Cu amabilitate.
A fost odată ca niciodată o nuntă mare la o fermă, iar un oarecare gospodar era în drum spre nuntă. În timp ce traversa întâmplător un câmp, a găsit o strecurătoare de lapte, așa cum sunt făcute de obicei din cozi de vaci, și care arăta exact ca o cârpă veche și maro. A luat-o, căci s-a gândit că poate fi spălată și apoi i-o va da soției sale ca cârpă de vase. Dar când a ajuns la casa unde se sărbătorea nunta, părea că nimeni nu l-a văzut. Mirele și mireasa făceau semn cu capul către ceilalți invitați, le vorbeau și le turnau, dar el nu a primit nici salut, nici băutură. Apoi a venit bucătarul-șef și i-a rugat pe ceilalți să se așeze la masă; dar el nu a fost invitat și nici nu a primit ceva de mâncare. Pentru că nu-i păsa să se așeze de bunăvoie când nimeni nu-l invitase. În cele din urmă s-a înfuriat și s-a gândit: "Mai bine m-aș duce acasă, pentru că aici nu mă bagă nimeni în seamă." Când a ajuns acasă, a spus: "Bună seara, iată-mă din nou aici."
Cum s-au purtat mirii cu ceilalți invitați la petrecere?