Îi plăcea să-și țină copilul lângă ea.
Anii au trecut fericiți până când băiatul a împlinit opt ani, dar apoi văduva s-a îmbolnăvit, iar mica lor rezervă de bani s-a topit treptat. "Nu știu ce vom face pentru pâine", a spus ea, sărutându-și băiatul cu lacrimi în ochi, "pentru că eu nu sunt încă destul de puternică pentru a munci, iar noi nu mai avem niciun ban."  "Dar eu pot să muncesc", a răspuns băiatul; "și sunt sigur că dacă mă duc la scutierul de la Hall, el îmi va da ceva de lucru." La început văduva a fost reticentă în a consimți la acest lucru, deoarece îi plăcea să-și țină copilul lângă ea, dar în cele din urmă, cum nu se mai putea face nimic altceva, a decis să-l lase să meargă la Scutier.
De ce era văduva reticentă în a-și lăsa fiul să muncească?