text: |главнаяреклама на сайтезаработоксотрудничество||Библиотека Revolution| Заходи боротьби та профілактики дирофіляріозу собак у приватному розпліднику "Хантер Хонорс" в Одеській області Характеристики розплідника, контроль зараженості популяції домашніх тварин дирофіляріозом. Характеристика захворювання - дирофіляріоз у собак. Види філярій, що паразитують у собак. Розвиток та форми патогенної дії гельмінтів. Клінічні ознаки захворювання. Отправить свою хорошую работу в базу знаний просто. Используйте форму, расположенную ниже. 1. Заходи профілактики сказу тварин у Заводському районі м. Миколаєва Сутність і типи сказу, його клінічні прояви та методи діагностики. Характеристика епізоотичного стану Заводського району м. Миколаєва. Засоби та заходи профілактики захворювання собак і котів на сказ на базі дільничної лікарні ветеринарної медицини. курсовая работа [39,9 K], добавлена 28.04.2014 2. Розповсюдження лептоспірозу собак в місті Шостка і Шосткинському районі Сумської області та заходи боротьби Відомості про лептоспіроз, поширення захворювання та економічні збитки. Характеристика збудника, клінічні ознаки. Вивчення епізоотичної ситуації в м. Шостка та Шосткінському районі Сумської області. Особливості діагностування, лікування та профілактики. дипломная работа [158,5 K], добавлена 22.06.2012 3. Особливості епізоотології, діагностики, лікування та профілактики демодекозу собак в умовах м. Києва Систематика та загальна характеристика кліщів Demodex canis. Морфологія збудника демодекозу. Патогенез та біологія розвитку кліщів Demodex canis. Клінічні ознаки демодекозу собак. Епізоотологічні дані та діагностика демодекозу. Профілактичні заходи. дипломная работа [104,9 K], добавлена 12.07.2003 4. Заходи щодо профілактики та ліквідації чуми м’ясоїдних в умовах приватної ветеринарної лікарні "Друг" м. Луганськ Епізоотологічне дослідження м. Луганська на чуму собак. Статистична обробка амбулаторного журналу клініки "Друг" на захворюваність чумою собак в Жовтневому районі. Огляд схеми лікування чуми собак. Аналіз заходів профілактики та застосування вакцини. курсовая работа [998,6 K], добавлена 15.11.2013 5. Физиология высшей нервной деятельности собак (ВНД). Описание собак породы Бультерьер Физиология высшей нервной деятельности. Методы исследований у собак. Методики выработки условных рефлексов у собак. Виды торможения в коре мозга, их характеристика. Описание собак породы Бультерьер. Основные экстерьерные характеристики породы. реферат [535,5 K], добавлена 24.04.2013 6. Демодекоз собак Патогенез демодекозу собак. Перевірка ефективності івермектину і амітразину, розробка науково обґрунтованих методів лікування демодекозу м’ясоїдних. Клінічні особливості перебігу демодекозу собак у м. Одеса. Розрахунок ефективності ветеринарних заходів. курсовая работа [97,5 K], добавлена 13.01.2013 7. Гельмінтози м’ясоїдних (лабораторні методи діагностики та заходи боротьби) у місті Дніпропетровськ Епізоотичний характер паразитарних захворювань домашніх тварин в умовах великих міст на сучасному етапі розвитку. Аналіз рівня ураженості гельмінтами м'ясоїдних: собак, котів. Ефективність лабораторних методів дослідження, антигельмінтних препаратів. магистерская работа [80,2 K], добавлена 31.01.2014 8. Особливості і форми комунікативної поведінки собак Здатність до самостійного навчання собаки та асоціативне мислення. Вроджені та набуті посередством самонавчання інстинкти, здатність собак орієнтуватися. Форми комунікативної поведінки, передумови, критерії та елементи інтелектуальної поведінки тварин. доклад [28,5 K], добавлена 27.03.2010 9. Трихофітія великої рогатої худоби та заходи по ліквідації захворювання в СГК ім. Щорса, Хмельницької області Ветеринарно-санітарна характеристика господарства СГК ім. Щорса, епізоотична ситуація. Опис інфекційного захворювання "трихофітія", встановлення діагнозу у тварин. Заходи, які проводилися в господарстві після встановлення захворювання, методи лікування. курсовая работа [34,2 K], добавлена 15.01.2010 10. Работа питомника служебных собак исправительной колонии в городе Йошкар-Ола Характеристика происхождения собаки и ее сотрудничества с человеком. Особенности применения служебных собак в охране объектов. Классификация работы служебных собак: розыскные, караульные. Организация работы питомника служебных собак в городе Йошкар-Ола. дипломная работа [56,8 K], добавлена 23.06.2010 Другие документы, подобные Заходи боротьби та профілактики дирофіляріозу собак у приватному розпліднику "Хантер Хонорс" в Одеській області Размещено на http://www.allbest.ru/ КУРСОВА РОБОТА На тему: „Заходи боротьби та профілактики дирофіляріозу собак у приватному розпліднику „Хантер Хонорс” в Одеській області” Содержание 1. Вступ Не зважаючи на загальне поліпшення епізоотичної ситуації в Україні, існує ризик можливого її ускладнення. Актуальною проблемою є контроль зараженості популяції домашніх тварин дирофіляріозом. Відомо, що хворі собаки і кішки є потенційним джерелом зараження дирофіляріозом людей. Чисельність і щільність популяції домашніх тварин у різних регіонах України, як основного джерела, що впливає на розвиток епізоотичного процесу, є високою і має тенденцію до подальшого зростання. Важливим є також зростання популяції специфічних переносників цього гельмінтоза-комаров. Висока сприйнятливість і відсутність специфічної профілактики дірофіляріоза у людей і тварин створює небезпечну тенденцію до швидкого розповсюдження цього зооантропонозного гельмінтозу. В Україні дирофіляріоз собак набув поширення наприкінці 1990-х років. Вперше діагностували цю хворобу в 1998 р. на базі клінік ветеринарної медицини м. Одеса. Протягом 1998-2000 рр. було виявлено 38 випадків захворювання собак віком від 2 до 10 років. Найчастіше хворіли тварини короткошерстих порід. Вік заражених собак склав від 2 до 17 років, з яких 57,8% складали пси і 42,2% суки. У собак у віці до 2 років інвазію не реєстрували. Собаки у віці від 2 до 13 років були заражені в рівній мірі, старше 13 років - значно рідше. Мікрофілярії виявили у 37 порід собак, але найчастіше інвазію реєстрували у німецької (30,3%) і східно-европейськой (13,5%) вівчарок. У декоративних порід інвазію не реєстрували. Значний вплив на зараженість собак мала не порода, а їх господарське призначення: сторожові і мисливські собаки були заражені значно частіше у порівнянні з кімнатними із-за тривалого їх перебування поза приміщеннями і більшою вірогідністю контактів з комарами На підставі даних реєстрації захворювань, що проводяться в нашому госпіталі, можна говорити, що кожен шостий собака заражений цим гельмінтом. За даними літератури у країнах південної Європи цей відсоток ще вищий. Більш того, кількість заражених собак відповідає кількості заражених людей. Це зрозуміло, оскільки людина знаходиться у безпосередній близькості з хворими тваринами. Відмічена невідповідність кількості заражених людей і хворих собак лише в Іспанії. При цьому проведені дослідження показали, що 20,9% населення цієї країни мають антитіла до D. immitis, що свідчить про те, що люди, які проживають на цій території, вже дуже давно контактують зі збудником дірофіляріоза. В Україні кількість зареєстрованих випадків цього захворювання у тварин стрімко росте, але, на жаль, ніхто до цьго часу не знає реальної картини розповсюдження цієї патології на території країни. З усіх зареєстрованих випадків дирофіляріоза у собак (по деяких країнах Європи) Michael D. Nissert, Jonh Charles Walker; 2002 Італія - 66% (44-55% собак заражено D. immitis) Франція - 22% (заражено 20% собак) Греція - 8% (заражено 5-11% собак) Іспанія - 4% (заражено 33% собак) 2. Характеристика розплідника Розплідник „Хантер Хонорс” знаходиться на десятому кілометрі Київської дороги. Біля розпліднику знаходиться водосховище. В розпліднику нараховується 14 собак породи лабрадор: з них 1 кобель чорного кольору та 2 самиці, 4 цуценяти віком 5 міс.7 цуцет одномісячного віку. Дорослі тварини були привезени з Фінляндфії спеціально для розведення тварин. Усі тварини приймають участь в міжнародних та світових виставках собак класу САСІВ та САС. Займали призові місця. Розплідник займає територію у 2 га, він огороджений залізною огорожею, має водопостачання та каналізацію. Розплідник має окремий вхід та вихід, необхідний інвентар для утримання собак. Тварин годують дорослих 2 рази на добу, а цуценят 3-4 рази. Дорослих годують сухим кормом ТМ „Хиллс”, цуценят корм + мясо та сир. Тварини отримують мінерально-вітамінні добавки „СА-37”. Тварини мають вільний доступ до води. Всі тварини вакциновані проти інфекційних хвороб вакциною „ Дурамун-8”, оброблені інсектоакарицидним препаратом „Фронтлайн”. Обробку повторюють кожні 2-3 місяці, вакцинують один раз на рік. Тварини мають активний моціон по 2 години 2 рази на добу. Один раз на тиждень тварин тренують полювати на диких качок. Так як тварини знаходяться поблизу води, де знаходиться велика кількість комарів, існує велика ймовірність зараження дирофіляріозом. 3. Характеристика захворювання Дирофіляріоз у собак В усіх точках земної кулі, де мешкають комарі, комарі вважаються одними з найнастирливіших представників цього класу. У теплу пору року ми і наші вихованці піддаємося нападу цих кровожерних комах. Ще кілька років тому дані про випадки дірофіляріоза були тільки в південних районах і на Далекому Сході, але останнім часом все частіше хворі тварини з'являються в одеській області та м. Одесі. Дирофіляріоз - інвазивне захворювання, що викликається круглими гельмінтами роду Dirofylaria. У собак паразитують два види - D. immitis і D. repens, які розрізняються тим, що в статевозрілій формі (власне гельмінти) перші локалізуються в порожнинах серця і крупних судинах (легенева артерія, аорта), а другі - в підшкірній клітковині, хоча зрідка можуть бути виявлені і в невластивих ним місцях: очах, головному мозку, черевній порожнині і спинному мозку. А личинки - мікрофілярії - мігрують по крові, вранці і ввечері, концентруючись на периферії, оскільки комарі саме в цей час особливо активно нападають. Собаки можуть бути інфіковані іншими видами філярій крім Dirofilaria immitis. Це менш патогенні види, які повинні бути диференційовані від D. immitis при виявленні мікрофілярій. У собачих паразитують наступні види філярій: Dirofilaria immitis Dirofilaria repens Dipetalonema grassii Dipetalonema reconditum Dipetalonema dracunculoides Географічне розповсюдження: D. repens поширена повсюдно, виключаючи північно-американський континент, де її не виявляють. D. repens у Франції зустрічається частіше, ніж D. immitis. Їх також виявляють у заболоченій місцевості, наприклад, на півночі Італії. D. reconditum, також як і D. grassii, поширена повсюдно, на відміну від D. dracunculoides, що виявляється тільки в Африці. Морфологія. Дорослі філярії невеликого розміру, з діаметром від 1 до 2 мм; їх довжина менша, ніж у D. immitis (12-18см): 4-7 см для D. repens, 1 см для Dipetalonema. Мікрофілярії подібні D. immitis. Їх розмір - 200-360 мкм в довжину і 6 мкм в товщину відповідно вигляду. Буває складно диференціювати мікрофілярій без гістохімічного фарбування. Специфічне обстеження після фарбування по Грюнвальду-Гимзі необхідне для ідентифікації видів (розташування кліток, особливості хвостового кінця). Крім дратівливого писку вони заподіюють болісні укуси, від яких часто не рятує і одяг, якщо він недостатньо товстий. Ротовий апарат у них колючи-сисного типу, і представлений довгим хоботком. Нападають тільки самки комарів, яким необхідна кров для подальшого розмноження, а самці задовольняються соками рослин. Для розвитку личинок підійде будь-яка стояча вода, достатньо і довго не висихаючої калюжі, щоб поповнилися ряди кровососів. Після укусів може розвинутися алергічна реакція, але небезпечні комарі для людини і тварини ще і як переносники різних інфекційних і інвазійних захворювань, таких як малярія у різних її формах, жовта лихоманка, що викликається вірусом, японський енцефаліт, енцефаломієліт і дірофіляріоз. Цикл розвитку. Дорослі дирофілярії народжують в кров личинок першої стадії - мікрофілярій, які можуть циркулювати до 2,5 років або до того моменту, коли при укусі комара разом з кров'ю потраплять до нього в кишечник. З кишечника мікрофілярії прямують у мальпігієві судини, де перетворюються на личинок другої стадії. Личинки третьої стадії є інвазивними (8-14діб), тобто готові до подальшого розвитку, але для цього їм необхідно знову потрапити в організм м'ясоїдної тварини. Тому личинки перебираються з мальпігієвих судин у нижню губу комара, де чекають до моменту укусу, щоб проникнути в кров собаки. Протягом 3-х місяців личинки розвиваються в підшкірній жировій і сполучній тканині, двічі линяють і перетворюються на личинки п'ятої стадії, які через кровоносну систему мігрують в серце і легеневу артерію, де ще через 6-9 місяців стають статевозрілими Епізоотологічні дані. Захворювання реєструють частіше в районах з теплим і вологим кліматом. М'ясоїдні заражаються збудником дірофіляріоза в теплий період при нападі інвазованих комарів. Максимальна кількість мікродирофілярій в периферичній крові тварин спостерігається вранці і ввечері, що співпадає з двома пиками активності проміжних господарів. Частіше паразити зустрічаються у чистокровних породистих тварин, екстенсивність і інтенсивність інвазії вище у тварин з короткою і гладкою шерстю, ніж у тварин з довгою шерстю. Патогенез. Форми патогенної дії гельмінтів: 1. Механічний вплив. 2. Токсична дія. 3. Алергічні реакції. 4. Вторинний імунодефіцит і активізація умовнопатогенної мікрофлори. В основі патогенезу при дирофіляріозі лежить взаємодія "гельмінт-організм хазяїна". Паразитування гельмінта викликає ряд патогенних впливів, основними з яких є: механічний, токсичний, алергічний і іммунодепресуючий вплив. З боку організму господаря виявляються у відповідь реакції з метою пригнічення патогенних чинників і компенсації викликаних ними пошкоджень. Як механічний чинник виступають як мікрофілярії, так і статевозрілі гельмінти. Мікрофілярії, постійно мігрують з кровотоком по організму, викликають пошкодження різних органів і тканин, прокладаючи собі шлях за допомогою ферменту гиалуронідази, а також можуть призвести до тромбозу і емболії, закупоривши просвіт судин. Статевозрілі гельмінти локалізуються переважно в правій частині серця. Механічне пошкодження внутрішньої оболонки серця призводить до ендокардиту і порушень роботи клапанного апарату. Компенсаторні процеси в серці здійснюються за рахунок гіпертрофії спочатку правого шлуночку, а потім і правого передсердя, але незабаром виникає розширення передсердя і застій у великому крузі кровообігу. Гельмінти також є перешкодою на шляху кровотоку в легеневі артерії, що призводить до недостатнього насичення організму киснем і виражається у вигляді периферичного ціанозу. Гельмінти живляться кров'ю хазяїна, викликаючи невеликі, але постійні крововтрати і знижуючи кількість живильних речовин, споживаних організмом господаря. Продукти їх життєдіяльності викликають токсичну дію, але найбільш виражені ознаки токсикозу виявляються при загибелі і лізисі гельмінтів, коли в кров поступають продукти розпаду. Деякі автори вважають провідним патогенетичним чинником алергічну реакцію організму хазяїна. В період алергічної реакції йде активне утворення тучних кліток, джерел гістаміну. Гістамін викликає спазм гладкої мускулатури, розширення капілярів, збільшення порозності їх, зниження артеріального тиску у зв'язку із застоєм крові в капілярах і збільшенням їх проникності, відбувається набряк тканин і згущення крові. Дія гістаміну призводить до збільшення секреції адреналіну, що викликає звуження артеріол і тахікардію. Гепарин, що вивільняється з тучних кліток, знижує згортуваність крові. Ацетілхолін продукується усіма тканинами, він скорочує гладку мускулатуру, підвищує кров'яний тиск, викликає місцеву гіперемію. Відмічені явища алергії найбільш виражені у період гострого перебігу дірофіляріоза. Одним з показників алергії є еозінофільно-тучноклітинна реакція. При хронічному перебігу алергія послаблюється, кількість еозинофілів знижується до норми або залишається декілька підвищеним. Гельмінт є чужорідним тілом і відповідно викликає дію захисних сил організму, направлених на його відторгнення. Для забезпечення свого існування гельмінти виділяють інгібітори протеолітичних ферментів і імунодепресанти, діючи на клітинні системи, що відповідають за відторгнення чужорідної тканини. Клінічні ознаки. Усі клінічні ознаки умовно можна розділити на: 1. Специфічні (стомлюваність, зниження маси, кашель, задишка, аритмії, збільшення правих відділів серця, шуми в серці, асцит, набряки, характерні зміни рентгенграфії легенів, гепатоспленомегалія, підшкірні гранулеми, пухлини, абсцеси). 2. Неспецифічні (загострення хронічних, уповільнених захворювань, знов виявлена патологія, яка може бути обумовлена алергічними реакціями негайного і сповільненого типу, - дерматити, екзема, артрити, захворювання нирок, жовчовивідних шляхів, печінки, селезінки, захворювання, обумовлені вторинним імунодефіцитом, - інфекційні хвороби, шкірні інфекції, хронічні отити, хронічні інфекції респіраторного тракту, сечовивідних шляхів, токсемія і лихоманка неясної етіології і ін.). 3. Природжена патологія і аномалії розвитку плодів - можуть з'явитися наслідком захворювання матері на дирофіляріоз. Інтенсивність розвитку клінічних ознак залежить від ступеня інвазії. Оскільки гельмінт локалізується в серці і крупних судинах, то до найбільшого впливу схильні серцево-судинна і дихальна системи. При низькому ступені інвазії хвороба може протікати практично непомітно. У хворих тварин спостерігаються слабкість, підвищена стомлюваність, зниження маси тіла. Температура тіла відповідає нормі або трохи підвищена. При збільшенні числа гельмінтів у серці розвивається гіпертрофія його правих відділів. Розвивається серцева недостатність, що призводить до застоїв у великому і малому кругах кровообігу. Можуть бути набряки, особливо в міжщелеповому просторі і нижніх відділах кінцівок, ціаноз шкіри і слизових оболонок, задишка. Серцева недостатність виражається також наявністю шумів у серці, прискореного ритму, переповнюванні вен. Відбувається ураження печінки і селезінки, що виражається в гепато- і спленомегалії. Виникає асцит, розвивається ниркова недостатність. При сильному ступені інвазії може виявлятися слабкість тазових кінцівок. Можуть виникати шкірні явища у вигляді дерматитів, почервоніння шкіри, свербіння, випадання шерсті, виразки, але ці симптоми більш характерні для підшкірної локалізації гельмінта. Відмічені випадки нервових проявів (конвульсії). За перебігом захворювання можна виділити такі основні форми дирофіляріозу (Мазуркевич А.Й. і ін., 2003 р.): 1. Синдром інтоксикації характеризується неспецифічними або стертими клінічними ознаками. Собака швидко стомлюється, апетит понижений або порушений, дихання утруднене, виражено загальне виснаження, апатію, кашель, іноді прослуховуються серцеві шуми. Можуть спостерігатися порушення нервової системи; 2. Шкірний синдром характеризується ураження шкіри голови, спини і кінцівок (міжпальцевий простір). Місця облисіння змінялися почервоніннями, припуханням спостерігаються множинні пустули, в яких гнійно-серозний зміст; потім з'являються незаживаючі виразки. Для вказаних поразок характерний стійкість до антибактеріальних і протизапальних препаратів, відсутність позитивної реакції на місцеве лікування різними препаратами; 3. Синдром псевдопухлинних розростань характерний появою пухлиноподібних розростань в міжпальцевому просторі, на нижній третині передніх кінцівок, в області молочної залози, на шкірі спини. Дані утворення діаметром до 2 см з інфільтрацією в дерму і підшкірної клітковини, можлива із'язвленість поверхні; 4. Синдром недостатності правого шлуночку. При обстеженні у хворих собак виявляють асцит, слабкість, збільшення нирок, задишку, тахікардію, анемічність слизистих оболонок, на ЕКГ - гіпертрофію правої половини серця. У асцитічеській рідині можна виявити мікрофілярії. Залежно від тяжкості клінічних проявів хворих на дирофіляріоз собак можна розділити на такі групи (Пульняшенко П.Р., 2003): 1. Клінічно здорові тварини - виявлені мікрофілярії, спостерігаються еозинофілія помірна, біохімічні показники і результати дослідження сечі без змін; 2. Тварини з клінічними ознаками дирофіляріоза - спостерігається стомлюваність, млявість, перепочинок, кашель, гіперемія або блідість слизистих оболонок, шкірні висипання, аритмії. Можливі супутні захворювання (дерматити, екзема, кон'юнктивіт, гломерулонефрит, гепатит, порушення мозкового кровообігу, серцеві аритмії). При біохімічному дослідженні крові спостерігається підвищення рівня білка, амілази, сечовини і кератініна, білірубіну. Зміни морфологічних показників крові можливі наступні: еозинофілія, лейкоцитоз, нейтрофілез, зрушення формули вліво, рідко - моноцитоз. На УЗІ органів черевної порожнини можна виявити збільшення печінки, розширення печінкових вен, збільшення селезінки, розширення ниркових балій. 3. Тварини з важкими поразками всіх органів і систем - виражена серцево-судинна недостатність, ниркова недостатність, гепатити, панкреатит, панкреонекроз, асцит, м'язові болі, новоутворення шкіри і слизових оболонок, поразка ЦНС, парези, судоми, пієлонефрит, пневмонії, плеврити. Діагностика. Як і при будь-якому іншому захворюванні діагноз ставиться комплексно з урахуванням анамнезу, клінічних ознак, епізоотологичеськой ситуації, а також даних лабораторного, імунологічного, рентгенологічного дослідження, електрокардіографії і ехокардіографії. гельмінт дирофіляріоз собака філярія Найчастіше мікрофілярії в крові тварини виявляються випадково під час загального клінічного аналізу крові тварини. Але існують і методики, направлені безпосередньо на виявлення мікрофіляріємії. Пряма мікроскопія свіжій краплі крові - найпростіший і швидший з методів діагностики дирофіляріоза. Рухомі личинки легко побачити між еритроцитами. Проте ефективна діагностика даним методом можлива лише при високому ступені інвазії. Модифікований метод Кнотта показав якнайкращі результати у виявленні паразитів. Метод полягає в центрифугуванні крові з 2 % -ным розчином формаліну (у співвідношенні 1: 10) протягом 5 хвилин при 1500 об/мін. Далі після відстоювання осідань забарвлюють метиленовим синім і мікроськопіруют. Проте існує і амікрофіляріємічная форма хвороби, коли у крові знаходиться лише невелика кількість личинок або їх немає взагалі внаслідок їх лізису у результаті захисних реакцій організму. В цьому випадку найбільш переважним є використання імунологічних методів дослідження, за допомогою яких можна виявити антитіла до дирофілярій або самого антигена. Застосовуються методи непрямої флюоресценції, іммуноферментного аналізу (ІФА) і ферментного іммуносорбентного аналізу (ELISA) зважаючи на їх точність, специфічність, чутливість і швидкість виконання. Модифікований метод Кнотта дає якнайкращі результати при практичній постановці діагнозу на наявність мікрофілярій у собак. Метод полягає в наступному: до 1 мл венозної крові додають 10 мл 2% -ного розчину формаліну. Цей розчин добре перемішують і центріфугують при 1500 об/хв протягом 5 хв. Надосадову рідину видаляють, а осад змішують з рівним об'ємом метиленового синього в розведенні 1: 1000 і залишають для фарбування на 5 хв. Забарвлений осад мікроскопують для виявлення фіксованих мікрофілярії. Точність цих тестів, зазвичай використовуваних в практиці, підвищується при їх комплексному застосуванні. Модифікований метод Кнотта і мілліпорова фільтрація чутливіші, тому що вони концентрують L1, підвищуючи точність діагнозу. Проте жоден з цих методів не може виключати дирофіляріоз остаточно із-за поширеності амікрофіляріємічної форми хвороби і при невеликій кількості циркулюючих в крові личинок 1. Амікрофіляріємічна форма дирофіляріоза зустрічається приблизно у 25% хворих собак і зв'язана, можливо, з розвитком імунологічних реакцій, що призводять до лізису мікрофілярій. При амікрофіляріємічній формі лікар вимушений ставити діагноз на підставі клінічних, клініко-патологічних, імунологічних, і рентгенографічних результатів. Приблизно в 25 % випадків дирофіляріоза наблядаєтся амікрофіляріємічна форма інвазії ефективність тестів, згаданих вище в підтвердженні діагнозу обмежена. Метод непрямої імунофлюоресценції використовується, щоб виявити антитіла до мікрофілярій, і має специфічну повноцінність при діагностиці дійсного дирофіляріоза і тих випадків, в яких L1 відсутні через імунне руйнування. Також розроблений метод імуноферментного аналізу при діагностиці дирофіляріоза (ELISA), за допомогою якого можна виявити антитіла до дирофіляріям або самого антигена. Тести, що виявляють безпосередньо дирофіляріозний антиген, є більш переважним. Метод непрямої імунофлюоресценції і ІФА розроблені за кордоном, де почали широко використовуватися через їх точність, чутливість, специфічність і швидкість. Після вдалої терапії дирофіляріоза метод IFA (1 рік) і ELISA (6 місяців) дають позитивний результат при визначенні антитіл. Рентгенографічне дослідження грудної клітки не може виявити дирофілярій, але дозволяє встановити непрямі ознаки захворювання, такі як, гіпертрофія правого шлуночку, розширення легеневої артерії і збільшення синуса порожнистих вен. Рентгенографія грудної порожнини хоча і не є добрим методом для виявлення - дирофілярій, але дозволяє побічно визначити ступені інвазії за оцінкою легеневих паренхіматозних змін. Рентгенографічні зміни, які розвиваються на ранніх стадіях хвороби, присутні приблизно в 85% випадків. Рентгенографічні зміни включають збільшення правого шлуночку (60% випадків), розширення легеневої артерії в місці її виходу з серця 70%, розширення і збільшення рентгенографічної щільності легеневих артерій (50) %, а також звитість легеневої артерії 50%. Якщо при цьому присутня серцева недостатність, то наголошується збільшення синуса порожнистих вен, печінки і селезінки, а також спостерігається плевральний випіт або асцит. Метод ехокардіографії точніше виявляє збільшення правого відділу серця, а також зафіксовані випадки виявлення гельмінтів в порожнині серця і легеневої артерії при перехресній ехокардіографії. Електрокардіографія дозволяє виявити аритмії, але в порівнянні з рентгенографією не дає можливості виявити збільшення порожнин серця. Якщо за наслідками рентгенографії не можна припустити дирофіляріоз, то маловірогідно, що електрокардіограма допоможе встановити цю інвазію. Виявлення збільшення правого шлуночку дозволяє запідозрити дирофіляріоз. Гематологічні і біохімічні дослідження також входять в комплексну діагностику дирофіляріоза і дозволяють визначити зміни в структурному і хімічному складі крові, викликані наявністю дирофілярій або паралельним захворюванням. Найчастіше спостерігається збільшення числа нейтрофілів, базофілів і еозинофілів на фоні гіпохромної анемії. Біохімічно виявляється підвищення концентрації Асат, Алат. При ураженнях печінки і нирок наголошується гіпербілірубінемія, азотемія і ін. Гематологічні і біохімічні зміни крові не дозволяють поставити діагноз дирофіляріоза, але вони дозволяють визначити паралельне захворювання, яке може або не може бути пов'язане з дирофіляріозом. Найчастіше при дирофіляріозі зустрічаються гіпохромна нерегенеративна анемія, нейтрофілія (20-80% випадків), еозинофілія (85% випадків) і базофілія (60%). У важких випадках, особливо, якщо присутня серцева недостатність підвищується активність АЛАТ і АСАТ (10% випадків), іноді наголошується гіпербілірубінемія. Азотемія, спостережувана тільки в 5% випадків, може бути позаниркового походження, якщо присутні дегідратація або порок серця, або може бути вторинна при гломерулонефриті. Гломерулонефрит може ускладнювати клінічну картину. При дослідженні сечі рідко виявляють ізостенурію, частіше спостерігається альбумінурія (10-30% випадків). Диференційна діагностика. Проводиться з іншими паразітозамі крові, рикетсіозами, з неінфекційною патологією серцево-судинною, респіраторною і інших систем, пухлинами шкіри різного генезу, іммунодефіцитамі різної етіології. Прогноз. Згідно даним літератури, життя статевозрілого паразита в організмі тварини може продовжуватися від 2-х до 3-х років. Після цього дирофілярія гине і лізується (розсмоктується) лейкоцитами і макрофагами тваринного організму. Проведення мікрофіляріцидної терапії дає можливість зменшити пряму і непряму токсичну дію личинок дирофілярій на організм тварини, в більшості випадків надовго гальмує активність статевозрілих паразитів і дає можливість виграти час. При дуже великій інвазії, коли в організмі тварини знаходиться величезна кількість дирофілярій, необхідне проведення повторних курсів лікування, до повного знищення личинок і досягнення токсичної дії лікувальних препаратів на дорослих гельмінтів. В основному достатньо проведення одного терапевтичного курсу з подальшими контрольними дослідженнями кожні три місяця. Згідно даних деяких авторів більше 80% всіх тварин після проведення мікрофіляріцидної терапії не потребували повторних курсів лікування. Основна маса тварин, у яких був виявлений дирофіляріоз, але не було проведено лікування (в основному через нерозуміння власниками серйозності проблеми), в подальшому була госпіталізована у зв'язку з важкими ускладненнями, що розвинулися на фоні основного захворювання, - дирофіляріоза. Лікування. При лікуванні тварин, хворих дірофіляріозом, слід враховувати ступінь клінічних проявів і патологій, які розвиваються внаслідок даного захворювання При важких патологіях обов'язково необхідно починати лікування із застосування інтенсивної терапії, яка направлена на усунення ускладнень захворювання. Лікування також є комплексним і виглядає таким чином: Специфічна терапія - направлена на усунення етіологічного чинника (статевозрілі дірофілярії і їх личинки). Для специфічної терапії застосовуються наступні препарати: левамізол, івомек, тіацетарсамід, фентіон, мебендазол, дитіазанін і інші подібні препарати Антикоагулянти (аспірин, гепарин); Антигістамінні препарати (супрастин, тавегіл, димедрол); Імуностимулятори (ронколейкин); Гепатопротектори (ессенциале), антиоксиданти (еміцидін), аналептіки (сульфокамфокаїн), препарати, поліпшуючі мікроциркуляцію крові (трентал, енап), і препарати, що впливають на метаболічні процеси в серцевому м'язі (рібоксин, кокарбоксилаза), а також інфузійна терапія (різні сольові і колоїдні розчини). Така велика кількість медикаментів необхідна для профілактики ускладнень, що виникають при лікуванні специфічними препаратами. Не виключається можливість закупорки судин мікрофіляріями або мертвими статевозрілими дирофіляріямі, що може привести до дегенеративних змін в органах і тканинах, де відбулася закупорка і навіть до негайної загибелі тварини при емболії важливих артерій і вен дорослими гельмінтами. Крім того, ці препарати володіють токсичною дією на організм тварини і необхідно попередити розвиток інтоксикації організму. Застосування антигістамінних засобів знижує ризик алергічної реакції. А також як патогенетична терапія застосовуються імуностимулятори для відновлення захисних сил організму. Терапія, направлена на знищення статевозрілих паразитів. В більшості випадків дірофіляріоза необхідно позбавити пацієнта від паразита, що заподіює біль. Для цього застосовуються препарати, що впливають на дорослих гельмінтів. Тіацетарсамід застосовується внутрішньовенно двічі в день щоденного в дозі 1 міліграма на кг протягом 15 днів. Лікування можна повторити через 3-5 місяців. Дорослі паразити починають гинути протягом першого тижня після обробки (лікування); цей процес завершується в межах 3 тижнів. Хоча клінічний ефект препарату хороший, гине від 46 до 96% паразитів, що пов'язане з тим, що статевонезрілі особини стійкіші. Тільки 50% експериментально заражених собак виліковуються після одного курсу терапії, тому необхідне проведення повторних курсів з періодичним контролем ефективності лікування (дослідження крові і серологічні методи). Тіацетарсемід, на жаль, токсичний препарат і може викликати некроз шкіри, гепаторенальну дисфункцію і емболію легеневої артерії мертвими черв'яками. Тому необхідний контроль за біохімічними показниками крові - активністю ферментів печінки, азотом сечовини крові, креатиніном сироватки і результатами аналізу сечі. Застосування аспірину в дозуванні - 5 міліграм/кг щодня зменшує вірогідність закупорки легеневої артерії мертвими паразитами. оскільки аспірин сприяє їх лізису. Некрозу шкіри можна запобігти введенням в місці ін'єкції фізіологічного розчину або застосуванням після ін'єкції примочок з дімексидом. Філарсен також діє тільки на статевозрілі форми дирофілярій. Його застосовують в дозі 1 міліграму на кг 3 рази день щодня протягом 10 днів. Івомек ефективний при боротьбі із статевозрілими паразитами. Його застосовують в дозі 200 мкг на кг всередину в суміші з пропіленгліколем. У Японії був розроблений метод механічного видалення паразита із застосуванням гнучких щипців. Цей метод був ефективний в 90% випадків. Мікрофіляріцидна терапія. Хоча живі мікрофілярії мінімально шкідливі для господаря, вони повинні бути усунені з кількох причин. По-перше, собака залишиться інвазивним по відношенню до інших собак, крім того, діагноз майбутніх заразливих хвороб може бути спотворений постійною мікрофіляріємієй. Як мікрофілярієциди застосовують наступні препарати: Фентіон застосовують місцево (наносять на шкіру). Призначають в кількості 20 міліграма на кг в день протягом 3-х днів перший місяць, протягом 4-х днів другий місяць і протягом 5 днів п'ятий місяць. У подальшому препарат наноситься в дозі 100 міліграм на кг один день кожного місяця. Потім протягом місяця замість фентіону дають один з препаратів миш'яку, після чого знову застосовують фентіон, починаючи з малих доз. Цей препарат можна застосовувати і для профілактики дирофіляріоза. Івермектін також використовується як мікрофілярієцида. Його застосовують в дозі 0,1-0,2 міліграм на кг всередину в суміші з пропіленгліколем. Через 4 тижні після обробки проводять дослідження на дирофіляріоз і з'ясовують, чи необхідне подальше застосування цього препарату. Івермектін вельми ефективний, він знищує мікрофілярії в течію від 4 до 24 годин. Більш ніж 70% собак вільні від мікрофілярій через 10 або менше днів, і лише 4% собак вимагає продовження лікування івомеком. Побічні реакції, включаючи пригноблення, анорексію і блювоту, спостерігалися менше, ніж у 5 % собак. У коллі спостерігається підвищена чутливість до івомеку, тому застосування препарату не можливе. Левамізол застосовується при мікрофілярицидній терапії і при терапії, направленій на знищення статевозрілих паразитів. Його вводять курсом в зростаючих дозах 3 міліграми/кг в добу - два тижні, 6 міліграм/кг - подальші два тижні і 12 міліграм/кг - ще два тижні. Мебендазол застосовують всередину в дозі 40-80 міліграм/кг протягом 30 днів. Дитіазанін дають перорально в дозі 4,4 міліграм/кг протягом 7 днів. Якщо після курсу лікування в крові спостерігають мікрофілярії, курс повторюють, збільшуючи дозу до 11.1 міліграма/кг. Можливі ускладнення при дірофіляріозі та їх лікування Алергічна пневмонія спостерігається у 14% собак з дирофіляріозом. Для лікування застосовуються кортикостероїди (Преднізон або преднізолон в дозі 1-2 міліграми/кг один раз на день перорально протягом тижня). При ослабленні клінічних ознак і проясненні уражених ділянок на рентгенограмі лікування припиняють у зв'язку з тим, що кортикостероїди можуть понизити ефект від застосування антгельмінтіков. Після цього негайно починають проводити специфічну терапію. Серйозніше ускладнення - легеневий еозінофільний гранулематоз вимагає застосування кортикостероїдів (Преднізону або преднізолону) в дозі 2 міліграми/кг двічі в день щоденного, відчутний терапевтичний ефект наступає через 2 тижні після початку застосування. Для посилення ефекту імуносупресії можна застосовувати одночасно циклофосфамід або азатіопрін. Емболія мертвими паразитами зустрічається спонтанно або після антігельмінтной терапії. Лікування ускладнень включає застосування аспірину в дозі 0,5 міліграм/кг двічі в день протягом 4-6 тижнів, преднізолону 1-2 міліграми/кг щоденні, антибіотиків, бронхолітічеських засобів (наприклад, амінофіллін, еуфіллін) і рідинної терапії. Аспірин не застосовують при загрозі виникнення шлунково-кишкових кровотеч. Профілактика. Безперечно, попередити захворювання набагато легко, ніж вилікувати. Профілактика дирофіляріоза в першу чергу полягає в недопущенні контакту тварини з кровосисними комахами. Захворювання розповсюджується комарами, але існує думка, що в ролі розповсюджувачів можуть виступати і інші кровосисні комахи, а також кліщі. Звичайно, тварини більше потребують захисту в теплий період року, але в нашому регіоні комарі часто розмножуються в сирих підвалах будинків і їх можна зустріти цілорічно. Для знищення і відлякування переносників захворювання використовують різні інсектициди і репеленти, а також проти личинок у водоймищах - ларвіциди (дурсбан, фентіон). Деякі із засобів специфічної терапії дірофіляріоза можна використовувати і для профілактики захворювання (фентіон, діетілкарбамазін, івомек), але вони володіють токсичною дією на організм і їх застосування може супроводжуватися побічними явищами, такими як діарея, блювота, пригноблюваний стан і ін. Останнім часом все частіше фахівці рекомендують використовувати препарат Стронгхолд, який менш токсичний для тварин і володіє дирофіляріциднною дією. Не варто забувати про те, що на дирофіляріоз хворіє і людина. У людини гельмінти частіше локалізуються під шкірою, але не рідко їх виявляють в очному яблуці. Передача паразитів здійснюється від хворих тварин через комарів. Важливий захід в профілактиці дирофіляріоза - недопущення контакту тварин з кровосисними комахами. для знищення яких використовують інсектициди, а личинок у водоймищах - ларвіциди (фентіон. дурсбан. хлорфенвінфос). Запобігання інвазії - найважливіше завдання ветеринарного лікаря. Собаки з мікрофіляріємічною формою дирофіляріоза повинні бути ізольовані на час лікування, якщо існує загроза зараження інших тварин (у літній період). Діетілкарбамазін (дітразін ветеринарний, локсуран) є найбільш переважним при вибиранні засобу для профілактики дірофіляріоза у зв'язку з тим, що він безпечний і ефективний, його необхідно давати щодня в дозі (6.6 міліграм/кг перорально), що зв'язане з деякими незручностями. Діетілкарбамазін, як вважають, вбиває L3 і ранні мігруючі тканина личинки (L4). На жаль, це лікарський засіб має тільки невеликий часовий період терапевтичної ефективності, тому необхідне його часте повторне введення. Діетілкарбамазін повинен застосовуватися щодня від початку сезону активності москітів і до заморозків. У деяких географічних регіонах постійна активність москітів диктує необхідність цілорічної профілактики. Діетілкарбамазін необхідно застосовувати тільки для собак, вільних від мікрофілярій, таким чином необхідне щорічне обстеження на дірофіляріоз. Призначення дітразіна собакам з мікрофіляріємієй викликає у 25% тварин побічну реакцію, що виявляється депресією, гіперсалівацією, блювотою, проносом, слабким пульсом, анемічністю слизистих оболонок і брадикардією. Згодом у собак розвивається сильна слабкість, задишка, тахікардія і 9% тварин гине. Івермектін (івомек) - антгельмінтік широкого спектру дії - є ефективним препаратом і може застосовуватися з профілактичною метою один раз в місяць. Він діє на личинки L4, забезпечуючи терапевтичний ефект тривалістю в декілька тижнів. Побічні реакції на цей лікарський засіб, вживаний в профілактичних дозах, набагато менші, ніж при застосуванні дітразіна. У собак з мікрофіляріємієй може, проте, спостерігатися пронос. Івермектін в дозі 0,05-0,1 міліграм/кг перорально застосовується щомісячно з початку сезону активності комарів, включаючи місяць після закінчення сезону активності. Результати власних спостережень. У розпліднику були виявленні 3 цуценяти віком 4-5 місяців, у яких спостерігалась стомлюваність, зниження ваги, кашель, задишка та аритмії. Були зробленні лабораторні дослідження крові. Результати, яких показали підвищення еозінофілів та базофілів. Біохімічні дослідження показали збільшення концентрації АСТ і АЛТ. Були виявлені мікрофелярії під час дослідження загального аналізу крові. При мікроскопії свіжої краплі крові були виявленні мікрофілярії між ерітроцитами. Діагноз ставили комплексно на підставі анамнезу, клінічних ознак, епізоотологічної ситуації, а також даних лабораторного і біохімічного дослідження. Цуценята були розділенні на групи: 1 група для лікування першого цуценя використовували препарат - івомек із розрахунку 200мг на кг живої ваги 7 днів гепарин в дозі 0,3 мл в\в 7 днів - супрастин Ѕ таблетки 7 днів - есенціале 0,5мл в/в розводили до 4мл фізрозчином 7 днів - імуномодулятор ріботан 1,0 в/м 5 днів Для лікування 2 групи застосовували: - Тіацетарсамід в/в двічі в день щоденно в дозі 1 міліграма на кг 15 днів. - аспірин 5 міліграм/кг щодня 15 днів - імуномодулятор імунофан 1,0 в/м 7 днів. Третя група контрольна, деякий час собак не лікували. Після лікування 1 групи через 10 днів були проведенні повторні лабораторні та біохімічні дослідження: живих мікрофілярій виявлено не було, печінкові показники приблизилися до норми, у цуценяти зникли загальні симптоми захворювання. Воно стало більш жвавіше, почало цікавитися їжею після 4 днів лікування. Після лікування 2 групи через 15 днів були проведенні повторні лабораторні та біохімічні дослідження: результати аналогічні, але стан здоров'я почав покращуватися через 15-18днів. Профілактичні заходи: 1. Для знищення і відлякування переносників захворювання використовували інсектициди і репеленти, а також проти личинок у водоймищах - ларвіциди (дурсбан, фентіон). 2. використовували препарат Стронгхолд; 3. тварини були ізольовані на час лікування; Економічні збитки і окупність ветеринарних заходів. Економічні збитки від захворювання складаються з: 1. Обстеження тварин ветеринарним спеціалістом О = Ц + Ктв, де\ Ц - вартість обстеження однієї тварини; Ктв - кількість хворих тварин. О = 25*3 =75 грн 2. Проведення всіх діагностичних заходів: Д = ( (Б + З) * Ктв) *2, де Б - вартість біохімічного дослідження крові, З - вартість загального дослідження крові. Ктв - кількість хворих тварин. 2 - кількість досліджень (до і після лікування). Д = ( (60 + 15) *3) *2 =450грн 3. Проведення лікувальних заходів. Л = Цл* Ктв, де Цл - вартість курса лікування однієї тварини, Ктв - кількість хворих тварин. Л = 350 * 3=1050 грн 4. Зниження собівартості цуценя від перехворювання С = А * Б * Ктв, де А - відсоток втрати собівартості одного цуценя, В - собівартість цуценя, Ктв - кількість хворих тварин. С = 50% * 1500 * 3 = 2250 грн Ез = О + Д + Л + С, де О - обстеження тварин ветеринарним спеціалістом Д - проведення всіх діагностичних заходів Л - проведення лікувальних заходів С - зниження собівартості цуценяти від перехворювання Ез = 75 + 450 + 1050 + 2250 =3825 грн Загальні економічні збитки від перехворювання трьох цуценят становлять 3825 грн. Висновки На основі виконаної роботи можна зробити наступні висновки: 1. У розпліднику „Хантер Хонорс” було зареєстровано 3 випадки захворювання на дирофіляріоз. 2. М`ясоїдні були ураженні - D. Immitis. 3. Завдяки проведенню лікувально-профілактичного комплексу інвазію було ліквідовано. 4. Із застосованих двох схем лікування більш ефективною була комплексна терапія, яка включала протипаразитарні препарати, вітамінні та імуностимулюючі препарати 5. Економічні збитки спричиненні розпліднику захворюванням склали 3825грн. Список використанної літератури 1. Архипов И.А., Архипова Д.Р. Дирофиляриоз. - М., 2004. - 194 с; No7 2005 2. Архипова Д.Р. "Теория и практика борьбы с паразитарными болезнями". - М., 2004. - Вып.5. - С.42-44. 3. Борисова М.А., Сирот/о/с Н.П. Дирофиляриоз у человека // Проблемы и перспективы паразитологии. - Харьков - Луганск, 1997. - С.28-29. 4. Веденеев С.А. // Ветеринария. - 2004. - No 6. - С.33-35. вет мед 7 2005 5. Величко С.В., Василик Н.С., Мисюрин А.В., Абраменко Н.В. // Матер. YI Мижн. наук. - практ. конф. - Киев, 2001. - С.15-18. 6. Дахно I. C., Немешкало Ю.П., Дахно Г.П., Шкурка К.П. Дирофиляриоз собак у Північно-Східній частинУкраїни. - К., 2005. - С.97-99. 7. Карвовський О., Макаревич О., Тростянецька Ю., Макаревич Т. Дірофіляріоз собак у Криму // Вет. медицина України. - 1997. - No5. - С.26. 8. Мазуркевич А.И., Величко С.В., Василик Н.С. и др. // Ветеринарна мед. Укр. - Киев, 2001,. - С.18-19. 9. Поживіл A.I., Міщишин В.Т., Галат В.Ф. Випадки захворювання собак на дірофіляріоз в Україні - К., 1998. - С.114-116. 10. Поживіл А.I., Горжеєв В.М. Дірофіляріоз собак // Вет. медицина України. - 1999. - No3. - С.38-40. 11. Пульняшенко П.Р. „Дірофіляріоз собак”. - К., 2003 - 68с 12. Середа С.В., Лагунова Н.М., Прокопенкова И.А., Давыдова Н.С. // Матер. восьмой международн. конф. по проблемам вет. мед. мелких домашних животных, 6-8 апреля 2000 г., Москва, Россия. - М., 2000. - С.186-188 13. Шинкаренко А.Н., Акимова С.А., Петров Ю.Ф. и др. // Матер. докл. науч. конф. “Теория и практика борьбы с паразитарными болезнями”. - М., 2005. - С.407-408. 14. Ястреб В.Б. // Матер. докл. науч. конф. “Теория и практика борьбы с паразитарными болезнями”. - М., 2004. - С.443-445. Додатки Промежний хазяїн роду Anopheles. Мікроскопія виділеного гельмінта Мікрофілярії в просвіті судин печінки. Пряма ушкоджувальна дія останніх привело до розвитку важкого гострого токсичного гепатиту (запалення печінки). Один з варіантів шкірних проявів дірофіляріоза - хронічні, тривало не заживаючі виразки і рани шкіри. Мікропрепарат. Гістологічний зріз міокарду і коронарної судини серця. У просвіті судини видно множинні крапки і смужки - мікрофілярії, які знаходяться в просвіті коронарної судини і викликають розвиток запалення серцевого м'яза - міокардит. Серцевий глист в порожнині правого шлуночку серця собаки. Цей глист проник в просвіт коронарної артерії і викликав інфаркт міокарду. (На жаль, собака загинув. На фото представлені матеріали аутопсії). Мазок крові, забарвлений по 9. Розвиток D. Immitis Май-грюнвальду Мікрофілярії в проміжних хазяєвах. У крові. (Мікрофілярії забарвленіу синій колір, еритроцити - у фіолетовий). D. Repens в очному яблуці людини (по матеріалах В. Торелло) Тромб в порожнині серця, який утворився в результаті загибелі дорослих дірофілярій і привів до смерті тварини. Забарвлення мазків периферичної крові за Папенгеймом: а - класичний тип мікрофілярій. х 360; б, в - атипова форма мікрофілярій. х 160; х 360 13. Цитохімічне визначення активності кислої фосфатази за Goldberg, Barka (1962): а - х 360; б - х 160 Шкірний синдром Псевдопухлине ураження кінцівки Спочатку з'являються ділянки облисіння, потім почервоніння, припухлість, множинні пустули із серозним і гнійним вмістом, пізніше - виразки. Собака з дирофіляріозним асцитом Размещено на Allbest.ru... читать дальше >>> Рекомендуем! © ООО "Олбест" 2000 – 2014 Все права на базы данных защищены. |база знанийглобальная сеть рефератов||


source: fineweb

text: Морена Зміст За складом М. дуже різноманітні (від суглинків до валунників), невідсортовані, містять гальку й валуни з льодовиковими шрамами та поліровкою. Розрізнюють рухомі і відкладені М. Р у х о м і М. поділяють на поверхневі, внутрішні і донні. Серед поверхневих М. виділяють бокові (берегові) М. та серединні М. В і д к л а д е н і М. складаються зі скупчень уламкового матеріалу, залишеного льодовиком після його відступу, і утворюються за рахунок всіх видів рухомих М. Серед них розрізняють основні (донні і абляційні), локальні (місцеві), М. напору та ін. Особливо великого розвитку М. досягли в областях, що покривалися в четвертинному періоді материковою кригою. Такі М. носять назву основних. Морена також може сформуватися коли льодовик або айсберги, що переносили уламки, тануть у морі Морени є основою різних поверхневих утворень і структур: моренних гряд, терас, озер, амфітеатрів тощо. Моренна гряда — валоподібне скупчення продуктів вивітрювання гірських порід, відкладених льодовиком. Моренне озеро — 1. Озеро в западині серед льодовикових відкладів у кінцевій або донній морені — континентального льодовика. Розповсюджені в областях давнього зледеніння. 2. Озеро, яке утворюється за валом морени, що залишена в долині відступаючим льодовиком. Зустрічається в гірських районах. Моренний амфітеатр — напівкільцевий вал з декількох гряд кінцевих морен, які обрамляють місця локалізації гірських льодовиків, що виходять у долину. Моренний рельєф — акумулятивний рельєф, утворений дією льодовиків. На рівнинах розрізняють горбисто-западинний рельєф основної морени; моренні рівнини — хвилясті або рівні поверхні, утворені основною мореною; рельєф кінцево-моренних гряд; рельєф друмлін. У горах моренний рельєф представлений моренами береговими, грядами кінцевих морен, горбисто-моренним рельєфом. Морена берегова, (рос. морена береговая, англ. border moraine; нім. Ufermoräne f) — морена долинних льодовиків, відкладена у вигляді гряд або сходинок вздовж схилів долини при частковому або повному таненні льодовика. Берегові морени, розташовані одна над одною, називають терасами осідання. М.б. добре зберігається в умовах сухого континентального клімату, наприклад, на Памірі. У р-нах вологішого клімату перетворюється в комплекс земляних пірамід. Морена бокова, (рос. морена боковая, англ. lateral moraine; нім. Seitenmoräne f, Randmoräne f) — скупчення щебеню та великих уламків гірських порід на околиці гірського льодовика нижче снігової лінії, яке пересувається вниз разом з льодовиком. М.б. тягнеться по краях льодовикового язика у вигляді валу. При таненні льодовика переходить у морену берегову. Морена дислокована, (рос. морена дислоцированная, англ. contorted drift, contorted till, disturbation till; нім. Stauchmoräne f, Staumoräne f) — морена, зім'ята у помітно виражені складки і розчленована льодовиком, який рухається, на насунені одна на другу лускуваті структури. Морена донна, (рос. морена донная, англ. bottom-moraine, ground moraine, subglacial moraine; нім. Grundmoräne f, Untermoräne f) — уламки порід, які переносяться всередині льодовика і в його основі. Після танення льодовика ця морена утворює великий і досить рівний шар моренного матеріалу. Син. — основна морена. Морена кінцева, (рос. морена конечная, англ. frontal moraine, end moraine; нім. Frontalmoräne f, Endmoräne f) — уламковий матеріал, відкладений у вигляді дугоподібних гряд біля нижнього кінця долинного льодовика при його тривалому стаціонарному положенні. Включає матеріал бокових морен, основної (донної) морени, серединної і внутрішньої морен. Пониззя, які розділяють гряди М.к., часто зайняті озерами, а зовнішня гряда на декілька десятків метрів вивищується над дном долини. Син. — морена фронтальна. Морена локальна, (рос. морена локальная, англ. local moraine; нім. Lokalmoräne f, örtliche Moräne f) — основна морена, яка складається переважно з уламків місцевих корінних г.п. Син. — місцева морена. Морена лопатева кінцева, (рос. морена лопастная конечная, англ. lobate frontal moraine; нім. gelappte Frontalmoräne f, gezackte Frontalmoräne f) — кінцево-моренні гряди четвертинного покривного зледеніння Євразії та Півн. Америки, які утворюють в сукупності фестони або гірлянди, що обмежують лопаті колишнього льодовика. Морена серединна, (рос. морена срединная, англ. medial moraine, median moraine; нім. Mittelmoräne f) — скупчення моренного матеріалу у вигляді гряди, яке виникає посередині льодовикового язика при злитті бокових морен гірсько-долинних льодовиків. Морена фронтальна, -и, -ої, ж. — Див. морена кінцева. Морени рухливі, (рос. морены движущиеся, англ. moving moraines, нім. sich bewegende Moränen f pl) — накопичення щебеневого або валунного матеріалу на поверхні або всередині льодовика, який пересувається. Рух морени практично повністю визначається рухом льодовика. На території України суцільні площі монолітних морен зосереджені на лівобережжі Середнього Придніпров'я, на правобережжі Дніпра від Ірпеня до Росі та в межиріччі Уж — Ірша. - Мала гірнича енциклопедія. В 3-х т. / За ред. В. С. Білецького. — Донецьк: Донбас, 2004. — ISBN 966-7804-14-3.


text: Неокласична задача споживання Неокласи́чна зада́ча спожива́ння (максимізації корисності, раціональної поведінки споживача за Маршалом) полягає в раціональному виборі набору благ та послуг споживачем при заданих функції корисності та визначеному бюджетному обмеженні. Якщо функція корисності є двічі неперервно-диференційовною та строго опуклою, а бюджетне обмеження має вигляд , де p - вектор-рядок цін, а I - бюджет споживача що може бути використаний для придбання товарів, то раціональна поведінка споживача визначається такою задачею опуклого математичного програмування: |Це незавершена стаття з економіки. Ви можете допомогти проекту, виправивши або дописавши її. - І. М. Ляшенко, М. В. Коробова, І. А. Горіцина Моделювання економічних, екологічних і соціальних процесів: навчальний посібник. — ВПЦ "Київський університет". — ISBN 978-966-439-208-9.


text: Призначений як для ділових поїздок, так і для відпочинку, InterContinental Berlin ідеально розташований у Тіргартен; одному з найпопулярніших районів міста. Готель знаходиться недалеко від центру міста: всього , і дорога до аеропорту займає близько хвилин. Через безпосередню близкість до таких пам"яток, як Посольство Іспанії, Акваріум, Баухаус Архів / Музей Дизайну, відвідувачі просто полюблять його за це місцерозташування. Пропонуючи гостям широкий спектр послуг та чудовий сервіс, InterContinental Berlin прагне зробити ваше перебування максимально комфортним. Кращі характеристики готелю включають поверх з номерами бізнес-люкс, сімейний номер, ліфт, цілодобове обслуговування номерів, конференц-зали. В готелі є 558 розкішно обладнаних номерів, в кожному з яких є з'єднувальна(і) кімната(и) , вітальня підвищеного комфорту в готелі, in room safe, холодильник, фен. Готель пропонує вам прекрасні місця для відпочинку та розваг, такі як критий басейн, спа-центр, фітнес-центр, парна, сад , щоб зробити ваше перебування тут дійсно незабутнім. Відкрийте для себе привабливе поєдання професійних послуг та приємного обслуговування в InterContinental Berlin.


text: Piazza Luna Tower, знаходиться в Давао Сіті Центр, Давао, і є популярним вибором туристів. Всього 10 km, від цього 2.5-зіркового готелю дуже легко дістатися до аеропорту. Рай для відпочинку та релаксації, готель запропонує вам повне оновлення всього в декількох кроків від найвидатнших пам"яток міста, таких як Консульство Японії, Амфітеатр, Чайнатаун. В Piazza Luna Tower, робиться все можливе для того, щоб гості відчували себе комфортно. Для цього готель пропонує найкращі послуги та умови. Декілька характеристик готелю - бездротовий доступ WiFi , зона для паління, безкоштовний Wi-Fi у всіх номерах, ресторан, допускається розміщення домашніх тварин. Високоякісні послуги номера, такі як доступ до Інтернету (безкоштовний), холодильник, телебачення, письмовий стіл, телевізор з РК / плазмовим екраном, допоможуть вам зарядитися енергією після тривалого дня. Місця для відпочинку та розваг у готелі, що влючають у себе масаж, спа-центр, призначені для втечі від сьогодення та релаксації. Якщо ви шукаєте комфортне та зручне місце проживання в Давао, Piazza Luna Tower замінить вам ваш рідний дім.


text: Що означає ім'я Максим? Що означає ім'я Максим – на даний момент воно на слуху, для когось це журнальчик, для когось співачка, а для когось коханий письменник, ми подивимось яким стає людина, що носить це ім'я від народження. Ім'я – частина людини, одні пишаються своїм іменуванням, інші прагнуть поміняти, приховати або взяти псевдонім. Раніше ім'я давалося людині при народженні і на все життя, його не обирали, а призначали по даті народження. На даний момент предки в майже всіх країнах мають право дати власній дитині хоч якесь ім'я, яке бажають. У східних країнах, наприклад в Індії, все ще зберігають традиції. Там астрономи вивчають положення зірок у днинку народження малюка і дають батькам певну букву, на яку має починатися ім'я малюка, процедура це довга, тому предки встигають ввести для малюка побутове ім'я Чочо або гу-гу, а після наречення він носить повністю інший приміром Сурінадж , дитяче ім'я в сім'ї можуть продовжувати все одно використовувати. Походження імені Що означає ім'я Максим – це ім'я має латинське коріння і в перекладі означає більший. Це ім'я поширені як в Рф так і за кордоном і має різні варіанти: Максим, Макс, Максимиллиан, Массімо і навіть Макішіму. Що означає ім'я Максим в вдачу Що означає ім'я Максим для майбутніх батьків – якщо ви бажаєте іменувати так нащадка, він буде м'яким, добрим і чуйним фантазером, просто звикне до дисципліни і хоч якими правилами, а ось наприклад в армії йому буде важко. Такою хлопчисько створить в сім'ї атмосферу любові і турботи. Найімовірніше, йому не сподобається контактний спорт, боротьба, але він може стати письменником або художником. Він може стати реальним джентльменом і при правильному виборі сфери діяльності, доб'ється значущих успіхів. Джерело: a-yak.com |Похожие статьи| Реклама: Журнал 4 из 5 на основе 19 оценок. 19 пользовательских отзывов. Мережа салонів краси Актуаль - Мережа салонів красиКиїв, вул. Закревського, 29а (044) 515-16-82, (068) 359-56-21 ел.пошта - [email protected] Послуги: Косметологія, Візаж, Весільні (вечірні) зачіски і візаж, Перукарські послуги, Манікюр, педикюр, Нарощування нігтів, Плетіння кісок, дреди, Солярій, Тату, Епіляція


text: 424.02 Kb. |НАГЛЯДОВА РАДА З ПИТАНЬ ОЦІНКИ МАЙНА , МАЙНОВИХ ПРАВ ТА ПРОФЕСІЙНОЇ ОЦІНОЧНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ В УКРАЇНІ| КВАЛІФІКАЦІЙНА ХАРАКТЕРИСТИКА ПРОФЕСІЇ: ОЦІНЮВАЧ МАЙНА Напрям 1 «Оцінка об’єктів в матеріальній формі», спеціалізації 1.1-1.7 ЗАТВЕРДЖУЮ Голова наглядової ради ___________Є.М. Григоренко «____» _______ 2011 р М. КИЇВ- 2011 р. ПЕРЕДМОВА Комітетом з питань професійної підготовки оцінювачів при Наглядовій раді з питань оцінки майна, майнових прав та професійній оціночній діяльності в Україні при участі Саморегулівних організацій оцінювачів та навчальних закладів, що здійснюють професійну підготовку оцінювачів Рішенням Наглядової раді з питань оцінки майна, майнових прав та професійній оціночній діяльності в Україні (протокол No____ від « ____» _____________ 2011 р) 1.1. Ця кваліфікаційна характеристика є нормативним документом, який формулює та конкретизує кваліфікаційні вимоги до оцінювача, який має кваліфікаційне свідоцтво за напрямом «Оцінка об’єктів в матеріальній формі» та спеціалізація ми 1.1-1.7. 1.2. У даному документі відображаються цілі професійної підготовки оцінювачів за вказаним напрямом оцінки, визначаються місце оцінювача та вимоги до його компетентності, інших соціально - важливих властивостей та якостей. 1.3. Кваліфікаційна характеристика професії використовується при: 2.1. Цей документ поширюється на міністерства, відомства, асоціації, підприємства, організації різних форм власності, де готуються або працюють оцінювачі, які мають кваліфікаційні свідоцтва за напрямом 1. «Оцінка об’єктів в матеріальній формі», спеціалізації 1.1-1.7. 2.2. Документ встановлює : - професійне призначення та умови використання оцінювачів майна в матеріальній формі; - освітні та кваліфікаційні вимоги до випускників оцінювачів майна в матеріальній формі у вигляді переліку здатностей та вмінь вирішувати певні завдання соціальної діяльності; - вимоги до державної атестації якості освітньої та професійної підготовки оцінювачів майна в матеріальній формі; - відповідальність за якість освітньої та професійної підготовки навчального закладу. 2.3. Органи місцевої влади, підприємства, організації та установи повинні згідно з чинним законодавством забезпечити необхідні умови для використання оцінювачів майна в матеріальній формі. 2.4. Оцінювач майна в матеріальній формі здатний виконувати професійну роботу згідно переліку, наведеному у ст.4 . Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність: практичну діяльність з оцінки майна , консультування, рецензування звіту про оцінку майна, методичне забезпечення оцінки майна, а також брати участь у навчальному процесі з професійної підготовки оцінювачів. 2.5. Оцінювач майна в матеріальній формі призначений для роботи в суб’єктах оціночної діяльності незалежно від форм власності. 2.6. Професійна діяльність Оцінювачів майна в матеріальній формі полягає у виконанні основних функцій: планової, організаційної, аналітичної, технологічної (практична оціночна діяльність), контрольної та освітньої. Кваліфікаційна характеристика розроблена на підставі таких державних та галузевих стандартів України: Таблиця 1. Виробничі функції, типові завдання діяльності та вміння для оцінювача майна за напрямом 1 усіх спеціалізацій У межах окремих спеціалізацій оцінювач повинен мати таки спеціальні знання: Оцінювач за спеціалізацією 1.1. " Оцінка нерухомого майна у тому числі земельних ділянок та прав на них " напряму 1 «Оцінка об’єктів в матеріальній формі» повинен мати такі спеціальні знання: Поняття нерухомості. Види нерухомості. Класифікація об’єктів нерухомості. Нерухомість як об’єкт оцінки. Правовий режим об’єктів нерухомого майна. Реєстрація прав на нерухомість. Основні фактори, які впливають на вартість різних видів нерухомості. Правила визначення фізичних параметрів об’єктів нерухомості. Ціноутворення в будівництві. Загальні принципи формування кошторисної вартості та договірної ціни будівництва. Нормативно-методична база для визначення вартості будівництва. Інформаційне забезпечення оцінки, вихідні дані для оцінки об’єктів нерухомого майна. Генеральний план розвитку міста, його зміст та структура. Застосування проектно-планувальної, технічної, землевпорядної документації в практиці оцінки. Нерухомість як активи підприємства: обіг, облік, види вартостей в обліку, документи, якими оформлюються усі господарські операції з обігу. Поняття про амортизацію нерухомості. Переоцінка нерухомості, відображення її результатів в обліку та вплив на фінансові результати підприємства. Застосування доходного підходу до оцінки нерухомості. Поняття дохідної власності. Грошові потоки та чистий операційний дохід для оцінки поліпшень, їх аналіз та прогнозування. Особливості застосування капіталізації як оціночної процедури для оцінки поліпшень. До податкова та після податкова база оцінки доходу. Інформаційна база для аналізу і прогнозування майбутніх грошових потоків, ставки капіталізації. Поняття реверсії. Оціночні процедури, що дозволяють визначити вартість реверсії. Особливості методів прямої та непрямої капіталізації (дисконтування грошових потоків) для оцінки поліпшень. Урахування рівня інфляції, витрат на менеджмент, показників ліквідності і факторів ризику. Особливості визначення ставки капіталізації та ставки дисконту для оцінки поліпшень: метод підсумовування, метод ринкових даних, метод зв'язаних інвестицій. Застосування порівняльного підходу до оцінки нерухомості, передумови та область його застосування. Основні методи підходу. Особливості порівняльного підходу для оцінки земельних поліпшень. Види подібних об’єктів: будівельний, функціональний. Основні засади відбору подібних об’єктів. Підходи до вибору одиниць порівняння. Критерії формування сукупності елементів порівняння як ціноутворюючих факторів. Класифікація ознак та елементів порівняння. Джерела інформації про подібні об’єкти. Загальний алгоритм і процедура порівняння продаж. Способи аналізу і внесення коригувань. Метод прямого порівняння продаж та його алгоритм. Метод валового рентного мультиплікатора та його алгоритм. Метод попарного порівняння продаж. Статистичні методи внесення поправок та особливості їх застосування. Застосування витратного підходу до оцінки нерухомості. Визначення витрат на здійснення земельних поліпшень, їх структура. Поняття прибутку забудовника. Основи проектно-кошторисної справи. Види зносу нерухомого майна. Способи оцінки зносу. Зв'язок між натуральним і вартісним вираженням фізичного зносу. Способи прямої і непрямої оцінки вартості відтворення поліпшень. Збірники укрупнених показників відновної вартості будівель і споруд. Способи визначення коефіцієнтів індексації вартості капітального будівництва. Оцінка вартості відтворення і залишкової вартості відтворення, вартості заміщення і залишкової вартості заміщення. Область Застосування методів витратного підходу. Переваги і недоліки методів. Зв'язок між вартістю, отриманою за витратним підходом, і ринковою вартістю. Оцінка земельних ділянок та прав на них. Визначення поняття земельної ділянки. Правовий статус земельної ділянки. Види власності на землю. Правові обмеження та сервітути. Планувальні обмеження щодо використання та забудови земельної ділянки. Порядок відведення земельної ділянки, (становлення меж, реєстрація правовстановлюючих документів. Цільове призначення земельних ділянок, геодезичні, фізичні та якісні характеристики земельної ділянки. Природно-сільськогосподарське районування території земель України як територіальна основа проведення грошової оцінки сільськогосподарських угідь. Агровиробничі групи ґрунтів - одиниці грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення. Бонітування ґрунтів. Економічна оцінка земель. Поняття та сутність земельної ренти, її види. Особливості формування ренти в сільськогосподарському виробництві, населених пунктах та несільськогосподарських галузях. Теорія вартості землі, основні фактори її формування. Система містобудівної та землевпорядної документації. Грошова нормативна та експертна оцінка земельних ділянок. Методичні підходи, що застосовуються для оцінки права оренди земельної ділянки Особливості оцінки земельних ділянок із земельними поліпшенням, на яких розміщені спеціалізовані об’єкти нерухомого майна, та об’єктів нерухомого майна з обмеженим ринком. Загальні підходи та порядок визначення вартості об’єктів незавершеного будівництва. Оцінка вбудованих і прибудованих приміщень. Загальні підходи до оцінки унікальних об’єктів, пам’яток культури і об’єктів, що мають сезонний характер експлуатації. Методи оцінки жилої нерухомості. Особливості оцінки передавальних пристроїв. Особливості оцінки об’єкта нерухомості, що передається в оренду. Врахування невід'ємних поліпшень, створених за рахунок власних коштів орендаря під час оренди, під час оцінки орендованого майна. Оцінка впливу екологічних факторів на вартість нерухомості. Особливості оцінки нерухомого майна для цілей застави (іпотеки). Співвідношення між вартістю предмета іпотеки, сумою і терміном кредиту. Оцінка інвестиційної привабливості об’єкта нерухомості. Оціночні процедури визначення витрат на капітальний ремонт, реконструкцію об’єктів нерухомості. Визначення розміру прямих збитків, завданих власнику (користувачу) об’єкта нерухомості. Програмні продукти, які використовуються при оцінці нерухомості. Оцінювач за спеціалізацією 1.2. " Оцінка машин та обладнання" напряму 1 «Оцінка об’єктів в матеріальній формі» повинен мати такі спеціальні знання: Класифікацію машин і обладнання, процедуру ідентифікації машин і обладнання. Види вартості, які можуть визначатися для машин і обладнання. Фактори, що впливають на вартість машин і обладнання. Основні показники технічного рівня виробництва. Загальні стадії життєвого циклу продукції. Нормативне регулювання режиму експлуатації окремих видів машин і обладнання і його врахування в процесі оцінки. Ринок машин і обладнання та його інфраструктура. Фінансово-правові механізми ринку машин і обладнання. Інформаційне забезпечення оцінки машин і обладнання. Машини і обладнання як активи підприємства: обіг, облік, види вартостей в обліку, документи, якими оформлюється усі господарські операції з обігу. Поняття про амортизацію машин і обладнання. Способи ії нарахування. Переоцінка машин і обладнання, відображення її результатів в обліку та вплив на фінансові результатів діяльності підприємства. Застосування витратного підходу до оцінки машини і обладнання. Відтворення активів: вартість відтворення, вартість заміщення. Оціночні процедури, що застосовуються для їх визначення. Врахування витрат на монтажні і пусконалагоджувальні робота. Поняття зносу, його види та способи оцінки. Термін експлуатації. Системи ремонтів. Вартість монтажних та демонтажних робіт. Переваги і недоліки окремих методів витратного підходу. Зв'язок, між залишковою вартістю заміщення (відтворення) і ринковою вартістю. Застосування доходного підходу до оцінки машини і обладнання. Машини і обладнання як дохідна власність. Поняття грошових потоків та чистого операційного доходу. Інформаційна база для аналізу і прогнозування майбутніх грошових потоків. Особливості визначення потенційного і дійсного валових доходів, чистого операційного доходу для оцінки машин і обладнання. Методи визначення ставок капіталізації і дисконту для оцінки машин і обладнання. Норма доходу і норма повернення інвестованого капіталу. Врахування рівня інфляції, факторів ризику для визначення ставки капіталізації та ставки дисконту. Недоліки і переваги методів. Поняття реверсії. Оціночні процедури, що дозволяють визначити вартість реверсії. Методи прямої та непрямої капіталізації (дисконтування грошових потоків) для оцінки машин і обладнання.. Особливості застосування дохідного підходу для окремих видів машин і обладнання. Застосування доходного підходу до оцінки машини і обладнання. Джерела інформації про продаж та інші характеристики подібних об’єктів. Методи порівняльного підходу та алгоритми їх застосування. Визначення чинників формування вартості - критеріїв формування сукупності елементів порівняння. Особливості відбору об’єктів порівняння. Одиниці порівняння. Класифікація ознак та елементів порівняння. Аналіз і правила коригування цін продажу (пропонування) подібних об’єктів. Особливості процедури коригування вартості аналога при застосуванні методу парного порівняння продажів. Метод мультиплікаторів. Метод попарного порівняння цін продаж. Статистичний метод і порядок його застосування. Переваги і недоліки окремих методів порівняльного підходу. Особливості застосування порівняльного підходу для окремих видів машин і обладнання Особливості визначення неринкових видів вартості машин і обладнання. Оцінка нестандартизованого обладнання. Оцінка серійного обладнання. Особливості оцінки імпортного обладнання. Оцінка інвестиційної привабливості машин і обладнання. Особливості оцінки машин і обладнання з метою їх переоцінки для бухгалтерського обліку. Оцінювач за спеціалізацією 1.3.. " Оцінка колісних транспортних засобів" напряму 1 «Оцінка об’єктів в матеріальній формі» повинен мати такі спеціальні знання: Поняття колісного транспортного засобу (далі - КТЗ). Основні поняття, які використовуються під час оцінки КТЗ. Класифікація КТЗ. Технічний огляд КТЗ, порядок його проведення та документування. Ідентифікаційні характеристики КТЗ. Організаційно-правові засади відчуження, застави, оренди, страхування КТЗ в аспекті їх оцінки.. Методичне забезпечення оцінки КТЗ. Види вартості КТЗ та порядок вибору залежно від мети оцінки. Ринкова вартість КТЗ та фактори, що її формують. Загальний огляд методичних підходів, що застосовуються для оцінки КТЗ. Застосування порівняльного підходу для оцінки КТЗ |Тарифно-кваліфікаційна характеристика| Постійно підвищує свій професійний рівень, педагогічну майстерність, загальну культуру |Програма "Затверджую" "Узгоджено" "Розглянуто"| Освітньо – кваліфікаційна характеристика випускника професійно-технічного навчального закладу |Тема. Вибір майбутньої професії| Мета: формування в учнів відповідального ставлення до вибору професії; актуалізація проблеми успішного вибору професії; діагностика... |Професія – 7231. 2 Слюсар з ремонту автомобілів Кваліфікація| Освітньо-кваліфікаційна характеристика випускника професійно-технічного навчального закладу |Програма "Затверджую" "Узгоджено" "Розглянуто" Заст директора по вн| Освітньо – кваліфікаційна характеристика випускника професійно-технічного навчального закладу |Тема 34. Договір оренди державного та комунального майна| Загальна характеристика договору оренди державного та комунального майна. Сфера застосування та джерела правового регулювання |Првомайський професійний ліцей| Освітньо-кваліфікаційна та професійно-кваліфікаційна структура складу педагогічних працівників 12 |І. загальна характеристика професії| Урарту та Вавилону, храми та вілли Давньої Греції є пам’ятками досягнень мулярської праці |Урок подорож «Всі професії потрібні, всі професії важливі»| Мета: надати учням уявлення про різноманітність існуючих професій, про особливості кожної професії, характер та умови праці, основні... |Програма фахового вступного випробування| Гсво мону "Освітньо-кваліфікаційна характеристика бакалавра з напрямку "Гірництво", з використанням загальнодержавних методів комплексної...


text: ДОМ Информационные технологии Низкоуровневое программирование АРИФМЕТИЧНІ ТА ЛОГІЧНІ ОСНОВИ ПРОГРАМУВАННЯ Поняття системи числення Ми звикли вести рахунок десятками (10 одиниць утворює десятку, 10 десятків - сотню і т.д.), тобто вести рахунок у десятковій системі числення. Рахувати можна не тільки десятками. Існують і інші системи числення. Розрізняють позиційні й непозиційні системи числення. У римській системі числення: I - 1, V - 5, X - 10 і т. д. В одиничній системі числення число сім представляється сімома одиничками: (7)10 = (1111111)1 Недоліками непозиційних систем числення є: громіздкість зображення чисел; труднощі у виконанні операцій. Наочність зображення чисел і відносна простота виконання операцій характерні для позиційних систем числення. В позиційній системі числення для записування числа використовується обмежена кількість знаків - цифр, яка визначає назву системи числення і називається її основою. Араби взяли за основу число 10, тому що в якості обчислювального пристрою вони використовували 10 пальців рук. В десятковій системі числення для записування числа використовується десять цифр 0,1,2,3,4,5,6,7,8,9 і основою є число 10. Число у десятковій системі числення можна представити у вигляді полінома (у вигляді степенів десяти): (327)10 = 3·102+2·101 + 7·100 Система числення з основою N=2 є позиційною системою числення і нічим не відрізняється від позиційної система числення з будь-якою основою.. Але для комп'ютера ця система числення має вагомі переваги, які полягають у тому, що її алфавіт має всього два символи. Для фіксації цих символів достатньо мати деякий пристрій, що може мати два суттєво різних і стійких стани. Для людини двійкова система є громіздкою. Їй звична десяткова система, у якій відпрацьовані прийоми записування чисел по його імені, визначення імені по запису, визначення ваги числа по його запису й імені, відпрацьовані прийоми додавання, віднімання, множення й ділення будь-яких чисел. У двійковому записі числа важко визначити його значення, немає поняття імені саме двійкового числа, важко зіставити ланцюжок 1 і 0 із його змістом. Виникає потреба перетворювати двійкові записи у десяткові і навпаки. Приклади: (5)10 = (101)2 = 1·22 + 0·21 + 1·20 В обчислювальній техніці і програмуванні значне місце займають вісімкова й шістнадцяткова системи числення. Вони використовуються для скороченого запису двійкових кодів. У вісімковій системі числення в якості цифр використовують символи: 0, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7. В шістнадцятковій системі потрібно 16 символів, в якості яких використовують арабські цифри і п'ять букв латинського алфавіту, що утворюють послідовність (із врахуванням ваги шістнадцяткових цифр): 0, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, А, В, C, D, E, F. Приклади: (75,67)8 = 7·81 + 5·80 + 6·8-1 + 7·8-2 Десяткові еквіваленти символів A, B, C, D, E, F: A = 10, B = 11, C = 12, D = 13, E = 14, F = 15 Переведення цілого числа з десяткової системи числення у будь-яку іншу здійснюється шляхом послідовного ділення числа на основу нової системи числення. Ділення виконується до тих пір, поки остання частка не стане менше дільника. Отримані остачі від ділення, взяті у зворотному порядку, будуть значеннями розрядів числа в новій системі числення. Остання частка дає старшу цифру числа. Для переведення правильного дробу з десяткової системи числення у будь-яку іншу потрібно помножити заданий дріб на основу нової системи числення. Отримана ціла частина добутку буде першою цифрою після коми дробу в новій системі числення. Далі по черзі множаться дробові частини добутків на основу нової системи. Отримані цілі частини добутків будуть цифрами дробу у новій системі числення. Цей процес продовжують до тих пір, поки не буде знайдено число із заданою точністю. Для переведення змішаного числа з десяткової системи числення в іншу необхідну окремо перевести цілу й дробову частини за вказаними правилами, а потім об'єднати результати у змішане число. Для переведення чисел із будь-якої системи числення в десяткову необхідно це число представити у вигляді полінома і розкрити всі члени полінома в десятковій системі числення. Переведення чисел із двійкової системи числення у вісімкову, із двійкової у шістнадцяткову і навпаки Для переведення двійкового числа у вісімкову систему числення необхідно розбити двійкове число на тріади ( групи по три розряди ) вправо й вліво від коми, доповнюючи крайні тріади до повних нулями. Далі переводять кожну тріаду із двійкової системи числення у вісімкову. При переведенні вісімкового числа у двійкову систему числення кожна вісімкова цифра записується двійковою тріадою (див. табл. 1). Приклад: (111001,011000)2 = (71,30)8 При переведенні вісімкового числа у двійкову систему числення кожна вісімкова цифра записується двійковою тріадою. Аналогічно виконується переведення чисел із двійкової системи числення у шістнадцяткову систему числення і навпаки. При цьому для кожної шістнадцяткової цифри ставиться у відповідність двійкова тетрада (див табл. 2). Будь-яку скінчену послідовність нулів і одиниць прийнято називати двійковим кодом. У кожному конкретному випадку цей код має чітку й однозначну інтерпретацію. В одному випадку він розглядається як число, а в іншому представляє собою деяке поняття, наприклад, символ якого-небудь алфавіту. Числа представляються у двійковій системі числення. З метою стандартизації в ЕОМ використовують американський стандартний код для обміну інформацією ASC II ("аскі" код). Восьмибітний розширений ASC II забезпечує представлення 256 символів, включаючи символи для національного алфавіту (28 = 256). Нагадаємо. що вихідною одиницею інформації є біт, зберігання якого здійснюється фізичним елементом, що може знаходитися в одному із двох стійких станів. Сукупність деякої кількості таких елементів створює комірку пам'яті. Комірка, що містить вісім біт (вісім розрядів), є базовою і називається байтом. Кількість біт у комірці пам'яті визначає її довжиною. Оперативна пам'ять ЕОМ представляє собою сукупність базових комірок, кожна з яких має свій порядковий номер, починаючи з нуля. Кількість базових комірок ОП прийнято робити кратним величині 1024 байта (1 Кбайт). Базова комірка має довжину у вісім біт. Якщо в ній зберігаються цілі числа, то у двійковій системі числення туди можна розмістити число не більше 255 (у шістнадцятковій системі числення - FF). Звичайно, довжина комірки для зберігання даних повинна бути більшою ніж один байт. Виникає необхідність формування з базових комірок більш довгі, хоча інколи необхідно й більш короткі, аж до одного біта. Встановлено типові комірки, що складаються з базових: слово - містить два байти; подвійне слово - містить чотири байти; четвірне слово - містить вісім байт. В особливих випадках використовують типові комірки, що містять шістнадцять байт. Правило записування слова в оперативну пам'ять: Символ h у записі AFC9h означає, що це є шістнадцяткове представлення двійкового коду. Мікропроцесор при звертанні до комірки оперативної памўяті формує її адресу. Адресою типової комірки є адреса молодшого байта. На рис. 1 схематично показано розміщення слова AFC9h в базових комірках оперативної пам'яті. В ЕОМ числа можуть бути представленими у двійковій та двійково-десятковій системах числення. Зокрема, в ЕОМ є дві форми представлення чисел у двійковій системі числення: Процесор сучасного комп'ютера працює тільки з двійковими кодами, тобто тільки з цілими числами. При описуванні даних. які не являються цілими, їх називають дійсними. Для виконання однієї операції над дійсними числами процесору потрібно виконувати десятки команд. При обчисленні суми двох дробів затримки у часі не відчувається. Але при виконанні програми, призначеної для складних наукових розрахунків, кількість операцій для центрального процесора збільшується, що уповільнює виконання програми. Для прискорення виконання операцій (програми) з дійсними числами існує спеціальний пристрій - сопроцесор. Сопроцесор - це пристрій. призначений спеціально для роботи з дійсними числами. У комп'ютера нижче 486-го сопроцесор може входити, а може і не входити до складу апаратної частини. У 486-го і вище комп'ютера сопроцесор обов'язково входить до складу апаратної частини. Двійково-десяткова форма представлення чисел В ЕОМ часто виконують операції над десятковими числами без їх переведення у двійкову систему числення. При введенні чи виведенні десяткові числа представляють у вигляді ланцюжка символів - цифр десяткової системи числення. Під кожну десяткову цифру виділяють один байт пам'яті. У такому вигляді можна вводити числа, що містять від однієї до шістнадцяти цифр. Код цифри у байті складається з двох частин: ХХХХ 0101 Значення першої тетради "ХХХХ" несуттєве (краще записати нулі). Друга тетрада "0101" - це двіковий код цифри 5 (десяткова цифра заміняється на двійкову тетраду) Приклад: При кодуванні числа -573 перша тетрада "1011" - код знака мінус При виконанні операцій над двійково-десятковими числами здійснюється процес упаковки коду. При цьому старша тетрада байта очищається у всіх цифрах числа. Число -573 буде мати такий двійково-десятковий код в упакованому форматі: Приклад: (356)10 = (0011 0101 0110)2-10 Код числа в упакованому вигляді може займати шістнадцять байт. Це означає, що можна опрацьовувати десяткові числа, що містять 31 десятковий розряд. Приклад: Запишіть десяткове число 1982 у неупакованому та упакованому форматах. Запишіть це число в двійковій системі числення. У двійковій системі числення: 11110111101 В ЕОМ кількість двійкових розрядів для записування зокрема цілих чисел фіксована і звичайно дорівнює 8, 16, 32 і називається розрядною сіткою комп'ютера. У перших ПК була 8-розрядна сітка. Більшість сучасних ПК мають 32-розрядну сітку. Досить рідко зустрічаються комп'ютери з 16-розрядною сіткою. Приклад: 8-розрядної сітки, у яку записано двійковий код числа (+23)10: де, 0-6 - цифррові розряди із вказівкою ваги кожного з них, Приклад: 16-розрядної сітки, у яку записано двійковий код числа (+23)10: де, 0-14 - цифррові розряди, а 15-й біт - це біт знаку. Від'ємні числа зберігаються у пам'яті у доповняльному коді, а додатні - у прямому. Приклад: Представити у 8-розрядній сітці число (-35)10 у прямому, оберненому та доповняльному кодах. Переповненням розрядної сітки називають момент, коли результат не вмістився у розрядну сітку. Арифметичні дії в двійковій, вісімковій та шістнадцятковій системах числення виконуються за тими ж правилами, що і в десятковій системі числення, але враховують, що основою системи числення є 2, 8, 16. Приклади: В ЕОМ операції віднімання, множення, ділення здійснюються за допомогою операції додавання. Наприклад, при відніманні від'ємник записується у доповняльному коді і віднімання заміняється додаванням. Приклад: 23 + 22 = 45 <> Приклад: 23 - 13 = 23 + (-13 ) = 10 (-13)10 = (1 0001101)пр. = (1 1110010)об. = (1 1110011)доп. Приклад: 7 - 13 = 7 + (-13) = -6 Оскільки результат від'ємний (біт знаку містить одиницю), то він представлений у доповняльному коді. Для перевірки правильності виконання операції потрібно перейти до прямого коду, який визначає абсолютне значення результату. Для цього порібно: Приклад: (- 7 - 13) = (-7) +(-13) = -20 1 0010100пр. - прямий двійковий код числа ( -20 )10 Контрольні запитання і задачі Copyright © Eugene, 2007


text: Ви хочете Придбати Продукцію Cube? Тоді саме зараз і саме тут: реєструйтесь та замовляйте компоненти, аксесуари, велосипеди Cube. Наш найближчий представник зв’яжеться з Вами для уточнення деталей Чому саме велосипеди CUBE? Та тому що продукція нашої марки постійно йде пліч-о-пліч з сучасними трендами і постійно представляє відмінний конкурентний продукт на світовому ринку велосипедів. Наші покупці мають масу позитивних вражень від велосипедів, одягу і компонентів CUBE. Більшість з них стають постійними клієнтами представницьких центрів по продажу продукції, а також приводять своїх рідних та друзів. Тому що CUBE - це надійно і круто!


text: Реферат на тему: Радіоактивні перетворення ядер План 1. Основні закономірності радіоактивного розпаду. 2. Радіоактивні процеси. 2.1. α-Розпад. 2.2. β-Розпад. 2.3. γ-Випромінювання. Ефект Мессбауера. 2.4. Інші види радіоактивності. 3. Поділ і синтез ядер. Основні закономірності радіоактивного розпаду Радіоактивність — спонтанний процес, що відбувається в атомах радіоактивних елементів. Його розглядають як спонтанне перетворення нестійкого ізотопу одного хімічного елемента на ізотоп іншого елемента. Цей процес супроводжується випромінюванням різних частинок (електронів, протонів, нейтронів, α-частинок) (). До радіоактивних елементів належать ті, котрі мають порядковий номер більший за 83. У періодичній таблиці Менделєєва вони розташовуються після Вісмуту. Для цих елементів характерною є відсутність стабільних ізотопів. Крім того, природна радіоактивність була виявлена й у деяких ізотопів інших елементів. Наприклад, винятком можна назвати Технецій (Те, Z= 43) і Прометій (Рт, Z= 61). Незважаючи на те, що їхні порядкові номери менші за 83, вони не мають жодного стабільного ізотопу. Радіоактивний розпад — природне радіоактивне перетворення ядер. При цьому ядро, яке зазнає розпаду, називається материнським, а те, що утворюється, — дочірнім. Основним у теорії радіоактивного розпаду є припущення про те, що розпад — спонтанний процес, який підкоряється законам статистики. Розпад окремих радіоактивних ядер відбувається незалежно, що дозволяє зробити такий висновок: швидкість розпаду (тобто кількість ядер, які розпадаються за одиницю часу), пропорційна кількість ядер, які не розпалися на цей момент часу: Величина λ — коефіцієнт, що характеризує швидкість розпаду. Він називається константою розпаду. Ця величина індивідуальна для кожного радіоактивного ядра, її негативне значення вказує на те, що в процесі розпаду загальна кількість радіоактивних ядер зменшується. Знайти початкову кількість ядер, що не розпалися, дозволяє закон радіоактивного розпаду: N= N0e-λt де N0 — початкова кількість ядер, що не розпалися, у початковий момент часу N — кількість ядер, що не розпалися, у момент часу t. Основними характеристиками інтенсивності розпаду є: 0,693 1) період піврозпаду — час, за який розпадається половина ядер: ; 2) середній час життя ядра: Кількість розпадів, що відбуваються з ядрами за 1 с, називається активністю нукліда: Радіоактивні процеси Для будь-якого радіоактивного процесу виконуються закони збереження енергії, імпульсу, моменту кількості руху, а також електронного заряду. При а-розпаді й у-випромінюванні виконується також закон збереження парності. Парність Р — квантове число, що характеризує симетрію хвильової функції елементарної частинки або системи елементарних частинок щодо дзеркального відображення. Парність частинки позитивна, якщо при дзеркальному відображенні хвильова функція частинки не змінює знак: Р=+1. Якщо ж знак хвильової функції змінюється при відображенні, то парність частинки негативна: Р=-1. Закон збереження парності накладає ряд обмежень на ядерні процеси. Так, реакція заборонена законом збереження парності, якщо кінетична енергія протона не перевищує 0,5 МеВ. Причина в тому, що при цьому значенні енергії хвильова функція пари частинок непарна, а пари - парна. При вищій енергії протона пара частинок може мати парну хвильову функцію, і тоді протікання цієї реакції є можливим. α-Розпад При α-розпаді з радіоактивного ядра випромінюється а-частинка (двічі магічне ядро атома Гелію ). Таким чином, дочірнє ядро має на два протони і два нейтрони менше, ніж материнське. а-Розпаду зазнають головним чином важкі ядра (А > 200, Z> 8а). Правило зміщення для α-розпаду: α-Розпад можливий тому, що маса, а отже, і енергія а-радіоактивного ядра більша за суму мас (або сумарну енергію спокою) а-частинки і дочірнього ядра, що утворюється в результаті а-розпаду. Надлишок енергії материнського ядра звільняється у формі кінетичної енергії а-частинки і дочірнього ядра. Швидкості а-частинок, що вилітають при розпаді, коливаються в межах (1,4-2) 107 м/с. Це відповідає енергіям 4-9 МеВ. Сучасна теорія ядерних взаємодій стверджує, що а-частинки утворюються в результаті зустрічі двох протонів і двох нейтронів, які рухаються усередині ядра. Енергетичний спектр випромінюваних а-частинок складається з декількох близько розташованих моноенергетичних ліній. Це означає, що в межах кожної групи енергії частинок постійні. Дискретність спектра α-частинок ще раз доводить дискретність енергетичних рівнів атома. Для α-розпаду виконується така закономірність: зі зменшенням періоду піврозпаду радіоактивного елемента збільшується пробіг і енергія а-частинок, що ним випромінюються. Цей взаємозв'язок був встановлений емпірично і називається законом Гейє-ра-Неттола. β-Розпад У процесі β-розпаду з радіоактивного ядра самодовільно випромінюється електрон (електронний, або β--розпад) або позитрон (позитронний, або β+-розпад). Ці частинки виникають у ядрі безпосередньо в момент β-розпаду, а до цього їх у ядрі немає. Крім того, існує ще третій вид β-розпаду — захоплення ядром електрона з оболонки свого атома. Він називається е-захоплення. У кожнім випадку β-розпаду відбувається випромінювання нейтрино (або антинейтрино). Правило зміщення для β-розпаду має вигляд: β--розпад β+-розпад Як видно зі схеми, у випадку β- -розпаду заряд ядра збільшується на одиницю, у випадку β+-розпаду — зменшується. У процесі е-захоплення також спостерігається зниження заряду ядра на одиницю. Таким чином, ядро перетворюється на ізобар, тобто нейтрон перетворюється на протон або навпаки, при цьому загальне


text: ЖИВОПИС І ГРАФІКА ХХ століття Художня культура 10 клас ТЕМА: Олександр Олександрович Мура́шко (1875-1919)— український живописець,педагог і громадський діяч. Він був серед тих майстрів пензля, які, сприйнявши реалістичні традиції українського мистецтва XIX ст., наполегливо прокладали шлях новому. Яскрава еволюція його творчості — свідчення безперервного прагнення художника до розв'язання складних живописно-пластичних проблем, водночас широкого, ясного сприйняття дійсності, радісного захоплення багатобарвною красою світу. Кричевський Федір Григорович Народився 22.05.1879 у Лебедині(нині Сумська область - 30.07.1947 Один з засновників і перший ректор української Академії образотворчого мистецтва. Видатний живописець і педагог Федір Григорович Кричевський відігравав помітну роль у мистецькому житті України від початку ХХ століття до другої світової війни. Зумів витворити власний стиль у мистецтві, для якого характерне монументально-епічне трактування образів. Анато́лій Галактіо́нович Петри́цький (31.01.1895-06.03.1964) український живописець, художник театру і книги. Один із засновників футуристичної організації "Нова генерація". Був головним художником Першого державного драматичного й Української музичної драми у Києві. Займався художнім оформленням книжок і журналів. Входив до літературних об'єднань «Біла студія» (1918) і «Фламінґо» (1919). Мико́ла Петро́вич Глу́щенко 17.09.1901-31.10. 1977 Новомосковськ, Дніпропетровська область. Український радянський художник. Народний художник України(1944) Лауреат Державної премії України ім. Т.Г. Шевченка(1972) Народний художник СРСР(1976).Блискучий живописець, «за сумісництвом» — розвідник. Мико́ла Семе́нович Само́киш (13.10 1860—18.01.1944) м. Ніжин Чернігівської області. Український художник-баталіст, майстер анімалістичного жанру і графік. Майстер великої багатофігурної картини, де зображені у найрізноманітніших ракурсах люди і коні, що створюють відчуття динамічного руху. Катери́на Васи́лівна Білоку́р 25.11.1900 -10.06.1961 с.Богданівка, Пирятинський повіт, Полтавська губернія. Майстер українського народного декоративного живопису, представниця наївного мистецтва. Стихія ЇЇ живопису – квіти, що утворюють композиції надзвичайної краси. Гаври́ло Марти́нович Глюк 06.05.1012- 02.11.1983 Сигіт, Румунія Український живописець. Заслужений діяч мистецтв УРСР з 1963 року. Йо́сип Йо́сипович Бокша́й 02.10.1891-19.10.1975 с.Кобилецька Поляна. Закарпаття український радянський живописець, педагог, один із засновників сучасної живописної школи на Закарпатті, заслужений діяч мистецтв УРСР (з 1951),член- кореспондент Академії мистецтвСРСР (з 1958), Народний художник України(1960р.), Народний художник СРСР(1963р.) МАНАЙЛО ФЕДІР ФЕДОРОВИЧ (1910 - 1978) Народився 19 жовтня 1910 року в с. Іванівці Мукачівського району Закарпатської області. Член Національної Спілки художників України з 1946 р. Народний художник України (1977 р.). Труш Іван Іванович 17.01.1869—22.03.1941 с. Висоцьке Бродівського пов. Галичини, тепер Бродівского р-ну Львівської обл. — живописець, публіцист, літературно-художній критик, громадський діяч. Живописець, публіцист, літературно-художній критик, громадський діяч. Оле́кса Харла́мпійович Новакі́вський 14.03.1872-29.08.1935 Слободо-Ободівка, тепер Ободівка Вінницької області — український живописець і педагог. Працював у жанрі релігійних і жанрових композиціях. Мистецтво графіки 30-50 –х років Михайло Гордійович Дерегус 1904 – 1997 народився 22.11.1904 р с. Веселе Харківскої області. Видатний українский живописець,графїк, педагог і культурний діяч. Васи́ль Іллі́ч Касія́н 01.01.1896 - 26.06 1076 український радянський художник, графік,народний художник СРСР, професор Київського художнього інституту, Герой Соціалістичної праці. Список використаних джерел |Презентація на тему: Український живопис 19 століття Живопис – живо писати| Використовував на той час, як ніхто, кольорійність та різнобарвство у 19 столітті |Живопис і графіка: риси романтизму| Мистецтво пензля й олівця не прийняло класицизму. Малярство і графіка були сповнені напруженої боротьби боротьби, пов'язаної із вторгненням... |Урок No39-40 з алгебри у 9 класі з поглибленим вивченням математики Тема : Як побудувати графіки функцій y=k f (x), y=f (k x), якщо| Сформувати в учнів розуміння поняття " перетворення графіка функції ", а також факту, що певне перетворення формули, що задає функцію,... |Тема: Графічні системи. Програми для обробки графічної інформації. Растрова графіка| Комп'ютерна графіка, це наука, що вивчає методи і засоби створення та обробки зображень за допомогою програмно-апаратних обчислювальних... |Література – це мистецтво самовираження| Художня література, як і скульптура, живопис, графіка, створює пластичні образи, дає зображення об'єкта, хоча виникають ці образи... |Лекція 17 Тема: Українська школа й педагогіка ХХ століття План Характеристика системи освіти в Україні початку ХХ століття. Національна освіта в 20-ті роки ХХ століття| Любар О. О. та ін. Історія української педагогіки /за ред. М. Г. Стельмаховича. К.: Ізмн, 2000 |Живопис на пленері із застосуванням мольберта Що означає пленер ?| Пленерний живопис склався у результаті роботи художників на вільному повітрі, а не в майстерні |Абстракціонізм- безпредметне мистецтво Основоположники| В супрематизмі "про живопис не може бути й мови, живопис давно вижитий і сам художник пережиток минулого" |Живопис І половина XІX століття| Відомий український поет, письменник, художник. У творах на історичну тему показав боротьбу українського народу проти соціального... |Графіка Образотворче мистецтво 5 клас| Книжкова графіка пов’язана не тільки з книжковими ілюстраціями, але і зі шрифтами


text: 6 червня2010 року у своєму інтерв'ю гурт заявив, що працює над новим альбомом. Альбом являє собою сиквел до їх попереднього альбому '«The E.N.D.». Will.i.am заявив, що новий альбом, який «символізує зростання, нові починання і свіжі нові перспективи», буде називатися «The Beginning» і що його буде випущено 30 листопада 2010 року. Альбом офіційно представлений пресі 26 жовтня 2010.


text: Для туристів, котрі хочуть насолодитись гарними видами і звуками Себу, Mactan Pension House є найкращим вибором. Готель знаходиться недалеко від центру міста: всього , і дорога до аеропорту займає близько 10 хвилин. Дуже просто діястатися від готелі до таких визначних пам"яток міста, як Фейшн ТВ Азія HQ, Гольф-клуб острова Мактан, Мактан-Сьобу Міжнародний Аеропорт. В Mactan Pension House, відмінний сервіс та чудові умови, щоб зробити ваш відпочинок незабутнім. Готель пропонує доступ до широкого спектру послуг, таких як бар, автостоянка, конференц-зали, пральня, ресторан. Високоякісні послуги номера, такі як балкон, кондиціювання, душ, телебачення, супутникове / кабельне телебачення, допоможуть вам зарядитися енергією після тривалого дня. Місця для відпочинку та розваг у готелі, що влючають у себе більярд, призначені для втечі від сьогодення та релаксації. Mactan Pension House є найкращим місцем для вашої зупинки у Себу.


text: Vikram Patel: Вікрам Патель: Психічне здоров'я для усіх з допомогою кожного Близько 450 мільйонів людей у всьому світі страждають на психічні розлади. У забезпечених країнах лише половина з них отримує належну допомогу, в країнах, що розвиваються, до 90% людей залишаються зовсім без лікування, у зв'язку з недостатньою кількістю психіатрів. Вікрам Патель окреслює вельми перспективний підхід, а саме - навчати членів громад надавати психологічну допомогу, розширювати права та можливості звичайних людей, аби ті дбали про інших.