Foarte bucuroși.
Ce a văzut? A văzut o priveliște minunată. Printr-o mică gaură în perete, copiii se furișaseră înăuntru și stăteau în crengile copacilor. În fiecare copac pe care îl putea vedea era câte un copilaș. Iar copacii erau atât de bucuroși că s-au întors copiii, încât se acoperiseră de flori și își fluturau ușor brațele deasupra capetelor copiilor. Păsările zburau și ciripeau de bucurie, iar florile priveau în sus prin iarba verde și râdeau. Era o scenă minunată, numai că într-un colț era încă iarnă. Era cel mai îndepărtat colț al grădinii, iar în el stătea un băiețel. Era atât de mic, încât nu putea ajunge până la crengile copacului, și se plimba de jur împrejur, plângând amarnic. Bietul copac era încă destul de acoperit de ger și de zăpadă, iar deasupra lui sufla și răcnea vântul din nord.
Cum se simțeau copacii că și-au primit din nou copiii înapoi?