Voia să se încălzească.
În timp ce ciocneau un toast, soțul ei a intrat din șură și s-a așezat să se odihnească în fotoliul său mare. În curând, ochii i-au căzut pe bannere și, cum arătau foarte bine, a rupt una prin mijloc și a început să o mănânce. Când celălalt bannock a văzut acest lucru, s-a hotărât să nu aibă aceeași soartă, așa că a fugit prin bucătărie și a ieșit pe ușă cât de repede a putut. Iar când bătrâna l-a văzut dispărând, a alergat după el cât de repede o duceau picioarele, ținând fusul într-o mână și fusul în cealaltă. Dar ea era bătrână, iar banul era tânăr, și a alergat mai repede decât ea și a fugit pe dealul din spatele casei. A fugit, a fugit și a fugit, a fugit și a fugit, până când a ajuns la o căsuță mare, cu acoperișul de paie nou, și, cum ușa era deschisă, s-a refugiat înăuntru și a fugit direct pe podea până la un foc aprins, care ardea în prima cameră în care a ajuns. "Dacă există un lucru care îmi place, acela este un pahar de bere și o prăjitură bine prăjită", a strigat el. "Așa că intrați aici, și bine ați venit înăuntru." Dar de îndată ce micul bannock a auzit de bere, s-a întors și a fugit din fierărie cât de repede a putut, iar fierarul dezamăgit și-a luat ciocanul și a fugit după el. Când a văzut că nu-l poate prinde, a aruncat cu ciocanul său greu în el, în speranța că-l va doborî, dar, din fericire pentru mica turtă, a ratat ținta. După aceasta, bancul a ajuns la o fermă, în spatele căreia se afla o grămadă mare de turbă. A intrat înăuntru și a alergat spre vatră. În această casă, stăpânul avea toată scama întinsă pe jos și o clocotea cu o vergea de fier, în timp ce stăpâna bătea cu ciocanul ceea ce clocotea deja. Așa că Jock a fugit în colțul întunecat din spatele scaunului; dar, în graba lui, s-a împiedicat și a căzut, iar micuțul bannock a sărit peste el și a zburat râzând pe ușă. Prin văgăuni și pe coasta dealului a alergat, și peste vârful dealului, până la o căsuță de cioban de pe partea cealaltă. Deținuții tocmai se așezau la terci, iar Buna Vestire răzuia tigaia. "Salvați-ne și ajutați-ne", a exclamat ea, oprindu-se cu lingura la jumătatea drumului spre gură. "A venit un micuț bannock să se încălzească lângă focul nostru." "Închideți ușa", a strigat soțul, "și vom încerca să-l prindem. Ne-ar fi de folos după terci."
De ce fugeau mereu bannerele la focul din case?