Era prea concentrat pe urmărirea fiicei sale și a fiului regelui.
"Trucurile fiicei mele sunt cele mai grele lucruri pe care le-am întâlnit vreodată", a spus uriașul, "dar dacă aș avea pârghia și ranga mea, nu aș întârzia să-mi fac loc și prin această stâncă", dar cum le avea, a trebuit să se ducă acasă și să le aducă. Apoi, nu i-a luat decât puțin timp pentru a-și croi drum prin stâncă. "Voi lăsa uneltele aici", a murmurat el cu voce tare când a terminat. Dacă le lași, le vom fura", a spus un cagulaș care era cocoțat pe o piatră deasupra lui, iar uriașul i-a răspuns: "Fură-le dacă vrei; nu mai e timp să te întorci". 'Răsuflarea tatălui meu mă arde pe spate', a strigat fata; 'uită-te în urechea iepei, fiu de rege, sau suntem pierduți', iar el s-a uitat și a găsit o mică vezică plină cu apă, pe care a aruncat-o în spatele lui și s-a transformat într-un mare lacăt. Și uriașul, care mergea atât de repede, nu s-a putut opri, a intrat direct în mijloc și s-a înecat.
De ce l-a lăsat uriașul pe glugă să-i ia levierul și ranga?