Această pană.
Pe zi ce trecea, inima îi devenea tot mai grea și obrajii tot mai palizi, iar într-o seară, după ce l-a așteptat în zadar, și-a pus vasul cu apă pe umăr și a coborât încet la izvor. Pe cărare, în fața ei, stătea zâna care îi dăduse acul, iar când s-a uitat la Tephany, a dat un mic râs răutăcios și a spus: "Măi, frumoasa mea fecioară cu greu pare mai fericită decât înainte, în ciuda faptului că se întâlnește cu iubitul ei ori de câte ori are chef". 'El s-a săturat de mine', a răspuns Tephany cu o voce tremurândă, 'și își găsește scuze ca să stea departe. Ah! bunicuță dragă, nu e de ajuns să pot să-l văd, trebuie să pot să-l distrez și să-l țin lângă mine. Este atât de inteligent, să știi. Ajută-mă să fiu și eu deșteaptă. "Asta vrei?", a strigat bătrâna. 'Ei bine, ia această pană și bagă-ți-o în păr și vei fi la fel de înțeleaptă ca și Solomon însuși'.
Ce i-a dăruit zâna lui Tephany?