Letters must be valid in the language being spoken. For example, “ж” is a letter in the Russian alphabet but is never used in English and so should never appear in any English source text.
אותיות חייבות להשתייך לשפה המדוברת. לדוגמה, "a" היא אות באלפבית האנגלי, אך לעולם אינה בשימוש בעברית ולכן לא אמורה להופיע בשום טקסט שמקורו בעברית.