Voia să rupă farmecul prințesei.
A fost odată ca niciodată un rege care era profund îndrăgostit de o prințesă, dar ea nu se putea căsători cu nimeni, pentru că era vrăjită. Așa că regele a pornit în căutarea unei zâne și a întrebat-o ce ar putea face pentru a câștiga dragostea prințesei. Zâna i-a spus: "Știi că prințesa are o pisică mare la care ține foarte mult. Oricine este suficient de isteț să calce pe coada acelei pisici este bărbatul cu care este destinată să se mărite". Regele și-a zis că nu va fi foarte greu și a plecat de lângă Zână, hotărât să facă praf coada pisicii decât să nu o calce deloc. Vă puteți imagina că nu a trecut mult timp până când s-a dus să o vadă pe Prințesă, iar pisica, ca de obicei, a mărșăluit în fața lui, arcuindu-și spatele. Regele a făcut un pas lung și a crezut cu totul că are coada sub picior, dar pisica s-a întors atât de brusc încât a călcat doar în aer. Și așa a continuat timp de opt zile, până când regele a început să creadă că această coadă fatală trebuie să fie plină de argint viu - nu stătea locului nicio clipă. În cele din urmă, însă, a avut norocul să dea peste pisică adormită și cu coada desfăcută convenabil. Așa că regele, fără să piardă o clipă, a pus piciorul pe ea cu greutate. Cu un țipăt teribil, pisica a sărit în sus și s-a transformat instantaneu într-un bărbat înalt, care, fixându-și ochii furioși asupra regelui, a spus "Te vei căsători cu prințesa pentru că ai reușit să rupi vraja, dar eu mă voi răzbuna. Vei avea un fiu, care nu va fi niciodată fericit până când nu va afla că are nasul prea lung, iar dacă vei spune vreodată cuiva ceea ce tocmai ți-am spus, vei dispărea instantaneu și nimeni nu te va mai vedea și nu va mai auzi de tine." Deși regele se temea îngrozitor de fermecător, nu s-a putut abține să nu râdă la această amenințare. "Dacă fiul meu are un nas atât de lung ca acesta", și-a spus el, "trebuie să îl vadă sau să îl simtă mereu; cel puțin, dacă nu este orb sau fără mâini."
De ce a pus regele piciorul pe coada pisicii, deși aceasta dormea adânc?