Vulpea a mâncat bannock-ul.
În ceea ce-l privește pe sărmanul bănățean, acesta s-a gândit să se strecoare sub un tufiș și să se culce acolo până dimineață, dar era atât de întuneric încât nu a văzut că acolo era o vizuină de vulpe. Așa că a căzut în gaura vulpii, iar vulpea s-a bucurat foarte mult să o vadă, pentru că nu mai avusese mâncare de două zile. "Oh, bine ai venit, bine ai venit", a strigat el; și a rupt-o prin mijloc cu dinții, și acesta a fost sfârșitul bietului bannock. Și dacă se dorește o morală pentru această poveste, iat-o: Că oamenii nu trebuie să fie niciodată nici prea înălțați, nici prea abătuți de ceva, căci toți oamenii buni din poveste au crezut că vor primi bannock-ul și, iată, vulpea l-a primit până la urmă.
Ce s-a întâmplat după ce bannock-ul a căzut în gaura vulpii?