La o căsuță la țară, în spatele dealurilor.
Bătrânul Dschang a spus: "Am rămas aici doar pentru că am crezut că vă veți tânji după fiica dumneavoastră. Dar, din moment ce v-ați săturat de noi, voi fi bucuros să plec. Am o căsuță la țară, pe dealuri, și vom pleca spre ea mâine dimineață devreme." În dimineața următoare, în zorii zilei, bătrânul Dschang a venit cu soția sa să-și ia rămas bun. Domnule, am spus: "Dacă vom dori să vă vedem mai târziu, fiul meu poate să se intereseze." Bătrânul Dschang și-a așezat soția pe un măgar și i-a dat o pălărie de paie pe care să o poarte. El însuși și-a luat toiagul și a mers după el. Au trecut câțiva ani fără nicio veste de la niciunul dintre ei. Atunci domnul We și soția sa au simțit un dor destul de mare de a-și vedea fiica și și-au trimis fiul să se intereseze. Când acesta din urmă s-a întors pe dealuri, a întâlnit un plugar care ara cu doi boi galbeni. L-a întrebat: "Unde este casa de la țară a bătrânului Dschang?" Plugarul a lăsat plugul în grapă, s-a înclinat și a răspuns: "Ați venit de mult timp, domnule! Satul nu este departe de aici: Am să vă arăt drumul."
Unde intenționau să meargă bătrânul Dschang și soția sa?