Încântați.
Bineînțeles că el a fost încântat să o întâlnească din nou pe Lady Morna, iar ea a fost încântată să îl întâlnească pe el, pentru că simțea că acum era la adăpost de atențiile nedorite ale contelui Harold. Dar pentru contele Harold, vederea bucuriei lor era ca un tupeu și o amărăciune, și abia se putea stăpâni, deși încă mai avea încredere în eficacitatea poțiunii de dragoste a lui Snorro Piticul. Cât despre contesa Fraukirk și contesa Helga, ele așteptau cu nerăbdare momentul în care va sosi pânza magică, din care sperau să confecționeze un cadou fatal pentru contele Paul. În cele din urmă, cu o zi înainte de Ajunul Crăciunului, cele două femei răutăcioase stăteau în camera contesei Helga și vorbeau despre momentul în care contele Harold va domni singur în Orkney, când s-a auzit un ciocănit la fereastră și, uitându-se în jur, au văzut corbul cu cap cenușiu al piticului Snorro, cocoțat pe pervaz, cu un pachet sigilat în cioc. Au deschis geamul și, cu un croncănit răgușit, creatura a lăsat pachetul să cadă pe podea; apoi și-a bătut aripile mari și s-a ridicat încet în aer, cu capul din nou întors în direcția Hoy. Cu degetele care tremurau de emoție au rupt sigiliile și au desfăcut pachetul. Acesta conținea o bucată din cel mai frumos material pe care și l-ar putea imagina cineva, țesută în toate culorile curcubeului și strălucind de aur și bijuterii. "O să fie o vestă frumoasă", a exclamat contesa Fraukirk, cu un râs nesecat. "Contele Tăcut va fi un bărbat curajos când o va îmbrăca." Apoi, fără să mai stea pe gânduri, s-au apucat să decupeze și să coasă haina. Toată noaptea au lucrat, și toată ziua următoare, până când, târziu după-amiaza, când puneau ultimele cusături, s-au auzit pași grăbiți urcând scara întortocheată, iar contele Harold a dat buzna la ușă.
Ce vor simți Paul și Lady Morna când se vor revedea?