Cineva va veni să o ajute cu lâna.
La auzul cuvintelor ei, Peerie Folk a strigat de râs, până când părul lor de culoarea paiului le-a căzut pe față; apoi au sărit pe podea și au fugit din casă, iar în curând s-au întors în tropăit, ținând în mâini cupe de clopoței albaștri, de zorzoane și farfurii cu primule și anemone; Prințesa a pus în fiecare farfurie câte o linguriță de terci și în fiecare ceașcă câte o picătură de lapte, iar ei au mâncat totul cât se poate de delicat, cu lingurițele de iarbă, pe care le aveau în buzunare. Când au terminat, au strigat cu toții: "Mulțumesc! Mulțumesc!" și au fugit din nou din bucătărie, lăsând-o pe prințesă singură. Și, fiind singură, a umblat prin toată casa să-și caute surorile, dar, bineînțeles, nu le-a putut găsi. "Nu contează, le voi găsi în curând", și-a spus ea. "Mâine o să caut în șură și în dependințe; între timp, ar fi mai bine să mă apuc de treabă." Așa că s-a întors în bucătărie și a scos sacul de lână, din care Uriașul îi spusese să facă pânză. Dar tocmai când făcea asta, ușa s-a deschis din nou și a intrat un băiat cu părul galben. Era exact ca și ceilalți Peerie Folk care mâncaseră terciul prințesei, doar că era mai mare și purta o rochie foarte bogată de catifea verde ca iarba. A intrat cu îndrăzneală în mijlocul bucătăriei și a privit în jurul lui. "Aveți ceva de lucru pentru mine?", a întrebat el. "Știu foarte bine cum să mânuiesc lâna și cum să o transform în pânză fină și groasă." "Am o mulțime de muncă pentru oricine o cere", a răspuns prințesa; "dar nu am bani să o plătesc, și sunt puțini oameni pe lumea asta care să lucreze fără salariu." "Tot ceea ce cer ca salariu este ca tu să te obosești să-mi afli numele, pentru că puțini oameni îl știu și puțini sunt cei care vor să știe. Dar dacă, din întâmplare, nu-l poți afla, atunci trebuie să plătești taxă de jumătate din haina ta."
Ce se va întâmpla după ce cea mai tânără prințesă își va împărți mâncarea cu Peerie Folk?