsi wanna hebbe"! Need mehhekessed on meil tutwad, kelle püh- hapääw meie laupäwal ja kelle esmaspääw meie pühhapawal on. Waene rahwas, kes jubba  wannal aial öigest teest möda läks ja praego  alles köwwera peäl käiwad ning sedda 139