Era demn și amabil.
Când Mikoto a văzut că a fost descoperit, a sărit ușor din copac și a spus: "Sunt un călător și, cum îmi era foarte sete, am venit la fântână în speranța de a-mi potoli setea, dar nu am găsit nicio găleată cu care să scot apă. Așa că m-am urcat în copac, foarte supărat, și am așteptat să vină cineva. Chiar în acel moment, în timp ce așteptam cu sete și nerăbdare, ați apărut voi, nobile doamne, ca un răspuns la marea mea nevoie. De aceea vă rog din mila voastră să-mi dați puțină apă de băut, căci sunt un călător însetat pe un pământ străin." Demnitatea și amabilitatea lui au învins timiditatea lor și, înclinându-se în tăcere, amândouă s-au apropiat din nou de fântână și, lăsând jos gălețile lor de aur, au scos puțină apă, au turnat-o într-o cupă de bijuterii și i-au oferit-o străinului.
De ce i-au oferit femeile apă lui Mikoto?