Lupul și vulpea s-au oprit brusc și s-au uitat unul la altul, iar câinii adormiți au început să latre.
Totul era liniștit în sat și nu se vedea nicio lumină în afară de cea a lunii, care strălucea limpede și strălucitoare pe cer. Lupul și vulpea se strecurau încet, când deodată s-au oprit și s-au uitat unul la altul; un miros savuros de slănină prăjită le-a ajuns la nas și a ajuns și la nasul câinilor adormiți, care au început să latre lacomi. "Credeți că este sigur să mergem mai departe?", a întrebat lupul în șoaptă. Iar vulpea a clătinat din cap. 'Nu cât timp câinii latră', a spus ea; 'ar putea ieși cineva să vadă dacă s-a întâmplat ceva'. Și i-a făcut semn lupului să se ghemuiască în umbră lângă ea. În aproximativ o jumătate de oră câinii au obosit să mai latre, sau poate că slănina fusese mâncată și nu mai era nici un miros care să-i excite. Atunci lupul și vulpea au sărit în picioare și s-au grăbit să ajungă la piciorul zidului.
Ce s-a întâmplat când mirosul savuros de slănină prăjită le-a ajuns la nas?