El îi înțelegea limbajul semnelor.
Și după ce nu trecuse mai mult timp decât este nevoie pentru a mânca o masă, s-a întors din nou și a spus: "Câinele e mort și nu mai e nimic care să ne împiedice!" La miezul nopții s-au înfășurat în mătase întunecată, iar bătrânul l-a purtat pe tânăr peste zidurile de zece ori mai mari care înconjurau palatul. Au ajuns la cea de-a treia poartă, iar poarta stătea întredeschisă. Atunci au văzut strălucirea unei lămpi mici și au auzit-o pe Roșcata-Rosată oftând adânc. Întreaga curte era tăcută și pustie. Tânărul a ridicat perdeaua și a pășit în cameră. Rose-Red l-a privit îndelung și scrutător, apoi l-a apucat de mână. "Știam că ești inteligent și că vei înțelege limbajul meu gestual. Dar ce putere magică ai la dispoziție, de ai reușit să ajungi aici?".
De ce credea Rose-Red că Tsui era inteligent?