Doamnele ei au asigurat-o că nu era chiar atât de mare pe cât părea; că era un nas roman și că nu trebuia decât să deschizi orice istorie ca să vezi că fiecare erou are un nas mare.
Dar, cum vrăjitorul dispăruse, nu a mai pierdut timpul cu gândul, ci s-a dus să o caute pe prințesă, care a consimțit foarte repede să se căsătorească cu el. Dar, la urma urmei, nu erau căsătoriți de foarte mult timp când regele a murit, iar reginei nu i-a mai rămas decât micul ei fiu, pe care îl chema Hyacinth. Micul prinț avea ochi mari și albaștri, cei mai frumoși ochi din lume, și o gură mică și dulce, dar, din păcate, nasul său era atât de mare încât îi acoperea jumătate din față. Regina a fost neconsolată când a văzut acest nas mare, dar domnișoarele ei au asigurat-o că nu era chiar atât de mare pe cât părea; că era un nas roman și că nu trebuia decât să deschizi orice istorie ca să vezi că fiecare erou are un nas mare. Regina, care era devotată copilului ei, a fost mulțumită de ceea ce i-au spus, iar când s-a uitat din nou la Hyacinth, nasul lui cu siguranță nu i s-a mai părut chiar atât de mare.
De ce regina s-a uitat din nou la prinț și a crezut că nasul lui nu era atât de mare?