Supărată.
Tephany nu a înțeles câtuși de puțin ce voia să spună, dar a fugit înapoi la fermă cât de repede a putut și a început să scotocească bucuroasă în buzunarul drept. Cu siguranță, acolo se afla cutiuța cu prețiosul unguent. Era în momentul în care se freca la ochi cu el, când Barbaik Bourhis a intrat în cameră. De când fusese nevoită să renunțe la muncă și să își petreacă timpul, nu știa de ce, la număratul verzei, totul mergea prost, și nu reușea să facă rost de un muncitor care să stea cu ea din cauza temperamentului ei rău. De aceea, când și-a văzut nepoata stând liniștită în fața oglinzii, Barbaik a izbucnit: "Deci asta faci tu când eu sunt la câmp! Ah! nu e de mirare dacă ferma este ruinată. Nu ți-e rușine, fetițo, să te comporți așa?". Tephany a încercat să bâiguiască vreo scuză, dar mătușa ei era pe jumătate nebună de furie, iar o cutie pe urechi a fost singurul ei răspuns. La aceasta, Tephany, rănită, dezorientată și emoționată, nu s-a mai putut stăpâni și, întorcându-se, a izbucnit în lacrimi. Dar care a fost surpriza ei când a văzut că fiecare picătură de lacrimă era o perlă rotundă și strălucitoare. Barbaik, care a văzut și ea această minune, a scos un strigăt de uimire și s-a aruncat în genunchi pentru a le ridica de pe podea. Încă le aduna când ușa s-a deschis și a intrat Denis.
Ce a simțit Barbaik Bourhis după ce a văzut-o pe Tephany stând în fața oglinzii sale?