Nimic nu-i putea împiedica să-și ducă la îndeplinire scopul.
Bătrânul a dat ordin ca nimeni să nu doarmă în acea noapte, toți cei din casă să vegheze cu strictețe și să fie gata să o protejeze pe prințesă. Cu aceste măsuri de precauție și cu ajutorul oamenilor de arme ai împăratului, el spera să le reziste mesagerilor lunii, dar prințesa i-a spus că toate aceste măsuri pentru a o proteja vor fi inutile și că, atunci când oamenii ei vor veni după ea, nimic nu-i va putea împiedica să-și ducă la îndeplinire scopul. Chiar și oamenii împăratului ar fi fost neputincioși. Apoi a adăugat cu lacrimi că îi părea foarte, foarte rău să îi părăsească pe el și pe soția lui, pe care învățase să îi iubească ca pe părinții ei, că, dacă ar putea face ce vrea, ar rămâne cu ei la bătrânețe și ar încerca să le răsplătească cumva toată dragostea și bunătatea pe care o revărsaseră asupra ei de-a lungul întregii sale vieți pământești. Noaptea a trecut! Luna galbenă de seceriș s-a ridicat sus pe cer, inundând lumea adormită cu lumina ei aurie. Liniștea domnea peste pădurile de pini și de bambus, precum și pe acoperișul unde așteptau cei o mie de oameni de arme.
De ce spunea prințesa că aceste măsuri vor fi inutile?