Din cauza modului crud în care o tratase, tăindu-i limba într-un acces de furie.
Bătrânul își dorea acum să nu fi spus nimic despre cutia mare, dar era prea târziu; bătrâna lacomă, nemulțumită de norocul care li se întâmplase atât de neașteptat și pe care îl merita atât de puțin, se hotărâse să facă rost, dacă se putea, de mai mult. A doua zi, dis-de-dimineață, s-a trezit devreme și l-a pus pe bătrân să descrie drumul până la casa vrăbiuței. Când a văzut ce era în mintea ei, a încercat să o împiedice să plece, dar a fost inutil. Ea nu a vrut să asculte nici măcar un cuvânt din ce i-a spus. Este ciudat că bătrânei nu i-a fost rușine să meargă să vadă vrăbiuța, după modul crud în care o tratase, tăindu-i limba într-un acces de furie. Dar lăcomia ei de a pune mâna pe cutia cea mare a făcut-o să uite de orice altceva. Nici măcar nu i-a trecut prin cap că vrăbiuțele ar putea fi supărate pe ea - așa cum, de altfel, erau - și că ar putea să o pedepsească pentru ceea ce făcuse.
De ce a fost ciudat că femeia nu s-a simțit rușinată că s-a dus să vadă vrabia?