Ea știa că al doilea cavaler mințea.
Al Doilea Cavaler le-a spus părinților săi că avea nevoie să schimbe aerul pentru sănătatea sa, căci îi era rușine să le spună că dragostea pentru Prințesa Moonlight era adevărata cauză a plecării sale. Apoi a plecat de acasă, trimițându-i în același timp prințesei vestea că pleacă spre Muntele Horai în speranța de a-i face rost de o ramură din copacul de aur și argint pe care și-l dorea atât de mult. Nu le-a permis servitorilor săi să-l însoțească decât până la jumătatea drumului, iar apoi i-a trimis înapoi. A ajuns la malul mării și s-a îmbarcat pe o corabie mică și, după ce a navigat timp de trei zile, a debarcat și a angajat mai mulți tâmplari pentru a-i construi o casă concepută în așa fel încât nimeni să nu poată avea acces la ea. Apoi s-a închis cu șase bijutieri pricepuți și s-a străduit să confecționeze o astfel de creangă de aur și de argint, așa cum credea el că o va mulțumi pe prințesă ca provenind din copacul minunat care creștea pe Muntele Horai. Toți cei pe care i-a întrebat au declarat că Muntele Horai aparținea tărâmului fabulei și nu realității. Când ramura a fost gata, a pornit la drum spre casă și a încercat să pară că este obosit și istovit de drum. A pus creanga cu bijuterii într-o cutie de lac și a dus-o la tăietorul de bambus, rugându-l să i-o prezinte prințesei. Bătrânul a fost destul de înșelat de înfățișarea pătată de călătorie a cavalerului și a crezut că acesta abia se întorsese din lunga călătorie cu creanga. Așa că a încercat să o convingă pe prințesă să consimtă să îl vadă pe bărbat. Dar ea a rămas tăcută și părea foarte tristă. Bătrânul a început să scoată creanga și a lăudat-o ca pe o comoară minunată care nu se găsea nicăieri în tot ținutul. Apoi a vorbit despre cavaler, despre cât de frumos și cât de curajos era să fi întreprins o călătorie într-un loc atât de îndepărtat ca Muntele Horai.
De ce tăcea prințesa și părea tristă?