Bărbații au început să se bată pentru ea.
În fața casei se afla un grup de oameni: două sau trei femei și fiii fermierului. Când mama lor a auzit cererea lui Tephany de a i se da un pat, inima bunei soții s-a înmuiat și tocmai voia să o invite înăuntru, când tinerii, cărora frumusețea fetei le întorsese capul, au început să se certe care dintre ei trebuia să facă mai mult pentru ea. De la vorbe au ajuns la bătaie, iar femeile, speriate de tulburare, au aruncat în Tephany cu nume jignitoare. Ea a fugit repede pe cea mai apropiată cărare, sperând să le scape în întunericul copacilor, dar într-o clipă le-a auzit pașii în urma ei. Sălbatică de frică, picioarele îi tremurau sub ea, când, deodată, s-a gândit la colierul ei. Cu un efort violent a rupt catarama și l-a aruncat la gâtul unui porc care mârâia într-un șanț, și în timp ce făcea acest lucru a auzit pașii încetând să o urmărească și alergând după porc, căci farmecul ei dispăruse. A mers mai departe, fără să știe încotro se îndrepta, până când s-a trezit, spre surprinderea și bucuria ei, în apropierea casei mătușii sale. Timp de câteva zile s-a simțit atât de obosită și de nefericită, încât abia dacă reușea să-și facă treaba și, ca să fie și mai rău, Denis abia dacă se apropia de ea. "Era prea ocupat", spunea el, "și, într-adevăr, numai oamenii bogați își permiteau să piardă timpul vorbind".
De ce nu mai putea Tephany să stea la fermă?