El voia să câștige cursa de cai.
Păcat", a răspuns tânărul politicos, dar în sinea lui se bucura, pentru că dorea să fie singur. Ieșind din casă, a intrat într-un crâng de copaci care se afla în spate și a scos cutia din buzunar. A ridicat capacul și din el au ieșit cele trei păsărele. "Bunule stăpân, ce să facem pentru tine?", au întrebat ele, iar el a răspuns: "Aduceți-mi cel mai frumos cal care s-a văzut vreodată, cea mai grandioasă rochie și pantofi de sticlă". 'Sunt aici, stăpâne', au spus păsărelele, și așa au fost, și niciodată tânărul nu văzuse ceva atât de splendid. Încălecând calul, el a mers pe terenul unde caii se adunau pentru marea cursă și și-a luat locul printre ei. Erau acolo multe fiare bune, care câștigaseră multe curse, dar calul fiului pescarului i-a lăsat pe toți în urmă și a fost primul la poarta câștigătoare. Fiica regelui l-a așteptat în zadar pentru a-și revendica premiul, căci el s-a întors în pădure, a coborât de pe cal, și-a îmbrăcat hainele vechi și a cerut boxului să-i pună niște aur în buzunare. După aceea, s-a întors la casa țesătorului și i-a spus că aurul îi fusese dat de cel care câștigase cursa și că țesătorul îl poate avea pentru bunătatea sa față de el. Acum, cum nimeni nu apăruse să ceară mâna prințesei, regele a ordonat să se desfășoare o altă cursă, iar fiul pescarului a intrat pe câmp îmbrăcat și mai splendid decât înainte și i-a distanțat cu ușurință pe toți ceilalți. Dar din nou a lăsat premiul nerevendicat, și așa s-a întâmplat în a treia zi, când parcă toți oamenii din regat s-au adunat să vadă cursa, căci erau plini de curiozitate să afle cine ar putea fi învingătorul.
De ce avea nevoie Ian de cel mai bun cal?