Era sub o vrajă.
A fost odată ca niciodată un rege care era profund îndrăgostit de o prințesă, dar ea nu se putea căsători cu nimeni, pentru că era vrăjită. Așa că regele a pornit în căutarea unei zâne și a întrebat-o ce ar putea face pentru a câștiga dragostea prințesei. Zâna i-a spus: "Știi că prințesa are o pisică mare la care ține foarte mult. Oricine este suficient de isteț să calce pe coada acelei pisici este bărbatul cu care este destinată să se mărite". În cele din urmă, însă, a avut norocul să dea peste pisică, care dormea adânc și avea coada întinsă convenabil. Așa că regele, fără să piardă o clipă, a pus piciorul pe ea cu greutate. Cu un țipăt teribil, pisica a sărit în sus și s-a transformat instantaneu într-un bărbat înalt, care, fixându-și ochii furioși asupra regelui, a spus "Te vei căsători cu prințesa pentru că ai reușit să rupi vraja, dar eu mă voi răzbuna. Vei avea un fiu, care nu va fi niciodată fericit până când nu va afla că are nasul prea lung, iar dacă vei spune vreodată cuiva ceea ce tocmai ți-am spus, vei dispărea instantaneu și nimeni nu te va mai vedea și nu va mai auzi de tine." Deși regele se temea îngrozitor de fermecător, nu s-a putut abține să nu râdă la această amenințare. "Dacă fiul meu are un nas atât de lung ca acesta", și-a spus el, "trebuie să îl vadă sau să îl simtă mereu; cel puțin, dacă nu este orb sau fără mâini."
De ce nu s-a măritat prințesa cu nimeni?