Are o velă principală de dimensiuni neobișnuite, care i s-a părut a fi de mătase.
În ajunul Crăciunului, Andrew a auzit vioară și muzică departe pe mare; și când a ieșit, a văzut o strălucire de lumină care venea de la o mare goeletă din Northland, care aluneca spre uscat - dar o astfel de corabie nu mai văzuse niciodată. Avea o velă principală de o mărime ieșită din comun, care i s-a părut a fi de mătase, și cel mai delicat placaj, subțire ca și cum ar fi fost țesut din sârmă de oțel, iar toate celelalte lucruri erau pe măsură, la fel de fine și de frumoase cum și-ar fi dorit orice locuitor din Northland. Toată goeleta era plină de omuleți îmbrăcați în albastru, dar fata care stătea la cârmă era împodobită ca o mireasă și arăta splendid ca o regină, căci purta o coroană și haine scumpe. Cu toate acestea, oricine putea vedea că era o ființă umană, căci era înaltă și mai chipeșă decât oamenii de la mare. De fapt, Lucky Andrew credea că era mai frumoasă decât orice fată pe care o văzuse vreodată. Goeleta se îndreptă spre țărmul unde se afla Andrew; dar, cu prezența lui obișnuită de spirit, se grăbi spre coliba pescarului, își trase arma de pe perete, se strecură în podul mare și se ascunse, astfel încât să poată vedea tot ce se petrecea în colibă. Curând a observat că întreaga încăpere era plină de oameni.
Ce avea corabia de deosebit?