Era serios și demn și, în același timp, părea de o prospețime tinerească.
Au trecut un deal. La poalele dealului curgea un pârâu și, după ce au trecut pârâul, au trebuit să urce un alt deal. Treptat, peisajul s-a schimbat. Din vârful dealului se putea vedea o vale, plană la mijloc, înconjurată de stânci abrupte și umbrită de copaci verzi, printre care se întrezăreau case și turnuri. Aceasta era casa de țară a bătrânului Dschang. În fața satului curgea un pârâu adânc, plin de apă limpede și albastră. Au trecut peste un pod de piatră și au ajuns la poartă. Aici florile și copacii creșteau în abundență luxuriantă, iar păuni și cocori zburau în jur. Din depărtare se auzea sunetul unor flaute și al unor instrumente cu coarde. Tonuri cristaline se înălțau până la nori. Un mesager îmbrăcat într-o haină purpurie l-a primit pe oaspete la poartă și l-a condus într-o sală de o splendoare covârșitoare. Parfumuri ciudate umpleau aerul și se auzea un sunet de clopoței de perlă. Două servitoare au ieșit să-l întâmpine, urmate de două rânduri de fete frumoase într-o procesiune lungă. În urma lor a venit plutind un bărbat cu un turban înflorat, îmbrăcat în mătase stacojie, cu papuci roșii. Oaspetele l-a salutat. Era serios și demn, și în același timp părea proaspăt și tineresc. La început, fiul lui We nu l-a recunoscut, dar când s-a uitat mai atent, de ce era bătrânul Dschang! a spus acesta din urmă zâmbind: "Mă bucur că drumul lung de parcurs nu v-a împiedicat să veniți. Sora ta tocmai se piaptănă. Te va întâmpina imediat". Apoi l-a pus să se așeze și să bea ceai.
De ce nu l-a recunoscut fiul domnului We pe bătrânul Dschang?