sadiko tahtmisse wasto sai jälle ministreks, kes temmaga esmalt ni pahhane olli, et mitte jutto ei wötnud. Parrast leppisid jälle ja monni pääw enne Resid Passa surma ollid rattad jälle wanna jälge sees, agga nüüd surri ta äkkiste ärra. Temma olli üks neist Türklastest,  kes omma laggund issamaad Jnglismeeste  nou järrele igga wisi püdis paigata, agga se ei tahtnud egga tahha paljo aidata. Tühjast ussust tulleb tühhi ello ja nisuggune tühhi walleusk on Türklaste!. Laisad tö peäle, ussinad ristirahwast taggakiusama, wäggewalda teggema ja karja kaupa naesi piddama mis head seält peab wälja tullema? Sultan, kelle tallimees Resid Passa olnud, peab temma surma  parrast wägga norgus ollema. Hindu rahwa ussust ja ellokombedest (mis Nr. 23 polele jäi.) Esmalt andis tohter Tollaril aedas tööd, kus paljo kärnäridel ja törahwal küllalt teggemist olli; agga Tollar ei janud kauaks sia. Monne  kuga olli ta kaunis hästi Inglisse keelt öppinud, sest et ta terrane ja wägga holas tähhelepannema olli. Tohtre tüttart auustas temma otsego edbajummalat; mis ta preili silmast  wois nähhä, sedda teggi ta enne ütlemist. No muidogi olli se tüttarlapse mele pärrast, mis eest tedda ka aiast ärrawöttis ja omma teenride sekka panni. Lena olli tohtre ainus silmaterra, sepärrast sündis temma tahtminne allati. Preili andis nüüd omma puri-lindude holekandmist Tollari holeks, mis ta truiste täitis. Et Tollar terrane noor innimenne olli, satis tohter tedda Hindurahwa koli. Siin istus ta nüüd ja öppis sure holega omma rahwa ebbausso tundmist, ehk kül rikkas tohter  kümme kord parrem õlleks teinud, tedda ristiusso koli sata ja nenda ka temma hinge eest murretseda. Agga seks olli tohter isse liaks tuim ja uskmatta, kes wagga missionäride  tööd tühjaks piddas, ehk temma kül, kui ristitud innimenne, ka Kriötusse kässo peäle õlleks piddand mötlema; agga ta olli jo wägga  rikkas ja neil on raske taewariki sada. Ommeti, mis Tollar öppis, läks eddasi. Pari aastaga olli ta ennam õppinud, kui teised wie aastaga; agga ta olli paggan ja jäi ka pagganaks, mis mitte temma sü ei olnud. Parrast emma surma olli Lena preili se ainus  innimenne, kedda Tollar, kuida ööldud, nago ebbajummalat auustas. Temmast üksi tulli temmal rööm ja kurbdus. Kes holis muido temmast? kes olli muido tedda tee ärest ärra korristanud? kelle läbbi olli ta muido mehheks kaswanud ja öppetud sanud? Se olli keik Lenast tulnud. Monni kord mõtles  ta weel omma emma kässo peäle, mis se surma tunnil temmale annud, ta pole kuld tükki peäle, mis -kaelas kandis, agga Tadin Kallut ei leidnud temma kuskilt, ehk kül paljo küssis ja otsis. Uhhel õhtul satis tohter noort Hindumeest üht kirja Bandu jure wima. Tollar läks ja kui weel Bandu maiast alles kaugel olli, kutis  ta suurt mängo kissa ja wittepuhhumist temma maias ollewad. Tollar mõistis sest, et Bandu monne sõbra auuks suri piddusid piddas, mis ka nenda olli. Kalliste olli ta maia sidi ja sammeti, kulla ja höbbedaga ehhitud  ja paggana wisi keik suggu tembuteggiad  kokko aetud. Bandu olli, küida teame, Tollari lihhane onno, agga sedda ei tohtnud Tollar kasti seisusse pärrast ial ennam nimmetada.  Wöörkoddades ootsid teenrid woöraid  ja pillid hüüdsid toas. Bandu naene ei tohtinud Hindu rahwa kombe järrele mitte woöraste sekka tulla, waid piddi sirmi takka wälja wahtima, kust temma kül teisi, agga teised tedda ei woinud nähhä; muido olli tantsiaid paljo kous. Ka Tollar jäi sedda nalja ees toas watama. Monne aia pärrast tulli üks paggana kannataja (wakir), nago neist üllemal olleme könnelenud, toast wälja, kes hirmus wälja näitas ja kedda Bandu sure aupakkumissega minnema satis; keik innimessed  jooksid temma wasto, pakkusid tale suurt au ja kummardasid tedda. „Kes on se pühha?" küssis Tollar neid, kes temma körwas seisid. „Pärris pühha põlle ta kül mitte,  wastas  üks tener muido peaks Bramini ehk Tseetri suggust ehk kastist ollema, agga 224