text: Київський національний університет імені Тараса Шевченка — державний заклад вищої освіти України, розташований у місті Києві. За рейтингами ВНЗ, на 2020 рік посідав 1 місце і є найбільшим університетом за кількістю студентів і спеціальностей. З 2009 до 2014 року мав статус автономного дослідницького університету. З 30 квітня 2021 року посаду ректора університету обіймає Володимир Бугров. Історія Передісторія Ідея заснування університету в Києві виникла в панівних колах Російської імперії ще на початку XIX ст., відразу після відкриття таких закладів у Казані (заснований у 1804 р.) та Харкові (заснований у 1805 р.). Однак втілювати в життя плани створення університету влада розпочала лише 1833 р., після закриття двох найбільших навчальних осередків Віленського навчального округу: Кременецького ліцею на Волині та Імператорського Віленського університету, які стали основою новозаснованого університету. З Крем'янця до Києва перевезли бібліотеку (34 378 томів), хімлабораторію (540 апаратів), гербарій (1500 видів флори), мінералогічний (15 538 експонатів), фізичний (251 інструмент і прилад), зоологічний (20 487 експ.), нумізматичний (понад 17 000 монет, майже половина античні), образотворчого мистецтва (450 предметів) кабінети. До Києва також перевезли найкращу частину ботсаду (8000 рослин і 50 дерев у горщиках, 15 000 живих рослин, 10 000 видів насіння, 300 різновидів засушених фруктів). Першим директором став колишній очільник ботанічного саду при Кременецькому ліцеї Вілібальд Бессер. Пізніше з Вільна в 1840 році перевели Віленську медико-хірургічну академію (до 1832 року — медичний факультет Імператорського Віленського університету) разом з матеріально-технічною базою, бібліотекою та більшою частиною викладачів. Також новостворений університет отримав решту власності ліквідованого університету, зокрема значну частину його видатної бібліотеки. Російська імперія 8 листопада 1833 р. імператор Микола І підтримав подання міністра народної освіти графа C. Уварова та указом від 2 листопада 1833 року заснував Імператорський університет Святого Володимира. 25 грудня 1833 р. імператор затвердив проєкт Тимчасового статуту й штатний розпис Університету. 15 липня 1834 р. (в день пам'яті рівноапостольного кн. Володимира) відбулося урочисте відкриття закладу. 28 серпня 1834 р. в Університеті розпочалися заняття. Це був другий заклад вищої освіти на території підросійської України після Харківського Імператорського університету. Початковою метою, що ставилася перед Київським університетом, був намір позбавити культурної підтримки, а відтак русифікувати полонофільську київську інтелігенцію, яка була вороже налаштована до влади та співчувала Польському повстанню 1830–1831 років. Апеляція до імені князя Володимира символізувала саме цей напрямок діяльності. 28 серпня 1834 року Київський університет прийняв перших 62 студентів. Початково діяв лише один філософський факультет з двома відділеннями — історико-філологічним та фізико-математичним. 1835 року відкрився юридичний факультет, а 1841 року — медичний. Філософський згодом розділився на два самостійні факультети. З такою структурою університет працював до 1917 року. До Жовтневого перевороту в університеті викладали відомі вчені: математики Борис Делоне, Д. О. Граве, М. А. і А. А. Дяченки, Б. Я. Букреєв (з 1889 до 1962), фізики М. М. Шіллер, Й. Й. Косоногов, М. П. Авенаріус, астрономи В. Фабриціус, Р. Фоґель, М. Ф. Хендриков, зоологи О. О. Ковалевський, О. М. Сєверцов, О. О. Коротнєв, історики і філософи М. О. Максимович (перший ректор), М. І. Костомаров, М. В. Довнар-Запольський, В. С. Іконніков, М. П. Драгоманов, І. В. Лучицький, Ю. А. Кулаковський, літератор М. П. Дашкевич, філолог В. М. Перетц, юристи О. Ф. Кістяківський, М. К. Ренненкампф, С. Й. Богородський, Г. І. Ейсман, економісти М. Х. Бунге, І. В. Вернадський (батько першого президента АН УРСР — НАНУ, академіка В. І. Вернадського), хіміки С. М. Реформатський, О. П. Ельтеков, М. А. Бунге, механік Г. К. Суслов, геолог М. І. Андрусов, вчені-медики В. О. Бец, Н. А. Хржонщевський, М. В. Скліфосовський, Г. М. Мінх, В. В. Підвисоцький, Ю. К. Шимановський, В. К. Високович, В. О. Караваєв, Ф. С. Цицурін, В. П. Образцов, М. М. Волкович, патолог В. К. Ліндеман, гігієніст О. В. Корчак-Чепурківський, архітектор В. І. Беретті та інші. Частина з них були випускниками університету. Ще від середини 19 ст. університет став одним із осередків науки і передової громадської думки в Україні. Тут вчилися члени Кирило-Мефодіївського товариства — В. М. Білозерський, Г. А. Андрузький; Т. Г. Шевченко працював в 1845-47 рр. в Археографічній комісії при університеті. До 1917 р. університет підготував близько 20 тисяч спеціалістів. Активні учасники Київсько-Харківського товариства були ініціаторами заснування недільних шкіл. Університет названо у 1939 році на честь українського поета Тараса Шевченка. Після закінчення Петербурзької академії мистецтв він працював тут як співробітник археографічної комісії (у 1845—1846 роках). Розгром у 1847 році Кирило-Мефодіївського товариства й арешт Шевченка перервали його роботу, але не знищили зв'язки поета з університетом. Після звільнення Шевченко написав «Букварь Южнорусский» для недільних шкіл, займався його розповсюдженням, листувався з першим ректором університету Михайлом Максимовичем. 1848 року при університеті (1-й поверх) засновано хірургічну клініку В. О. Караваєва, де оперував також М. І. Пирогов. У січні 1847 в актовому залі концертував Ф. Ліст. Тут відбувалися виставки передвижників. У 1861—1919 щомісяця видавалися «Университетские Известия», працювало 10 наукових товариств: дослідників природи, фіз.-математичне, фіз.-хімічне, хірургічне, історичне Нестора-літописця, юридичне... В 1883 було засновано університетську медичну клініку (тепер — бульвар Шевченка No 17). 1880 в університеті було проведено випробування першої у світі системи одночасного телеграфування і телефонування по одному й тому ж дроту (винахідник Г. Г. Ігнатьєв). У середині 1880-х рр. в університеті налічувалось близько 20 музеїв та навчальних кабінетів. Основу найстаріших його музеїв — Ботанічного, Зоологічного, Геологічного складали надходження від Кременецького ліцею і Віленського університету. Так само після передачі у 1834 р. колекцій з Віленського університету, Уманського, Луцького та Почаївського училищ виник нумізматичний кабінет. Вже в день урочистого відкриття до Київського університету надходять археологічні колекції з розкопок стародавнього Києва разом з планами і картами, а до мінералогічного кабінету — колекція мінералів та інших експонатів. Зібрання старожитностей університету згодом перетворилося на перший у Києві археологічний музей, що на поч. ХХ ст. мав більш як 11 тисяч одиниць зберігання. І хоча від них вціліло дуже мало, натомість збереглися традиції створення і використання музейних колекцій, що інтегровані в навчальний та науковий процеси як база для якісної освіти. Нині це осередки наукової діяльності викладачів, студентів і аспірантів, справжні лабораторії, що мають вузькоспеціальний характер, тісно пов'язані з галузевою науковою роботою, а їхні фонди є як результатом наукової діяльності, так і використовуються у дослідних цілях. Нині музеїв різних профілів в університеті десять, кожен з яких має свою цікаву історію заснування, поповнення й розвитку, тісно пов'язану з діяльністю наукових шкіл та видатних діячів науки. До музеїв історичного профілю належать: Музей історії університету, Археологічний музей, Етнографічний музей; до природничого — Ботанічний сад імені академіка О. В. Фоміна, Ботанічний музей, Геологічний музей, Зоологічний, Музей природи Канівського природного заповідника, а серед галузевих — Музей історії астрономічної обсерваторії і Лінгвістичний музей . Але більшість з них можна назвати комплексними, що поєднують у собі ознаки різних профілів. Майже всі музеї мають меморіальні розділи, або куточки про видатних діячів університетської науки. У 1915—1916 роках університет було евакуйовано до Саратова, у 1919—1920 до університету були приєднані Вищі жіночі курси, Київський юридичний інститут та інші навчальні заклади. Українська Держава Під час правління гетьмана Скоропадського Університет Св. Володимира отримав статус російського університету. В той же час паралельно працював заснований в 1917 році Київський український державний університет більшість викладачів якого були одночасно були й професорами в Університеті Св. Володимира. З приходом більшовиків університети були об'єднані. УРСР Протягом 1920—1932 роках на базі університету функціонували інститути народної освіти імені Драгоманова (до 1930), соціального виховання, професійної освіти, фізико-хіміко-математичний. У 1933 році університет відновлено у складі 7 факультетів. З грудня 1934 до середини 1935 року університет носив ім'я О. Ю. Шмідта У 1939 році закладові присвоєно ім'я Т. Г. Шевченка. Під час німецької окупації університет було відкрито в листопаді 1941 року, його ректором був призначений К. Т. Штеппа, але вже 1942 року закрито. Водночас значна частина персоналу відступила з радянськими військами і була евакуйована до м. Кзил-Орди Казахської РСР, де у 1942—1943 роках відбулося злиття Київського університету з Харківським в Об'єднаний український університет. Після визволення Києва в листопаді 1943 року, незважаючи на заподіяні німецькою окупаційною владою руйнування (висаджено в повітря головний корпус, знищено кабінети, бібліотеки), у січні 1944 року університет відновив свою діяльність. У 1949 році функціонувало 12 факультетів. 1960 року в університеті відкрито факультет студентів закордонних держав. Україна Указ Президента України від 21 квітня 1994 р. встановив, що Київський університет імені Тараса Шевченка є національним університетом зі статусом самоврядного (автономного) державного закладу вищої освіти, який здійснює свою діяльність відповідно до власного Статуту. 25 листопада 1999 року Леонід Кучма збільшив автономію університету, підпорядкувавши його Президенту України, і прирівняв посаду ректора університету до статусу міністра України. Через дев'ять років, 5 травня 2008 року, Віктор Ющенко віддав вказівку реформувати Київський університет, з метою перетворити його на головний навчально-науковий центр України. Він також надав університету права на затвердження індивідуальних умов прийому абітурієнтів, визначення чисельності студентів, слухачів, аспірантів, докторантів, здобувачів наукових ступенів кандидата та доктора наук. 29 липня 2009 р. Кабінет Міністрів України прийняв постанову No 795 про Київський університет, згідно з якою університету надано статус самоврядного (автономного) дослідницького національного закладу вищої освіти, передбачення збільшення протягом 2011—2012 років на 30 відсотків розмірів посадових окладів, ставок погодинної заробітної плати науково-педагогічних та наукових працівників і на 20 відсотків — стипендії студентів університету, також починаючи з 2011 року під час складання проєкту Державного бюджету України мають бути закладені кошти для організації стажування 200 науково-педагогічних та наукових працівників, 1000 студентів і аспірантів Університету у провідних зарубіжних науково-навчальних центрах, фінансування наукових досліджень в обсязі не менш як 25 відсотків коштів державного бюджету, що передбачаються для його утримання, придбання обладнання та новітніх засобів навчання, проведення реконструкції навчальних корпусів, спортивного комплексу, стадіону, інженерних мереж і доріг, спорудження Палацу студентів, будівництва житлового будинку на 200 квартир для співробітників та гуртожитків для студентів Університету (не менш як на 2000 місць), упорядження території Ботанічного саду імені академіка О. Фоміна, облаштування на території Канівського природного заповідника (Черкаська область) пам'ятних історичних місць, пов'язаних з іменем Т. Г. Шевченка. У 2007 році значною мірою завдяки мовознавцю С. О. Костенко, Київський університет долучився до когорти університетів світу, що співпрацюють із Міжнародним бюро Ради з китайської мови Ханьбань, зокрема за програмою Інститутів Конфуція. 31 грудня 2022 року, під час повномасштабного російського вторгнення російські військові здійснили черговий масовий обстріл України крилатими ракетами та БПЛА-камікадзе. Внаслідок обстрілу істотно постраждав Виставковий кампус університету, зокрема: значних пошкоджень зазнали корпуси Інституту біології та медицини й Інституту високих технологій, факультетів психології, соціології, комп'ютерних наук та кібернетики, радіофізики, електроніки та комп'ютерних систем, механіко-математичного та географічного факультетів, кафедри ядерної фізики. Також російські ракети пошкодили будівлі кріогенного комплексу, спорткомплексу, Українського фізико-математичного ліцею та деяких гуртожитків Студмістечка. Кампуси і корпуси Після заснування університет містився у приватних приміщеннях на Печерську; йому було присвоєно ім'я святого Володимира. Зараз головний корпус університету (1837—1842, архітектор В. І. Беретті) міститься на вулиці Володимирській, 60, окремі гуманітарні факультети — на бульварі Шевченка, 14 (колишня Перша гімназія, споруджена за проєктом О. В. Беретті), ряд інститутів та факультетів — на проспекті Академіка Глушкова, 6 (1954-1970-і, В. Є. Ладний, В. Є. Коломієць, інж. В. Я. Дрізо) та вулиці Васильківській, 90, на вулиці Юрія Іллєнка, 36/1; бібліотека (1939, В. О. Осьмак і П. Ф. Альошин) на вулиці Володимирській, 58, ректорат університету (40-ві рр. ХІХ ст.) на вулиці Володимирській, 64. Червоний корпус На фасаді головного корпусу встановлено пам'ятний знак викладачам і студентам університету, меморіальну дошку Т. Г. Шевченку та меморіальну дошку Штабу винищувального батальйону. На фасаді гуманітарного корпусу встановлено меморіальну дошку М. І. Пирогову. Будинок Головного (Червоного) корпусу університету (вул. Володимирська, 60); збудований у 1837—1842 рр. у формах класицизму за проєктом архітектора Вікентія Івановича Беретті (1781—1842). Будівля має вигляд величезного замкненого корпусу з внутрішнім двором, довжина фасаду — 145,68 м. Стіни корпусу пофарбовано у червоний колір, чавунні бази та капітелі колон — у чорний. Це відповідає кольорам стрічок ордену Святого Володимира (заснований у 1782), чиє ім'я носив університет, тому девіз ордену «Користь, честь і слава» (лат: «Utilitas, Honor et Gloria») був і його девізом. Зведений на вершині пагорба, будинок університету суттєво вплинув на формування архітектурного обличчя Києва в XIX столітті. Жовтий корпус Будинок Гуманітарного (Жовтого) корпусу університету (бульв. Т. Шевченка, 14); збудований в 1850—1852 рр. у формах класицизму за проєктом архітектора Олександра Вікентійовича Беретті (1816—1895), сина В. І. Беретті, автора проєкту Головного корпусу університету. Будинок належав Першій гімназії. В гімназії викладали визначні історики М. Берлинський та М. Костомаров. Серед її вихованців — художники Микола Ґе та В. Левандовський, історик М. Закревський, економіст М. Бунге, поет М. Гербель, скульптор П. Забіла, письменники М. Булгаков та К. Паустовський, майбутні академіки Є. Тарле та О. Богомолець, А. Луначарський. У 1919 р. в будинку гімназії жив перший президент Академії Наук України академік В. Вернадський. З 1959 р. будівля є навчальним корпусом університету. Бібліотека ім. М. Максимовича Будинок Бібліотеки університету ім. М. Максимовича (вул. Володимирська, 58) збудований у 1939—1940 рр. у стилі неокласицизму за проєктом архітекторів В. О. Осьмака та П. Ф. Альошина як гуманітарний корпус університету. Бібліотечні фонди складають 3,52 млн видань. Це найбільша за розмірами своїх фондів наукова університетська бібліотека в Україні. Будинок бібліотеки разом з будинком філії No 1 Національної бібліотеки України імені В. І. Вернадського (вул. Володимирська, 62), збудованим за проєктом тих же архітекторів у 1929—1930 рр., та Головним (Червоним) корпусом університету складають цілісний архітектурний ансамбль. Університетське містечко Забудова комплексу нових корпусів університету ведеться з 60-х років XX століття на південно-західній околиці Києва (навпроти Національного центру виставок і ярмарків). Автори проєкту — архітектори В. Є. Ладний, М. П. Будиловський, В. Є. Коломіець, інженер В. Я. Дризо. Проект комплексу споруд інститутів міжнародних відносин і журналістики (вул. Мельникова, 36) розробили архітектори «Київпроекту» О. Носенко, І. Шпара, Ю. Духовичний, О. Кліщук та Я. Віг. Їх проєкт у 1995 р. був удостоєний Державної премії України в галузі архітектури. Зоологічний музей Зоологічний музей Київського університету розміщений у «червоному» корпусі, у його лівому крилі, на ІІІ поверсі. Музей має дві великі експозиційні зали та велику фондову колекцію, що розміщена в окремих приміщеннях і включає різні групи безхребетних та хребетних тварин. У штаті музею — досвідчені зоологи, які є кураторами відповідних частин колекції. Музей започатковано наприкінці ХІХ ст. як кабінет зоології, який згодом переріс у велике зоологічне зібрання, одне з найбільших в Україні. Ботанічний сад Університетський Ботанічний сад імені Академіка Олександра Фоміна (1869—1935) закладений у 1839 році за планом архітектора В. І. Беретті ботаніком Р. Е. Траутфеттером. Загальна площа становить 22,5 гектара, в колекції саду понад 10 тисяч видів, форм та сортів рослин. Кліматрон у Ботанічному саду імені академіка О. В. Фоміна; висота його після реконструкції 1977 р. становить близько 33 метрів і є найбільшою у світі. Перший оранжерейний комплекс збудовано у 1846—1849 рр. для колекції тропічних та субтропічних рослин, яка налічує зараз понад 2 тисяч одиниць і є однією з найбільших у Європі. Астрономічна обсерваторія Астрономічна обсерваторія Київського університету (вул. Обсерваторна, 3) заснована в 1845 році. Спершу планувалося розмістити університетську обсерваторію в приміщенні головного корпусу університету (про що свідчать наявні архітектурні проєкти будівлі), однак пізніше вирішили побудувати для неї окрему будівлю. Це завдання знову довірили Вікентію Беретті, за чиїм проєктом вона і була побудована в 1841—1845 роках і офіційно відкрита 7 лютого 1845 року. Структура університету Київський національний університет імені Тараса Шевченка — багатогалузевий навчально-науковий комплекс, до складу якого входять 14 факультетів, 8 інститутів, 1 відділення, 2 коледжі та 21 підрозділ. Факультети Географічний факультет Економічний факультет Історичний факультет Механіко-математичний факультет Факультет інформаційних технологій Факультет комп'ютерних наук та кібернетики Факультет психології Факультет журналістики — інститут журналістики Факультет радіофізики, електроніки та комп'ютерних систем (колишній радіофізичний факультет) Факультет соціології Фізичний факультет Філософський факультет Хімічний факультет Інститути Військовий інститут Інститут післядипломної освіти Інститут Управління державної охорони України Навчально-науковий інститут високих технологій Навчально-науковий інститут «Інститут геології» Навчально-науковий інститут журналістики Навчально-науковий інститут міжнародних відносин Навчально-науковий інститут права Навчально-науковий інститут філології Навчально-науковий інститут публічного управління та державної служби Навчально-науковий центр «Інститут біології та медицини» Відділення Підготовче відділення Коледжі Оптико-механічний коледж Коледж геологорозвідувальних технологій Підрозділи Астрономічна обсерваторія Відділ міжнародного співробітництва Інформаційно-обчислювальний центр Наукова бібліотека ім. М. Максимовича Науково-консультаційний центр Науково-дослідна частина Центр українознавства Український фізико-математичний ліцей Український гуманітарний Ліцей Навчально-науковий центр радіаційної безпеки Первинна профспілкова організація Первинна профспілкова організація студентів Оздоровчо-спортивний комплекс КНУ імені Тараса Шевченка Бухгалтерія Студентський Парламент Кафедра фізичного виховання та спорту Наукове товариство студентів та аспірантів Відділення цільової підготовки Видавничо-поліграфічний центр «Київський університет» Молодіжний центр культурно-естетичного виховання Рада молодих науковців Національний контактний пункт «Горизонт 2020» Інше Науковий парк Київський університет імені Тараса Шевченка Ботанічний сад імені академіка Олександра Фоміна Лінґвістичний музей Канівський природний заповідник Університет є співзасновником трьох інститутів та двох коледжів. В цих структурах вчаться понад 30 тис. студентів. В університеті здійснюється підготовка та перепідготовка фахівців з 31 напрямку й 81 природничих та соціально-гуманітарних спеціальностей і 157 спеціалізацій за ступеневою системою — бакалаври (4 роки) та спеціалісти (1 рік) або магістри (1,5-2 роки). Щорічний конкурс до університету становить понад 3 чол. на місце, а на окремих факультетах — 6-11 чол. Це свідчить про високий рейтинг Київського університету. В університеті працюють понад 2000 науково-педагогічних та понад 1000 наукових працівників на 160 кафедрах. Вчені ступені і звання мають понад 72 % викладачів, зокрема 18,25 % (371) викладачів — доктори наук, професори; 12 академіків та 19 членів-кореспондентів державних академій. Щороку науковці та викладачі університету публікують монографії, підручники, навчальні посібники та наукові статті, у тому числі за кордоном і у фахових виданнях. Міжнародне співробітництво На початок 2012 університет співпрацював зі 175 партнерами у 55 країнах світу. Ректори Максимович Михайло Олександрович (1834—1835 рр.) Цих Володимир Францович (1836—1837 рр.) Неволін Костянтин Олексійович (1837—1843 рр.) Федоров Василь Федорович (1843—1847 рр.) Траутфеттер Рудольф Ернестович (1847—1859 рр.) Бунге Микола Християнович (1859—1862, 1871—1875, 1878—1880 рр.) Іванишев Микола Дмитрович (1862—1865 рр.) Мітюков Каллиник Андрійович (1865 р.) Матвєєв Олександр Павлович (1865—1871, 1875—1878 рр.) Феофілактов Костянтин Матвійович (1880—1881 рр.) Рахманінов Іван Іванович (1881—1883 рр.) Ренненкампф Микола Карлович (1883—1890 рр.) Фортинський Федір Якович (1890—1902 рр.) Бобрецький Микола Васильович (1903—1905 рр.) Цитович Микола Мартініанович (1905—1917 рр.) Де-Метц Георгій Георгійович (1917 р.) Садовень Олексій Андрійович (1917—1918 рр.) Спекторський Євген Васильович (1918—1919 рр.) Грунський Микола Кузьмович (1919—1920 рр.) Щербина Костянтин Мойсейович (1920 р.) Лобода Микола Іванович (1921—1924 рр.) Карпеко Олександр Олександрович (1924—1925 рр.) Семко-Казачук Семен Михайлович (1926—1929 рр.) Артемський Андрій Якович (1929—1930 рр.) Грищенко Микита Минович (1930—1932 рр.) Мельников Дмитро Федорович (1933—1934 рр.) Левік Рувім Самійлович (08.1934-10.1934 рр.) Кушнарьов Михайло Андрійович (1934—1936 рр.) Зюльков Федір Іванович (1936—1937 рр.) Давидов Іван Дем'янович (1937 р.) Чупис Микола Максимович (1937—1938 рр.) Русько Олексій Микитович (1938—1944 рр.) Штеппа Костянтин Тодосьович (1941—1942 рр., окупація) Бондарчук Володимир Гаврилович (1944—1951 рр.) Голик Олександр Захарович (1951—1955 рр.) Швець Іван Трохимович (1955—1969 рр.) Білий Михайло Улянович (1970—1985 рр.) Скопенко Віктор Васильович (1985—2008 рр.) Губерський Леонід Васильович (2008—2021 рр.) Бугров Володимир Анатолійович (з 2021 р.) Почесні доктори і випускники З університетських стін вийшла ціла плеяда визначних вчених, митців, державних і громадських діячів: філософи: М. О. Алданов, В. Ф. Асмус, М. О. Бердяєв, В. С. Горський, Д. Х. Острянин, О. С. Забужко, С. Б. Кримський, М. В. Попович, П. В. Копнін, Г. І. Челпанов, Л. І. Шестов, В. І. Шинкарук; юристи: К. О. Неволін, М. Д. Іванишев, М. Ф. Владимирський-Буданов, О. Ф. Кістяківський, Л. С. Білогриць-Котляревський, Ф. І. Леонтович, О. О. Малиновський, К. А. Мітюков , О. М. Гуляєв, Г. К. Матвєєв, П. С. Матишевський, О. В. Романович-Славатинський, С. С. Яценко, В. І. Сапожников, О. П. Кучинська, Аміна Мохамед; медики: В. О. Бец, М. С. Скліфосовський, Ф. Г. Яновський, В. П. Образцов, М. Д. Стражеско, Й. О. Рустицький, І. Ф. Сабанєєв, К. Сапєжко, В. О. Караваєв, Ф. С. Цицурін; громадські та політичні діячі: В. М. Білозерський, М. Х. Бунге, П. Б. Аксельрод, М. І. Міхновський, В. К. Винниченко, М. С. Урицький, І. І. Огієнко, В. В. Шульгин, Г. Й. Удовенко, Л. М. Кравчук, А. М. Зленко, В. М. Чорновіл, М. Н. Саакашвілі, В. С. Брюховецький, В. М. Литвин, Л. М. Черновецький, Д. В. Табачник, М. В. Томенко, В. Ф. Шевченко, А. В. Шевченко, О. Б. Рибачук, В. С. Шевченко, В. А. Кириленко, політологи О. В. Картунов, М. Б. Погребинський; історики й філологи: О. Л. Нарочницький, М. О. Максимович, М. І. Костомаров, В. Б. Антонович, І. В. Лучицький, Н. В. Молчановський, М. П. Драгоманов, М. С. Грушевський,В. М. Перетц, О. І. Білецький, А. Ю. Кримський, Є. В. Тарле, М. К. Грунський, А. М. Лобода, Н. Ю. Мірза-Авак'янц, Феоктист Сушицький, Соломія Павличко, М. О. Чмихов, В. Т. Позняк, Б. Г. Курц, А. М. Киридон, В. Р. Мараєв; письменники та поети: М. П. Старицький, М. Т. Рильський, І. Ю. Коваленко, А. П. Свидницький, В. І. Самійленко, Я. Івашкевич, М. Зеров, М. Драй-Хмара, П. Филипович, Юрій Клен, Михайло Орест, М. О. Булгаков, Тодось Осьмачка, Віктор Петров (Домонтович), О. Є. Корнійчук, К. Г. Паустовський, Б. І. Олійник, Є. Ю. Рибчинський, М. К. Дмитренко, О. Забужко, В. І. Положій, В. С. Короткевич, С. М. Рафальський ; журналісти: Л. І. Ройтман, О. В. Ткаченко, Ю. В. Макаров, Ю. О. Горбань, Ю. В. Мостова, В. В. Веремій, С. А. Пархоменко, О. М. Савенко, М. М. Сорока, С. В. Шевченко; економісти: М. І. Зібер; І. Ю. Єгоров; П. П. Бідак; Є. В. Дяченко; С. В. Мочерний, Г. М. Цехановецький; математики: В. П. Єрмаков, Д. О. Граве, М. М. Боголюбов, Г. В. Пфейффер, А. В. Скороход, Б. В. Гнєденко, М. Й. Ядренко, А. М. Самойленко, В. М. Борок, В. Л. Макаров, М. С. Вязовська; механіки: І. І. Рахманінов, Г. К. Суслов, П. В. Воронець, І. Я. Штаєрман, І. О. Луковський; А. Е. Бабаєв; кібернетики: В. М. Глушков, І. І. Ляшко, А. О. Стогній; Бабешко М. О.; фізики: М. П. Авенаріус, М. М. Боголюбов, М. М. Шіллер, Й. Й. Косоногов; А. П. Александров, О. Г. Ситенко, В. Г. Бар'яхтар, І. С. Горбань, А. Г. Загородній, Ю. Г. Здесенко; астрономи: М. Ф. Хандриков, С. К. Всехсвятський, П. Р. Романчук, М. В. Стешенко; хіміки: О. П. Ельтеков, С. М. Реформатський; А. К. Бабко, В. Н. Єременко, А. Т. Пилипенко, А. І. Кіпріанов, В. В. Скопенко; біохіміки: О. В. Палладін, Д. Л. Фердман; ботаніки: І. Ф. Шмальгаузен, С. Г. Навашин, К. А. Пурієвич, О. В. Фомін, М. Г. Холодний; В. В. Протопопова; Володимир Хитрово; біологи: А. В. Риндич, С. П. Сидоренко, В. І. Казановський, М. О. Кеппен, Ф. Г. Добржанський, Островська Л. К.; зоологи: К. Ф. Кеслер, О. О. Ковалевський, О. М. Сєверцов, О. Б. Кістяківський, І. І. Шмальгаузен, О. О. Коротнєв; Д. О. Оглоблін; О. О. Оглоблін; М. С. Гіляров; геологи: К. М. Феофілактов, В. М. Чирвинський, М. І. Андрусов, П. А. Тутківський, М. Г. Світальський, М. І. Толстой; географи: О. М. Маринич, Л. Г. Руденко, П. Г. Шищенко; композитори: М. В. Лисенко, Л. М. Ревуцький, М. А. Завадський; художники: Л. І. Андрієвський, О. Є. Голуб; Н. О. Саєнко; фольклористи: М. С. Грицай, Л. В. Іванникова, М. К. Дмитренко. Профспілка «Пряма дія» Профспілку «Пряма Дія» засновано з ініціативи студентів університету 2008 року. Легалізована 15 квітня 2009 року. Наразі профспілка має осередки й в інших університетах Києва, а також у кількох обласних центрах України. Така назва зумовлена тим, що в середині 90-х років у Києві вже існувала студентська профспілка під назвою «Пряма дія». За час свого існування профспілка провела ряд акцій, спрямованих на захист прав студентів. Профспілка проіснувала до 1998 року. Головними напрямами діяльності профспілки є: Відстоювання ідеї безплатної освіти, опір комерціалізації навчання. Захист соціальних прав студентів (умови в гуртожитках, підвищення стипендій, виступає проти поборів, експлуатації студентів тощо). Створення низової студентської організації, котра базується на горизонтальних принципах координації та формує відносини у сфері освіти на засадах рівності, прямої демократії та кооперації. Нагороди, рейтинги та репутація Масштабний дослідницький центр QS Quacquarelli Symonds оприлюднив щорічний рейтинг найкращих університетів Європи, Середньої Азії та країн, що розвиваються, на 2022 рік. До списку потрапив й Київський національний університет імені Тараса Шевченка який посів 35 місце. У щорічному міжнародному рейтингу 600 найкращих вишів світу британської міжнародної компанії Quacquarelli Symonds під назвою «QS World University Rankings» 2014—2015 Київський університет опинився у групі вишів «421—430». Це кращий результат порівняно з 2013 та 2012 роками. КНУ випередив інші 5 вишів України, що цього року також опинились у рейтингу. Київський національний університет імені Тараса Шевченка в 2009 році посів перше місце серед 234 вітчизняних вишів у загальнонаціональному рейтингу найкращих українських навчальних закладів Компас-2009, проведеного спільно журналом Корреспондент та компанією «Систем Кепітал Менеджмент» (СКМ) за підтримки Світового банку, при складанні якого враховувалася думка працедавців, випускників вишів та експертів,. За версією Webometrics Ranking of World Universities у 2010 р. КНУ єдиний з українських вишів увійшов до 100 найкращих університетів Центральної та Східної Європи (67 місце, критерій рейтингу — кількість згадок про університет в Інтернеті), за тим же критерієм він посів 1-е місце в рейтингу найпрестижніших вишів України, і посів 1346-е місце серед 6000 найкращих університетів світу. За показниками моніторингу наукових установ та закладів вищої освіти відповідно до рівня міжнародного цитування наукометричної бази даних SCOPUS станом на 15.01.2009, Київський національний університет імені Тараса Шевченка посів перше місце в рейтингу 75 вітчизняних вишів за критерієм статистики цитованості публікацій університетських науковців. Кількість цитувань у Scopus: 1.Київський національний університет імені Тараса Шевченка 7294/14695. Згідно з проведеним у 2008 році загальнонаціональним рейтингом «Компас», що ґрунтувався на думці працедавців, про відповідність знань і навичок випускників вітчизняних вишів запитам ринку праці, перше місце рейтингу серед 228 українських вишів посів Київський національний університет імені Тараса Шевченка (Київ). Згідно з рейтингом університетів, проведеним тижневиком Дзеркало тижня 2007 року, Київський університет так само посів перше місце серед 200 українських закладів вищої освіти усіх форм власності. У 2005 році в рейтингу Корресподент.net Лучшие вузы Украины глазами работодателей Київський університет посів перше місце. У Радянському Союзі Київський державний університет (КДУ) входив у першу трійку найкращих університетів країни (разом з Московським державним університетом та Санкт-Петербурзьким державним університетом). 26 квітня 1984 року на честь власного 150-річчя Київський державний університет ім. Т. Г. Шевченка отримав орден «за видатні досягнення в області розвитку народного господарства, науки і культури». 31 серпня 2022 року Київський національний університет імені Тараса Шевченка зареєстрував зображення Головного корпусу як знак для товарів та послуг. В 2023 році, за даними рейтингу інформаційного ресурсу «Вступ. Освіта.ua», найпопулярнішими та лідерами в Україні за кількістю заяв від абітурієнтів, які вступають на основі повної загальної середньої освіти, стали два львівські заклади вищої освіти, а саме, перше місце посів — Національний університет «Львівська політехніка», на другій сходинці розташувався Львівський національний університет імені Івана Франка, третє місце посів Київський національний університет імені Тараса Шевченка. Культура в університеті Народна хорова капела «Дніпро» Народний фольклорно-етнографічний ансамбль «Веснянка» Університет в релігії, культурі та мистецтві Див. також Червоний корпус КНУ Наукове товариство студентів та аспірантів Українське відділення Міжнародної Асоціації Студентів (Молодих) Політологів (IAPSS) Військовий інститут Київського національного університету імені Тараса Шевченка Навчально-науковий інститут міжнародних відносин Київського національного університету імені Тараса Шевченка Навчально-науковий інститут права Київського національного університету імені Тараса Шевченка 4868 Кнушевія Випускники КНУ ім. Т. Шевченка Коментарі Примітки Джерела та література Колесник В. Ф., Патриляк І. К. Київський національний університет імені Тараса Шевченка // Бех П. О., Коротенко Н. М. Київський національний університет ім. Т. Шевченка // Історія Київського університету : монографія / [І. В. Верба та ін. ; редкол. : Л. В. Губерський та ін.] ; Київ. нац. ун-т ім. Тараса Шевченка. - Київ : ВПЦ "Київський університет", 2014. - 895 с. : табл. Спогади про навчання в Університеті у 1939—1941 рр. поета-дисидента Івана Коваленка Сергій Біленький. Історія як академічний проект // Джерело: Український гуманітарний огляд. Вип. 1. Київ: Критика, 1999 П. Даниляк. Тадеуш Чацький та його роль у розвитку освіти на Правобережній Україні / Український історичний журнал.— К., No 2 (485) за березень-квітень 2009.— С. 51-66. ISSN 0130-5247 Музеї Київського національного університету ім. Тараса Шевченка: історія, досвід роботи, перспективи розвитку Історія Київського університету. — К., 1959. — С.20-36; Горбик В. О., Федорова Л. Д.. К. А. Лохвицький // Українська біографістика. — 1996. — Вип. 1. — С.87; Франко О. О. Огляд фонду музею старожитностей при Ки-ївському університеті св. Володимира (науковий архів Інституту археології АН УРСР) // Археологія. — 1991. — No 1. — С. 145—147. Київський національний університет імені Тараса Шевченка. Незабутні постаті. Довідково-біографічне ви-дання. — К., 2005. — 464 с. Київський університет ім. Тараса Шевченка: сторінки історії і сьогодення / за заг. ред. В. В. Скопенка. — К. : ВПЦ «Київ. ун-т», 1994. — 285 с. : 8 арк. кольор. іл. З іменем святого Володимира: Київ. ун-т у док., матеріалах та спогадах сучасників: у 2 кн. — К. : Заповіт, 1994. — Кн. 1–2. Киевский университет: док. и материалы, 1934—1984 / сост. : В. А. Замлинский, А. А. Буравченков, А. В. Долинский [и др.]. — К. : Вища шк., 1984. — 191 с. Шульгин В. История университета св. Владимира / сочинение Виталия Шульгина, ординарного проф. ун-та св. Владимира ; [сост. В. Короткий ; гл. ред. С. Головко]. — К. : Лыбидь, 2010. — XXXVI, 240 с. : ил., табл., портр. — ISBN 978-966-06-0570-1. Казьмирчук М. Г. Відновлення класичного університету в Києві та його діяльність у довоєнний період (1933—1941 рр.) / М. Г. Казьмирчук ; вступ. сл. Г. Д. Казьмирчука. — К. : Логос, 2011. — 108 с. — ISBN 978-966-171-460-0. Київський університет за 50 років Радянської влади / редкол. : І. Т. Швець (голова) [та ін.]. — К. : Вид-во Київ. ун-ту, 1967. — 191 с. : іл. Киевский університет сегодня / М. У. Белый, А. Н. Алексюк, А. Ф. Кизченко [и др.]. — К. : Вища шк., 1984. — 105 с. Наука в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка на зламі тисячоліть / В. В. Скопенко, О. В. Третяк, В. І. Андрейцев [та ін.]. — К. : ВПЦ «Київ. ун-т», 2002. — 329 с. : іл. АНТОН КРИЖЕВСЬКИЙ. ВИЩА ГУМАНІТАРНА ОСВІТА В КІНЦІ ХІХ СТ. (НА ПРИКЛАДІ ІСТОРИКО-ФІЛОЛОГІЧНОГО ФАКУЛЬТЕТУ УНІВЕРСИТЕТУ СВ. ВОЛОДИМИРА) // Historians.in.ua — 2017. — 15 червня. Черняк С. Освітня діяльність Київського університету ім. св. Володимира (1833—1863). — К. : Академперіодика, 2011. — 251 с. — ISBN 978-966-360-164-9. Сторчай О. В. Мистецька освіта в Київському університеті (1834—1924 рр.) / О. В. Сторчай. — К. : Щек, 2009. — 335 с. — ISBN 978-966-2031-07-1. Київський університет як осередок національної духовності, науки, культури: матеріали наук.-теорет. конф., присвяч. 165-річчю ун-ту: зб. ст. : [у 2 ч.] / Київ. ун-т ім. Тараса Шевченка. — К. : ВПЦ «Київ. ун-т», 1999. — Ч. 1–2. Попов П. М. Шевченко і Київський університет / П. М. Попов. — К. : Вид-во Київ. ун-ту, 1964. — 79 с. Сторінки історії. Видатні вчені / Київ. нац. ун-т ім. Тараса Шевченка ; ред. Н. Прохоренко. — К. : Бібліотека українця, 1999. — 270 с. : портр. Київський національний університет імені Тараса Шевченка: незабутні постаті / авт.-упоряд. : О. Матвійчук, Н. Струк; редкол. : В. В. Скопенко (голова) [та ін.]. — К. : Світ успіху, 2005. — 463 с. : іл. — ISBN 966-8352-09-2. Ректори Київського університету, 1834—2006 / В. В. Скопенко, В. А. Короткий, Т. В. Табенська. — К. : Либідь, 2006. — 335 с. : іл. — ISBN 966-06-0464-5. Ульяновський В., Скиба О. Останній ректор Університету святого Володимира Євген Васильович Спекторський. — К. : Київ. ун-т, 2007. — 311 с. — ISBN 966-594-968-3. Почесні члени і доктори Університету св. Володимира / авт.-упоряд. : В. А. Короткий, Т. В. Табенська, Ю. В. Цимбал. — К. : Либідь, 2005. — 327 с. : портр. — ISBN 966-06-0393-2. Вчені-хіміки Університету св. Володимира (1834—1919) / В. В. Скопенко, Т. В. Табенська, В. А. Короткий [та ін.]. — К. : Прайм, 2001. — 159 с. : портр., табл. — ISBN 966-95679-9-8. Київський національний університет ім. Тараса Шевченка: імена славних сучасників / редкол. : В. В. Скопенко (голова) [та ін.]. — К. : Світ успіху, 2004. — 287 с. : іл., табл., портр. — (Знавці своєї справи). — ISBN 966-8352-09-2. Київський національний університет імені Тараса Шевченка. Незабутні постаті / Авт.-упоряд.: О. Матвійчук, Н. Струк. - К. : Світ успіху, 2005. - 464 с. : фотоіл., портр. - ISBN 966-8352-09-2 Київський національний університет ім. Тараса Шевченка: шляхами успіху / редкол: В. В. Скопенко (голова) [та ін.]. — К. : Світ успіху, 2008. — 255 с. : іл., портр. — (Імена славних сучасників). — ISBN 978-966-8352-30-0. Журналісти з Київського університету: спогади, світлини, імена / А. Ф. Горлов, М. Г. Махінчук, М. М. Сорока [та ін.]. — Фастів: Поліфаст, 2008. — 383 с. : іл. — ISBN 978-966-7758-71-4. Корнійчук В. П. Унікальність і неповторність університетського прориву / В. П. Корнійчук. — К. : М. П. «Леся», 2008. — 55 с. — ISBN 966-8126-21-1. Користь, честь і слава: до 180-річчя від дня заснування Київського національного університету імені Тараса Шевченка (1834) // Дати і події , 2014, друге півріччя: календар знамен. дат No 2 (4) / Нац. парлам. б-ка України. — Київ, 2014. — С. 21–25. ГуберськийЛ. В. Київський національний університет імені Тараса Шевченка // Українська дипломатична енциклопедія: У 2-х т. / редкол.: Л. В. Губерський (голова) та ін. — К. : Знання України, 2004 — Т. 1 — 760 с. — ISBN 966-316-039-X. Очерки по истории органической химии в Киевском университете / А. И. Киприанов, Ф. С. Бабичев, Л. К. Мушкало и др.; ред. А. И. Киприанов. — К. : Изд-во Киевского ун-та, 1954. — 132 с. </div> Посилання Енциклопедія Київського Національного Університету імені Тараса Шевченка Неофіційний портал студентів Київського національного університету імені Тараса Шевченка Відеолекції з історії Київського Національного Університету імені Тараса Шевченка Університетська Наукова бібліотека імені М. Максимовича Канівский природний заповідник ННЦ «Інститут Біології» — офіційна сторінка Факультети і інститути Навчально-науковий центр «Інститут біології та медицини» Навчально-науковий інститут високих технологій Військовий інститут Навчально-науковий інститут журналістики Навчально-науковий інститут міжнародних відносин Інститут післядипломної освіти Навчально-науковий інститут філології Факультет кібернетики Факультет психології Історичний факультет Вищі навчальні заклади Києва Національні університети України Історія Києва Установи зі званням Національний в Україні Організації, названі на честь Тараса Шевченка Організації, нагороджені орденом Леніна Організації, нагороджені орденом Жовтневої Революції Володимирська вулиця 1834 у Києві Засновані в Україні 1834 Навчальні заклади, пошкоджені чи знищені в ході російського вторгнення в Україну (2022) Об'єкти Києва, пошкоджені чи знищені в ході російського вторгнення в Україну (2022)


source: wikipedia

text: Див. також датування подій за числами Датування Історичні хронології


text: Події Голодомор в Україні 5 січня — почато зведення мосту "Золоті Ворота" в Сан-Франциско. 16 листопада — СРСР та США встановили дипломатичні відносини. Політика 30 січня до влади в Німеччині прийшов Адольф Гітлер 11 березня — в Німеччині, штурмовики «SA» (Sturm Abteilung) чинять погроми бізнесів, які належать євреям. 20 березня — біля Мюнхену побудовано перший в Німеччині концтабір — Дахау. Перші його мешканці — опозиціонери уряду. 24 березня — німецьким парламентом ухвалено закон, що дозволяв Гітлеру видавати закони без перегляду їх парламентом. 26 березня — Гітлер закликав бойкотувати бізнеси євреїв. 1 квітня — почався бойкот бізнесів євреїв у Німеччині. 21 квітня — вбивство тварин за єврейською традицією заборонено в Німеччині. Аварії й катастрофи 10 липня — Китайський пароплав Тунан (Toonan) зіткнувся біля Шантунга з японським пароплавом (Choshun Maru) і затонув. Загинуло 168 чоловік. Наука Вперше спостерігалося виштовхування магнітного поля надпровідником (ефект Мейснера). Народились Дивись також :Категорія:Народились 1933 14 січня — Наталія Наум, українська актриса (пом.в 2004). 22 січня — Анатолій Мокренко, український оперний співак (пом.в 2020). 24 січня — Євген Дудар, український письменник-сатирик, публіцист. 4 лютого — Ігор Володимирович Кваша, російський актор, телеведучий. 13 лютого — Лев Перфілов, український актор (пом.в 2000). 18 лютого — Сер Боббі Робсон, англійський футболіст і тренер 18 лютого — Йоко Оно, японська художниця, співачка 20 лютого — Юхим Звягільський, український державний діяч, народний депутат І - VIII скликань (пом.в 2021). 26 лютого — Любомир Гузар, глава Української греко-католицької церкви (пом.в 2017). 14 березня — Майкл Кейн, англійський актор 28 березня — Юрій Шухевич, український політичний діяч, народний депутат України VIII скликання, член Української Гельсінської групи (пом.в 2022). 9 квітня — Джан Марія Волонте, італійський кіноактор 9 квітня — Жан-Поль Бельмондо, французький актор театру і кіно 12 квітня — Монсеррат Кабальє, іспанська оперна співачка 15 квітня — Борис Натанович Стругацький, російський письменник-фантаст 2 травня — Галина Іллівна Гаркавенко, українська художниця-графік 3 травня — Джеймс Браун, співак 12 травня — Андрій Андрійович Вознесенський, російський поет 21 травня — Моріс Андре, французький класичний сурмач 23 травня — Джоан Коллінз, акторка 29 травня — Леонід Каневський, кіноактор 31 травня — Георгій Іванович Бурков, російський кіноактор 7 червня — Аркадій Михайлович Арканов, російський письменник-сатирик 20 червня — Денні Айєлло, актор 9 липня — Елем Климов, російський кінорежисер 9 липня — Зінаїда Кирієнко, акторка 18 липня — Євген Олександрович Євтушенко, російський поет, кінорежисер, письменник, актор 21 липня — Джон Гарднер, американський письменник 16 серпня — Анатолій Тимофійович Авдієвський, народний артист України (пом.в 2016). 18 серпня — Бела Андріївна Руденко, українська оперна співачка (пом.в 2021). 18 серпня — Роман Поланський, актор, режисер 22 серпня — Сільва Кошина, італійська акторка 12 вересня — Тетяна Дороніна, російська акторка театру і кіно 13 жовтня — Марк Анатолійович Захаров, російський письменник, театральний і кінорежисер 27 жовтня — Гаррінча, бразильський футболіст 3 листопада — Джон Баррі, англійський композитор, автор музики до «Бондіани» 19 листопада — Ларрі Кінг, американський радіо- і телеведучий, журналіст 8 грудня — Лев Іванович Борисов, російський актор 19 грудня — Галина Борисівна Волчек, російська акторка і театральний режисер 23 грудня — Акіхіто, імператор Японії (з 1989) 31 грудня — Семен Фарада, російський кіноактор Померли Дивись також :Категорія:Померли 1933 15 грудня — Порфирій Денисович Мартинович, український живописець, графік, фольклорист і етнограф 13 квітня — Ерастов Степан, український письменник і громадсько-політичний діяч на Кубані (* 1 січня 1857 р.). Нобелівська премія з фізики: Ервін Шредінгер і Поль Дірак — «За відкриття нових продуктивних форм атомної теорії» з хімії: Премія не присуджувалася з медицини та фізіології: Томас Гант Морган — «За відкриття, пов'язані з роллю хромосом у спадковості» з літератури: Іван Бунін премія миру: Ральф Норман Енджелл — «За пропаганду миру» Див. також 1933 в кіно 1933 у авіації 1930-ті


text: Події 4 лютого — 11 лютого Ялтинська конференція. 13 лютого — Бомбардування Дрездена британською та американською авіацією. 16 лютого — Експедиційні війська США почали операцію по захопленню Іодзіми. 21-тисячний японський контингент місяць стримував 100-ну армаду американців. 26 березня — Завершилась битва за Іодзіму — єдина наземна операція японських сил, у якій втрати армії США перевищили їхні власні. 25 квітня — Зустріч Червоної армії та військ союзників на Ельбі. 30 квітня — О 21.50 під час другого штурму, бійці 1-го стрілецького батальйону 756-го полку розвідники сержанти Михайло Єгоров і Мелітон Кантария, а також українець молодший політрук лейтенант Олексій Берест встановили на куполі Рейхстагу червоний прапор. 2 травня — Берлінський гарнізон капітулював. 5 травня — Антинімецьке повстання в Празі. 7 травня — 1-а Піхотна Дивізія РВА Сергія Буряченка, перейшовши на бік празьких повстанців, вступає в бої з німецькими силами. 7 травня — У Реймсі підписано капітуляцію Нацистської Німеччини у Другій світовій війні. 8 травня — Капітуляція Нацистської Німеччини, кінець Німецько-радянської війни. 5 червня — Воєначальники союзних держав підписали в Берліні Декларацію про поразку Німеччини й прийняття верховної влади в ній урядами СРСР, США, Великої Британії та Франції. 29 червня — СРСР та Чехословаччина підписали договір про приєднання Закарпаття до УРСР. 14 липня — Новий уряд Італії декларує стан війни з Японією. 17 липня — у Потсдамі розпочалася конференція країн — переможців у Другій світовій війні, в якій взяли участь Йосип Сталін (СРСР), Гаррі Трумен (США) і Вінстон Черчилль (Велика Британія). Головне питання конференції — затвердження нового світопорядку в Європі та політичний лад у поваленій Німеччині. 6 серпня — США скинули атомну бомбу на японське місто Хіросіма. 8 серпня — СРСР оголосив війну Японії, розпочавши введення військ у Манчжурію. 9 серпня — США скинули атомну бомбу на японське місто Нагасакі. 2 вересня — Капітуляція Японії, закінчення 2-ї Світової війни. 8 жовтня — інженер зі штату Массачусетс Персі Спенсер запатентував мікрохвильову піч. 20 жовтня — У результаті всенародного плебісциту Монгольська Народна Республіка підтвердила намір залишатись незалежною державою. 24 жовтня — Урочисто відкрито Організацію Об'єднаних Націй. 20 листопада — Розпочався Нюрнберзький процес проти нацистських воєнних злочинців. Вигадані події У 1945 році відбуваються події фільму «Перший месник». Народилися див. також :Категорія:Народились 1945 10 січня — Род Стюарт, англійський рок-співак. 11 січня — Георгій Тараторкін, російський актор. 19 січня — Вадим Абрашидов, російський кінорежисер. 29 січня — Том Селлек, американський кіноактор. 6 лютого — Боб Марлі, ямайський композитор, співак в стилі регі. 9 лютого — Міа Фарроу, американська акторка. 15 лютого — Джон Хеллівел, англійський рок-музикант. 19 лютого — Юрій Антонов, російський поп-співак, композитор. 21 лютого — Пол Ньютон, англійський рок-музикант, бас-гітарист (Uriah Heep). 27 лютого — Данієль Ольбрихський, польський кіноактор. 4 березня — Фемі Бенуссі, італійська акторка кіно та театру й еротична модель істрійського походження. 13 березня — Анатолій Фоменко, математик, академік, автор теорії «Нової хронології». 30 березня — Ерік Клептон, англійський рок-музикант, співак (група Yardbirds). 2 квітня — Лінда Гант, американська акторка. 3 квітня — Берні Парент, легендарний канадський хокеїст. 10 квітня — Юрій Стеценко, український спортсмен. 14 квітня — Річі Блекмор, англійський рок-музикант (Deep Purple). 24 квітня — Дуг Кліффорд, англійський рок-музикант, ударник групи Creedence Clearwater Revival. 25 квітня — Б'єрн Ульвеус, шведський поп-музикант, співак (ABBA). 1 травня — Рита Кулідж, співачка. 2 травня — Б'янка Джаггер, англійська акторка. 9 травня — Стів Кац, рок-музикант (Blood, Sweat and Tears). 19 травня — Піт Таунсенд, гітарист (The Who). 24 травня — Євген Арсенійович Кіндінов, російський актор. 24 травня — Прісцила Преслі, акторка. 28 травня — Джон Фогерті, композитор, співак (Creedence Clearwater Revival). 29 травня — Гарі Брукер, музикант, співак. 6 червня — Дейвід Дюкс, актор. 10 червня — Наталія Дубровська, українська акторка театру та кіно, Заслужена артистка України. 14 червня — Род Арджент, англійський рок-музикант, клавішник (Argent). 16 червня — Йєн Метьюз, рок-музикант. 17 червня — Едді Меркс, бельгійський велосипедист. 19 червня — Аун Сан Су Чжі, лідер демократичної опозиції в М'янмі. 28 червня — Дейвід Найтс, рок-музикант (Procol Harum). 1 липня — Деббі Гаррі, співачка (Blondie). 19 липня — Джордж Дзандза, американський актор. 26 липня — Володимир Гриньов, український політик. 28 липня — Річард Райт, англійський рок-музикант, клавішник (Pink Floyd). 31 липня — Ян Табачник, радянський та український акордеоніст і політик. Народний артист України. (пом. у 2023) 14 серпня — Вім Вендерс, німецький кінорежисер. 14 серпня — Стів Мартін, американський комедійний кіноактор. 19 серпня — Ієн Гіллан, британський рок-музикант, вокаліст групи Deep Purple. 24 серпня — Кен Генслі, англійський рок-музикант, клавішник групи Uriah Heep. 31 серпня — Ван Моррісон, ірландський музикант, композитор. 10 вересня — Хосе Фелісіано, пуерто-риканський співак, музикант, композитор. 11 вересня — Франц Бекенбауер, німецький футболіст, тренер. 26 вересня — Браян Феррі, британський рок-музикант, співак (Roxy Music). 21 жовтня — Микита Сергійович Михалков, російський актор, кінорежисер. 3 листопада — Герд Мюллер, німецький футболіст. 10 листопада — , італійська кіноакторка ( ). 11 листопада — Данієль Ортега Сааведра, прокомуністичний політичний і державний діяч Нікарагуа, що встановив режим хунти, на чолі якої став сам. 12 листопада — Ніл Янг, канадський рок-музикант, співак, композитор. 15 листопада — Анні-Фрід Лінгстад, шведська поп-співачка (ABBA). 21 листопада — Голді Гоун, американська акторка. 30 листопада — Роджер Гловер, англійський рок-музикант, бас-гітарист групи Deep Purple. 1 грудня — Бетт Мідлер, американська співачка. 1 грудня — Хазанов Геннадій Вікторович, гуморист і кіноактор. Померли Дивись також :Категорія:Померли 1945 13 лютого — Загинув у бою з червоними полковник Дмитро Клячківський — командир УПА-Північ. 22 березня — Нісі Такеіті, барон, підполковник Імперської армії Японії, золотий медаліст Олімпійських ігор 1932 року в Лос-Анджелесі з кінного спорту. 26 березня — Курібаясі Тадаміті, генерал-лейтенант Імперської армії Японії, що прославився організацією і проведенням оборони острова Іодзіма під час Другої світової війни. 12 квітня — Франклін Д. Рузвельт, 32-й президент США (1933—1945) 1 травня — Німеччиною оголошена смерть Гітлера. 19 липня — Загинув у радянській тюрмі Волошин Авґустин Іванович, президент Карпатської України. 10 серпня — Роберт Ґоддард, американський фізик і інженер, один з піонерів ракетної техніки. 31 серпня — Банах Стефан, польський та український математик, професор Львівського університету та політехніки (з 1924), декан фізико-математичного факультету Львівського університету (з 1939). Член Польської АН та член-кореспондент АН УРСР. Один з творців сучасного функціонального аналізу та львівської математичної школи. 26 вересня — Ханжонков Олександр Олексійович, вітчизняний підприємець, організатор кінопромисловості, продюсер, режисер, сценарист, один із піонерів кінематографу. 20 листопада — Френсіс Вільям Астон, англійський фізик і хімік, лауреат Нобелівської премії з хімії за 1922 рік. 8 грудня — Олександр Зілоті, видатний російський піаніст та диригент. 27 грудня — Янко Єсенський, словацький письменник (* 1874). Нобелівська премія з фізики: Вольфганг Паулі — «За відкриття принципу заборони Паулі» з хімії: Арттурі Ілмарі Віртанен — «За дослідження і досягнення в галузі сільського господарства і хімії живильних речовин, особливо за метод консервації кормів удостоєний премії» з медицини та фізіології: Александер Флемінг, Ернст Боріс Чейн та Говард Волтер Флорі — «За відкриття пеніциліну та його цілющого впливу при лікуванні різних інфекційних захворюваннях» з літератури: Ґабріела Містраль премія миру: Корделл Голл — «На знак визнання його заслуг за утвердженням миру в західній півкулі, в зміцненні торгівлі і становленні ООН» Див. також 1945 в кіно 1945 у театрі 1940-ві


text: Події У Росії святкували 300-річчя династії Романових. Казимир Малевич створює полотно «Чорний квадрат на білому тлі». Марсель Пруст пише першу частину роману «У пошуках втраченого часу» — «У напрямку до Свану». Едмунд Гуссерль публікує «Ідеї до чистої феноменології та феноменологічної філософії», один з основних текстів феноменології. У Росії відбувся перепис населення. 9 лютого — між США і Нікарагуа укладений Договір Чаморро — Вейцеля, який в обмін на 3 000 000 доларів навічно надавав США виняткові права на будівництво в Нікарагуа міжокеанського каналу (тепер — Панамський канал), передавав США в оренду на 99 років острови Корн в Карибському морі і т. д. 4 березня — Вудро Вільсон змінив Вільяма Тафта на посаді президента США. 18 березня — в Салоніках помер король Греції Георгіос I. Престол перейшов до його сина Костянтину I. 22 квітня — У Петербурзі починається випуск газети «Правда» — органу РСДРП. 30 травня — Лондонський мирний договір, що поклав закінчення Першої Балканської війни. 29 червня — 29 липня — Друга Балканська війна за розділ Македонії між Болгарією з одного боку, та Османською імперією, Румунією, Чорногорією, Сербією і Грецією з іншого. 12 липня — в Китаї губернатор провінції Цзянсі Лі Лецзюнь оголосив війну президентові Китаю Юань Шикаю. Почалася «Друга революція», придушена до кінця серпня. 15 липня — Хуан Сін підняв повстання в Цзянсу на підтримку «Другої революції». 29 липня — утворено незалежну Албанію 29 липня — Велика Британія та Османська імперія уклали Конвенцію про Перську затоку. Шейхство Кувейт отримує автономію від Туреччини. 27 жовтня — шейх Кувейту Мубарак підписав зобов'язання про надання Великій Британії монопольних прав на розробку і видобуток нафти в його країні. Восени у Києві відбувається «процес Бейліса» за звинуваченням у ритуальному вбивстві. 28 жовтня/10 листопада — в Києві виправданий Бейліс. 21 грудня — у недільному додатку до газети New York World було опубліковано перший у світі кросворд Артура Вінна. 23 грудня — Вудро Вільсон підписав Закон про створення Федеральної резервної системи () Наука Інтерферометр Фабрі-Перо Відкриття озонового шару в стратосфері. Аварії й катастрофи 9 жовтня — Пожежа на британському пароплаві Вольтурно (SS Volturno), Атлантичний океан. Загинуло 136 з 660 пасажирів. Політика Народилися Дивись також :Категорія:Народились 1913 3 січня — Рибак Натан Самійлович, український письменник. 9 січня — Річард Ніксон, 37-й президент США (1968—1974). 10 січня — Густав Гусак, президент Чехословаччини (1975—1989). 11 січня — Василь Кук, генерал-хорунжий, головнокомандувач УПА з 1950 (після загибелі Р. Шухевича). 24 лютого — (1913-1996) — американський математик і економіст. 27 лютого — Ірвін Шоу, американський письменник. 13 березня — Сергій Михалков, російський письменник, драматург, автор гімнів СРСР та Росії 21 березня — Гільєрмо Аро, мексиканський астроном 4 квітня — Сесіл Гант, американський блюзовий співак, піаніст (пом. 1951) 20 травня — Вільям Редінгтон Г'юлет, американський інженер, один із співзасновників компанії Hewlett-Packard. 12 липня — Вілліс Юджин Лемб, американський фізик, лауреат Нобелівської премії 1955 року. 14 липня — Джеральд Форд, 38-й президент США (1974—1976). 17 липня — Роже Гароді, французький філософ 12 серпня — Антоні Кумелья, іспанський художник-кераміст. 13 серпня — Макаріос III, архієпископ, перший президент Кіпру (1959—1977). 16 серпня — Менахем Бегін, 6-й прем'єр-міністр Ізраїлю (1977—1983). 20 серпня — Роджер Волкотт Сперрі, американський нейробіолог. 12 вересня — Оуенс Джессі, американський легкоатлет. 24 вересня — Лоуренс Г'ю Аллер, американський астроном 29 вересня — Крамер Стенлі, американський кінорежисер. 10 жовтня — Сімон Клод, французький письменник. 20 жовтня — Филип Доротей, православний діяч у Чехословаччині. 22 жовтня — Бао Дай, імператор В'єтнаму (1949—1955). 25 жовтня — Клаус Барбі, керівник гестапо у Ліоні 2 листопада — Берт Ланкастер, американський актор 3 листопада — Маріка Рек, німецька акторка 5 листопада — Вів'єн Лі, британська акторка 7 листопада — Альбер Камю, французький письменник 10 листопада — Брежньов Геннадій Іванович, український поет (пом. 1953). 1 грудня — Майборода Георгій Іларіонович, український композитор 6 грудня — Амосов Микола Михайлович, український лікар. 11 грудня — Маре Жан, французький кіноактор. 18 грудня — Брандт Віллі, німецький державний діяч, канцлер ФРН (1969—1974). Померли Див. також :Категорія:Померли 1913 11 січня — Пускова Ольга Олександрівна, українська співачка, контральто (* 1857, Київ). 1 серпня — Леся Українка, українська письменниця (* 1871). 22 листопада — Токуґава Йосінобу, 15-й сьоґун сьоґунату Едо, останній сьоґун в історії Японії. Нобелівська премія з фізики: Камерлінг-Оннес Гейке — «За досліджування властивостей речовини за низької температури, які привели до виробництва рідкого гелію» з хімії: Альфред Вернер — «За роботу о природі зв'язків атомів у молекулах в області неорганічної хімії» з медицини та фізіології: Шарль Робер Ріше — «За визнання його робіт у анафілаксії» з літератури: Рабіндранат Тагор премія миру: Анрі Лафонтен — Як справжній лідер народного руху за мир у Європі Примітки Див. також 1913 в кіно 1913 у авіації 1910-ті


text: Промислова революція Націнально-визвольні рухиРобітничий рух Російська імперія Геополітична ситуація У Росії править імператор Микола I (до 1855). Російській імперії належить більша частина України, значна частина Польщі, Грузія, Закавказзя, Фінляндія, Аляска. Україну розділено між двома державами — Королівство Галичини та Володимирії належить Австрії, Правобережжя, Лівобережя та Крим — Російській імперії. В Османській імперії править султан Махмуд II (до 1839). Під владою османів перебувають Близький Схід та Єгипет, Середземноморське узбережжя Північної Африки, Болгарія. Васалами османів є Сербія, Боснія, Волощина та Молдова. Австрійську імперію очолює Фердинанд I (до 1848). Вона охоплює, крім власне австрійських земель, Угорщину з Хорватією, Трансильванію, Богемію, Північ Італії. Король Пруссії — Фрідріх-Вільгельм III (до 1840). Королівство Баварія очолює Людвіг I (до 1848). Австрія, Прусія, Баварія та інші німецькомовні держави об'єднані в Німецький союз. У Франції королює Луї-Філіпп I (до 1848). Франція має колонії в Алжирі, Карибському басейні, Південній Америці та Індії. На троні Іспанії сидить Ізабелла II (до 1868). Королівству Іспанія належать частина островів Карибського басейну, Філіппіни. Королева Португалії — Марія II (до 1853). Португалія має володіння в Африці, Індії, Індійському океані й Індонезії. У Великій Британії триває Вікторіанська епоха — править королева Вікторія (до 1901). Британія має колонії в Північній Америці, на Карибах та в Індії. Королівство Нідерланди очолює Віллем I (до 1840). Король Данії та Норвегії — Фредерік VII (до 1863), на шведському троні сидить Карл XIV Юхан Бернадот (до 1844). Італія розділена між Австрією та Королівством Обох Сицилій. Існує Папська держава з центром у Римі. Бразильську імперію формально очолює малолітній Педру II (до 1889). Посаду президента США обіймає Мартін ван Бюрен. Територія на півночі північноамериканського континенту належить Великій Британії, вона розділена на Нижню Канаду та Верхню Канаду, територія на півдні та заході континенту належить Мексиці. В Ірані при владі Каджари. Британська Ост-Індійська компанія захопила контроль майже над усім Індостаном. У Пенджабі існує Сикхська держава. У Бірмі править династія Конбаун, у В'єтнамі — династія Нгуєн. У Китаї володарює Династія Цін. В Японії триває період Едо. Події В Україні У Києві відкрився інститут шляхетних дівчат. В Одесі відкрилася духовна семінарія. Почали виходити «Катеринославські губернські відомості». У світі 30 квітня Нікарагуа проголосила незалежність від Центральноамериканської федерації У травні у Великій Британії проголошена народна хартія з вимогою загального виборчого права. 5 листопада Центральноамериканська федерація розпалася — з неї вийшли Гондурас та Коста-Рика. 27 листопада французькі війська напали на Мексику — почалася Кондитерська війна. У грудні розпочалася Перша англо-афганська війна. У суспільному житті 22 квітня Тараса Шевченка викуплено із кріпацтва. У Великій Британії почали культивувати Плющ Алжирський. Засновано газету «The Times of India». У Північній Кароліні засновано Дюкський університет. У науці Семюель Морзе запропонував перший варіант азбуки Морзе. Якобі Борис Семенович розробив гальванопластику. Фрідріх-Вільгельм Бессель уперше виміряв відстань до зірки. У мистецтві Чарлз Дікенс почав серіалізацію роману «Пригоди Ніколаса Ніклбі», «Пригоди Олівера Твіста» вийшли окремою книгою. Едгар Аллан По опублікував оповідання «Лігейя». Ганс Крістіан Андерсен надрукував новий збірник казок, серед яких «Стійкий олов'яний солдатик» та «Дикі лебеді». В Оттаві побудували Рідо-Голл. Народились Дивись також :Категорія:Народились 1838 10 січня — Воробкевич Григорій Іванович, український поет 13 березня — Рафаело Джованьйолі, італійський письменник, революціонер, сподвижник Гарібальді 18 квітня — Поль Еміль Лекок де Буабодран, французький хімік 28 квітня — Тобіас Ассер, голландський юрист, лауреат Нобелівської премії миру (1911) 24 червня — Ян Матейко, польський художник 27 червня — Пауль Маузер, німецький конструктор-зброяр 8 липня — граф Фердінанд фон Цеппелін, німецький офіцер, конструктор (пом. 1917) 2 вересня — Лідія Камекеха Ліліукалані, остання королева Гавайїв (1891–1893 рр.), поетеса (пом. 1917) 12 вересня — Артур фон Ауверс, німецький астроном 12 грудня — Шерберн Веслі Бернгем, американський астроном Померли Дивись також :Категорія:Померли 1838 10 листопада — Іван Котляревський — основоположник сучасної української літератури. 1830-ті


text: Події Лев Голіцин засновує перший в Україні дім шампанських вин «Новий Світ». Наука Побудова першого чотиритактного двигуна внутрішнього згорання Ніколаусом Отто Народилися 5 лютого — Андре-Густав Сітроен, французький інженер, промисловець, засновник автомобілебудівної компанії «Сітроен» (1919) 23 лютого — Казимір Малевич, український художник-абстракціоніст 21 травня — Гленн Гаммонд Кертіс, винахідник-конструктор першого гідроплану 27 травня — Ісадора Дункан (Isadora Duncan), Американська танцівниця (балерина), пасія Сергія Єсеніна (пом. 1927) 22 липня — Януш Корчак, польський лікар, педагог, письменник 20 вересня — Ептон Білл Сінклер, американський письменник 16 грудня — Жузеп Клара, іспанський скульптор. Померли 10 лютого — Клод Бернар, французький медик, дослідник процесів внутрішньої секреції, засновник ендокринології; Див. також :Категорія:Померли 1878 1870-ті


text: Промислова революція Російська імперіяНаполеонівські війни Геополітична ситуація На троні Російської імперії Павла I змінив Олександр I (до 1825). Україну розділено між двома державами. Королівство Галичини та Володимирії належить Австрії. Правобережжя, Лівобережя та Крим належать Російській імперії. Задунайська Січ існує під протекторатом Османської імперії. В Османській імперії править султан Селім III (до 1807). Під владою османів перебувають Близький Схід та Єгипет, Середземноморське узбережжя Північної Африки, частина Закавказзя, значні території в Європі: Греція, Болгарія і Сербія. Васалами османів є Волощина та Молдова. Священна Римська імперія охоплює крім німецьких земель Угорщину з Хорватією, Трансильванію, Богемію. Імперію очолює Франц II (до 1835). Король Пруссії — Фрідріх-Вільгельм III (до 1840). У Французькій республіці триває період Консулату, посаду першого консула обіймає Наполеон Бонапарт. Франція має колонії в Північній Америці та Індії. Король Іспанії — Карл IV (до 1808). Королівству Іспанія належать південь Італії, Нова Іспанія, Нова Гранада, Віце-королівство Перу, Внутрішні провінції та Віцекоролівство Ріо-де-ла-Плата в Америці, Філіппіни. У Португалії королює Марія I (до 1816). Португалія має володіння в Бразилії, в Африці, в Індії, в Індійському океані й Індонезії. На троні Великої Британії сидить Георг III (до 1820). Британія має колонії в Північній Америці, на Карибах та в Індії. Сполучені Штати Америки займають територію частини колишніх британських колоній. Посаду президента США обіймає Томас Джефферсон. Територія на півночі північноамериканського континенту належить Великій Британії, вона розділена на Нижню Канаду та Верхню Канаду, територія на півдні та заході континенту належить Іспанії й Франції. У нижніх землях встановилася Батавська республіка. Вона має колонії в Америці, Індонезії та на Формозі. Король Данії та Норвегії — Кристіан VII (до 1808), на шведському троні сидить Густав IV Адольф (до 1837). На Апеннінському півострові існують маріонеткові Лігурійська, Цисальпійська республіки та інші, що перебувають під протекторатом Франції, відновила незалежність Папська держава. В Ірані при владі Каджари. Імперія Маратха контролює значну частину Індостану. Зростає могутність Британської Ост-Індійської компанії. У Пенджабі виникла Сикхська держава. У Бірмі править династія Конбаун. У Китаї володарює Династія Цін. В Японії триває період Едо. Події В Україні У світі 1 січня завершився процес об'єднання Великої Британії та Ірландії в Сполучене Королівство. 3 січня Туссен Лувертюр з тріумфом увійшов у Сан-Домінго. 4 лютого Вільям Пітт молодший подав у відставку з посади прем'єр-міністра Великої Британії. 9 лютого Франція та Велика Британія уклали між собою Люневільський мир. 4 березня Томас Джефферсон приніс присягу президента США. 10 березня у Великій Британії проведено перший перепис населення. В Англії та Уельсі мешкає 8,9 млн осіб, у Лондоні — 860 тисяч. 14 березня прем'єр-міністром Сполученого Королівства став Генрі Аддінгтон. 23 березня убито російського імператора Павла I. Його спадкоємцем став Олександр I. 21 квітня Ранджит Сінгх проголосив себе магараджею Пенджабу. 10 травня почалася Перша берберійська війна між США та державами Магрибу. З 20 травня по 9 червня тривала Апельсинова війна між Іспанією та Португалією. Вона закінчилася укладенням Бадахоського доровору. Португалія втратила місто Олівенса. 27 червня британські війська захопили Каїр. 7 липня Туссен Лувертюр оголосив себе пожиттєвим імператором усього острова Гаїті. 18 липня Наполеон підписав конкордат з папою Пієм VII. 12 вересня проголошено маніфест про так зване приєднання Грузії до Росії. 30 вересня у Лондоні підписано попередню угоду про мир між Францією та Сполученим Королівством. Наука та культура Джузеппе Піацці відкрив карликову планету Цереру. Джон Дальтон емпірично встановив закон Дальтона. Томас Юнг явищем інтерференції продемонстрував доказ хвильової природи світла. Жозеф Марі Жаккар продемонстрував жакардовий ткацький верстат. Річард Тревітік та Ендрю Вівіан сконструювали дорожний паровий локомотив. Чарльз Гатчет повідомив про відкриття нового хімічного елемента, який він назвав колумбієм (пізніше перейменовано в Ніобій). Андрес Мануель дель Ріо відкрив хімічний елемент Ванадій. Карл Фрідріх Гаус опублікував підручник з теорії чисел «Арифметичні дослідження». Медаль Коплі отримав лікар Естлі Купер. Відбулася прем'єра п'єси Фрідріха Шиллера «Орлеанська діва». Відбулася прем'єра балету Бетховена «Творіння Прометея». Уперше виконана ораторія Гайдна «Пори року». Засновані Сполучене Королівство Великої Британії та Ірландії Грузинська губернія Королівство Етрурія Олонецька губернія Університет Південної Кароліни. Зникли Королівство Великої Британії Картлі-Кахетинське царство Королівство Ірландія Литовська губернія Мухрані Область Президій Народились Дивись також :Категорія:Народились 1801 Померли Дивись також :Категорія:Померли 1801 24 березня — Павло I, російський імператор 1800-ті


text: Промислова революція Російська імперіяНаполеонівські війни Геополітична ситуація Імператор Російської імперії — Олександр I (до 1825). Україну розділено між двома державами. Королівство Галичини та Володимирії належить Австрії. Правобережжя, Лівобережя та Крим належать Російській імперії. Задунайська Січ існує під протекторатом Османської імперії. В Османській імперії править султан Селім III (до 1807). Під владою османів перебувають Близький Схід та Єгипет, Середземноморське узбережжя Північної Африки, частина Закавказзя, значні території в Європі: Греція, Болгарія і Сербія. Васалами османів є Волощина та Молдова. Священна Римська імперія охоплює крім німецьких земель Угорщину з Хорватією, Трансильванію, Богемію. Імперію очолює Франц II (до 1835). Король Пруссії — Фрідріх-Вільгельм III (до 1840). У Французькій республіці триває період Консулату, посаду першого консула обіймає Наполеон Бонапарт. Франція має колонії в Північній Америці та Індії. Король Іспанії — Карл IV (до 1808). Королівству Іспанія належать південь Італії, Нова Іспанія, Нова Гранада, Віце-королівство Перу, Внутрішні провінції та Віцекоролівство Ріо-де-ла-Плата в Америці, Філіппіни. У Португалії королює Марія I (до 1816). Португалія має володіння в Бразилії, в Африці, в Індії, в Індійському океані й Індонезії. На троні Великої Британії сидить Георг III (до 1820). Британія має колонії в Північній Америці, на Карибах та в Індії. Сполучені Штати Америки займають територію частини колишніх британських колоній. Посаду президента США обіймає Томас Джефферсон. Територія на півночі північноамериканського континенту належить Великій Британії, вона розділена на Нижню Канаду та Верхню Канаду, територія на півдні та заході континенту належить Іспанії й Франції. У нижніх землях встановилася Батавська республіка. Вона має колонії в Америці, Індонезії та на Формозі. Король Данії та Норвегії — Кристіан VII (до 1808), на шведському троні сидить Густав IV Адольф (до 1837). На Апеннінському півострові існують маріонеткові Лігурійська, [[Італійська республіка (Наполеонівська) |Ітапійська республіки]], що перебувають під протекторатом Франції, відновила незалежність Папська держава. В Ірані при владі Каджари. Імперія Маратха контролює значну частину Індостану. Зростає могутність Британської Ост-Індійської компанії. У Пенджабі виникла Сикхська держава. У Бірмі править династія Конбаун, у В'єтнамі — династія Нгуєн. У Китаї володарює Династія Цін. В Японії триває період Едо. Події В Україні У результаті реорганізації адміністративного устрою в Російській імперії замість Новоросійської губернії утворено Катеринославську, Миколаївську, Полтавську, Таврійську, Херсонську, Чернігівську губернії. У світі 29 січня французький експедиційний корпус під командою Шарля Леклерка висадився на Сан-Домінго щоб відновити колоніальний режим. 27 березня Англія уклала з Францією та її союзниками — Батавською республікою й Іспанією Ам'єнський мир. 12 квітня російський генерал Богдан Кноррінг, під дулом зброї, змусив присягати на вірність цареві аристократію Грузії та духовенство, що зібралися в тбіліському соборі Сіоні. 12 квітня вахабіти вчинили напад на місто Кербела, вчинили різанину, розграбували гробницю Хусейна ібн Алі. 26 квітня Наполеон оголосив загальну амністію, дозволивши більшості емігрантів повернутися у Францію. 19 травня Наполеон заснував Орден Почесного легіону. Законом від 20 травня Наполеон відновив рабство у французьких колоніях. 8 червня французи заарештували лідера повстання на Гаїті Туссена Лувертюра. 1 липня Зія Лонг, проголошений імператором В'єтнаму, захопив Ханой. Він став засновником династії Нгуєн. 2 серпня Наполеона Бонапарта проголошено довічним першим консулом Франції, прийнято Конституцію Х року. 11 вересня П'ємонт став частиною Першої французької республіки. 15 жовтня генерал Мішель Ней за наказом Наполеона увійшов у Швейцарію на чолі 40-тисячної армії. 16 жовтня іспанці закрили порт Нового Орлеана для американських суден, перекривши торгівлю на річці Міссісіппі. У Росії на заводі Бланкеннагеля Є. І. та Єсипова в селі Черневе (Тульська губернія) випущено перший промисловий цукор. Наука Петров Василь Володимирович відкрив дуговий розряд. Француз Жан-Батіст Ламарк та німець Готфрід Рейнгольд Тревіранус запропонували назву науки «Біологія». Генріх Вільгельм Маттеус Ольберс відкрив карликову планету Паладу. Вільям Гершель запровадив терміни астероїд та подвійна зоря. Жозеф Луї Гей-Люссак опублікував закон Шарля. Медаль Коплі отримав Вільям Волластон. Культура Людвіг ван Бетховен написав «Місячну сонату». Томас Брюс, 7-ий лорд Елгін почав перевозити в Англію мармури Парфенона. Розетський камінь потрапив у Лондон як військовий трофей. Марі Тюссо відкрила в Лондоні виставку воскових фігур. Абрахам Гіацинт Анкетіль-Дюперрон опублікував латинський переклад «Упанішад». Джіппеншя Ікку видав у Японії комедійний роман «Токайдотю хідзакуріґе». Франсуа-Рене де Шатобріан опублікував роман «Рене». Жермена де Сталь оприлюднила роман «Дельфіна». Засновані Військова академія США Італійська республіка (1802—1805) Династія Нгуєн Зникли Мюнстерське князівство-єпископство Цизальпійська республіка Цизрейнська республіка Народились Див. також :Категорія:Народились 1802 26 лютого — Віктор Гюго, видатний французький письменник, поет, драматург, теоретик мистецтва 9 квітня — фінський фольклорист Еліас Леннрот, який записав і опублікував національний карело-фінський епос «Калевала» 9 липня — Томас Дейвенпорт, винахідник першого електричного двигуна 24 липня — Александр Дюма (батько), французький письменник 5 серпня — Нільс Генріх Абель, норвезький математик 19 вересня — Лайош Кошут, національний герой Угорщини, лідер революції 1848 року, верховний керівник Угорщини (1848-1849). 29 листопада — Вільгельм Гауфф, німецький письменник-казкар. (пом. 1827) Померли Див. також :Категорія:Померли 1802 1800-ті


text: Промислова революція Російська імперіяНаполеонівські війни Геополітична ситуація Імператор Російської імперії — Олександр I (до 1825). Україну розділено між двома державами. Королівство Галичини та Володимирії належить Австрії. Правобережжя, Лівобережя та Крим належать Російській імперії. Задунайська Січ існує під протекторатом Османської імперії. В Османській імперії править султан Селім III (до 1807). Під владою османів перебувають Близький Схід та Єгипет, Середземноморське узбережжя Північної Африки, частина Закавказзя, значні території в Європі: Греція, Болгарія і Сербія. Васалами османів є Волощина та Молдова. Священна Римська імперія охоплює крім німецьких земель Угорщину з Хорватією, Трансильванію, Богемію. Імперію очолює Франц II (до 1835). Король Пруссії — Фрідріх-Вільгельм III (до 1840). У Французькій республіці триває період Консулату, посаду першого консула обіймає Наполеон Бонапарт. Франція має колонії в Америці та Індії. Король Іспанії — Карл IV (до 1808). Королівству Іспанія належать південь Італії, Нова Іспанія, Нова Гранада, Віце-королівство Перу, Внутрішні провінції та Віцекоролівство Ріо-де-ла-Плата в Америці, Філіппіни. У Португалії королює Марія I (до 1816). Португалія має володіння в Бразилії, в Африці, в Індії, в Індійському океані й Індонезії. На троні Великої Британії сидить Георг III (до 1820). Британія має колонії в Північній Америці, на Карибах та в Індії. Сполучені Штати Америки займають територію частини колишніх британських колоній та купленої у Франції Луїзіани. Посаду президента США обіймає Томас Джефферсон. Територія на півночі північноамериканського континенту належить Великій Британії, вона розділена на Нижню Канаду та Верхню Канаду, територія на півдні та заході континенту належить Іспанії. У нижніх землях встановилася Батавська республіка. Вона має колонії в Америці, Індонезії та на Формозі. Король Данії та Норвегії — Кристіан VII (до 1808), на шведському троні сидить Густав IV Адольф (до 1837). На Апеннінському півострові існують маріонеткові Лігурійська, Італійська республіки, що перебувають під протекторатом Франції, Папська держава. У Швейцарії відновилася конфедерація. В Ірані при владі Каджари. Імперія Маратха контролює значну частину Індостану. Зростає могутність Британської Ост-Індійської компанії. У Пенджабі виникла Сикхська держава. У Бірмі править династія Конбаун, у В'єтнамі — династія Нгуєн. У Китаї володарює Династія Цін. В Японії триває період Едо. Події В Україні У Батурині добудовано палац Розумовського, хоча цього ж року останній гетьман України помер. Фелікс де Рібас заснував в Одесі Міський сад. У світі 19 лютого перший консул Франції Наполеон Бонапарт видав Акт примирення, яким ліквідував Гельветійську республіку у встановив у Швейцарії конфедерацію кантонів. 20 лютого британський підрозділ захопив місто Канді на Цейлоні. 25 лютого відповідно до Заключної постанови імперської депутації (Reichsdeputationshauptschluss) відбувся значний перерозподіл земель у Священній Римській імперії. 1 березня Огайо стало 17-им штатом США, хоча офіційно рішення про це забули затвердити й виправили помилку лише в 1953 році. 30 квітня США купили у Франції Луїзіану. У травні Наполеон розпочав підготовку до вторгнення в Британію. 18 травня Велика Британія оголосила війну Франції. 23 липня в Ірландії почалося повстання Роберта Еммета. 3 серпня почалася Третя Марахтська війна. 11 вересня британці виграли Делійську битву. 23 вересня британці здобули перемогу в битві при Асаї. 14 жовтня Британська Ост-Індська компанія захопила Оріссу. 18 листопада гаїтянська армія з Жан-Жаком Дессаліном здобула перемогу над військом Наполеона. 30 листопада іспанці офіційно передали французам Луїзіану, а 20 грудня французи офіційно передали її американцям, що збільшило площу США вдвічі. Наука У Нормандії впав метеорит L'Aigle, дослідження якого Жаном-Батистом Біо змусило Французьку академію наук визнати, що каміння падає з неба. Джон Дальтон ввів поняття атомної маси. Він також вперше почав позначати хімічні елементи літерами. Вільям Генрі сформулював закон щодо розчинності газу в рідині, який отримав його ім'я — закон Генрі. Вільям Волластон відкрив Родій. Смітсон Теннант відкрив Індій та Осмій. Єнс Якоб Берцеліус, Вільгельм фон Гізінґер та незалежно від них Мартін Генріх Клапрот відкрили Церій. Медаль Коплі отримав хімік Річард Ченевікс. Культура В Угорщині відкрила двері для публіки бібліотека Ференца Сечені. Відбулася прем'єра п'єси Фрідріха Шиллера «Мессинська наречена». Людвіг ван Бетховен написав Симфонію No 3 (Героїчну). Засновані Королівські музеї витончених мистецтв (Брюссель) Зникли Айхштетське князівство-єпископство Аренберг (герцогство) Аугсбурзьке князівство-єпископство Баден (маркграфство) Берхтесґаден (пробство) Герцогство Вестфалія Герцогство Вюртемберг Нова (Західна) Галичина Гархвал (держава) Гельветійська республіка Гессен-Кассель Гільдесгаймське князівство-єпископство Князівство-архієпископство Зальцбурзьке Кельнське курфюрство Курпфальц Любецьке князівство-єпископство Майнцське курфюрство Падерборнське князівство-єпископство Північно-Західна територія (США — Northwest Territory) Трірське курфюрство Штольберг-Росла (графство) Народились Див. також :Категорія:Народились 1803 25 травня — Ральф Валдо Емерсон, американський письменник, поет 24 липня — Адольф Адан, французький композитор 28 вересня — Проспер Меріме, французький письменник Померли Див. також :Категорія:Померли 1803 21 січня — Кирило Розумовський, останній гетьман України 31 жовтня — Петро Калнишевський Див. також 1800-ті


text: Промислова революція Російська імперіяНаполеонівські війни Геополітична ситуація Імператор Російської імперії — Олександр I (до 1825). Україну розділено між двома державами. Королівство Галичини та Володимирії належить Австрії. Правобережжя, Лівобережя та Крим належать Російській імперії. Задунайська Січ існує під протекторатом Османської імперії. В Османській імперії править султан Селім III (до 1807). Під владою османів перебувають Близький Схід та Єгипет, Середземноморське узбережжя Північної Африки, частина Закавказзя, значні території в Європі: Греція, Болгарія і Сербія. Васалами османів є Волощина та Молдова. Священна Римська імперія доживає останні роки. На її місці проголошено Австрійську імперію, яку очолює Франц II (до 1835). Вона охоплює крім власне австрійських земель Угорщину з Хорватією, Трансильванію, Богемію. Король Пруссії — Фрідріх-Вільгельм III (до 1840). Першу французьку імперію, яку очолює Наполеон I (до 1814). Франція має колонії в Карибському басейні, Південні Америці та Індії. Король Іспанії — Карл IV (до 1808). Королівству Іспанія належать Нова Іспанія, Нова Гранада, Віце-королівство Перу, Внутрішні провінції та Віцекоролівство Ріо-де-ла-Плата в Америці, Філіппіни. У Португалії королює Марія I (до 1816). Португалія має володіння в Бразилії, в Африці, в Індії, в Індійському океані й Індонезії. На троні Великої Британії сидить Георг III (до 1820). Британія має колонії в Північній Америці, на Карибах та в Індії. Сполучені Штати Америки займають територію частини колишніх британських колоній та купленої у Франції Луїзіани. Посаду президента США обіймає Томас Джефферсон. Територія на півночі північноамериканського континенту належить Великій Британії, вона розділена на Нижню Канаду та Верхню Канаду, територія на півдні та заході континенту належить Іспанії. В Карибському басейні існує незалежна держава колишніх рабів — імперія Гаїті. У нижніх землях встановилася Батавська республіка. Вона має колонії в Америці, Індонезії та на Формозі. Король Данії та Норвегії — Кристіан VII (до 1808), на шведському троні сидить Густав IV Адольф (до 1837). На Апеннінському півострові Наполеоном проголошено Королівство Італія, французи також захопили континентальну частину Неаполітанського королівства. В Ірані при владі Каджари. Імперія Маратха контролює значну частину Індостану. Зростає могутність Британської Ост-Індійської компанії. У Пенджабі виникла Сикхська держава. У Бірмі править династія Конбаун, у В'єтнамі — династія Нгуєн. У Китаї володарює Династія Цін. В Японії триває період Едо. Події В Україні Відбулося офіційне відкриття Харківського університету. Засновано Миколаївське і Севастопольське військове губернаторство. У світі 7 лютого Анувонґ став правителем держави В'єнтьян. 26 травня Наполеона короновано королем Італії. 4 червня закінилася Перша берберійська війна між США і Триполі. 9 липня Мухаммед Алі став правителем Єгипту, заснувавши свою династію. Війна третьої коаліції: 29 серпня імператор Австрії Франц I та його рада міністрів проголосували за війну з Францією. 15 вересня Російська імперія оголосила війну наполеонівській Франції. 21 жовтня Королівський військово-морський флот Великої Британії здобув перемогу над франко-іспанськими силами в Трафальгарській битві. 31 жовтня війну Франції оголосила Швеція. 2 грудня Наполеон розгромив австро-російське військо під Аустерліцом. 26 грудня Австрійська імперія підписала Пресбурзький мир з Наполеооном. Наука Адрієн-Марі Лежандр опублікував перший ясний виклад методу найменших квадратів. Жозеф Луї Гей-Люссак встановив, що вода складається з одної об'ємної частини кисню та двох об'ємних частин водню. Френсіс Бофорт запропонував шкалу вимірювання швидкості вітру. Експедиція Льюїса і Кларка добралася до Тихого океану в гирлі річки Колумбія. Медаль Коплі отримав хімік Гамфрі Деві. Культура У Великій Британії збудовано акведук Понткісіллте. Перша Французька імперія відмовилася від використання революційного календаря. Барба-Ніколь Кліко-Понсарден успадкувала винний бізнес свого чоловіка й заснувала бренд «Вдова Кліко». Засновані Територія Луїзіана Князівство Лукка і Пйомбіно Королівство Італія (Наполеонівське) Територія Мічиган Якутська область (Російська імперія) Зникли Італійська республіка (1802—1805) Лігурійська республіка Округ Луїзіана Республіка Лукка Народились Дивись також :Категорія:Народились 1805 2 квітня — Ганс Крістіан Андерсен, данський письменник, казкар 22 червня — Джузеппе Мацзіні, італійський політик, революціонер, патріот, письменник і філософ 19 листопада — Фердинанд де Лессепс, французький дипломат і підприємець, віконт, автор проєкту і керівник будівництва Суецького каналу 13 грудня — Йоганн фон Ламонт, шотландсько-німецький астроном і геофізик Померли Дивись також :Категорія:Померли 1805 1800-ті


text: Промислова революція Російська імперіяНаполеонівські війни Геополітична ситуація Імператор Російської імперії — Олександр I (до 1825). Україну розділено між двома державами. Королівство Галичини та Володимирії належить Австрії. Правобережжя, Лівобережжя та Крим належать Російській імперії. Задунайська Січ існує під протекторатом Османської імперії. В Османській імперії править султан Селім III (до 1807). Під владою османів перебувають Близький Схід та Єгипет, Середземноморське узбережжя Північної Африки, частина Закавказзя, значні території в Європі: Греція, Болгарія і Сербія. Васалами османів є Волощина та Молдова. Священна Римська імперія припинила існування. Австрійську імперію очолює Франц II (до 1835). Вона охоплює крім власне австрійських земель Угорщину з Хорватією, Трансильванію, Богемію. Частина колишніх імперських земель об'єдналася в Рейнський союз. Король Пруссії — Фрідріх-Вільгельм III (до 1840). Королівство Баварія очолює Максиміліан I (до 1825). Першу французьку імперію, яку очолює Наполеон I (до 1814). Франція має колонії в Карибському басейні, Південні Америці та Індії. Король Іспанії — Карл IV (до 1808). Королівству Іспанія належать Нова Іспанія, Нова Гранада, Віце-королівство Перу, Внутрішні провінції та Віцекоролівство Ріо-де-ла-Плата в Америці, Філіппіни. У Португалії королює Марія I (до 1816). Португалія має володіння в Бразилії, в Африці, в Індії, в Індійському океані й Індонезії. На троні Великої Британії сидить Георг III (до 1820). Британія має колонії в Північній Америці, на Карибах та в Індії. Сполучені Штати Америки займають територію частини колишніх британських колоній та купленої у Франції Луїзіани. Посаду президента США обіймає Томас Джефферсон. Територія на півночі північноамериканського континенту належить Великій Британії, вона розділена на Нижню Канаду та Верхню Канаду, територія на півдні та заході континенту належить Іспанії. Батавська республіка припинила існування. Проголошено Королівство Голландія. Воно має колонії в Америці, Індонезії та на Формозі. Король Данії та Норвегії — Кристіан VII (до 1808), на шведському троні сидить Густав IV Адольф (до 1837). На Апеннінському півострові Наполеоном проголошено Королівство Італія, французи також захопили континентальну частину Неаполітанського королівства. В Ірані при владі Каджари. Імперія Маратха контролює значну частину Індостану. Зростає могутність Британської Ост-Індійської компанії. У Пенджабі виникла Сикхська держава. У Бірмі править династія Конбаун, у В'єтнамі — династія Нгуєн. У Китаї володарює Династія Цін. В Японії триває період Едо. Події В Україні Утворено Усть-Дунайське буджацьке козацьке військо. У світі 1 січня утворилося залежне від Наполеона королівство Баварія, першим королем якого став Максиміліан I. 9 січня британці захопили Кейптаун, а до 18 серпня — усю Капську колонію. 15 лютого Жозеф Бонапарт вступив у Неаполь. 30 лютого проголошене Наполеонівське Неаполітанське королівство. 5 червня Луї Бонапарта проголошено голландським королем, Батавська республіка припинила існування. 12 липня 16 імперських станів вийшли зі Священної Римської імперії і утворили Рейнський Союз. Ліхтенштейн став незалежною державою. 23 липня британці висадили десант в районі Ла-Плати й напали на Буенос-Айрес. 6 серпня за вимогою імператора Франції Наполеона I, ліквідовано «Священну Римську імперію німецької нації». 25 вересня Пруссія оголосила ультиматум Наполеону через те, що французькі війська проходили через її територію в Австрію. 8 жовтня Наполеон напав на Пруссію. 8 жовтня почалася війна четвертої коаліції. 9 жовтня французи виграли битву при Шляйці. 14 жовтня Наполеон та Даву здобули подвійну перемогу в битві під Єною та Ауерштедтом. 24 жовтня Наполеон увійшов у Берлін. 28 листопада французи покорили Варшаву. У грудні у війну на боці Пруссії вступила Росія. 21 листопада Наполеон І Бонапарт оголосив Великій Британії Континентальну блокаду. 17 жовтня загинув від руки вбивці імператор Гаїті Жак I. Країна повернулася до республіканського правління, її очолив Александр Петіон. Зникло приєднане до Росії Кубинське ханство. Скінчилася Коттаямська війна. Наука Гамфрі Деві зробив доповідь про свої дослідження електролізу води перед Лондонським королівським товариством. Луї Ніколя Воклен та П'єр-Жан Робіке виділили зі спаржі першу відому амінокислоту, яку вони назвали аспарагін. Абрагам Брістоу відкрив Оклендські острови. Ралф Веджвуд винайшов копіювальний папір. Медаль Коплі отримав ботанік Томас Ендрю Найт. Культура Йоганн Вольфганг фон Гете завершив попередній варіант першої частини «Фауста». Генріх фон Кляйст написав п'єсу «Розбитий глек». Ной Вебстер опублікував перший Вебстерський словник з використанням американського правопису. Виробник мила і свічок Вільям Колгейт заснував компанію Colgate. Народились Дивись також :Категорія:Народились 1806 21 березня — Гарсія Беніто Хуарес, мексиканський політичний діяч, президент Мексики (1861–1872 років) 4 серпня — Вільям Гамільтон, ірландський математик Померли Дивись також :Категорія:Померли 1806 22 серпня — помер французький художник Жан-Оноре Фрагонар 1800-ті


text: Промислова революція Російська імперіяНаполеонівські війни Геополітична ситуація Імператор Російської імперії — Олександр I (до 1825). Україну розділено між двома державами. Королівство Галичини та Володимирії належить Австрії. Правобережжя, Лівобережжя та Крим належать Російській імперії. Задунайська Січ існує під протекторатом Османської імперії. В Османській імперії султана Селіма III змінив Мустафа IV (до 1808). Під владою османів перебувають Близький Схід та Єгипет, Середземноморське узбережжя Північної Африки, частина Закавказзя, значні території в Європі: Греція, Болгарія і Сербія. Васалами османів є Волощина та Молдова. Австрійську імперію очолює Франц II (до 1835). Вона охоплює крім власне австрійських земель Угорщину з Хорватією, Трансильванію, Богемію. Частина колишніх імперських земель об'єдналася в Рейнський союз. Король Пруссії — Фрідріх-Вільгельм III (до 1840). Королівство Баварія очолює Максиміліан I (до 1825). Першу французьку імперію очолює Наполеон I (до 1814). Франція має колонії в Карибському басейні, Південні Америці та Індії. Король Іспанії — Карл IV (до 1808). Королівству Іспанія належать Нова Іспанія, Нова Гранада, Віце-королівство Перу, Внутрішні провінції та Віцекоролівство Ріо-де-ла-Плата в Америці, Філіппіни. У Португалії королює Марія I (до 1816). Португалія має володіння в Бразилії, в Африці, в Індії, в Індійському океані й Індонезії. На троні Великої Британії сидить Георг III (до 1820). Британія має колонії в Північній Америці, на Карибах та в Індії. Сполучені Штати Америки займають територію частини колишніх британських колоній та купленої у Франції Луїзіани. Посаду президента США обіймає Томас Джефферсон. Територія на півночі північноамериканського континенту належить Великій Британії, вона розділена на Нижню Канаду та Верхню Канаду, територія на півдні та заході континенту належить Іспанії. Нижні землі займає Королівство Голландія. Воно має колонії в Америці, Індонезії та на Формозі. Король Данії та Норвегії — Кристіан VII (до 1808), на шведському троні сидить Густав IV Адольф (до 1837). На Апеннінському півострові Наполеоном проголошено Королівство Італія, французи також захопили континентальну частину Неаполітанського королівства. В Ірані при владі Каджари. Імперія Маратха контролює значну частину Індостану. Зростає могутність Британської Ост-Індійської компанії. У Пенджабі виникла Сикхська держава. У Бірмі править династія Конбаун, у В'єтнамі — династія Нгуєн. У Китаї володарює Династія Цін. В Японії триває період Едо. Події В Україні У Миколаєві побудовано церкву Всіх Святих. У світі Англо-іспанська війна (1796—1808): 3 лютого британці захопили Монтевідео. 7-8 лютого відбулася битва під Ейлау, в якій Наполеону не вдалося отримати переконливої перемоги над росіянами. 17 лютого Анрі Крістофа обрано президентом держави Гаїті, яка відкололася від республіки Гаїті. 23 лютого Палата громад Британського парламенту проголосувала за скасування работоргівлі в імперії. 2 березня Конгрес США заборонив імпорт нових рабів у країну. 24 травня облога Данцига французами завершилася капітуляцією пруссько-російських захисників. 29 травня султан Османської імперії Селім III відрікся на користь племінника Мустафи IV. 9 червня Вільям Кавендіш-Бентінк, 3-й герцог Портлендський виграв вибори у Великій Британії. 14 червня Наполеон розгромив російську армію в битві під Фрідландом. 5 липня британці вдруге напали на Буенос-Айрес і зазнали важкої поразки. 7-9 липня підписано договори Тільзитського миру. 9 жовтня в Пруссії скасовано кріпацтво. 19 листопада розпочалося французьке вторгнення в Португалію. 29 листопада португальський принц-регент Жуан і його двір втекли з Лісабона до Ріо-де-Жанейро. 30 листопада французькі війська здобули Лісабон й встановили в Португалії окупаційний режим. Наука Генріх Вільгельм Маттеус Ольберс відкрив астероїд Весту. Гамфрі Деві виділив Натрій та Калій. Роберт Фултон збудував перший пароплав «Клермонт». Самюель Ганеман запровадив термін гомеопатія. Медаль Коплі отримав лікар і зоолог Еверард Гом. Культура Томас Пейн опублікував «Століття розуму». Георг Вільгельм Фрідріх Гегель видав «Феноменологію духу». Народились Дивись також :Категорія:Народились 1807 19 січня — Роберт Едвард Лі, командувач армією Конфедерації (південних штатів) під час громадянської війни у США 27 лютого — Генрі Водсворт Лонгфелло, американський поет 4 липня — Джузепе Гарібальді, італійський патріот, народний герой, один із лідерів руху за об'єднання Італії Померли Дивись також :Категорія:Померли 1807 1800-ті


text: Промислова революція Російська імперіяНаполеонівські війни Геополітична ситуація Імператор Російської імперії — Олександр I (до 1825). Російській імперії належить більша частина України, значна частина Польщі, Грузія, Фінляндія. Україну розділено між двома державами. Королівство Галичини та Володимирії належить Австрії. Правобережжя, Лівобережя та Крим належать Російській імперії. Задунайська Січ існує під протекторатом Османської імперії. В Османській імперії султана Мустафу IV змінив Махмуд II (до 1839). Під владою османів перебувають Близький Схід та Єгипет, Середземноморське узбережжя Північної Африки, частина Закавказзя, значні території в Європі: Греція, Болгарія і Сербія. Васалами османів є Волощина та Молдова. Австрійську імперію очолює Франц II (до 1835). Вона охоплює крім власне австрійських земель Угорщину з Хорватією, Трансильванію, Богемію. Частина колишніх імперських земель об'єєдналася в Рейнський союз. Король Пруссії — Фрідріх-Вільгельм III (до 1840). Королівство Баварія очолює Максиміліан I (до 1825). Першу французьку імперію очолює Наполеон I (до 1814). Франція має колонії в Карибському басейні, Південній Америці та Індії. Вона приєднала до себе частину Італії. На троні Іспанії Карла IV змінив спочатку Фердинанд VII, а потім Жозеф Бонапарт (до 1814). Королівству Іспанія належать Нова Іспанія, Нова Гранада, Віце-королівство Перу, Внутрішні провінції та Віцекоролівство Ріо-де-ла-Плата в Америці, Філіппіни. У Португалії королює Марія I (до 1816), але португальська столиця через французьку загрозу перемістилася в Ріо-де-Жанейро. Португалія має володіння в Бразилії, в Африці, в Індії, в Індійському океані й Індонезії. На троні Великої Британії сидить Георг III (до 1820). Британія має колонії в Північній Америці, на Карибах та в Індії. Сполучені Штати Америки займають територію частини колишніх британських колоній та купленої у Франції Луїзіани. Посаду президента США обіймає Томас Джефферсон. Територія на півночі північноамериканського континенту належить Великій Британії, вона розділена на Нижню Канаду та Верхню Канаду, територія на півдні та заході континенту належить Іспанії. Нижні землі займає Королівство Голландія. Воно має колонії в Америці, Індонезії та на Формозі. Король Данії та Норвегії — Кристіана VII змінив Фредерік VII (до 1863), на шведському троні сидить Густав IV Адольф (до 1837). На Апеннінському півострові Наполеоном проголошено Королівство Італія, французи також захопили континентальну частину Неаполітанського королівства. В Ірані при владі Каджари. Імперія Маратха контролює значну частину Індостану. Зростає могутність Британської Ост-Індійської компанії. У Пенджабі виникла Сикхська держава. У Бірмі править династія Конбаун, у В'єтнамі — династія Нгуєн. У Китаї володарює Династія Цін. В Японії триває період Едо. Події В Україні Відкрився Полтавський вільний театр. У світі Фінська війна: 21 лютого російська армія без оголошення війни увійшла в Фінляндію, яка на той час належала Швеції. Росія оголосила Швеції ультиматум, з вимогою приєднатися до Континентальної блокади Британії. 2 березня росіяни окупували Гельсінкі. 11 березня російська армія взяла Тампере. 22 березня росіяни взяли Турку. 3 травня шведи втратили Свеаборг. 1 грудня російський імператор Олександр I проголосив Фінляндію російською. 2 лютого французькі війська окупували Папську державу. 13 березня королем Данії став Фредерік VI. Наступного дня Данія оголосила війну Швеції. Піренейська війна: 19 березня король Іспанії Карл IV зрікся трону на користь сина Фердинанда VII. 2 травня у Мадриді спалахнуло повстання проти французької окупації. 6 травня французи змусили Фердинанда VII зректися трону. Як наслідок припинилася війна міє Іспанією та Британію — британці долучилися до Піренейської війни на боці іспанців та португальців. 15 червня іспанці зуміли відбити першу спробу французів узяти Сарагосу. 22 липня іспанці завдали поразки французам у битві при Байлені. 8 липня Жозеф Бонапарт проголосив Байонські статути, що стали основою його правління в Іспанії. 21 серпня британсько-португальські війська завдали поразки французам у битві при Вімейру. 20 грудня почалася друга облога Сарагоси. 24 травня французи анексували Пармське герцогство і організували замість нього департамент Таро. 28 липня Махмуд II став султаном Османської імперії, змінивши Мустафу IV. 27 вересня відбувся Ерфуртський конгрес з участю французького імператора Наполеона I та російського імператора Олександра I. Сторони підписали союзну угоду. 8 листопада на виборах у США переміг Джеймс Медісон. Британці заснували в Африці колонію Сьєрра-Леоне для звільнених рабів. Наука Томас Янг вперше вжив термін енергія в сучасному фізичному розумінні. Гамфрі Деві ізолював Барій, Кальцій, Магній і Стронцій. Єнс Якоб Берцеліус запровадив символьне позначення хімічних елементів. Жозеф Луї Гей-Люссак сформулював закон об'ємних відношень. Медаль Коплі отримав Вільям Генрі. Культура Опублікована перша частина «Фауста» Йоганна Вольфганга Гете. Вийшла поема «Марміон» Вальтера Скотта, яка принесла письменнику літературну славу. Народились Дивись також :Категорія:Народились 1808 26 лютого — Оноре Дом'є, французький художник 20 квітня — Наполеон III (Луї Наполеон Бонапарт), імператор Французький (1852-1870); племінник Наполеона I. 3 червня — Джефферсон Девіс, перший і останній президент Конфедерації південних штатів (1861-1865) 6 вересня — Абд аль Кадир, алжирський поет, оратор, полководець, національний герой — в 1832 році очолив боротьбу племен Західного Алжиру проти французів. 29 грудня — Ендрю Джонсон, 17 Президент США (1865-1869). Померли Дивись також :Категорія:Померли 1808 14 липня — Ведель Артем Лук'янович, український композитор, диригент, співак, скрипаль. Посилання на джерела 1800-ті