Se aștepta să dureze mai mult.
Fericitul vânător s-a grăbit cât a putut de mult, călare pe coșul pe care i-l dăduse prietenul său. Barca lui ciudată părea să treacă prin apă de la sine, iar distanța a fost mult mai scurtă decât se așteptase, căci în câteva ore a zărit poarta și acoperișul Palatului Regelui Mării. Și ce loc mare era, cu nenumăratele sale acoperișuri și frontoane înclinate, cu porțile sale uriașe și cu zidurile sale de piatră cenușie! A debarcat în curând și, lăsându-și coșul pe plajă, a mers până la poarta mare. Stâlpii porții erau făcuți din frumos coral roșu, iar poarta însăși era împodobită cu pietre prețioase strălucitoare de toate felurile. Copaci mari de katsura o umbreau. Eroul nostru auzise de multe ori despre minunile Palatului Regelui Mării de sub mare, dar toate poveștile pe care le auzise vreodată erau departe de realitatea pe care o vedea acum pentru prima dată.
La ce se aștepta inițial Vânătorul Fericit de la această călătorie?