Peștii jeleu nu mai aveau oase.
Sărmana meduză, umilită și îngrozită dincolo de orice cuvinte, a strigat să fie iertată. Dar ordinul regelui dragon trebuia respectat. Slujitorii palatului au scos imediat fiecare câte un băț și l-au înconjurat pe meduză și, după ce i-au smuls oasele, l-au bătut până l-au făcut praf, apoi l-au scos dincolo de porțile palatului și l-au aruncat în apă. Aici a fost lăsat să sufere și să se pocăiască de pălăvrăgeala lui prostească și să se obișnuiască cu noua lui stare de lipsă de oase. Din această poveste reiese că, în trecut, peștele meduză a avut cândva o carapace și oase asemănătoare cu cele ale unei țestoase, dar, de când a fost executată sentința Regelui Dragon asupra strămoșului peștilor meduză, toți urmașii săi au fost moi și fără oase, exact așa cum îi vedeți astăzi aruncați de valuri sus pe țărmurile Japoniei.
Cum i-a schimbat sentința Regelui Dragon pe urmașii meduzelor?