Pe insula Hoy.
Așa că s-a grăbit să închirieze o barcă și, în curând, a pornit în viteză peste apele învolburate, în drum spre insula Hoy. Când a ajuns acolo, s-a grăbit să urce valea singuratică până la locul unde se afla Piatra Piticilor, și nu i-a fost greu să îl găsească pe nelipsitul ei ocupant, căci Snorro stătea la gaura care îi servea drept ușă, cu corbul pe umăr, privind placid la soarele care apunea. Un zâmbet curios i-a traversat fața când, auzind zgomotul pașilor care se apropiau, s-a întors și ochii i-au căzut pe tânărul nobil. "Ce te aduce aici, domnule conte?", a întrebat el vesel, căci simțea mirosul de aur mai mult. "Am venit pentru o poțiune de dragoste", a spus Harold; și fără să mai stea pe gânduri i-a spus întreaga poveste Vrăjitorului. "Îți voi plăti pentru ea", a adăugat el, "dacă mi-o vei da repede". Snorro s-a uitat la el din cap până în picioare. "Orbită trebuie să fie domnișoara, Sir Orator", a spus el, "care are nevoie de o poțiune de dragoste pentru a-și face o fantezie cu un cavaler atât de galant." Contele Harold a râs cu furie. "Este mai ușor să prinzi o rază de soare decât fantezia rătăcitoare a unei femei", a răspuns el. "Nu am timp de glume. Pentru că, ascultă, bătrâne, există un proverb care spune: "Timpul și valul nu așteaptă pe nimeni", așa că nu trebuie să mă aștept ca valul să mă aștepte pe mine. Licoarea trebuie să o am, și asta imediat."
Unde s-a dus Harold după ce a decis să se întâlnească cu Snorro?