Pentru a-l forța pe trol să rămână afară.
"Mai întâi a fost bătut, apoi a fost bătut, apoi a fost bătut, apoi a fost bătut, apoi a fost aruncat de pe un perete pe altul, apoi a fost cernut printr-o sită și scuturat ici și colo, apoi a fost pus pe tabla de uscat, apoi în sobă, până când s-a încins atât de tare încât s-a umflat tot mai mult și a vrut să iasă, dar nu a putut", spunea pisica, și nu se grăbea. "Dă-te la o parte și lasă-mă să intru!", a mai strigat o dată trolul și era cât pe ce să izbucnească de furie, dar pisica se făcea că nu-l aude și vorbea în jos de pe cer cu albastrul, urca și cobora în același timp și, ori de câte ori trolul încerca să intre, ea îl întâmpina sub ușă cu prăjitura. "O, dar uită-te la fecioara strălucitoare care vine acolo, în spatele muntelui!", spuse pisica, după ce vorbise îndelung despre suferințele secarei. Și Helge-Hal din Dealul Albastru și-a întors cele trei capete ca să vadă și el frumoasa fecioară. Apoi a răsărit soarele, iar trolul s-a înțepenit în piatră. Acum, Ebe a obținut toate bogățiile pe care le avea trolul, oile și caprele, vacile și toți caii sprinteni, și frumosul castel de aur, și pe lângă acestea și niște saci mari de bani.
De ce vorbea pisica la nesfârșit despre pâinea de secară?