Supărată.
Cu un grai foarte prost, domnișoara a pornit la drum, mormăind în sinea ei, căci, deși își dorea cununa, nu voia deloc să se chinuie să o obțină. Când a ajuns la locul unde tatăl ei vitreg tăia lemne, fata era într-adevăr foarte prost dispusă și, când a zărit toporul, pe mânerul acestuia stăteau cei trei porumbei mici, cu capetele căzute și penele murdare și zdrențuite. "Creaturi murdare", a strigat ea, "plecați imediat, sau voi arunca cu pietre în voi!". Și porumbeii și-au întins aripile de spaimă și au zburat până în vârful unui copac, cu trupurile tremurând de furie. "Ce vom face ca să ne răzbunăm pe ea?", a întrebat cel mai mic dintre porumbei, "niciodată nu am mai fost tratați așa. 'Niciodată', a spus cel mai mare porumbel. "Trebuie să găsim o modalitate de a o răsplăti cu banii ei! 'Știu', a răspuns porumbelul mijlociu; 'nu va putea să spună niciodată altceva decât "creaturi murdare" până la sfârșitul vieții ei'. 'Oh, ce isteț din partea ta! Asta va merge de minune', exclamară celelalte două. Și au bătut din aripi și au cloncănit atât de tare de încântare și au făcut un asemenea zgomot, încât au trezit toate păsările din copacii din apropiere.
Ce părere a avut fiica soției despre faptul că a primit toporul?