El nu știa că era fata de la biserică.
Când a ieșit din biserică, prințul a venit după ea, a închis ușa bisericii în urma ei și a ținut în mână una dintre mănușile pe care le purta. Apoi, când a vrut să se urce pe cal, prințul a venit din nou și a întrebat-o de unde a venit. "Din Washwaterland!", a spus Kari, și în timp ce prințul scotea mănușa și voia să i-o dea, ea a spus: "Să fie lumină în fața mea și întuneric în spatele meu, Ca locul pe care-l călăresc să nu-l găsească prințul!" Prințul nu mai văzuse niciodată o mănușă atât de frumoasă și a călătorit mult, căutând țara natală a nobilei doamne care își abandonase mănușa, dar nimeni nu i-a putut spune unde ar putea fi. În duminica următoare, cineva trebuia să se ducă până la prinț și să-i aducă un prosop. "Nu pot să urc și eu?", a implorat Kari. "Asta e tot ce vrei?", au spus ceilalți în bucătărie. "Ai văzut tu însuți ce ți s-a întâmplat ultima dată!". Dar Kari a continuat să ceară și, în cele din urmă, a primit permisiunea, până la urmă, și a urcat în fugă pe scări, astfel încât haina ei de lemn a bătut destul de tare. Prințul a scos imediat capul pe ușă și, când a văzut că era Kari, i-a smuls prosopul din mână și i l-a aruncat în cap. "Jos cu tine, creatură oribilă!", a strigat el. "Crezi că vreau un prosop pe care tu l-ai atins cu degetele tale murdare?".
De ce s-a purtat prințul atât de rău cu Kari?