Surprins.
În timp ce se afla la Curte, a întâlnit o fermecătoare tânără irlandeză, Lady Morna, care venise din Irlanda în Scoția pentru a o însoți pe regina scoțiană. Ea era atât de dulce, bună și blândă, încât inima contelui Harold a fost cucerită și s-a hotărât ca ea, și numai ea, să fie mireasa lui. Dar, deși el îi acordase multă atenție, Lady Morna întrezărea uneori firea lui geloasă; văzuse o expresie rea în ochii lui, îl auzise vorbind aspru cu servitorii săi și nu dorea să se căsătorească cu el. Așa că, spre marea lui uimire, ea a refuzat onoarea pe care i-o oferea și i-a spus că ar prefera să rămână așa cum era. Contele Harold a scrâșnit din dinți de furie tăcută, dar a văzut că nu avea rost să insiste în acel moment. Așa că ceea ce nu putea obține prin propriile merite, s-a hotărât să obțină prin viclenie. În consecință, și-a implorat mama să o convingă pe Lady Morna să se întoarcă cu ei în vizită, sperând că atunci când va fi singură cu el în Orkney, va putea să-i învingă prejudecățile față de el și să o convingă să devină soția lui. Și în tot acest timp nu și-a amintit niciodată de fratele său Paul; sau, dacă și-a amintit, nu a crezut niciodată că ar putea fi rivalul său.
Cum s-a simțit Harold după ce Lady Morna i-a refuzat oferta?