Să iasă din ascunzătoarea lui ciudată din scobitura copacului.
Dar, spre dezamăgirea bătrânului, în loc să se limpezească, ploaia a început să cadă din ce în ce mai tare și, în cele din urmă, o furtună puternică s-a abătut asupra muntelui. Tunetul a răcnit atât de groaznic, iar cerul părea atât de aprins de fulgere, încât bătrânul abia dacă mai putea crede că este în viață. Se gândea că trebuie să moară de spaimă. În cele din urmă, însă, cerul s-a înseninat și întreaga țară a fost luminată de razele soarelui la apus. Spiritele bătrânului s-au înviorat când a privit frumosul amurg și era pe punctul de a ieși din ascunzătoarea sa ciudată din copacul gol, când i-a atras atenția sunetul a ceea ce părea a fi pașii apropiați ai mai multor oameni. S-a gândit imediat că prietenii săi veniseră să-l caute și a fost încântat de ideea de a avea niște tovarăși veseli cu care să se plimbe spre casă.
Ce avea de gând să facă bărbatul când cerul s-a înseninat?