Să-i facă prizonieri pe trimișii de pe Lună.
Bătrânul tăietor de bambus a ieșit în întâmpinarea mesagerilor imperiali. Ultimele câteva zile de suferință își puseră amprenta asupra bătrânului; îmbătrânise foarte mult și arăta mult mai mult decât cei șaptezeci de ani ai săi. Plângând cu amărăciune, el le-a spus că raportul era prea adevărat, dar că intenționa, totuși, să-i facă prizonieri pe trimișii de pe Lună și să facă tot ce-i stătea în putință pentru a împiedica ca prințesa să fie dusă înapoi. Oamenii s-au întors și i-au povestit Majestății Sale tot ce se întâmplase. În a cincisprezecea zi a acelei luni, împăratul a trimis o gardă de două mii de războinici să supravegheze casa. O mie s-au așezat pe acoperiș, iar o altă mie au vegheat la toate intrările casei. Toți erau arcași bine antrenați, cu arcuri și săgeți. Tăietorul de bambus și soția sa au ascuns-o pe prințesa Lumină de Lună într-o cameră interioară.
Ce avea de gând să facă bătrânul?