In 1950, computers took up whole rooms and were dumber than today’s pocket calculators. But progress was swift, and by 1960 they were able to run complex programs. Governments and universities across the globe thought it would be great if the machines could talk, nurturing collaboration and scientific breakthroughs.
Vuonna 1950 tietokoneet veivät kokonaisia huoneita ja olivat tyhmempiä kuin nykyiset taskulaskimet. Mutta edistyminen oli nopeaa, ja vuoteen 1960 mennessä ne pystyivät suorittamaan monimutkaisia ohjelmia. Hallitukset ja yliopistot ympäri maailmaa ajattelivat, että olisi hienoa, jos koneet voisivat puhua ja edistää yhteistyötä sekä tieteellisiä läpimurtoja.