Taurul îi spusese să o facă înainte.
"Vai, vai!", a strigat taurul. "Ce-ai făcut! Acum trebuie să lupt pentru viața mea. Dar ai grijă să păstrezi frunza cu grijă!" Imediat au ajuns la capătul pădurii, și imediat un trol cu trei capete a venit în grabă. "Cine s-a atins de pădurea mea?", a strigat el. "Pădurea este la fel de mult a mea ca și a ta!", a fost răspunsul taurului. "Vom vedea dacă este!", a strigat trolul. "Asta îmi convine!", a strigat taurul. Apoi s-au năpustit unul asupra celuilalt, iar taurul a înjunghiat și a lovit cu putere și putere. Dar trolul era la fel de puternic, și a durat toată ziua până când taurul a luat fața. Și atunci avea atâtea răni și era atât de slăbit încât abia putea să meargă. Așa că au fost nevoiți să se oprească o zi întreagă; dar taurul i-a spus fiicei reginei să ia cornul cu mir care atârna la brâul trolului și să-l ungă cu unguent. După aceea, el a redevenit puternic și sănătos, și au pornit a doua zi. Au rătăcit multe, multe zile și, în cele din urmă, au ajuns la o pădure argintie, ai cărei copaci, ramuri, frunze, muguri și toate erau de argint. Imediat, trolul a venit în grabă. "Cine s-a atins de pădurea mea?", a strigat el. "Pădurea este la fel de mult a mea ca și a ta!", a strigat taurul. "Oho, vom vedea dacă este!", a strigat trolul. "Asta îmi convine!", a spus taurul și s-a repezit asupra trolului, l-a înjunghiat și și-a înfipt coarnele în el. Dar trolul era la fel de puternic, și au trecut trei zile întregi până când taurul a reușit să pună mâna pe el. După aceea a fost atât de slăbit și de slab încât abia se mai putea mișca și atât de plin de răni încât sângele îi curgea în râuri. Atunci i-a spus fiicei regelui să ia cornul de unguent care atârna la brâul trolului și să-l ungă cu unguent. Ea a făcut acest lucru și el și-a revenit; totuși a trebuit să rămână o vreme la fața locului, până când a fost din nou în stare să meargă mai departe. Dar acum, trolul cu nouă capete a venit în grabă și era atât de înspăimântător, încât fiica regelui abia suporta să se uite la el. "Cine s-a atins de pădurea mea?", a strigat el. "Pădurea este la fel de mult a mea ca și a ta!", a strigat taurul. "Vom vedea dacă este!", a strigat trolul. "Asta îmi convine!", a spus taurul, și cu aceasta s-au năpustit unul asupra celuilalt, astfel încât a fost o priveliște înfricoșătoare, iar fiica regelui aproape că a leșinat. Taurul l-a străpuns pe trol cu coarnele sale, dar trolul era la fel de puternic ca el și, de îndată ce taurul i-a ucis unul dintre capete, celelalte i-au dat viață nouă, și a trecut o săptămână întreagă până când taurul a reușit să pună mâna pe el. Dar atunci era atât de nenorocit și atât de slăbit încât nu se putea mișca deloc. Tot corpul îi era acoperit de răni și nici măcar nu putea să-i spună fiicei regelui să ia cornul cu unguent din brâul trolului și să-l ungă cu unguent. Dar ea a făcut-o de bunăvoie, și atunci el și-a revenit din nou. Cu toate acestea, a trebuit să rămână acolo unde se aflau timp de trei săptămâni întregi, până când el a fost capabil să plece din nou.
Cum a știut fiica regelui să ia cornul de mir și să ungă taurul cu unguent?