S-au rătăcit lângă marginea pajiștilor.
Vacile și oile pășunau liniștite în apropierea lui, iar el le-a privit cu atenție pentru o vreme, ascultând cântecul păsărilor, clinchetul blând al clopoțeilor de la stâne și cântecele îndepărtate ale secerătorilor pe care briza i le aducea la urechi. Și, înainte de a-și da seama, ochii albaștri se închiseseră repede, iar capul auriu se lăsase pe spate pe fân, iar Băiețelul Albastru dormea adânc și visa că mama lui se simțea din nou bine și venise la stâlp să-l întâmpine. Oaia s-a abătut aproape de marginea pajiștii și s-a oprit, așteptând sunetul de avertizare al cornului. Iar briza ducea mireasma porumbului în creștere până la nările vacilor care se plimbau și le ispitea să se apropie tot mai mult de ospățul interzis. Dar cornul argintiu tăcea și, în scurt timp, vacile se hrăneau cu porumbul de casă al Scutierului, iar oile se bucurau de ierburile suculente ale pajiștilor.
Ce făceau animalele când băiețelul adormea?