Cu răutate.
Dar soția a răspuns: "Dacă fiica ta este deja udă, cu atât mai mult ar trebui să se ducă să ia toporul. În plus, ea este o fată foarte puternică și puțină ploaie nu-i va face rău, în timp ce fiica mea ar fi sigur că va răci rău. Prin experiență îndelungată, bărbatul știa că nu mai are rost să spună nimic și, cu un oftat, i-a spus bietei fete că trebuie să se întoarcă în pădure după topor. 'E o fată bună', a spus unul dintre ei; 'Chiar eram prea slab pentru a întinde o aripă înainte de a veni ea. Aș vrea să fac ceva pentru a-i arăta cât de recunoscător îi sunt'. "Ei bine, hai să-i oferim o coroană de flori care nu se va ofili niciodată atâta timp cât o va purta", a strigat altul. "Și să lăsăm cele mai mici păsări cântătoare din lume să se așeze printre flori", a completat al treilea. "Da, asta va fi minunat", a spus primul. Și când fata a pășit în căsuța ei, avea pe cap o coroană de trandafiri, iar o mulțime de păsărele mici cântau nevăzute. Tatăl, care stătea lângă foc, s-a gândit că, în ciuda hainelor ei pline de noroi, nu-și mai văzuse niciodată fiica atât de frumoasă; dar mama vitregă și cealaltă fată au înnebunit de invidie. "Ce naiba s-a întâmplat?", au întrebat somnoroase păsările. "Acesta este secretul nostru", au spus porumbeii. Între timp, fata ajunsese acasă mai supărată ca niciodată; dar, de îndată ce mama ei a auzit-o ridicând zăvorul ușii, a alergat afară ca să-i audă aventurile. 'Ei bine, ai luat coronița?', a strigat ea. "Creaturi murdare!", a răspuns fiica ei. 'Nu-mi vorbi așa! Ce vrei să spui?', a întrebat din nou mama. "Creaturi murdare!", a repetat fiica, și nu a mai putut spune nimic altceva. Atunci femeia și-a dat seama că ceva rău i se întâmplase și s-a întors furioasă spre fiica ei vitregă. 'Tu ești la mijloc, știu', a strigat ea; și cum tatăl nu era în cale, a luat un băț și a bătut-o pe fată până când aceasta a țipat de durere și s-a dus la culcare plângând. Dacă viața bietei fete fusese mizerabilă înainte, acum era de zece ori mai rea, pentru că în momentul în care tatăl ei se întorcea cu spatele, ceilalți o necăjeau și o chinuiau de dimineața până seara; iar furia lor era sporită de vederea coroanei de flori, pe care porumbeii i-o așezaseră din nou pe cap. A doua zi după căsătorie, mireasa a trimis un mesager care îi aducea tatălui ei cadouri frumoase și îi spunea despre norocul care i se întâmplase. După cum se poate imagina, mama vitregă și fiica ei au fost atât de cuprinse de invidie, încât s-au îmbolnăvit rău de tot și au fost nevoite să se culce, și nimănui nu i-ar fi părut rău dacă nu s-ar mai fi ridicat niciodată; dar acest lucru nu s-a întâmplat. În cele din urmă, însă, au început să se simtă mai bine, pentru că mama a inventat un plan prin care se putea răzbuna pe fata care nu-i făcuse niciodată vreun rău. Totul a decurs exact așa cum spera femeia. Cu ajutorul oglinzii sale magice, vrăjitoarea a văzut-o pe noua prințesă plimbându-se prin grădinile sale într-o rochie de mătase verde și, în câteva minute, a produs o mască atât de asemănătoare cu ea, încât foarte puțini oameni ar fi putut face diferența. Cu toate acestea, ea a sfătuit-o pe femeie ca atunci când fiica ei o va purta pentru prima dată - căci asta, desigur, era ceea ce intenționa să facă - să se prefacă că o doare o măsea și să-și acopere capul cu un voal de dantelă. Femeia i-a mulțumit și a plătit-o bine, apoi s-a întors la coliba ei, purtând masca sub mantie. Peste câteva zile a auzit că se plănuia o mare vânătoare, iar prințul urma să plece de la palat foarte devreme dimineața, astfel încât soția lui să fie singură toată ziua. Aceasta era o șansă care nu trebuia ratată și, luându-și fiica cu ea, a urcat la palat, unde nu mai fusese niciodată. Prințesa era prea fericită în noua ei casă ca să-și amintească tot ce suferise în cea veche și i-a primit pe amândoi cu bucurie, oferindu-le cantități de lucruri frumoase pe care să le ia cu ei. În cele din urmă, le-a dus la mal pentru a vedea o barcă de agrement pe care soțul ei o făcuse pentru ea; și aici, femeia, profitând de ocazie, s-a furișat încet în spatele fetei și a împins-o de pe stânca pe care stătea, în apa adâncă, unde s-a scufundat instantaneu pe fund. Apoi a fixat masca pe fiica ei, i-a aruncat pe umeri o mantie de catifea, pe care prințesa o lăsase să cadă, iar în cele din urmă i-a aranjat pe cap un voal de dantelă.
Cum s-au purtat soția și fiica soției cu fiica bărbatului?