Încercau să se joace pe drum, obișnuiau să se plimbe în jurul zidului înalt când își terminau lecțiile și vorbeau despre grădina frumoasă dinăuntru.
A fost un Uriaș foarte egoist. Bieții copii nu mai aveau unde să se joace. Au încercat să se joace pe drum, dar drumul era foarte prăfuit și plin de pietre dure, iar lor nu le-a plăcut. Obișnuiau să se plimbe în jurul zidului înalt când își terminau lecțiile și vorbeau despre grădina frumoasă dinăuntru. "Cât de fericiți eram acolo", își spuneau unul altuia. Apoi a venit primăvara și peste tot în țară erau flori și păsărele mici. Numai în grădina Uriașului Egoist era încă iarnă. Păsările nu aveau grijă să cânte în ea, deoarece nu erau copii, iar copacii au uitat să înflorească. Odată, o floare frumoasă și-a scos capul din iarbă, dar când a văzut panoul de anunțuri i-a părut atât de rău pentru copii, încât s-a strecurat din nou în pământ și s-a dus să doarmă. Singurii oameni care s-au bucurat au fost Zăpada și Gerul.
Ce au făcut bieții copii după ce nu mai aveau unde să se joace?