Матеріали для бесіди з дітьми "Школа ввічливості та доброти: На допомогу вихователю закладу дошкільної освіти пропоную ситематизовану збірку художніх творів. Твори систематизовано за розділами та до кожного твору є запитання для бесіди з вихованцями. Гуманне ставлення до людини з різними вадами, Про доброту і милосердя, Гостинність, Як ставитися до інших, Твій рідний край, Вірші та прислівя про людські стосунки Ти маєш друзів, які хочуть товаришувати саме з тобою. З тобою їм весело і цікаво. Ти співчуваєш і допомагаєш їм, вітаєш з днем народження, відпочиваєте. Важливо, щоб між дітками у вашій групі були доброзичливі стосунки. Адже тоді так добре і радісно приходити до дитсадка! Розглянь малюнки. Розкажи, хто з ким дружить. А з ким дружиш ти? Скільки серед твоїх друзів хлопчиків, а скільки дівчаток? Діти з фізичними вадами потребують особливої уваги. Поміркуй чому. Вибір друга — дуже важлива справа. Справжній друг завжди: Сергійко гуляв собі біля ставка, і побачив дівчинку, що сиділа на березі. Підходить до неї, а вона й каже: – Не заважай мені слухати, як хлюпочуть хвилі. Сергійко здивувався. А потім узяв та й кинув у ставок камінець. – Хіба ти не бачила? Я кинув камінець. Дівчинка й каже: – Я нічого не бачила, бо я сліпа. Настала ніч. Сергійко ліг спати. Серед ночі прокинувся. Його розбудив шум за вікном. Шумів вітер, у шибки стукав дощ. А в хаті було темно. Сергійкові стало страшно. Йому пригадалася сліпа дівчинка. Тепер він уже не дивувався – його серце стиснув жаль. Що підштовхнуло Сергійка до співчуття? Чи вмієте ви співчувати, коли у когось якісь неприємності? Що саме ви робите? Творче завдання «Фея Співчуття» Серце не камінь – людина жалістю живе Діти стають у коло. Одна дитина – фея Співчуття. Вона зі склянкою води обходить всіх дітей та бризкає на них – дарує всім сльозинки співчуття. Після цього діти по черзі розповідають феї, кому вони допоможуть (виручать із біди, приголублять, пожаліють). Потім поговоріть, з дітьми, що можна подарувати людям, які страждають, і допоможіть їм приготувати для них подарунки. Розкажи, коли ти повівся як справжній друг. Хлопчики і дівчатка можуть бути справжніми друзями. У них є багато спільних уподобань. Дівчатка — веселі, дисципліновані. Хлопчики — сильні, надійні. Дівчаткам і хлопчикам разом ніколи не буває сумно. Вони все встигають зробити. Які правила спілкування необхідно, на твою думку, виконувати тільки хлопчикам? Які — тільки дівчаткам? А які — усім? Поміркуйте і скажіть, чим найбільше ви в собі пишаєтеся і чому. Коли вам дуже кортить чимось похвалитись, що ви робите? Коли хтось перед вами чимось вихваляється, що ви відчуваєте і як поводитеся? Зустрівши знайомих, привітайся. Коли вітаєшся, знімай шапку. Якщо немає вільного місця, поступися своїм. Якщо у когось щось упало, підніми й подай. Не смикай за кіски. Умій зберігати таємницю. Не пишайся званнями, а пишайся знаннями Попросіть дітей перелічити знання та вміння, якими вони пишаються. Наприклад, уміння шити, малювати, виразно читати, смачно готувати тощо. Як ці вміння можуть бути корисними людям? Скажімо, можна самому пошити для товариша іграшку, приготувати для мами обід тощо. Скажи людині «Здрастуйте» Лісовою стежечкою йдуть батько і маленький син. Довкола тиша, тільки чути, як десь Далеко стукає дятел та лісовий струмочок дзюрчить у лісовій гущині. Аж тут син побачив: назустріч їм іде бабуся з ціпком, «Тату, куди вона йде?» – питає син. – Зустрічати або проводжати, – каже батько й усміхається. – Ось як ми зустрінемося з нею, ти Скажеш їй одне-однісіньке слово: «Здрастуйте!» – Навіщо ж їй казати це слово? – дивується син, – Вона ж зовсім нам незнайома. – А ось зустрінемось, скажемо їй це слово, тоді й побачимо навіщо. Побачимо, що станеться. Ось і бабуся. – Здрастуйте! – каже син. – Здрастуйте! – каже батько. – Здрастуйте! – каже бабуся й усміхається. І хлопчик тоді здивувався: усе довкола змінилося. Сонце засяяло яскравіше. Верховіттями дерев пробіг легенький вітерець, і листя заграло, затремтіло. В кущах заспівали пташки – раніше їх і не чути було. На душі в хлопчика легко-легко стало. – Бо ми сказали людині: «Здрастуйте!» Які слова ви вважаєте ввічливими? Уявіть, що ви відкрили Школу ввічливості – Розкажіть, якою буде ця школа? Як ви вчините, якщо хтось грубо розмовлятиме з вами або з вашими друзями? Що ви відчуваєте, коли до вас ввічливо звертаються? Що буде, коли люди перестануть говорити одне одному ввічливі слова? Чи можуть вчинки бути ввічливими? Правила для ввічливих дітей Що треба зробити, перш ніж увійти в чужий дім або квартиру? Чи потрібно знімати кашкет, коли зайшов до церкви, бібліотеки, театру, до друзів у гості, коли сідаєш до столу обідати? Що треба робити з обгорткою від цукерки? З недогризком яблука? Чи можна смикати дівчинку за волосся, показувати язик, дражнитись? Чому? Чому чемна людина ніколи не ображає інших людей, не обманює, не вихваляється? Перелічіть різні ввічливі вчинки. Наприклад: поступитися місцем літній людині, допомогти жінці з валізами вийти з автобуса тощо. Усе добре переймай, а зле уникай. У чужому домі не будь примітливий, а будь привітливий. Добра бажаєш, добро й роби Не одяг красить людину, а добрі діла Попросіть хлопчиків подумати і розповісти про все добре, що вони можуть зробити для дівчаток, а дівчаток – про все добре, що вони можуть зробити для хлопчиків. Потім поділіть дітей на пари із хлопчиків та дівчаток і попросіть кожну пару протягом дня допомагати одна одній. Запропонуйте дітям приготувати для тих, хто опинився з ними в парі, будь-які подарунки (малюнок, добрі слова, пісеньку). Наприкінці дня діти стають у коло «доброти» і дарують одне одному подарунки. Запросила лисичка журавля в гості до себе. Зварила дуже смачної молочної каші і подала на тарілочці. Дзьобав, дзьобав журавель ту кашку — нічого не вдіє, не захопить своїм дзьобом каші, бо мілка мисочка! А лисичка дивиться та ще й припрошує: — їж, голубе, їж, мій сусідонько! Розкажи цю казку до кінця і дай відповідь на запитання: Чого навчає казка тих, хто запрошує гостей? А тих, хто йде в гості? Обговоріть, якими словами можна привітати іменинника, а якими зустріти гостей. Що треба запропонувати друзям, щоб їм було весело? Чи можна приходи в гості без запрошення? спізнюватися? Дарувати слід тільки свіжі квіти. Краще прийти в гості без букета, ніж принести прив'ялі квіти. Розглянь малюнок. Які квіти ти подаруєш мамі сестрі, вчительці, подрузі на день народження? Обговоріть правила для тих, хто йде в гості: не накидайся одразу на їжу; не відкушуй великі шматки не розмовляй з повним ротом; намагайся їсти тихо; не їж ложкою те, що можна їсти виделкою; не забувай по дякувати господарям за гостину. А як буває насправді? Чи замислювався ти, що про тебе думають люди: ввічливий ти чи грубий? уважний чи байдужий? чемний чи нечемний? Хлопчик пригощає тістечком собачку. Це бачать жебрак, старенька жінка, твій товариш. Як би вчинили ви? Дівчинка з мамою вийшла на прогулянку. Мама підійшла до старенького чоловіка і допомогла йому дійти до під’їзду, а дівчинка побігла до кумедного песика. Чому дівчинка помітила лише песика? Що б ви сказали цій дівчинці? Бабуся готувала онукові чай. І замість цукру насипала в чашку солі. Ненавмисно (адже сіль і цукор схожі, а бабуся не добачає). Онук розгнівався. Що треба йому сказати? - Назвіть казки, оповідання, випадки із життя, в яких бідні, нещасні герої потребують допомоги. Чи стали вони щасливішими у фіналі казок? Як би ви їм допомогли? - Як ви розумієте знання слова «благодійність»? («благо» + «діяти») Складіть із цим словом речення. Словничок: ввічливий, уважний, чемний, байдужий. Скромна людина – це та, яка ___________________ Жорстока людина – це та, яка ___________________ Егоїстична людина – це та, яка ___________________ Вихована людина – це та, яка ___________________ Пішов якось лев на лови і зустрів мишку. Хотів її з'їсти, вже й лапою придушив. А мишка й каже йому: «Ой леве, могутній царю! Не їж мене, змилуйся наді мною, бідною, маленькою мишкою! Я тобі за те в пригоді стану!» Засміявся лев: «Ти мені в пригоді станеш? Якась нещасна мишка — мені, цареві над звірами, у пригоді може стати?!» — «А хто може теє знати, — каже мишка, — тільки благаю я тебе, зглянься наді мною!» Зглянувся лев, пустив її, вона й побігла швиденько до своєї нірки. Коли це, за якимсь часом, попався лев у тенета. Б'ється, сердешний, борсається в тенетах, нічого не зробить, — ще гірше заплутався в сітку. Аж де не взялась мишка, — одну петельку перегризла, другу... Як заходилась, то таку дірку в тенетах зробила, що й лев виліз. Тоді мишка й каже левові: «А що, бачиш, і я, маленька мишка, тобі в пригоді стала». — «Бачу, — каже лев. — Віддячила ти мені і навчила мене!..» Прочитайте казку в особах. Чому вона так називається? Чого навчила мишка лева? Організуйте в класі куточок добрих справ. На великому аркуші паперу маленькими смужками можна наклеювати побажання своїм друзям, описувати добрі справи, за які ви комусь вдячні. Словничок: добро, співчуття, милосердя. Серед гаю, під горою, Старий дуб стоїть; З-під коріння того дуба Над тим ставком нахилився З садка визира; В тій хатинці проживає Сама собі, як мізинець, Кругом гай шумить. Полягла трава висока: Чий же то в траві високій Як водиця із-під дуба У ставок біжить, Так бабуся з маленькими Розкажи про свою бабусю. Як ти піклуєшся про неї? Якщо людина турбується тільки про себе, чи зможе вона стати по-справжньому щасливою? Що станеться, якщо батьки (діти, вихователі, друзі) будуть турбуватися тільки про себе? Чи траплялися випадки, коли ви забували турбуватися про своїх близьких, до чого це призвело? Мудре, добре слово дає радість, нерозумне і зле, необдумане і нетактовне приносить біду. Словом можна вбити і оживити, поранити і вилікувати, посіяти тривогу, безнадію і одухотворити, розсіяти сумнів і засмутити, викликати посмішку і сльози, породити віру в людину і зародити зневіру, надихнути на працю і скувати сили душі. Але невдале, просто кажучи, нерозумне слово може образити і приголомшити людину. Закувала зозуленька у лісі, у ямці, Ой я прошу здоров'ячка татові й мамці. За сигналом ведучого «перетворення» закінчується, в обруч заходить інша дитина, і гра продовжується. Наприкінці гри ведучий пропонує «кішкам – злюкам» стати добрими й лагідними. За сигналом діти перетворюються на добрих кішок, які лащаться одна до одної. Творче завдання «Турботливий світ» Поділіть дітей на дві групи. Одній груп! роздайте картки, на яких намальовано гриби, ягоди, квіти, рослини та дерева. Друга група це – люди. Потім діти першої групи від імені тих, хто їм дістався на картках, розповідає про те, як вони турбуються про людей. Наприклад, я (берізка), напуваю людину смачним березовим соком; я (ромашка) лікую людину цілющим відваром зі своїх квітів; я (білий гриб) годую людину смачною грибною юшкою тощо. Діти другої групи, в свою чергу, мають розповісти, як вони тушуються про тих лісових мешканців, яких представляють діти першої групи. Скажімо, саджають ліс, годують звірів та птахів, охороняють рідкісні рослини, осушують болота. Ти один із членів своєї родини. Шануй її, не ганьби поганими вчинками. Хай про тебе гово¬рять тільки добре. Як кого звати? Запитай у батьків, що означає твоє ім'я. Чи є в тебе бабусі, дідусі? Де вони живуть? Чи не таку колискову співала тобі мама? Ковдрочка із вати. З родини йде життя дитини. Найдорожча пісня, із якою мати колисала. Ходить тиша в темних капцях, «Бабця спить, бабця спить». Бабця спить, бабця спить Як дівчинка піклується про бабусю? Розкажи як ти ставишся до своїх бабусі й дідуся. Чи допомагаєш їм? Твоя рідня, твій рід Татові й мамині брати й сестри — твої дядьки і тітки. А їхні діти — твої двоюрідні братики та сестрички. Дядьки, тітки, двоюрідні братики та сестрички — твоя рідня, або родичі. А твоя родина та всі родичі — це вже рід! Скільки в тебе дідусів, бабусь? А дядьків і тіток, двоюрідних братів, двоюрідних сестер? Великий чи малий ваш рід? Хто в твоєму роду найстарший? Як шанує твоя родина цю людину?\_ Які старовинні речі збереглися у вашій родині? Таня – помічниця А як ти допомагаєш батькам? Хто цю роботу виконує в тебе вдома? А що вмієш ти? Що тобі подобається робити вдома, а що ні? Навчись робити самостійно Нехай тобі буде за правило: розкидав — склади, насмітив — підмети, розлив — витри, де взяв річ — там її поклади. Запам'ятай: чисто не там, де прибирають, а там, де не смітять! Ти хочеш, щоб з тобою привітно розмовляли, любили тебе, не кривдили, говорили тобі лагідні слова? Тоді будь добрим, щедрим, допомагай тим, хто потребує твоєї допомоги. Хто добра людям бажає, той і сам добро має. Чому Рябко не ображався на кота? Як ти гадаєш, чи пободається комусь, коли його дражнять? Що ти порадиш дражнилкові? Помирімося, моє серденятко. Як треба звертатися до людей, щоб їм було приємно з тобою розмовляти? Відповідь проста — вживати чемні слова. Ось такі: дякую; вибачте, я не навмисне; дозвольте потурбувати; будь ласка; пробачте. — звернися до продавця, щоб купити цукерки; — звернися до перехожого, щоб дізнатися, котра година. Словничок: добрий ранок, на добраніч, іі до побачення, добрий день, будьте здорові, прощавайте, добрий вечір, щасливої дороги, до зустрічі. назви слова для вітання; для побажання; для прощання. Поміркуйте скажи які правила для хлопчиків, а які для дівчаток: — Зустрів знайомих, привітайся. — Коли вітаєшся, знімай головний убір — Не перебивай, коли хтось говорить — Не смикай того, з ким розмовляєш В автобусі зайчик їхав І довкола позирав. — Ваш квиток! — Пожував їжак листок: — Це, — говорить, — не квиток. Доведеться вам зійти, Розкажіть, які правила поведінки порушили діти. 1. Які якості в людях найбільше заслуговують на повагу? 2. Які з перелічених учинків гідні поваги, а які – ні: найсильніший хлопчик у дворі б'є тих, хто з ним незгоден; тато сварить сина за те, що він погано навчається; людина годує бездомних тварин; дівчинка не пішла провідати хвору бабусю, бо їм в садочку дали багато завдань; хлопчик не намалював малюнка, бо мами не було вдома, і він бавив малого братика. Творче завдання «Вчимося ділитися» Хоч і голодний сам, а хліб товаришу віддам Дітей поділити на групи і кожній групі дати по яблуку. Кожна група має поділити своє яблуко порівну між усіма дітьми у групі. Найкраще місце на Землі те, де ти народився і живеш. Тут твої рідні, друзі. Тут є і річка, і ліс... Як не любити таке місце! - У якому будинку ти живеш? Розкажи про нього. - Чим твій будинок відрізняється від інших? - Розкажи про місто чи село, в якому ти живеш. Чим воно особливе? Що в ньому є такого, чого немає ніде? - Як називається річка, біля якої ти живеш? - Які є рослини у твоєму місті чи селі? - Які птахи в'ють гнізда біля твого дому? - Які рослини і тварини твого краю потребують охорони? Україна — багата держава. У ній багато лісів, річок, родючих степів. В Україні є гори — Карпати і Кримські, моря — Чорне й Азовське. Через усю Україну протікає річка Дніпро. Його оспівано в піснях, легендах. Дніпро — гордість і слава України. Чим багата Україна? Які гори і моря є в нашій країні? Столицею України є місто Київ. Воно розкинулося на берегах Дніпра. Прадавнє місто славиться своєю красою. Державні символи України. Державна мова України Державними символами є герб, прапор, гімн. Герб — особливий знак-символ. Державний герб України — золотий тризуб на синьому тлі. Прапор — полотно певних кольорів, символ незалежності держави. Державний прапор України — синьо-жовтий. Ці кольори означають синє небо і золоту ниву. Гімн нашої держави — урочиста пісня, символ єдності українського народу. Прочитай перші рядки гімну України. Вивчи їх напам'ять. Запам'ятай: коли вносять чи виносять державний прапор, коли виконують гімн, треба обов'язково встати. Громадянин — людина, яка постійно живе в державі, користується її правами і виконує обов'язки, встановлені законами цієї держави. Вірші про людські стосунки Всі ми живемо в людському оточенні, поміж людей. А кожна людина — це індивідуальність, не схожа на інших ані зовні, ані своїм внутрішнім світом. Всі ми різні, та живемо разом, тому треба нам людей любити, іноді терпіти, але завжди поважати один одного, прислухатись до чужих думок. Іноді наступити на свою гордість, іноді відстояти свою правоту... Словом, важко жити з людьми, а без людей — неможливо. Тому-то частенько треба заглянути у свій внутрішній світ і самому переконатися, що ти нічим не кращий за інших, що і в тобі сидить десь глибоко мале чортеня, яке може ненароком вилізти назовні. Люди саме тому і цікаві, що не схожі одне на одного. І в кожній людині стільки всього самобутнього, хорошого, доброго, справжнього, слід тільки придивитися. І ти тоді відкриєш цілий світ людських дум, почуттів, спогадів, світла душі. Тому починати варто з самого себе, подивитись чи ж ти такий добрий і мудрий, як про себе думаєш. І якщо ні, то треба постаратись наблизитись до свого ідеалу. А людям слід говорити хороші слова, побачити їх добру душу, відкрити для себе їхні таланти. І себе самого віддати людям, бо ж ніхто непевне не знає для чого прийшов у цей дивовижний світ. Не треба зло на люди виливати, І ненависть у серденьку нести. Та заздрість-павутину розставляти, Плітки образливі про всіх плести. Не треба. Скиньте цей тягар із себе, Живіть світліше, з сонечком в душі. Таке над нами гарне синє небо, То ж добрим бути й світлим поспіши. Життя таке коротке у людини, Що й доброго не встигнеш доробить. То ж думайте про гарне щохвилини, А в злі, в образах то й не варто жить. Сонце рано-рано встало І умилося в росі. Землю радо привітало, — «Добрий день!» — сказало всім. Як прокинетесь, малята, Привітайте маму, тата, «Добрий день!» їм говоріть. Ці слова усім потрібні: Людям, квітам, всій землі. То ж, сонечко подібні Будьте, діточки малі! Подумати легко, та важко зробити І складно так силу свою оцінити. Здається, все зможеш, сказав — і готово! І дати зумієш своє «чесне слово». Частенько те слово усе ж вилітає, Та як це зробити — дитина не знає. Язик без кісток і лопоче, що хоче, А потім, ну, хоч позичай в Сірка очі... Сказати сказав, а зробити несила. Злетів би від сорому — де взяти крила? І совість гризе, хоч вона й без зубів, Бо слово сказав, а зробить — не зумів... Від слова солодкого гірко буває, Тому хай дитина кожнісінька знає: Слід волю постійно свою гартувати, А слова на вітер не можна кидати. Від слова до діла неблизька дорога, Самим над собою — складна перемога. Найважче у світі — себе подолати. Зробити це важко, не те, що сказати. Хоч просто несила, та слід це зробити. Не можна у світі безвольному жити. Дотримати все, що комусь обіцяв, Старому й малому — усім до лиця! Гартуй свою волю, умій це робити, Бо важко у світі безвольному жити. Щоб слово і діло у парі вжилися, То ти над собою як слід потрудися. За сніданком Юра Віту Поучав, як старший брат: - Добре виховані діти Не ковтають виноград, Не запізнюються в гості І не їздять без квитка, Я нічого не боюся! - Враз на слові цім - з дороги Кричить в лісі косолапий: «Найсильніші мої лапи! Мого реву всі бояться, Бо мене здолать не вдасться!» Шкутильгаючи на ногу, Бігла мишка тут повз нього, Мишко мишки налякався І мерщій в барліг сховався! Літом у селі на ганку, ледарь-кіт дрімає зранку. Аж геть, гомін, ґвалт і гам, щось десь трапилося там. ліве око і близенько, бачить бійку двох хвальків, брудних сірих горобців: “Я сміливіший за тебе, на землі я, чи у небі, всіх порву я мов собака”- каже перший розбишака. “Де тобі, я сам хоробрий, не знайти по самий обрій з ким зрівнятись міг би я”- друге каже гороб’я. Захвативши їх в охапку, бійці кіт поставив крапку. розбишакам і хвалькам. Врятувались від зубів, та позбулися хвостів. Ось про що розмова, діти, так у світі треба жити, щоб тебе не за словами цінували, а ділами! Кіт заліз у черевик – Він до того вже привик. Спати там – одне добро, Наче гусяче перо. Цілий день наш кіт сидить. На дворі мороз тріщить. Про мишей забув Мурко. П’є на кухні молоко. Став здоровий, наче бик, Знов лягає в черевик. Спить і лапами трясе, Може хтось його несе... Кіт мандрує десь вві сні, Шиє чоботи нові, Бриль, штани, нові стрічки, Гарні дуже сорочки. Шпагу десь собі придбав – І царем котячим став. Ось і військо вже зібрав І кудись помандрував. Сон би ще його водив, Та Данилко розбудив: „Ой, морока нам з тобою, Миші бігають юрбою. Спиш, лінивий, день при дні. Навіть соромно мені”. „Не сварися, друже мій, І корити теж не смій. Дай поспати вдень мені – Я мишей ловлю вві сні Казка про жадобу. Що жадоба - це погано, знають всі і знають рано. Але чи все так насправді? Глянемо у вічі правді. На галявині в діброві, вчила жити всіх в любові діткам так своїм казала: "Жадність, діти, і брехня - це погано, мишеня. Ми - сім’я, є чим хвалитись, маємо тепер ділитись. Кожне зібране зернятко, разом в купу, мишенятка. Все по честі, будьте чемні, стануть дні наші приємні. Хто мишей буде ганьбити, всім погано стане жити". Тільки-но почули діти ті слова, та, гей, радіти... Почали кричати, гратись, доганяти та сміятись. Аж геть: "Досить,- каже мати- гайда всі допомагати. Сонце вже за ліс сідає, чим вечеряти не має. Тиша, спокій і покора, там за рогом є комора. Тож побігли мишенятка, стиглі там лежать зернятка. Але є одна біда - стережіться там кота. Гострі кігті, хитрі очі, що горять посеред ночі. Пам’ятайте, не жаднійте, більше одного не смійте, брати в лапку, і бігом, доки фарт не звів з котом. Вдома все це приготуєм, всіх смачненько нагодуєм". Тож прогризли дірку тихо, мовчки нирк, ніхто не диха, та мерщій зерно збирать, тільки хвостики тремтять. Та одне все ж мало сісти, так кортіло попоїсти... Біс заплутав те малятко, тож зернятко до зернятка, цілу жменю переміг, що й піднятися не зміг. На біду тут кіт хватився, не дарма ж він всім хвалився, що зберіг від гризуна, купу стиглого зерна. "Караул,- нявчить- грабують, стійте, сірі, не жартую, вам так все це не мине, не розлючуйте мене! Я вже на сметанній діжці, всіх піймаю на крадіжці!" Але доки кіт той зліз, миші в дірку та й у ліс. Стала мати рахувати, не хватає мишеняти. Боже, бідна, спохватилась, де ж маля те загубилось? Треба знову прямувати всім назад, щоб врятувати, неслухняне те мале, бо той кіт замислив зле. Визволяти бігла сина, аж тут ось яка картина. Той малий у дірку плиг, ну а вилізти не зміг. Верещить, аж в’януть вуха, та просунуть не зміг брюхо. Як потрапив у комору, мабуть жадність взяла гору. А котяра майже ззаду... Як йому стать на заваду? Кігті вже свої гострить, лихо трапиться за мить. "Ви утрьох туди мотайте, та кота відволікайте,- каже мати- ви - до даху, ну а ми тягти невдаху. Всі гуртом, бо ціль свята, Сіра в бій пішла навала, так як мати спланувала. Очі у кота розбіглись, коли всі ті миші збіглись... Хто позаду, хто згори, спробуй всіх перелови. Обдурили, як змогли, інші товстуна тягли. Як та корка з пляшки баха, з дірки вилетів невдаха. Все гаразд, в омані кіт, діло зроблено, привіт. Усі цілі та здорові, обійшлось цей раз без крові. Добрий в казці цій кінець! Та хіба той молодець, хто жадобі волю дав і загрозою всім став? Треба, діти, пам’ятати, що говорить ваша мати! - слушайте детишки, -папы этого Ответ помещаю в книжке. если град загрохал, - каждый знает - Если сын чернее ночи, грязь лежит на рожице, - слабого мальчишку, я такого не хочу - Не трожь тех, кто меньше ростом! - Этот, хоть и сам свершок, спорит с грозной птицей. знай любой ребенок: вырастет из сына свин, если сын - свиненок. "Буду делать хорошо и не буду - плохо" В одному гарному лісі жив собі Ведмедик Тік. Коли йому виповнився один рочок, до нього, як і годиться, прийшли в гості знайомі звірятка. Вони вітали ведмедика з днем народження, вручали йому подарунки. Тікова бабуся спекла дуже смачний торт з моркви, а мама приготувала солодкий чай з медом і малиновим варенням. Звірята попили чаю, скуштували торта й пішли у ведмедикову кімнатку гратися. Кожний взяв якусь іграшку. І тут Тік показав себе. — Не чіпай мого м'ячика! — кричить їжачкові. — Віддай мій велосипед! — волає до зайчика. Ой, ой, ой, це мій паровозик! — гнівається на білочку. Образилися звірята на ведмедика й пішли. Став Тік гратися сам, але м'ячик не хотів підлітати, велосипед не бажав їхати, а паровозик — гудіти. А на кухні сиділи зажурені мама з бабусею й навіть не дивилися на Тіка. Стало ведмедику сумно і побіг він до їжачка. А той каже: "Я з тобою гратися не хочу!". Пішов ведмедик до зайчика, а той говорить: "Я з тобою дружити не хочу!". Всіх звірят обійшов, але ніхто не погодився з ним гратися. Сів Тік на пеньок і гірко заплакав. Побачили звірята, що ведмедик плаче і стало їм його жаль. Підійшли вони до нього й кажуть: "Не плач! Ходімо з нами гратися! Тільки ніколи не ображай нас!". Тік дуже зрадів, що йому звірята пробачили і знову всі разом весело і дружно стали гратися. Більчина лялька танцювала і співала для всіх, зайчиків літачок літав високо—високо, їжачків кораблик плавав у кругосвітню подорож. А коли одного разу судно перевернуло, потерпілих рятував маленький Тіків велосипедик... Не забувайте і ви, діти, визнавати свої помилки. Це дуже допоможе у спілкуванні з іншими. Де сім господинь, там хата неметена - кажуть люди. У нас в хаті небагато дівчаток. Тільки Оксана та Юля, та Марина, та Христя, та Катря, та Оля, та Ліна... Порахуйте, скільки їх? Мама каже: - Оксано, хату підмети! - Добре, - обзивається Оксана, та тільки мама за двері - кричить: - Юлько, хату підмети! Кому кажу! - І не думаю. Хіба немає меншого за мене? Ось Христя. Чуєш, Христе? Хату підмети, мама сказала! - А чого це мені підмітати? - розсердилася Христя. - Я ось і місяць тому підмітала, і ще раніше - влітку... І минулого року раз... Я не хочу. Я не маленька. Ось Катря без діла сидить. Чуєш, Катре, хату підмети! - Еге, яка, - обізвалася Катря. - А ось і не підмету. То тобі Христя сказала, щоб підмітати. То ж можеш. Та й Олька у нас є. Чого це Ольці така полегкість, що вона ніколи й за віника не візьметься? А вже їй сім років. Чуєш, Олько, кидай свої ляльки. Віник бери. Хату підмітай! - Оце ще мені лихо, - захлипала Оля. - Все Олько та Олько! Не хочу я підмітати. Ось Лінка ніколи нічого не робить. Кажуть, маленька. А яка вона маленька, коли їй уже п'ять років? Хай привчається, а то виросте за нашими спинами і не знатиме, як мамі допомагати. Чуєш, Лінко, віник бери! Ліна не опиралася. Взяла віник і як почала підмітати! Кушпелу таку збила, що і в хаті нічого не видно. Зайшла мама. І взялася за серце. - Лишенько моє, лишенько! Правду люди кажуть: де сім господинь, там хата неметена! Одного разу маленька Соня завередувала. Їй хотілося йти гуляти, а мама говорила: спочатку поснідай, а потіму гуляти йди. От вона і розплакалася. Вона думала, що мама буде просити: "Мила донечко, йди, поснідай, будь ласка". Але мама не стала просити. Вона сказала: - Ну, що ж, не хочеш їсти - йди, гуляй. Але до обіду нічого їсти не будеш. Сказавши це, мама вийшла з кімнати. Соня ще більше розрюмсалась. Раптом крізь сльози вона побачила себе в маленькому дзеркалі, що стояло на столі. Спочатку Соня не зрозуміла: що це за дівчинка в дзеркалі? Чому в неї обличчя, так скривилося, з червоними очима, чому по щічках розмазані сльози? Від подиву Соня перестала плакати і здогадалася: це ж її відображення в дзеркалі. Соня оглянулася: чи не бачить мама, яка вона негарна в сльозах? Мами не було. Соня скоріше витерла сльози. З тієї пори вона ніколи більше не вередувала. Їй іноді хотілося покапризувати: вже і губки в неї кривилися, і на очах були сльози, але раптом вона згадувала про дзеркало, і їй ставало соромно. Так дзеркальце допомогло Соні побачити себе. Серед звичайнісіньких, невеликих ляльок - одна була моя найулюбленіша. Звали її Тася,- як і мене. Вона була в нас дуже давно: ступні на обох ногах у неї були відбиті, посеред лоба дірка. Доводилося голову хусточкою запинати, щоб не видно було. А все ж таки я люблю її найдужче. От настала весна, і ми зібралися їхати на дачу. Мама укладала в чемодани все, що треба взяти із собою, - одяг, білизну, посуд. Одягла я свою Тасю як слід: гарне плаття, пальто, панчішки й черевички на обламані ніжки, капелюшок на пробиту голівку... І понесла до мами, щоб теж покласти в чемодан. - Ні, - сказала мама, - навіщо брати з собою старий мотлох? Цю ляльку ми не візьмемо. Бідна моя Тася! Як же вона залишиться сама в місті, в спустілій квартирі? Я гулятиму собі в садку, збиратиму ягоди й гриби в лісі, гратимусь на піщаному березі озера, а вона тут буде сумувати й плакати невидимими нікому сльозами... І докоряти мені за те, що я її покинула? Ні, це неможливо! Треба щось зробити... Вранці я нишком прослизнула в дитячу кімнату. Тася напоготові, зодягнена по-дорожньому, сиділа в куточку. Я швидко схопила її й сунула собі під пальто. Ніхто не побачив... - Сідай скоріше, чого ти забарилася? - каже мама. Я обережно,- щоб лялька не випала з-під пальта, - зайшла в автобус. От і вокзал. - Беріться за руки, діти, беріться за руки! - клопоталася мама. Вона боялася, щоб ми не розгубилися у вокзальній юрбі. Я миттю примостилася так, щоб стати .скраю: у мене ж одна рука була зайнята - тримала ляльку крізь пальто... Зараз подадуть поїзд... і. Тут я повинна розповісти, яка я була боягузка: я страшенно боялася паровозів. Коли підходив паровоз, пихкав і гудів, я з жахом заплющувала очі і ховалася за чиюсь спину. Аля потім мама сміялася з мене й казала: - А ти й не бачила, не бачила! На паровозі сидів верхи машиніст і підганяв батіжком! ...Та от нарешті поїзд спинився, грюкнули вагони, і ми стали залазити. Усі почали розміщуватися по своїх місцях, скидати пальта, прощатися з батьком, який, провівши нас, мав іти на роботу. А я забилася в куток і боялася зняти пальто: що, як побачать мою Тасю й батько забере її назад, у порожню квартиру? І тільки тоді, коли поїзд рушив, батько залишився на пероні й усі стали махати йому руками й гукати "до побачення!", я гордо витягла з-під пальта свою любу ляльку! Мама не розсердилася. Вона тільки здивувалася, засміялася й сказала: - Ну що ж, це непогано, що ти так любиш своїх давніх друзів! Усякі бувають м'ячики: хороші і погані. Тільки до великих дітей чомусь потрапляють завжди хороші, а до малих - неодмінно погані, пустотливі. Був такий неслухняний м'ячик і в Людочки. М'ячик - як усі м'ячики, нічого особливого: один бік синій, другий - червоний. Взяла Людочка М'ячик і почала з ним гратися в кімнаті. Спершу він добре стрибав, невисоко. І раптом як стрибне на підвіконня, а чашка з молоком - дзень! - і розбилась. Людочка швиденько схопила ганчірку й заходилась витирати, та не встигла - до кімнати увійшла мама. - Це що таке? Чому молоко на підлозі і чашка розбита? - спитала вона. - Це не я, матусю, це м'ячик розбив, - відповіла Людочка. - Він тебе злякався і втік під ліжко. - Який він неслухняний у тебе. Ну, я ж йому! Мама заглянула під ліжко, дістала м'ячик і, не довго думаючи, покотила його в куток. - А ти, - сказала вона дочці, - дивись, не підходь до нього... Як жаліла Людочка бідного м'ячика! Він лежав у кутку сам і напевне гірко-гірко плакав... Людочка не витримала і сказала: - Мамусю, це ми разом розбили чашку... - То чому ж ти одразу не сказала мені про це? Людочка, потупивши очі, промовила: - Я думала, що йому все одно... Мама з докором похитала головою: - Не можна свою провину перекладати на іншого. Треба завжди казати правду. Ну, а за те, що ти сказала правду, на цей раз прощаю. Ох, і весело ж підстрибнув м'ячик! Потім ударився об підлогу і знову підстрибнув. І, скільки не стрибав, окрім Людиних рук, він нікуди більше не потрапляв. «Гур-гур-гур!» — весело гуркотів автобус. Сергійко сидів у м'якому кріслі і пильно розглядав малюнки в новенькій «Азбуці». «До школи! До школи!» — виспівував мо¬тор. Аж ось і зупинка. Двері розчинилися, й до салону зайшла тітонька. — Сідайте, будь ласка,— враз підхопився Сергійко. — Велике тобі спасибі,— сказала тітонька й опустилася на звільнене місце. На сусідній вулиці автобус знов зупинився. Зайшла старенька бабуся. В одній руці — білий вузлик, у другій — палиця. — Сідайте, бабуню,— підвелася тітонька. — Дякую,— сказала бабуся й, полегшено зітхнувши, сіла. А Сергійкові стало так приємно, ніби це він поступився бабусі місцем. Тим часом автобус поїхав далі. Сергійко мав уже виходити, як до салону, міцно тримаючись за мамину руку, увійшла зовсім маленька дівчинка. — Ходи сюди та сідай, моє ластів'ятко,— сказала бабуся. А дівчинка ще й говорити не вміє. Блимає оченятами й мовчки усміхається. — Спасибі вам, бабусю! — сказала за дівчинку її мама. Сергійкові здалося, що це і йому подякували. Вийшов він з автобуса. Помахав усім пасажирам рукою. А автобус: «Гур-гур-гур! На все тобі краще, Сергійку!» Загадала бабуня, щоб Дениско перебрав дві гклянки гречаних круп на кашу: там же і насінинки бур'яну трапляються, і «колінця» зід стебел, і навіть манюні грудочки землі. А зід усього того хіба може бути каша смачна! Сів Дениско за стіл, чисті крупинки відгор¬тає по ліву руку, а весь непотріб — по праву. Бабуня ж була певна, що Дениско попрацю¬вав на совість, і висипала крупи в окріп. — Це дякуй тому хлопчикові, що крупи пе¬ребирав. Все йому, бач, ліньки. — Ледачому завше ніколи,— посміхнулася мама.— Вранці росяно, в обід душно, а вве¬чері комарі кусають. Навіщо кажуть спасибі Дрімучим лісом ішло двоє подорожніх. Дідусь і хлопчик. Було жарко, хотілося пити. — Спасибі тобі, струмочку. Хлопчик усміхнувся. — Навіщо ви, дідусю, сказали струмкові спасибі? Він же не жива істота: не дізнається про вашу подяку, не почує ваших слів. — Це так. Якби води напився вовк, він міг би й не дякувати. Ми ж не вовки, а люди. Розумієш, навіщо людина говорить спасибі? А знаєш, кого це слово вшановує, звеличує, підносить? До вузенької кладки, що лежала над стрімким [потічком, підійшла бабуся з кошиком. З острахом ступила на дощечку й тихенько подибуляла. На середині ' потічка кладка хитнулася, бабуся зойкнула й завмерла. Неподалік Тимко з Мишком пускали паперові кораблики. Швидка весняна вода підхоплювала їх і несла [до глибокого яру. Побачили хлопці бабусю й заспере-[чалися. — Упевнений, — сказав Тимко, — що бабуся не пе-| рейде через струмок. Хіба пройдеш по вузькій дошці без палиці? — А от і перейде, — заперечив Мишко. Тим часом бабуся не втрималася на кладці й оступилась у воду, набравши повні черевики. Хлопці підбігли до неї, допомогли вибратися на протилежний берег. — Спасибі, мої ластів'ята, — подякувала старенька і з кошика дістала хлопцям два апельсини. Але Тимко з Мишком почервоніли і, не взявши гостинця, побігли геть. Перш ніж вийти з дому, перевір, чи все в порядку! ґудзики застебнуті, одяг і взуття вичищені, волосся зачесане. Якщо йдеш вулицею з товаришем, не розмовляйте і по смійтеся голосно. Не розтягуйтеся компанією на весь тротуар, не штовхайте перехожих і не заважайте транс» порту. Непристойно ходити вулицями і їсти. Не можна смітити: для папірців і сміття на вулицях є урни. Якщо у тебе спитають дорогу, адресу будинку чи установи, — поясни; коли не знаєш, то не вигадуй і не плутай, а скажи: «Вибачте, я не знаю». Не грайся на проїжджій частині вулиці. Не вибігай і тротуару на дорогу. Якщо ти опинився на бруківці і побачив, що на тебе мчить машина, не метушися, зупинись, щоб водій бачив, як краще тебе обминути. Твій друг тобі віддасть усе: і свій квиток на карусель, і цвях, і ґудзик, і літак, та не за щось — а просто так. І збільшувальне скельце, найкраще у дворі, твій друг зі щирим серцем тобі віддасть — бери! І ти нічого не жалій — ніколи і нітрохи! І навіть м'яч футбольний свій віддай, як друг попросить. І посміхнеться друг тобі — аж схочеться співати. І ти подумаєш тоді: «Як гарно — дарувати!..» Як Наталя у лисиці хитранку купила Василько був малий і кирпатий. А ще - вередливий. І любив він лише два слова - «Не хочу». Якщо Василько• швидко мотав головою і пхинькав: «Не хоочу, не хочу!!» - усі знали: хлопчика хотіли вмити. Коли ж Васильків рот розтягувався до вух, а сльози крапали на скатертину, наче дощик, і аж на вулицю долинав вереск! «Не хо-о-о-о-чу!!!» - кожен розумів: перед хлопчиком стоїть тарілка з смачним борщем, а в склянці червоніє солодкий кисіль. - Егей, моряче, вилазь-но скоріше на сушу,- засміявся якийсь перехожий. - Не хочу! - закричав хлопчик. - Не хо-о-о-чу!!! Насипала синові борщу - він навіть не торкнувся до їжі. - Синку, ти, мабуть, захворjв! - стурбувалася мама і поклала йому руку на лоб.- У тебе, здається, температура. - Алло, пришліть, будь ласка, найкращого дитячого лікаря! Щось дивне коїться з нашим хлопчиком. Не встиг Василько сказати «Не хочу!», а вже біля їхнього будинку зупинилася машина з червоним хрестом на боці. З машини вийшов найкращий дитячий лікар. На ньому був білий халат, а на халаті - сила-силенна різних кишень і маленьких кишеньок. За лікарем санітари несли великий і, певно, дуже важкий чемодан. - Справді, дивна якась хвороба у вашого сина. Боюсь, що не зможу йому допомогти. - Відкрий рота й покажи язик. - Не хочу! - вигукнув хлопчик і ще міцніше зціпив зуби. - Приготуйте-но чарівне скло! - велів лікар санітарам. - Мені здається, що язик цього хлопчика розучився вимоввляти усі слова, крім «Не хочу». Це дуже погано. Я ще не мав справи з такою хворобою. Вибачте, але від неї в мене немає ліків. Степан у полі пас отару. Нудьга, нема чого робити, то й вигадав дурити людей і закричав: — Рятуйте, вовк! Люди збіглись, а Степан сміється, бо вовка й близько не було. Потім угледів той Степан, що справді вовк підкрався до отари, і став гукати: — Вовк, вовк, рятуйте, люди! А люди чують та сміються: «бреше!» - кажуть. Тим часом вовк схопив щонайкращу ягничку і без поміхи потяг у ліс. Отак буває на світі: хто раз збрехав, тому вже більше не повірять. За Левом Толстим Хлопчик грався і розбив ненароком чашку. Ніхто не бачив. Батько прийшов і сказав: - Хто розбив? Хлопчик перелякався і признався: -Я. - Спасибі, що правду сказав. Людські чесноти. Зневага. На пустирі будували дім. Робітники викопали траншею на фундамент і котлован на котельню. Посеред майбутнього будинку росло дерево. Квітуча вишня. Усі розуміли, що вишня доживає останні дні: уже кладуть стіни, отже, дерево треба рубати, але ні в кого не піднімалася рука. І от хтось каже: — Нехай Федько зрубає... А Федько цей був похмурий, мовчкуватий, немилосердний. Два роки тому він залишив дружину з трьома дітьми й ні разу не перевідав свої малих, Федько почув своє ім'я та й питає виконроба: — А скільки мені заплатять? Коли Федько рубав вишню, всі пішли з будівельного майданчика. У кожного наспіло діло десь в іншому місці, але тільки не біля стін дому. Після того всі уникали зустрічі з Федьком. — Та що це таке? — питався він. — Адже все одно комусь треба було рубати дерево. Так, треба. Усі це розуміли, однак усі зневажали Федька. У маленькому будиночку живе робітник. Йому треба вставати рано-ранесенько — о четвертій годині. їхати до поїзда, працювати кілька годин, потім знову їхати додому поїздом. Одинадцята вечора. На лавці, недалеко від його будинку сидять троє підлітків. Один з них тримає в руках транзисторний приймач. На повну потужність гримить якась музика. — Тихіше, хлопці, ви ж спати не даєте. Ті посміхаються. Один з них каже: — А ми біля свого дому сидимо. — Ви — дикуни, — тільки й мовив. І правду сказав. Хто не хоче зрозуміти, що поруч з ним живуть люди — той ще гірше за дикуна. У бабусі та дідуся виросла ріпка. Ось така - завширшки! Ось така - заввишки! - Нумо ріпку рвати, -кличе дідусь бабусю,- бо сам не здужаю. Тягне, тягне бабуся - аж поперек заболів, а ріпка – ані руш! Збіглися помічники. І собачка тягла! .. І кицька допомагала! .. І мишка аж упріла! .. А ріпка й не поворухнулася. Бо не схотіла ту ріпку рвати внучка. Вона була білоручка! Чесність, совість, сором Батьком-матір’ю не хвались, а хвались честю. Аби душа чиста, а постоли нічого. Що по тій честі, як нічого їсти. Совість спати не дає. За доброю хвилею злу жди. Добро не пропадає а зло умирає. Нема того злого, щоб не вийшло на добре. Добро не лихо, ходить у світі тихо. Засип правду хоч золотом,— вона випливе до верху. Засип правду золотом, затопчи її в болото, а вона все-таки наверх вийде. Вийде правда наверх, як слива з води. Правда — як олія: скрізь наверх спливає. Труд чоловіка годує. Будеш трудиться — будеш кормиться! Що маєш робить, то зроби сьогодні, а що маєш з’їсти, то з’їси завтра. "СУ - ДЖОК" терапия в коррекционной работе с дошкольниками.


Підведено підсумки проведення призову до лав Збройних сил України Сьогодні, 27 липня, голова районної державної адміністрації Олена Кундюба провела нараду з представниками Носівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо підведення підсумків проведення в районі призову на строкову військову службу до лав Збройних сил України у травні - липні 2020 року. «Завдяки тісній співпраці з районною державною адміністрацією, місцевими органами влади вдалося організовано та у встановлені строки провести призов громадян району на строкову військову службу до лав Збройних сил України. У найближчі три місяці 28 призовників з Носівщини навчатимуться в підготовчих центрах в Десні Чернігівської області та Старичах Львівської області. Попереду вивчення статуту, військової техніки та зброї. Після цього юнаки продовжать службу у військових частинах, - зазначив військовий комісар Носівського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Віталій Ігнатушко. Голова районної державної адміністрації Олена Кундюба висловила сподівання, що хлопці будуть вірними військовій присязі та гідно пройдуть школу мужності, хоробрості й стійкості.


NikopolNews — Як витрачав свої мільйони Нікополь у перші 4 місяці року Як витрачав свої мільйони Нікополь у перші 4 місяці року Ср., 08 травня 2019, 11:34 Зарплата, енергоносії, соціальний захист... Як витрачав свої мільйони Нікополь у перші чотири місяці 2019 року? Про це Nikopolnews дізнався з повідомлення на сайті Нікопольської міської ради. Згідно інформації, отриманої Nikopolnews, за січень-квітень 2019 року до загального фонду бюджету міста надійшло власних доходів у сумі 215 818 700 грн. або 110,3% плану на звітний період. Обсяг перевиконання склав 20,1 млн.грн. У порівнянні з аналогічним періодом минулого року надходження власних доходів збільшилися на 39 465 400 грн. або на 22,3% за рахунок зростання надходжень податку на доходи фізичних осіб - на 31 381 000 грн. або на 26,7%, податку на майно – на 3 198 500 грн. або на 10,9%, єдиного податку – на 3 203 500 грн. або на 18,3%. Видатки загального фонду бюджету міста з урахуванням субвенцій з Державного бюджету виконано в сумі 388 737 200 грн, що становить 35,7% до річного плану та 89,0% до плану на звітний період. Із загального обсягу видатків 311 785 900 грн або 80,0% направлено на соціально-захищені видатки, в тому числі: 163 958 800 грн або 52,6% на заробітну плату з нарахуваннями працівникам бюджетних установ, 95 756 200 грн або 30,7% – на соціальне забезпечення (виплату нарахованих за місяць всіх видів допомог сім`ям з дітьми, відшкодування пільг та субсидій населенню, стипендій, регресних виплат працівників бюджетних установ, матеріальної допомоги та інших трансфертів населенню), 11 180 300 грн або 3,6% - забезпечення установ медикаментами та продуктами харчування, 40 890 600 грн або 13,1% - оплату енергоносіїв та комунальних послуг бюджетних установ. На соціально-культурну сферу та соціальний захист населення за звітний період направлено 358 505 200 грн, що становить 92,2% до загального обсягу фінансування за звітний період. З них: на освіту – 140 496 400 грн.(39,2%), охорону здоров`я – 52 281 600 грн (14,6%), соціальний захист – 151 583 700 грн.(42,3%), культуру – 6 744 900 грн. (1,8%), фізкультуру – 7 398 600 грн (2,06%). За рахунок коштів відповідних субвенцій профінансовані видатки на виконання державних соціальних програм: Субвенцію на виплату державної допомоги сім’ям з дітьми, малозабезпеченим сім’ям, інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам перераховано в обсязі 48 432 800 грн. Субвенцію на надання пільг та субсидій на оплату енергоносіїв та квартплати перерахована у сумі 46 607 800 грн. Субвенцію на тверде паливо і скраплений газ профінансована у сумі 38 200 грн. Фінансування видатків бюджету міста здійснювалося за пропозиціями головних розпорядників коштів у повному обсязі. На 100 відсотків забезпечені видатки бюджетних установ на оплату праці та нарахування, енергоносії та комунальні послуги. У Дніпрі повідомили про мінування редакцій місцевих ЗМІ: що знайшла поліція, - ФОТО Розгромив супермаркет і їздив по трамвайним коліям: «весела» ніч жителя Дніпра, - ФОТО У Дніпрі зникла літня жінка, яка втрачає пам'ять: прикмети і фото Дайджест новин дня: «мінування» редакції 056, порятунок собаки і погром в супермаркеті


У мене просто немає вибору – я повинна їздити в Росію, – українська шахістка Музичук - Новини Росії і України - Новини спорту У мене просто немає вибору – я повинна їздити в Росію, – українська шахістка Музичук 13:24, 23 червня 2020 Читать новость на русском Титулована українська шахістка Анна Музичук вкотре розповіла, що вимушена їздити на змагання у Росію. На території РФ проводяться турніри найвищого рівня. В інтерв'ю Tribuna.com 30-річна Музичук пояснила, чому не може пропускати змагання у Росії. Читайте також Анна Музичук: Шахи – це спорт, по витривалості ми точно дамо фору багатьом спортсменам Чому турніри проходять у проблемних країнах ФІДЕ (міжнародна організація шахістів) проводить змагання у країнах, де є проблеми з демократією. Наприклад, Саудівській Аравії, Ірані та Росії. В Ірані та Саудівській Аравії провели тільки по одному великого турніру. Що стосується Росії, то там проводяться змагання найвищого рівня. Важко змінити цю ситуацію, Вона додала, що серед причин може бути те, що президент ФІДЕ – росіянин Аркадій Дворкович. "А в Росії на державному рівні дуже велика підтримка шахів, туди вливають купу грошей", – зазначила українка. Варте уваги Анна Музичук: Ми єдині сестри у світі за всю історію, яким вдавалось виграти чемпіонат світу У 2017 році чемпіон світу з стокліткових шашок, українець Юрій Анікєєв був відсторонений Міжнародною федерацією шашок (IDF) від змагань на 3 роки "за порушення етичного кодексу федерації". Українець розповідав, що точних причин дискваліфікації йому ніхто не назвав. Та, за його словами, у неформальних бесідах йшлося про невдоволення його висловлюваннями про політику і тим фактом, що Анікєєв виступає на офіційних турнірах у вишиванці. Анна Музичук каже, що не мала таких проблем під час виступу у Росії. "У мене ніколи не було проблем в цьому плані. До мене в Росії нормально ставилися", – сказала українка. Також Анна пояснила, що вимушена їздити у Росію, адже відмова від турнірів високого рівня може поставити хрест на її амбіціях. Я давала велике інтерв'ю на цю тему, де пояснювала свою точку зору і позицію. У мене просто немає вибору. Я повинна їздити в Росію на офіційні змагання. Якщо я не беру участь в основних змаганнях, то просто потрібно закінчувати кар'єру, – заявили Музичук. Що відомо про Анну Музичук? Українська шахістка, гросмейстер (2012). Дворазова чемпіонка світу серед жінок з блискавичних шахів (2014, 2016) та чемпіонка світу серед жінок зі швидких шахів (2016). Віцечемпіонка світу серед жінок 2017 року з класичних шахів. Старша сестра Марії Музичук – чемпіонка світу з шахів серед жінок 2015 року.


Леся Нікітюк розбурхала мережу знімком топлес - Радіо Максимум Українська телеведуча Леся Нікітюк знялася у ванні без одягу. Відповідний знімок вона показала у своєму Instagram. На фотографії Нікітюк відображена з легким макіяжем, прикриваючи свій бюст руками. Через три години після публікації цей знімок набрав майже 80 тисяч лайків. Користувачі залишилися у захваті від сміливого образу. І ще: Леся Нікітюк присвятила пісню Владу Ямі "Леся, ти моя найулюбленіша телеведуча. Обожнюю твою подачу, твою відкритість. На цьому фото тебе взагалі не впізнати. Тіло – просто фантастика. Ти – мрія будь-якого чоловіка", – написала одна з прихильниць 31-річної телеведучої. A post shared by Леся Никитюк (@lesia_nikituk) on Oct 21, 2018 at 11:58pm PDT Читайте також: Леся Нікітюк продемонструвала сміливий образ Радіо Максимум › Новини › Леся Нікітюк ›


Чи розраховуватися зі звільненим, якщо він не підписав обхідного листа Про своє бажання звільнитися працівник за два тижні письмово повідомляє роботодавця (ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України; КЗпП). Для цього має подати відповідну заяву. На підставі заяви директор видає наказ про звільнення. Працівника необхідно ознайомити з наказом під підпис. В останній день роботи працівникові видають заповнену трудову книжку. Якщо в день звільнення працівник не працював, розрахуватися з ним потрібно не пізніше дня, наступного за тим, коли він зажадав отримати належні йому суми (ч. 1 ст. 116 КЗпП). що загрожує за затримку остаточного розрахунку


Чому потрібно полюбити капусту? | Новини здоров'я, лікування та здорового харчування та очищення → Харчування → Чому потрібно полюбити капусту? Головна / Харчування / Чому потрібно полюбити капусту? 17:00, 05 Гру 2018 · Категорія: Харчування · Переглядів 2465 · Вчені з'ясували, що вживання капусти зменшує шанси захворіти на рак прямої і товстої кишки. Детальніше - у матеріалі. Користь капусти для здоров'я Про це йдеться в результатах дослідження Інституту Френсіса Кріка в Лондоні. За словами вчених, змінити генетичні фактори, у зв'язку з якими розвивається рак, люди не можуть. Однак, раціон харчування, що містить певні продукти, може впливати на роботу клітин травної системи, а також на видовий склад її мікрофлори та усувати процеси, що прозводять до онкологічного захворювання. За словами одного з дослідників, Гіти Стокінгер, за останні роки науковці відкрили різновиди мікробів, безпосередньо пов'язані з розвитком раку в живому організмі. Автори цього проекту експериментували з мишами і виявили, що у тварин, хворих на рак прямої кишки, розвиток пухлин зупинявся під дією речовини ІЗС, яка присутня у високій концентрації в звичайній капусті, а також в двох інших її видах - брокколі і кольрабі. Виявилося, що ця сполука знижує рівень запалень і сприяє значному оздоровленню мікрофлори кишечника. Здорових гризунів вона ефективно захищала від появи пухлини в прямій кишці. Недостатність І3C, навпаки, провокувала безконтрольний розподіл стовбурових клітин, створюючи умови для розвитку раку. Гризуни, в організмі яких спостерігався дефіцит цієї речовини, швидко ставали жертвами раку. Висновки вчених: капуста містить речовину ІЗС, яка зупиняє зростання. Мітки: капуста, користь, харчування здоров'я 3395, вечеря 36, легені 64, фрукти 177, бамія 1, задоволення 45, користь 2563, абрикоси 15, олія 97, какао 34, кістки 45, мозок 260, соки 52, раціон 373, кропива 14, рання 6, сеча 16, зберігання 22, шашлик 10, вітаміни 762, смак 14, їжа 610, мігрень 58, рак 889, дослідження 1395, раціон харчування 4, морозиво 39, канцерогени 5, генетика 90, напої 276, імунітет 218, головний 17, вплив 122, овочі 173, черешня 12, холестерин 101, властивості 47, зуби 376, молоко 135, стрес 364


БІБЛІОРОДЗИНКИ: Від сьогодні в бібліотеці - весна! Від сьогодні в бібліотеці - весна! За вікном сніг, а нам так хочеться весни! Ось ми й вирішили: від сьогодні в бібліотеці - ВЕСНА! Поки що Французька. Цим невеличким книжковим переглядом ми долучаємось до Десятого міжнародного культурного фестивалю "Французька весна в Україні". А далі - буде. Й заходи, присвячені французькій літературі (якої у нас виявилось чимало), й справжня, весняна весна :) ! Опубліковано Larysa о 17:29 Мітки: книги, фестивалі, Французька весна Надія 27 березня 2013 р. о 10:17 ...знову хочу весну і в Париж...(треба читати щось французьких авторів)!


Столичний фунікулер закривають на ремонт | Новини на Gazeta.ua Столичний фунікулер закривають на ремонт Пʼятниця, 08 серпня 2008 11:51 11 вересня столичний фунікулер закриють на щорічний плановий ремонт. Про це повідомив перший заступник головного інженера КП "Київпастранс" Володимир Рєзніков. За його словами, буде проведено ремонт всього енергоустаткування, заміна шпал, якщо це буде необхідно. Триватиме профілактика рівно місяць – до 11 жовтня. Всі ці заходи обійдуться у 300 тис. грн. Водночас В. Рєзніков затруднився назвати дату початку реконструкції фунікулера. "Реконструкція - дуже складний процес. Ми сподівалися, що почнемо її вже незабаром, але поки що не виходить", - наголосив він. Нагадаємо, київський фунікулер було введено в експлуатацію у травні 1905 року. Його першу реконструкцію було здійснено 1928 року. У 1958 році - проведено кардинальну реконструкцію. Останнє оновлення, крім щорічного планового ремонту, на фунікулері було проведено у 1984 році. Минулого року група фахівців обстежувала стан фунікулера. Згідно із висновками фахівців, об"єкт вимагає ґрунтовної реконструкції, повідомляє ЛIГАБiзнесIнформ Зараз ви читаєте новину «Столичний фунікулер закривають на ремонт». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua


Бородянщина вшанувала захисників України - Бородянська Районна Рада 12.10.2019 . Опубліковано: admin. Розміщено у Новини 12 жовтня відбулись урочистості з нагоди Дня захисника України. Районний захід проходив у Центрі СПРН «Довір’я». Серед почесних гостей були голова районної ради Георгій Єрко, т.в.о. голови Бородянської РДА Віктор Барчан,заступник голови РДА Валентин Корнієнко, керуюча справами виконавчого апарату районної ради Алла Ніколаєнко голова Бородянської ОТГ Олександр Сахарук, в.о. військового комісара Сергій Півень та ін. Хвилиною мовчання громада району вшанувала пам’ять воїнів, що загинули на Сході України, захищаючи мирне небо та спокійне життя кожного її громадянина. На символічну сцену було запрошено батьків та рідних полеглих на війні солдат. Низьким уклоном, теплими словами великої вдячності та шани, квітами керівники Бородянщини виказали їм свою невимовну пошану. Учасники бойових дій, працівники військкомату та волонтери цього дня отримали нагороди та відзнаки від Міністерства ЗСУ, обласної ради, Бородянської райдержадміністрації та районної ради, громадських організацій. В музичній частині урочистостей молоді талановиті майстри танцю та співу подарували присутнім учасникам бойових дій та всім землякам концертні номери, сповнені патріотизму та яскравого натхнення. Тривалими оплесками глядачі дякували ансамблю «Чорнобривці», Дарині Чорній, Артему Фесюку, танцювальній студії «Вояж», дуету Мар’яна Романченка та Софії Матвійчук, Яні Кудрі, вокальному колективу «Дивограй», Діані Ковтун, хореографічному колективу «Калиновий цвіт», Вероніці Ушатенко, Діані Моргун, хору Бородянського академічного ліцею. По завершенню концерту на всіх чекало частування символічним «козацьким кулішем»


У Вінниці затримали іноземця, який друкував фальшиві гривні - ZAXID.NET У Вінниці затримали іноземця, який друкував фальшиві гривні Економіка — Володимир Пиріг, 11:24, 11 грудня 2015 0 0 Вінницькі правоохоронці затримали іноземця, який налагодив виробництво та збут фальшивих грошей. Вилучено обладнання та заготовки на 200 тис. підроблених гривень, повідомляє Департамент захисту економіки Національної поліції України. «До працівників Управління захисту економіки Національної поліції Вінниччини надійшла інформація про збут фальшивих грошей на території міста Вінниця. Правоохоронці провели низку оперативно-розшукових заходів та встановили особу зловмисника. Нею виявися 52-річний іноземець, який певний час проживав у місті», – йдеться у повідомленні. Також правоохоронці з’ясували, що підроблені гроші чоловік збуває на території закладів охорони здоров’я шляхом обміну купюр великого номіналу на більш дрібні. Визначивши «найулюбленіший» медичний заклад зловмисника, правоохоронці провели спецоперацію з його затримання. Чоловік перебував на території лікарні та просив у відвідувачів розміняти купюру в 500 гривень, пояснюючи, що йому терміново необхідно придбати ліки, а в аптеці немає здачі. Один із відвідувачів погодився йому допомогти. Під час обміну коштів фальшивомонетника й затримали. Окрім банкноти в 500 гривень у зловмисника вилучили 2 тисячі підроблених купюр номіналом по 100 та 200 гривень. Також працівники управління встановили місце виготовлення даних коштів. Поруч з будинком, в якому проживав затриманий, він орендував гараж. Замість автомобіля там знаходилась міні-друкарня. За допомогою підручних засобів кустарним шляхом виготовляв купюри національної валюти номіналом 20, 50, 100, 200 та 500 гривень. Під час обшуку гаражного приміщення працівники Управління захисту економіки вилучили сувенірні купюри номіналом 500, 200, 100, 50 та 20 гривень, а також іноземну валюту: 17 купюр номіналом 100, 50, 2 та 1 долар США, 500 російських рублів. Також виявили обрізки справжніх грошей, клей, ножиці, праску та інші підручні речі, за допомогою яких «друкар» виробляв гроші. У разі виготовлення фальшивих грошей зловмисник отримав би понад 200 тисяч гривень, які б в подальшому потрапили у вільний обіг. Відкрито кримінальне провадження за ч.2 ст.199 (Виготовлення, зберігання, придбання, перевезення, пересилання, ввезення в Україну з метою використання при продажу товарів, збуту або збут підроблених грошей, державних цінних паперів, білетів державної лотереї, марок акцизного податку чи голографічних захисних елементів) Кримінального кодексу України.


Ліцеїст друкував гроші на обіди - Piвнe-Paкуpc Ліцеїст друкував гроші на обіди Правоохоронці затримали 19-річного учня одного з рівненських професійних ліцеїв, який розрахувався з продавцем їдальні фальшивою 20-гривневою купюрою, віддрукованою на принтері. Святих знову викрадають Із храму в селі Стадники Острозького району злодії, пошкодивши металеву решітку вікна в церкві Різдва Богородиці, викрали ікони Спасителя і Божої Матері та Євангеліє. Наступної ночі невідомі обікрали Свято-Троїцьку церкву у Сарнах, винісши звідти ікону Святого Пантелеймона, два Євангелія та чашу з білого металу. А кобила була ...доки її не вгледіло злодійське око. Конячку, яка належала 72-річному мешканцю одного із сіл Гощанського району (вартістю чотири тисячі гривень), викрав заздрісний односельчанин. Дідусь зі слізьми на очах звернувся до правоохоронців із проханням повернути йому кобилку. У селі Городок Рівненського району виникла пожежа на місцевому ливарному заводі. Вогнем пошкоджено трансформатор та кабель. Шкільні батареї винесли на плечах Двоє мешканців Здолбунівського району, 37-річний Василь В. та 39-річний Іван Д., вибивши віконне скло у школі, що в селі Дермань-2, винесли звідти кілька секцій чавунних батарей. 22.03.2007 За повідомленнями ЦЗГ УМВСУ в Рівненській області, ГУ МНСУ в Рівненській області


Слива «Оленка» — ранній сорт з цінними якостями | Сад і город Головна › Сад і город › Слива «Оленка» — ранній сорт з цінними якостями Слива – одна з найбільш смачних фруктів. За часів королеви Єлизавети, її сніданок складався саме з них. Вона володіє великою кількістю корисних речовин: Са, K, Ni, залізо, вітаміни групи В, А, аскорбінова кислота, фосфор і масла, дубильні, пектинові, азотисті речовини і кислоти органічної природи (саліцилова, яблучна, щавлева), а також кумарини, що перешкоджають утворенню тромбозів. Покращує роботу перистальтики і пробуджує апетит, також при хворобах нирок, атеросклерозі і подагрі. Вона хороша для тих, у кого є проблеми з серцем і кровообігом, а також виводить холестерин з організму. Сушена слива – чорнослив, добре допомагає при холециститі і гіпертонії. Розслабляє товстий і тонкий кишечник, сприяє очищенню. Чорнослив не рекомендується людям, страждаючим цукровим діабетом, оскільки містить багато цукру і мамам, що годують грудьми. З неї готують багато різних страв, а також компоти, киселі, желе, варення, джеми. Незвичайний смак і ніжний аромат — ось чому люблять сливу. Ранні сорти приносять урожай раніше. Одним з таких сортів є зливу Оленка. Невелике деревце з пірамідальною і не дуже густоти кроною. Форма плоду – округла, як маленьке яблуко, червоно-коричневого кольору і вагою близько 35 р. М’якоть оранжево-жовтувата, вершки дуже соковиті, хрусткі і солодкі, з легкою кислинкою. Плодова ніжка невеликих розмірів. Кісточка мигдалеподібна, досить погано видаляється. Отримання врожаю: плодоносять щеплення на третій рік. Обов’язково необхідні запилювачі. Морозостійкість середня, якщо температура нижче -26 градусів, вона підмерзає. Освітленість: садити краще на сонячних безвітряну місцях, наприклад, біля будинку. Читайте тут, як виростити сливу з кісточки. Рекомендації по вирощуванню: вирощувати в тих околицях, де зима не така люта, щоб запобігти її підмерзанню. Використання: в медицині, косметології, кулінарії. Успіхом користується для промислового вирощування, з-за високих товарних якостей. Стійкість до захворювань: нормально переносить моніліальний опік і клястеропсориаз. Зверніть увагу: необхідно бути обережним — рослина піддається нападу попелиці. Щоб уберегти дерево від не прошені гостей, можна використовувати деякі нескладні прийоми: Обробка часниковим настоєм. Приготування: 15 часточок часнику кинути в 5 л води. Настоювати близько двох днів. Потім настій довести до 10 л і обприскати настоєм дерева. Тютюн. Для цього можна взяти його з цигарок, або купити сам тютюн в магазині. Покласти їх у воду і настояти добу. Потім цю рідину розвести на одну третину водою і обробити дерева. Читайте тут про Персикової зливі. Дуже допомагає настій з бічних пагонів помідор, листя картоплі і чистотілу. Їх заливають і настоюють близько 3 днів. Для більшого дії можна додати шматочок мила господарського або 1 ст. прального порошку. Для боротьби з мурахами можна зробити ловчий пояс для дерева. Його обкручівают плівкою і мажуть солідолом. Цей хитрий прийом на 100% позбавить вас від цих шкідників. Судячи з численних відгуків і продажу цього сорту, можна заявити, що Оленка завоювала серця багатьох садівників. У цьому відео ви можете дізнатися, як боротися з шкідниками плодових культур:


Коронавірус в Україні: статистика за 16 листопада В Україні за добу коронавірусну інфекцію підтвердили у 11 968 осіб Найбільше випадків зараження зареєстрували в Києві та Дніпропетровській області. В Україні за минулу добу, 16 листопада, коронавірусну інфекцію діагностували у 11 968 осіб. Про це повідомили у пресслужбі Міністерства охорони здоров'я. Так, за добу Covid-19 виявили у 516 дітей та 565 медпрацівників. Госпіталізували 1 610 осіб, видужали — 6 786, померли — 159. загалом від початку пандемії в Україні коронавірусну інфекцію діагностували у 557 657 осіб. За останню добу найбільшу кількість підтверджених випадків зареєстрували в Києві — 1 143, у Дніпропетровській області — 808, в Одеській області — 761, у Черкаській області — 755, а також у Запорізькій області — 734. У Дніпропетровській області від початку епідемії зафіксували 22 877 випадків Covid-19.


ЗАЗ Sens – найпопулярніша модель на ринку у 2014 році! | УкрАвтопром ЗАЗ Sens – найпопулярніша модель на ринку у 2014 році! Традиційно у перші дні січня підбиваються підсумки автомобільного ринку України. За даними Асоціації автовиробників України «Укравтопром» – модель ЗАЗ Sens, як і в 2013 році, стає найпопулярнішою моделлю на ринку країни! За 12 місяців минулого року був реалізований 3 291 автомобіль моделі ЗАЗ Sens. Модель стала лідером продажів у 16 областях України! Так само популярні у минулому році на ринку були й інші моделі бренду ЗАЗ – ЗАЗ VIDA і ЗАЗ Lanos, вони увійшли до ТОП-п’ять. Четверте та п’яте місце за представниками бренду ЗАЗ: VIDA та Lanos, з показниками відповідно 2 186 і 2 096 одиниць. Моделі бренду ЗАЗ підтвердили репутацію якісних й одних з найдоступніших автомобілів на ринку України, що обирають наші співвітчизники. «У 2014 році, дуже непростому році для всієї країни і автомобільного ринку, ми змогли закріпити успіх бренду ЗАЗ, чим безперечно дуже пишаємось», – коментує досягнуті результати Генеральний директор Філії «АвтоЗАЗ-сервіс» Андрій Залуцкий. Важливими складовими успіху ЗАЗ є постійна робота виробника по розширенню комплектацій автомобілів, введенню нових опцій та найголовніше – постійна робота по підтримці якості виробництва на високому рівні. І в цьому році, щоб не сталося, дана робота триватиме. Нагадаємо, що на автомобілі ЗАЗ поширюється сервісна гарантія в 3 роки, або 100 тис. км. пробігу. При цьому міжсервісний інтервал становить 15 тис. км., що відповідає європейським стандартам гарантійної політики обслуговування автомобілів. Більш детальна інформація про моделі ЗАЗ – на сайті www.zaz.ua Офіційний дистриб’ютор автомобілів ЗАЗ в Україні – Філія «АвтоЗАЗ-сервіс». З 2002 року компанія «АвтоЗАЗ-сервіс» представляє продукцію Запорізького автомобілебудівного заводу. Модельна лінійка ЗАЗ представлена автомобілями ЗАЗ VIDA, ЗАЗ Forza, ЗАЗ Lanos, ЗАЗ Sens, ЗАЗ Lanos Pick-up.


Готелі у м. Faenza - Search on KAYAK Порівняйте ціни на готелі Faenza на сотнях сайтів відразу Faenza, Ravenna, Італія ₴1 787 пт та сб: середня ціна за останні 2 тижні. Коли краще бронювати готель в Faenza Поради, як знайти ідеальний готель в Faenza за найкращою ціною Якщо вас цікавить недороге житло в Faenza, поїздку варто планувати на "низький" сезон. Найвигідніші місяці, коли ціни на готелі в Faenza знижуються до мінімуму, — це січень і серпень. Вартість готельного номера в Faenza залежить від різних факторів, але якщо вас цікавить найбюджетніший день тижня, то зазвичай це понеділок. вівторок – це, навпаки, найдорожчий день. Поширені запитання про бронювання готелю в Faenza Чи безпечно зупинятися в готелях за напрямком Faenza під час пандемії коронавірусу (COVID-19)? Загалом готелі не вважаються місцем підвищеного ризику за умови, що їхній персонал уживає належних санітарних заходів для профілактики коронавірусу (COVID-19). Тим не менше, ми рекомендуємо вам уточнити інформацію про такі заходи у готелях за напрямком Faenza в органах місцевої влади. Скільки коштує номер у готелі м. Faenza? За останні 3 дні користувачі KAYAK знайшли готелі в Faenza на двох лише за ₴1 826. У середньому двомісний номер коштує ₴3 497. Скільки може коштувати номер у готелі м. Faenza на сьогодні? Ціни на номери в готелях Faenza варіюються залежності від пропонованих послуг і місця розташування. Найдешевший двомісний номер на сьогодні, знайдений за останні 3 години, коштував ₴1 826. Ми також знайшли 3-зіркові готелі від ₴1 826, а 4-зіркові – від ₴2 393. Як знайти готель у центрі міста Faenza? Після того, як ви здійсните пошук готелів на KAYAK, ви можете уточнити свої вподобання щодо району і вибрати, наприклад, лише центральну частину міста Faenza. Ви також можете задати запит на карті, щоб звузити область пошуку до центру міста Faenza. Де зупинитися в Faenza? Наша карта покаже точне місце розташування кожного готелю та допоможе вам вибрати чудовий номер в Faenza. Найкращі готелі Faenza ₴0 – ₴247₴247 – ₴494₴494 – ₴741₴741 – ₴988від ₴988 за ніч Готелі Faenza, які рекомендують найчастіше B&B Hotel Faenza - Faenza - Спальня Vittoria - Faenza - Будівля Hotel Polo Della Ceramica - Faenza - Вигляд зовні Villa Abbondanzi Resort - Faenza - Вітальня Trere Agriturismo - Faenza - Спальня Cavallino - Faenza - Лаунж Caterina Residence - Faenza - Вигляд зовні La Prosciutta - Faenza - Басейн Magnolia Room & Breakfast - Faenza - Будівля Agriturismo Calderino - Faenza - Спальня Eco Dolce Casetta - Faenza Locanda Camera con Vista - Faenza - Будівля Agriturismo e Cantina La Sabbiona - Faenza - Басейн Casa Argnani - Faenza Locanda Merlaschio - Faenza - Вигляд зовні Faenza — готелі Faenza – пропозиції від готелів. Пошук готельних номерів у м. Faenza. Знаходьте дешеві готелі міста Faenza. KAYAK здійснює пошук на сотнях туристичних сайтів, щоб допомогти вам знайти бюджетні готелі і вигідно забронювати зручний номер.


“Багатовекторна опозиція”, або “Віз і нині там” » Черниговский инфо-медиа портал | Чернигов Черниговский городской портал » Все новости » Новости Чернигова » “Багатовекторна опозиція”, або “Віз і нині там” “Багатовекторна опозиція”, або “Віз і нині там” Останнім часом по обласному центру поширюються чутки про плани опозиційних політичних сил провести акцію протесту під назвою “Вставай, Україно!”. Кажуть, що акція направлена проти діючої влади, а її кульмінацією стануть вимоги відставки Президента й Уряду. Кажуть, що цього разу українська опозиція діятиме принципово... Звичайно, у нашому вкрай політизованому суспільстві зацікавити рядового обивателя красивими лозунгами зовсім не важко. Пам’ятаєте всеукраїнську акцію “Україна без Кучми”? То був, так би мовити, “перший млинець” опозиціонерів, який, хоч і пікся з явним домішуванням “американського борошна”, а все ж вийшов комом. З великими потугами опозиція спромоглася спекти “другий млинець” – помаранчеву революцію. Згадаймо ту ейфорію успіху. Тоді опозиціонери, що разом вийшли перед народом на Майдан, отримали від того народу величезний “кредит довіри”, що дозволило їм у досить сумнівний спосіб привести на престол Ющенка. І що ж отримав народ буквально через півроку? Два найпотужніші ідеологи Майдану – Ющенко й Тимошенко – нещадно розірвали опозиційний електорат у своїх меркантильних інтересах. Опозиція, що стала владою, не змогла використати отриманий нею унікальний шанс відродження держави і втягнула її у політичні чвари на довгі роки. Зараз ми маємо повністю легітимну владу – і Президента, обраного не в третьому турі, і Парламент, що обирався з дотриманням конституційних норм, і дієздатний Уряд. Звичайно, влада не ідеальна. Вона обов’язково потребує конструктивної критики, і має бути механізм впливу на прийняття нею важливих для держави рішень. Для цього якраз і потрібна опозиція. Однак реалії сьогодення свідчать, що в Україні, на жаль, конструктивна опозиція відсутня. Змінились обличчя, та не змінились принципи! Опозицію продовжує розривати на шмаття її “багатовекторність”. Амбіції окремих лідерів неможливо приборкати! Подивімося уважніше. Дата проведення у Чернігові акції протесту вже декілька разів переносилася і на сьогодні ще остаточно не визначена. В чому причина? Їх – декілька. По-перше, ніяк не можуть зібратися до купи опозиційні лідери: то Кличко полетів до Америки, то Яценюку здається, що збереться мало людей і всі побачать істинну кількість прихильників опозиції, то Тягнибок боїться, що випущений з тюрми Луценко відтягне на себе його нинішню популярність... По-друге – люди дійсно не хочуть збиратися! Не допомагають навіть обіцянки заплатити гроші – про яку оплату може йти мова, якщо за роботу на минулорічних виборах досі не розрахувалися?! А як вам подобається навмисне поширення пліток про роздачу на акції безкоштовного пива? Ні, ну якщо партійці їхати не хочуть, їх, звичайно, можна замінити п’яницями й бомжами, аби більше народу... Можна ще примусити опозиційних депутатів місцевих рад обов’язково приїхати на акцію, а простим людям не поясниш, навіщо їм їхати до обласного центру, коли весна надворі й треба готуватись до сільськогосподарських робіт. По-третє, взагалі здається, що лідери до Чернігова не приїдуть, бо ніхто з них не хоче поступатись “пальмою першості”. Відомо про таємні вказівки кожного з них своїм соратникам на місцях організовувати акцію в такий спосіб, щоб найбільший піар-ефект дістався саме їхній партії, а інші хай як хочуть. Хтось влучно підмітив, коли назвав цю акцію “змаганням Кролика, Боксера і Котигорошка”. А я підкину ще одне, більш класичне, порівняння – лебідь, рак і щука! Бо саме такий коефіцієнт корисної дії від нинішньої опозиції. Скільки ж можна наступати на одні й ті-самі граблі? Вірніше, вони самі не наступають, а хочуть змусити нас з вами, щоб саме наші лоби знову затріщали! Здається, пора-таки збагнути, що лозунгами “Вставай, Україно!” державу не піднімають! Її можна підняти лише за умови послідовної праці, будь то в колгоспі, на заводі чи в парламенті, а не на мітингах, де виступають демагоги, які самі ніколи й нічого корисного не робили! Хай спочатку покажуть, як вони можуть тягти того воза, що називається владою, бо якщо вони в парламенті – вони теж влада і так-само відповідають за долю держави! Добавлено: 24-04-2013, 14:34 Російські опозиціонери хочуть провести "Марш свободи" 15 грудня


Радянський Севастополь: рік 2015, перезавантаження 18 Грудень 2018, Київ 18:47 02 Червень 2015, 20:06 Сучасний Крим в умовах анексії Росії вже неодноразово називали «Радянським заповідником». Про Радянський Союз тут нагадує все: прапори, плакати, таблички й архітектура. У Криму і, особливо, в Севастополі радянським минулим заведено пишатися, а актуальне гасло нинішніх часів – «вперед у радянське минуле». Якщо ви скучили за тими роками – їдьте до «російського» Криму і насолоджуйтеся, і не лише візуально. «Радянські принади» можна відчути в дефіциті товарів, в ізоляції від зовнішнього світу, в світогляді багатьох тутешніх громадян, у чергах. 1 «Русское бистро», прикрашене портретом Сталіна, площа Ушакова, Севастополь 2 У Севастополі жива традиція привітання ветеранів: тут школярі розклеюють намальовані листівки до 9 Травня. Цього року діти «штампують» малюнки за заздалегідь заготовленими шаблонами з атрибутами радянського періоду. Особливо «пікантно» такі поздоровлення виглядають на обшарпаних дверях під'їздів. Вулиця Єрошенка, Севастополь 3 Пластиковий «шедевр» сучасного мистецтва в радянському стилі. Раніше на цьому місці встановлювали єврейську Менору. Неподалік розташований пам'ятник Жертвам Голокосту, який був встановлений в 2003 році на місці загибелі 4200 євреїв і кримчаків, знищених 12 липня 1942 року фашистськими окупантами. Площа Повсталих, Севастополь 4 Державне підприємство міста Севастополя «Водоканал». Вулиця Адмірала Жовтневого, Севастополь 5 Перша міська лікарня, площа Повсталих, Севастополь 6 Севастопольський художній музей імені Крошицького, проспект Нахімова, Севастополь 8 Палац дитячої та юнацької творчості. Проспект Нахімова, Севастополь 10 Автовокзал, Севастополь 11 Сімферополь. Мережа пельменних. Вулиця Гагаріна


На Донбасі знищили терориста небезпечного терориста Володимира Юрченко - новини України сьогодні "Сходив на концерт Кобзона": на Донбасі знищили небезпечного терориста. Фото На Донбасі під час обстрілу було ліквідовано терориста з так званої ДНР Володимира Юрченко. Про це в Telegram повідомив офіцер Збройних сил України Анатолій Штефан "Штірліц". За його словами, "бойовик сходив на концерт Кобзона за 200 рублів". Повідомляючи про загибель терориста, офіцер ЗСУ також доклав до повідомлення скріншоти з соціальних мереж і новинних видань бойовиків. У них описується загибель проросійського найманця "на півдні ДНР". "В результаті обстрілу з боку позицій 36-го бригади району населеного пункту Ленінське отримав поранення, несумісне з життям", – повідомляють бойовики. Відзначимо, що раніше OBOZREVATEL розповідав, як на Донбасі під час бойових дій 8 листопада терористи обстріляли позиції ООС, що стало причиною загибелі і поранення двох українських військових. При цьому колишній ватажок терористів "ДНР" Олександр Бородай розповів про захоплення нових українських територій. В інтерв'ю підконтрольним окупантам ресурсів він заявив, що "розкол України досить близький". А також додав, що нібито не хоче крові, але "росіянам доведеться зіграти свою роль в цих процесах". УкраїнаДонецьктерористи "ДНР"ДНРАнатолій Штефан


Міністр освіти : «Україна пишається юними олімпійцями» Головна / Освіта в Україні / Міністр освіти : «Україна пишається юними олімпійцями» 28 липня 2021 296 Друк Міністр освіти і науки України Сергій Шкарлет повідомив, що МОН готує зміни до постанови Уряду, що визначає порядок призначення та виплати премій Президента України для переможців всеукраїнських і міжнародних учнівських олімпіад. Очільник міністерства сказав: «Цьогоріч через пандемію коронавірусу Україна офіційно не формувала команди на міжнародні учнівські олімпіади у зв'язку з тим, що не відбувалися всеукраїнські етапи олімпіад. Але за ініціативою деяких викладачів були сформовані команди учнів, які брали участь у міжнародних олімпіадах і здобули призові місця». Щодо школярів, які показали високі результати на міжнародних олімпіадах із фізики, інформатики та математики, то Сергій Шкарлет зазначив: «Україна пишається юними олімпійцями й високо цінує їхні здобутки на міжнародній освітній арені. Зараз є очевидним, що підходи до відбору й формування команд серед українських школярів для участі в міжнародних олімпіадах потребують комплексних змін. А тому мною надано доручення фахівцям МОН щодо опрацювання цього питання». Місце в рейтингу новин: 3065 місце


Культура Поділля у другій половині ХІХ – на початку ХХ століття. Курсовые, рефераты, контрольные бесплатно скачать Інститут історії, етнології і права кафедра історії «Культура Поділля у другій половині ХІХ – на початку ХХ століття» 1. Освіта на Поділлі у другій половині ХIХ - на початку ХХ ст. 2. Бібліотечні заклади на Поділлі 3. Театральна спадщина Поділля 5. Народний дім 6. Громадське життя в містах та музейні заклади У 1861 р. в Російській імперії було дано початок реформам, які створили певні умови для швидкого соцiально-економiчного розвитку. Розпочате в 60-х рр. ХIХ ст. реформування в царській Росії поступово у свою орбіту включило i територію Поділля. Реформи торкнулися всіх сфер життя, включаючи культурно-освiтнi галузі. Як i по всій Україні, осередками освіти та культури тут виступали насамперед міста. Ще більшого значення у цій сфері міста набули на початку ХХ ст., коли в них сформувалось культур. Освітнє середовище, яке включало різноманітні об’єкти - навчальні заклади, театри, бiблiотеки, товариства, розважальнi заклади. Зазначимо, що розвиток освіти та культури на Подiллi у другій половині ХIХ ст. - на початку ХХ ст. доволі докладно висвiтлюєтъся у працях багатьох дослiдникiв. Передусім, виокремлюються грунтовнi дослідження з історії подільської освіти Т. Сесака. Також заслуговують на увагу праці, авторами яких виступають Л. Анохiна, С. Баженова, М. Вролiс, О. Завальвюк, О. Комарнiцький, А. Лисий, Е. Мельник та iн. Але у бiльшостi досліджень науковці звертають увагу переважно на загальяi проблеми розвитку освіти та культури Поділля та його регiонiв, а також на iсторiю окремих культурно-освітніх закладів. Отож, актуальним для досліджень залишається ще чимало аспектів зазначеної тематики й, зокрема, формування культурно-освітнього середовища міст Поділля у другій половині ХIХ - на початку ХХ ст. Міста Подільської губернії протягом зазначеного хронологічного періоду виступали, передусім, як осередки освіти. Мережа навчальних закладів у подільських містах включала як початкові, так i середні, а також деякі професiйнi школи. Як i в усій імперії, вони підпорядковувалися різним відомствам, духовенству, приватним особам тощо. Вiдповiдно i фінансувалися вони з різних джерел: за рахунок держави, церковного відомства, міської влади, приватних надходжень, або ж поєднували рiзнi джерела фінансування.. Найбільш поширеними в містах Поділля з початкових шкіл були мiськi двокласні училища за положенням вiд 26 травив 1869 р. Мiськi училища мали два вiддiлення - чоловіче та жіноче. Тривалий час кiлькiсть міських двокласних училищ за положенням 26 травня 1869 р. залишалась незмінною. Лише у 1888 р. було засновано міське двокласне училище у Барі. Діяли на Подiллi i мiськi чотирикласні училища на основі положення 31 травня 1872 р. Призначені переважно для неімущих верств міського населення, вони вважалися загальноосвітніми і дозволяли продовжити освіту тим, хто закінчив нижчі початкові школи. Однак у Подiльськiй губернії подібні навчальні заклади почали створюватися лише на початку ХХ ст. Після введення в Подiльськiй губернії у 1904 р. земського управління з’явився новий тип початкових навчальних закладів – нижчі ремісничі школи. Їх поява була викликана прискореним розвитком промисловості та потребою у професійних робочих кадрах. При закінченні цих шкіл, їх випускники працювали в приватних майстернях, на фабриках, заводах, залізниці тощо. В умовах відсутності на Поділлі вищих навчальних закладів провідну роль у розвитку освіти в другій половині ХIХ - на початку ХХ ст. середні навчальні заклади. Центральне місце в системи середньої освіти на Поділлі займали гімназії. Протягом другої половини ХIХ ст. в губернії діяло дві чоловічі гімназії - у Кам’янці – Подільському (відкрита у 1833р) та містечку Немирові Брацлавського повіту (відкрита у 1838 р) Лише з початку ХХ ст.. на Поділлі починають масово з’являтися чоловічі гімназії. Напередодні світової війни 1914 р. на Подiллi нараховувалося 9 чоловічих гiмназiй, iз них 8 діяло у містах. У другій половині ХIХ - на початку ХХ ст. подiльськi міста відчували гостру потребу у жіночих навчальних закладах. Вона була викликана загальним піднесенням соцiально-економiчного розвитку міст, яке вимагало ширшого залучення жінок до суспільного й економічного життя регіону, а також змінами у ставленні до жіноцтва в суспiльствi в цілому. Протягом другої половини ХIХ ст., так само, в губернії діяло всього дві жiночi гімназії - у Кам’янці – Подільському та містечку Немирові Брацлавського повіту. Лише з початку ХХ ст. на Подiллi починають масово з’являтися нові жiночi гімназії. Станом на початок 1914 р. на Подiллi нараховувалося 14 жіночих гiмназiй, 12 з них діяли у містах. У порiвняннi з чоловічими гiмназiями участь приватних осіб та громадських органiзацiй у заснуванні жіночих середніх шкіл у містах Поділля виглядала більш вагомою. Під впливом соціально-економічних зрушень, що відбувались на Подiллi наприкiнцi ХIХ - на початку ХХ ст., масово виникають середні навчальні заклади нового типу - реальні, технiчнi та комерційні училища тощо. Першим подібним начальним закладом стало Могилівське реальне училище яке було відкрито у 1885 р. Влітку 1890 р., за царським указом цей заклад перевели до Вiнницi, й училище замість чотирикласного стало шестикласним. Втілення в життя реформи загальної освіти викликало потребу в педагогічних кадрах. Для їх підготовки створювалися учительські інститути й учительські семінарії а також педагогічні курси при міських училищах. Перший та єдиний на Подiллi учительський інститут почав діяти у Вiнницi лише у червні 1912 р. Він став четвертям у Київському навчальному окрузі й восьмим в Україні. Першу учительську семiнарiю на Подiллi відкрито 1907р. в с. Потоках Вінницького повіту. Учителів початкових шкіл готували дворiчнi куси, які були засновані при міських училищах Кам’янця-Подiльського, Балти, Проскурова та Вiнницi. Єдиним навчальним закладом, що готував кадри для медицини, була фельдшерсько-акушерська школа у Кам’янці-Подiльському. Так само, у губернському мiстi діяла єдина на Подiллi художньо-реміснича навчальна майстерня. Певну нішу в системі освітніх закладів на Подiллi займали духовно-навчальнi заклади Подільської православної єпархії. Найбільш значне місце серед них посідала Кам’янць-Подiльська духовна семінарія. Відчутне зростання мережі навчальних закладів у містах Поділля співпало з періодом найбільш інтенсивного соцiально-економiчного й демографічного розвитку, ознаки якого почали проявлятися в ХIХ - на початку ХХ ст. Прискорення розвитку подільських міст у другій половині ХIХ - на початку ХХ ст. вимагало значно рівня освіченого населення. Вiдповiдно зростали i його культурні потреби. задовольнити які мали доступні для широкого загалу заклади культури - бiблiотеки, театри, музеї тощо. В Кам’янці-Подільському у 1866 році відбулося відкриття першої на Поділлі публічної російської бібліотеки. Бiблiотечні заклади масово почали поширюватися наприкiнцi ХIХ - на початку ХХ ст. Виникали вони переважно у містах, а їх засновниками виступали як приватні особи, так i громадські організації. На початку ХХ ст. до цієї роботи активно залучилися товариства тверезості, які почали організовувати бiблiотеки при народних чайних. Окремі книгозбiрнi в цей час існували при благородних i громадських зібраннях., церковних братствах. Серед цього рiзноманiття виокремлювалися мiськi публiчнi бiблiотеки, що засновувались за ініціативою міських самоврядувань. Важливою подією у культурно-освітньому житті міста Бара стало відкриття 7 квітня 1899р. міської публічної бiблiотеки, яка утримувалася за рахунок міста. Міська влада постійно збільшувала видатки на утримання бiблiотеки. Так, 1900 р. вiд міста а надійшло 300 руб., у 1901 р. - 600 руб. Це дозволяло збільшувати книжковий фонд (на 1.01.1902 р. він складав 923 томи 350 найменувань), оформляти підписку на 18 періодичних видань. Як не дивно, в одному з найбільших міст Поділля – Вінниці тривалий час не було бібліотеки. Лише в 1902р.міська дума під тиском громадськості змушена була підтримати ідею заснування публічної книгозбірні. 12 січня 1903 р. міністерство внутрішніх справ затвердило Статус бiблiотеки, а Міська влада приступила до спорудження окремого приміщення. Урочисте відкриття Вінницької міської бібліотеки ім. Гоголя відбулося 2 лютого 1907 року. Також зустрічаються відомості про існування публічних бібліотек у Лiтинi, Летичевi, Балтi. На початку ХХ ст. мережу бібліотечних закладів Подільської губернії складали 102 бібліотеки різних форм власності, причому народних бібліотек-читалень налічувалось 60, бiблiотек товариств - 19, приватних - 16, державних - 7. Відзначимо, що найбiльшi з них майже всі розміщувались у містах, сприяли підвищення освітнього рівня населення та зіграли відчутну роль у культурному житгi краю. В цей період жителі подільських міст почали активно долучатися i до театрального мистецтва. Відомо, що перший театр на Подiллi був заснований в 1798 р. у Кам’янцi-Подiльському. Як зазначав Сiцiнський, “театр до 1831 р. був польським, після того до 1861 р. змішаним, тобто польським та російським, а з 1861 р. - лише російським. Він був незадовільним, як за приміщенням, так й за силою трупи ”. Тривалий час театральне приміщення перебувало у жалюгідному стані. У 1869-1871 рр. коштами міської влади проведена повна перебудова театру. Проект розробив архітектор М. Романович, роботи провів підрядник – проскурівський купець Биховський. Наприкiнцi ХIХ ст. фінансову підтримку театру надавала й державна скарбниця, щороку перераховуючи на його утримання до З тис. руб. У 1860-х - 1880-х рр. існував театр у Балтi. Його виникнення та дiяльнiсть була пов’язана з Балтським Троїцьким ярмарком. Як зазначалось у ралортi повітового військового начальника вiд I883р.: «У Балтi є театр, який діє лише влітку, під час ярмарки, коли з’являються заїжджі акторські трупи. Розміщується театр у приватній дерев’яній будівлі». У 90-х рр. ХIХ ст. відомостей про театр у Балтi не зустрічається. Театри в інших містах стали виникати накрикiнцi ХIХ - на поч. ХХ ст. Як правило, зводилися театральні та іноді сценічні майданчики в містах Поділля переважно приватними особами. Так, у 1892 р. у Проскурові був відкритий приватний театр Шильмана, який розташовувався в дерев’яний необладнаній будiвлi по вул. Кам’янецькiй. Театр не мав власної трупи та надавав приміщення заїжджим акторам. З часом стало зрозуміло, що таке приміщення не вiдповiдає театральним вимогам i перешкоджає приїзду в Проскурів на гастролі «зоряних» труп. Заручившись підтримкою міської влади, у 1907 р. Шильмана зводить по вул. Олександрiвськiй нову будівлю театру, який вiд того часу все частіше стали називати міським. Театральне життя в Проскурові пожвавилося. Серед усіх театральних споруд на Подiллi найкращою був Вінницький міський театр. Побудований за проектом міського архітектора Г. Артинова у 1910 р., він обійшовся місту в 160 тис. руб., мав зал на 1000 місць та являв собою фактично зменшену копію Київського театру опери та балету. У зв’язку з тим, що театри перебували у різних формах власності та не було чіткого визначення, що вважати театральною установою, а що сценічно-концертним залом, у статистичних та довідкових виданнях початку ХХ ст. зустрічається різна кiлькiсть театрів. Найбільш ближчою до істини можна вважати iнформацiю, що міститься у довідковому виданні МВС по Подiльськiй губернії станом на 1911 р. З нього можна з’ясувати, що на той рік театри діяли в наступних подільських містах: Кам’янцi-Подiльському, Вiнницi, Проскурові, Могилеві, Гайсині, Жмеринці. На початку ХХ ст. у містах Поділля з’являться і досить швидко набуває поширення кінематограф. У 1901 р. в губернському місті вперше побував пересувний кінотеатр, а наприкінці 1901 р. у Кам’янцi-Подiльському уже діяли два маленькі стацiонарнi кінотеатри - на 25 та 35 місць. У 1908 р. комітет “Императорского человеколюбивого общества” влаштував по вул. Бульварній просторий театр-синематограф. За відомостями адресних книг, у 1911 р. в губернському мiстi діяло три синематографи - “Императорского человеколюбивого общества”, Вільного пожежного товариства та Ш.Зiньковського, у 1913 р. зазначено 5 кiнотеатрiв - “Императорского человеколюбивого общества”, Вільного пожежного товариства, “Iлюзiон” (власник Ш.Зiньковський), “Модерн” (Марцикевич) та “Гiгант” (М.Розенталь). Останній кінотеатр - “Гiгант”, був найбільшим у місті - мав зал на 200 мiсть, відкритий у 1912 р. у будинку Крайза по вул. Бульварній (нині - Шевченка, 41). У Вiнницi перший кінотеатр - “Амбрось” - був відкритий співвласниками Є. Добржанською та і К. Ловицьким у 1911 р. на території садиби відомого лікаря й домовласника М.Недєльського по вул. Б.Хмельницького. За кілька років у мiстi відкрилося багато кiнотеатрiв, зокрема у 1913 р. кінематографи “Люкс”, “Мініатюр”, “Патеграф ”, “Стела” та міський. Поступово кінотеатри відкривались в менших містах. На початок 1911р у дев’яти подільських містах діяло 16 кінотеатрів. На початку ХХ ст. виникає новий тип закладу культури - Народний дім, призначений для організацій дозвілля різнях прошарків населення в яких були, як правило, зали для виставок, лекцій і зборів, бібліотека книжкова крамниця, приміщення для гуртків, а також великий глядацький зал iз театральною сценою. Нові установи організовувались та підпорядковувались комітетами “Попечительства про народну тверезiсть” які були створені у 1894р. у зв’язку з реформою шинкової справи й мали на меті захист населення вiд пияцтва та створення умов для Культурного дозвілля народу. В Кам’янці-Подільському Народний дім носив назву Пушкінського, та вперше відчинив свої двері 3 січня 1901 р. для святкування новорічної ялинки. Його проста будівля з першого дня існування стала осередком культури губернського центру - тут читалися лекції, організовувалися урочистості та свiтськi вечори, відбувалися театральні вистави, працювала бiблiотека. На початку ХХ ст. саме в Пушкінському домі був найкращий у Кам’янці-Подільському глядацький зал, й тому доволі часто, гастролюючи, трупи виступали саме на його сцені, а не в міському театрі. Коли у травні 1918 р. згорів театр у Старому мiстi, і всі театральні виступи почали проводитися у Пушкінському домі, він гюступово втратив свою назву й став іменуватися театром. Народний дім у Вінниці був відкритий у 1902 р. й так само мав простору будівлю, в якій розмастилися чайна, бiблiотека, зал зi сценою, школа грамоти, книжкова лавка. На вiдмiну вiд Кам’янецького дому, Вінницький не зміг задовільно налагодити свою роботу. По-перше, незручним виявилося його розташування - майже на околиці міста, на Замості поруч із тюрмою та складами. Все це відвертало як вiдвiдувачiв, так й потенційних орендарів сцени та інших приміщень, що могло би приносити прибуток. Як наслідок, місцевий комітет “Попечительства про народну тверезiсть”, який не мав регулярних державних субсидій, не міг утримувати Народний дім та організовувати активну його дiяльнiсть. За таких обставин комітет вимушений був закрити чайну, а 1907 р. запропонувати мiськiй управі взяти на утримання школу й бiблiотеку. 3 1 січня 1908 р. постановою Вінницької думи Народний дім перейшов у розпорядження міста. Проте перехід у ведення міста збиткової установи не набагато покращив його дiяльностi. З початком першої світової війни будинок був переданий у розпорядження комітету Червоного Хреста під збірний пункт ратників та лазарет. Є відомості про існування у першому десятилітті ХХ ст.. Народних домів інших подільських містах – Брацлаві, Літині, Новій Ушиці. 6. Громадське життя у містах та музейні заклади Досліджуваний період характеризується поступовим розширенням спектру громадського життя в мстах. Одним iз його проявів була багатогранна діяльність рiзноманiтних товариств, які спрямовували роботу свою на роз виток науки, культури, освіти. Бiльшiсть їх діяло у губернському мiстi. Серед перших було Подільське церковне історико-археологічне товариство, яке було засноване у 1903 р. на базі Подільського єпархіального iсторико-статистичного комітету. Таке перетворення Комітету на Товариство сприяло об’єднанню краєзнавців Поділля - у 1912 р. у ньому налічувалося 136 членів. У вересні 1911 р. в Кам’янці-Подiльсъкому виникло Товариство подільських природодослідників яке наступного року мало 213 членів. Воно організовувало експедиції, видавало “Записки товариства”, мало бiблiотеку, у Пушкінському домі проводило читання безплатних лекцій. Успішно поєднувало наукову, просвітницьку i громадську дiяльнiсть Товариство подiлъських лiкарiв. Воно було засноване в губернському центрі у 1859 р., нараховувало 123 члени, мало бiблiотеку (у 1865 р. - 3526 томів) та розпочало формування колекцій для майбутнього музею. У 1865 р. товариство серед членів якого переважали поляки, було закрито внаслідок реакції на друге польське повстання. Згідно розпорядження генерал-губернатора О.Безака, бiблiотека та музейні експонати Товариства були доставлені в Київ та передані генерал-губернатору та університету Св. Володимира. Проте з 1878 р. Товариство подільських лiкарiв відновило дiяльнiсть, зосередивши свою роботу не лише на санітарно-гiгіенічних та медичних питаннях, а й охопило краєзнавчу та дiяльнiсть. Окремо слід згадати дiяльнiсть Товариства мистецтв, статус якого був затверджений у січні 1908 р. Його організатором став відомий на Подiллi художник В. Розвадовський, який одночасно завідував художніми класами. Товариство мистецтв розгорнуло на Поділлі широку просвітницьку дiяльнiсть, влаштовуючи пересувні виставки художніх творів у містах та багатьох містечках губернії. Крім того, у Кам’янці-Подільському діяла постійна виставка творів мистецтв. Слід відзначити, що український освiтнiй рух на Поділлі, репрезентувало єдине товариство - “Просвіта” створене в 1906р. в Кам’янці-Подільському. Значна фiлiя товариства утворилась у Могилеві. Ряди Подільської “Просвіти” об’єднували українську інтелігенцію для спільної роботи заради освіти народу, що й визначало відмінність цього товариства від інших - воно не обмежувало свою дiяльнiсть лише містом, а проводило також велику роботу на селі. Але нацiонально-просвiтницька діяльність “Просвіти” зустріла вороже ставлення з боку уряду i вже 2 липня 1907р. Подільське губернське присутствіє заборонило дiяльнiсть товариства. У березні 1908 р. надійшов дозвіл на відкриття товариства, й “Просвіта” відновила свою дiяльнiсть у Кам’янці-Подільському. Невід’ємно вiд дiяльностi згаданих товариств гюв’язане заснування у другій половині ХIХ - на початку ХХ ст. в містах Подільської губернії музейних закладів. Перший музей на Подiллi з’явився у 1890 р. в Кам’янці-Подільському. Iнiцiатором його створення виступив Подільський єпархіальний iсторико-статистичний комітет, який 29 жовтня I889р. створив комiсiю з організації церковного Давньосховища. 30 січня 1890 р. Комітет затвердив правила Давньосховища, оголосивши тим самим про створення музейного закладу, який розмістився у галереї Кафедрального собору. Давньосховище мало вiддiл старожитностей, архів i бiблiотеку, завідувачем був призначений соборний священик В.Якубович, секретарем у справах - протоієрей Є. Сiцiнський - відомий дослідник старожитностей та iсторiї Поділля. На початок 1896р. у Давньосховищі налічувалося 4281 експонат, у тому числі 862 книги, 69 рукописів, 36 грамот та актів, понад 800 церковних речей, 40 картин, 398 фотографій, 1239 монет, медалей та iн. предметів. У 1903р., У зв’язку з перетворенням iсторико-статистичного комітету в історико-археологічне товариство Давньосховище офіційно перейменовано в музей. Розвиток життя на Поділлі у другій половині ХIХ - на початку ХХ ст., зумовлений насамперед, соціально-економічними процесами породженими реформами 60-х рр. ХIХ ст. та наступних років, дозволив сформувати у подільських містах певне культурно-освітнє середовище. Як наслідок, саме міста вiдiгравали визначну роль у розвитку освіти та культури на території Подільської губернії. Адже в них сконцентрувалися навчальні заклади різних типів, бібліотеки, театри, музеї, які обслуговували потреби не лише міських жителів, а й населення повiтiв. Усе це перетворювало міста на осередки культури та освіти краю. Серед визначних таких осередків передусім слід назвати губернське місто Кам’янць-Подільський, а також Вінницю, Проскурів Могилів. У багатьох подільських містах існуюча мережа начальних закладів та установ культури не вiдповiдала зростаючим потребам їх жителів. Більшість міст Поділля у порiвняннi з містами інших “малоросійських” губерній, явно відставали за кількістю культурно-освітніх закладів. Причини цього слід вбачати в недостатньому соціально-економічному розвитку подільських міст, в результаті чого органи міського самоврядування не могли належним чином фінансувати культурно-освітні заклади і повністю брати на своє утримання, а також у довготривалій вiдсутностi на території Подільської губернії земств. 1. Наукові записки ВДПУ. Вип. ХІІІ. Серія: Історія – Вінниця, 2008. 2. Нариси історії Поділля. За ред. Л.Баженова. – Хмельницький, 1990. 3. Освіта, наука і культура на Поділлі. Збірник наукових праць. – Т.11, – Камянець-Подільський, 2008. Киевская Русь была мощным средневековым государством, которое имело наибольшую территорию в тогдашней Европе. Её границы простиралис Проблемы делимитации, топологии и районирования сельских поселенийПространственная характеристика сельского поселения, как единого Рождаемость - это процесс деторождения в населении. Она может рассматриваться только как массовое явление, как совокупность единичных Росси́я или Росси́йская Федера́ция — государство, расположенное в Восточной Европе и Северной Азии. Является крупнейшим госуда Тваринний світ савани - явище унікальне. Ні у одному куточку Землі на пам'яті людства не було такого достатку великих тварин, як в африка Уголь - самый распространенный в мире энергетический ресурс. Уголь стал первым видом ископаемого топлива, используемым человеком. Угол водный ресурс уралВодные ресурсы представляют собой весьма важную часть природных ресурсов земного шара, к которым относятся также ра