Luă barca și îl luă pe doctor din sat.
Băiețelul Albastru s-a întors acasă într-o seară cu inima foarte ușoară și fluiera vesel în timp ce mergea, căci credea că o va găsi pe mama sa așteptându-l la stâlp și o cină bună pe masa din căsuță. Dar când a ajuns la stâlp, mama sa nu era la vedere și, ca răspuns la chemarea lui, un geamăt jos de durere i-a ajuns la urechi. Băiețelul Albastru a sărit peste ștreang și a găsit-o întinsă pe pământ pe draga lui mamă, cu fața albă și trasă de suferință, iar lacrimi de chin îi curgeau pe obraji. Pentru că alunecase și căzuse, iar piciorul îi fusese rupt! Băiețelul Albastru a alergat la căsuță după apă și a scăldat fața bietei femei și i-a ridicat capul ca să poată bea. Nu existau vecini, căci căsuța era singură pe malul râului, așa că pruncul a fost nevoit să-și susțină mama în brațe cât a putut de bine, în timp ce ea se târa dureros înapoi la căsuță. Din fericire, nu era departe și, în cele din urmă, a fost așezată în siguranță pe patul ei. Atunci Micul Băiat Albastru a început să se gândească la ce ar trebui să facă în continuare. "Pot să te las singură cât timp mă duc după doctor, mamă?", a întrebat el, neliniștit, în timp ce îi ținea strâns mâinile strânse în cele două mânuțe ale sale. Mama lui l-a atras spre ea și l-a sărutat.
Ce va face băiatul pentru a-și ajuta mama rănită?