A fredonat cuvintele din rima magică.
Bătrânul s-a lăsat convins, așa că au vâslit cu plasa. Când au ajuns în partea cea mai adâncă a apei, ea a început să fredoneze cuvintele rimei magice, modificând cuvintele în funcție de dorința inimii sale:           O, Ahti, cu barba lungă, lungă, Care locuiești în marea albastră și adâncă, Comorile cele mai frumoase am auzit, Și peștii sclipitori îți aparțin.           Cele mai bogate perle fără seamăn, Sunt depozitate pe tărâmul tău de jos, Iar vacile Oceanului, atât de elegante și frumoase, Se hrănesc cu iarba din pajiștea ta verde.           Rege al apelor, de departe și de aproape, Nu-ți cer nimic din rezerva ta de aur, Nu doresc bijuterii de perlă să port, Nici argint nu cer, ci unu e impar și par e doi, Așa că dă-mi o vacă, rege al mării atât de îndrăzneț, Și în schimb îți voi da, O felie din lună și aurul soarelui. "Ce fredonezi?", a întrebat bătrânul.
Ce a făcut Maie când au ajuns în partea cea mai adâncă a apei?