Soțul ei îi spusese deja că nu pot avea o vacă.
"Ce ai face cu o vacă?", a întrebat Matte. "Nu ar putea înota atât de departe, iar barca noastră nu este suficient de mare pentru a o aduce aici; și chiar dacă am avea-o, nu avem cu ce să o hrănim". 'Avem patru tufe de arin și șaisprezece smocuri de iarbă', a replicat Maie. 'Da, bineînțeles', a râs Matte, 'și mai avem și trei plante de usturoi. Usturoiul ar fi o hrană bună pentru ea. 'Tuturor vacilor le place heringul sărat', a replicat soția sa. 'Chiar și Prințului îi place peștele'. "Se poate", a spus soțul ei. "Cred că ar deveni curând o vacă scumpă dacă ar trebui să o hrănim cu hering sărat. Totul e foarte bine pentru Prince, care se luptă cu pescărușii pentru ultima bucățică. Scoate-ți vaca din cap, mamă, ne descurcăm foarte bine așa cum suntem". Maie a suspinat. Știa foarte bine că soțul ei avea dreptate, dar nu putea să renunțe la ideea unei vaci. Laptele bătut nu mai avea un gust la fel de bun ca de obicei în cafea; se gândea la smântâna dulce și la untul proaspăt și la faptul că nu exista nimic pe lume care să se compare cu ele. Într-o zi, în timp ce Matte și soția lui curățau heringi pe țărm, l-au auzit pe Prince lătrând și, în curând, a apărut o barcă pictată cu veselie, cu trei tineri în ea, care se îndrepta spre stâncă. Erau studenți, într-o excursie cu barca, și voiau să ia ceva de mâncare. "Adu-ne un junket, mamă bună", i-au strigat ei lui Maie. 'Ah! dacă aș avea așa ceva!', a suspinat Maie. 'O cutie de lapte proaspăt, atunci', au spus studenții; 'dar nu trebuie să fie degresat'. 'Da, dacă aș avea așa ceva!' a suspinat bătrâna, și mai adânc. 'Ce!!! Nu aveți o vacă?' Dar heringii erau acum gata, iar studenții au mâncat cât pentru șase și i-au dat lui Prince niște carne rece pe care se întâmplase să o aibă în barcă. Prințul s-a așezat pe picioarele din spate cu încântare și a mieunat ca o pisică. Când totul a fost gata, studenții i-au înmânat lui Matte o monedă de argint strălucitoare și i-au permis să-și umple pipa cu un tip special de tutun. Apoi i-au mulțumit pentru amabilitatea ospitalității sale și și-au continuat călătoria, mult regretată de Prince, care stătea cu o expresie tristă și se văita pe țărm atâta timp cât putea vedea în depărtare câte o palmă din pânza albă a bărcii. Maie nu scoase nici un cuvânt, dar se gândea cu atât mai mult. Avea urechi bune și pusese la inimă povestea despre Ahti. "Ce încântător", se gândea ea în sinea ei, "să posezi o vacă zână! Cât de delicios ar fi ca în fiecare dimineață și seară să scoți lapte de la ea, fără să ai probleme cu hrănirea și să păstrezi un raft lângă fereastră pentru farfurii cu lapte și junghiuri! Dar acesta nu va fi niciodată norocul meu".
De ce nu i-a spus Maie soțului ei că își dorește o vacă zână?