S-a furișat până la locul unde erau hainele tatălui său, a scos traista gâștei din buzunarul hainei și s-a strecurat fără zgomot afară din casă.
Assipattle nu se prăbușea acum în cenușă, ci stătea în picioare în întuneric, cu obrajii și ochii strălucitori. Îi venise, în sfârșit, ocazia și știa asta. A așteptat cu răbdare până când respirația lor grea i-a spus că părinții lui dormeau; apoi s-a strecurat până la locul unde se aflau hainele tatălui său, a scos traista gâștei din buzunarul hainei și s-a strecurat fără zgomot afară din casă. După ce a ieșit din ea, a alergat ca fulgerul spre grajd. A pus șaua și frâul pe Go-Swift, i-a pus un ham în jurul gâtului și a condus-o până la ușa grajdului. Buna iapă, neobișnuită cu noul ei îngrijitor, s-a cabrat, s-a cabrat și s-a aruncat; dar Assipattle, care cunoștea secretul tatălui său, a bătut-o o dată pe umărul stâng și ea a rămas nemișcată ca o piatră. Apoi a încălecat-o și i-a dat două palme pe umărul drept, iar calul cel bun a tropăit vioi, scoțând în acest timp un urlet puternic.
Ce a făcut Assipattle după ce părinții lui au adormit?