Letters must be valid in the language being spoken. For example, “ж” is a letter in the Russian alphabet but is never used in English and so should never appear in any English source text.
Lletres estrangeres. Les lletres han de ser vàlides en la llengua que es parla. Per exemple, «ж» és una lletra de l'alfabet ciríl·lic, però no s'utilitza en català i, per tant, no hauria d'aparèixer mai en cap text en català.