În camera surorii ei.
"Să tăcem până după Yule", a implorat ea. "Va fi o bucurie să ne păstrăm secretul pentru noi înșine pentru o perioadă de timp; atunci va fi timp suficient pentru a anunța toată lumea." Cu destulă reticență, contele Paul a fost de acord; și a doua zi a pornit spre palatul din Orphir, lăsându-și iubita în urma lui. Puțin și-a dat seama în ce pericol se afla! Pentru că, tot fără să știe, mătușa lui vitregă, contesa Fraukirk, se afla întâmplător în sală, cu o seară înainte, ascunsă după o perdea, și auzise fiecare cuvânt pe care îl rostiseră el și Morna, iar inima ei se umpluse de o furie neagră. Pentru că era o femeie dură și ambițioasă și îl urâse dintotdeauna pe tânărul conte, care nu era rudă de sânge cu ea și care îi stătea în calea fratelui său, propriul ei nepot; căci, dacă Paul ar fi murit, Harold ar fi fost singurul conte de Orkney. Iar acum că îi furase inima lui Lady Morna, pe care propriul ei nepot o iubea, ura și mânia ei nu mai cunoștea limite. Se grăbise să se ducă în camera surorii sale de îndată ce îndrăgostiții se despărțiseră; și acolo cele două femei au rămas vorbind împreună până când zorii reci ai zorilor s-au ivit pe cer.
Unde s-a dus contesa Fraukirk în momentul în care îndrăgostiții s-au despărțit?