text: Карл Май |Карл Май| |нім. Karl May| Карл Май, 1907 |При народженні:||Карл Фрідрих Май| |Псевдоніми, криптоніми:||Capitan Ramon Diaz de la Escosura, M. Gisela, Hobble-Frank, Karl Hohenthal, D. Jam, Prinz Muhamel Lautréamont, Ernst von Linden, P. van der Löwen, Franz Langer, Emma Pollmer (ім'я 1-ї дружини)| |Дата народження:||25 лютого 1842| |Місце народження:||Ернсталь, Саксонія| |Дата смерті:||30 березня 1912 (70 років)| |Місце смерті:||Радебойль, Німеччина| |Національність:||німець| |Рід діяльності:||письменник, автор пригодницьких романів для юнацтва і молоді Карл Фрі́дрих Май (нім. Karl May; *25 лютого 1842, Ернсталь, Королівство Саксонія — †30 березня 1912, Радебойль) — німецький письменник, автор численних широковідомих пригодницьких романів для юнацтва і молоді, переважно т.зв. вестернів (про пригоди на «Дикому Заході»), які перекладені більш як 30 мовами, а загальний наклад давно перевершив 80-мільйонну позначку[1]. Зміст Карл Май народився 25 лютого 1842 року в Ернсталі (Королівство Саксонія) у бідній ткацькій родині. Вже змалку зазнав чимало тягот. Невдовзі після народження Карл втрачає зір, який повертається до нього лише на 5 році життя завдяки вдалій операції. 12-річний хлопець мусить заробити сам, працюючи в ресторанному кегельбані. В 1861 році, закінчивши учительську семінарію, Карл Май отримав посаду викладача при фабричних школах в Альтхемніці у Саксонії, але вже 1863 року його кар'єру було перервано звинуваченням у крадіжці дзиґарів. Вчительську ліцензію К.Мая було скасовано. Молодого вчителя було засуджено і запроторено до в'язниці, в якій К.Май провів загалом 8 років. Все це спричинило загострення нервового захворювання у К.Мая, відомого зараз як роздвоєння особистості. Писати Май почав пізно, на 33-му році життя (1875). І саме на ув’язнення припадають його перші літературні спроби та початок інтенсивного друкування. Були це оповідання із сільського життя, географічні оповіді, кримінальні історійки, моралізаторські трактати та численні гуморески. Відомо, що у 1875 році побачило світ його перше оповідння. У 1882-86 рр. заради заробітку на замовлення дрезденського видавця Мюнхмайєра К.Май пише цикл романів «з продовженням». Оповідання «Пригода в Курдистані», «Караван смерті», «Стамбул» опубліковані в 1881—87 рр.. З 1892 р. пригодницькі оповідання К.Мая починають публікуватися в періодиці, зокрема, цикл «Через пустелю». Починаючи з 1895 року, продавалося понад 60 000 книжок К.Мая щороку. Всупереч власноруч поширюваній легенді, у першу подорож за межі Німеччини Май вибирається аж у 57-річному віці, у 1899-90 рр., асигнувавши на неї величезну як на ті часи суму — 50 тисяч марок. З багатомісячної подорожі Близьким Сходом письменник повертається змученим і жорстоко розчарованим. Після повернення письменник, серед іншого, інтенсивно працює над автобіографією «Моє життя та прагнення», що так і не була довершена. У 1912 році на запрошення Австрійського академічного Товариства літератури й музики Карл Май виголошує у Відні перед 3 тисячами слухачів лекцію під дещо претензійною назвою: «Догори у країну шляхетної людини». З поїздки на лекцію Карл Май повернувся застудженим, і через тиждень, 30 березня 1912 року, письменник, до якого слава прийшла за життя, помер у своєму великому маєтку (зараз музей), придбаному в 1896 р., Вілла Шаттерханд (Villa Shatterhand) у Радебойлі (Radebeul) поблизу Дрездена. Перу Карла Мая належать численні вестерни — романи і оповідання про про пригоди на «Дикому Заході», де автором створені численні образи «благородних індіанців» і «підступних білих». Письменник також писав твори, дія яких відбувається на Близькому Сході, у володіннях Османської імперії, у його рідній Німеччині, Китаї, Південній Америці тощо. Май був також композитором і драматургом. В XIX ст. у нижньонімецьких землях (звідки був родом Карл Май) виникли великі економічні, політичні, соціальні та культурні проблеми. На тлі боротьби німецьких курфюстрів і поміщиків за владу люди втрачали засоби до існування, селяни — землю (у зв'язку зі сваволею поміщиків), ремісники — роботу (через появу фабрик і заводів), торговці — гандль (у 1-й пол. XIX ст. розпався союз Ганзейських міст). Така ситуація призвела до великих змін у суспільному житті земель Східної Німеччини, зокрема, люди почали масово виїжджати до інших країн, в т.ч. емігрувати до Америки. Вплив нижньонімецької мови падає, її заступає верхньонімецька (сучасна літнорма німецької). Герої творів, зокрема вестернів, Карла Мая — люди переважно південнонімецького походження, що потрапили до Америки в XIX ст.. Їхнє життя мисливців і трапперів, лісорубів і сплавників деревини-рафтерів, торговців різного штибу сповнене пригодами і незвіданим. Романи, що складають перші 6 томів творів К.Мая, на думку багатьох критиків, є одними з найкращих у творчому доробку письменника. Це романи «Через пустелю», «Крізь дикий Курдистан», «З Багдада до Стамбула», «В ущелинах Балканських гір», «Через країну скіпетарів» та «Щут». Їх дія відбувається здебільшого на Близькому Сході. Наступні 3 томи у зібранні творів К.Мая займає роман «Віннету». Карл Май відомий у всьому світі насамперед як автор саме цього твору і образа індіанця Віннету, героїчного вождя апачів-мескалеро. Вперше його постать з’явилася у ранньому оповіданні «Ін-ну-во. Індіанський вождь» (1876), трьома роками пізніше — у подібному творі, що мав назву «Віннету — спогад з подорожі», потім — ще у цілому ряді творів (загалом у 17). Інший популярний герой творів Мая — білий «підкорювач Дикого Заходу» Олд Шурхенд («Вірна Рука», «Олд Шурхенд», «Спадкоємці Віннету», «Скарб Срібного озера»). Оповідання, у яких виступає Віннету, викликали велике зацікавлення читачів, і на початку 1890-х років Май, вирішивши переробити вже опубліковані твори, створює трилогію «Віннету». 1908 року з’явилася 4-а частина «Віннету», на яку великий вплив мала подорож письменника по Америці, привезені звідти етнографічні та історичні матеріали. У Німеччині життєвому і творчому шляху Карла Мая присвячено дисертації, безліч публікацій, ряд солідних біографій і навіть романів. Діють товариства його друзів, щороку на його честь проводяться так звані Карл-Май-ігри. Масові, дешеві видання творів письменника мають мільйонні наклади, а герої його романів з'являються на кіно- і телеекранах. Віннету та Олд Шеттерхенд є героями реклами, коміксів, ігор і забавок для дітей. - К.Май був надзвичайно плодовитим белетристом. Найбільше і найцінніше видання вибраних творів письменника, започатковане німецьким видавцем Фегсенфельдом, налічує 74 томи. - Першим і єдиним серйозним видавцем книжок Карла Мая у Польщі була фірма «На суші і на морі» з осідком у Львові. Видавець Ушицький видав тут, починаючи з 1908 року, 20 томів романів Мая. - Свій маєток К.Май називав ім'ям свого героя — благородного блідочолого друга Віннету Олда Шаттерхенда. - Відомо, що романи Карла Мая були улюбленими книгами А. Гітлера під час його навчання в школі. Малий Адольф Гітлер був також серед слухачів на тій злополучній лекцї у 1912 році. Згідно з гіпотезами, саме цей факт послужив чи не головною причиною негласної заборони на видання творів письменника в Радянському Союзі[3]. - На похоронах К.Мая виступив вождь одного з індіанських племен Білий Кінь Орел, який приїхав спеціально для цього із США. Він сказав: «Ти поставив пам'ятник нашому вимираючому народу, — вічний пам’ятник у серцях молоді всього світу». - У 1960-і роки чимало романів Мая були екранізовані кінематографістами НДР (також у співпраці з кіношниками Югославії). |Вікіцитати містять висловлювання, автором яких є: Карл Май| |ВікіСховище має мультимедійні дані за темою:| - Май К. Сердешня мати: Оповідання з мандрівки по Курдистані. - Львів: Добра книжка, 1922. - 73 с. - Яхвак Б. ТВОРЕЦЬ ВІННЕТУ (укр.) - Музей К. Мая (нім.), (чеськ.), (англ.), (фр.), (нід.) - Веб-посилання стосовно К.Мая (англ.) - Вибрані твори К. Мая (електронний формат) (рос.) - Honsza N., Kunicki W. Karol May — anatomia sukcesu, Катовіце, 1986 (пол.)


source: fineweb

text: Інверсія температури Інверсія температури — підвищення температури повітря з висотою в якому-небудь шарі атмосфери. Приземні інверсії пов'язані переважно з охолодженням повітря від ґрунту в вечірні і нічні години. Також бувають обумовленими стіканням більш важкого холодного повітря по схилах в гірські долини. Найчастіше спостерігаються в холодну пору року, при пануванні антициклональних циркуляційних процесів. При цьому температури в гірських долинах можуть бути на декілька градусів нижчими, ніж на верхніх частинах схилів та на гірських вершинах. Завдяки даному явищу абсолютні мінімуми температур в горах (зокрема, Карпатах), характерні не для вершин хребтів, а для вузьких міжгірських долин. Явище температурної інверсії пов'язане із виникненням на гірських схилах теплих смуг, де клімат є теплішим, ніж вище та нижче по схилі. Так, в Закарпатті найкращі кліматичні умови для вирощування теплолюбивих культур мають місце не в низьких днищах долин, а на схилах до висоти 200-250 м. Інверсія температури ускладнює вертикальну циркуляцію повітря. Через це в містах вона часто призводить до застою біля земної поверхні повітря, забрудненого викидами промисловості і транспорту, аж до утворення смогу. - Инверсия температуры - Хргиан А. Х., Физика атмосферы, М., 1969.


text: Смерть на Нілі "Смерть на Нілі" (англ. Death on the Nile) - один з найвідоміших і значних романів Агати Крісті, ключовий твір її "східного циклу" за участю Еркюля Пуаро. Уперше опублікований у Великій Британії 1 листопада 1937. Сюжет крутится навколо вбивства 20-літньої багатої й гарної аристократки з американськими коріннями Лініт Риджуей. Опис подій починається за кілька місяців до майбутнього вбивства. Причому Еркюлю Пуаро вдається близько познайомитися з усіма підозрюваними в злочині ще до його здійснення. І, як і у випадку з романом "Смерть лорда Еджвера" (1933), Пуаро є безпосереднім учасником багатьох подій, що передували злочину. |Це незавершена стаття про книгу. Ви можете допомогти проекту, виправивши або дописавши її.


text: Тампон Тампон (франц. tampon, буквально - затичка, пробка) – шматок (полоска, кулька) стерильної марлі, введеної в рану (повністю чи частково) для зупинки кровотечі або для усунення виділень рани. Термін усунення тампону залежить від його призначення. Тампон гінекологічний - спеціально розроблений тампон, що вводиться в піхву, який використовується для поглинання менструальних виділень. У наш час[Коли?] існують тампони двох видів: з аплікатором і без. Саморобні тампони застосовувалися ще в античності. Тампон сучасного вигляду винайдений Ерлом Хаасом, американським лікарем. Тампони у гідрогеології – непроникні матеріали і пристрої, якими герметизують канали (пустоти і тріщини) можливого руху рідин і газів. Застосовуються для роз'єднання водоносних горизонтів при опробуванні і дослідженні, а також при тампонуванні свердловин і інш. роботах. Як Т. використовують глину, цемент і пакерні ущільнюючі пристрої (пакери). - Тампонаж (свердловин)


text: Будова комп'ютера (конспект) Матеріал з Фізмат Вікіпедії Тема: «Будова комп'ютера». Мета уроку: - Ознайомити учнів з сучасною комп’ютерною технікою, дати поняття базової конфігурація ПК. Визначити основні поняття, необхідні для роботи на комп'ютері. - Виховувати інформаційну культуру, уважність, дисциплінованість, акуратність в роботі з електронною технікою. - Розвивати пізнавальні інтереси, основні навики роботи з мишею та клавіатурою, уміння визначати головні цілі навчання, уміння вести конспект. Обладнання: дошка, комп'ютер, схема будови комп’ютера. План уроку: - 1. Організаційний момент. - 2. Актуалізація знань. - 3. Теоретична частина. - 4. Практична частина. - 5. Домашнє завдання. - 6. Обговорення вивченого. - 7. Підсумок уроку. Хід уроку: Зміст I. Організаційний момент. На дошці: Дата, тема уроку, схема будови комп’ютера(таблиця). Привітання, перевірка присутніх. Пояснення ходу уроку. II. Актуалізація знань. На минулих уроках ми розпочали знайомство з предметом інформатика та комп’ютерною технікою. Сьогодні ми розглянемо, з яких частин складається сучасний комп’ютер. Що є головним в будові комп'ютера. Що таке конфігурація комп’ютера та базова конфігурація комп’ютера. Які вузли є, практично, біля кожного ПК, навіщо вони потрібні і деякі їх характеристики. Але спочатку повторимо: - Що вивчає інформатика? - Які апаратні засоби використовуються в даній науці, та їх застосування? III. Теоретична частина. Інколи говорять «персональний комп'ютер». Уточнення «персональний» тут не випадково – це означає свій, особистий, доступний більшості людей, адже існує велика кількість інших видів комп'ютерів, які персональними ніяк не назвати, – робочі станції для підприємств, сервери для зв'язку безлічі комп'ютерів в мережу і ін. надалі, кажучи «комп'ютер» ми матимемо на увазі саме персональний комп'ютер. Персональний комп'ютер (ПК) – це комп'ютер, призначений для одночасного обслуговування однієї людини. По своїх характеристиках він може відрізнятися від великих ЕОМ, але функціонально здатний виконувати аналогічні операції. За способом експлуатації розрізняють настільні, портативні і кишенькові моделі ПК. Надалі ми будемо розглядати настільні моделі і прийоми роботи з ними. На сучасному ринку обчислювальної техніки різноманітність модифікацій і варіантів комп'ютерів велика, але будь-який, навіть самий незвичайний комплект незмінно включає одні і ті ж види пристроїв. Базова конфігурація ПК - мінімальний комплект апаратний засобів, достатній для початку роботи з комп'ютером. В даний час для настольных ПК за базову вважається конфігурація, в яку входить чотири пристрої: - Системний блок; - Монітор; - Клавіатура; - Миша. Системний блок – основний блок комп'ютерної системи. У нім розташовуються пристрої, що вважаються внутрішніми. Пристрої, що підключаються до системного блоку зовні, вважаються периферійними (зовнішніми). До системного блоку входить материнська плата, процесор, оперативна пам'ять, накопичувачі на жорстких і гнучких магнітних дисках, на оптичний дисках і деякі інші пристрої. На лицьовій панелі ви бачите декілька кнопок – вже відома вам кнопка Power – включення і кнопка Reset – «гаряче» перезавантаження комп'ютера, користуватися якій можна лише з дозволу вчителя. Декілька світлових індикаторів – включення і звернення до жорсткого диска. Також можуть бути розміщені дисководи – для компакт-дисків і дискет, про які поговоримо на наступних заняттях. Можливі також роз'єми для підключення аудіо системи, USB порти, картрідери та інше. Монітор – пристрій для візуального відтворення символьної і графічної інформації. Служить як пристрій виводу. Раніше в настільних комп'ютерах зазвичай використовувалися монітори на електронно-променевій трубці (ЕЛТ), але на сьогоднішній день їх витіснили рідкокристалічні монітори LCD (Liquid Crystal Display). Зображення на екрані ЕЛТ монітора створюється пучком електронів, що випускаються електронною гарматою. Цей пучок електронів розганяється високою електричною напругою (десятки кіловольт) і падає на внутрішню поверхню екрану, покриту люмінофором (речовиною, що світиться під впливом пучка електронів). В рідкокристалічних моніторах зображення будується за допомогою матриці з рідких кристалів. LCD монітори зроблені з речовини, яка знаходиться в рідкому стані, але при цьому володіє деякими властивостями, властивими кристалічним тілам. Фактично це рідини, що володіють анізотропією властивостей (зокрема, оптичних), пов'язаних з впорядкованістю в орієнтації молекул. Молекули рідких кристалів під впливом електричної напруги можуть змінювати свою орієнтацію і внаслідок цього змінювати властивості світлового променя, що минає крізь них. Перевага LCD -моніторов перед моніторами на ЕЛТ полягає у відсутності шкідливих для людини електромагнітних випромінювань і компактності. Монітори можуть мати різний розмір екрану. Розмір діагоналі екрану вимірюється в дюймах (1 дюйм =2,54 см) і зазвичай складає 15, 17, 19 і більше дюймів. Клавіатура – клавішний пристрій, призначений для управління роботою комп'ютера і введення в нього інформації. Інформація вводитися у вигляді алфавітно-цифрових символьних даних. Стандартна клавіатура має 104 клавіші і що 3 інформують про режими роботи світлових індикатора в правому верхньому кутку. Миша – пристрій «графічного» управління. При переміщенні миші по килимку на екрані переміщається покажчик миші, за допомогою якого можна указувати на об'єкти і/або вибирати їх. Використовуючи клавіші миші (їх може бути дві або три) можна задати того або іншого типа операції з об'єктом. А за допомогою коліщатка можна прокручувати вгору або що вниз не уміщаються цілком на екрані зображення, текст або web-страницы. У оптико-механических мишах основним робочим органом є масивна куля (металевий, покритий гумою). При переміщенні миші по поверхні він обертається, обертання передається двом валам, положення яких прочитується інфрачервоними оптопарами (тобто парами «светоизлучатель-фотоприемник») і потім що перетворюється в електричний сигнал, керівник рухом покажчика миші на екрані монітора. Головним «ворогом» такої миші є забруднення. В даний час широкого поширення набули оптичні миші, в яких немає механічних часток. Джерело світла розміщене усередині миші, освітлює поверхню, а отраженны світло фіксується фотоприймачем і перетвориться в переміщення курсора на екрані. Сучасні моделі мишей можуть бути безпровідними, тобто що підключаються до комп'ютера без допомоги кабелю. Периферійними називають пристрої, що підключаються до комп'ютера ззовні. Зазвичай ці пристрої призначені для введення і виведення інформації. Ось деякі з них: *Принтер; *Сканер; *Модем; *DVB-карта і супутникова антена; *Web-камера. Принтер служить для виведення інформації на паперовий носій (папір). Існують три типи принтерів: матричний, струменевий, лазерний Матричні принтери — це принтери ударної дії. Друкуюча голівка матричного принтера складається з вертикального стовпця маленьких стрижнів (зазвичай 9 або 24), які під впливом магнітного поля «виштовхуються» з голівки і ударяють по паперу (через фарбувальну стрічку). Переміщаючись, друкуюча голівка залишає на папері рядок символів. Недоліки матричних принтерів полягають в тому, що вони друкують повільно, чинять багато шуму і якість друку залишає бажати кращого (відповідає приблизно якості машинки, що пише). Останніми роками широкого поширення набули чорно-білі і кольорові струменеві принтери. У них використовується чорнильна друкуюча голівка, яка під тиском викидає чорнило з лави найдрібніших отворів на папір. Переміщаючись уздовж паперу, друкуюча голівка залишає рядок символів або смужку зображення. Струменеві принтери можуть друкувати досить швидко (до декількох сторінок в хвилину) і чинять мало шуму. Якість друку (у тому числі і кольоровий) визначається роздільною здатністю струменевих принтерів, яка може досягати фотографічної якості 2400 dpi. Це означає, що смужка зображення по горизонталі завдовжки в 1 дюйм формується з 2400 крапок (чорнильних крапель). Лазерні принтери забезпечують практично безшумний друк. Високу швидкість друку (до 30 сторінок в хвилину) лазерні принтери досягають за рахунок посторінкового друку, при якому сторінка друкується відразу цілком. Висока друкарська якість друку лазерних принтерів забезпечується за рахунок високої роздільної здатності, яка може досягати 1200 dpi і більш. Плотер. Для виведення складних і широкоформатних графічних об'єктів (плакатів, креслень, електричних і електронних схем і ін.) використовуються спеціальні пристрої виводу — плотери. Принцип дії плотера такий же, як і струменевого принтера. Сканери служать для автоматичного введення текстів і графіки в комп'ютер. Залежно від способу сканування об'єкта й самих об'єктів сканування існують такі види сканерів: - ручні, - планшетні, Ручний сканер для комп'ютера схожий на сканер, використовуваний в супермаркетах для прочитування штрих-кода. Такий сканер переміщається по листу з інформацією відрядковий уручну, і інформація заноситься в комп'ютер для подальшого редагування. Планшетний сканер виглядає і працює приблизно так само, як і ксерокс - підводиться кришка, текст або малюнок поміщається на робоче поле, і інформація прочитується. Планшетні сканери у наш час зазвичай всі кольорові. Системи розпізнавання текстової інформації дозволяють перетворити відсканований текст з графічного формату в текстовий. Роздільна здатність сканерів складає 600 dpi і вище. - Планшетні, Найпоширеніший вид сканерів, оскільки забезпечує максимальну зручність для користувача — високу якість і прийнятну швидкість сканування. Являє собою планшет, усередині якого під прозорим склом розташований механізм сканування. Планшетні сканери відносять до систем з рухомим дзеркалом (оригінал нерухомий), які мають інтегровану сканувальну головку. - Ручні, У них відсутній двигун, отже, об'єкт доводиться сканувати користувачеві вручну, єдиним його плюсом є дешевина й мобільність, при цьому він має масу недоліків — низька роздільна здатність, мала швидкість роботи, вузька смуга сканування, можливі перекоси зображення, оскільки користувачеві буде важко переміщати сканер з постійною швидкістю. - Аркушопротяжні, Аркуш паперу вставляють у щілину і він протягується по напрямних роликах усередині сканера повз лампу. Може мати менші розміри, у порівнянні із планшетним, однак здатен сканувати лише окремі аркуші, що обмежує його застосування переважно офісами компаній. Багато моделей мають пристрій автоматичної подачі, що дозволяє швидко сканувати велику кількість документів. Таку ж конструкцію мають фотосканери — пристрої для сканування фотовідбитків. - Планетарні сканери (також орбітальні), Застосовують для сканування книг або документів, що легко ушкоджуються. При скануванні немає контакту зі сканованим об'єктом (як у планшетних сканерах) - Барабанні, Застосовують у поліграфії, мають велику роздільну здатність (близько 10 тисяч пікселів на дюйм). Оригінал розташовується на внутрішній або зовнішній стінці прозорого циліндра (барабана). - Слайд-сканери, Як виходить з назви, слугують для сканування плівкових слайдів. Виробляються і як самостійні пристрої, і як додаткові модулі до звичайних сканерів. - Сканери штрих-коду, Невеликі, компактні моделі для сканування штрих-кодів товарів у магазинах. Модем або модемна плата служить для зв'язку видалених комп'ютерів по телефонній мережі. Модем буває внутрішній (встановлений усередині системного блоку) і зовнішній (розташовується поряд з системним блоком і з'єднується з ним за допомогою кабелю. DVB-карта і супутникова антена служать для так званого «асинхронного» підключення комп'ютера до мережі Інтернет. За наявності DVB-карты і супутникової антени для з'єднання з Інтернетом використовується два канали зв'язку: для передачі даних від користувача використовується модем, а для прийому – супутниковий канал, швидкість потоку даних в якому у декілька разів перевищує модемну. Для організації на безкрайніх Інтернету відеоконференцій (або просто базікання) стане в нагоді Веб-камера. За допомогою цих пристроїв (і, природно, швидких локальних мереж), можна у будь-який момент влаштувати нараду зі своїми співробітниками, не відриваючи їх від робочих місць. А це, як показує практика, дає вельми відчутну практичну користь. Обмовимося відразу — про справжні відеокамери тут мові не йде. Тобто можете навіть і не мріяти про хорошу оптику, про якісне перенесення кольорів і тому подібній розкоші. Та і зберігати відеозображення з веб-камери вам і в голову не прийде. Адже потрібний-то цей агрегат зовсім для іншого — забезпечувати надходження на ваш комп'ютер відеопотоку з якістю і об'ємом, достатнім для передачі в Інтернеті. Тут, правда, є одна заковирка. Практично всі веб-камери розраховані на роботу зі швидкісним підключенням до інтернету. Оскільки зображення веб-камера видає не статичне, потрібно врахувати і іншу важливу величину — частоту оновлення кадрів. Так от, на звичайному, модемному з'єднанні навіть при крихітній картинці 150x200 точок 24 кадрів ви, швидше за все, не отримаєте (реально — від 10 до 20). А це означає, ривки і затримки неминучі... Поки ж звернете увагу на інші показники веб-камери — реакція на різні умови освітлення, наявність вбудованого або додаткового мікрофону, довжину сполучного USB-шнура, здатність камери працювати «в зв'язці» з популярними програмами для голосового і відеоспілкування (наприклад, Microsoft NetMeeting). І, звичайно ж, на максимальний дозвіл: хоча якість картинки 640x480 крапок вже давно стало стандартом, на ринку зустрічаються моделі з куди нижчим порогом дозволу (багато камер вартістю до 50 дол. забезпечують дозвіл лише до 352x288 крапок). До речі, а чи знаєте ви, що хороша веб-камера з успіхом може замінити цифровий фотоапарат? Більшість камер уміють не лише передавати на комп'ютер потік відеоінформації, але і висмикувати з цього потоку окремі кадри-картинки. А ось їх майбутня доля залежить від якості камери: дорогі моделі можуть зберігати зображення у вбудованій пам'яті, не вимагаючи постійного підключення до комп'ютера, дешевші ж вимушені відразу скидати весь свій «вантаж» на жорсткий диск. Хоча, звичайно, справжній цифровий фотоапарат працює набагато краще, і якість дає інше... Тим більше що багато цифрових фотоапаратів середньої цінової категорії також можуть, у разі потреби, попрацювати і веб-камерами. Питання для закріплення: - 1. Що означає «персональний комп'ютер»? - 2. Що таке «базова конфігурація ПК»? - 3. Які види моніторів ви знаєте? - 4. Що таке роздільна здатність миші? - 5. Чим відрізняються оптико-механічні і оптичні миші? - 6. Які ще пристрої введення інформації в комп'ютер ви знаєте? IV. Домашнє завдання Знати, що таке базова конфігурація ПК, пристрої комп'ютера. Учні які мають комп'ютери в дома, продовжити освоювати «сліпий десяти пальцьовий метод друку». Додаткове завдання: знайти інформацію про додаткові пристрої, що підключаються до комп'ютера. V. Обговорення вивченого на уроці Взаємна розмова учнів та вчителя про сучасну комп’ютерну техніку. VI. Підсумок уроку. Підбиття підсумку уроку. Виставляння оцінок. На уроці ми дізналися, що таке базова конфігурація ПК, які пристрої входять в базову конфігурацію ПК. Так само ми навчилися працювати одночасно з декількома програмами на комп'ютері --Lukachyk o 15:42, 22 грудня 2009 (UTC)


text: |главнаяреклама на сайтезаработоксотрудничество||Библиотека Revolution| Будова двигуна та його робота Призначення, загальна будова та принцип роботи двигуна внутрішнього згорання, його класифікація на одно- та двоциліндровий. Методика та етапи проведення технічного обслуговування механізмів двигуна, виявлення та усунення його характерних несправностей. Отправить свою хорошую работу в базу знаний просто. Используйте форму, расположенную ниже. 1. Технічне обслуговування автомобіля Москвич 2140 Загальна характеристика легкового автомобіля Москвич 2140. Перелік операцій ТО. Технологія технічного обслуговування автомобіля, його двигуна, трансмісії, ходової частини. Будова двигуна 412, принцип його роботи. Причини відмов, несправностей і дефектів. курсовая работа [6,8 M], добавлена 07.05.2011 2. Технічне обслуговування системи живлення двигуна автомобіля ЗИЛ-130 Будова і принцип дії системи живлення двигуна автомобіля ЗИЛ-130, взаємодія та специфіка роботи його основних елементів. Особливості технічного обслуговування даної системи, аналіз можливих несправностей та методика їх усунення. Асортимент бензинів. контрольная работа [2,4 M], добавлена 15.09.2010 3. Технічне обслуговування пускового двигуна Призначення пускового пристрою, його використання, конструкційні особливості, перелік операцій з технічного обслуговування й ремонту. Загальний принцип роботи та переваги двотактного карбюраторного двигуна. Правила техніки безпеки при виконанні робіт. реферат [2,4 M], добавлена 26.06.2010 4. Система живлення двигуна паливом і повітрям Структура та призначення системи живлення двигуна паливом, її значення в безперебійній роботі машини. Основні елементи та принцип роботи системи живлення двигуна повітрям. Призначення, будова і робота паливного насоса високого тиску та карбюратора. реферат [25,0 K], добавлена 24.08.2009 5. Система живлення карбюраторного двигуна Призначення, загальна будова та принцип дії системи живлення, будова карбюраторів та інших агрегатів системи. Пальна суміш, що використовується в бензинових двигунах, марки бензину та його властивості. Регулювання і технічне обслуговування карбюратора. контрольная работа [33,1 K], добавлена 17.11.2010 6. Проект дільниці по технічному огляду та ремонту для двигуна автомобіля Chery Elara Загальна будова та принцип дії двигуна Chery Elara, його ремонт та діагностика. Технічне обслуговування та ремонт, вартість комплектуючих. Розрахунок виробничої програми та чисельності робітників. Дані з охорони навколишнього середовища та праці. курсовая работа [1,3 M], добавлена 20.05.2011 7. Принцип дії склоочисника Призначення, будова, принцип роботи вакуумних, пневматичних і електричних склоочисників автомобілів ВАЗ. Режим роботи привода, характеристика можливих неполадок двигуна і методи їх усунення. Розбирання, збирання і перевірка технічного стану моторедуктора. дипломная работа [3,4 M], добавлена 07.06.2011 8. Система живлення карбюраторного двигуна: призначення, ремонт Дослідження призначення, будови та принципу роботи системи живлення карбюраторного двигуна. Вивчення причин та ознак несправностей, методів виявлення та усунення. Регулювання токсичності відпрацьованих газів. Очищення сітчастого фільтра карбюратора. курсовая работа [669,3 K], добавлена 10.11.2013 9. Будова вантажного автомобіля МАЗ 555102-220 Призначення та класифікація автомобілів, їх умовне позначення. Технічна характеристика МАЗ 555102-220, його будова і робота зчеплення, коробка передач, рульове керування і гальмівна система. Розрахунок і побудова зовнішніх швидкісних параметрів двигуна. контрольная работа [417,3 K], добавлена 04.02.2011 10. Ведучий міст "Газ-53" Поняття та загальна будова ведучих мостів у автомобілі, їх значення в нормальному робочому режимі механізмів. Структура та частини заднього мосту, принцип його роботи. Будова ведучих мостів автомобілів-тягачів, порядок їх технічного обслуговування. аттестационная работа [4,5 M], добавлена 28.04.2010 Другие документы, подобные Будова двигуна та його робота Методична розробка для проведення занять з навчальної дисципліни «Автомобільна техніка» Тема: "Будова двигуна та його робота" м. Суми - 200 р. 1. Будова двигуна та його робота Вступна частина Товариші курсанти! Сьогодні ми приступаємо до вивчання однієї з складових частин автомобіля - двигуна. На автобусах, легкових та вантажних автомобілях можуть встановлюватися двигуни внутрішнього згоряння, електричні парові та газотурбінні. Найбільше розповсюдження отримали поршневі двигуни внутрішнього згоряння, тобто такі двигуни, всередині циліндрів яких згоряє паливо-повітряна суміш. Теплова енергія, яка виділяється, за допомогою механізмів та систем перетворюється в механічну енергію і у вигляді крутного моменту через трансмісію підводиться до ведучих коліс автомобіля, приводячи його в рух. Такі двигуни мають достатню потужність, відносно невеликі розміри та масу, компактні, надійні, мають значний запас ходу, технологія їх виготовлення добре налагоджена, заводи мають відповідні інженерні кадри і станочне обладнання, а робітники - високу кваліфікацію, тому виготовлення двигуна коштує відносно недорого, а строк служби значний. Основна частина 1. Будова і схеми роботи одноциліндрового і багатоциліндрового двигунів внутрішнього згоряння(ДВЗ). Класифікація ДВЗ Двигуном називається машина, в якій той або інший вид енергії перетворюється в механічну роботу. Двигуни, в яких теплова енергія перетворюється в механічну роботу є тепловими. Двигуни, в яких паливо згоряє безпосередньо всередині циліндра і енергія газів, які при цьому утворюються, сприймається рухомим в циліндрі поршнем, називається поршневим двигуном внутрішнього згоряння (ДВЗ). Такі двигуни, в основному, використовуються на сучасних автомобілях. Найпростіший поршневий двигун складається з циліндра і картера, який знизу закритий піддоном. Усередині циліндра переміщується поршень з компресійними (ущільнювальними) кільцями, що має форму стакана з днищем у верхній частині. Поршень через поршневий палець і шатун зв'язаний з колінчастим валом, який обертається в корінних підшипниках розташованих у картері. Колінчастий вал складається з корінних шийок, щік і шатунної шийки. Циліндр, поршень, шатун і колінчастий вал утворюють так званий кривошипно-шатунний механізм, який перетворює зворотно-поступальний рух поршня в обертальний рух колінчастого вала. Зверху циліндр накритий головкою з клапанами, відкриття і закриття яких точно узгоджене з обертанням колінчастого вала, а отже і з переміщенням поршня. Переміщення поршня обмежується двома крайніми положеннями, при яких його швидкість дорівнює нулю: верхньою мертвою точкою (ВМТ), що відповідає найбільшому віддаленню поршня від вала; нижньою мертвою точкою (НМТ), яка відповідає найменшому його віддаленню від вала. Безупинний рух поршня через мертві точки забезпечується маховиком, що має форму диска з масивним ободом. Відстань, що її проходить поршень між мертвими точками, називається ходом поршня Sh, а відстань між осями корінних і шатунних шийок - радіусом кривошипа R. Хід поршня дорівнює двом радіусам кривошипа: =2R. Об'єм, що його описує поршень за один хід, називається робочим об'ємом циліндра (літражем) Vп. Об'єм над поршнем Vc у положенні ВМТ називається об'ємом камери згоряння (стиску). Сума робочого об'єму циліндра та об'єму камери згоряння є повним об'ємом циліндра Vп=Vsh+Vc. Відношення повного об'єму циліндра до об'єму камери згоряння називається ступенем стиску: Vп/Vc=E. Ступінь стиску є важливим параметром двигунів внутрішнього згоряння, оскільки дуже впливає на їх економічність і продуктивність. Принцип роботи. Дія поршневого двигуна внутрішнього згоряння грунтується на використанні роботи розширення нагрітих газів під час руху поршня від ВМТ до НМТ. Нагрівання газів у положенні ВМТ досягається в результаті згоряння у циліндрі палива, змішаного з повітрям. При цьому підвищується температура газів і їх тиск. Оскільки тиск під поршнем дорівнює атмосферному, а в циліндрі він набагато більший, то під дією різниці тисків поршень переміщуватиметься вниз, при цьому гази розширюються, здійснюючи корисну роботу. Робота, виконувана газами, що розширюються, за допомогою кривошипно-шатунного механізму передається колінчастому валу, а від нього на трансмісію і колеса автомобіля. Щоб двигун постійно виробляв механічну енергію, циліндр треба періодично заповнювати новими порціями повітря через впускний клапан і палива через форсунку або подавати через впускний клапан суміш повітря з паливом. Продукти згоряння палива після їх розширення видаляються з циліндра через випускний клапан. Це завдання виконують механізм газорозподілу, що керує відкриттям і закриттям клапанів, і система подачі палива. При роботі двигуна встановлюють певну послідовність чергування тактів, яку називають порядком роботи двигуна. Для рівномірного обертання колінчастого вала і плавної роботи двигуна конструктори прагнуть встановити такий порядок роботи, щоб робочі ходи в окремих циліндрах чергувались через рівні кути повороту колінчастого валу. Порядок роботи двигуна залежить від кількості і розміщення його циліндрів і конструктивної схеми взаємного розміщення кривошипів колінчастого вала. Порядок роботи забезпечується також своєчасним відкриванням і закриванням клапанів і запалюванням робочої суміші, тобто роботою механізма газорозподілення і системи запалювання. По способу здійснення робочого процесу поршневі двигуни внутрішнього згоряння бувають із зовнішнім сумішеутворенням і запалюванням горючої суміші від електричної іскри із внутрішнім сумішеутворюванням і самозапалюванням суміші внаслідок високої температури стиснутого повітря (дизелі). Перші із них по виду палива, яке використовується, діляться на дві групи: карбюраторні, які працюють на легкому рідкому паливі (бензині), і газові, які працюють на газу (генераторному, природному тощо). Робочий цикл і конструкція цих двигунів однакові. В карбюраторних і газових двигунах горюча суміш палива або газу з повітрям готується поза циліндра за допомогою спеціального прилада - карбюратора або змішувача. Приготована горюча суміш поступає в циліндри і запалюється від стороннього джерела тепла (електричної іскри). Двигуни з внутрішнім сумішеутворюванням і запалюванням від стиску - дизелі - працюють на важкому рідкому (дизельному) паливі. В них суміш готується всередині циліндра із повітря і палива, подаваємих в циліндр роздільно. Запалювання суміші відбуваються в результаті підвищення температури повітря при сильному його стиску в циліндрі. По числу тактів, за час яких здійснюється повний робочий процес двигуни діляться на двотактні і чотиритактні. В перших із них всі процеси (робочий цикл) здійснюються за два ходи поршня, тобто за один оберт колінчастого вала, а в других робочий цикл відбувається за чотири хода поршня, тобто за два оберти колінчастого вала. Сумішеутворення. Процес сумішеутворення плягає в змішуванні бензину в розпиленому стані з повітрям в певній пропорції. Суміш парів бензину з повітрям називається горючою сумішшю, яка в циліндрі двигуна разом з залишковими газами утворює робочу суміш. Горіння - це процес з'єднання з киснем, що супроводжується виділенням тепла. Для згоряння 1 кг бензину теоретично потрібно 15 кг повітря.? Кількість повітря в суміші може бути меншою або більшою теоретичного. В залежності від цього розрізняють наступні види сумішей: нормальна, збіднена, бідна, збагачена, багата. Склад суміші в залежності від співвідношення палива і повітря характеризується надлишком повітря(). ? = Lд/Lт, Lд - фактична кількість повітря, яка приходиться на 1 кг палива; Lт - теоретична кількість повітря на 1 кг палива. Це відношення називається коефіцієнтом надлишку повітря і є відношенням дійсної кількості повітря до теоретично необхідної кількості для повного згоряння палива в ній. Нормальною називається суміш, в якій на 1 кг палива приходиться 15 кг повітря (=1,0). В збідненій є невеликий надлишок повітря ( = 1,05 - 1,15). В бідній - значний надлишок повітря ( = 1,2-1,25). Збагаченою називається суміш, яка має невелику нестачу повітря ( = 0,8-0,95). Багата - значна нестача повітря ( = 0,4-0,8). Вимоги до складу суміші при роботі двигуна на режимах: Режим пуску двигуна. При пуску холодного двигуна необхідна багата горюча суміш з = 0,4-0,6. Це необхідно тому, що значна частина палива в циліндри не попадає, а залишається у вигляді конденсату на стінках впускного трубопроводу. Режим холостого ходу - суміш необхідна також багата з = 0,6-0,8, так як дросельна заслінка прикрита, наповнення циліндра повітрям погіршується. Режим часткових (середніх) навантажень - суміш необхідна збіднена (економічна) з = 1,05-1,15, так як від двигуна повної потужності не потрібно і він працює більш економічно. Режим повних навантажень - суміш повинна значно збагачуватись, що необхідно для швидкого збільшення швидкості обертання колінчастого вала двигуна і підвищення його потужності, тобто щоб двигун мав хорошу приємність. Приготування робочої суміші необхідного складу на різних режимах забезпечує карбюратор. Система живлення дизелів повинна створювати високий тиск впорскування палива у циліндр, дозувати порції палива відповідно до навантаження дизеля, впорскувати паливо в камеру згоряння у певний момент, протягом заданого проміжку часу і з певною інтенсивністю, добре розпилювати і рівномірно розподіляти паливо по об'єму камери згоряння, забезпечувати початок впорскування і порції палива, що подаються насосом, однаковими в усіх циліндрах, надійно фільтрувати паливо перед його надходженням у насоси і форсунки. Ці вимоги обумовлені тим, що на процес сумішеутворення в дизелі відводиться дуже мало часу (близько 0,001 с), тому дуже важливо розпилити паливо на найдрібніші краплинки і рівномірно розподілити їх по всьому об'єму повітря в камері згоряння. Робочий цикл, основні визначення та індикаторна діаграма чотиритактного ДВЗ Робочим циклом називається сукупність процесів, що періодично повторюються в циліндрі двигуна і обумовлюють його неперервну роботу. Процес (або процеси), що відбувається в циліндрі за один хід поршня, називається тактом. Робочі цикли більшості автомобільних двигунів здійснюються за чотири ходи поршня (такти), тому ці двигуни називаються чотиритактними. Протягом усіх чотирьох тактів робочого циклу тиск газів у циліндрі змінюється. Зміна абсолютного тиску газів залежно від їх об'єму зображується на індикаторній діаграмі робочого циклу. Робочий цикл дизеля При першому такті (впуск) поршень переміщується від ВМТ до НМТ, впускний клапан відкритий, а випускний клапан закритий. У циліндрі створюється знижений тиск 0,8-0,9 МПа, через впускний клапан у циліндр надходить повітря. У циліндрі повітря змішується з продуктами згоряння, що залишились від попереднього циклу, і нагрівається до температури 35-75оС. На індикаторній діаграмі цьому такту відповідає лінія 1-7. При другому такті(стиск) поршень переміщується від НМТ до ВМТ обидва клапани закриті. Оскільки ступінь стиску в дизелі дорівнює 15-22, то тиск і температура газів у циліндрі дуже підвищується, до кінця цього такту вона досягає відповідно 36 кгс/см2 і 425-625оС. На індикаторній діаграмі цьому такту відповідає лінія 1-2. На третьому такті (згоряння і розширення) у циліндр під високим тиском форсункою впорскується паливо (точка 2 кінця такту стиску), яке переміщується з повітрям, нагрівається від нього, спалахує і згоряє (лінія 3-4). Тиск газів в результаті згоряння (точка 4) збільшується до 55-90 кгс/см2, а температура до 1425-1925оС. Поршень до цього моменту пройде ВМТ і рухатиметься вниз. Протягом цього такту відбувається корисна робота циклу, тому його називають робочим ходом. Наприкінці робочого ходу починає відкриватися випускний клапан (точка 5), тиск у циліндрі зменшиться (точка 6) до 3-5 кгс/с2, а температура знизиться до 925-1225оС. При четвертому такті (випуск) поршень переміщується від НМТ до ВМТ, випускний клапан відкрито, а впускний закритий. Тиск у циліндрі більший від атмосферного, відпрацьовані гази витісняються поршнем із циліндра через випускний клапан. Протягом випуску (лінія 6-7) тиск і температура газів у циліндрі змінюються мало і до кінця цього такту, тобто до моменту приходу поршня у ВМТ, вони становлять відповідно 1,05-1,25 кгс/см2 і 325-625оС. Далі процеси, що відбуваються в циліндрі, повторюються у тій самій послідовності. Робочим є тільки один такт згоряння-розширення, а такти впуску, стиску і випуску - допоміжні. Під час пуску двигуна його колінчастий вал обертається стартером або пусковою рукояткою. Коли двигун починає працювати, впуск, стиск і випуск відбуваються за рахунок енергії, нагромадженої маховиком двигуна при робочому ході. В одноциліндровому чотиритактному двигуні робочий хід здійснюється один раз за два оберти колінчастого вала, тому колінчастий вал обертається нерівномірно, незважаючи на наявність маховика. ВМТ НМТ Робочий цикл чотиритактного карбюраторного двигуна Послідовність чергування тактів така сама, як і у робочому циклі дизеля, за винятком таких відмінностей: 1. При такті впуску в циліндр надходить пальна суміш, що складається з парів бензину або повітря (або газоподібне паливо і повітря). Наприкінці такту впуску, коли поршень перебуває у НМТ, тиск у циліндрі дорівнює 0,08-0,09 кгс/см2, а температура 45-105оС. 2. Оскільки ступінь стиску в карбюраторних і газових двигунів набагато менший, ніж у дизелів, і становить приблизно 6-9, то й тиск, а також температура робочої суміші наприкінці такту стиску не перевищують відповідно 0,9-1,5 кгс/см3 і 325-525оС. 3. Наприкінці такту стиску робоча суміш спалахує від електричної іскри і швидко згоряє; коли поршень перебуває біля ВМТ, максимальний тиск при згорянні 3,5-6,0 кгс/см2, а температура 2025-2425оС. Як і в дизелі, наприкінці процесу розширення починає відкриватись випускний клапан і тиск різко знижується. Коли поршень перебуває у НМТ, тиск газів у циліндрі становить 4-6 кгс/см2, а температура 1125-1425оС. 4. Такт випуску відбувається так само, як і в дизелі. Тиск газів у циліндрі знижується до 1,02-1,2 кгс/см2, а температура - до 625-825°. Таким чином за способом сумішеутворення і запалювання палива автомобільні поршневі двигуни поділяються на дві групи: з внутрішнім сумішеутворенням і спалахуванням від стиску з повітрям, сильно нагрітим у циліндрі в результаті високого стиску (дизелі); із зовнішнім сумішеутворенням і примусовим запалюванням від іскри (карбюраторні і газові).Тривають спроби використати для автомобілів газові турбіни і роторно-поршневі двигуни, проте кількість таких автомобілів дуже незначна. Дизелі економічні щодо витрат палива, ніж карбюраторні і газові двигуни. Це пояснюється високим ступенем стиску, що поліпшує використання теплоти, яка виділяється в результаті більшого розширення продуктів згоряння протягом робочого ходу. Крім того, дизелі споживають дешеві сорти нафтових палив і менш небезпечні в пожежному відношенні. Дизелі мають великий ресурс до капітального ремонту (400-800 тис. км пробігу автомобіля). Однак дизелі дорожчі у виробництві (у 1,5-2,0 рази) і мають більшу масу, ніж карбюраторні і газові двигуни, тому їх установлюють в автомобілі великої і особливо великої вантажопідйомності - МАЗ, КраАЗ, КамАЗ і БелАЗ, розпочато випуск дизельних вантажних автомобілів ЗІЛ і ГАЗ. Заключна частина Таким чином, ми розглянули будову і схему роботи одноциліндрового і багатоциліндрового ДВЗ, сумішеутворення, робочий цикл, основні визначення та індикаторну діаграму чотиритактного ДВЗ. Знання фізичної суті процесів є основою для подальшого вивчення механізмів та систем двигуна. 2. КШМ і ГРМ двигуна 1. Технічна характеристика двигунів, що вивчаються. Призначення, характеристика, загальна будова і робота КШМ і ГРМ ТТХ двигунів КШМ призначений для здійснення робочого процесу всередині циліндрової порожнини і перетворення зворотно-поступального руху поршня в обертальний рух колінчастого вала. Двигуни КамАЗ мають центральний КШМ, виконаний по V-подібній схемі з послідовним розміщенням шатунів на шатунних шийках колінчастого вала. КШМ складається з нерухомих і рухомих деталей. Нерухомі деталі: - блок циліндрів; - головка циліндрів; - передня кришка (корпус гідромуфти); - картер маховика; - піддон картера; - деталі кріплення; - ущільнення, Рухомі деталі: - 8 поршньових груп (поршень, поршньові кільця, поршньовий палець); - шатуни; - колінчастий вал; - маховик. Нерухомі деталі КШМ: Блок циліндрів - є корпусом двигуна, в якому розміщуються і працюють рухомі деталі усіх механізмів і систем двигуна, він підлягає значному, нерівномірному нагріву. Під впливом механічних навантажень і термічних напруг блок може деформуватись, в зв'язку з чим надані йому при виготовленні форма і розміри змінюються. Блок уявляє собою жорстку відливку із сірого чавуну з добавленням невеликої кількості легуючих добавок (хром, нікель). Блок має V-подібну конструкцію з кутом розвалу 90°. Лівий ряд циліндрів зміщений відносно правого на 29,5 мм. Це викликано тим, що на одній шатунній шийці колінвала встановлюється два шатуни. Блок складає одне ціле з верхньою частиною картера і розділений поперечними перегородками, які в нижній частині закінчуються арками, які утворюють корінні опори колінвала. На блоці передбачені: - гніздо для установки водяного насоса і канали підводу охолоджуючої рідини (передній торець); - площадка для кріплення масляного фільтра і канали для підводу масла до МФ і відводу від нього в головні магістралі. - площадка для кріплення масляного насоса і канали для підводу масла від нагнітальної і радіаторної секцій масляного насоса; - в розвалі блока виконані площадки для кріплення паливного насоса високого тиску; в верхній частині перегородок виконані розточки під підшипник розподільного вала. Циліндрична частина блока є одночасно і стяжкою сорочки охолодження. В циліндрові гнізда вставляються гільзи циліндрів. Гільзи циліндрів «мокрого типу» (зовнішня поверхня гільзи омивається охолоджуючою рідиною, легкозємні, відлиті із спеціального чавуна). Головка циліндрів - відлита із алюмінієвого сплаву. На кожний циліндр окрема головка. В головці виконані впускний і випускний клапани. Вільний простір (внутрішній) головки утворює рідинну сорочку охолодження головки. В головці виконана порожнина для встановлення форсунки. Картер маховика - виготовлений із алюмінієвого сплаву і кріпиться болтами до заднього торця блока циліндрів. 3 лівого боку в картері передбачений отвір для установки стартера. Всередині нижньої частини картера є отвір під сальник колінчастого вала. Передня кришка блока (корпус гідромуфти) відлита із алюмінієвого сплаву. Кріпиться болтами до переднього торця картера. В кришці також розміщуються вузли привода агрегатів: - в передній частині кришки є розточка для приводу водяного вала, вала гідромуфти; - вала приводу генератора і водяного насоса; - з правого боку кришки кріпиться відцентрований масляний фільтр; - праворуч і ліворуч кріпляться кронштейни передньої опори двигуна. Рухомі деталі КШМ: Поршень - уявляє собою металевий стакан із алюмінієвого сплаву, складається із днища, головки, юбки. На поршні встановлені 2 компресійні і одно маслоз'ємне кільце. В днищі виконані тороїдальні КС і К 2 виточки для головки клапанів. На бокових стінках всередині поршня виконані бобишки (приливи), в отвори яких встановлюється поршневий палець. На внутрішній поверхні бобишок виконані канавки під стопорні кільця поршневого пальця. Поршневі кільця забезпечують герметичність між поршнем і гільзою двигуна і запобігають попаданню масла в камеру згоряння, кільця чавунні. Компресійні кільця мають форму прямокутної трапеції. Маслозємні кільця коробчастого типу з радіальним пружинним розширенням. Поршневі кільця мають прямий замок. Зазор в замку стиснутого кільця, поміщеного в гільзу циліндра, повинен бути 0,4 - 0,6 мм (для компресійних) і 0,3 - 0,45 мм (для маслоз'ємного). Замки повинні бути повернуті один відносно другого на 180о. Шатун - з'єднує поршень з колінвалом, шатун виготовлений із сталі. Складається із верхньої головки, стержня і нижньої головки. В верхній головці запресована бронзова втулка. Нижня головка шатуна виконана роз'ємною. Роль підшипників виконують вкладиші, виготовлені із сталі. Вкладиші шатунні - взаємозаміняємі. Поршневий палець - служить для шарнірного з'єднання поршня з шатуном. Він виготовлений із хромо - нікельової сталі. Поршневий палець плаваючого типу. Колінчастий вал - сприймає зусилля від шатунів і перетворює їх в крутний момент, а також забезпечує переміщення поршнів під час допоміжних тактів і пуску двигуна. Виготовлений з високовуглецевої легованої сталі. Складається із корінних шийок, шатунних шийок, щік, зв'язуючих корінні і шатунні шийки, носка (переднього кінця), хвостовика (заднього кінця). Для розвантаження корінних підшипників від дії відцентрових сил за одне ціле із щоками виконані противіси. На кожній шатунній шийці кріплять по два шатуна (правого і лівого ряду). Для жорсткості число корінних шийок на одну більше, ніж шатунних. На передньому кінці вала напресовані шестерня масляного насоса і передній противіс. 3 торця колінчастого вала встановлюється шліцьова напівмуфта відбору потужності для привода гідромуфти. На задньому кінці колінвала напресована розподільна шестерня і задній противіс. В щоках колінвала просвердлені канали для підводу масла від корінних підшипників до шатунних шийок. Колінчастий вал фіксується в осьовому напрямку 4-ма сталеалюмінієвими напівкільцями, встановленими в проточці задньої корінної опори. Від провертання кільця утримуються виступами нижніх напівкілець. Виступи входять в пази кришки підшипника. Маховик призначений для зменшення коливань колінчастого вала, а також для виводу поршнів із мертвих точок завдяки накопиченій кінетичній енергії під час такту робочого ходу. Крім цього маховик полегшує роботу двигуна при розгоні і подоланні короткочасних перевантажень. Відлитий із сірого спеціального чавуна, закріплений болтами на задньому торці колінчастого вала і зафіксований 3-ма штифтами і установочною втулкою. Для пуску двигуна стартером на маховику напресований зубчастий вінець. На зовнішній поверхні є паз під фіксатор (для регулювань двигуна). Для провертання колінчастого вала по колу маховика передбачені 12 отворів. Газорозподільний механізм служить для забезпечення своєчасного наповнення циліндрів двигуна свіжим повітрям і випуску із них відпрацьованих газів. ГРМ клапанного типу, з верхнім розміщенням клапанів (по 2 клапани на циліндр) і нижнім розміщенням розподільного вала. ГРМ складається із: - розподільного вала з приводом; - штовхачів; - направляючих штовхачів; - штанг штовхачів; - коромисел клапанів; стояків осей коромисел і клапаних механізмів. Розподільний вал служить для керування клапанами. Встановлений в розвалі блока на 5-ти підшипниках ковзання з шестеренчастим приводом. На валу є 5 опорних шийок і по 2 кулачка на кожний шарнір. Осьові переміщення розподільного вала обмежуються корпусом підшипника, в торці якого упирається з одного боку маточина шестерні, а з другого - упорний бурт задньої опорної шийки. Штовхачі - для передачі зусилля від кулачків розподільного вала до штанг. Штовхачі тарільчастого типу з циліндричною направляючою частиною, виготовлені із сталі. Штанги штовхачів - стальні, пустотілі. Коромисла клапанів служать для зміни напрямку руху, який передається штангою. Сталеві, уявляють собою двоплечі важелі. Клапани - впускний і випускний із жароміцної сталі. Складаються із тарілки і стержня. Діаметр головки випускного клапана 46,5 мм, а впускного - 51,5 мм. Збільшений діаметр впускного клапана поліпшує наповнення циліндра свіжим повітрям. Колінчастий вал приводить в обертання (через шестеренчастий привод) розподільний вал. При повороті розподільного вала його кулачок піднімає штовхач, а разом з ним і штангу, яка верхнім кінцем упирається в регулювальний болт коромисла. Коромисло повертається навколо осі і відтискує клапан вниз. Відкривається отвір канала в головці циліндра. При подальшому повороті розподільного вала, штовхач починає опускатися, а клапан під дією пружин рухається вгору. Коли кулачок виходить з-під штовхача, тиск на клапан припиняється, і він під дією пружин щільно сідає на сідло. 2. Фази газорозподілення. Фазами газорозподілення називають моменти початку відкривання і кінця закривання клапанів, які виражаються в градусах кута повороту. Для поліпшення наповнення циліндрів свіжим повітрям і кращої очистки їх від відпрацьованих газів необхідно відкривати і закривати клапани не в ті моменти, коли поршень знаходиться в мертвих точках, а з деяким випередженням при відкриванні і запізненням при їх закриванні. В двигуні КамАЗ впускні клапани відкриваються з випередженням на 10о до ВМТ, закриваються з запізненням на 46о після НМТ. Тривалість відкривання впускного клапана 236о (такт впуску). Тривалість відкривання випускного клапана 256о (такт випуску). Таким чином, в двигуні є період, на протязі якого впускний і випускний клапани відкриті одночасно, який називається перекриттям клапанів (20О). При перекритті клапанів відбувається підсосування в циліндр повітря і відсосування із нього відпрацьованих газів за рахунок більшої енергії потоків повітря і відпрацьованих газів. 3. Несправності і ТО КШМ і ГРМ Несправності КШМ: - зношення корінних і шатунних підшипників (заміна); - зношення шийок колінчастого вала (заміна колінчастого вала); - зношення поршньових пальців (ремонт двигуна); - зношення отворів в бобишках (ремонт, заміна поршня); - зношення поршнів, гільз, поршневих кілець (ремонт двигуна з заміною кілець; двигуна, поршнів в комплекті з гільзою); пошкодження прокладки головки блока (заміна прокладки). Роботи під час ТО КШМ: - перевірка і при необхідності затяжка болтів кріплення головки циліндрів, прослуховування працюючого двигуна для виявлення стуків, перевірка герметичності циліндрів, заміна зношених або поламаних деталей; - у випадку зниження потужності двигуна необхідно перевірити компресію в циліндрах двигуна. Застосовується компресометр. Необхідно: 1) прогріти двигун до Тох рідини 80-90ОС і зупинити його, від'єднати паливопровод високого тиску від форсунки і надіти на кінець паливопровода шланг для відводу палива в спеціальну ємність; 2) зняти форсунку і на її місце встановити і закріпити компресометр; 3) запустити двигун і при частоті обертання 550-600 записати показ компресометра. Тиск в кінці такта стиснення 3,4-3,6 МПа (34-36 кгс/см2). Різниця тисків по окремим циліндрам двигуна допускається не більше 0,2 Мпа (2 кгс/см2). Несправності ГРМ: - підгоряння робочих фасок клапанів і сідел; - нещільне закривання клапанів; - неповне відкривання клапанів; - недостатня затяжка гайок або пошкодження прокладок головок блока; зношення шестерень, штовхачів, штанг, коромисел, осей коромисел, шийок розподільного вала, втулок підшипників. Роботи під час ТО ГРМ: ТО-2: - перевірка і регулювання зазорів в клапанному механізмі, перевірка і затяжка гайок стояків коромисел; - регулювання на холодному двигуні або не раніше ніж через 20 хвилин після зупинки зазорів: - для впускних клапанів - 0,25-0,3 мм; для випускних клапанів - 0,35-0,4 мм. Регулювання здійснюють з установки КВ. Колінчастий вал провертають до тих пір, поки фіксатор на картері маховика не ввійде в проріз маховика. В даному положенні поршень першого циліндра не доходить 18о до ВМТ. Після цьогоколінчастий вал необхідно провернути ще на 60о. Тоді поршень 1-го циліндра буде знаходитись в кінці робочого хода, а поршень 5-го циліндра - в кінці такта стиску (у відповідності з порядком роботи двигуна) і клапани обох циліндрів будуть закриті. Подальшу перевірку проводити, провертаючи колінчастий вал на 180О попарно в циліндрах 4 і 2, 6 і 3, 7 і 8.... читать дальше >>> Рекомендуем! © ООО "Олбест" 2000 – 2013 Все права на базы данных защищены. |база знанийглобальная сеть рефератов||


text: Інвертний цукор Інвертний цукор — цукровий сироп, розчин, що складається з рівних молярних частин глюкози і фруктози. Це продукт гідролізу цукрози на суміш глюкози і фруктози, які призвели до зміни напрямку обертання площини поляризації світла (інверсії), що проходить через розчин. Інвертний цукор є основним компонентом натурального меду, в якому утворюється під впливом фермента інвертази. Гідроліз сахарози також відбувається в кислому середовищі. Для отримання інвертного цукру використовують цукор-рафінад або цукрозу. Розчиняють 600 г цукру-рафінаду або цукрози в 200 мл свіжопрокип'яченій воді (для видалення СО2) при обережному нагріванні і перемішуванні до повного просвітлення розчину. Гарячий розчин фільтрують через скляний фільтр або скляну вату, нагрівають майже до кипіння і додають 5 мл 3 н. розчину сірчаної кислоти, сильно збовтують 1-2 хв і доливають 300 мл води, в яку додано 5 мл 3 н. розчину гідроксиду натрію, вільного від карбонатів. Розчин добре перемішують і по охолодженні перевіряють реакцію по феноловому червоному. Реакція розчину повинна бути нейтральною. Розчин містить ~55% інвертного цукру. - Реактивы для технического анализа: Справ. изд./Коростелев П.П. М.: Металлургия, 1988, 384с. ISBN 5-229-00091-0


text: Коди Касамі Коди Касамі — тип псевдовипадкових послідовностей. Застосовуються в CDMA. Значимість цих послідовностей полягає у їх дуже низькій взаємній кореляції. Код Касамі довжиною , де — ціле парне число, може бути отриманий, якщо брати періодичні вибірки з М-послідовності і виконувати підсумовування за модулем 2 на циклічно зсувних послідовностях. Вибірки беруть через кожні елементів М-послідовності, щоб сформувати періодичну послідовність і потім додають цю послідовність поступово до первісної М-послідовності за модулем 2, щоб сформувати послідовностей Касамі. Взаємна кореляційна функція двох послідовностей Касамі приймає значення [-1,-s, s-2]. - T. Kasami, "Weight Distribution Formula for Some Class of Cyclic Codes, " Tech. Report No. R-285, Univ. Of Illinois, 1966. - L. Welch, "Lower Bounds on the Maximum Cross Correlation of Signals, " IEEE Trans. on Info. Theory, vol. 20, no. 3, pp. 397—399, May 1974.


text: Побудований у 2010, Las Casitas de Angela II є особливим доповненням силуетів міста. Саме звідси гості можуть насолоджуватися легким доступом до всього, що це чудове місто може запропонувати. Чисте навколишнє спередовище та близькість до Вікторія Плаза, Абріза Молл, Природний Парк Еден придає цьому готелю особливого шарму. В Las Casitas de Angela II, робиться все можливе для того, щоб гості відчували себе комфортно. Для цього готель пропонує найкращі послуги та умови. Декілька характеристик готелю - конференц-зали , трансфер готель/аеропорт, пральне обслуговування/хімчистка, кафе, автостоянка. Крім того, всі номери оснащені такими зручностями, як кімнати для некурців, вентилятор, міні-кухня, кондиціювання, телевізор з РК / плазмовим екраном, щоб задовольнити потреби найвибагливіших клієнтів. Крім того, власники готелю нададуть вам повну інформацію про те, що ви повинні побачити під час вашого перебування тут. Незалежно від мети вашого візиту, Las Casitas de Angela II є відмінним вибором для вашого перебування в Давао.


text: Пропозиція якісного житла в ресторани, покупки, екскурсійна програма району Давао, The Apo View Hotel є популярним вибором для ділових людей та туристів. Саме звідси гості можуть насолоджуватися легким доступом до всього, що це чудове місто може запропонувати. Рай для відпочинку та релаксації, готель запропонує вам повне оновлення всього в декількох кроків від найвидатнших пам"яток міста, таких як Гайсано, Сауз Сітімолл, Народний Парк, Граб Ресто, кафе. Пропоновані послуги у The Apo View Hotel, забезпечує приємне перебування для гостей. Готель надає поверх з номерами бізнес-люкс, сейфи, паркування автомобіля службовцем готелю, ліфт, конференц-зали щоб забезпечити гостям максимальний комфорт. В готелі є 146 розкішно обладнаних номерів, в кожному з яких є холодильник, телебачення, окремий душ і ванна, доступ до Інтернету (бездротовий), супутникове / кабельне телебачення. Місця для відпочинку та розваг у готелі, що влючають у себе сад, масаж, відкритий басейн , призначені для втечі від сьогодення та релаксації. Незалежно від мети вашого візиту, The Apo View Hotel є відмінним вибором для вашого перебування в Давао.


text: 2.1 Професійна етика як умова становлення соціального педагога Вивчення й переосмислення з позицій сучасності історичних надбань людства та критичне оцінювання недоліків у вихованні морально-етичної культури надає змогу віднайти шляхи вдосконалення процесу професійної підготовки. Важливим є засвоєння тези про те, що професійна етика потребує від соціального педагога дотримання сучасних моральних вимог та правових норм. Постає питання: які моральні якості характеризують моральність майбутнього фахівця? Спираючись на праці О.І.Вишневського, який визначає групи особистісних вартостей, ми виділили ті моральні риси, які сприяють підвищенню рівня морально-етичної культури особистості: доброта, чесність, справедливість, щирість, гідність, милосердя, прощення, великодушність, любов, мудрість, вірність, самовідповідальність, толерантність, злагода, гостинність, відкритість, мужність, рішучість, героїзм, правдивість, поміркованість, урівноваженість, оптимізм, терплячість, ініціативність, працьовитість, самостійність, ощадливість [12, 110-112]. Водночас зазначимо, що при такому визначенні моральних якостей увага акцентується лише на соціальному аспекті виховання. На наш погляд, педагогічні завдання виховання морально-етичної культури майбутнього учителя не можна обмежувати переліком моральних якостей. Ізольовані, абстрактно взяті, вони не здатні слугувати безпосередньою метою становлення професіонала, оскільки саме ці якості набувають свого розкриття у контексті цілісної особистості майбутнього фахівця. Цікаві правила для підвищення рівня морально-етичної культури особистості у професійній діяльності подає В.Пікельна: "Учитель-гуманіст завжди виявляє живий інтерес до життя учня, радіє його успіхам, засмучується невдачам..., - і, продовжуючи далі, автор пише, що потрібно: - спілкуватись з дитиною, як з дорослим (взаємна довіра та порозуміння); - кожний день народження дитини робити святом; - дарувати дитині малюнки, твори про неї, уроки (школяр має усвідомити, що цілий клас "дарує" йому урок) і та ін.; - дитина має знати про вашу любов до неї, про вашу повагу, про очікування від неї успіхів" [49, 28]. Розвиток психолого-педагогічних ідей у галузі професійної етики має пряме відношення до моральності та її основних компонентів. Аналіз наукових праць засвідчив, що у визначенні структури і основних компонентів моральності особистості існують різні погляди. Так, К.О.Альбуханова-Славська, М.Й.Боришевський, Т.С.Фасолько, Н.Є.Щуркова розуміють людину як найвищу цінніость життя, при оцінці її моральності спираючись на твердження Протагора: людина є мірилом всіх речей. Так, сприймаючи людину як носія полярно протилежних відношень, Н.Є Щуркова відзначає амбівалентність моральної свідомості, моральних почуттів і діяльності особистості, що, на її думку, розширює оцінний спектр життєвих явищ і моральних почуттів людини. Звідси Н.Є.Щуркова робить висновок, що "те саме явище може бути розглянуте з різних позицій, а отже, мати різні оцінки. Явища світу ні погані, ні гарні самі собою, але вони або погані, або гарні, якщо на них глянути з визначених позицій: життя страшне і складне - прекрасне і просте. Суспільство суворе до людини - допомагає вижити їй. Природа нещадна - лікар і розрадник. Дисципліна - велике благо - велике зло. Істина надає волю - тримає в ланцюгах. Совість сприяє розвитку - перешкоджає розвитку" [74, 40]. Водночас вона підкреслює, що багатовимірність життя не повинна призводити до заперечення соціально-культурних оцінок, а припускає усвідомлену позицію в поглядах на явище з подальшим судженням про нього. На підставі висунутих положень Н.Є.Щуркова робить висновок про те, що з дітьми взагалі говорити про цінності не можна, тому що моральні цінності "не існують у конкретному реальному житті, вони завжди мають свою динамічну модель, яка відповідає віку, моменту ситуації, рівню розвитку дітей, соціально-психологічному клімату суспільства і групи" [74, 42]. Підкреслимо, що автор обстоює ідею морального виховання свідомості, почуттів і діяльності людини за допомогою формування ціннісних відносин: "Звернемося до будь-якої соціально важливої якості людини і ми побачимо приховане в ній ставлення до визначеної цінності, а отже, знайдемо і стратегію формування цієї якості: ... Чесність настільки бажана якість ..., але настільки рідкісна серед людей, теж не виховується автономно: вона - показник розвинутої гідності як ставлення людини до свого Я" [74, 46- 47]. Такі твердження, на наш погляд, не є вивіреними, тому що формування моральних якостей є життєво необхідним для становлення професіонала. На думку Т.С.Фасолько, функціонування моральної свідомості особистості припускає суб'єктивне регулювання почуттів і діяльності, вироблення моральних уявлень, які поєднується в моральні поняття: "Морально виховану особистість характеризує саме усвідомлене прийняття моральних норм як принципів і норм власної поведінки, коли вимоги до особистості стають внутрішніми вимогами особистості до себе" [69, 208]. К.О.Альбуханова-Славська, аналізуючи моральну діяльність людини, стверджувала, що основа моральності особистості - індивідуалізація з характерною для неї неповторністю природних якостей, світоглядних позицій, способів розв'язання життєвих завдань [2, 329]. Розкриваючи компоненти моральності особистості за допомогою осмислення психологічних категорій (свідомість, почуття, діяльність), І.М.Міхеєва стверджує: моральна свідомість стає критичним ставленням до себе, проявом почуття незадоволення, що веде за собою відмову від будь-якого власного інтересу у діях, завищення вимог, які викликають драматичні почуття розладу з зовнішньою дійсністю. На її думку, рушійною силою моральної поведінки, виконуючи провідну роль у структурі особистості, виступає мотивація, в основі якої "лежить багаторівнева система установок" [40, 32]; реальні ж дії особи зумовлені взаємодією моральних мотивів на різних рівнях - підсвідомому, свідомому, поведінковому. Дійсно, сутнісне значення для професійного становлення має зміст моральних почуттів, що залежить, з одного боку, від діяльності та спілкування людини, а, з іншого, - саме ці почуття є характерними стійкими особливостями особистості, що формують характер людини. С.І.Архангельський, С.М.Ільєнко, Б.Т.Ліхачов, А.О.Малихін, Ю.Б.Мандрик, Є.Л.Носенко, І.Т.Фролов, Н.В. Фролова та інші розглядають моральну свідомість і моральну діяльність з еволюційної точки зору. Структурні компоненти моральності, на їхню думку, формувалися у процесі постійного удосконалювання соціального буття, що фіксувало в собі моральні відносини, які історично змінюються і розвиваються. На думку Є.Л.Носенко і Н.В.Фролової, "при еволюційному шляху соціально-економічного розвитку суспільства зміни в ціннісних орієнтаціях, як відомо, відбуваються надто повільно, бо останні є досить стійкими утвореннями" [46, 185]. Розглядаючи соціальну еволюцію як природний процес, який не можна прискорити, але можна спотворити чи затримати його хід, автори роблять висновок про необхідність спрямованої еволюції на основі "докорінних соціально-економічних перетворень" [46, 185]. За твердженням А.О.Малихіна, моральність особистості є результатом взаємодії культурної і соціальної систем, де культурна система через моральні цінності й ідеали задавала структуру мотивації індивідів, а соціальна система - умови реалізації мотивів. У результаті виникали моральні культурні установки, які проникали у свідомість, підсвідомість і поведінкові програми особистості. Ю.Б.Мандрик, розглядаючи компоненти моральності, виділяє три найбільш значних, на наш погляд, аспекти - емоційний, раціональний, дієво-практичний. Нам імпонує його твердження, що через емоційну сферу індивідууму можна розширити моральні уявлення і поняття, сформувати потребу працювати і перетворювати навколишній світ, виробити правильні оцінки явищ дійсності. Розглядаючи структуру моральності, доцільно звернутися до думки С.М.Ільєнко, яка стверджує, що система моральних норм і принципів дає стабільний "зріз" структури моральної свідомості, що, на її думку, розвивається в результаті соціального формування особистості, а вищим етапом моральної свідомості є моральна переконаність, яку автор називала "спонукальною силою й імпульсом до дії" [25, 106]. Г.Г.Ващенко, О.І.Вишневський, Л.Я.Геник, Ю.А.Щербяк, характеризуючи структурні компоненти моральності, розглядають моральну свідомість особистості як властиве людській душі богопізнання, прояв вищих моральних законів, іскри надсвітового Божественного розуму. Ми також поділяємо цю думку, оскільки моральний закон становить природу особистості. Розглядаючи моральний аспект українського виховання, О.І.Вишневський зазначає, що особистість повинна поєднувати в собі природну схильність до добра, готовність відстоювати його в собі і в навколишньому житті [12, 90]. Моральність є результатом морального виховання, що на його думку, повинно ґрунтуватися на вічних, абсолютних нормах співжиття. При цьому зовнішні і внутрішні чинники складають мотиваційну основу цього процесу, а головним з них є "віра в ідеали добра, правди, справедливості, чесності та прагнення наблизитися до них" [12, 90]. Нам імпонує думка Ю.А.Щербяка, який, виходячи з розуміння моральності як цілісної системи, вказує на існування трьох підсистем, де перша підсистема внутрішньої ціннісно-нормативної регуляції поведінки відображає мікросвіт особистості, її природні якості, моральні дії і стосунки; друга підсистема характеризує моральне ставлення "до Бога і світу, життя і смерті, Батьківщини та інших країн, загальнонародного надбання і природи, суспільних груп, праці людей, до себе" [73, 12], що виявляється через моральну діяльність і можливість розвитку моральних якостей; третя підсистема відображає дві лінії моральності - моральні якості і моральну спрямованість особистості. На основі інтеграції характеристик структурних компонентів моральності особистості ми визначили компоненти моральності особистості майбутнього вчителя. Моральна свідомість особистості майбутнього вчителя є відображенням у його психіці моральних образів дійсності, особистісної моральної та майбутньої професійної діяльності. Як особлива категорія, моральна свідомість має специфічну структуру. Вона включає сукупність моральних знань про навколишній світ, що формуються у ході пізнавального процесу. Інша характеристика моральної свідомості полягає у виділенні "Я" з навколишнього середовища, що допомагає активно здійснювати моральну діяльність у безперервному самовдосконаленні моральних якостей. Особистісна позиція майбутнього вчителя, його ставлення до моральних принципів, норм, вимог, професійного обов'язку входить до структури моральних почуттів як обов'язковий елемент. Отже, слушним вбачається зауваження В.П.Будзи, який, відзначаючи позитивні психологічні почуття в моральному вихованні - гуманізм, солідарність, толерантність, взаємодопомогу, альтруїзм, - стверджує, що моральність особистості потрібно постійно формувати [5, 42]. Відомо, що моральна свідомість покликана забезпечити моральну діяльність цілепокладання, якому властиві попередня побудова моральних дій, передбачення наслідків "спілкування" з ними, контроль за моральною поведінкою і керування нею. Значне місце посідає характеристика моральної свідомості, оскільки саме розвитку моральних почуттів, як внутрішніх станів, пов'язаних із переживаннями, емоціями, образними асоціаціями, моральним ставленням до дійсності, присвячена його професійна діяльність. Обов'язковою умовою формування моральної свідомості майбутнього вчителя є етичне спілкування. У процесі пізнавальної діяльності, під час навчання, накопичуються знання про специфічні особливості спілкування, виховний вплив слова. Саме через етичне спілкування можна виробити взаєморозуміння та знайти спільну мову з клієнтом. Етичне спілкування є обміном моральними діями, вчинками, думками та почуттями, будується на взаємоповазі та виконанні простих норм моралі. Наприклад, звичка вітати клієнта при зустрічі має глибокий смисл, що означає бажання бачити людину та симпатизувати ній. Моральну діяльність майбутнього вчителя ми розглядаємо, ґрунтуючись на положенні В.В. Рибалки про спосіб існування особистості в суспільстві, який визначає моральне ставлення до світу, спрямоване на пізнання і цілеспрямоване перетворення [55, 60]. Це дає нам право стверджувати, що моральна діяльність майбутнього вчителя, як і повноцінна діяльність кожної особистості, об'єднує п'ять базових компонентів:1) потребово-мотиваційний (стимулюючий); 2) інформаційно-пізнавальний (орієнтуючий); 3) цілеутворюючий (програмуючий); 4) операційно-результативний (продукуючий); 5) емоційно-почуттєвий (утверджуючий) [55, 64]. Отже, важливими складовими моральності майбутнього вчителя є моральна свідомість та моральна діяльність цілепокладання. Виходячи з цього, нами визначені педагогічні завдання вищої школи з виховання морально-етичної культури: - формування розуміння суті моральних вимог сучасного суспільства, морального ідеалу особистості професіонала; - подолання стереотипних поглядів на етичне спілкування, реалізація його виховного впливу; - формування моральних якостей особистості; виховання шанобливого ставлення до оточення, відповідальності у майбутній професійній діяльності; - прагнення керуватися набутими спеціальними знаннями, уміннями і навичками у професійній діяльності. Для успішного виховання морально-етичної культури майбутнього вчителя для його становлення як професіонала необхідні спеціальні знання закономірностей впливу етичного спілкування на рівень вихованості, оскільки вміння говорити, слухати та вести довірчу бесіду є показником високої професійності соціального педагога. Необхідним також є знання положень та основних тез, що випливають із досліджень сучасних вчених щодо моральних принципів і норм, які регулюють моральні відносини і діяльність особистості. Аби знання набули характеру переконання, стали орієнтиром поведінки, спонукали до дії, необхідно на основі оцінки і самооцінки зіставляти знання у галузі етики з реальною діяльністю майбутнього соціального педагога, здійснювати їх взаємодію з емоційною і вольовою сферами. "...Виховання моральних якостей передбачає насамперед формування емоційно-вольової спрямованості особи. Необхідний елемент початкового етапу процесу виховання - це опанування учнями основних понять і норм моралі. Інакше кажучи, щоб правильно поводитись, потрібно знати, як і для чого це робити. Ставлячи моральні вимоги, учитель визначає еталон поведінки, який потрібно наслідувати. Водночас він допомагає учневі оцінити як його власні моральні вчинки, так і вчинки інших людей (однолітків, дорослих, батьків), здійснити відповідні узагальнення та висновки. На цій основі в учнів створюються передумови для формування переконань, а також мотивів моральної поведінки. Виховують не лише зміст, методи навчання, а й особистість учителя, однокласники, а крім того, та атмосфера, ті стосунки, що склалися в дитячому колективі" [32, 34]. Формування навичок пов'язане з наявністю у структурі особистості вміння дотримуватися принципів наступності та послідовності; організовувати відповідно до цього свою діяльність. В основі професійної етики спеціаліста лежить ідея, що виконання професійних обов'язків залежить від рівня морально-етичної культури, спрямованості її розвитку та виховання тощо. Так, найцінніший задум досягає мети за умови, що він завдяки відповідним умінням втілюється у належній формі. Спеціальні вміння сприймати, осмислювати, запам'ятовувати впливають на рівень застосування набутих знань на практиці. Тому необхідною передумовою професійного розвитку майбутніх учителів э оволодіння названими уміннями. Відомо, що соціальний педагог за умови відповідального ставлення до виконання професійних завдань сприяє створенню нормальних умов життя клієнта у суспільстві через виявлення його особистісних проблем. Наприклад, надзвичайно важливим є дотримання етичних норм спілкування із дітьми-сиротами, які проживають у скрутних умовах. Дитина "розкриється" тоді, коли соціальний педагог встановить з нею довірчі стосунки, викличе повагу своїми діями. І тільки після цього таку дитину можна інформувати про самозахист, надати рекомендації щодо поведінки з незнайомцями, допомогти їй організувати навчання, набути професію тощо. Ці дії обов'язково допоможуть уникнути особистісних конфліктів, розвинуть здатність до комунікабельності та самостійності тощо. Зрозуміло, що уміння визначати моральні проблеми клієнтів на різних рівнях - індивідуальному та міжособистісному, потребує професійних навичок. Важливу роль у вихованні морально-етичної культури відіграє емоційна передача етичних знань, які характеризують моральні основи суспільства, підкреслюють значущість цих знань для майбутньої професійної діяльності. Серед прийомів, якими користуються педагоги-гуманісти під час емоційної передачі знань виступають: віра в можливості клієнта; заохочення його до творчої діяльності; залучення батьків до спільної виховної роботи; усунення мотивів, що можуть спровокувати клієнта на аморальні вчинки; допомога клієнту пізнати себе як людину, створену для високих моральних дій, тощо. Дієвості та ефективності виховання морально-етичної культури сприяє урахування закономірностей виховного процесу, серед яких, виділяються єдність навчання, виховання, розвитку особистості в навчально-виховному процесі; розширення інформаційного фонду; єдність роботи колективу педагогів з групами. Про важливу роль колективу в освітніх установах писали видатні українські педагоги радянського періоду (А. Макаренко, В.Сухомлинський). Традицію колективного виховання продовжують і сучасні педагоги. Так, А.Мудрик вважає, що у процесі функціонування колективу всі норми та цінності стають немовби сплавом або полем інтелектуально-моральної напруги. А Мудрик відзначає вплив цього поля на характер взаємин у колективі, який може бути гуманістичним, просоціальним, асоціальним, змішаним. Отже, такі відносини істотно впливають на можливості розвитку та духовно-ціннісної орієнтації членів колективу [44, 114]. Закономірності процесу морального виховання потребують дотримання таких вимог, як: підвищення рівня морально-етичної культури, який базується на спеціальних теоретичних, етичних та психолого-педагогічних знаннях, розширенні і поглибленні їх; усвідомлення необхідності постійного самовдосконалення; розвиток моральних якостей, необхідних для професійної діяльності. Аналіз психолого-педагогічної літератури з етичних проблем дозволив нам окреслити норми моральної поведінки майбутнього вчителя: уміння встановлювати дружні стосунки з оточенням; бачити недоліки свого характеру і прагнути до їх виправлення; здатність до морального самовиховання; критичного ставлення до своїх вчинків; уміння піднятися над дрібними інтересами; прагнення до шляхетності щирості у професійній діяльності. 2. Вам необхідно піти з роботи на 1 годину раніше, але керівник освітньої установи просить провести виховну бесіду з групою школярів - порушників дисципліни. 3. Батьки обдарованого учня скаржаться на неправильні дії класного керівника. 4. Під час виховної бесіди з учнем дзвонить Ваш мобільний телефон. Студент. В такому випадку я можу надати не тільки психологічну, а й юридичну консультацію. Наприклад, як можна зареєструватися належним чином та отримати фінансову підтримку. Викладач. Для того, щоб отримати фінансову підтримку та розпочати свою справу потрібен бізнес-план. Чи можете Ви допомогти його скласти? Студент. Ні, це не входить до моїх обов'язків. Я в цьому нічого не розумію. Викладач. Ви вивчали курс "Менеджмент соціальної роботи", "Економіка"? І, мабуть, маєте гарні оцінки? Студент. Так, але я ж не повинен писати бізнес-план. Це не моя справа. Викладач. Ви так й скажете клієнту? Студент. Звісно. Викладач. А може б Ви порадили спеціальну літературу? Ви ж маєте навички користування різними джерелами інформації? Студент. Мабуть, так. Викладач. Це дуже добре! Тоді Ви зможете допомогти не зважаючи на труднощі? Студент. Ну, якщо так, то зможу. Викладач. Зрозуміло, Ви цінуєте свій час і знаєте про свої професійні обов'язки. Але надати консультацію - це ще не все. Важливо вислухати людину та виявити співчуття до неї. Можливо, цій жінці навіть немає з ким порадитися. Чи згодні Ви з тим, що спроможні спрямувати на вірні рішення та моральні дії? Студент. Згоден.


text: Входження України до СРСР Після закінчення війни працівники центрального партійно-державного апарату посилили намагання включити формально незалежні республіки до складу РСФРР. У грудні 1920 р. між Росією та Україною було підписано договір про воєнний і господарський союз, що передбачав об'єднання семи наркоматів обох держав і входження їх до складу уряду Російської Федерації. На V Всеукраїнському з'їзді Рад (лютий— березень 1921 р.) проти цього договору виступили представники опозиційних партій. Проте з'їзд ратифікував договір. Деякий час українському радянському урядові на чолі з X. Раковським удавалося зберігати певну автономність (зокрема, при укладанні міжнародних договорів, здійсненні зовнішньої торгівлі). Контроль центру над національними республіками забезпечувався двома централізованими силами: Червоною Армією і РКП(б), складовою частиною якої була КП(б)У. У грудні 1922 р. VII Всеукраїнський з'їзд Рад схвалив ідею створення Союзу. ЗО грудня 1922 р. І з'їзд Рад СРСР в основному затвердив Декларацію про утворення Союзу та Союзний договір. Зміст Союзного договору полягав у тому, що: а) незалежні радянські республіки добровільно і на рівноправних засадах вступають у державний союз; б) до компетенції союзного уряду входили зовнішня торгівля, військово-морські та іноземні справи, залізничний транспорт і поштово-телеграфний зв'язок, утворювались відповідні загальносоюзні наркомати; в) до компетенції республіканських урядів були віднесені внутрішні справи, освіта, юстиція, землеробство та соціальне забезпечення. Остаточне юридичне оформлення Радянського Союзу відбулося на II з'їзді Рад СРСР (січень 1924 p.). З'їзд прийняв Конституцію СРСР, яка складалася з двох частин. Вона закріпила право кожної республіки на вільний вихід із Союзу, установила, що території республік не можуть бути змінені без їхньої згоди. Через те, що реальна влада в республіках належала єдиній Всесоюзній комуністичній партії, суверенні права залишалися фіктивними. У процесі створення СРСР план федеративного об'єднання республік було підмінено «автономізацією». Республіки фактично втратили свою незалежність і поступово перетворювалися на звичайні адміністративні одиниці унітарної держави. На багато десятиріч доля українського народу була поставлена в залежність від політики центру, який ототожнювався з ЦК ВКП(б), союзним урядом та союзними відомствами, що знаходилися у Москві. Утворення СРСР було певним компромісом між Москвою та національними рухами на окраїнах колишньої імперії. Але політика більшовиків у національному державному будівництві мала тактичний характер. СРСР був псевдофедеративною державою і до останніх днів свого існування залишався унітарною централізованою імперією.


text: В будь-якому закладі харчування найважливішу роль відіграє місце, де створюються майбутні кулінарні шедеври – кухня. Професійно обладнана кухня – це обов’язкова основа для ефективної роботи працівників та відмінної якості приготованих страв. Обладнання для закладів харчування повинне бути надійним, безпечним в експлуатації та привабливо виглядати. Саме від цих критеріїв залежить якість кінцевого продукту та швидкість і зручність для роботи персоналу, а, відповідно, і задоволення клієнтів. Саме клієнт і є тим мірилом ефективності використання того чи іншого обладнання, адже він завжди оцінює, наскільки оперативно та смачно приготована їжа. Він також зверне увагу на устаткування, яке використовується у закладі, особливо, якщо річ іде про ті місця, де їжа готується на очах у відвідувачів. З огляду на це, можна констатувати, що оснащення відіграє далеко не останню роль у створенні позитивного іміджу та рівня Вашого закладу. Компанія «ХолодТехСервіс» як ніхто інший знає, яке обладнання найкраще підійде для Вашого закладу. У нас самий широкий у Волинській області асортимент кухонного обладнання для барів, кафе, ресторанів, шкіл, дитячих садків та інших закладів харчування. Компанія «ХолодТехСервіс» уже багато років є надійним поставником професійного обладнання для приготування їжі. Слід зауважити, що кухонне обладнання – це техніка, яка повинна працювати в різних умовах і практично без перерв, тому вона повинна бути надійною, високотехнологічною, простою в експлуатації та обслуговуванні. Всі ці характеристики поєднує обладнання, яке ми пропонуємо, оскільки воно виготовлене із високоякісної нержавіючої сталі, тому Ви можете бути впевнені у його надійності й довгих роках служби. У нас кожен клієнт знайде саме те, що найбільше підходить для спеціалізації його закладу. Безсумнівно, у барі, ресторані чи кафе обов’язків атрибут – станція для бармена, тобто спеціально об лаштоване місце, де компактно та зручно поєднані ті «дрібнички», без яких бармену не обійтись. Комплектацію такої станції можна замовляти індивідуально, а можна скористатись і вже запропонованим набором інструментів, які завжди будуть під рукою і значно полегшать роботу бармена. Вдало вибрана конструкція станції для бармена значно оптимізує роботу персоналу та дозволяє якнайякісніше обслуговувати клієнтів. Лінії роздачі – невід’ємний атрибут для одночасного обслуговування великої кількості людей. Від якості та функціональності цих ліній напряму залежить ефективність організації процесу роздачі, оперативність та рівень сервісу. Складові для лінії роздачі можна підбирати індивідуально, беручи до уваги їх функціональне призначення та особливості закладу харчування. Для вигідної демонстрації продуктів та готових страв в кафе, барах, столових ефективно використовувати теплові вітрини. Компактні розміри та оригінальні форми сприяють приверненню уваги покупців й викликають бажання придбати товар. Теплові вітрини забезпечують довготривале зберігання страв, втримуючи усі смакові якості, тому куштуючи їжу клієнт ні на хвилинку не засумнівається, що вона щойно приготована. Ванни мийні також можуть виготовлятись за індивідуальними розмірами та з різною кількістю секцій. Загалом, мийні ванни можуть відрізнятись такими характеристиками як кількість секцій, розміщенням зливних отворів, матеріалом виготовлення формою, габаритами та іншими особливостями. Якщо, наприклад, приходиться мити та полоскати велику кількість посуду щоденно, то найкращим варіантом буде багатосекційна мийна ванна. А щоб повністю укомплектувати мийне відділення у Вашому закладі, рекомендуємо придбати стелажи, зонти і сушки для посуду. Ну й, звісно ж, столи. В закладах, де обслуговується велика кількість клієнтів, облаштовують виробничі столи, де легко і зручно можна обробляти харчові продукти та вести всі приготування для майбутніх кулінарних шедеврів. Якісний матеріал, з якого виготовлені столи виробничі, що ми пропонуємо, забезпечує роботу згідно всім санітарним вимогам, а також дозволяє працювати при різних режимах температури та вологи. В залежності від площі Вашої кухні, можливе виготовлення столів виробничих за індивідуальними розмірами. Пристрій, без якого неможливо уявити будь-яку кухню – плита. На відміну від часів, коли у закладах харчування використовувались стандартні плити, сьогодні можна собі дозволити вибрати саме ту модель, яка б найбільше підходила Вашим вимогам та спеціалізації Вашого закладу, незалежно від того устатковуєте Ви кухню у дитячому садку, чи у респектабельному ресторані. «ХолодТехСервіс» пропонує широкий асортимент як газових, так і електричних плит різних розмірів та широким спектром функцій. Для приготування перших страв, різного роду каш та кип’ятіння в нагоді стануть котли для приготування їжі. Використання цих установок значно полегшить сам процес приготування, забезпечить можливість приготування великих об’ємів їжі за короткий час і полегшить роботу персоналу. Для запікання кулінарних м’ясних та мучних виробів на виробництві використовують жарочні, пекарські шкафи. Такі шкафи можуть відрізнятися за конструкцією та мати декілька варіантів виконання, температурний режим регулюється як автоматично, так і вручну, а встановлюються вони, зазвичай, в загальну лінію. Та якщо із запіканням м’яса особливих проблем не виникає, то випічка мучних виробів – справа специфічна. Щоб виріб був смачним, потрібно потурбуватись про те, аби тісто «піднімалось» і «дозрівало» у відповідних кондиціях. Створити ідеальні умови для цього можливо, застосовуючи ростоєчний шкаф. Сьогодні все більше набирають популярності страви, приготовані на грилі, але в той же час конкуренція на ринку теж зростає, тому запорукою успішності являється саме обладнання для приготування цих страв, а саме грилі. Розрізняють електричні та газові грилі, але не зважаючи на їх тип, основною характеристикою грилів вважається кількість та потужність нагрівальних елементів, адже саме завдяки їм досягається ефект золотисто-хрумкої скоринки та відтінкам смаку. Всі грилі комплектуються набором додаткових інструментів. Не менш колоритна страва, яку полюбляють куштувати наші співвітчизники – піца. Традиційно, піцу готують в печі, поширюється також тенденція випікати піцу на очах у клієнта, який може безпосередньо спостерігати процес приготування свого замовлення. Зважаючи на це, печі для піци повинні володіти не лише оптимальними функціональними характеристиками, а й привабливим зовнішнім виглядом. Установивши піч для піци, яка дозволяє швидко і якісно готувати, а також неперевершено виглядає, Ви перетворите виробничий процес у справжнє шоу, завойовуючи все більше охочих прослідкувати як робиться справжня піца та насолодитись її вишуканим смаком. Ще одним відомим блюдом, яке готується швидко шляхом прямої об жарки м’яса, являється шаурма. Вдало обжарене соковите м'ясо – це запорука неповторного смаку шаурми. Тому вибирати установки для приготування цієї страви (шаурма газова та електрична) потрібно з особливою ретельністю. Ми пропонуємо обладнання для шаурми високої якості, з неперевершеним дизайном та надійними технічними характеристиками. Не втрачає популярності й шашлик. Щоб отримати смачний шашлик недостатньо знати усі правила і кращі традиції його приготування, адже кінцевий продукт максимально залежить від використовуваного обладнання. Найзручніший пристрій для приготування шашлика – шашличниця. Маючи шашличницю, з найменшими затратами сил та часу Ви зможете приготувати неперевершений шашлик у будь-якій кількості – і для невеличкої компанії друзів, і у виробничих масштабах. Часто буває, що потрібно виконувати величезну кількість замовлень одночасно, а на плиті вільного місця годі й шукати, в нагоді стане електросковорода, для роботи якої достатньо звичайної розетки! З використанням електросковороди, можливості приготування страв у Вашому закладі зростуть в десятки разів. Крім того, режим нагрівання можна регулювати, що забезпечує приготування страв у відповідній температурі, а антипригарне покриття значно збільшує термін її служби. Якщо на кухні Вашого закладу є фритюрниця, можливості для приготування різних видів страв збільшуються в десятки разів, адже у фритюрниці можна жарити не лише картоплю фрі, як звикли вважати, а й овочі, м'ясо, рибу, вироби з тіста. Фритюрниці прості та безпечні в експлуатації, тому готувати з допомогою цього апарату може й не спеціаліст у кухарській справі. Для оптимізації роботи персоналу та полегшення самого процесу приготування їжі пропонуємо також такі допоміжні кухонні атрибути як електром’ясорубки, протирочно-овочерізальні машини, тістоміси, тісторозкатки та лапшерізки, льодогенератори, блінниці, вафельниці. • Електроконфорки; • Ремкомплекти до електроконфорок; • Ремкомплекти до електросковороди; • Ножі до м’ясорубок; • Тени водяні та повітряні; • Перемикачі до плит електричних; • Регулятори температури для духовок.


text: Смарт-картка Смарт-карти використовуються для ідентифікації, аутентифікації, авторизації користувачів, зберігання ключової інформації і проведення криптографічних операцій в довіреному середовищі. Смарт-карти знаходять все ширше застосування в різних областях, від систем накопичувальних знижок до банківських платіжних карт, студентських квитків, SIM-карт і проїзних квитків, наприклад, на метро, а також для кодування таких відомостей, як, наприклад, історія хвороби. Зміст Незважаючи на назву — пристрою для читання смарт-карт, більшість кінцевих пристроїв, або пристроїв сполучення (IFD, Interface Device), здатні як читати, так і записувати, якщо це дозволяють можливості смарт-картки і прав доступу. Пристрої для читання смарт-карт можуть підмикатись до комп'ютера за допомогою: Пристрої читання смарт-карт можуть бути інтегровані в клавіатуру. Деякі виробники випускають інші види апаратних пристроїв, що є інтеграцією контактної смарт-картки з пристроєм читання. За властивостями пам'яті і обчислювальних можливостях повністю аналогічні смарт-картам. Найпопулярніші апаратні «ключі», що використовують порт USB. USB-ключі привабливі для деяких організацій, оскільки USB стає стандартом, що знаходить все більше розповсюдження в нових комп'ютерах: організації не потрібно набувати для користувачів які б то не було зчитувачі. Смарт-карти, USB-ключі і інші інтелектуальні пристрої можуть підвищити надійність служб PKI: смарт-карта може використовуватися для безпечного зберігання закритих ключів користувача, а також для безпечного виконання криптографічних перетворень. Інтелектуальні пристрої аутентифікації не забезпечують абсолютний захист, але їх захист набагато перевершує можливості звичайного настільного комп'ютера. Зберігати і використовувати закритий ключ можна по-різному, і різні розробники використовують різні підходи. Найпростіший з них — використання інтелектуального пристрою як дискета: при необхідності карта експортує закритий ключ, і криптографічні операції здійснюються на робочій станції. Цей підхід є не найдосконалішим з погляду безпеки, зате відносно легко реалізовується і пред'являє невисокі вимоги до інтелектуального пристрою. Два інших підходу безпечніші, оскільки припускають виконання інтелектуальним пристроєм криптографічні операцій. При першому користувач генерує ключі на робочій станції і зберігає їх в пам'яті пристрою. При другому користувач генерує ключі за допомогою пристрою. У обох випадках, після того, як закритий ключ збережений, його не можна витягати з пристрою і отримати будь-яким іншим способом. В цьому випадку користувач може зробити резервну копію закритого ключа. Якщо пристрій вийде з ладу, буде втрачене, пошкоджене або знищене, користувач зможе зберегти той же закритий ключ на новій карті. Це необхідно, якщо користувачеві потрібно розшифрувати які-небудь дані, повідомлення, і т. д., зашифровані за допомогою відповідного відкритого ключа, але це короткочасні проблеми в забезпеченні аутентифікації. Крім того, при цьому закритий ключ користувача піддається ризику бути викраденим. В цьому випадку закритий ключ не з'являється у відкритому вигляді, і немає ризику, що зловмисник вкраде його резервну копію. Єдиний спосіб використання закритого ключа — це володіння інтелектуальним пристроєм. Будучи найбільш безпечним, це рішення висуває високі вимоги до можливостей інтелектуального пристрою: воно повинне генерувати ключі і здійснювати криптографічні перетворення. Це рішення також припускає, що закритий ключ не може бути відновлений у разі виходу пристрою з ладу, і тому подібне. Про це необхідно турбуватися при використанні закритого ключа для шифрування, але не там, де він використовується для аутентифікації або в інших службах, де використовується цифровий підпис. - Sagem Orga - світовий виробник смарт-карт - Spekl - виробник смарт-карт безконтактної дії - Cardlogix - світовий виробник смарт-карт |ВікіСховище має мультимедійні дані за темою:| - Смарт-картка, каталог посилань Open Directory Project (англ.) - Smart Card Alliance (англ.) - OpenSC (open source smart card framework) (англ.) - Використано матеріали зі статті в російській Вікіпедії. |Це незавершена стаття про комп'ютери. Ви можете допомогти проекту, виправивши або дописавши її.