text: Видача готівки з каси: документальне оформлення. Реферат Організація проведення перевірок. Ведення касової книги і касових документів, їх оформлення. Оприбуткування надходжень готівки. Дотримання встановлених лімітів каси. Цільове використання готівки, одержаної в установі банку. Контроль за видачею значних сум готівки Організація проведення перевірок Вимоги цієї глави застосовуються при перевірках підприємств (підприємців) контролюючими органами, які діють згідно з чинним законодавством України. Періодичність проведення цих перевірок та строк, протягом якого вони здійснюються, визначають безпосередньо контролюючі органи. Також ураховується те, що перевірки в установах і організаціях, які утримуються з державного і місцевого бюджетів, проводяться, як правило, фінансовими органами. ""ЗТіТІГ Перелік підприємств (підприємців), що підлягають зазначеним перевіркам за конкретні періоди, визначається з урахуванням обсягів здійснюваних ними операцій з готівкою. Під час перевірок з'ясовується структура підприємства, кількість відкритих поточних рахунків у підприємства (підприємця) в установах банків, наявність податкового боргу у підприємства (підприємця), результати раніше здійснених перевірок, дотримання ними порядку ведення операцій з готівкою. Контролюючі органи беруть участь у проведенні спільних перевірок. Перевірка безпосередньо за місцезнаходженням підприємства (підприємця) здійснюється на підставі документів, визначених чинним законодавством за певний період - квартал, півріччя, рік тощо (але не менше ніж за три місяці). Відповідальність за дотримання порядку ведення операцій з готівкою покладається на підприємців та керівників підприємств. Особи, винні в порушенні порядку ведення операцій з готівкою, притягуються до відповідальності в установленому чинним законодавством порядку. У разі виявлення порушень установленого порядку ведення операцій з готівкою органи державної податкової служби України застосовують до порушників штрафні санкції на підставі подання контролюючих органів згідно з Указом Президента України від 12.06. 95 No 436 "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" (із змінами і доповненнями). За результатами перевірки підприємства (підприємця), у разі виявлення порушень, складається акт перевірки дотримання порядку ведення операцій з готівкою (далі - акт перевірки) у трьох примірниках, у якому викладається зміст порушення з відповідним обґрунтуванням. Акт містить висновки про результати перевірки, а також рекомендації керівництву підприємства щодо усунення виявлених недоліків. Акт підписується службовими особами, які проводили перевірку, а також керівником та головним бухгалтером підприємства (підприємцем). Перший примірник надсилається органам державної податкової служби за місцем державної реєстрації підприємства (підприємця) для вжиття заходів, передбачених чинним законодавством, другий - передається безпосередньо відповідному підприємству (підприємцю), третій примірник залишається в документах контролюючого органу. Якщо порушень не виявлено, то службовими особами, які проводили перевірку, складається довідка довільної форми, у якій зазначаються назва підприємства, яке перевірялося, термін перевірки, посилання на чинне законодавство, згідно з яким проводилася перевірка, питання, які були перевірені, яка підписується службовими особами, які проводили перевірку, а також керівником та головним бухгалтером підприємства (підприємцем). Керівник підприємства або особа, що його заміщує, підприємець, має право під час складання акта перевірки не погодитися з результатами перевірки і надати щодо цього відповідні обґрунтовані зауваження (пояснення) у письмовій формі, які додаються до акта. Результати перевірки дотримання порядку ведення касових операцій розглядаються керівництвом підприємства (підприємцем), як правило, у триденний строк після її закінчення. Залежно від специфіки функціонування підприємства (підприємця), що перевіряються, та завдань контролюючих органів під час перевірки можуть розглядатися й інші питання, які не включені до цієї глави та використовуватися інші форми актів перевірок. Ведення касової книги і касових документів, їх оформлення Під час перевірок здійснюється контроль за виконанням підприємством вимог цього Положення, що пов'язані з веденням касової книги та оформленням операцій з приймання та видачі готівки з каси, веденням форм первинної облікової документації. Під час перевірок з'ясовується наявність у підприємства касової книги, а також відповідність її оформлення вимогам наказу Мінстату. Крім того, перевіряється правильність ведення касової книги, оформлення в ній касових операцій із приймання і видачі готівкових коштів (у тому числі за строками), відповідність зазначених у ній сум про прийняту до каси або видану з каси готівку даним прибуткових і видаткових касових ордерів (типові форми відповідно КО-1 і КО-2, якість і своєчасність записів касира згідно із зазначеними в касовій книзі касовими документами, наявність підпису бухгалтера, який перевірив записи в касовій книзі за кількістю отриманих ним касових ордерів, правильність підрахунку в касовій книзі фактичних залишків готівки в касі на кінець дня тощо. Перевіряється також правильність заповнення всіх реквізитів прибуткових і видаткових касових ордерів та платіжних (розрахунково-платіжних) відомостей (проставлення потрібних дат, номерів, сум, підстав для їх виписки, наявність підписів службових осіб і одержувачів коштів, печаток, штампів, розписів про отримання готівки, правильність оформлення депонованих сум тощо). За окремими платіжними (розрахунково-платіжними) відомостями можуть вибірково перераховуватися суми виплаченої готівки. Установлюється наявність у підприємства журналу реєстрації прибуткових і видаткових касових документів та книги обліку прийнятих та виданих касиром грошей (типові форми відповідно КО-3 і КО-5 і правильність їх ведення, а також правильність відображення в касових документах номерів кореспондуючих рахунків, відповідність між кореспонденцією рахунків, унесених до касової книги та проставлених у касових ордерах, наявність потрібних виправдувальних документів, що додаються до касових ордерів (заяви, накладні, рахунки, довідки тощо), і відміток про їх погашення. У касових документах, які викликають сумніви щодо їх справжності, перевіряється достовірність підписів одержувачів коштів і службових осіб, які дають пояснення щодо цього. Виявлені в результаті перевірки порушення і висновки про ведення касової книги та касових документів зазначаються в розділі і акта перевірки. Оприбуткування надходжень готівки Особлива увага під час перевірки має приділятися встановленню повноти та своєчасності оприбуткування касами підприємств готівкових надходжень, одержаних у результаті здійснення підприємством господарської діяльності (за реалізовану продукцію, продані товари, виконані роботи, надані послуги і за позареалізаційні операції). Під час перевірки аналізується загальний стан касових оборотів надходжень готівки з кас банку до кас підприємства на підставі банківських виписок за поточними рахунками підприємства. Звіряються банківські виписки (за сумами коштів, що одержані з банку, і датами) та відповідні записи в касовій книзі з даними прибуткових касових ордерів. У разі потреби можуть також порівнюватися дані корінців грошових чеків з виписками банку. Уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки касами підприємств, у тому числі і при розрахунках із застосуванням РРО (РК) визначені в пункті 2.10 цього Положення. Під час перевірки контролюючими органами повного і своєчасного оприбуткування коштів, що надійшли до каси підприємства від здійснення господарської діяльності, записи в касовій книзі звіряються за сумами та строками з даними відповідних прибуткових касових ордерів (із залученням у разі потреби таких виправдувальних документів: товарних і касових чеків, розрахункових квитанцій, квитанцій до прибуткових касових ордерів, рахунків-фактур, товарно-транспортних і податкових накладних тощо). Перевіряється також проведення записів щодо реєстрації зазначених ордерів (за сумами і датами) у журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів. За потреби поглибленої перевірки повного оприбуткування в касі готівкових коштів, одержаних з різних джерел, можуть аналізуватися також обороти за відомістю журналу-ордеру 1 за дебетом субрахунку 301 "Каса в національній валюті" порівняно з оборотами за кредитом кожного кореспондуючого рахунку/субрахунку (311 "Поточні рахунки в національній валюті", 370 "Розрахунки з різними дебіторами", 631 "Розрахунки з постачальниками та підрядниками", 661 "Розрахунки за заробітною платою", 662 "Розрахунки з депонентами", 681 "Розрахунки за авансами одержаними" та іншими рахунками) з подальшим порівнянням їх із відповідними записами в касовій книзі та даними документів, які підтверджують фактичне одержання підприємством певних сум готівки у відповідні строки. Крім того, для контролю за повним і своєчасним оприбуткуванням готівки конкретним підприємством контролюючі органи можуть застосовувати відповідні зустрічні документальні перевірки, що здійснюються безпосередньо на підприємствах-покупцях (замовниках), які сплатили готівкові копіти, шляхом залучення відповідних первинних документів та взаємного звіряння касових документів отримувачів готівки з даними покупців. Під час перевірки контролюючі органи мають брати до уваги те, що за наявності в касі підприємства готівки, яка не підтверджена прибутковими касовими ордерами, вона вважається неоприбуткованою в касі та зараховується в дохід підприємства. Установлені під час перевірки порушення порядку оприбуткування надходжень готівки відображаються в розділі II акта перевірки. Дотримання встановлених лімітів каси Під час перевірки дотримання підприємством ліміту каси визначається встановлений установою банку ліміт каси, уточнюються за наявними копіями заявок-розрахунків та наказами (розпорядженнями) суми самостійно доведеного підприємством ліміту каси своїм відокремленим підрозділам. Під час перевірок з'ясовують те, як підприємство дотримується встановленого установою банку ліміту каси, строків і порядку здавання готівкової виручки, а також своєчасність повернення в банк не витрачених у визначений строк коштів, виданих на оплату праці та інші виплати. При цьому має враховуватися те, що кошти, одержані з каси банку або направлені з виручки на виплати, пов'язані з оплатою праці, пенсій, стипендій, дивідендів (доходу), можуть протягом 3-5 днів зберігатися в касі підприємства понад установлений ліміт каси. Для визначення понадлімітних залишків готівки в касі порівнюються записи про фактичні її залишки в касі за касовою книгою з установленим підприємству лімітом каси за кожний день незалежно від того, здійснювалися в цей день касові обороти (надходження і витрати готівки) чи ні. Якщо в періоді, що перевіряється, виявлено перевищення ліміту каси, то визначаються, протягом якого часу (у днях) і які понадлімітні суми не здавалися в установлені строки до банку і з якої причини, а також загальна сума понадлімітних залишків. Під час перевірок мають також ураховуватися особливості визначення понадлімітних залишків і порядку їх здавання до кас банків підприємствами торгівлі, громадського харчування та послуг. При здійсненні цих перевірок у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг також звертається увага на необхідність забезпечення постійної наявності в касах підприємств, що перевіряються, розмінної монети для видачі здачі. Виявлені порушення встановленого ліміту каси відображаються у таблиці розділу III акта перевірки (зазначаються дані про діючий ліміт каси, фактичні залишки готівки каси в ті дні, коли було перевищено її ліміт, а також розрахунок загальної суми перевищення встановлених лімітів за кожний день). Цільове використання готівки, одержаної в установі банку Особлива увага під час перевірок має приділятися цільовому використанню готівки, яку підприємство (підприємець) одержує в установі банку. Цільове призначення цих коштів зазначається конкретним підприємством (підприємцем) при заповненні грошового чека встановленої форми і не повинно суперечити чинному законодавству України. Під час перевірок цільового використання готівки, одержаної підприємством в установі банку, використовуються банківські виписки, касові книги, звіти касира, видаткові касові ордери, журнали-ордери 1 за кредитом субрахунку 301 "Каса в національній валюті", книги обліку придбання товарів (робіт, послуг), а також документи, що підтверджують факт витрачання готівкових коштів за призначенням. Крім того, можуть також використовуватися товарні та касові чеки, розрахункові квитанції, квитанції до прибуткових касових ордерів, проїзні документи, інші розрахункові документи, а також акти про закупівлю товарів (виконання робіт, надання послуг), платіжні (розрахунково-платіжні) відомості, рахунки-фактури, товарно-транспортні накладні, договори купівлі-продажу, авансові звіти підзвітних осіб тощо. Під час перевірки підприємства порівнюються відповідні записи в касовій книзі та прибуткових касових ордерах з банківськими виписками щодо цільового призначення одержаних у банку коштів, що визначається за символами касових оборотів, які зазначаються в банківських виписках. У разі виникнення розбіжностей з'ясовуються їх причини. Суми і напрями використання готівки, одержаної в касі банку, порівнюються з аналогічними показниками їх фактичного витрачання із залученням відповідних виправдувальних документів. За результатами перевірки встановлюються конкретні факти нецільового використання готівки, з'ясовуються їх причини. Якщо лише частина одержаної в банку готівки була використана за цільовим призначенням, а інша не здана до каси підприємства, то сума витраченої на інші цілі готівки кваліфікується як нецільове використання коштів. Уважаються порушенням також випадки фактичного використання підприємством (підприємцем) одержаної в банку готівки за цільовим призначенням, але без надання підтверджувальних документів. Результати перевірки цільового використання готівки, одержаної в банку, зазначаються в розділі IV акта перевірки. Контроль за видачею значних сум готівки При здійсненні контролю за дотриманням ведення операцій з готівкою особлива увага має приділятися операціям з одержання підприємством (підприємцем) значних сум (що перевищують еквівалент 10000 євро за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, установленим Національним банком) зі своїх банківських рахунків та їх цільовому використанню. Під час перевірки систематизуються згідно з банківськими документами всі випадки одержання підприємством (підприємцем) значних сум готівкових коштів, а за потреби використовуються також відповідні дані установ банків, у яких відкрито його поточні рахунки. Під час перевірки аналізуються обсяги готівки, періодичність та структура її видачі, динаміка порівнянне з попередніми періодами. Звертається також увага на строки відкриття підприємством (підприємцем) рахунку; проведення ним операцій, що не є економічно виправданими або суперечать чинному законодавству (які не відповідають характеру його діяльності; перекази значних сум готівки на рахунки фізичних осіб; надходження і вилучення з рахунків готівки в сумах, яка перевищує звичайний грошовий обіг цього підприємства (підприємця); внесення на рахунки готівки з подальшим переказуванням її в стислі строки іншому підприємству; систематичне або повне зняття значних сум готівки в день її надходження на рахунок тощо). Аналізується також видача готівки в сумах, що становлять менше ніж 10000 євро, але які підприємство (підприємець), що перевіряється, одержувало зі свого рахунку регулярно протягом короткого періоду (тижня, декади, місяця). За потреби для контролю за цільовим використанням значних сум готівки, що одержані підприємством (підприємцем) в установі банку, можуть здійснюватися зустрічні перевірки. Виявлені в результаті перевірки порушення зазначаються в розділі V акта перевірки. Витрачання готівки з виручки на виплати, пов'язані з оплатою праці Під час перевірки встановлюється дотримання підприємством чинного порядку витрачання готівкової виручки, зокрема здійснення ним виплат, що пов'язані з оплатою праці, за наявності податкового боргу. Крім того, береться до уваги, що згідно з пунктом 2.12 цього Положення підприємству, яке має податковий борг, забороняється витрачати готівку з виручки, одержану від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) та позареалізаційних надходжень на виплати, пов'язані з оплатою праці, за винятком виплат через екстрені (невідкладні) обставини, що можуть здійснюватися з виручки. 5.7. 3. Під час перевірки контролюючі органи встановлюють, у які періоди підприємство, що перевіряється, мало податковий борг, що обліковується в органах державної податкової служби України. Під час перевірки встановлюються факти проведення підприємством у ці періоди зазначених вище виплат, пов'язаних з оплатою праці, за наявності в нього податкового боргу. Для цього за записами в касовій книзі та за платіжними (розрахунково-платіжними) відомостями і видатковими касовими ордерами встановлюються суми і дати здійснення цих виплат із каси підприємства. На підставі касової книги та прибуткових касових ордерів виявляються також джерела надходжень коштів (з установи банку або з виручки) за сумами і датами, за рахунок яких здійснювалися вищезазначені виплати. Також слід звертати увагу на ті випадки, коли за однією платіжною (розрахунково-платіжною) відомістю частина виплат здійснювалася за рахунок коштів, одержаних в установі банку, а інша частина - за рахунок готівкової виручки. З метою перевірки зазначеного питання можуть також використовуватися: місячний (квартальний) бухгалтерський баланс (Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 2 Головна книга, журнали-ордери, касові книги, прибуткові та видаткові касові ордери, платіжні (розрахунково-платіжні) відомості, банківські виписки тощо. Дані про виявлені порушення (конкретні дати та суми) зазначаються в розділі VI акта перевірки. Дотримання порядку видачі готівки під звіт та її використання Метою перевірки є здійснення контролю за дотриманням підприємствами встановленого порядку видачі готівкових коштів під звіт (у тому числі на відрядження) та їх використання відповідно до вимог цього Положення та Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон (із змінами), затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 10.06. 99 No 146 і зареєстрованої Міністерством юстиції України 29.06. 99 за No 418/3711. Під час проведення перевірок аналізується порядок видачі підприємствами сум під звіт, їх цільове використання, виявляються факти неправомірної видачі готівки під звіт працівникам, які повністю не розрахувалися за попередньо видані їм кошти, несвоєчасного звітування, а також випадки передавання підзвітних коштів одним працівником іншому тощо. Під час перевірки можуть аналізуватися дані бухгалтерських регістрів, а саме: журналу-ордера 7, субрахунку 372 "Розрахунки з підзвітними особами", у яких за дебетом відображаються кошти, видані з каси під звіт, і відшкодування перевитрат за авансовими звітами, а за кредитом - суми витрат за авансовими звітами, підтверджені бухгалтерією, та повернення невикористаних авансів. Дебетове сальдо зазначає суму заборгованості підзвітних осіб підприємству, кредитове - суму перевитрат підзвітних осіб за авансовими звітами. Такий аналіз дає змогу визначити напрями використання підзвітних сум, виявити порушення під час їх видачі. При перевірці авансових звітів про використання одержаної під звіт готівки для вирішення господарських питань особлива увага приділяється дотриманню вимог підзвітними особами встановлених термінів складання та подання до бухгалтерії відповідних звітів, своєчасність повернення до каси підприємств залишку невикористаних коштів (одночасно з авансовим звітом), наявність оригіналів підтверджувальних документів, їх погашення, цільове витрачання підзвітних сум тощо. Крім того, ураховується те, що представлення авансових звітів про використання підзвітних сум із порушенням установлених термінів може дозволятися лише в зв'язку з тимчасовою непрацездатністю підзвітної особи або за інших обставин, що мають документальне підтвердження. Під час перевірки правильності оформлення видач готівки під звіт як на відрядження, так і на інші потреби встановлюється достовірність підтверджувальних документів, що додаються до авансових звітів. Також слід звертати увагу на повне і своєчасне звітування підзвітних осіб у разі використання ними під час відрядження значних сум підзвітних коштів для вирішення господарських питань. При проведенні перевірки правильності організації видачі готівки під звіт на відрядження встановлюється наявність розпорядчого документа (наказу, розпорядження) на службові відрядження, правильність ведення записів у журналі реєстрації посвідчень на відрядження, дотримання граничної тривалості службового відрядження, наявність відміток у посвідченні про відрядження, своєчасність звітування за витрачені під час відрядження кошти, правильність відшкодування витрат працівникам тощо. Також потрібно враховувати те, що в разі виявлення порушення видачі конкретному працівнику під звіт готівкового авансу за наявності в нього раніше одержаних підзвітних коштів, за якими в установленому порядку не був складений авансовий звіт, то незалежно від того, закінчився чи ні термін, на який ці кошти були видані, штраф за таке порушення (25% від одержаної під звіт суми) має розраховуватися, виходячи із суми попередньо одержаних і не повернених до каси підприємств підзвітних коштів, щодо яких не був складений звіт. У разі своєчасного повернення лише частини підзвітних коштів штраф розраховується щодо суми не повернених до каси підзвітних коштів. Факти подання авансового звіту до бухгалтерії в установлені строки без одночасного повернення до каси підприємства невикористаних підзвітних сум є порушенням порядку видачі готівки під звіт і її використання. Дані про виявлені під час перевірки порушення зазначаються в розділі VII акта перевірки. Дотримання граничних обмежень на здійснення готівкових розрахунків Для контролю за дотриманням підприємствами (підприємцями) установлених обмежень (З тис. грн.) при здійсненні між ними готівкових розрахунків перевіряються розрахункові операції конкретного підприємства - платника готівкових коштів. Також має враховуватися те, що такі готівкові розрахунки можуть здійснюватися підприємствами протягом дня з іншими підприємствами (підприємцями) за одним чи кількома платіжними документами, а також те, що зазначені обмеження не стосуються розрахунків підприємств із фізичними особами та інших випадків, які визначені цим Положенням. Якщо готівкові розрахунки підприємств перевищують установлену граничну суму, то надлишкова їх сума додається розрахункове до фактичних залишків готівки в касі платника готівки одноразово (того самого дня, у який було здійснено цю операцію), а одержана сума порівнюється із затвердженим лімітом каси. Зазначені обмеження стосуються всіх видів операцій з готівкою, пов'язаних як з реалізацією продукції (виконанням робіт, наданням послуг), так і з позареалізаційними операціями. Для перевірки використовуються потрібні касові документи підприємств (касова книга, касові ордери, журнал реєстрації прибуткових і видаткових касових документів, авансові звіти працівників щодо витрачання підзвітних сум), а також документи, що підтверджують здійснені покупцем (замовником) витрати готівки при придбанні товарів, оплаті наданих послуг та виконаних робіт (касові та товарні чеки, розрахункові квитанції, квитанції до прибуткових касових ордерів, інші розрахункові документи, а також рахунки-фактури, податкові накладні, договори на поставку продукції, надання послуг, виконання робіт, товарно-транспортні накладні тощо). Під час перевірки підприємства аналізуються записи в касовій книзі, книзі обліку придбаних товарів (виконаних робіт, наданих послуг), дані прибуткових і видаткових касових ордерів, авансових звітів підзвітних осіб та інших підтверджувальних документів. Можуть також перевірятися обороти за субрахунком 372 "Розрахунки з підзвітними особами". Порушення встановлених обмежень на здійснення готівкових розрахунків виявляються шляхом порівняння фактичних витрат готівки підприємств-платників за придбані товари (виконані роботи, надані послуги) за конкретним розрахунком, що підтверджені відповідними обґрунтувальними документами, з діючими обмеженнями. У разі потреби можуть здійснюватися зустрічні перевірки підприємств з порівнянням даних (за сумами і строками) відповідних касових документів підприємств-платників і підприємств - одержувачів готівкових коштів. У разі виявлення фактів порушення встановлених обмежень при розрахунках підприємств вони зазначаються з наведенням їх конкретних розмірів у таблиці VIII розділу акта перевірки. 28.02.2011


source: fineweb

text: Кеплер (орбітальний телескоп) Компоненти орбітального телескопа «Кеплер» |Загальна інформація| |NSSDC код||2009-011A| |Організація||NASA| |Дата запуску||7 березня 2009, 03:49:57.465 UTC| |Запущено з||мису Канаверал| |Засіб запуску||Delta II (7925-10L)| |Тривалість місії||заплановано більш ніж на 3.5 років, на сьогодні 1916 діб| |Маса||1039 кг| |Тип орбіти||навколосонячна| |Висота орбіти||близько 1 а.о. від Сонця| |Орбітальний період||372.5 дні| |Тип телескопа||системи Шмідта| |Довжина хвилі||400–865 нм| |Інструменти| |42 ПЗЗ матриці||розміром 5см × 5 см кожна| |Зовнішні посилання| |Інтернет сторінка||http://kepler.nasa.gov/| Орбітальний телескоп «Кеплер» (англ. Kepler) — космічний телескоп НАСА, призначений для пошуків екзопланет. Названий на честь Йоганна Кеплера (1571–1630), німецького філософа, математика, астронома, астролога і оптика. Первинний підрядник — «Ball Aerospace». Телескоп був запущений 7 березня 2009 з космодрому на мисі Канаверал в штаті Флоріда.[1] На орбіту апарат вивела ракета-носій Delta II. Двічі, в січні 2006 і в березні 2006 запуск відкладався через фінансові проблеми. Місія коштуватиме приблизно 467 мільйонів доларів. Зміст Місія «Кеплер» продовжиться три з половиною роки. Весь цей час він спостерігатиме близько 100 тисяч схожих на Сонце зірок, навколо яких можуть обертатися екзопланети. Апарат шукатиме планети, що розташовані поза Сонячною системою, за допомогою транзитного методу. Коли планета проходить диском своєї зірки, вона закриває від спостерігача частину її випромінювання. Аналізуючи коливання яскравості світил, астрономи можуть не тільки знаходити планети, але також приблизно оцінювати їхній розмір. «Кеплер» обертатиметься навколо Сонця орбітою з радіусом близько однієї астрономічної одиниці. Фактично, «Кеплер» повторюватиме шлях нашої планети, що обертається навколо Сонця. Таке розташування дозволяє телескопу постійно стежити за одними і тими ж зірками. Телескоп "Хаббл", наприклад, позбавлений цієї переваги. На момент запуску астрономами було виявлено близько 350 екзопланет. Більшість з них є газовими гігантами на зразок Юпітера. На таких планетах не можуть розвиватися організми земного типу, а саме населеність екзопланет найбільше цікавить учених. «Кеплер» зможе знаходити планети меншого розміру, придатніші для життя. 8 квітня 2009 року інженери NASA дали команду на подачу струму через спеціальний плавкий дріт, який зруйнувався і звільнив еліптичну кришку, призначену для захисту об'єктиву від пилу[2]. Вона плавно відокремилася і Кеплер почав спостереження ділянки Чумацького шляху. Ця операція була критичною для успіху і мала пройти без збоїв — Кеплер знаходиться настільки далеко від Землі, що туди не літають астронавти. Виправити помилку можливості не було б. В квітні ж Кеплер зробив перші знімки.[3] Космічний апарат має телескоп системи Шмідта, пристосований для пошуку далеких планет з космосу. Через коригувальну «лінзу» особливого профілю діаметром 95 см світло падає на головне дзеркало телескопа, розмір якого — вже 1,3 метра. Відбите від дзеркала світло збирається в головному фокусі, де розташована мозаїка з 21 пари спеціально створених астрономічних ПЗЗ-матриць, здатних зафіксувати майже кожен падаючий на них фотон (ефективність людського ока — в десятки разів менша). Вся мозаїка має розмір приблизно 30 см на 30 см і складається з 95 мегапікселів. Це найбільша ПЗЗ-матриця з усіх, що коли-небудь запускалися в космос. Велике дзеркало і спеціальна матриця необхідні для високої точності вимірювань блиску. Фотони на матрицю падають нерегулярно, й існують нерегулярні і незламні (так звані пуассонові) флуктуації їхньої кількості. Вони пропорційні квадратному кореню з числа фотонів, і якщо потрібно виміряти блиск з точністю 10% (1:10), потрібно не менше 100 фотонів, з точністю 1% (1:100) — не менше 10 000 фотонів, а з точністю 0,002%, якої має досягти Кеплер, (1:50 000) — не менше 2,5 мільярдів квантів від кожної зірки. Навіть з метровим дзеркалом телескопа доведеться накопичувати фотони по півгодини на кожну експозицію. У своїх пошуках «Кеплер» покладатиметься на другий за ефективністю метод пошуку позасонячних планет — метод транзитів. Коли якесь непрозоре тіло проходить перед диском зірки, її блиск ледве помітно змінюється. Щоб тінь на нас впала, орбіта планети повинна бути нахилена під дуже невеликим кутом до променя зору. Такі шанси невеликі — наприклад, земну тінь можна розгледіти лише приблизно з кожної сотої зірки в околицях Сонця (ці зірки мають лежати у вузькій смузі шириною приблизно півградуса навколо екліптики). Тому «Кеплер» має спостерігати відразу дуже багато зірок. Астрономи вирішили обмежитися сотнею тисяч. Крім того, падати на нас будуть навіть не тіні, а півтіні: планети надто малі, щоб повністю закрити своїм тілом диск далекого світила. Наприклад, Земля, проходячи диском Сонця, закриває для далекого спостерігача лише 0,008% його поверхні, і приблизно на стільки ж падає його блиск. А значить, вимірювати блиск треба з величезною точністю — в тисячні частки відсотка. Це вимагає точної і стабільної фотометрії (вимірювань блиску) — і «Кеплер» зможе вимірювати зміни блиску зірок з точністю від 0,002% для найяскравіших до 0,008% для найслабших. Нарешті, проходження тіні потрібно не прогавити — для стороннього спостерігача проходження Землі диском Сонця триває не більше 10 годин, а повторюється воно лише один раз на рік. Крім того, періоди далеких планет ми не знаємо, і коли вони пройдуть перед диском знову, наперед нікому невідомо. Тому «Кеплер» має безперервно дивитися на небо. Телескоп з діаметром дзеркала трохи менше одного метра робить виміри кожні 10 хвилин, аналізуючи дані про зірки, що перебувають на відстані до трьох тисяч світлових років від Землі. Цим він і займеться, щойно вийде на орбіту і відладить всю свою апаратуру: протягом трьох з половиною років (а якщо програма буде продовжена, то і довше), телескоп спостерігатиме одну і ту ж область неба розміром приблизно 100 квадратних градусів на межі сузір'їв Лебедя і Ліри поблизу площини нашої Галактики. Переривати свою вахту космічний апарат буде лише на декілька годин раз на три місяці, щоб переорієнтувати антену на Землю. Скидати накопичену інформацію на Землю прилад буде приблизно раз на місяць. Заради безперервності і стабільності спостережень телескоп виведено на не зовсім звичайну орбіту. «Кеплер» перебуватиме за декілька мільйонів кілометрів поблизу Землі на трохи витягнутішій, ніж земна, орбіті, поволі віддаляючись від нашої планети (приблизно на 40 тисяч кілометрів за добу). Він постійно перебуватиме у сонячних променях, і його нагрів — а значить, і шуми апаратури — не змінюватимуться внаслідок переходу у земну тінь та назад. Крім того, щоб виключити можливі коливання чутливості телескопа (наприклад, через повільну деградацію оптики — від мікрометеоритів — або камери — від космічних променів), блиск щоразу обчислюватиметься відносно сусідніх зірок і попередніх кадрів. Це так звана подвійна (у просторі і в часі) диференціальна фотометрія. На 95 мегапікселях розміститься 100 тисяч зірок, навколо яких телескоп шукатиме планети. Вони розташовані на відстанях від 600 до 3000 світлових років від нас у Рукаві Оріона нашої Галактики (Рукав Оріона ми бачимо і в сузір'ї Лебедя). 170 тисяч кандидатів на спостереження вже відібрано. Протягом року телескоп стежитиме за кожним із них, а потім концентруватиметься на 100 тисячах, що показують найменші «випадкові» коливання блиску (вони можуть виникати за рахунок плям, спалахів і тремтінь поверхні — загалом, активності самого світила). Це будуть зірки трьох спектральних класів — жовті зірки класу G, схожі на наше Сонце, білі зірки класу A, які яскравіші і гарячіші за наше світило, та червоні карлики класу M, тьмяніші за Сонце. Залежно від яскравості світила, зона рідкої води знаходиться на різних відстанях від зірки — вона ближче для тьмяних зірок і далі для яскравих. Тривалість основної місії «Кеплера» — 3,5 роки, а для впевненого виявлення планети вчені мають спостерігати не менше 3 проходжень кандидата диском світила. Тому, якщо планети є навколо більшості зірок, буде знайдено більше планет в зоні рідкої води біля червоних та жовтих зірок, а планетам, що знаходяться на орбітах у (ширшій) зоні рідкої води навколо зірок класу A, може і не вистачити часу на три повних оберти. Вчені вважають, що вже в перші півроку знайдуть немало «гарячих юпітерів», періоди яких можуть складати лише кілька діб — за сучасними оцінками, вони обертаються навколо кожної десятої зірки, а може, і частіше. Чотири таких планети вже відомі — їх було виявлено з Землі, і їхнє «перевідкриття» «Кеплером» стане непоганим тестом його можливостей. Планет, схожих на Землю, доведеться чекати щонайменше два роки, а швидше за все — і всі три. Раніше вони просто не встигнуть зробити необхідні три оберти. Крім того, вчені збираються не публікувати дані про нові планети, поки не підтвердять їхні параметри спостереженнями на великих телескопах із Землі. Це може ще дещо затримати оприлюднення даних щодо нових планет. Скільки таких планет знайдеться — ніхто сказати поки не може. Якщо у всіх, схожих на Сонце зірок, є схожі на Землю планети на таких же відстанях, як Земля, ми зможемо побачити кілька сотень землеподібних планет — тих, які відкидають тінь у наш бік. Але це максимальне значення. Учасники проекту розраховують, скоріше, на декілька десятків. Наукова мета телескопа Кеплер полягає в тому, щоб досліджувати структуру і різноманітність планетарних систем. Для цього, розглядаючи багато зірок, необхідно досягти декількох цілей: - Визначити скільки планет, подібних до Землі, і великих планет знаходиться біля придатної для життя зони зірок всіх спектральних типів. - Обчислити діапазон розмірів і форм орбіт цих планет. - Оцінити кількість планет, що знаходяться в системах кратних зір. - Визначити діапазон розмірів орбіти, яскравості, діаметру, маси і густини короткоперіодичних планет-гігантів. - Виявити додаткових членів в кожної виявленої планетарної системи, використовуючи інші методики. - Вивчити властивості тих зір, в яких виявлені планетарні системи. На початку 2010 року на конференції Американського астрономічного товариства було оголошено[4] про відкриття телескопом «Кеплер» перших п'яти екзопланет. Найменша зі знайдених планет за своїми розмірами порівняна з Нептуном, чотири інші більші Юпітера. Жодна з них не належить до планет земного типу, пошук яких є головним завданням «Кеплера». Всі п'ять планет обертаються на дуже близьких до зірок орбітах і здійснюють один оберт за три-п'ять днів. Температура їхньої поверхні перевищує температуру розпеченої лави. Повідомляючи про результати роботи телескопа, представник NASA також повідомив про виявлення невідомого об'єкта, що обертається навколо зірки, проте не є ані планетою, ані білим карликом. Цей об'єкт гарячіший за саму зірку і за своїми розмірами перевищує білі карлики. На початок лютого 2011 року «Кеплер» знайшов 1235 позасонячних планет. Розмір 68 з них можна порівняти з розміром Землі, а 288 відносяться до класу так званих Суперземель (тобто вони більше нашої планети, але істотно менше газових гігантів Сонячної системи). Ще 662 планети за діаметром порівнянні Нептуном, 165 — з Юпітером, а 19 зі знайдених небесних тіл більше цього газового гіганта. У так званій зоні населеності своїх зірок розташовуються 54 з виявлених «Кеплером» планет. Розмір п'яти планет із жилої зони можна порівняти з розміром Землі. Ще одна цікава знахідка телескопа — схожа на Сонце зірка Kepler-11, навколо якої обертається шість планет. Це найбільша з відомих планетних систем. [1], [2], [3]. 5 грудня 2011 року було оголошено про відкриття планети Kepler-22b. Це перша підтверджена екзопланета. Космічний телескоп «Кеплер» у листопаді 2012 завершив основну частину своєї місії, але продовжить роботу ще протягом чотирьох років. За три з половиною роки роботи космічного телескопа вченим вдалося виявити більше двох тисяч об'єктів-кандидатів на звання екзопланет. До листопада 2012 року кількість підтверджених екзопланет, знайдених з його допомогою, становило 105 штук.[5] Серед них виявилися як газові гіганти, що обертаються поблизу від своїх зірок — гарячі юпітери, так і планети, котрі лише трохи перевищують за розмірами нашу — суперземлі. Також були виявлені зірки з декількома планетами. Спочатку було заплановано, що робота космічного телескопу Кеплер триватиме лише до листопада 2012. Проте, послуговуючись порадою провідних астрономів світу та приймаючи до уваги величезний вклад телескопу в області відкриття нових екзопланет, НАСА вирішило продовжити роботу телескопу до 2016 року.[6] Справа в тому, щоб впевнитись в існуванні навколо зорі екзопланети, слід відстежити кілька раз транзит екзопланети, що вимагає довшого періоду безперервних спостережень, які може проводити телескоп Кеплер. Рішення про продовження місії було прийнято ще у квітні 2012 року. Як зазначено в прес-релізі NASA, в наступні чотири роки пошук зосередиться переважно на планетах, подібних до Землі. На початку травня 2013 року на телескопі відмовив один з чотирьох двигунів-маховиків, які допомагали апарату бути нерухомим відносно тієї ділянки неба, за якою ведеться спостереження і він був переведений до безпечного режиму. Це другий двигун-маховик, що зламався (перший вийшов з ладу 16 липня 2012 року), і був по-суті, запасним. Відтепер, щоб зберегти нерухомий стан можна задіяти звичайні двигуни, але палива для цього вистачить лише на декілька місяців, після чого використання апарату припиниться. Поломка телескопу може надовго затримати вивчення астрономами екзопланет. Наступник «Кеплеру», телескоп «Джеймс Вебб» планується вивести на орбіту лише в 2018 році, але через фінансові негаразди в НАСА і США загалом, початок експлуатації проекту, вартість якого постійно зростає може затягнутися значно на довше.[7] |ВікіСховище має мультимедійні дані за темою:| - Kepler Mission website on www.nasa.gov - Kepler Mission Profile by NASA's Solar System Exploration - Kepler Asteroseismic Science Consortium (KASC) - Kepler на сайті Ball Aerospace


text: Перестановка пріоритетів Зміст В плануванні, термін перестановка пріоритетів описує ситуацію коли менш пріоритетне завдання блокує спільні ресурси які необхідні пріоритетнішому завданню. Це призводить блокування пріоритетніших завдань доти, поки завдання з нижчим пріоритетом розблокує ресурси, насправді "інвертуючи" відносні пріоритети цих двох завдань. Якщо ж в цей час спробує виконатись інше середньо пріоритетне завдання, що не залежить від спільного ресурсу, воно отримає перевагу над менш та пріоритетнішими завданнями. В деяких ситуаціях перестановка пріоритетів може і не викликати видимих проблем. Проте існує багато ситуацій коли перестановка пріоритетів може призвести до серйозних проблем. Якщо пріоритетне завдання залишиться знемагати без ресурсів, це може привести до несправностей або виклику коректуючих дій, таких як watch dog timer пильнуючий таймер перевантажить всю систему. Проблема що виникла у Mars lander "Mars Pathfinder" є класичним прикладом перестановки пріоритетів в системах реального часу. Перестановка пріоритетів також може зменшити видиму продуктивність системи. Про існування цієї проблеми відомо з 1970-х, але досі не існує повноцінного методу передбачення таких ситуацій. Основними методами боротьби з цією проблемою є: Відключення всіх переривань для захисту критичних секцій[ред. • ред. код] Коли відключення всіх переривань використовується для недопущення перестановки пріоритетів, існує тільки два типи пріоритетів: резервуючий та блокуючий переривання. Без третього пріоритету перестановка неможлива. Оскільки є тільки один шматок заблокованих данних, хаотичне впорядкування неможливе, тому неможливим стає взаємне блокування. Оскільки критичні процеси завжди добігають до завершення, зависання не трапляється. Слід пам'ятати, що це спрацює тільки якщо всі перериваня відключенні. Коли відключенні тільки деякі апаратні переривання, перестановка пріоритетів відтвориться через пріоритизацію апаратних переривань. Із збільшенням пріоритетів до верхньої межі спільний блокуючий процес (що виконує системний код) сам має специфічний (високий) пріоритет, який також присвоєний завданню що тримає блок. Це працює добре не дозволяючи іншим високо пріоритетним завданням мати пріоритет вищий максимального. За правилами успадкування пріоритетів, якщо високопріоритетне завдання має чекати на певний ресурс розділений з менш пріоритетним завданням, низькопріоритетному завданню присвоюється найбільший пріоритет з очікуючих завдань на час використання ним спільних ресурсів, таким чином дозволяючи завданням з середніми та високими пріоритетами уникати затримок (первісно) мало пріоритетного завдання. - Description from FOLDOC - Citations from CiteSeer - IEEE Priority Inheritance Paper by Sha, Rajkumar, Lehoczky |На цю статтю не посилаються інші статті Вікіпедії.|


text: Святий Адомнан Адомнан – (ірл. – Adomnán) – Адамнан, святий Адомнан, Адомнан Йонський (627 – 704) – християнський святий, ірландський та шотландський церковний діяч, абат Йони (679 – 704), ірландський історик, письменник, поет, богослов, державний діяч, гуманіст. Народився в 623, чи 624, чи 627, чи 628 році – про рік його народження єдиної думки в науковців немає – на вівденному заході нинішнього графства Донегол (ірл. – Donegal, Dún na nGall) – Ірландія. Пішов монахом в монастир Друїм Туамма (ірл. - Druim Tuamma). Потім переїхав в іншу обитель – в монастир на острові Йона, що біля берегів нинішньої Шотландії. Тоді острів Йона входив до складу ірландського королівства Дал Ріада. В ті часи монастир Йона був центром християнства всіх Британських островів. Коли Адомнан приїхав на Йону очолював монастир ігумен Сегене (ірл. – Ségéne) (622-652). Тут Адомнан оволодів в досконалості латинською та грецькою мовами, вивчав Святе Письмо. Після смерті ігумена Файбла (ірл. – Failbe), Адомнан був обраний ігуменом – девятим після святого Колумби – засновника монастиря на острові Йона. У цей час на острові Йона жив Альфрід (англ.-сакс. - Aldfrith/Aldfrid) – позашлюбний син короля Осві Нортумбрійського, що був вигнаний своїм молодшим братом Егфрідом (англ.-сакс. - Ecgfrith/Ecgfrid). Альфрід став учнем Адомнана. Коли у 685 році Егфрід загинув у поході на піктів, Адомнан благословив Альфріда, що повернувся на батьківщину і зайняв королівський престол. У 686 році Адамнан відвідав короля Альфріда і попросив відпустити 60 ірландців, що перебували в полоні і повернувся зі звільненими бранцями на острів Йона. Пізніше Адомнан не одноразово відвідував англо-саксонські королівства Британії. У 688 році він востаннє відвідав Альфріда і подарував йому свою книгу «Про святі місця». У той же час, по свідченням Беди Високоповажного, він відвідав кілька англійських монастирів і під впливом Чолфріда Віртмунського прийняв Римську пасхалію (в той час в Ірландії була своя, так звана Ірландська пасхалія). Монахи острова Йони відмовились змінювати ірландські звичаї святкувати релігійні свята, Адомнан покинув Йону і вирушив в Ірландію в 692 році, де вперто переконував ірландських монахів змінити кельтські правила на римські. У 697 році він змусив верховного короля Ірландії Лоїнгсеха мак Енгуссо прийняти «Закон про немовлят» який був потім узгоджений з церквою на синоді в Бірр. В історію цей закон ввійшов як «Канони Адомнайна» (ірл. - Cáin Adomnáin). У цьому законі діти, жінки і священики звільнялися від участі у війні, їх не можна було залучати до бойових дій, не можна було їх розглядати в якості супротивника під час війни, вони не могли бути полоненими, гарантувалася недоторканість дітей, жінок і священників у випадку війни. Ці закони ще відомі як «закони невинних» (lex innocentium) – вони стали першими в історії не тільки в Європі, але і в світі, що захищали ці категорії людей у випадку війни і були прикладом небаченого в ті жорстокі часи гуманізму. Останні роки життя Адомнан провів в Ірландії, а в 704 році повернувся на Йону, де і помер 23 вересня. Найважливішою працею Адомнана вважається книга «Житіє Колумби» (лат. - Vita Columbae), що була написана між 692 та 697 роками. Житіє засновника Йонського монастиря є важливим пам’ятником ранньосередньовічної ірландської та шотландської літератури. Також він є автором книги «Про святі місця» (лат. - De Locis Sanctis), матеріал для якої йому надав франкський єпископ Акульф (Arculf), що повертався зі Святої Землі, де він жив довгий час. Крім цього він написав чимало віршів ірландською мовою. - Sharpe, Richard., ed. and trans. Adomnan of Iona: Life of St. Columba, Penguin, 1995. - Anderson, A.O. and Anderson, M.O. ed. and trans., revised by M.O. Anderson, Adomnan's Life of Columba, Oxford: Clarendon Press, 1991. - Anderson, A.O., Early Sources in Scottish History, Edinburgh: Oliver and Boyd, 1922 (Irish Annals, etc). - Bede, ed. by Judith McClure and Roger Collins, Ecclesiatical History of the English People, Oxford University Press, 1994. - Carey, John, King of Mysteries: Early Irish Religious Writings, Dublin: Four Courts Press, 1998 (Fis Adomnain: The Vision of Adomnan, 10-11th century). - Herbert, Maire and Padraig ÓRiain, Betha Adamnain: The Irish Life of Adamnan, Irish Texts Society, 1988. - Meyer, Kuno, Cain Adamnain: An Old Irish Treatise on the Law of Adamnan, Oxford: Clarendon Press, 1905. - Ni Dhonnchadha, Mairin, “The Law of Adomnan: A Translation,” 53-68 in ÓLouglin, Thomas, ed., Adomnan at Birr, AD 697: Essays in Commemoration of the Law of the Innocents, Four Courts Press, 2001 (partial translation, sections 28-53).


text: Монітор (екран) є одним з головних елементів у ланцюжку виведення інформації. Інформація виводиться на екран завдяки перетворенню деяких частот. Це перетворення виконує графічний відеоадаптер. Залежно від специфікацій додатків, які запускаються на комп’ютері, монітор автоматично підлаштовується, виставляючи потрібне дозвіл робочого столу. Якщо в будь-якій програмі або в будь-якому процесі це зробити не вдається, то на допомогу може прийти тільки ручна установка дозволу. Вам знадобиться Налаштування дозволу екрану від операційної системи. Інструкція Сучасні монітори поділяються на 2 види: - Монітор з електронно-променевою трубкою (ЕПТ); - Рідкокристалічний монітор (LCD). Давайте розберемо способи зменшення зображення на екрані вашого монітора. У рідкокристалічних моніторах мається на наявність автоматична настройка підгонки дозволу монітора під кожен додаток. Як правило, така зміна відбувається тільки при вході в ігри або вихід з них. Якщо бажаного режиму на екрані ви так і не помітили, то можна скористатися кнопкою автоматичної підгонки, яка знаходиться на панелі кнопок вашого монітора. Найчастіше ця кнопка має назву «Auto». Якщо при натисненні цієї кнопки нічого не змінилося, отже, проблема набагато глибше, ніж нам здається. Для того, щоб зменшити дозвіл екрану, натисніть правою кнопкою миші на робочому столі — виберіть пункт «Властивості». На вкладці «Параметри» в розділі «Дозвіл екрану» виберіть відповідну величину. Натисніть кнопку «Применить». Після цього з’явиться діалогове вікно, яке вас повідомляє про можливість повернення виконаних дій. Натисніть «ОК», якщо обраний вами режим задовольняє вашим вимогам. У моніторах з електронно-променевою трубкою функції автоматичної підгонки немає. Як правило, всі значення доводиться виставляти вручну. Для того, щоб зменшити розмір зображення, що виводиться на екрані, необхідно скористатися панеллю кнопок монітора. Натиснувши на кнопку «Меню» виберіть потрібні елементи (ширина і висота), за допомогою кнопок навігації зменшуйте значення ширини і висоти до тих пір, поки не досягнете потрібних вам значень. У більшості ЕПТ моніторів ці значення виставлені на 100 одиниць.


text: 5 хвилин вказані через те, що для приготування використовуються заздалегідь прироговані або вже готові інгрідієнти. Звісно можна використовувати свіжі інгрідієнти, проте відстань між пирогом і вашим ротом набагато збільшиться :) Отож нам знадобиться: - готове тісто- варення або консервовані фрукти- олія для смаження Олію можна вже залити на сковорідку і нехай нагрівається. Виріжте з тіста круг, положіть на одну половину варення і складіть наполовину добре склеївши края. Обережно положіть пиріг на сковорідку з нагрітою олією та смажте близько 3 хвилини. Якщо пиріг не повністю "потонув" в олії, то його потрібно буде перевернути на іншу сторону. Смачного! Розпочнемо... Помістіть шнурівку посередині між двома нижніми петлями(див. фото) Шнурівку з правої сторони протягніть по діагоналі на ліву в четверту петлю. Тепер цю ж саму шнурівку протягніть під низом у п'яту петлю, а потім по діагоналі у другу зправа. І знову протягніть рід низом у третю петлю і по діагоналі в ліву шосту... Тепер все те ж саме потрібно зробити і з лівою частиною шнурівки... От все і готово! Оригінал статті на Instrucables.com Мистецтво оригамі або «складання з паперу» прийшло до нас із Японії. А разом із ним красива легенда про дівчинку Садакі Сасакі, яка жила у місті Хіросіма. Після вибуху атомної бомби вона залишилася живою, але отримала променеву хворобу. У госпіталі лікар розповів дівчинці про 1000 паперових журавликів, що здійснюють мрії. Садако загадала бажання про мир для усіх дітей. Проте встигла скласти лише 644 оригамі. З того часу діти усього світу надсилають журавликів до її меморіального музею.


text: Прислів’я та приказки До неоціненних коштовностей фольклору будь-якого народу, а відтак і українського, належать прислів'я та приказки — короткі влучні вислови, які образно та лаконічно передають нащадкам висновки з життєвого досвіду багатьох поколінь предків. Вони є узагальненою пам’яттю народу та результатом його спостережень над життям і явищами природи, що дає змогу молодому поколінню формулювати погляди на етику, мораль, історію й політику. У своїй сумі прислів'я та приказки становлять начебто звід правил, якими людина має керуватися у повсякденному житті. Вони рідко тільки констатують якийсь факт, скоріше рекомендують чи застерігають, схвалюють або засуджують, — словом, повчають, бо за ними стоїть авторитет поколінь нашого народу, чия невичерпна талановитість, високе естетичне чуття й гострий розум і тепер продовжують примножувати і збагачувати духовну спадщину, що громадилася віками. Різкої межі між прислів'ями та приказками не існує, а основна відмінність полягає насамперед у тому, що прислів'я є більш розгорнутими, ніж приказки.


text: Кі́льця Юпі́тера були третьою системою кілець, відкритою у Сонячній системі, після кілець Сатурна та кілець Урана. Космічний апарат «Вояджер-1» у березні 1979 уперше сфотографував систему слабких кілець, шириною близько 1000 км і товщиною не більш 30 км, що обертаються навколо Юпітера на відстані 57000 км від хмарного покриву планети. Після того в 1990 році кільця вивчалися зондом Галілео, а також спостерігалися орбітальним телескопом Хаббл і протягом десятиріч наземними обсерваторіями. До земного спостерігача кільця майже завжди звернені ребром, через що вони довгий час залишалися непоміченими. З Землі кільця Юпітера можуть бути помічені при спостереженні тільки в ІЧ-діапазоні. Гіпотеза про існування кілець Юпітера, що спиралися на дані апарату «Піонер-11», з'явилася вперше в 1974 році, проте не була тоді визнана. На відміну від кілець Сатурна, кільця Юпітера темні (альбедо (відбивна здатність) — 0,05), і, ймовірно, складаються з дуже невеликих твердих часток метеорної природи. Частки кілець Юпітера, швидше за все, не залишаються в них довго (через перешкоди, створюваних атмосферою і магнітним полем). Отже, раз кільця постійні, то вони повинні безупинно поповнюватися. Невеликі супутникиМетис і Адрастея, чиї орбіти лежать у межах кілець, — очевидні джерела таких поповнень, оскільки вони на межі Роша. Головна частина кілець має радіус 123 — 129 тисяч кілометрів. Товщина кілець — близько 30 кілометрів. Основні характеристики чотирьох відомих кілець Юпітера зведено в таблицю.


text: У сучасній практиці перевірки успішності навчання значного поширення набули тестові завдання. Дидактичний тест — це система завдань специфічної форми і певного змісту, яка дає змогу якісно оцінити структуру й виміряти рівень засвоєння знань та сформованості вмінь і навичок учнів з предмета. Дидактичні тести розрізняють за багатьма ознаками. Так, наприклад, виділяють тести стандартизовані (їх розробляють фахівці в спеціалізованих установах) — вони придатні для проведення цілої серії повторних вимірювань у великих навчальних групах (наприклад, в усіх 11-х класах загальноосвітніх шкіл, у спеціалізованих класах відповідного профілю чи у великих групах студентів на курсі, на факультеті тощо) — і нестандартизовані — неформальні, розроблені самими викладачами для кожної конкретної навчальної ситуації. За характером дій, необхідних для виконання запропонованих у тесті завдань, дидактичні тести розподіляють на пізнавальні і психомоторні. Пізнавальні тести потребують, щоб учень, вирішуючи тестові завдання, використовував знання й інтелектуальні вміння. Для оцінки цих відповідей часто використовується бінарна система, яка розрізняє тільки два види відповідей — правильні й неправильні. Психомоторні тести містять завдання, які вимагають від учня використання вмінь і навичок переважно репродуктивного характеру, наприклад, відповідно рухатись, здійснювати робочі маніпуляції з предметами тощо. При цьому дії, як правило, оцінюються за точністю, швидкістю, якістю виконання і т. п. За різноманітністю цілей розрізняють також тести готовності до навчання та тести результатів навчання. Тести готовності до навчання (вхідного контролю знань) призначено для прогнозування якості навчання в майбутньому. Вони використовуються під час вступу до навчального закладу, перед початком вивчення предмета, розділу, теми тощо. Завдання такого тесту базуються на основних знаннях і навичках з відповідної галузі науки, потрібних для подальшого навчання. Тести результатів навчання орієнтовано на встановлення безпосередніх результатів навчання. Вони застосовуються для виявлення якості вивчення матеріалу відповідного предмета або його частини. Для реалізації функцій вимірювання якості знань тест має містити достатню кількість тестових завдань, яка визначає довжину тесту. За цією ознакою тести можуть бути короткими (10—20 завдань), середніми та довгими (300 і більше завдань). Завдання є основним елементом кожного дидактичного тесту. За способом виконання завдань тести поділяють на: — закриті (із запропонованою відповіддю, з вимушеною відповіддю), коли учню пропонуються на вибір декілька відповідей, з яких одна або кілька правильні; — відкриті, що потребують детальної або короткої відповіді, яку учень висловлює довільно й самостійно. Відкриті тексти з короткою відповіддю й закриті становлять групу так званих об’єктивних завдань і дають змогу однозначно визначити, правильна чи неправильна відповідь. При цьому спосіб розв’язання, як правило, не оцінюється. У відкритих тестах з короткою відповіддю учень повинен вписати її у відповідне місце (рядок). Правильною може бути словесна або несловесна відповідь (число, символ, умовний знак, математична залежність, рівняння чи формула, простий графік тощо), результат короткого розрахунку. Розрізняють дві форми завдань з короткою відповіддю — основну й додаткову. Основна форма завдання містить запитання, на яке потрібно дати відповідь, або завдання, яке слід виконати. Додаткове завдання являє собою твердження, у якому пропущено важливу інформацію, що надає цьому твердженню відповідного правильного змісту. Учень повинен вписати цю інформацію у відведене місце. Тести закритої форми охоплюють цілий ряд завдань: дихотомічні, з вибором відповіді, завдання на приєднання або впорядкування. Дихотомічне завдання містить твердження, відносно якого учень повинен вирішити, правильне воно чи неправильне, або запитання, на яке потрібно відповісти «так» чи «ні». Недоліком дихотомічних завдань є досить висока ймовірність угадування правильної відповіді. Завдання з вибором відповіді є найпоширенішим видом тестів. Вони складаються з так званої основи й комплексу запропонованих відповідей (пропозицій). Основа містить запитання, неповне твердження чи короткий текст з інформацією, важливою для запитання. У комплексі пропозицій (3—5) одна або кілька відповідей правильні, інші (так звані дистрактори) хоч і правдоподібні, але помилкові. Завдання на приєднання (на відповідність) розробляються за принципом встановлення відповідності їхніх частин. Завдання включає інструкцію і дві або більше сукупності (стовпці) понять, слів, фраз, графічних зображень, формул, знаків тощо. До кожного елемента першої групи («знака») учень повинен приєднати один з елементів другої групи («доповнення») у такий спосіб, щоб установлена відповідність правильно відображала їхній взаємозв’язок. Завдання на впорядкування (на встановлення правильної послідовності) містять інструкцію та групу понять або компонентів діяльності в довільному порядку. Учень повинен розмістити ці поняття (компоненти) у послідовності відповідно до вимог інструкції, наприклад, за хронологією, за величиною, за важливістю тощо. У випадку використання відкритих завдань із детальною відповіддю часто оцінюється не тільки результат, а й хід вирішення завдання. Детальною відповіддю можуть бути міркування, опис, детальний розрахунок, обґрунтування, розв’язання проблеми, схема, креслення тощо. Іноді в оцінюванні таких відповідей враховується їхня оригінальність. Необхідно зазначити, що за виконання складних і великих за обсягом завдань оцінка відповіді може бути трудомісткою та залежати від суб’єктивного підходу вчителя. За рівнями складності можна виділити такі групи тестових завдань, які дають змогу виявити сформовані рівні компетентності учнів з навчальної теми чи розділу дисципліни: Тести І рівня (тести на впізнавання, розуміння) належать до методів контролю засвоєння знань на понятійному рівні. До цих тестів можна віднести завдання, які передбачають відповідь «так» або «ні», завдання на розпізнавання, які містять запитання зі змістом «що це таке?», завдання на класифікацію та встановлення відповідності. Тести ІІ рівня передбачають перевірку засвоєння знань на репродуктивному рівні (відтворення й застосування) і містять завдання-підставки («закінчити визначення», «підставити пропущене слово»), завдання на вибір правильної відповіді. Тести ІІІ рівня містять завдання, які вирішуються за певним алгоритмом, а також завдання на класифікацію та встановлення відповідності. Тести ІV рівня дають змогу виявити високий рівень засвоєння знань і містять завдання, які потребують розв’язання практичних завдань проблемного характеру, критичної оцінки, аналізу й синтезу інформації або застосування отриманих знань у нетипових умовах. Невід’ємними компонентами кожного типу тестів є вказівка (інструкція) до завдання (що зробити? — вибрати, підкреслити, назвати, розв’язати, установити відповідність тощо) і власне зміст завдання — фрагмент питання теми, яка вивчається. Відсутність інструкції перетворює тест на перелік вибірково залучених компонентів змісту та допускає багатозначність його трактування й виконання. Етапи розроблення дидактичного тесту Етап планування Визначення мети й загального змісту тесту відповідно до бази знань теми. Аналіз навчального матеріалу й визначення цілей навчання. Розроблення проекту тесту та критеріїв оцінювання виконаних завдань. Етап побудови Створення проекту завдань тесту. Оцінка завдань компетентними особами (виконання аналізу тестових завдань та їхньої відповідності з іншими видами робіт з теми). Редагування завдань і розроблення детальних інструкцій щодо їхнього виконання. Складання зразка тесту. Етап перевірки й корекції Перевірка зразка тесту у вибраній групі студентів. Статистичний аналіз результатів тесту й окремих відповідей. Редагування тесту й розроблення вказівок до нього. Використання тесту Розроблення стандарту тесту. Упровадження тестових завдань у процес вивчення предмета та своєчасна їхня корекція відповідно до зміни навчальної ситуації. Тести є незамінними для перевірки засвоєння теоретичних матеріалів на репродуктивному й алгоритмічно-дійовому рівнях. Самі тести можна проводити у вигляді словникових диктантів, роботи на бланках або з комп’ютером (програми TestPro, ProZ). Вони дають змогу охопити всіх учнів протягом короткого часу на занятті. Незважаючи на широке впровадження тестів у практику перевірки знань студентів (учнів), необхідно наголосити на їхній специфічності й обмеженості. Важливо пам’ятати, що не всі учні здатні до швидкого реагування в умовах стресу, яким є кожен контрольний захід. Тому перевірку засобами тестового контролю потрібно поєднувати з іншими методами і прийомами [16]. Висновки Економічна освіта є одним з визначальних факторів розвитку ринкових перетворень в Україні. Тому до її організації потрібні особливі підходи, зокрема цілеспрямована інтенсифікація навчального процесу й активізація окремих його складових. Серед останніх ми визначили такі компоненти педагогічної системи, як моделі взаємодії суб’єктів навчання й побудови змісту освіти, організаційні форми й дидактичні процеси, через які, власне, реалізується навчальна діяльність. Як було зазначено вище, цілеспрямована й особливим способом організована практична діяльність може значно активізувати навчально-виховний процес, зокрема сприяти розвитку морально-вольових якостей та професійних умінь студентів. Залучення майбутніх фахівців до активної допрактичної діяльності передбачає, зокрема, орієнтацію навчального процесу на формування в студентів особистісних якостей, необхідних людині для успішного здійснення професійної діяльності в умовах ринкової економіки. До основних педагогічних умов, які забезпечуватимуть ефективне формування професійних умінь студентів, можемо віднести такі: За застосування нетрадиційних форм навчальної діяльності в процесі професійної підготовки студентів провідна роль має належати викладачу, оскільки педагогічний процес, маючи об’єктивні внутрішні закономірності, водночас є продуктом свідомої конструктивної діяльності викладача та його творчої взаємодії зі студентами. Тобто об’єктивні закономірності педагогічного процесу, особливо, коли мова йде про таке складне завдання, як формування професійних умінь студентів — майбутніх фахівців з економіки — повинні якомога більше відображатися у свідомості суб’єктів навчального процесу. Педагогічний процес, у якому переплітається та взаємодіє багато чинників, вимагає застосування тих форм навчальної діяльності, які максимально забезпечать потреби студентів у самореалізації, сприятимуть розвиткові в них професійно необхідних особистісних якостей. Застосування нетрадиційних форм діяльності учіння студентів під час професійної підготовки в університеті, яке базується на принципах свідомості й активності, потребує високого рівня самостійності самих студентів, що, у свою чергу, потребує перебудови педагогічного керування процесом навчання. Останнє передбачає наявність духовної спільності, довіри, спільної навчальної мети викладачів і тих, хто навчається. Адміністрування, повчання, авторитаризм, дріб’язкова опіка у взаємостосунках не можуть сприяти розвиткові в студентів ініціативи, винахідливості, самостійності та інших якостей, що інтегруються за певних умов у систему професійних умінь. За організації нетрадиційних форм діяльності учіння студентів необхідно, щоб педагогічне керування максимально враховувало особистісний підхід у стосунках з ними. Для цього педагогу слід бачити в кожному студенті унікальну особистість, у якої є розуміння як власної неповторності, так і причетності до соціального цілого. При цьому викладач допомагає студентові не тільки бачити себе як особистість, берегти її в собі, а й поважати особистості інших людей. Формування відповідних професійних умінь майбутніх фахівців може здійснюватися за допомогою використання інтенсивних технологій навчання й засобів навчального проектування. У процесі навчально-пізнавальної діяльності необхідно поєднувати колективні та індивідуальні форми роботи, управління й самоуправління, ураховувати закономірності самоорганізації в студентських групах. Активізація навчання — багатофакторний комплексний підхід, який охоплює чималий проміжок часу, стосується всіх аспектів пізнавальної діяльності студентів і втілюється через систему різноманітних методів і прийомів (табл. А). Серед них базовими для всіх форм взаємодії студентів і викладача є чітка та вдала мотивація вивчення теми, забезпечення партнерства і співробітництва, використання елементів евристичних завдань, цікавих практичних прикладів і виробничих проблем, забезпечення процесу навчальними засобами (проектори, схеми, плакати, роздаткові матеріали тощо), захопленість викладача своїм предметом, емоційність викладу, високий професіоналізм і педагогічна майстерність, реалізація зворотного зв’язку між студентами і викладачем, створення умов для об’єктивної оцінки й самореалізації в роботі учасників навчального процесу. Це дає змогу розвивати в студентів гнучкість мислення, адаптованість до будь-яких ситуацій, ініціативність, самостійність у прийнятті рішень і разом з тим уміння працювати в колективі, творчий підхід до вирішення проблем. Економічна освіта сьогодні стала самостійним, одним з найрозвиненіших сегментів освітнього ринку в Україні, а до її основних конкурентних переваг відносять якість підготовки майбутніх фахівців у кожному конкретному навчальному закладі. Моделювання професійно важливих якостей майбутнього спеціаліста та їхнє формування в процесі реалізації професійної освіти набуває особливої актуальності в умовах сьогодення, адже створює можливості цілеспрямованого впливу на умови розвитку пізнавальної діяльності в навчально-виховному процесі (з урахуванням особливостей психічної активності студентів, специфіки змісту навчального матеріалу та закономірностей розгортання процесу навчання). Під час проведення дослідно-експериментальної роботи ми виявили, що найбільш продуктивно процес формування професійних вмінь майбутніх фахівців з економіки відбувається за умови застосування різноманітних методів активізації навчально-пізнавальної діяльності студентів у їхньому оптимальному поєднанні (табл. В). Використання активних методів навчання (конкретних ситуацій, дискусій, моделювання фрагментів навчальних занять тощо), професіографічних досліджень сприяє активізації розумової діяльності студентів, яка спрямовується не тільки на отримання міцних знань програмного матеріалу, розвиток творчої, конструктивної ініціативи, а й на формування відповідних професійних умінь на високому рівні. Проводячи дослідження, ми констатували, що формування професійних умінь майбутніх фахівців з економіки в процесі професійної підготовки, зокрема на завершальному етапі (конкретизації та професійної адаптації), повинно відбуватися в такій послідовності: Аналіз майбутньої діяльності фахівця, визначення майбутніх потреб. Окреслення структури професійно необхідних умінь. Визначення навчальних елементів програми й параметрів мети. Визначення стандартів діяльності. Розроблення моделі засвоєння бази знань. Обґрунтування показників. Вибір організаційних форм, методів і засобів навчання з урахуванням вимог активізації навчально-пізнавальної діяльності студентів. Розроблення збірника інформаційно-методичних матеріалів, системи вправ із заданими показниками якості, тестів усіх рівнів засвоєння навчальних елементів, підготовка матеріалів (текстів, ситуацій) для здійснення мотиваційного компоненту навчання. Аналіз роботи на основі постійного зворотного зв’язку для своєчасної корекції в процесі реалізації навчальної програми. 2.5.3. Тестові завдання У сучасній практиці перевірки успішності навчання значного поширення набули тестові завдання. Популярні глави цього підручника: - 1.1.2. Формування професійних умінь майбутніх фахівців: навчання через дію - 1.1.4. Технологія навчання в моделі професійної підготовки майбутніх фахівців - 1.2.3. Удосконалення організаційних форм навчання - 1.2.4. Фактори активізації дидактичних процесів - 1.2.6. Навчання економіки молодших школярів - 2.1.1. Міні-лекція - 2.1.2. Зведений виклад - 2.1.3. Комбінований урок з економіки - 2.2.4. Аналіз конкретних ситуацій (case method) - 2.2.8. Дидактичні ігри - 2.3. Організація самостійної роботи з економічних дисциплін 2.3.1. Самостійна робота студентів (срс) - 2.3.4. Навчальне проектування - 2.5.2. Перевірка навчальних досягнень (успішності) з економіки - 2.5.3. Тестові завдання - ВСТУП


text: Астрономічний годинник Астрономічний годинник — годинник, який має спеціальні механізми і циферблати для показу астрономічної інформації, такої як відносне положення Сонця, Місяця, зодіакальних сузір'їв та іноді великих планет. Термін «астрономічний годинник» в широкому сенсі використовується для позначення будь-якого годинника, який на додаток до часу доби, показує астрономічну інформацію. Ця інформація може включати розташування на небі Сонця і Місяця, позицію сонця на екліптиці і поточний знак зодіаку, зірковий час, а також таку інформацію як місячні вузли (для передбачення затемнень) або поворотна зоряна мапа. Середньовічні астрономічні годинники часто демонструють Сонячну систему відповідно до геоцентричної моделі. У центрі циферблата зазвичай розміщується диск або сфера, що позначає Землю, яка розміщена у центрі Сонячної системи. Сонце може бути показане як золота сфера (вперше таких прийом використаний в Антикітерському механізмі, II ст. до н. е.), при цьому воно обертається навколо Землі по 24-годинному циферблату. Давньогрецький Антикітерський механізм, датований II ст. до н. е., хоча й не був годинником у традиційному значенні, був оснащений механічним приводом і використовувався для обчислення положення Сонця, Місяця і зірок. Століттям пізніше Цицерон приписував Архімеду і Посідонію використання пристроїв, які по суті виконували подібні функції[1]. У XI сторіччі китайський хоролог, механік і астроном Су Сун створив астрономічний годинник з водним приводом для своєї годинникової башти у місті Кайфин. Цей пристрій вирізняли поєднання спускового механізму, неперервної силової ланцюгової передачі (найбільш ранньої з відомих) і армілярної сфери. Інші ісламські астрономи й інженери того часу також створювали різноманітні астрономічні годинники високої точності для своїх обсерваторій, серед них — замковий годинник (водяний астрономічний годинник) Аль-Джазірі (1206 р.)[2] і годинник-астролябія Ібн аль-Шатира (поч. XIV ст.)[3]. Не цілком зрозуміло яким чином механічні годинники розвивались в Європі на ранньому етапі, проте згідно з загальноприйнятою версією, до 1300–1330 років вже існували механічні годинники (з приводом від гирь, а не води, і з використанням спускового механізму), які були призначені для двох цілей: подавання сигналу та сповіщення (в тому числі про час служби або публічних подій) і для моделювання Сонячної системи. Останнє невпинно розвивалось, оскільки астролябіями користувались і астрономи і астрологи, і цілком логічним було пристосувати годинниковий механізм для поворотного диску, щоб отримати робочу модель Сонячної системи. Дослідник Середньовіччя Лін Вайт відзначає[4]: |«||Більшість перших годинників були не стільки хронометрами, скільки демонстрацією картини космосу... Очевидно витоки механічних годинників лежать у складній царині монументальних планетаріїв, екваторіумів і механічних астролябій.||»| Астрономічні годинники, створені Річардом Воллінгфордським в Сент-Олбанс у 1330-х[5] і Джованні де Донді в Падуї між 1348 і 1364 роками[6], були у своєму роді шедеврами. Вони не збереглись до теперішнього часу, проте існують детальні описи будови цих пристроїв, що дозволило виготовити їх реконструкції. Воллінгфордський годинник міг показувати Сонце, Місяць (вік, фази і вузли), зірки і планети, і мав також колесо фортуни та індикатор рівня припливу і відливу біля Лондонського мосту. Годинник де Донді являв собою семикутну конструкцію з 107 рухомими елементами, він показував положення Сонця, Місяця і п'яти відомих на той час планет, а також релігійні святкові дні[6]. Обидва ці годинники, й інші подібні до них, були можливо не настільки точними, як би хотілось їх творцям. Передатні відношення елементів механізму могли бути відмінно обчислені, проте точність при їх виготовленні залишалась обмеженою технічними можливостями того часу. Крім того, на відміну від складних сучасних зубчатих механізмів, годинникові механізми майже всіх цих годинників до XVI століття були простими спусковими механізмами з похибкою щонайменше пів-години на добу. Астрономічні годинники споруджували як показові зразки, щоб справляти враження, а також з освітньою метою. Складність задачі у виготовленні подібних шедеврів, означала, що годинникові майстри будуть надалі їх виготовляти для демонстрації своєї технічної майстерності, а також заможності своїх замовників. Популярність такого типу приладів пояснюється також певним філософським образом упорядкованого, прекрасно організованого Всесвіту, який відповідав світогляду готичної доби. Зростання інтересу до астрономії протягом XVIII століття оживило інтерес до астрономічним годинників, але вже скоріше у зв'язку з точною астрономічною інформацією, яку могли надавати маятникові годинники, ніж з їх філософським змістом. |Цей розділ потребує доповнення. (січень 2013)| |ВікіСховище має мультимедійні дані за темою:| - Cicero, De Natura Deorum, ii, 34. - Hill Donald R. Mechanical Engineering in the Medieval Near East // Scientific American, (May 1991) С. 64–69. (cf. Hill, Donald R. «Mechanical Engineering». Архів оригіналу за 25 December 2007. Процитовано 2008-01-22.) - David A. King (1983). «The Astronomy of the Mamluks», Isis 74 (4), p. 531–555 [545-546]. - White, Lynn Jr. (1966). Medieval Technology and Social Change. Oxford Press., p.122-123 - Whyte, Nicholas. «The Astronomical Clock of Richard of Wallingford». personal website. Архів оригіналу за 4 May 2008. Процитовано 2008-04-24. - Burnett-Stuart, George. «De Dondi's Astrarium». Almagest. Computastat Group Ltd. Архів оригіналу за 30 May 2008. Процитовано 2008-04-21. - Joseph, Needham (1986). Science and Civilization in China: Volume 4, Physics and Physical Technology, Part 2, Mechanical Engineering. Taipei: Caves Books Ltd. - John North. God's Clockmaker, Richard of Wallingford and the invention of time. Hambledon and London, 2005. - Tor Sørnes. The Clockmaker Rasmus Sørnes. Borgarsyssel Museum, Sarpsborg, 2003 Norwegian edition, and 2008 English edition (available from the museum). - King, Henry Geared to the Stars: the evolution of planetariums, orreries, and astronomical clocks, University of Toronto Press, 1978


text: Кімрик |Кімрик| |Доросла особа| |Походження||Канада| |Інші назви||Кімрська, Симрик, Цимрис |Індексація породи||СІМ| |Стандарти породи| |FIFe||стандарт| |WCF||стандарт| |TICA||стандарт| |AACE||стандарт| |ACFA/CAA||стандарт| |ACF||стандарт| |CCA||стандарт| |NZCF||стандарт| |Кіт свійський (Felis catus)| Як і менська безхвоста кішка, порода кімрик сформувалася природним шляхом. Вона відома протягом декількох сторіч. Прихильники породи вважають, що в XVI ст. купецькі кораблі з Далекого Сходу привозили безхвостих кішок на острів Мен. На острові кішки спаровувалися протягом століть, народжуючи на світ тільки безхвостих кошенят. У приплодах короткошерстих менських кішок народжувалися кошенята з довгим хутром. Довге хутро є результатом мутації, що виникла в породі. Спочатку їх виставляли з короткошерстими кішками й називали менською довгошерстою. У середині 70-х років XX ст. пухнаті менкси одержали назву «кімрик». Дуже скоро вони одержали статус нової породи. В 1989 р. кімрики одержали виставковий статус в американській Асоціації любителів кішок. Інші котячі асоціації Америки також визнали кімриків через кілька років. Порода нечисленна й не набула широкого розповсюдження. Кімрики доброзичливі, ласкаві, віддані. За прив'язливістю нагадують собак. Чудово уживаються з дітьми. Вони розумні, грайливі, мають гарну пам'ять. Надають великого значення людській увазі. Прекрасно ловлять мишей. Є труднощі в розведенні цієї породи. При схрещуванні двох безхвостих кімриків народжуються тільки безхвості кошенята. Однак цей ген пов'язаний з геном летальності, що проявляється при частому інбридингу. Тому безхвостих тварин періодично спаровують із короткохвостими або кішками, що мають нормальні хвости. Зовнішність кімрика відповідає стандарту менської кішки, відрізняючись довжиною шерстного покриву. Кімрик — міцна кішка з масивним кістяком. Тіло важке, кремезне, малих або середніх розмірів, пропорційне. Груди широкі, сильні. Спина коротка, хрестець округлий. Спина утворює вигин від плечей до хрестця. Передні кінцівки широко розставлені, короткі, з округлими невеликими лапами. Добре розвинена мускулатура, особливо на стегнах. Задні лапи довші, ніж передні, що виражається в піднесеності хрестця стосовно плечей. Це забезпечує своєрідний спосіб бігу — стрибками, як кролик. У кімрика, як і у менкса, зустрічаються при розведенні хвости декількох типів. До виставки допускаються лише кішки, у яких замість хвоста — хрестець, а точніше, заглиблення у кінці хребетного стовпа. Періодично з'являються тварини, що мають хвости завдовжки лише в 1,5 см або обрубки, але не більше 8 см завдовжки. Зрідка народжуються кімрики із хвостами. Ці кішки не можуть брати участь у виставках. їх можна використати в розведенні, якщо інші показники відповідають стандарту. Голова округла, велика, з випуклими вилицями. Ніс середньої довжини. Підборіддя важке, добре розвинене. Щоки наповнені. У котів звичайно важкі щоки. Біля основи кожної вібриси добре виражене заглиблення. Вуха середні або великі, високо посаджені. Широкі біля основи, звужуються догори, із загостреними кінчиками. З вушних раковин ростуть пучки волосся. Очі в кімрика великі, круглі, виразні, з невеликим скосом до носа. Зовнішній кут ока трохи вищий, ніж внутрішнього. Колір очей повинен відповідати основному забарвленню. Хутро середньої довжини, м'яка, прилягає до тіла. На голові й передній частині тіла вона коротша. Волосяний покрив двох типів: м'яке пухнате підшерстя й довге, шовковисте, блискуче остьове волосся. Остьове волосся подовжуються в напрямку від плечей до хрестця, включаючи «штани» (на задніх кінцівках), низ живота й окружність шиї. На шиї хутро довше, ніж на інших частинах тіла, утворює комір. Більшість американських товариств любителів кішок визнають майже всі забарвлення і їхні поєднання з білим, малюнком табі, крім шоколадного, лілового, гімалайського, а також їхніх поєднань із білим. Варіанти забарвлення описані в стандарті для персидської породи. У стандартах американських клубів зустрічаються протиріччя. Заведия Т. Л. Сучасна енциклопедія любителя кішок: 1500 корисних порад фахівців. — Донецьк: ТОВ ВКФ «БАО», 2004 — ISBN 966-548-910-0 |ВікіСховище має мультимедійні дані за темою:|


text: Хочемо ми цього чи ні, але безпритульні тварини живуть поруч із нами. Більшість людей їх боїться або просто не звертає уваги. Звісно, бувають прикрі випадки, коли бродячі пси кусають перехожих, хоча, як зауважують травматологи, постраждалі частіше звертаються з укусами своїх домашніх улюбленців. А тих, кому небайдужа доля чотирилапих безхатченків, зовсім мало. Громадська організація «Волинське товариство захисту тварин» налічує близько 50 активістів. Фактично ці люди самотужки вирішують усі питання, пов’язані з безпритульними тваринами: не дозволяють Луцькій міськраді відловлювати і вбивати собак, запроваджують програму стерилізації власним коштом, годують і лікують вуличних пухнастиків-зубастиків. А 1 червня стараннями членів товариства у Луцьку відкрили ветлікарню для безпритульних тварин, де на волонтерських засадах працює два лікаря. Ну, лікарня — це, напевно, гучно сказано. У двокімнатному приміщенні площею близько 30 квадратних метрів, яке надав Волинський обласний кінологічний центр, має бути операційна і, так би мовити, реабілітаційна. В другій кімнатці вже стоїть п’ять вольєрів. На час мого візиту лише один із них пустував. У першій клітці поселили тримасну хвору кицю, у наступній відлежується після операції велика кудлата собака, а у крайньому вольєрі сиділи два цуцики, вони спиралися лапками на решітку і жалібно скімлили. Справа не в тому, що їм тут погано — тричі на день їх годують, оглядають, гладять, граються, але цим довірливим песенятам так хочеться мати господаря! У дворі на Кафедральній, 16, на якому ветлікарня сусідить із автомайстернею, облаштували великий вольєр для крупних собак. Вони також чекають свого хазяїна. Як розповіла керівник Волинського товариства захисту тварин Богдана Новарчук, облаштовували лікарню за кошти волонтерів. Виявляється, зробити добру справу коштує не надто дорого — близько трьох тисяч гривень. Але місцева влада, за словами дівчини, нічим не допомогла. Потреба у ветлікарні виникла давно, адже вуличні тварини часто потребують допомоги — то машина покалічить, то якась недобра людина, навіть діти, познущаються, то між собою перегризуться за територію і їжу. — У нас є два лікарі-ветеринари, які надають допомогу тваринам. Оплачувати треба лише медикаменти, а працюють вони безкоштовно, — розповідає Дана Новарчук. — В основному проводять операції зі стерилізації. Досі операції робили у квартирах волонтерів, там же собаки відлежувались, загоювали рани. Але це важко і для тварин, і для людей. Крім того, у лікарні чотирилапим безхатченкам лікуватимуть переломи, укуси, робитимуть щеплення. Далі, як пояснила керівниця Товариства захисту тварин, безпритульних собак, якщо вони не є агресивними і загрозливими для людей, після стерилізації та реабілітації відпускатимуть у райони, де їх упіймали. Але це за умови, що в тих районах є волонтери організації, які б стежили, що тваринам ніхто не завдасть шкоди. Якщо ж зробити це буде неможливо, хвостатих волоцюг триматимуть у вольєрах, які розташовані в дворі ветлікарні. З надією, що й для них знайдеться хороший власник. А цуценят і кошенят волонтери продовжують виносити на Старий ринок, аби віддати у добрі руки. До речі, ветлікарня прийматиме не лише безпритульних тварин. Дана наголосила, що городяни запросто можуть звертатися сюди, аби підлікувати свою домашню тваринку. Грошей за це не братимуть, але волонтери розраховують на підтримку — хтось може дати благодійний внесок на розвиток лікарні, інші — принести корму, мисок, медикаментів тощо. Добру справу легше робити гуртом і не забувати, що ми відповідаємо за тих, кого приручили. Ольга ЮЗЕПЧУК


text: Весільний рушник є одним з найбільш важливіших та відомих символів української культури. Весілля – одна з найочікуваніших подій в житті кожної людини. Підготовка до цього свята досить тривала та суттєва. Серед найважливіших питань у підготовці до даного свята, є прадавні українські традиції, яких більшість людей намагається дотримуватись, адже саме обряди та ритуали надають святу дійсно незабутньої української етнічної атмосфери та характеру. Щодо особливої ролі та ставлення українців до рушника, а надто весільного, сказано, та написано чимало. Весільний рушник є надійним оберегом молодої сім’ї, який буде захищати родину від нечистих сил. Згідно з давніми весільними обрядами, до свята прийнято було готувати близько 40 рушників, хоча сам процес їх виготовлення розпочинався задовго до обряду сватання. Вперше, весільний рушник з’являється під час ритуалу сватання, коли молода дарує власноруч виготовлений рушник нареченому та його батькам в знак згоди та благословення її родини. Звичайно, сучасні весільні обряди дещо видозмінились, проте продовжують займати основне місце серед різноманітних святкових атрибутів. Коло рушників, що використовують на весіллі це рушник під коровай, під ноги молодим, для благословення наречених та перев’язування старостів. Окремі рушники готують для обряду вінчання, а саме рушник під Євангеліє, під ікони Богоматері та Ісуса Христа. Найбільшої уваги приділяли рушнику для благословення молодих, тому він був найбагатшим і саме він ставав оберегом. Багато століть назад, згідно традицій, молода повинна була сама вишити цей рушник, дотримуючись при цьому, багатьох правил. Особливої уваги потребує вибір правильного візерунку, оскільки саме малюнок є відображенням майбутньої долі молодят. Існує безліч різноманітних геометричних, рослинних та тваринних орнаментів і візерунків, із зашифрованими символічними значеннями, проте обирати слід саме той малюнок, який найбільше прийшовся до смаку, а головне до душі. Вишивати весільний рушник слід лише в гарному настрої, оскільки всі думки та почуття переносяться на рушник, і сам процес його виготовлення є сакральним дійством. Фірма «Мед» пропонує виготовлення весільних рушників на замовлення. Пропонуємо рушники з машинною вишивкою, та домоткані рушники, зроблені на автентичних ткацьких станках, за прадавніми техніками. Наші дизайнери допоможуть вам підібрати необхідний малюнок, та розробити оригінал-макет майбутнього рушника у відповідністю з подією. Якщо клієнт бажає, він може надати малюнок або зображення, яке він хоче бачити на виробі, і обробивши його в спеціальній програмі, ми перенесемо зображення безпосередньо на рушник. Машинна вишивка дозволяє виконати візерунок двома способами : гладдю або хрестиком. Майстрині із ткацького ремесла виконають для вас рушник із автентичним традиційним подільським візерунком. З питань придбання або замовлення рушників, звертайтесь до наших менеджерів за вpказаними номерами телефонів. Ми гарантуємо високоякісне та своєчасне виготовлення замовлень, незалежно від рівня складності. Сучасне обладнання для машинної вишивки та оригінальні ткацькі станки забезпечать надзвичайно тонку та делікатну роботу.


text: Привіт, привіт, перш за все, всім гарної п’ятниці! Поспішаю поділитися з вами кавово-бібліотечною ідейкою, що підгледіла на одному зі своїх улюблених бібліотечних блогів, і йдеться про — увага, кавомани! — Starbucks. Кав’ярня Starbucks пропонує своїм користувачам спеціальні картки: отримай безкоштовну пісню, безкоштовну книгу, безкоштовний застосунок (app). Можливо, ця ідея також працюваме у бібліотеках? Бібліотека могла б розробити такі картки і привернути увагу до безкоштовного контенту: - безкоштовний захід - безкоштовна гра (якби бібліотека ще сама її розробила!) - безкоштовні електронні ресурси - безкоштовне... ваша фантазія! Відомо, як люди полюбляютть халяву безкоштовне. Здається, саме по собі слово вже магічне :) Отже, думаю, може спрацювати. А Starbucks ми в Україні вже давно чекаємо-не дочекаємось, але це так, офтоп.


text: International House World Organisation (IHWO) – це мережа мовних шкіл по всьому світу , які скеровують свою діяльність на впровадження високих стандартів якості й інновацій в освітній процес. На даний момент у нашій мережі понад 140 шкіл у більш ніж 50 країнах. Торгівельна марка International House була заснована в 1953 році Джоном і Брітою Хейкрафт із метою впровадження інноваційного підходу в процес викладання . І зараз IH залишається на передових позиціях розвитку в галузі підготовки викладачів іноземних мов. Чим ми займаємося? Основною і єдиною метою шкіл мережі International House у світі є підтримка єдиних стандартів в галузі викладання іноземних мов і постійне підвищення професійного рівня викладачів та якості викладання. Розвиток міжнародного порозуміння За допомогою різних тренінгів і мовних видів діяльності ми розвиваємо спілкування й порозуміння серед людей в усьому світі . Вивчення мови стимулює процес пізнання різних культур світу загалом у зовсім іншій його якості, що веде до розвитку міжнародного порозуміння. Викладання англійської мови Ми робимо величезний внесок у розвиток глобального спілкування, навчаючи більше 150 тисяч людей у світі англійської мови, яка є на сьогоднішній день міжнародною мовою. Викладання інших іноземних мов Багато шкіл мережі International House проводять навчання й з інших іноземних мов, окрім англійської. Вони пропонують широкий вибір курсів, розроблених для клієнтів з різними вимогами й побажаннями. Навчальні матеріали Викладачі International House брали участь у написанні багатьох популярних навчальних посібників, а також численними публікаціями зробили свій внесок в галузі мовного викладання. Консультаційні послуги Завдяки наявності глобальної мережі шкіл, якісно підібраному персоналу й широкому спектру нашого професійного досвіду, International House виступає в ролі досвідченого консультанта у сфері професійної підготовки й підвищення кваліфікації викладачів, підбору персоналу, керівництва мовними школами та розробки нових навчальних матеріалів. International House були розроблені перші курси підвищення кваліфікації для викладачів англійської мови, а ще ми постійно займаємося впровадженням нововведень як у курси підготовки для молодих викладачів, так і в курси підвищення кваліфікації досвідчених професіоналів. Наші програми підготовки викладачів є критерієм якості й значного професіоналізму в цій сфері. Центри International House, які проводять тренінги, мають особливі зобов'язання стосовно викладачів, які не є носіями англійської мови, надаючи можливість кар'єрного росту викладачам і вчителям з різним досвідом і працюючи в напрямку поліпшення якості викладання мов.