Simțeau că miros ceva în copac.
Soarele a răsărit și ea a continuat să doarmă încontinuu, deși era aproape amiază. Acum, s-a întâmplat că regele căruia îi aparținea această pădure vâna în ea. Când câinii lui au ajuns la copac, au adulmecat și au alergat în jurul lui, lătrând. Regele le-a spus vânătorilor: "Vedeți ce fel de fiară sălbatică este acolo". Vânătorii au intrat înăuntru, apoi s-au întors și au spus: "În copacul gol se află un animal minunat pe care nu-l cunoaștem și nu am văzut niciodată unul ca el; pielea lui este făcută dintr-o mie de bucăți de blană; dar stă culcat și doarme". Regele a spus: "Vezi dacă poți să-l prinzi viu, apoi leagă-l de căruță și îl vom lua cu noi". Când vânătorii au prins-o pe fetiță, ea s-a trezit și s-a speriat, și le-a strigat: "Sunt o copilă săracă, părăsită de tată și de mamă; aveți milă de mine și lăsați-mă să merg cu voi". Atunci ei i-au spus: "Creatură cu multe blănuri, poți lucra la bucătărie; vino cu noi și măturăm împreună cenușa". Așa că au pus-o în căruță și s-au întors la palat. Acolo i-au arătat o cămăruță mică sub scări, unde nu intra lumina zilei, și i-au spus: "Creatură cu multe blănuri, poți să locuiești și să dormi aici". Apoi a fost trimisă în bucătărie, unde a cărat lemne și apă, a împins focul, a spălat legumele, a jumulit păsările, a măturat cenușa și a făcut toate treburile murdare. Astfel, Creatura cu multe blănuri a trăit mult timp într-o mare sărăcie. Ah, frumoasa fiică a regelui, ce ți se va întâmpla acum?
De ce au lătrat câinii la copac?