Aruncă priviri ascuțite la schelele atât de bine încărcate cu carne.
Deși vânatul era rar în apropierea cabanei văduvei, Monedowa s-a întors seara, în calitate de vânător, cu două căprioare. Aceasta era practica sa zilnică, iar familia văduvei nu a mai dus niciodată lipsă de hrană. S-a observat, totuși, că Monedowa însuși mânca foarte puțin, și asta dintr-un fel aparte de carne, aromată cu fructe de pădure, ceea ce, împreună cu alte circumstanțe, i-a convins că nu era ca indienii din jurul lui. Peste câteva zile, soacra lui i-a spus că manito va veni să le facă o vizită, pentru a vedea cum prospera tânărul, fiul ei. Monedowa i-a răspuns că în acea zi va fi absent. Când a sosit momentul, a zburat pe un copac înalt, care domina cabana, și și-a luat locul acolo când a trecut manito cel rău. Monedo mudjee a aruncat priviri ascuțite la schelele atât de bine încărcate cu carne și, de îndată ce a intrat, a spus: "Măi, cine este cel care vă furnizează carne atât de din belșug?". "Nimeni", a răspuns ea, "decât fiul meu; tocmai a început să omoare căprioare." "Nu, nu", a replicat el; "cineva locuiește cu tine". "Kaween, nu, într-adevăr", a răspuns văduva; "nu faceți decât să vă amuzați de condiția mea nefericită. Cine crezi că ar veni să se deranjeze din cauza mea?". "Foarte bine", a răspuns manito, "voi pleca; dar într-o astfel de zi te voi vizita din nou și voi vedea cine este cel care furnizează carnea și dacă este sau nu fiul tău."
De ce credea monededo mudjee că cineva locuia cu văduva?