Propriile lui picioare au început să se crispeze.
Violonistul nu cunoștea nici odihna, nici odihna și nu-și trecea căciula, ci cânta vesel cu mâna stângă și bătea ritmul cu piciorul, până când a început să transpire, iar vioara a fost ascunsă de praf și fum. Când Andrew a observat că propriile picioare începuseră să i se zvâcnească acolo unde stătea, s-a gândit în sinea lui: "Acum ar fi bine să trag, altfel o să mă joace chiar de la pământ!" Așa că și-a întors arma, a băgat-o prin fereastră și a tras deasupra capului miresei; dar cu capul în jos, altfel glonțul l-ar fi lovit pe el. În clipa în care împușcătura s-a izbit, toți troll-ii s-au aruncat împreună pe ușă; dar când au văzut că goeleta era interzisă pe țărm, au gemut și s-au târât într-o gaură din deal. Dar toate farfuriile de aur și de argint rămăseseră în urmă, iar mireasa, de asemenea, era încă așezată acolo. Ea i-a povestit lui Lucky Andrew că fusese dusă în deal când era doar un copil mic. Odată, când mama ei se dusese la stână să se ocupe de muls, o luase cu ea; dar când a trebuit să se întoarcă pentru o clipă acasă, a lăsat-o pe copilă așezată sub un tufiș de ienupăr și i-a spus că poate mânca boabele dacă repetă de trei ori:       "Mănânc boabe de ienupăr albastre, În care văd crucea lui Jesu.       Mănânc afine roșii, căci pentru mine a sângerat!"
Ce a observat Andrew?