La adăpost de zgomot.
Au umplut-o complet și mai mult, și au venit și mai mulți. Apoi pereții au început să se crape, iar mica colibă s-a întins în toate colțurile și a devenit atât de splendidă și magnifică, încât nici cel mai bogat negustor nu ar fi putut să o egaleze; era aproape ca și cum te-ai fi aflat într-un castel regal. Mesele erau acoperite cu cel mai rafinat argint și aur. După ce au mâncat, au început să danseze. La adăpostul zgomotului, Andrew s-a furișat până la prispa de la marginea acoperișului și a coborât. Apoi a alergat la goeletă, a aruncat piatra de cremene peste ea și, pentru a se asigura, a tăiat o cruce în ea cu cuțitul său ascuțit de tăiat. Când s-a întors din nou, dansul era în plină desfășurare. Mesele dansau, băncile și scaunele - orice altceva din încăpere dansa, de asemenea. Singura care nu dansa era mireasa; ea doar stătea acolo și privea, iar când mirele a venit să o ia, l-a alungat. Deocamdată nu s-a gândit să se oprească.
Cum a reușit Andrew să se strecoare până la prispa de la marginea acoperișului și să coboare fără să fie observat?