Nu voia să fie văzută.
Niciodată nu văzuse pe cineva atât de minunat de frumos, și nu putea să nu se uite la ea, căci era mai frumoasă decât orice ființă umană, așa cum strălucea în propria-i strălucire blândă. Când prințesa Moonlight și-a dat seama că un străin se uita la ea, a încercat să fugă din cameră, dar Împăratul a prins-o și a rugat-o să asculte ce avea de spus. Singurul ei răspuns a fost să își ascundă fața în mâneci. Împăratul s-a îndrăgostit profund de ea și a implorat-o să vină la Curte, unde îi va oferi o poziție de onoare și tot ceea ce își putea dori. Era pe punctul de a trimite după unul dintre palanchinii imperiali pentru a o lua imediat cu el, spunând că grația și frumusețea ei ar trebui să împodobească o Curte, și nu să fie ascunsă în căsuța unui tăietor de bambus.
De ce își ascundea prințesa fața în mâneci?