I-a uzurpat fratelui său locul de stăpân al ținutului.
Nimic nu avea să potolească mânia Pescarului Iscusit, pentru că avea un temperament rău și îl urâse întotdeauna pe fratele său din cauza virtuților sale, iar acum, cu scuza cârligului de pescuit pierdut, plănuia să îl ucidă și să îi uzurpe locul de conducător al Japoniei. Fericitul Vânător știa foarte bine toate acestea, dar nu putea să spună nimic, căci fiind cel mai mic, îi datora supunere fratelui său mai mare; așa că s-a întors la malul mării și a început din nou să caute cârligul dispărut. Era foarte abătut, căci își pierduse orice speranță de a mai găsi vreodată cârligul fratelui său acum. În timp ce stătea pe plajă, pierdut în perplexitate și întrebându-se ce ar fi mai bine să facă în continuare, a apărut deodată un bătrân care purta un băț în mână. Vânătorul fericit și-a amintit ulterior că nu a văzut de unde venea bătrânul și nici nu știa cum ajunsese acolo - s-a întâmplat să ridice privirea și l-a văzut pe bătrân venind spre el. De îndată ce crocodilul l-a debarcat, Vânătorul Fericit s-a grăbit să-i spună Pescarului Iscusit că s-a întors teafăr. Apoi i-a dat înapoi cârligul de pescuit care fusese găsit în gura TAI și care fusese cauza atâtor probleme între ei. I-a cerut sincer iertare fratelui său, povestindu-i tot ce i se întâmplase în Palatul Regelui Mării și ce aventuri minunate au dus la găsirea cârligului.
Ce va fi făcut Pescarul Iscusit în timp ce Vânătorul Fericit era plecat?