Nefericit.
După un timp, au ajuns cu toții într-un oraș în care domnea un rege a cărui fiică era atât de serioasă și solemnă încât nimeni nu reușea să o facă să râdă. Așa că regele a decretat că oricine va reuși să o facă să râdă se va căsători cu ea. Când Dullhead a auzit acest lucru, a mărșăluit în fața prințesei cu gâsca lui și cu anexele ei, iar aceasta, de îndată ce i-a văzut pe acești șapte oameni alergând încontinuu unul după altul, a izbucnit în râs și nu s-a mai putut opri. Atunci Dullhead a cerut-o de soție, dar regele, care nu prea îl plăcea ca ginere, a făcut tot felul de obiecții și i-a spus că trebuie să găsească mai întâi un bărbat care să poată bea o pivniță întreagă de vin. Dullhead s-a gândit la micul om cenușiu, care putea, era sigur, să-l ajute; așa că a plecat în pădure și, chiar pe locul unde tăiase copacul, a văzut un bărbat care stătea cu o expresie a feței foarte sumbră.
Ce părere avea regele despre Dullhead ca ginere?