Nu-i venea în minte nici o modalitate de a afla cine era băiatul sau de unde venea, simțea că făcuse o mare greșeală.
Tocmai când începea să se întunece, s-a bătut la ușă și, când a deschis-o, a găsit o bătrână care stătea afară și care o implora să o găzduiască pentru o noapte. Acum, după cum v-am spus, prințesa era foarte bună la suflet și ar fi vrut cu mare plăcere să dea curs cererii bietei bătrâne, dar nu a îndrăznit, pentru că nu știa ce va spune Uriașul. Așa că i-a spus bătrânei că nu o poate primi în casă pentru o noapte, pentru că era doar o servitoare, nu stăpâna casei; dar a făcut-o să se așeze pe o bancă lângă ușă, i-a adus niște pâine și lapte și i-a dat niște apă ca să-și scalde bietele picioare obosite. Era atât de drăguță, de blândă și de amabilă, și i s-a părut atât de rău când i-a spus că va trebui să o alunge, încât bătrâna i-a dat binecuvântarea ei și i-a spus să nu se necăjească, căci era o noapte frumoasă și uscată, iar acum, după ce luase masa, putea cu ușurință să se așeze undeva și să doarmă la adăpostul din afară.
De ce a început să se sperie foarte tare cea mai tânără prințesă?