Pisica și-a asumat meritul de a fi recuperat inelul.
A fost odată ca niciodată un bărbat și soția lui și aveau un inel de aur. Era un inel norocos, iar cel care îl deținea avea întotdeauna suficient pentru a trăi. Dar ei nu știau acest lucru și de aceea au vândut inelul pentru o sumă mică. Dar imediat ce inelul a dispărut, au început să devină din ce în ce mai săraci și, în cele din urmă, nu știau când vor avea următoarea masă. Aveau un câine și o pisică, dar și aceștia au fost nevoiți să flămânzească. Atunci cele două animale s-au sfătuit împreună cum ar putea să le redea stăpânilor lor norocul de odinioară. În cele din urmă, câinelui i-a venit o idee. Atunci stăpânul ei i-a spus soției sale: "Ce creatură bună este pisica! Îi vom da mereu de mâncare și vom avea grijă de ea ca și cum ar fi propriul nostru copil!". Dar când câinele s-a întors acasă, l-au bătut și l-au certat, pentru că nu a ajutat să aducă din nou inelul acasă. Iar pisica stătea lângă șemineu, toarcea și nu scotea niciun cuvânt. Atunci câinele s-a supărat pe pisică, pentru că ea îi furase recompensa, și când a văzut-o a urmărit-o și a încercat să o prindă. Și din acea zi pisica și câinele sunt dușmani.
De ce erau dușmani pisica și câinele?