Pe sora lui.
Iar frații lui, care munceau din greu pe câmp, îl arătau cu degetele batjocoritoare și râdeau, spunându-și unul altuia cât de bine i se potrivea numele și cât de puțin folositor era în lume. Iar când veneau acasă de la muncă, îl împingeau și îl necăjeau, și chiar și mama lui îl punea să măture pe jos, să scoată apă din fântână, să aducă turbă de la turbă și să facă toate treburile mărunte pe care nu le făcea nimeni altcineva. Așa că bietul Assipattle a avut o viață destul de grea și ar fi fost adesea foarte nefericit dacă nu ar fi fost sora lui, care îl iubea foarte mult și care asculta cu multă răbdare toate poveștile pe care le avea de spus; care nu râdea niciodată de el și nu-i spunea că minte, așa cum făceau frații lui.
Cine îl iubea mult pe Assipattle?