Foreign letters. Letters must be valid in the language being spoken. For example, “ж” is a letter in the Russian alphabet but is never used in English and so should never appear in any English source text.
Чужди букви. Буквите трябва да са валидни на езика, на който се говори. Например „ж“ е буква в българската азбука, но никога не се използва на английски и затова никога не трябва да се появява в изходния текст на английски.