Ulciorul s-a lovit de pietre și s-a spart în bucăți.
În toată ziua aceea a stat pe o fântână care era lângă poartă, așteptând, așteptând, dar fiul regelui nu a venit niciodată. În întuneric, ea s-a urcat într-un stejar care făcea umbră fântânii și acolo a stat toată noaptea, așteptând, așteptând. A doua zi, la prânz, soția unui cizmar care locuia lângă fântână s-a dus să scoată apă pentru ca soțul ei să bea, și a văzut umbra fetei în copac și a crezut că este propria ei umbră. "Cât de frumoasă sunt, cu siguranță", a spus ea, privind în fântână, și cum s-a oprit să se privească mai bine, ulciorul s-a lovit de pietre și s-a spart în bucăți, iar ea a fost nevoită să se întoarcă la soțul ei fără apă, ceea ce l-a înfuriat. 'Ai înnebunit', a spus el furios. Du-te, fiica mea, și adu-mi ceva de băut!" Fata s-a dus, și i s-a întâmplat același lucru ca și mamei sale. 'Unde este apa?', a întrebat cizmarul, când s-a întors, și cum ea nu ținea decât mânerul ulciorului, s-a dus el însuși la fântână. A văzut și el reflexia femeii în copac, dar a privit în sus ca să descopere de unde venea, și acolo, deasupra lui, stătea cea mai frumoasă femeie din lume. "Coboară", i-a spus el, "pentru o vreme poți să stai în casa mea", și destul de bucuroasă a fost fata să vină.
De ce a fost nevoită soția cizmarului să se întoarcă la soțul ei fără apă?