Se încolăcea, se răsucea și se încolăcea în jurul degetelor ei, astfel încât, oricât ar fi încercat, nu putea face nimic cu ea.
După aceea, și-a terminat liniștită terciul, apoi a scos lâna din sac și s-a apucat să o pieptene și să o cardeze. Dar părea ca și cum ar fi fost vrăjită; se încolăcea, se răsucea și se încolăcea în jurul degetelor ei, astfel încât, oricât ar fi încercat, nu putea face nimic cu ea. Când Uriașul s-a întors acasă, a găsit-o stând disperată, cu totul în dezordine în jurul ei, iar terciul pe care i-l lăsase în oală, ars până la cenușă. După cum vă puteți închipui, el era foarte furios, a răbufnit, a bătut și a folosit cele mai groaznice cuvinte; în cele din urmă a luat-o de călcâie și a bătut-o până când tot spatele ei a fost jupuit și sângerând; apoi a dus-o în șopron și a aruncat-o pe grinzi, printre găini. Și, deși nu era moartă, era atât de amețită și de vânătă încât nu putea decât să stea acolo nemișcată, privind de sus pe spatele vacilor. Timpul a trecut, iar în grădina de acasă varza dispărea la fel de repede ca întotdeauna. Așa că cea de-a doua prințesă a spus că va face ca sora ei, se va înfășura într-o pătură și se va duce să stea toată noaptea pe un scăunel cu trei picioare, ca să vadă ce se întâmplă cu ele.
De ce părea vrăjită lâna?