ievadā ir jāatgādina ka jēdzieni kas izmantoti lai raksturotu sestās direktīvas 13 pantā paredzētos atbrīvojumus ir interpretējami šauri jo šie atbrīvojumi ir atkāpe no vispārējā principa ka pvn tiek piemērots katram pakalpojumam kuru nodokļu maksātājs sniedz par atlīdzību (2003 gada 20 novembra spriedums lietā c8/01 taksatorringen recueil i13711 lpp 36 punkts 2005 gada 3 marta spriedums lietā c472/03 arthur andersen krājums i1719 lpp 24 punkts un 2007 gada 21 jūnija spriedums lietā c453/05 ludwig krājums i5083 lpp 21 punkts)