Era singurul lui.
Acum a început să se simtă extrem de neliniștit, pentru că știa că fratele său va fi supărat că și-a pierdut cârligul, pentru că, fiind singurul lui cârlig, îl prețuia mai mult decât orice altceva. Vânătorul Fericit s-a apucat acum să caute printre stânci și pe nisip cârligul pierdut și, în timp ce căuta încoace și încolo, fratele său, Pescarul Iscusit, a sosit la fața locului. Acesta nu reușise să găsească niciun vânat în timpul vânătorii din acea zi și nu numai că era prost dispus, dar părea înfricoșător de supărat. Când l-a văzut pe Vânătorul Fericit căutând pe țărm, a știut că ceva trebuie să fi mers prost, așa că l-a întrebat imediat: "Ce faci, fratele meu?". Vânătorul Fericit a înaintat timid, căci se temea de furia fratelui său, și a spus: "Ce faci, frate? "Oh, fratele meu, am făcut într-adevăr rău." "Ce s-a întâmplat... ce ai făcut?", a întrebat nerăbdător fratele mai mare. "Am pierdut prețiosul tău cârlig de pescuit..."
De ce prețuia fratele său cârligul mai mult decât toate celelalte lucruri?