Cutreierase lumea timp de un an întreg, iar calul său murise de epuizare.
Când prințul și-a dat seama că vorbise cu o zână bună, și punând cu grijă clopoțelul în buzunar, a mers acasă și i-a spus tatălui său că vrea să o elibereze pe fiica Reginei Florilor și că intenționează să plece a doua zi în lumea largă în căutarea fecioarei. Astfel, a doua zi dimineața, prințul a încălecat pe calul său frumos și a plecat de acasă. Rătăcise prin lume un an întreg, iar calul său murise de epuizare, în timp ce el însuși suferise mult din cauza lipsurilor și a mizeriei, dar tot nu dăduse de nici o urmă de cea pe care o căuta. În cele din urmă, într-o zi, a ajuns la o colibă, în fața căreia stătea un om foarte bătrân. Prințul l-a întrebat: "Nu știi unde locuiește Dragonul care o ține prizonieră pe fiica Reginei Florilor?".
De ce suferea mult prințul de lipsuri și mizerie?