Să le dea vestea cea bună mamei și fratelui său.
Ea a fost de acord de bunăvoie. Ascunzându-și chipul roz pe umărul lui, i-a mărturisit că îl iubise din prima zi în care îl văzuse; și încă din acel moment se hotărâse că, dacă nu se va putea căsători cu el, nu se va căsători cu niciun alt bărbat. Pentru puțin timp au stat împreună, bucurându-se de fericirea lor nou descoperită. Apoi contele Paul a sărit în picioare. "Să mergem să le dăm vestea cea bună mamei și fratelui meu", a spus el. "Harold s-ar putea să fie dezamăgit la început, pentru că știu, iubito, că ar fi vrut să te aibă pe tine pentru el. Dar inima lui bună va depăși curând toate acestea și se va bucura și el alături de noi." Dar Lady Morna a clătinat din cap. Ea știa, mai bine decât iubitul ei, care va fi sentimentul contelui Harold; și ar fi vrut cu mare plăcere să amâne ceasul rău.
Ce a vrut Paul să facă după ce Lady Morna i-a acceptat cererea în căsătorie?