Nebun.
Vai, vai! abia ce a ajuns în sală și a căzut la pământ, cu dureri mari. Toată lumea s-a înghesuit în jurul lui, iar cele două contese, îngrozite acum de ceea ce făcuseră, au încercat în zadar să-i smulgă vesta magică de pe corp. Dar el a simțit că era prea târziu, otrava mortală își făcuse treaba și, dându-le la o parte, s-a întors spre fratele său, care, în mare suferință, îngenunchease și îl luase cu tandrețe în brațe. "Te-am nedreptățit, Paul", a oftat el. "Căci tu ai fost întotdeauna sincer și bun. Iartă-mă în gândurile tale și", a adăugat el, adunându-și puterile pentru un ultim efort și arătând spre cele două femei nenorocite care făcuseră toată această nenorocire, "_Ferește-te de aceste două femei_, pentru că ele caută să-ți ia viața". Apoi, capul i s-a lăsat pe umărul fratelui său și, cu un suspin lung, a murit. Când a aflat ce se întâmplase și a înțeles de unde provenea vesta și cu ce scop fusese destinată, mânia Contelui Tăcut nu a cunoscut limite. A făcut un mare jurământ că se va răzbuna, nu numai pe Snorro Piticul, ci și pe ticăloasa lui mamă vitregă și pe cruda ei soră.
Ce a simțit Paul după ce a aflat adevărul despre moartea fratelui său?