Îi vor crește o pereche de coarne.
După ce au mâncat, fiica regelui a spus: "O, uitați-vă la merele frumoase de acolo din copac! Dacă ai fi fost cu adevărat bun, mi-ai fi adus câteva!" Tânărul nu a fost leneș și s-a urcat. Dar el își uitase fața de masă și poșeta, iar ea le-a luat pe acestea. Și în timp ce scutura merele, i-a căzut șapca. Și-a pus-o imediat pe cap și și-a dorit să se întoarcă în camera ei, și acolo era în acel minut. "Puteai să știi", și-a spus tânărul și s-a grăbit să coboare din pom. A început să plângă și nu mai știa ce să facă. Și cum stătea acolo, a gustat din merele pe care le aruncase jos. De îndată ce a gustat unul, a avut o senzație ciudată în cap. Când s-a uitat mai atent, a văzut o pereche de coarne. "Ei bine, acum nu-mi mai poate face niciun rău", a spus el, și a continuat calm să mănânce merele. Dar, deodată, coarnele dispăruseră, iar el era ca înainte. "Destul de bine!", a spus tânărul. Și cu asta a pus merele în buzunar și a pornit în căutarea fiicei regelui. A mers din oraș în oraș și a navigat din țară în țară; dar a fost o călătorie lungă, care a durat un an și o zi, ba chiar și mai mult. Dar într-o zi a ajuns totuși acolo. Era o duminică și a aflat că fiica regelui era la biserică. Atunci s-a așezat cu merele sale în fața ușii bisericii și s-a prefăcut că este un vânzător ambulant. "Mere de Damasc! Mere din Damasc!", a strigat el. Și, cu siguranță, fiica regelui a venit și le-a spus fecioarelor ei să meargă să vadă ce lucruri dezirabile ar putea avea de oferit vânzătorul ambulant din străinătate. Da, avea mere de Damasc. "Ce dau merele la unul?", a întrebat fecioara. "Înțelepciune și frumusețe!", a spus vânzătorul ambulant, iar fecioara a cumpărat.
Ce se va întâmpla când fecioara va mânca mărul?