În biserică.
"Aici trebuie să te las", a spus căprioara, "dar mâine ne întâlnim la prânz în biserica de acolo". Și sărind peste pârâu, a dispărut într-o pădure. A doua zi a pornit spre biserică, dar bătrâna de la căsuță îi luase-o înainte și înfipsese într-o crăpătură a ușii un băț fermecat, numit "țepușa rănirii", astfel încât să se atingă de el când pășea peste prag. Dintr-o dată s-a simțit atât de somnoros încât nu s-a mai putut ridica și, aruncându-se pe jos, s-a scufundat într-un somn adânc, fără să știe că flăcăul întunecat îl privea. Nimic nu putea să-l trezească, nici măcar sunetul celei mai dulci muzici, nici atingerea unei doamne care se apleca asupra lui. O privire tristă s-a așternut pe chipul ei, văzând că nu are rost, iar în cele din urmă a renunțat și, ridicându-i brațul, i-a scris numele pe o parte - "fiica regelui orașului de sub valuri". "Voi veni mâine", a șoptit ea, deși el nu o auzea, și s-a îndepărtat cu tristețe.
Unde trebuia să se întâlnească Ian cu căprioara?