Supărat.
Sunetul neașteptat, răsunând în liniștea nopții, a trezit toată casa, iar Bătrânul și cei șase fii ai săi au coborât scările de lemn, strigându-și unul altuia, confuzi, că cineva îl fură pe Go-Swift. Fermierul a fost primul care a ajuns la ușă; și când a văzut, în lumina stelelor, forma dispărută a armăsarului său preferat, a strigat în gura mare: "Oprește hoțul, ho!     Go-Swift, ho!" Și când Go-Swift a auzit asta, s-a tras în sus într-o clipă. Totul părea pierdut, căci fermierul și fiii săi puteau alerga foarte repede, într-adevăr, și lui Assipattle, care stătea nemișcat pe spinarea lui Go-Swift, i se părea că foarte curând îl vor ajunge din urmă. Dar, din fericire, și-a amintit de ciomagul gâștei, l-a scos din buzunar și a fluierat prin el. Într-o clipă, iapa cea bună a sărit înainte, iute ca vântul, și a trecut dealul și a ieșit din raza de acțiune a urmăritorilor săi înainte ca aceștia să mai fi făcut zece pași.
Ce a simțit tatăl lui Assipattle când i-a fost furat armăsarul preferat?