Să nu se atingă de nici o frunză.
Între timp, taurul a tropăit prin multe ținuturi împreună cu fiica regelui și au ajuns la o mare pădure de aramă, ai cărei copaci, frunze și flori erau toate de aramă. Dar înainte de a intra în ea, taurul i-a spus fiicei regelui: "Acum, când vom intra în pădure, trebuie să ai mare grijă să nu atingi nici măcar o frunză, altfel totul se va termina cu tine și cu mine, pentru că aici trăiește un trol cu trei capete, iar pădurea îi aparține." Da, într-adevăr, ea va fi atentă și nu va atinge nimic. Și a fost foarte atentă, s-a aplecat într-o parte și a dat la o parte crengile; dar pădurea era atât de deasă încât era aproape imposibil să câștige prin ea și, cu toată grija pe care o avea, a rupt o frunză, care i-a rămas în mână. "Vai, vai!", a strigat taurul. "Ce-ai făcut! Acum trebuie să lupt pentru viața mea. Dar ai grijă să păstrezi frunza cu grijă!" Imediat au ajuns la capătul pădurii, și imediat un trol cu trei capete a venit în grabă. "Cine s-a atins de pădurea mea?", a strigat el. "Pădurea este la fel de mult a mea ca și a ta!", a fost răspunsul taurului. "Vom vedea dacă este!", a strigat trolul. "Asta îmi convine!", a strigat taurul. Apoi s-au năpustit unul asupra celuilalt, iar taurul a înjunghiat și a lovit cu putere și putere. Dar trolul era la fel de puternic, și a durat toată ziua până când taurul a luat fața. Și atunci avea atâtea răni și era atât de slăbit încât abia putea să meargă. Așa că au fost nevoiți să se oprească o zi întreagă; dar taurul i-a spus fiicei reginei să ia cornul cu mir care atârna la brâul trolului și să-l ungă cu unguent. După aceea, el a redevenit puternic și sănătos, și au pornit a doua zi. Au rătăcit multe, multe zile și, în cele din urmă, au ajuns la o pădure argintie, ai cărei copaci, ramuri, frunze, muguri și toate erau de argint.
Ce-i va spune taurul fiicei regelui să facă în pădurea de argint?