text: Holsljunga är en tätort i Svenljunga kommun i Västergötland. Orten är belägen i Holsljunga socken vid Holsjön 17 km sydöst om Svenljunga utmed länsväg 154 (Falkenberg–Borås). Etymologi Holsljunga kallades 1366 Hulsaliungga, av sjönamnet Hulsio, vilket avser Holsjön och anses betyda Hålsjön. Efterleden ljunga kommer av ljunghed eller liknande. Uttal ungefär som "Holl-sjunga" förekommer i trakten. Används bland andra av Västtrafik för det programmerade hållplatsutropet i bussarna. Historia Tätorten Holsljunga ligger cirka 1 km sydost om Holsljunga kyrkby med Holsljunga kyrka, som invigdes 1835. På den platsen har det funnits kyrka sedan medeltiden. C. M. Rosenberg använder 1883 namnet Holtsljunga om denna "socken i Kinds härad". Det samlade fastighetsvärdet anges till 281 400 kronor och de 1033 invånarna hade Östra Frölunda som närmaste poststation. Orten präglades under 1800-talet av företagaren Anders Jönsson i Bredgården (1816–1890), som startade en framgångsrik vävnadsförläggarverksamhet. Jönsson köpte gården Bredgården där han på 1850-talet lät uppföra en ny påkostad huvudbyggnad i empirstil som kompletterade de två flyglar som funnits sedan tidigt 1800-tal. Gården är bevarad som privatbostad. År 1876 köpte Anders Jönsson hälften av aktierna i Borås väveriaktiebolag, sedermera Borås Wäfveri. Jönssons barndomshem, Fällhult, finns idag bevarat i friluftsmuseet Ramnaparken i Borås. Holsjunga etablerades som stationssamhälle när Falkenbergs Järnväg invigdes här 1899. Befolkningsutveckling Samhället Sjön, som avrinner till Ätran, har här en badstrand. Här finns en mekanisk verkstad, snickeri och en sommarcamping vid sjön. Personer från orten I Holsjunga bodde väckelsepredikanten Jacob Otto Hoof (1768–1839), och hans "prediko-sten" räknas som en av traktens sevärdheter. Se även Holsljunga socken Noter Externa länkar Holsljunga Byalag Tätorter i Sverige Orter i Svenljunga kommun


source: wikipedia

text: Hera (gr: 'Hρα) var äktenskapets och fruktbarhetens gudinna i grekisk mytologi. Hon var gift med sin bror Zeus och var Olympens drottning. Familjeliv och karaktär Hennes föräldrar var Kronos och Rhea. Bland Heras barn återfinns Ares, Hebe, Hefaistos, Eris, Eileithyia (med Zeus), Pasithea (med Dionysos), samt kentaurerna (med Ixion). Hon var även Herakles styvmor. Namnet Hera – 'Hρα, 'Hερα, ibland Here, 'Hρη – antas komma från antik grekiskas ‘ηρως ('heros) "hjälte", "krigare"; ‘ωρα ('hora) "tidsperiod"; och/eller ‘αιρεω ('haireo) "att bli utvald". Hera ansågs vara en hämndlysten och straffande gudinna mot dem som förargat henne och dem som begick äktenskapsbrott. Hon förföljde ständigt sin otrogne makes älskarinnor, bland annat genom att låta dem drabbas av veckolånga förlossningar, förvandla dem till djur eller döda dem. Symboler och kult Vintergatan (engelska: milky way) består enligt myten av hennes bröstmjölk. Hennes kännetecken är liljan, kon och påfågeln. Påfågeln symboliserar stolthet. Hera vakade över kon och dess mjölk. Hon tillbads främst av kvinnor. Dyrkan av Hera förekom i hela Grekland, men särskilt i Sparta. Motsvarigheter Heras romerska motsvarighet är Juno. Släktskap Referenser Litterära figurer som tolkats av Disney Gudinnor i grekisk mytologi


text: London-Heathrow flygplats är Europas största, och världens sjunde största, flygplats räknat i antal passagerare per år. Heathrow ligger i östra Hillingdon, 22 kilometer väster om centrala London. År 2019 passerade över 80 miljoner passagerare flygplatsen. Den byggdes ursprungligen under andra världskriget som bas för brittiska bombflygplan och öppnades för civil trafik 1946. Fram till 1976 hette flygplatsen officiellt London Airport. Den är bas för British Airways och Virgin Atlantic. En femte terminal öppnade i mars 2008. Flygplatsen har två landningsbanor, men den brittiska regeringen tog den 25 oktober 2016 beslut om att bygga en tredje landningsbana, tillsammans med en ny terminal, vilket godkändes av parlamentet den 25 juni 2018. Flygbolag och destinationer Terminal 1 (1968-2015) Terminal 1 öppnade 1968 och var Heathrow-basen för British Airways (BA) inrikes- och europeiska nätverk och några av dess långdistanslinjer innan Terminal 5 öppnade. Terminal 1 var också huvudbasen för de flesta Star Alliance-medlemmar även om några också var baserade på Terminal 3. Terminal 1 stängde i slutet av juni 2015 och ersattes av en utbyggd terminal 2 som öppnade i juni 2014. Terminal 2 Flygplatsens nyaste terminal, officiellt känd som Queen's Terminal, öppnades den 4 juni 2014 och har 24 gater. Designad av den spanska arkitekten Luis Vidal, byggdes den på platsen som hade ockuperats av den ursprungliga Terminal 2 och Queens Building. Den ursprungliga terminal 2 öppnade som Europabyggnaden 1955 och var flygplatsens äldsta terminal. Byggnaden revs 2010, tillsammans med Queens Building som hade inhyst flygbolagskontor. Terminal 3 Terminal 3 öppnade som Oceanic Terminal den 13 november 1961 för att hantera flygavgångar för långdistanslinjer för utländska flygbolag till USA, Asien och andra destinationer i Fjärran Östern. Omdöpt till Terminal 3 1968, den utökades 1970 med tillägget av en ankomstbyggnad. Andra faciliteter som lades till var Storbritanniens första rullband. 2006 färdigställdes den nya pir 6 för £105 miljoner för att rymma Airbus A380 superjumbo; Emirates och Qantas flyger regelbundet från terminal 3 med Airbus A380. Terminal 4 Terminal 4, som öppnades 1986, har 22 gater och är hem för SkyTeam-alliansen, (med undantag för Air France, Delta Air Lines, KLM och Middle East Airlines som använder Terminal 3), Oneworld flygbolag Malaysia Airlines och Qatar Airways, Gulf Air och till de flesta icke-anslutna flygbolag. De flesta flyg som går till Terminal 4 är flyg som kommer från Centralasien, Nordafrika och Mellanöstern samt några flyg till Europa. Etihad Airways, Korean Air, Malaysia Airlines och Qatar Airways har reguljära A380-flyg. Gulf Air och El Al flyger regelbundet med Boeing 787. Terminal 5 (5A, 5B, 5C) Terminal 5 ligger mellan de norra och södra landningsbanorna i den västra änden av Heathrow-platsen och öppnade för allmänheten den 27 mars 2008, och British Airways och dess partnerbolag Iberia har exklusiv användning av denna terminal som har 50 gater. Terminal 5 är indelad i Terminal 5A, 5B och 5C, där en förarlös minimetro trafikerar mellan terminalerna. British Airways (Aberdeen, Abu Dhabi, Abuja, Accra, Alicante, Almaty, Amsterdam, Aten, Atlanta, Bahrain, Baltimore/Washington, Bangalore, Bangkok-Suvarnabhumi, Barcelona, Basel/Mulhouse, Beijing, Belfast, Belgrad, Bergen, Bologna, Bombay, Boston, Bryssel, Bukarest, Buenos Aires-Ezeiza, Calgary, Chengdu, Chennai, Chicago-O'Hare, Dallas/Fort Worth, Delhi, Denver, Doha, Dubai, Düsseldorf, Edinburgh, Entebbe, Frankfurt, Freetown, Genève, Glasgow-International, Grand Cayman, Göteborg-Landvetter, Hamburg, Hongkong, Houston-Intercontinental, Hyderabad, Ibiza, Istanbul-Atatürk, Jeddah, Johannesburg, Kapstaden, Kiev-Boryspil, Kuwait, Köpenhamn, Lagos, Larnaca, Las Vegas, Leeds/Bradford, Los Angeles, Luanda, Madrid, Manchester, Mexico City, Miami, Milano-Linate, Milano-Malpensa, Monrovia, Montréal-Trudeau, Moskva-Domodedovo, München, Muskat, Nairobi, Nassau, New York-JFK, Newark, Newcastle, Nice, Oslo-Gardermoen, Palma, Paris-Charles de Gaulle, Paris-Orly, Philadelphia, Phoenix, Pisa, Providenciales, Rio de Janeiro-Galeão, Riyadh, Rom-Fiumicino, São Paulo-Guarulhos, S:t Petersburg, San Diego, San Francisco, Seattle/Tacoma, Seoul, Shanghai-Pudong, Singapore, Sofia, Stavanger, Stockholm-Arlanda, Stuttgart, Sydney, Tokyo-Narita, Toronto-Pearson, Toulouse-Blagnac, Tripoli, Vancouver, Venedig, Washington-Dulles, Zagreb, Zürich) Spårförbindelser Londons tunnelbana (Underground) med tre stationerna Heathrow Terminals 2,3, Heathrow Terminal 4 och Heathrow Terminal 5 på Piccadilly line går till centrala London. Snabbtågen Heathrow Express samt pendeltågslinjen Elizabeth line går till Paddington Station i centrala London från de tre järnvägsstationerna Heathrow Central (Terminal 2,3), Heathrow Terminal 4 och Heathrow Terminal 5 station. Terrorism Det har inte varit terrordåd med dödsfall på själva flygplatsen. Misstankar och upptäckta planer får dock stor mediauppmärksamhet med tanke på flygplatsens storlek och landets språk som journalister världen runt kan läsa. IRA-bombningar 1974 Den 19 maj 1974 sprängde IRA bomber i ett parkeringshus och två personer dödades av dem. Hindawiaffären 1986 Inför en flygning till Tel Aviv med 375 passagerare den 17 april 1986 upptäckte det israeliska flygbolaget El Als säkerhetskontrollanter semtexsprängdeg med en tidsinställd utlösare gömd i en fungerande räknedosa i en gravid irländsk passagerares bagage. Bagaget hade packats av kvinnans jordanske fästman, Nizar Hindawi, som greps dagen efter och dömdes till 45 års fängelse. Händelsen ledde till att Storbritannien bröt den diplomatiska kontakten med Syrien, som uppgavs ligga bakom det misslyckade attentatet. Även USA och Kanada kallade hem sina ambassadörer från Syrien. Lockerbieattentatet 1988 Den 21 december 1988 sprängdes ett Pan Am plan och delar föll ner över Lockerbie, Skottland. Alla 259 ombord och 11 på marken dog. Planet hade lastats och startat på Heathrow. IRA-bombningar 1994 Den 9, 10 och 13 mars sköt Irländska republikanska armén sammanlagt tolv granater mot Heathrow, som utgjorde ett attraktivt symboliskt och ekonomiskt mål. Händelsen fick extra uppmärksamhet i och med att drottning Elizabeth II av Storbritannien landat på Heathrow bara några timmar före beskjutningen den 10 mars. Mobilisering 2003 I februari 2003 mobiliserades delar av den brittiska armén vid Heathrow tillsammans med 1 000 extrainkallade poliser efter misstankar om att al-Qaida planerade att utföra attentat med luftvärnsrobotar vid brittiska eller amerikanska flygplatser. Referenser Externa länkar Officiell webbplats Flygbild av Heathrow i Google Maps Heathrow Londons tunnelbanestationer Järnvägsstationer invigda 1977 1977 i Storbritannien


text: Halland är ett landskap i sydvästra Sverige. Halland gränsar i söder till Skåne, i öster till Småland och i öster och norr till Västergötland, samt har i väster kust mot Kattegatt. Namnet Landskapets namn kommer troligen från Hovs hallar (hällar), som är belägna i nordvästra Skåne, väster om Båstad, och betyder 'landskapet på andra sidan hallarna'. Ursprungligen avsågs beteckningen enbart de södra delarna av landskapet. Halliner, kallades folket boende vid Hovs Hallar. Detta omtalas redan år 550 av den romersk-gotiske historieskrivaren Jordanes. Historia Äldre historia (stenålder, brons- och järnålder) Fornminnen finns från alla tidsperioder efter istidens slut. Från bondestenåldern härstammar landskapets 6 dösar och 5 gånggrifter samt 49 hällkistor. Ett stort antal lösfynd, ofta olika typer av yxor, finns från alla delar av Halland men de dominerar längst i söder, vilket visar att det fanns mänsklig aktivitet så gott som överallt. Bronsåldern var troligen en period av relativt goda materiella förhållanden i Halland, vilket syns på de förnäma föremålen av brons och guld. Befolkningen ökade sannolikt och många fornlämningar finns bevarade från perioden, däribland 752 rösen i främst den norra delen av landskapet och ett stort antal bronsåldershögar i den södra delen. Bland fornlämningarna finns totalt över 1100 gravhögar och rösen. Mot slutet av bronsåldern skedde möjligen ett överutnyttjande av skogsresurserna och oavsett orsak blev stora delar av Halland i det närmaste trädlöst, i likhet med många andra landskap. Kanske var detta en följd av en stor omorganisation av boskapsskötseln, under en tid när det fanns stor efterfrågan på guld och brons hos lokala hövdingar och stormannafamiljer. Knappt ett sekel innan klimatet försämrades i slutet av bronsåldern och början av järnåldern upphörde i stort sett all import av brons och guld till södra Skandinavien, vilket medförde att hantverkarna inte längre kunde producera föremål av brons i samma omfattning som tidigare och därmed upphörde bronsåldern. Järnålderns samhällssystem är relativt okänt under de första seklerna och har av somliga tolkats som mer jämlikt än tidigare perioder, men efter omkring år 200 framträder åter igen fornminnen av skilda slag som kan jämföras med situationen under bronsåldern. Senast från denna tid härstammar troligen många av de större byarna i landskapet. Under 400- och 500-talen byggdes storgårdar som efterhand blev större, men troligen färre. Ett exempel på en storgård från denna tiden är långhuset i Slöinge som blivit utgrävd i modern tid. I Jordanes korta beskrivning, från 500-talets början och av främst västra Sverige, nämns Halland som ett landskap men tycks då bara ha avsett den södra halvan, gränsande till Finnveden. Det är oklart vilket av de efterföljande stamnamnen i denna förteckning som avser den norra delen av Halland. Det var inte bara samhällssystemet som förändrades under järnåldern, även bosättningsmönstren ändrades. Nya byar bildades medan gamla övergavs. Utifrån de områden som blev befolkningscentra under järnåldern skedde senare efterhand en utflyttning under medeltiden. Halland eller dess invånare omtalas första gången troligen av Jordanes, då Hallin säg vara ett av fyra folkslag som med fyra andra bebodde en bördig slättbygd på ön Scandza. Med stammen fervir åsyftas möjligen invånarna i Fjäre härad. Hallands öden under den följande tiden är okänd, men vid 1000-talets mitt tillhörde landskapet Danmark. Av uppgifter från en handelsman, Ottar som på 870-talet färdades mellan Skiringssal nära Oslofjorden och Hedeby på vid den nuvarande dansk-tyska gränsen, kan man dra slutsatsen att Halland då var ett danskt område och ingick i Danariket eller nuvarande Danmark. Under järnåldern förekom järnframställning i bland annat Hishult samt utanför Tvååker och Grimeton (Järnmölle eller Järnvirke), men i likhet med andra svenska järnframställningsplatser är de relativt små. Halland har omkring 7 700 kända fornlämningar. Medeltiden Under medeltiden och framåt har Halland räknats som ett av Skånelandskapen, som omfattar landskapen Skåne, Blekinge, Halland och Bornholm, och i Halland användes skånelagen som landslag och landsting hölls i Getinge. I kung Valdemars Jordebok finns sju halländska kungalev uppräknade: Laholm, Halmstad, Faurås, Sjönevad, Vare, Grimeton och Tölö. De stadsbildningar som skedde i landskapet var relativt sena och processen ofta komplicerad att förstå inte minst på grund av förekomsten av dubbelstäder där två städer funnits nära varandra. Dessa dubbelstäder är tämligen unika för stadsbildningen i Halland och har ibland tolkats som ett resultat av konkurrens mellan kungamakten och ätten Tott. De första skriftliga beläggen för byggelse i närheten av Nissans är från området kring från Övraby kyrkoruin där ett dominikanerkonvent finns omnämnt 1264. Bebyggelse kom dock att flyttas nedströms. Halmstad (under de första åren under namnet Broktorp) fick 1322 stadsprivilegier. Laholm nämns (liksom Halmstad) i kung Valdemars jordebok. Karaktären på bebyggelsen är osäker, men bör ha haft stadskaraktär sedan åtminstone början av 1300-talet. I Getakärr, ungefär en kilometer norr om Varbergs nuvarande centrum, fanns stadsbebyggelse under 1200-talet. Under första halvan av 1400-talet anlades Ny Varberg som efterhand kom att konkurrera ut Getakärr. Efter att Ny Varberg bränts ner av svenska trupper under kalmarkriget flyttades bebyggelsen till Varberg på Platsarna, i skydd av Varbergs fästning. Även den staden kom 1666 att brinna ner, varpå staden flyttade till sin nuvarande plats. Vid Ätrans mynning finns borgen Falkenberg omnämnd sedan slutet av 1200-talet, men de första beläggen för stadsbebyggelse är från 1432. Denna hade under en period fram till mitten av 1500-talet konkurrens av den närliggande staden Ny-Falkenberg, men den ursprungliga platsen kom i detta fallet att vara den som vann konkurrensen. Kungsbacka fick stadsprivilegier 1408, även om Hunehals borg är äldre. Även närbelägna Gåsekil, som låg på en ännu okänd plats på Onsalahalvön, hade under en period stadsprivilegier. Under medeltiden förkom saltsjuderi i Halland. Från 1200-talet och framåt kom Halland att bli skådeplats för ett stort antal krig mellan i huvudsak Sverige och Danmark. De många krigen kom att göra landskapet fattigt, dels då de orsakade omfattande förstörelse, dels då de medförde att invånarna inte såg det som lönt att genomföra större investeringar eftersom de ändå riskerade att bli förstörda i krigen. Landskapet kom att plundras tre gånger under 1200-talet, först 1256 av den norske kungen Håkon Håkonsson, senare 1277 av den svenske kungen Magnus Ladulås och slutligen 1294 av den danske kungen Erik Menved. Under det följande århundradet kom Halland att delas i två delar (med Ätran som gräns) och byta härskare ett stort antal gånger innan det åter blev danskt under Valdemar Atterdag. Det var också under denna period som Varbergs fästning anlades. Förvecklingarna mellan de tre nordiska länderna, ledde till att Norra Halland (danska Nørrehalland) och Södra Halland (danska Sønderhalland) var för sig bröts loss ur Danmark från 1280-talet till 1360-talet. Genom Kalmarunionen kom Halland att plötsligt ligga centralt placerat. Kungen skulle enligt unionsfördraget bli vald i Halmstad. Under Engelbrektsupproret 1434 kom landskapet att bli erövrat och bland annat brändes borgen i Falkenberg. Efter att fred slutits 1435 blev det åter stridigheter under första halvan av 1436 som medförde att Lagaholm erövrades av svenskarna. Även stridigheterna mellan svenskar och danskar i början av 1500-talet kom att påverka Halland. Det skedde bland annat 1519 då gränstrakterna skövlades av svenska soldater som hämnd för att Västergötland härjats av danska soldater. Även under grevefejden förekom strider i Halland. Från 1500-talet och fram till 1800-talet hade landskapet stora problem med flygsand, vilket främst orsakats av skogsskövling. Under nordiska sjuårskriget och Kalmarkriget blev Halland återigen skådeplatsen för svensk-danska stridigheter, bland annat genom slaget vid Axtorna 1565. 1600-talet och framåt Halland blev svenskt under trettio år, genom uppgörelsen vid freden i Brömsebro (1645) och permanent svenskt genom freden i Roskilde (1658). Det sista slaget på halländsk mark skedde vid slaget vid Fyllebro den 17 augusti 1676 under skånska kriget. De fredligare förhållandena medförde att utvecklingen i landskapet kunde ta fart igen. Jordbruket effektiviserades och var i mitten av 1800-talet ett av landets mest effektiva. Samtidigt förblev landskapet i mångt och mycket väldigt provinsiellt och fattigt, särskilt de inre skogsbygderna. Erosion och sandhedar med mera gjorde att även stora delar längs kusterna var oattraktiva och emigrationen var påtaglig långt in på 1900-talet. Från vikingatiden och framåt hade landskapet avskogats mer och mer. Skogen användes bland annat vid järnframställning och för att producera krigsmaterial. Framförallt avskogades södra delen av landskapet, som till stor del tillhörde kronan eller större gods. Många bönder såg liten anledning till att vårda skogen då ljunghedarna kunde användas som bete för djuren, även vintertid. Detta fungerade bättre än att låta djuren beta i skogen. Samtidigt hade kronan rätt till bärande träslag (ek, bok, apel, oxel och hägg) och för att avverka dem krävdes tillstånd. Dessutom måste en för varje avverkat träd plantera två nya. Dessa regler kom att medföra att allmogen inte hade något intresse av att dessa träd skulle växa till sig, samtidigt som de hade en viktig ekonomisk roll (både som skog där grisar kunde äta ollon och för virket). Under 1700-talet kom bönderna att stegvis få mer gynnsamma förutsättningar för att sköta dessa trädslag, dock i stort sett utan någon effekt. Vid mitten av 1800-talet var Halland den del av landet som hade minst andel skog, med totalt omkring 100 000 hektar (samtidigt fanns 150 000 hektar ljunghed). Därefter vände trenden och 2017 fanns det 286 900 hektar produktionsskog samtidigt som mängden ljunghed minskat till 2 500 hektar. De ljunghedar som numera finns är främst bevarade i olika reservat. Under 1800-talet skedde en betydande utveckling och kunskapsspridning. Odlingen hade innan dess hållit låg standard. Växtföljden omfattade enbart råg, korn och havre. Till djuren togs slåtter från ängar. Då de marker som odlades eller användes till äng inte tillfördes tillräckligt med näring för att balansera uttaget vid skörd/bete som markerna att bli alltmer näringsfattigt. Detta i sin tur ökade behovet av nya marker. Tidiga aktörer som bidrog till kunskapsspridningen inom jordbruket var Jacob Richardson, Johan Fischerström och Pehr Osbeck samt Carl August Ehrensvärd som tillämpade och testade nya rön på sitt gods Dömestorp. Under den första tiden var effekten begränsad, men efter att Hushållningssällskapet i Hallands län bildats var den, tillsammans med Kungliga Lantbruksakademien på nationell nivå, drivande i att sprida ny kunskap. En föregångare var Peter von Möller som på sina gods tillämpade ny odlingsmetoder som bland annat omfattade växelbruk med vall, dränering, gödsling och effektivare jordbearbetning. Jordarna i Halland ofta har ytlager av sand som är näringsfattig, men därunder kalkhaltig lera (märgel). Genom att bryta denna i märgelgravar och sprida den på jorden i syfta att förbättra dess odlingsegenskaper kunde bördigheten öka ytterligare. Dessa förändringar kom från 1840-talet och framåt att få mycket stor påverkan på jordbrukets tillstånd i Halland. Från att ofta inte ha varit självförsörjande ökade exporten av spannmål från 4 258 tunnor 1845 till över 240 000 tunnor 1875. Halland hade länge en låg andel självägande bönder (likt övriga delar av Danmark). De hade också en tidig godsbildning och ett stort markägande av den danska kronan genom att den lagt under sig stora arealer "herrlös" mark i framförallt inlandet. Även kyrkan var, framförallt genom donationer, en stor markägare. Efter att Halland blivit svenskt kom en stor del av marken av pantsättas för att betala nederländska handelshus som finansierat krigen (se t.ex. Tripska godset). Dessa gårdar kom länge att ägas av ägare utan lokal förankring även om det efter en tid främst var svenska handelshus. Från slutet av 1700-talet förändras ägandesituationen snabbt då bönder friköpte först kronomark och senare (ur godsens perspektiv) avlägsna arrenden. Efter andra världskriget har landskapet genomgått en remarkabel förändring. Från 150 000 invånare år 1945 till över 300 000 år 2005 och från att ha varit en agrar provins till ett industrialiserat landskap. Framförallt är det norra Halland som haft den största utvecklingen då orter som Kungsbacka och Onsala blivit pendlingsorter till Göteborg. Hallands kuster lockar nu till sig mängder med turister på somrarna, i synnerhet Mellbystrand, Tylösand, Skrea strand samt Apelviken. Landskapsregemente Hallands regemente (I 16) sattes upp 1902 genom en flytt av Västgöta-Dals regemente från Vänersborg till Halmstad. Hallands regemente förlades i Halmstad där det var förlagt till dess nedläggning 2000. I regementets lokaler huserar idag Luftvärnsregementet. Folkdräkter från Halland Huvudartikel: Folkdräkter från Halland Halland är det landskap med näst flest bygdedräkter i Sverige (Dalarna har flest). Totalt finns det 89 dräkter i Halland, 66 kvinnliga och 23 manliga. De halländska folkdräkterna är ofta mörkare i färgen än i andra delar av landet. Dels tillkom dessa dräkter relativt sent, under början och mitten av 1800-talet, dels hade också väckelserörelsen ett visst inflytande över klädseln. Dräkterna från Limabacka och Rolfstorp är undantag från detta, men så är de också äldre. Indelningar Före 1645 Halland tillhörde sedan 1000-talet Danmark och Lunds stift. Från 1280-talet till 1360-talet var landskapet uppdelat i Norra Halland (danska Nørrehalland) och Södra Halland (danska Sønderhalland) som var för sig under perioder bröts loss ur Danmark. Landskapet var från 1200-talet till 1658 uppdelat i fyra län: Varbergs län som omfattade Norra Halland Falkenbergs län som upphörde 1469 omfattande 1441 Halmstads härad och Årstads härad Laholms län som omfattade Södra Halland, förutom delen som hörde till Halmstads län och Falkenbergs län Halmstads län som bara omfattade Halmstads stad till 1516 då området utökades med Halmstads och 1599 ned Årstads härader Län, lagsagor och stift från 1645 Provinsen Halland blev svensk på 30 år i samband med freden i Brömsebro 1645. Från freden i Roskilde 1658 blev Halland varaktigt svenskt och då bildades Hallands län med egen landshövding. Från 1658 (dock ej 1669-1676) ingick sedan länet i Skånska generalguvernementet för att från 1693 vara helt självständigt. Sedan 1971 ingår Lindome distrikt i norra Halland i Västra Götalands län (före 1998 Göteborgs och Bohus län) medan Östra Karups distrikt i söder tillhör Skåne län (före 1997 Kristianstads län) och Lunds stift. Landskapets delar tillhörde från 1683 Hallands lagsaga och dess efterföljare tills denna avvecklades med alla andra lagsagor 31 december 1849. Området tillhör sedan 1665 Göteborgs stift, före dess Göteborgs superintendentia i Skara stift. Härader och städer (före 1970) Halland har bestått av åtta härader, uppräknade från söder till norr: Höks härad, Tönnersjö härad, Halmstads härad, Årstads härad, Faurås härad, Himle härad, Viske härad och Fjäre härad. Städer med stadsprivilegier som inrättades som stadskommuner när 1862 års kommunalförordningar trädde i kraft var: Halmstads stad, Falkenbergs stad, Varbergs stad, Kungsbacka stad och Laholms stad. Socknar, fögderier, domsagor, tingslag och tingsrätter Se respektive härad. Kommuner 1952–1971 Städer (5 st): Köpingar (1 st): Landskommuner (33 st): Förändringar 1952–1970 1 januari 1967: Simlångsdalens landskommun uppgick i Halmstads stad. Träslövs landskommun uppgick i Varbergs stad. 1 januari 1969: Tölö landskommun uppgick i Kungsbacka stad. Kommuner från 1971 Båstads kommun (del av) Falkenbergs kommun Halmstads kommun Hylte kommun (del av) Kungsbacka kommun Laholms kommun Mölndals kommun (del av) Varbergs kommun Geografi Halland avgränsas i söder av Hallandsås och i öster av det sydsvenska höglandet. I norr avgränsades det ursprungligen av Göta älv men gränsen kom att förskjutas något söderut under 1200-talet då befolkningen i Västergötland ökade. Landskapet är omkring 155 kilometer i nord-sydlig riktning och har en bredd varierande mellan 15 och 50 kilometer. De halländska åarna, Viskan, Ätran, Nissan och Lagan är kända. Det finns en ramsa, för att komma ihåg dessa, vi ska äta, ni ska laga, alternativt laga ni, äta vi. Den första varianten räknar upp åarna norrifrån, den andra söderifrån. Utöver dessa finns bland annat Fylleån, Suseån, Löftaån, Rolfsån och Kungsbackaån. Balgö är landskapets största ö och innehar en yta på omkring 250 hektar och ligger strax norr om Varberg. Andra öar är Vendelsö, Nidingen och Malön samt Tylön, varav den senare är den enda ön av betydande storlek söder om Varberg. Den största sjön är Lygnern i den nordligaste delen av landskapet, den går även in i Västergötland. Till de övriga större sjöarna hör Hjörneredssjöarna, Fegen, Tjärnesjön, Skärsjön, Stora Neten och Stora Hornsjön. Större tätorter Följande tätorter har fler än 20 000 invånare enligt tätortsavgränsningen 2015: Halmstad, 66 124 Varberg, 34 248 Falkenberg, 24 099 Kungsbacka (ingår i tätorten Göteborg), 23 934 Geologi Halland ligger i utkanten av den fennoskandiska urbergsskölden. Berggrunden består i huvudsak av olika former av gnejs. Söder om Viskan dominerar röd till rödgrå gnejs. Norr om Viskan, samt i delar av inlandet dominerar grå, ofta åderrik, gnejs. Spritt över landskapet finns förekomster av metabasiter, främst amfibolit. Under krita skedde tre översvämningar, men med undantag för ett område vid Laholmsbukten finns det inga större förekomster av krita. Nära Varberg finns charnockiten, som är Hallands landskapssten. Den finns även i mindre omfattning på ett dussintal platser i resten av landskapet. Vid Derome har brytning av kvarts och röd kalifältspat skett ur den pegmatit som finns där. Vid den norra gränsen mot Västergötland och i Varbergstrakten finns diabasgångar. Med undantag från en del mikrofossil från sandstensgångar från kambrium finns det inga fossil i Halland från tiden före krita. Kunskap om det växt- och djurliv som under geologiska tidsperioder funnits i Halland är därför baserad på fossil funna i omgivande områden, bland annat Skåne. Högsta kustlinjen är i norra Halland ungefär 90-100 meter över havet, medan den i sydligaste Halland är på ungefär 55 meter över havet. Den ligger i allmänhet 10–20 kilometer från kusten. Norr om Varberg dominerar kalt berg och leror. I de inre delarna förekommer där också många mindre torvmarker. Söder därom domineras kusten av sandslätter av sand och grovmo, medan morän domineras i inlandet tillsammans med isälvsavlagringar och sediment längs ådalar och dräneringsstråk. Det finns även relativt mycket myrar i inlandet. Under den senaste nedisning blev Halland istäckt för omkring år sedan. Istäcket kom då från nordväst. Därefter dröjde det till för omkring 13 500 år sedan innan Halland åter blev isfritt, isen drog sig då tillbaka i nordöstlig riktning. Flora och fauna Halland kan med avseende på flora och fauna delas in i tre regioner, med varierande avstånd från kusten: kustslätten, övergångsbygden och skogsbygden. Området upp till Värötrakten och närmast kusten, tillhör kustslätten. Det är till stor del uppodlat och har en hög befolkningstäthet. Dess övriga yta har en stor artrikedom. Jorden är främst sandiga, moiga och leriga sedimentjordar. Övergångsbygden består till ungefär lika delar av odlad mark och skog. Här finns även de flesta av landskapets lövskogar. Bygden omfattar Hallandsåsens nordsluttning, en remsa mellan kustslätten och skogsbygden upp till värötrakten samt större delen av området norrut. Skogsbygden omfattar de östligaste delarna av landskapet. Den domineras av barrskog. I de sydligare och mellersta delarna finns många myrar. Jordmånen är relativt näringsfattig. Omkring 55 procent av Hallands yta är skog, där granen dominerar. Under större delen av det andra årtusendet skedde en avskogning som gav upphov till betydande ljunghedar, samtidigt som mängden skog minskad, men från omkring 1850 har en återskogning skett. Till skillnad från den skog som tidigare funnits bestod denna skog till mycket stor del av barrträd och då framförallt gran, vilket lett till att Halland är det landskap som (2017) har högst andel gran. Före 1850 fanns det knappt någon gran och liten andel tall. Fram till 1800-talet var sandflykt ett relativt stort problem. Tallplantering var ett sätt att komma tillrätta med problemet. Klimat Halland har på grund av sitt kustläge ett för Sverige milt klimat, framförallt vintertid. Läget vid Sydsvenska höglandet gör att nederbörden är hög. Klimatet uppvisar små skillnader i nord-sydlig riktning, men däremot relativt stora skillnader i öst-västlig riktning, beroende på variationen i höjd över havet, vilket ökar med avståndet till det. Nederbörden är ganska jämnt fördelad över året, något lägre under våren och högre på hösten. Skillnaden i medeltemperaturen mellan kusten och inlandet är drygt en grad Celsius, skillnaden är störst på hösten och minst på våren. Nederbörden ökar från omkring 700 millimeter per år vid kusten till som högst 1 100 millimeter i inlandet. Även humiditeten är högre i inlandet. Kusten har omkring 2 100 soltimmar per år, medan inlandet har omkring 1 600 soltimmar. Se även Lista över grevar, hertigar och länsmän av Halland Referenser Noter Källor Sven Gillsäter: Hallandskust, [utg. av] Bokförlaget Spektra, Halmstad, 1977 Vidare läsning Externa länkar Lyssna till några av Hallands dialekter http://www.hallandia.se http://www.halland.se Sveriges landskap


text: Herreys (även Herrey's och Herrey) var en poptrio från Sverige bestående av tre bröder: Per, Richard och Louis Herrey. Deras mest kända låt är "Diggi loo diggi ley" med vilken de vann Eurovision Song Contest 1984. Gruppen, som var aktiv främst under 1980-talet, betraktas som ett av Sveriges första pojkband som både dansade, showade och sjöng. På senare år har Herreys endast återsamlats för enstaka uppträdanden. Karriär Melodifestivalen och Eurovision Song Contest Bröderna vann Melodifestivalen i februari 1984 med bidraget "Diggi loo diggi ley" och fick därmed representera Sverige i Eurovision Song Contest som avgjordes 5 maj senare under året. Efter omröstningen stod det klart att Herreys vunnit med 145 poäng före Irlands Linda Martin på 137 poäng. Sverige fick tolv poäng (högsta poäng) från Cypern, Irland, Danmark, Österrike och Västtyskland. Detta var andra gången ett svenskt bidrag tog hem vinsten. Första gången var tio år tidigare då Abba vann med Waterloo. "Diggi loo diggi ley" gavs ut på singelskiva och nådde som bäst plats två på svenska försäljningslistan. Singeln nådde topp fem också på listorna i Norge, Nederländerna och Belgien. Tävlingsbidraget anses vara en klassiker från tävlingen och gruppen har under senare år uppträtt med låten vid ett flertal Eurovisionrelaterade tillfällen, däribland som pausnummer vid tredje deltävlingen i Melodifestivalen 2002, Dansk Melodi Grand Prix 2013 samt första deltävlingen i Melodifestivalen 2014. Vid det senaste tillfället tillsammans med Sean Banan. I mars 2015 framförde Herreys "Diggi loo diggi ley" vid Eurovision Song Contests 60-årsgala i London. Övriga framgångar 1983 hade Per Herrey skrivit en låt till Viña del Mars internationella musikfestival i Chile, vilken slutade på femte plats. Gruppen fortsatte att medverka i musiktävlingar även efter segern i Eurovision Song Contest. I augusti 1985 vann de Sopotfestivalen (Östeuropas motsvarighet till Eurovision Song Contest) med låten Summer Party. Herreys var den första västerländska grupp som släpptes in i tävlingen och efter vinsten och uppmärksamheten i tävlingen gjorde gruppen turnéer i Sovjetunionen 1985 och 1987. 1985 vann Herreys Okejs omröstning om "Bästa svenska artist" med mer än dubbelt så många poäng som tvåan, Carola Häggkvist. Sammantaget var man den bäst säljande popgruppen i Sverige under hela 1980-talet. Under 1980-talet sålde Herreys cirka 4 miljoner skivor i Europa, och sommaren 1984 slog de flera publikrekord under sin folkparksturné; sammanlagt under turnerandet på 1980-talet slog man ett tjugo-tal publikrekord. Herreys turnerade och uppträdde flitigt under 1984 och 1985, men efter detta avtog populariteten. Idag är det endast Richard Herrey som arbetar med musik på heltid, bland annat som musikalartist. Övriga framträdanden I april 2014 uppträdde Herreys i SVT:s program Stjärnor hos Babben med låten "Crazy People". Bröderna har även framträtt som cirkusclowner. Diskografi Album Diggi loo diggi ley (1984) Diggi loo diggi ley Kom loss (Footloose) Inget som hindrar mej (Break My Stride) Är det sant Om vi möts igen (duett med Elisabeth Andreassen) Manhattan Mitt hjärta slår samma slag Mirror mirror upon the wall Kom och ta' mej Every song you sing Kall som is Vill inte dansa mer Crazy People (1985) Varje liten droppe regn People from Ibiza Nej du kan inte få ner mig på knä igen I'm So Sorry Stopp 10 9 8 7 6 5 4 Sommarparty Crazy People Turn Turn Turn Vintergatan Reduced to Tears Why Why Not Funny (1985) En liten bit av himlen Ögon ser Om varje gnista blev en eld Duvan Not Funny Leva ett liv med dig Kalla kårar Nära dig Magic Segla iväg Midnatt i Hong Kong Why (Are We Afraid) Different I's (1986) Dreams Standing up tall Marielle Let me love you Son of misery Chinese temptation Hold on Don't chew it up Love is better Send a miracle Live in Tivoli (1987) Make me a belivier Kalla kårar Mirror mirror Chinese temptation Duvan Din telefon Sweet love Hit medley: Don't chew it up, Send a miracle, Standing up tall Little pretty girl Freedom Där vindarna möts (1994) Min ensamma vrå Öppna dina ögon Hon ger dig allt Om jag stannar kvar Det går runt Epilog Hanna Här vill jag leva Stjärnor i molnen Du är allt för mig Livet i dig Någon att älska Herreys Story (1995) Livet är en fest Rain Candy Girl (engelsk version av Din telefon) Bara du just nu (tillsammans med Lotta Pedersen) People Say It's in the Air Kalla kårar Det tar sin tid (svensk version av Take My Time) Every Song You Sing (första versionen, inspelad 1982) Diggi-loo Diggi-ley (engelsk version) Summerparty En liten bit av himlen (svensk version av Little Bit of Heaven) The Eyes of Jenny Love and Appreciation Mitt hjärta slår samma slag Crazy People (första versionen, inspelad 1982) Standing Up Tall Mirror Mirror Upon the Wall Kall som is Gyllene hits (2002) Diggi-loo diggi-ley Sommarparty Ingenting som hindrar mig Every song you sing Varje liten droppe regn Kom loss Mirror mirror Turn, turn, turn I'm so sorry 10-9-8-7-6-5-4 Mitt hjärta slår samma slag Reduced to tears So much more Not funny Kalla kårar Don't wanna dance no more (engelska versionen av Vill inte dansa mer) Din telefon Do you do you love me (engelska versionen av Kom och ta mig) Diggi-Loo, Diggi-Ley (remix) Summerparty (remix) (engelsk version) Singlar Kall som is / Mirror mirror Diggi-loo diggi-ley (svenskspråkig version) / Mitt hjärta slår samma slag Diggi-Loo Diggi-Ley (engelskspråkig version) / Diggi-loo diggi-ley (svenskspråkig version) Crazy people / I'm so sorry Varje liten droppe regn (EP) People from Ibiza / Sommarparty Chinese Temptation / Sweet love Freedom / Little Pretty Girl People say it's in the air / I'm so sorry You / I see the love Din telefon / Why Why Min ensamma vrå / Livet i dig Öppna dina ögon / Hanna Här vill jag leva / Hon ger dig allt Referenser Externa länkar Louis Herreys officiella blogg; A Good Life Richard Herreys officiella webbplats Per Herreys officiella webbplats Deltagare i Melodifestivalen 1984 Upplösta svenska pojkband Upplösta svenska popgrupper Upplösta svenska schlagergrupper Svenska triogrupper Artister som vunnit i Eurovision Song Contest Artister som representerat Sverige i Eurovision Song Contest Musikgrupper med syskon Musikgrupper från Göteborg Deltagare i Eurovision Song Contest 1984 Svenska clowner


text: Hestia (Klassisk grekiska: Ἑστία, 'härd') är i den grekiska mytologin hemmets och den husliga härdens evigt jungfruliga gudinna som ger människorna säkerhet för hus och hem. Hon motsvaras i den romerska mytologin av gudinnan Vesta och intog där en mer framträdande roll. Mytologi och kult Hestia var dotter till Kronos och Rhea och högt ärad bland såväl gudar som människor. I varje hus gällde eldstaden eller under senare tider ett särskilt offeraltare som hennes helgedom och hon var familjelivets, den husliga sämjans och hemfridens skyddande gudamakt. Då det borgerliga samhället enligt de gamles åskådning var en utvidgning av familjen, måste även detta som sådant ha en gemensam Hestia, det vill säga en gemensam huslig härd, där alla medborgare kunde känna sig som medlemmar av en och samma familj. Denna härd var inrättad i stats- eller regeringsbyggnaden (det så kallade prytaneion) som var medelpunkten i samhället och där den heliga elden ständigt brann. Hestia brukade i offentliga edsformulär nämnas framför andra gudar och ansågs därför jämte Zeus ha edens helgd under sitt särskilda beskydd. I de homeriska sångerna omnämnes hon, märkvärdigt nog, inte trots att det knappt kan betvivlas, att hennes dyrkan är äldre än den homeriska tiden. Först Hesiodos omtalar henne där hon avvisar friareanbud från gudarna Poseidon och Apollon och hon lovar heligt att alltid förbli jungfru. Släktskap Källor Noter Externa länkar Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Gudinnor i grekisk mytologi Eldgudar


text: För minsveparen, se HMS Hisingen (M43). { "type": "ExternalData", "service": "geoshape", "properties": { "stroke": "#DD0000", "fill": "#EEEE00", "stroke-width": 2 }, "ids":"Q851977" } Hisingen är till ytan Sveriges femte största ö – efter Gotland, Öland, Södertörn och Orust – och den näst mest befolkade. Den är omgärdad av Göta älv i söder och öster, Nordre älv i norr samt Kattegatt i väster. Ön tillhör Göteborgs kommun och Västra Götalands län. Cirka 75 % av ön räknas till Bohuslän: socknarna Torslanda, Björlanda, Säve, Backa och Rödbo. Den återstående fjärdedelen räknas till Västergötland: socknarna Lundby och Tuve. Med sina 199 kvadratkilometer utgör Hisingen ungefär hälften av Göteborgs yta och har cirka en fjärdedel av antalet invånare (2008). Namnet De äldsta beläggen för Hísing återfinns i de isländska sagorna som skrevs ner under 1200-talet. Formen Hísingen är belagd 1399. Namnet anses svårtolkat. Tidigare tolkningar har velat hänföra namnet till endera av de två stammarna heis- eller his-. Den förstnämnda har betydelsen ”torka, ofruktbarhet” vilket skulle kunna syfta på öns tidigare naturbeskaffenhet. Den andra har betydelsen "rysa, skälva" och skulle kunna syfta öns utseende under den tid då vattnet stod betydligt högre än nu. Vid gånggriftstidens början, det vill säga under 3000-talet f.Kr., stod vattnet 12 meter högre än nu och Ramberget sköt upp ur havet som en brant klippa mot vilken havet bröt. Den nu förhärskande tolkningen är att grundbetydelsen av hís är klyva, skära av, skilja som finns i till exempel Hisøy i Norge och Hisön på gränsen mellan Bohuslän, Dalsland och Norge. Tolkningen av namnet skulle då bli "den från fastlandet (genom de två älvarmarna) avskurna ön". En alternativ förklaring är att his i första hand skulle stå för "den kluvna" (ön). Ända in i medeltiden var ön delad av ett smalt sund genom Kvilledalen (en så kallad bifurkation), där Kvillebäcken nu rinner. Historia Västra Hisings härad (som omfattade socknarna Torslanda, Björlanda, Säve, Backa och Rödbo) tillhörde Norge fram till freden i Roskilde 1658. Östra Hisings härad (som omfattade Lundby och Tuve socknar) tillföll Sverige redan under den senare delen av 1200-talet. Tidigare utgjorde hela ön Hisings skeppsreda och var en del av Älvsyssel som var en riksdel i Norge. Det finns även hällmålningar på Hisingen samt hällristning. På Skändlaberget finns stenåldersboplatser från 9000 f.Kr. Den första staden med namnet Göteborg grundades 1603 på Hisingen vid Färjenäs, staden befolkades främst av holländska köpmän som på kronans uppdrag skötte Sveriges utrikeshandel. Staden brändes dock ner av danskarna 1611 under det så kallade Kalmarkriget och den enda kvarvarande lämningen som än i dag kan beskådas är grunden av den kyrka som stod i stadens centrum. På Hisingen låg några av världens största skeppsvarv fram till 1970-talets varvskris. Dessa var Götaverken, Arendalsvarvet, Eriksbergs Mekaniska Verkstads AB och Lindholmens varv. De gamla varvsområdena längs Hisingskajerna har sedan 1990-talet byggts om till mestadels bostadsområden och utbildningscentra. Kronologi över händelser i Hisingens historia 1020 spelade kungarna Olof skötkonung från Sverige och Olav Haraldsson från Norge tärning om Hisingen. 1254 blir Östra Hisings härad svenskt. 1603 byggdes Karl IX:s Göteborg, som var den första staden med namnet Göteborg. 1611 brändes i stort sett samtliga Hisingens gårdar ner av danskarna i kriget. 1658 vid freden i Roskilde blev hela Hisingen svenskt. 1905 förstördes nio hus i ett kilometerlångt, kraftigt jordskred vid Ramberget. 1927 rullade den första Volvobilen ut från fabriken på Hisingen. 1967 införlivades Torslanda, Tuve och Säve kommuner i Göteborgs stad, som 1971 ombildades till Göteborgs kommun 1972 utbröt strejken på Arendal. 1977 inträffade Tuveraset där nio människor omkom. Raset var ett kraftigt jordskred som drog med sig 67 hus i leran. 463 personer blev hemlösa till följd av katastrofen som är en av de värsta naturkatastroferna i modern tid i landet. 1993 totalförstördes Lundby nya kyrka i en mordbrand. År 1996 invigdes en ny kyrka på samma plats och med samma namn. 1998 omkom 63 ungdomar i den så kallade diskoteksbranden i en lokal vid Backaplan. Det är den värsta brandkatastrofen i Sveriges historia. Till 10-årsminnet 2008 invigdes det permanenta minnesmonumentet med alla omkomnas namn inristade i sten. 2009 brann Torslandaskolan ned till grunden. Den återuppbyggda skolan invigdes i oktober 2013. 2022 vann BK Häcken Allsvenskan. Geografi Natur Hisingen är till ytan Sveriges femte största ö – efter Gotland, Öland, Södertörn och Orust – och den näst mest befolkade. Den är omgärdad av Göta älv i söder och öster, Nordre älv i norr samt Kattegatt i väster. Ön tillhör Göteborgs kommun och Västra Götalands län. Cirka 75 % av ön räknas till Bohuslän: socknarna Torslanda, Björlanda, Säve, Backa och Rödbo. Den återstående fjärdedelen räknas till Västergötland: socknarna Lundby och Tuve. Med sina 199 kvadratkilometer utgör Hisingen ungefär hälften av Göteborgs yta och har cirka en fjärdedel av antalet invånare (2008). Hisingen har en skiftande natur med kustlandskap, jordbrukslandskap och skog. Hisingsparken är Göteborgs största parkområde och här ligger bland annat S A Hedlunds park med den anlagda Slätta Damm. På Ramberget ligger Keillers park. Berget, som är 87 meter högt, är ett välkänt landmärke och utsikten från toppen kan räknas till Göteborgs främsta. Det finns möjlighet att köra bil ända upp till toppen vår, sommar och höst. I oktober 2008 fyllde Keillers Park 100 år. Rya skog är ett litet urskogsparti mittemellan Ryaverken och raffinaderierna väster om Älvsborgsbron. I Björlanda och Lilleby ligger Bronsålderssundet med boplatser som är över gamla. Stora områden av Hisingen har lerjord av moräntyp, som folkligt har kommit att kallas för "Hisingslera". Det rör sig alltså inte om någon specifik lertyp, utan uttrycket syftar på att den finns nästan överallt på ön. Jorden är ofta mycket bördig, vilket bönder utnyttjat i alla tider. Samtidigt har den också ställt till med bekymmer vid byggnationer, dels på grund av att den på sina håll är mycket djup, och dels för att man måste undersöka marken geologiskt, innan man bebygger den. I samband med det så kallade Tuveraset 1977, som orsakades på grund av att regnmättad lerjord kom i rörelse och kanade längs den sluttande berggrunden, talades det om "Hisingsleran". Klimat Hisingen har, likt Göteborg i stort, ett typiskt kustklimat. Årstiderna är milda, temperaturen faller sällan under −10 grader vintertid och går sällan över 30 grader sommartid. Regn förekommer ofta, även under vinterperioden. Snö faller mer sällan. Stadsdelsnämndsområden, primärområden och stadsområde Hisingen är indelat i 22 primärområden och fram till den 31 december 2020 var dessa uppdelade i tre stadsdelsnämndsområden. Göteborgs tio stadsdelsnämndsområden upphörde den 1 januari 2021 och ersattes av fyra stadsområden, där Hisingens tre tidigare stadsdelsnämndsområden ingår i stadsområde 04 Hisingen. Följande lista upptar de 22 primärområdena och deras uppdelning i de tidigare stadsdelsnämndsområdena. Lundby Brämaregården Kvillebäcken Kärrdalen Sannegården Slättadamm Norra Hisingen Backa Brunnsbo Kärra Rödbo Skogome Skälltorp Säve Tuve Västra Hisingen Arendal Björlanda Hjuvik Jättesten Länsmansgården Nolered Norra Biskopsgården Svartedalen Södra Biskopsgården Befolkning och area 1 Källa: Göteborgsbladet 2020 2 Torslanda stadsdel består av en del av Hisingen, några mindre öar samt en stor del hav. Siffrorna för Torslandas area visar: Totala landarean / del av landarean som ligger på Hisingen / Totala arean för stadsdelen inklusive havsarean. I summeringen för "Totalt Hisingen" används "Hisingsarean". Folkmängden kan vara lite fel då hela Torslandas befolkning tagits med, och ingen hänsyn tagits till de mindre öar som ingår i stadsdelen. Tätorter Hisingens tätorter: Industri, näringsliv och infrastruktur Industriområden Ringöns industriområde begränsas av Götaälvbron i väster, Tingstadstunneln i öster, Göta älv i söder och Lundbyleden i norr. Namnet Ringön kommer av den cirka 100 meter breda kanal, Ringkanalen, som grävdes ut i samband med muddringsarbeten i Tingstadsvassen. Arbetet pågick 1878–1898, och kanalen sträckte sig då från nedre delen av Kvillebäckskanalen i en båge österut till Göta älv. Ringön blev förbunden med Hisingen genom två broar, Klaffbron i väster, mellan Frihamnen och Lundbyvassen samt järnvägsbron Frihamnsbanebron i öster mellan Ringön och Tingstadsvassen. Ringökanalens sista del lades igen 1958. I öster växer området ihop med Backa industriområde, och i väster (efter Göta älv-bron) med Frihamnen. Området består av både ny och gammal bebyggelse, och har tidigare bestått av verkstadsbaserad industri, därav varför det fortfarande finns järnvägsspår mitt i området, men numera växer fler och fler butiker och kontor fram. Längs med Ringöns älvstrand finns många förfallna byggnader, båtar, med mera och det har länge förts diskussioner om att rusta upp området. Backa industriområde är lokaliserat mellan E6an och Göta älv i stadsdelen Backa. Det är ett industriområde för mindre företag som kräver mycket utrymme för sin verksamhet, till exempel lagerlokaler och liknande. Mitt i området finns Stigs center, ett mindre centrum i området med bensinstation, restauranger, Euroway Hotel med mera. Utveckling På Norra älvstranden (Hisingens södra älvstrand) pågår ett omfattande planarbete med renovering och nybyggnation på flera ställen, bland annat i Sannegården. Hela industri- och handelsområdet kring Kvillebäcken ska genomgå stora förändringar med omfattande upprustning och nybyggnation av bostäder. Göteborgs centrum ska växa över till Hisingssidan. Kommunikationer Med bil når man Hisingen via Älvsborgsbron, Hisingsbron, Angeredsbron, Jordfallsbron samt Tingstadstunneln och Marieholmstunneln. Vid Kungälv finns (E6:an) Nordreälvsbron samt broar via Fästningsholmen. Förutom färjan Älvsnabben i Göteborgs hamn finns färjor vid Brunstorpsnäs från Kornhall och vid Lilla Varholmen från Hönö, Björkö och Öckerö. Bohusbanan använder sig av Marieholmsbron och järnvägsbron över Nordre Älv. På ön finns Göteborg City Airport, före detta Säve flygfält. Med kollektivtrafiken nås Hisingen med spårvagnslinjerna 5, 6 och 10 samt åtskilliga busslinjer, varav fyra stombusslinjer (16, 17, 18 och 19). Knutpunkter i kollektivtrafiken på Hisingen finns bland annat vid Hjalmar Brantingsplatsen och Eketrägatan. Hamnar Skandiahamnen (containerhamnen) är nordens största hamn. Energihamnen, tidigare Oljehamnen, är uppdelad på Skarvikshamnen, Torshamnen och Ryahamnen. Frihamnen, är nu nerlagd och det skall nu byggas bostäder där. Näringsliv Hisingen hyser många kända företag, däribland AB Volvo, Volvo Personvagnar, Skandiahamnen, Preems och Shells raffinaderier, Sveriges television samt Hasselblad AB. På Hisingen finns större köpcentra vid Eriksberg, Backaplan, Amhult och Bäckebol. Utbildning 2001 startades IT-universitetet i Göteborg, som är ett samarbete mellan Chalmers tekniska högskola och Göteborgs universitet i Lindholmen Science Park. På Hisingen finns ett flertal gymnasieskolor, däribland Yrkestekniskt centrum i Lindholmen, Polhemsgymnasiet och Bräckegymnasiet. Bland de många grundskolorna kan nämnas Bjurslättsskolan, Rambergsskolan (stod klar 17 juni 1915), Bräckeskolan, Brunnsboskolan, Ryaskolan, Jättestensskolan, Kärraskolan, Backatorpsskolan, Brudbergsskolan, Backaskolan, St Jörgen Fenestra, Klarebergskolan, Skälltorpsskolan & Svenska Balettskolan, Trulsegårdsskolan, Björlandagården, Lillebyskolan, Noleredsskolan, Torslandaskolan (nedbrunnen 14 november 2009), Bulyckeskolan, Landamäreskolan, Svartedalsskolan, Santosskolan, Taubeskolan och Toleredsskolan. Sjukvård, polis och räddningstjänst Lundby sjukhus på Wieselgrensplatsen. Blå stjärnans djursjukhus på Ringön. Polisstation på Vågmästareplatsen Lundby brandstation Torslanda brandstation Hisingens Ambulansstation Kultur Museer Aeroseum, stort flygmuseum inrymt i atombombssäkra bergshangarer i Säve. Volvo museum i Arendal. Här kan man botanisera i Volvos historia bland bilar, lastbilar, motorer och annat. Radiomuseet. Radiohistoria. Övriga kulturinstitutioner Backa teater på Lindholmen är en av Sveriges ledande barn- och ungdomsteatrar. Aftonstjärnan. Göteborgs äldsta biograf är även teater på gamla Lindholmen. Flunsåsparken. Sveriges enda folkpark med fri entré Sevärdheter Ostindiefararen Götheborg ligger förtöjd vid Eriksberg, om hon inte är ute till havs förstås. Ragnhildsholmens borgsruin från 1200-talet ligger vackert beläget vid Nordre älv och har en spännande historia att berätta. Slottsberget och gamla Lindholmen. Äldre liten arbetarstadsdel med landshövdingehus och villor. Eriksbergs bockkran är bevarad och genomgår en renovering. Från toppen av kranen har man en hänförande utsikt över hamn och stad. Ramberget. Från toppen av berget i Keillers park har man Göteborgs absolut bästa utsiktsplatser. Tumlehed är ett naturområde i Torslanda med gott om fornlämningar. Här finns Nordens sydligaste hällmålning, upptäckt 1974. Hällristningarna i Vikan är de största i Göteborgsområdet. De upptäcktes så sent som 1955. Drottning Hackas grav är Göteborgsområdets äldsta kända byggnadsverk, från 4000–3200 f. Kr. Hedlunds gästbok. Chefredaktören Sven Adolf Hedlund lät hugga in sina gästers namn på en bergvägg. Bland de kända gästerna kan nämnas Ibsen, Viktor Rydberg, Fredrika Bremer, Nordenskiöld, Andrée med flera. Färjenäs Vid Älvsborgsbrons norra fäste ligger Färjestaden med några hus, ett genuint kafé och med resterna av den första staden med namnet Göteborg, grundat 1603. Här finns i dag också en driving range, beach volley-plan och restaurang. Religiösa byggnader Tuve kyrka byggd på 1100-talet Lundby gamla kyrka byggd på 1300-talet Lundby nya kyrka byggd 1996 Brämaregårdens kyrka byggd 1925 Backa kyrka byggd 1864 Brunnsbokyrkan byggd 1972 Säve kyrka byggd på 1200-talet S:t Matteus metodistkyrka byggd 1923 Kärra kyrka byggd 1921 Biskopsgårdens kyrka byggd 1962 Länsmansgårdens kyrka byggd 1972 Toleredskyrkan byggd 1962 Glöstorpskyrkan byggd 1976 Torslanda kyrka byggd på 1100-talet Björlanda kyrka byggd på 1200-talet Rödbo kyrka byggd 1929 Maria Magdalena katolska kyrka invigd 2011 Göteborgs moské invigd 2011 Kyrkogårdar På Hisingen finns tio kyrkogårdar, varav åtta omger en kyrka. De flesta av dem införlivades med Svenska kyrkan i Göteborg (då Göteborgs kyrkliga samfällighet) under 1960- och 70-talen. Flera kyrkogårdar har bevarat gravstenar från 1600- och 1700-talen som museivårdar utmed kyrkogårdsmuren. Fridhems kyrkogård, intill Bäckebol, är Hisingens senast anlagda kyrkogård. Torslanda kyrkogård Björlanda kyrkogård Lundby gamla kyrkogård Lundby nya kyrkogård Backa gamla kyrkogård Backa nya kyrkogård Tuve kyrkogård Säve kyrkogård Rödbo kyrkogård Fridhems kyrkogård Idrott Fotboll IF Nord var Hisingens första fotbollsklubb, bildad 1906 och hade först akrobatik och brottning på programmet. År 1907 ändrade man sitt namn till Lindholmens IS och gjorde i ordning en fotbollsplan i den så kallade Kohagen, precis öster om Sannegårdshamnen. Detta var Hisingens första "arena" för fotboll. Därefter spelades på Hisingstads plan, först kallad Lundbyfältet och under många år centrum för Hisingens fotboll. Tre av Hisingens tidiga föreningar förknippas med Hisingstads plan; Hisingstads IS (grundad 1909), Lundby IF (tillkom 1919) och BK Häcken som startades 1940. Lindholmenfältet fick stor betydelse för den tätbefolkade stadsdelen. Färjenäs plan var en svårspelad plan på grund av sin kraftiga lutning. Den var hemmaplan för Färjenäs IF. Sannagropa kallades botten på den stora sandgropen bredvid Bautastensgatan. Där spelade främst pojkarna från Eriksberg, men den blev snart för liten. Lösningen blev ängarna väster om Lundby nya kyrka, där en fotbollsplan iordningställdes. Den var klar 1933, men var för liten för seriespel. GAIK:s plan kom till 1931 och var förlagd intill Volvos stora inkörsport i Lundby. IF Kville startade 1921 och spelade på Kvilles plan, strax norr om nuvarande Vågmästareplatsen. Åbogården var en enkel sandplan åren 1947-68, före tillkomsten av Rambergsvallen. Hisingens mest kända idrottsförening är fotbollsklubben BK Häcken, som spelar i Allsvenskan. Häckens hemmaarena är Bravida Arena. En annan anrik förening är Lundby IF bildad 1919. Här fostrades bland annat de forna landslagsmännen Teddy Lucic och Bengt "Fölet" Berndtsson. Övriga idrotter I Hisingen finns också ett flertal kampsportsklubbar, varav Conde BJJ, där det utövas brasiliansk jiu-jitsu. Conde BJJ blev utsedd som årets klubb år 2012. I Kärra återfinns flera av de största sporterna. På sommaren spelar ungdomarna fotboll i Kärra/Klareberg och på vintern handlar det om innebandy i Kärra IBK eller handboll i Kärra HK. Värt att nämna är också handbollsklubben HP Warta. På Frihamnen ligger sedan 2008 motorstadion Eco Drive Arena. En stadsracebana där man sedan juni 2008 årligen kör Göteborg City Race, historiens första STCC-stadslopp. På Göteborgs gokartcenter i Torslanda ligger Göteborg Karting Ring, den enda gokartbanan i Sverige som är godkänd för internationella tävlingar. Här har motorlegender som Michael Schumacher och Mika Häkkinen tävlat i sin ungdom. Bland Hisingens många golfbanor finns bland annat Albatross, St Jörgens och Torslanda golfklubb. Kring sekelskiftet 1900 anlade "den svenska golfens fader" Victor Setterberg, en cirka 1200 meter lång, 6-håls golfbana på egendomen Bräckö. Sveriges näst största cykelklubb, Hisingens Cykelklubb, finns också på Hisingen. Det finns även ett antal ridskolor; Clarebergs ridklubb, som 1977 startade Göteborg Horse Show, en av världens största hästtävlingar ligger i Kärra. Bulycke Ryttarförening och Alleby Ridklubb ligger i Torslanda. IBF Älvstranden har under 2000-talet spelat tre säsonger i innebandyns Superliga med Lundbystrand Sporthall som sin hemmaplan. IBF Backadalen är en annan framgångsrik innebandyförening. Mindre klubbar som utmärkt sig är Hisingen Hockey och Hisingens AIK (HAIK) som sysslar med brottning. Årligen arrangeras cykelmotionsloppet Hisingen runt som arrangeras av Hisingens Cykelklubb. Berömda personer från Hisingen Alicia Vikander, skådespelare Sture Allén, språkforskare och ledamot av Svenska Akademien Bengt Anderberg, författare Kent Andersson, skådespelare och författare Ture Ivar Dahlberg, trubadur och "Hisingens nationalskald" Glenn Hysén, f.d fotbollsproffs, expertkommentator Peter Gunnarsson Ramberg, stamfader för den svensk-amerikanska släkten Rambo Elisabeth Stride, anses vara Jack Uppskärarens tredje offer. Victor Leksell, sångare Janne Josefsson, journalist Referenser Noter Källor Mats Wahlberg (red): Svenskt ortnamnslexikon, Uppsala 2003, Roger Wadström: Ortnamn i Bohuslän, Stockholm 1983, Vidare läsning - Behandlar Hisingens västra härad. Externa länkar Hisingen Hisingen Bohusläns öar


text: HCI kan syfta på: HCI – Host Controller Interface, se Bluetoothprotokollstack HCI – engelsk benämning på ett forskningsområde som omfattar planering, design och studier av interaktiva produkter och tjänster, Human Computer Interaction, se Människa–datorinteraktion Hci – tecknade serier i SAB:s klassifikationssystem, se H (SAB) Se även HCl med gement L efter HC


text: Hjärnan är det organ som styr nervsystemet. Hjärnan och ryggmärgen utgör tillsammans det centrala nervsystemet. Den funktionella delen av hjärnan benämns hjärnparenkym, vilket omfattar nervceller och gliaceller. Hjärnan kontrollerar och koordinerar kroppsfunktioner som hjärtat, blodtryck, vätskebalans och kroppstemperatur och mentala funktioner som intellekt, känslor, minne och inlärning. Hos de flesta arter är hjärnan placerad i djurets främre del och hos ryggradsdjuren skyddas den av kraniet. Hos mindre ryggradslösa djur talar man hellre om centralt ganglion, eftersom funktionen är relativt enkel. En vuxen människas hjärna innehåller ungefär 85 miljarder nervceller, samt ungefär lika många stödjeceller och väger omkring 1,0–1,5 kilogram. Hjärnan studeras på neuronnivå inom neurovetenskapen och på representationsnivå av kognitionsvetenskapen. Etymologi Ordet hjärna har utvecklats från fornsvenska hiärne; det moderna ordet som slutar på bokstaven a var förr en särskild böjningsform av det äldre ordet. Ordet hjärna är besläktat med hjässa och liknar sina motsvarigheter i andra nordgermanska språk samt tyska. I grekiska är det bland annat besläktat med κρανίον, som givit upphov till kranium och i latin är det besläktat med cerebrum, som också där betyder "hjärna". I moderna sammanhang är dock cerebrum den anatomiska benämningen på storhjärnan, som bara är en del av hela hjärnan. Den anatomiska benämningen på hjärnan i sin helhet är encefalon, som kommer från det grekiska ordet för hjärna: ἐνκέφαλον, som är en sammansättning av ἐν-, som betyder "inuti", och κεφαλή, "huvud". Engelska benämningen är encephalon som används i sammansättningar nedan. Celler Cellerna i hjärnan kan delas upp i två huvudgrupper: nervceller (neuron) och stödjeceller (glia). Dessa huvudgrupper kan i sin tur delas upp i många undergrupper. Det är nervcellerna som skickar information mellan olika delar av nervsystemet, och i människohjärnan kan det finnas så många som hundra miljarder celler av detta slag och lika många stödceller. I äldre forskning trodde man baserat på uppskattningar att det skulle finnas betydligt fler gliaceller (nära en biljon). Detta har i ny forskning motbevisats; antalet gliaceller är ungefär lika stort som antalet nervceller (ungefär 85 miljarder). Gliacellernas funktion är inte helt klarlagd, men de tycks mest stå för isolering av axon, stöd för och näring av nervcellerna. Nervceller Gemensamt för nervcellerna är att de består av följande tre delar: cellkropp (soma, perikaryon), axon och dendriter. Cellkroppen är en sfärliknande struktur, vilken innehåller cellkärnan samt organeller som endoplasmatiska nätverket (ER), golgiapparaten och mitokondrier. Den innehåller alltså sådant som förekommer i de flesta av kroppens celler. Dendriterna och axonen är mer unika för nervceller. De är utskott ifrån cellkärnan och kallas med ett gemensamt namn för neuriter. Axonen utgör den så kallade vita hjärnsubstansen medan cellkropparna utgör den grå. Genom neuriterna löper också cellskelettets fibrer, som är viktiga för axoplasmatransporten. Cellskelettfibrerna fungerar som "räls" för kinesin, som transporterar proteiner, till exempel, från endoplasmatiska nätverket i cellkroppen. Förändringar av proteinet tau som är en beståndsdel av cellskelettet tros orsaka Alzheimers sjukdom. Axon och dendriter skiljer sig på flera sätt. Axoner är ofta långa för att kunna transportera information (medelst elektriska signaler) över långa sträckor, medan dendriterna, vars funktion huvudsakligen är att ta emot signaler från andra nervceller, är korta. Axoner är ofta förgrenade men inte alls i lika hög grad som dendriterna, där man talar om dendritträd; ordet dendrit kommer också från grekiskans δένδρον, déndron, som betyder just träd. På dendriterna finns så kallade dendrittaggar (onormala dendrittaggar har kopplats till utvecklingsstörning, som ett exempel på deras funktion) medan det på axonet förekommer så kallade nervterminaler (svullnader som ofta finns i ändarna men det måste inte vara så) som innehåller mitokondrier och synapsvesiklar. Nervterminalerna på ett axon bildar synapser med en dendritgren (eller mer sällan cellkroppen eller axonet) på en annan nervcell. Synapsen utgörs av nervterminalen på axonet, det postsynaptiska membranet (på vanligen dendritgrenen) och det lilla mellanrummet, som kallas synapsklyftan. Här överförs information från en nervcell till en annan med hjälp av signalerande molekyler, neurotransmittorer, som finns lagrade i synapsvesiklarna och som sedan skickas ut i synapsklyftan och tas upp av receptorer i det postsynaptiska membranet. Gliaceller Kunskapen är mer begränsad om gliaceller än nervcellerna, men de tycks vara till för att stödja nervcellerna på flera olika sätt. Ordet kommer från grekiskans γλία, glía, som betyder lim. En välförstådd funktion hos gliaceller är att bilda myelinskidor kring nervcellernas axon. Oligodendrocyter i centrala nervsystemet (och Schwannceller i perifera nervsystemet) bildar myelin runt nervcellernas axon. Myelin fungerar som plasten kring en elkabel och isolerar axonet, varmed de elektriska signalerna skickas snabbare. Varje oligodendrocyt kan myelinisera flera axon medan varje Schwanncell i perifera nervsystemet endast myelinerar ett axon. Mellan myelinskidorna sker aktionspotentialer. Mellanrummen kallas ranviernoder. Astrocyter fyller tomrummen mellan nervcellerna och reglerar den kemiska sammansättningen av den extracellulära vätskan. Astrocyter är retbara och står i kontakt med nervceller och synapser. Tillsammans med ependymceller bildar astrocyter blod-hjärnbarriären. Ependymceller beklär ventrikelsystemet i hjärnan och deltar i produktionen av cerebrospinalvätska. Mikroglia är makrofager och har som uppgift att fagocytera invaderande ämnen, såsom bakterier och virus. Anatomi Hjärnan är ett av de anatomiskt mer komplicerade organen i den mänskliga kroppen. Man brukar dela in den i olika delar utifrån främst anatomi och embryologiskt ursprung. Hos alla ryggradsdjur utvecklas hjärnan ur tre embryonala blåsor: framhjärnan, mitthjärnan och bakhjärnan. Framhjärnan är det som hos människan blir storhjärnan (telencephalon) och mellanhjärnan (diencephalon). Mitthjärnan ger bara upphov till mitthjärnan (mesencephalon). Bakhjärnan blir hjärnbryggan (pons), lillhjärnan (cerebellum) och förlängda märgen (medulla oblongata). Mitthjärnan, pons och förlängda märgen kallas tillsammans för hjärnstammen. Storhjärnan Storhjärnan delas i två hjärnhalvor (hemisfärer) av en djup mittfåra, fissura longitudinalis cerebri. Storhjärnan delas vidare in i lober. Antalet lober varierar beroende på vem man frågar. De som alltid kommer med är dock parietallob, frontallob, temporallob och occipitallob. Storhjärnans yta domineras av fåror och vindlingar, dessa möjliggör en större yta på hjärnan vilket leder till en större funktionell yta. Man kan med hjälp av dessa också orientera sig och ungefärligt kunna identifiera de olika loberna. Storhjärnans yta utgörs av hjärnbarken som är involverad i flera komplexa funktioner. Centralt i storhjärnan ligger den del som kallas mellanhjärnan. Den har samma embryonala ursprung som storhjärnan, men är äldre rent evolutionärt. Här ligger talamus och hypotalamus. Under hypotalamus ligger hypofysen, vars bakre del främst består av axonutskott från hypotalamus och vars främre del är av körtelstruktur. Cerebellum Lillhjärnan, cerebellum, sköter koordination av kroppens muskler – en viktig del av lillhjärnans uppgifter är att koordinera rörelser som upprätthåller balans. Den delas, precis som storhjärnan, in i två hemisfärer. Den har även en del mellan hemisfärerna som kallas vermis eller centrala loben. Hjärnstammen Hjärnstammen utgörs av mitthjärnan, hjärnbryggan och förlängda märgen; ibland inräknas även mellanhjärnan, som utvecklas ur framhjärnan. Funktionellt så ansvarar hjärnstammen för flera funktioner som det medvetna inte styr, till exempel vakenhet, andning och hjärtrytm. Viktiga nerver till ansikte, svalg, ögon och öron har sitt ursprung i hjärnstammen. Den fungerar även som en väg för nervceller från storhjärnan vidare till ryggmärgen. Hjärnans blodförsörjning Hjärnans blodförsörjning har två ursprung: arteria carotis interna och arteria vertebralis. A. vertebralis, kotartären, löper på båda sidor längs ryggmärgen och går sedan ihop för att bilda arteria basilaris precis innanför kraniet. Från a. basilaris avgår kärl som försörjer hjärnstammen och lillhjärnan. Både a. basilaris och a. carotis interna bildar det som kallas Willis cirkel, och härifrån avgår de kärl som försörjer storhjärnan. Nervcellerna har dock ingen direktkontakt med blodbanan på grund av blod-hjärnbarriären, som filtrerar vad som når nervcellerna från blodet. Hjärnans hålrum Hjärnan innehåller hålrum, så kallade ventriklar. De är fyra till antalet och bildar ett system som är vätskefyllt. Vätskan, som kallas cerebrospinalvätska, bildas centralt i hjärnan och cirkulerar sedan till hjärnans yta och till ryggmärgen. Vätskan hjälper till att reglera trycket, skyddar hjärnan från skada och transporterar bort slaggprodukter från hjärnan. Funktion Hjärnan utövar sin kontroll över kroppen genom elektriska nervimpulser, kemiska hormonsignaler och genom att kontrollera blodomloppet. Kognitiva nivåer Begreppet reptilhjärnan åsyftar de delar av hjärnan som registrerar de instinkter (drifter), som kan sammanfattas med de fyra F-en: Födointag, Flykt, Försvar och Fortplantning. Mycket förenklat kan man säga att reptilhjärnan tar över när storhjärnan fungerar sämre, exempelvis vid alkoholförtäring eller vid akut stress som extrem hunger och rädsla. Reptilhjärnan motsvarar hjärnstammen, mellanhjärnan och de evolutionärt äldsta delarna av storhjärnan. En annan modell som förenklar detta kallas "treenig hjärna" och delar in hjärnan i tre delar: reptilhjärnan, det limbiska systemet och neocortex. Hjärnhalvornas olika förmågor Alla delar av hjärnan används hela tiden. De allra flesta funktioner och processer finns representerade på båda sidor av hjärnan. Däremot finns det vissa funktioner som är lokaliserade främst till den ena av de två hjärnhalvorna. Vänster hjärnhalva innehåller språkfunktioner som tal och skrift. Brocas område, som kopplas till produktion av tal, och Wernickes område, som kopplas till förståelse av talat språk, ligger båda på vänster hjärnhalva. Inom populärpsykologin har en uppdelning av hjärnhalvornas funktioner förenklats och överdrivits som mer exakt avgränsade än den faktiskt är. Det förekommer neuromyter såsom att människor är antingen "högerhjärniga" eller "vänsterhjärniga", där högerhjärniga personer skulle vara mer kreativa och vänsterhjärniga mer logiska. Detta är en förenklad och felaktig beskrivning av hjärnans funktioner. Forskning visar att båda hjärnhalvorna arbetar tillsammans och kompletterar varandra i de flesta kognitiva processer. De bägge halvorna kommunicerar och samordnar sig via hjärnbalken, men i speciella försök kan deltagare med talet (vänster hjärnhalva) svara på ett sätt men med en pekning (höger hjärnhalva) ge ett annat svar. Visar man olika bilder att para ihop kan vänster hjärnhalva para ihop en prinsesstårta med en sked medan höger hjärnhalva av formskäl hellre parar ihop tårtan med ett plommonstop. Minnesfunktioner i hjärnan Det är tack vare alla nervcellers kopplingar som hjärnan kan lagra och plocka fram information, med andra ord minnen. Forskarna tror att minnet är utspritt över hela hjärnan och att olika minnen skapas genom nervcellernas kopplingar, synapserna, förändras genom en process som benämns minneskonsolidering och som huvudsakligen sker i mellanhjärnan (diencephalon). En viss konsensus råder dock kring den generella fysiska placeringen av minnen i hjärnan, så kallade engrammer. Arbetsminne, spatialt minne - hippocampus. Deklarativt minne - temporalloben. Proceduralt minne - lillhjärnan och striatum. Konsolidering - diencephalon. Emotionellt minne - amygdala. Människor har flera olika sorters minnen. Vi har ett korttidsminne där vi lagrar sånt som vi för tillfället tänker på. Sedan har vi ett långtidsminne som lagrar personliga händelser, exempelvis vem man gick på bio med för en tid sedan. Även vårt språk och andra saker vi lärt oss lagras här. Koma och hjärndöd Vid olika former av fysiska skador (trauman) kan skador på hjärnan göra att personen hamnar i koma, det vill säga långvarig medvetslöshet. Beroende på hur mycket personen märker av sin omgivning skiljer man mellan permanent vegetativt tillstånd och minimalt medvetandetillstånd. Vid svårare hjärnskada inträffar hjärndöd, vilket innebär att hjärnans blodtillförsel helt har upphört. Vid hjärndöd kan rent kroppsliga funktioner uppehållas, till exempel för att förlänga tiden för organdonation. I vissa fall kan hjärnskadade vakna upp efter långvarig medvetslöshet, ett exempel är Juliana Ramos som är kanske är mest känd genom fästmannens Chris Medinas medverkan i Amerikanska Idol 2011. Det finns också flera fall rapporterade då dödförklarade personer vaknat upp, till exempel Lydia Paillard. Sådana händelser kan få konsekvenser för donationsetiken och det är därför viktigt att diagnostiken av hjärndöd görs noggrant enligt gällande riktlinjer. Hjärnforskningens historia Historien om hjärnans utforskning är relativt ung. Vissa antika tänkare som Aristoteles trodde att människans mentala aktiviteter skedde i hjärtat. Den ledande antike anatomen Galenos insåg dock hjärnans betydelse, och gav bland annat kranialnerverna den numrering som ännu idag används. Först under renässansen började hjärnans anatomi att systematiskt utforskas på ett vetenskapligt sätt. Inom olika kulturer har trepanation (borra ett hål genom skallbenet) förekommit ända sedan stenåldern. Sannolikt ville man då släppa ut onda andar, men det är möjligt att även ett rent medicinskt syfte förekom, som att få bort koagulerat blod efter ett trauma, samt att ta bort så kallad hjärnmask vilket är en tidigt av gamla greker upptäckt främst bland fåraherdar parasitsal sjukdom. I det gamla Egypten kastade man bort hjärnan innan man mumifierade kroppen. Detta beror antagligen på att den är särdeles svår att mumifiera eftersom den innehåller så mycket fett. Ett av egyptiernas vanligaste sätt att avlägsna hjärnan (utan att förstöra kraniet) var att ta en lång pinne och stoppa in den i en av näsgångarna för att sedan veva om tills hjärnan blev som vätska. När detta hänt vinklade de kraniet så att "hjärnvätskan" rann ut. Se även Neurologi Psykologi Psykiatri Referenser Externa länkar Hjärnan – Encephalon på Människans nervsystem: Uppslagsverk av Sahlgrenska akademin "Vi använder 10 % av hjärnan" – Hexmasters faktoider En hjärnas födelse och död En hjärnas födelse och död, tv-serie som skildrar forskning och kunskap om den mänskliga hjärnan. Hjärnan Wikipedia:Basartiklar


text: Hypnos (ytterst av antik grekiska ὕπνος (hýpnos), "sömn") är ett transartat tillstånd mellan vakenhet och sömn, karaktäriserat av avslappning, fantasi, öppenhet för förslag och ett starkt fokus, samt metoden att uppnå detta tillstånd. Definition Hypnotisören är den som försätter en person i ett hypnotiskt tillstånd. Detta kan ske på flera olika sätt, exempelvis genom att låta personen fokusera på ett glänsande objekt, exempelvis en klocka, som hypnotisören låter dingla framför personens ögon. Hypnos kan även framkallas genom upprepade monotona rörelser eller genom en starkt rogivande, lugnande röst eller ett normalt tonfall med suggestioner om att slappna av. Väl hypnotiserad befinner sig personen i ett diffust tillstånd i vilket denna förefaller ovanligt öppen för förslag och frågor och uppmaningar. Den hypnotiserade är inte drömmande eller sovande, utan mycket medveten, men medveten på ett annat sätt än vanligt. Ibland liknas detta tillstånd vid ett sorts trans. Exakt vad som sker i en hypnos är än idag omtvistat. Under slutet av 1900-talet har hypnotisörens roll ifrågasatts; och många har menat att de i alltför hög grad styr/leder de hypnotiserade då de ställer sina frågor. Detta gäller till exempel de via hypnos framkallade skildringarna av bortförande av utomjordingar och den typ av hypnos som ofta kallas regressionshypnos. Det finns andra former av hypnosmetoder som inte ställer frågor eller på annat sätt leder den hypnotiserade. Historik Ordet hypnos härstammar från det grekiska ordet för sömn, och även om det användes i dagens betydelse först 1822 av d’Henin de Cuvilliers så finns äldre exempel på hypnos. Både i sumeriska kilskrifter och egyptiska källor omnämns metoder genom vilka människor kan försättas i hypnotiska tillstånd, och genom dessa antingen nå djupa insikter, eller överkomma psykiska barriärer. Den som i modernare tider bidragit mest till hypnosens genombrott och utveckling torde ha varit Franz Mesmer. Från dennes tid fram till psykoanalysens födelse var hypnos ett vanligt verktyg inom psykiatrin. Hypnotisk suggestion En hypnotisk suggestion är en suggestion som ges till en person under hypnos av en annan person eller av personen själv. I det senare fallet brukar det kallas självhypnos. Posthypnotisk suggestion kallas det när en person utför något som suggererats under det hypnotiska tillståndet efter att det hypnotiska tillståndet upphört. Det hypnotiska tillståndet Mycket av det som berör området hypnos är direkt kopplat till det hypnotiska tillståndet. Detta tillstånd brukade ofta uppfattas som ett enda tillstånd, men anses numera vara ett förenklat uttryck för en hel mängd tillstånd, vilka har gemensamt att de skiljer sig från det vanliga, vakna tillståndet. Estradhypnos Hypnos förekommer ibland i underhållningssyfte. Denna användning av hypnos kallas estradhypnos. I Sverige är speciellt estradhypnos lagreglerad och utövandet begränsas av ordningslagen (1993:1617). Klinisk applikation Hypnos kan utnyttjas inom terapi. Det kan då handla om saker som att: minska smärta - hypnotisk smärtlindring (hypnotisk analgesi) är en metod som visat sig vara effektiv för smärtlindring hos människor. I en studie användes en PET-kamera för att se om den hypnotiska smärtlindringen gick att se på hjärnavbildningar. Vid en PET-undersökning förs radioaktiva spårämnen in i kroppen. För att försöka klarlägga cerebrala mekanismer bakom hypnotisk analgesi, så mättes regionalt cerebralt blodflöde med positronemissionstomografi hos patienter med fibromyalgi, under hypnotiskt inducerad smärtlindring och vilande vakenhet. eliminera fobier öka avslappning och förbättra förmågan att hantera stress - hypnos kan bidra till att man hantera olika rädslor, t.ex. att tala inför publik. Empiriska undersökningar har visat att hypnos kan bidra till effektiviteten av kognitiv beteendeterapi hos patienter med ångeststörningar. trauma – ett flertal fallstudier som hävdar att hypnos är en effektiv metod för att behandla olika trauman, som exempelvis posttraumatiskt stressyndrom. dissociation - Det finns en stark koppling mellan framgångsrik behandling av komplex kronisk dissociation och hypnos. Hypnos i sig är inte en terapiform, den är endast ett verktyg för att åstadkomma de förändringar som är sökta. Konversationell hypnos Det finns även en form av hypnos kallad konversationell hypnos. Det utmärkande för den här formen av hypnos är att den hypnotiska påverkan som hypnotisören har inte sker under en "formell" trans, där subjektet typiskt sitter/ligger blundande och tar emot en rad suggestioner. Istället sker den hypnotiska påverkan inom ramen för en vanlig konversation, och hypnotisören använder en mängd metoder och språkmönster för att ta subjektet igenom den hypnotiska processen under något som på ytan ser ut som mer eller mindre vanlig dialog. Detta sätt att använda hypnos utvecklades och populariserades till stor del av Dr. Milton H. Erickson, och sedermera av Richard Bandler och John Grinder i och med deras studie och protokollförande av Ericksons metodik. Hypnos i fiktion I den tyska skräckfilmen Dr. Caligaris kabinett av Robert Wiene från 1929 spelar hypnos en viktig roll. I den internationella bästsäljande kriminalromanen Hypnotisören från 2009 av Lars Kepler hjälper för första gången doktor Erik Maria Bark polisen i Sverige. Bark är specialiserad inom psykotraumatologi och katastrofpsykiatri. Under fyra år ledde han ett banbrytande forskningsprojekt kring djuphypnotisk gruppterapi på Karolinska Institutet. I boken Stalker av Lars Kepler (2014) återkommer hypnotisören Erik Maria Bark och använder hypnos för att hjälpa till i en brottsutredning En lång hypnosscen förekommer i amerikanska skräckfilmen Get Out från 2017 av Jordan Peele. Se även Satanic Ritual Abuse Animal magnetism Katarsis Pythia Sublimering (psykologi) Källor Externa länkar :en:James Esdaile (om mesmerismens och hypnosens tidiga historia som anestesimetod) Verksamheter inom Hypnos (Företag i Sverige som erbjuder Hypnos) Förändrade medvetandetillstånd


text: Helgon är heliga personer som är föremål för vördnad (douleia), särskilt efter sin död. Termen används främst i samband med kristendomen men företeelsen är känd inom de flesta religioner. Prefixet Sankt (på svenska förkortat S:t) används framför manliga helgons namn, och Sankta (S:ta) används framför kvinnliga helgon. Bägge har sitt ursprung i det latinska ordet sanctus. Kristendomen Ett helgon är inom kristendomen en avliden person som av katolska eller någon av de ortodoxt kristna kyrkorna anses ha levt i särskilt djup gudsgemenskap och som efter olika prövningar av instanser i dessa kyrkors hierarki kanoniserats. Sankt eller sankta/sankte (av det latinska ordet sanctus) betyder helig, och förkortas på svenska S:t respektive S:ta. Dessa prefix som tillsammans med prefixen Helige/Heliga används i Sverige framför ett helgons namn. En annan inhemsk svensk förkortning i Sverige är "Hl." (Heliga/Helige) för att beteckna till exempel "Heliga Birgitta av Vadstena" (Hl. Birgitta av Vadstena) eller "Helige Erik av Stockholm" (Hl. Erik av Stockholm). På andra språk finns ordet i former som bland andra Saint, Sainte, San och Santa, där då förkortningen istället blir "St.". En person som blivit saligförklarad får prefixet "Sl." i Sverige (eller på engelska "bl." för blessed). Ett exempel är "Sl. (salige) Nils Hermansson". De första kristna helgonen Den katolska helgonkultens ursprung är firandet av martyrerna. De kristna firade martyrernas dödsdagar, varvid nattvarden/kommunionen frambars vid deras gravar. Det äldsta kända exemplet är Polykarpus, vars dödsdag firades av församlingen i Smyrna. När förföljelseperioderna, som startade med kejsar Neros förföljelser runt år 60 efter Kristus, var över i början av 300-talet e.Kr. byggde man ofta kyrkor över deras gravar. Med tiden började man dela på martyrernas kvarlevor för att flera kyrkor skulle få en helgonrelik. När allt färre dog martyrdöden började man även helgonförklara sådana munkar, nunnor, jungfrur, eremiter, asketer och så kallade bekännare som levt ett särskilt heligt liv. Helgon inom Romersk-katolska kyrkan Inom Romersk-katolska kyrkan har man sedan högmedeltiden en formell procedur för att erkänna någon som helgon. Man skiljer till exempel mellan beatifikation (saligförklaring) och kanonisation (helgonförklaring). Det första steget i en helgonförklaringsprocess är att kyrkan förklarar kandidaten som vördnadsvärd, vilket betyder att en grundlig undersökning genomförts av kyrkan för att se om det finns och i så fall bekräfta så kallade "heroiska dygder". När detta är gjort behövs ett vetenskapligt undersökt och bekräftat mirakel i kandidatens namn, för att vederbörande skall kunna saligförklaras av kyrkan. Efter detta krävs ytterligare att ett mirakel i den saligförklarades namn har skett och på samma sätt blivit undersökt och bevisat för, att vederbörande skall kunna helgonförklaras av påven i Rom. Vördnadsvärd innebär att det är tillåtet för de troende inom en provins eller ett stift att vörda kandidaten det handlar om. Före dessa steg genomförs rigorösa utredningar om personens liv. Det tar oftast många år, ibland decennier eller rentav sekler innan någon blir beatificerad/saligförklarad eller kanoniserad/helgonförklarad. Undantag existerar dock, se till exempel Moder Teresa. Helgon inom de ortodoxa kyrkorna Inom de ortodoxa kyrkorna har man en mindre omfattande process för helgonförklaring. Vanligen skall den bara godkännas av patriark eller kyrkoledning. Några välkända helgon inom de ortodoxa kyrkorna är Hl. Anna av Novgorod, Hl. Serafim av Sarov och Sankt Sava. En lista står att finna på exempelvis Fader Alexanders sida, under den ortodoxa kyrkan i Sverige. Helgon inom anglikanska kyrkor Alla upplagor av Den allmänna bönboken, den officiella anglikanska gudstjänstordningen, har sedan 1549 innehållit en helgonkalender med obligatoriska helgondagar att fira – sedan 1561 även ytterligare och frivilliga helgondagar. Inledningsvis återgavs endast de helgondagar som hade existerat även före reformationen, men 1662 infogades Karl I av England, vars avrättning 1649 ansågs vara en martyrdöd av anglikanerna (i polemik mot puritanerna). Detta firande upphörde 1859 att vara en obligatorisk firningsdag, men bland somliga anglikaner fortsatte den att firas på frivillig basis. Under 1900-talets lopp har andra efterreformatoriska gestalter infogats i de anglikanska kyrkornas helgonkalendrar, men urvalet varierar från medlemskyrka till medlemskyrka. I somliga anglikanska sångböcker, exempelvis New English Hymnal, förekommer anrop av helgonens förbön. I anglokatolska församlingar förekommer dessutom bruket av rosenkransen och allhelgonalitanian. Helgon inom protestantiska kyrkor I de protestantiska kyrkorna och samfunden, avvisar man tanken på att helgonen skulle ha förtjänster i frälsningsavseende, "överloppsgärningar", som skulle kunna tillgodoräknas nu levande och möjliggöra botgöringslättnader. Med Första Timotheosbrevet 2:5 som grund, "Gud är en, och en är förmedlaren mellan Gud och människor, människan Kristus Jesus", avvisar man behovet av andra kanaler till Gud än Jesus själv. Däremot ser man ofta helgonen som goda föredömen och efterföljansvärda exempel. I evangelisk-lutherska kyrkor, till exempel Svenska Kyrkan kan "helgon" dels syfta på alla kristna, dels på de förebilder som har egna firningsdagar under kyrkoåret. Vid reformationen i Sverige behölls nitton helgondagar under kyrkoåret, men de reducerades 1772 till sex stycken, i syfte att öka statens skatteintäkter. I Svenska kyrkans nuvarande kyrkoår ihågkoms de bibliska helgonen, till exempel Jungfru Maria (på Fjärde söndagen i advent), Sankt Stefan (26 december), Johannes döparen (på en söndag nära 24 juni), Sankt Petrus och Sankt Paulus (på Apostladagen) med flera på särskilda dagar, medan de övriga har en gemensam helgdag i början på november, Alla helgons dag. Kollektbönen på denna dag uttrycker Svenska kyrkans officiella hållning, när man säger att Gud omger sig "med helgonens skara, låt deras förebild väcka oss till ett helgat liv, så att vi inte bara firar deras minne utan också följer dem i tro och goda gärningar". Svenska Kyrkans Centralstyrelse antog 1990 en officiell helgonkalender för Svenska Kyrkan. På liknande sätt har ELCA en helgonkalender med mindre och frivilliga firningsdagar. En evangelisk-luthersk läroskrift från 1500-talet, den Augsburgska bekännelsens apologi art. XXI, medger att Maria ber för Kyrkan, men betraktar inte Andra Mackabeerboken 15:14 (om profeten Jeremias förbön) som ett tillräckligt tungt bibelargument för att göra anrop av helgonens förböner till ett obligatoriskt kyrkobruk. Svenska Kyrkan anropar helgonen i bland annat Den svenska psalmboken 163, och i de mariaantifoner som ingår i Tidegärden – Kyrkans Dagliga Bön. Den reformerta definitionen på helgon är en helt annan än den romersk katolska, och hänvisar, precis som bibeln, till de troende i allmänhet och inte till enskilda individer som med tro och handling har utmärkt sig. Antitrinitariska rörelser har i regel samma syn på helgon som de reformerta kyrkorna. Lokalhelgon Lokalhelgon är personer kring vilka det uppstått en lokal kult. Kulten kan vara begränsad till en kyrkoprovins, ett biskopsdöme, en socken eller bara en enskild kyrka. Lokalhelgon har vanligen inte kanoniserats av påven - dock ofta av en lokal biskop. Kända svenska helgon Helgon som är viktiga för Sverige är bland annat Hl. Birgitta, som enligt Katolska Kyrkan skall räknas som Sveriges skyddshelgon och som också har utnämnts till ett av Europas tre kvinnliga skyddshelgon, Hl. Erik av Stockholm, Hl. Elin av Skövde, Sankta Ingrid av Skänninge, Hl. Botvid och Hl. Katarina av Vadstena samt Ansgar, Sigfrid och Eskil som enligt traditionen bidrog till Sveriges kristnande. Våren 2000 saligförklarade påven den svenska nunnan Sl. Elisabeth Hesselblad, som grundade en ny gren av birgittinorden 1911. Hon helgonförklarades sedan av påven Franciscus I 5 juni 2016. Det finns åtskilliga exempel på endast lokalt eller nationellt erkända helgon vilka inte kanoniserats med nutida procedur, utan på det sätt kanoniseringar skedde före 1170, nämligen på stifts- eller provinsnivå. I Sverige gäller detta exempelvis "nationalhelgonet" Erik den helige, som även han brukar betraktas som skyddshelgon för Sverige i enlighet med den lokala tradition som fanns redan före reformationen. Till de svenska helgonen skall också Finlands skyddshelgon Sankt Henrik räknas, eftersom han hörde till den svenska kyrkans biskopar då Finland utgjorde en del av det svenska riket. Det fanns även i Sverige många helgon som bara vördades lokalt men som ändå hade en kyrka och ofta en källa uppkallad åt sig. Några exempel är helgonet Arild, Sankt Torgil i Kumla, Torsten i Bjurum, Karlung av Roslagen, Magnhild av Fulltofta, Hl. Romfar, och Sven av Arboga. Namnhelgon Namnhelgon kallas ett helgon, när det är valt som en enskild persons personliga skyddshelgon genom att man har givit personen samma namn som helgonet i fråga. Seden med namnhelgon, som knappast förekommer i Norden efter reformationen, kan ändå utgöra ett ursprung till firandet av namnsdagar, eftersom man firade sitt namnhelgon på helgonets högtidsdag, som angavs i almanackan. Islam Inom islam kallas heliga personer ofta för awliya’ (plural för arabiska wali – "vän", det vill säga "Gudsvän"). Ett exempel på en känd wali är Rabia al-Adawiyya. Den persiska sufin Farid ad-din Attar har skrivit ett prosaverk som samlar många biografier över berömda awliyah''' – Tazkiratú l-awliya. Den helige utför bland annat mirakel och profeterar. Pilgrimsfärder till helgongravar och särskilda firanden av helgon är mycket utbrett. Tankarna kring heliga personer skiljer klart mellan att ära ett helgon och den dyrkan som bara tillkommer Gud. Föreställningen om heliga män och kvinnor och den praxis som knyts till deras gravplatser är utan klar förankring i Koranen, men tolereras av många rättslärda. I vers 18:21 i Koranen beskrivs det att monoteister sagt att man skulle bygga en moské över grottfolket (Sju sovare) utan att det kritiserats. Hinduismen I hinduismen finns ingen skarp gräns mellan det gudomliga och det mänskliga. Gud kan visa sig som människa eller människor kan bli betraktade som uppenbarelser av Gud. I den folkliga hinduismen spelar heliga lärare och diktare en central roll. Deras oförbehållsamma hängivenhet till gudomen gör dem till förebilder för mänsklig fullkomlighet. I modern tid har flera hinduiska lärare och mystiker blivit firade som heliga, till exempel Ramakrishna. Mohandas Gandhi betraktas inte bara som politisk ledare utan också som ett helgon och kallas därför mahatma (den store anden). Buddhismen Buddhismen lär att människan har möjligheten till att nå fullkomning och därmed bli ”helig”. Det finns dock olika uppfattningar om vad denna fullkomning består i. Den helige i theravada-riktningen kallas arhat (ärevördig) . En sådan person har nått samma fullkomna insikt och frihet från lidande som Buddha själv och blir därför inte återfödd. Både kvinnor och män har blivit arhat, de flesta medan Buddha ännu levde. Upfattningen är delad huruvida det är möjligt att numera bli arhat. Inom mahayana-riktningen kallas den helige bodhisattva (uppvakningsväsen). En sådan har avlagt löfte om att uppnå samma visdom som Buddha, men i stället för att sikta mot sin egen frälsning (nirvana) såsom han gör, förpliktar han sig till att ständig återfödas för att verka för alla levande väsens välfärd. En bodhisattvas främsta egenskap är därför medlidandet och det betonas att denne inte ser någon skillnad mellan sig själv och sina medmänniskor. Både munkar och lekmän kan vara bodhisattva. Vidare läsning Ball, Ann, Faces of Holiness: Modern Saints in photos and words. Huntington, Indiana: Our Sunday Visitor Books 1998. Chervin, Ronda De Sola, Treasury of Women Saints. Ann Arbor, Michigan: Servant Publications 1991. Dahlby, Frithiof, Helgondagar. Stockholm: Svenska kyrkans diakonistyrelses bokförlag 1958. Farmer, David Hugh, The Oxford Dictionary of Saints. 3rd ed. Oxford: Oxford University Press 1992. Newland, Mary Reed, The Saints and Our Children. Rockford, Illinois: TAN Books and Publishers 1995. The Book of Saints: A Dictionary of Servants of God. 6th ed. London: Cassell 1994. Woodward, Kenneth L., Making Saints: How the Catholic Church determines who becomes a Saint, who doesn't, and why''. New York: Simon and Schuster 1996. Källor Nationalencyklopedins webbupplaga, uppslagsordet helgon (sidan besökt 26 januari 2008) Noter Se även Skyddshelgon Vördnad Religiösa personligheter


text: Herrnhutismen är en religiös, kristen rörelse som uppstod kring greve Nikolaus Ludwig von Zinzendorfs (1700–1760) gods Berthelsdorf i staden Herrnhut i Oberlausitz (idag i tyska delstaten Sachsen). Zinzendorf gav 1722 skydd åt de så kallade böhmiska bröder, som tvingats fly motreformationen i bland annat Böhmen och Polen, och från denna ort fick alltså rörelsen sitt namn. Det officiella svenska namnet på rörelsens verksamhet i Sverige är Evangeliska Brödraförsamlingen. I början anslöt de sig till den lutherska församlingen Berthelsdorf. Efterhand anslöt sig allt fler pietister och separatister till församlingen, vilket skapade konflikter inom denna. Zinzendorf slog sig då själv ned på platsen och införde religiös endräkt genom att skapa vissa religiösa statuter, vilka enhälligt antogs 12 maj 1727. Zinzendorf blev tillsammans med friherre von Wattewille församlingens föreståndare. De nya statuterna och kyrkans omorganisation firades genom en högtidlig nattvardsgång 13 augusti 1727, vilket fortsatt firas som församlingens grundläggningsdag. Herrnhutismen var ursprungligen en inomkyrklig sammanslutning, men tvingades dels genom missionen och dels genom motstånd utifrån 1735 bilda ett eget kyrkosamfund, och införde ett biskopsämbete. Kyrkans namn blev Den förnyade brödrakyrkan. 1736 landsförvisades de ur Sachsen, men sedan bröderna 1746 erkänts som augsburgska religionsförvanter erhöll samfundet statligt erkännande i Sachsen. Samma år erkändes brödraförsamlingen i Storbritannien och dess kolonier, här kallade Unitas fratrum. Årtiondena efter Zinzendorfs död erhöll kyrkan genom flera synoders arbete en fast författning. Drivande var biskopen August Gottlieb Spangenberg. Den på synoden 1775 antagna författningen är den som sedan kommit att bilda grund för den fortsatta verksamheten. Det viktiga för herrnhutismen är varken rätt lära eller rätt ordning för omvändelsen, utan istället det rätta hjärteförhållande till Jesus. Känslomässiga upplevelser av Kristi lidande och glädjen över försoningen i Kristi blod är centrala. Liksom den äldre pietismen är man inriktad på individen och på förnyelse av de lutherska kyrkorna istället för separatism. Under 1740-talet framträdde herrnhutismen i sin mest radikala form som känslosvärmisk med sensuella inslag. Bröllops-, blod- och sårmystik blev mycket framträdande. Man kunde tala om Jesus som den "söte brudgummen" och sig själva som "blodiglar" som levde av såren på Jesu kropp (det vill säga de sår på händer, fötter och i sidan som uppstod vid Jesu försoningsdöd på korset). Evangeliska Brödraförsamlingen i Norden Från Herrnhut organiserade greve Nikolaus Ludwig von Zinzendorf och hans anhängare flera missionsföretag, bland annat till de danska kolonierna Sankt Thomas och Grönland. De första herrnhutarna anlände 1733 till Grönland där de byggde flera missionsstationer. Efter 200 år lämnade de 1933 Grönland men många av deras hus finns kvar som viktiga minnen från Grönlands moderna historia. Herrnhutismen kom tidigt till Danmark där man kom att bygga samhället Christiansfeld. Där har rörelsen präglat livet ända in i modern tid. Här finns ett museum, församlingens egen kyrka och deras kyrkogård som är ett centralt element i Per Olov Enquists bok Lewis resa. Från Danmark spred herrnhutismen sig till Norge och Sverige. I Norge dog rörelsen ut omkring 1890 men i Sverige finns fortfarande brödraförsamlingar i Stockholm och Göteborg. Herrnhutismen i Sverige En av de första missionärerna för herrnhutismen var assessor Carl Henrik Grundelstierna som lärt känna rörelsen under en studieresa i Sachsen och vid sin återkomst till Sverige gjorde rörelsen känd bland pietister i Stockholm. Från 1731 började diasporaarbetare från Sachsen att söka sig till Sverige. 1735 besökte Zinzendorf själv Skåne, dock utan att vinna några större framgångar. Åren 1739–1744 blev herrnhutismens genombrottstid i Sverige. I Stockholm verkade Thore Odhelius och pastor Jonas Hellman. I västra Sverige uppstod en kraftig väckelse, i Göteborg med domprosten Andreas Hilleström som den främste ledaren och i Västergötland med Främmestads socken kyrkoherde Andreas Tengbom som medelpunkten. I Sydsverige uppstod även herrnhutiska kretsar, sedan Johannes Sundius i Allerums socken blivit rörelsens pionjär. 1741 sändes från Herrnhut två deputerade, före detta Uppsaladocenten Arvid Gradin och "överäldsten" Martin Dober för att vinna stöd hos den ortodoxa kyrkoledningen i Sverige. David Hollaz författade uppbyggelsetraktaten Nådens ordning. Även sångsamlingen Sions sånger samt den årliga andaktsboken Dagens lösen kom att sprida herrnhutiska fromhetstankar utanför kretsar som berördes av missionen. Under perioden 1745–1760 dominerades den herrnhutiska rörelsen i Sverige av de mer radikala formerna, särskilt i Stockholm och Västergötland under ledning av diasporaarbetaren Ernst Becklind och magister Petrus Werving. Till denna riktning hörde även den kände politikern Anders Carl Rutström och Uppsaladocenten Magnus Brynolf Malmstedt, Anna Maria Lenngrens far. Genom C. G. Ike fördes rörelsen från 1760 åter in på mer moderata banor. I Stockholm fick herrnhutarna 1783 tillstånd att uppföra en församlingslokal, och 1785 uppfördes en sådan även i Göteborg. I Karlskrona fanns 1802–1839 en liknande församling. En medlem i rörelsen brukar kallas herrnhutare. Se även Herrnhutstjärna Konventikelplakatet Böhmiska bröderna Källor Arne Jarrick: Den himmelske älskaren. Herrnhutisk väckelse, vantro och sekularisering i 1700-talets Sverige, Stockholm 1987 Christina Ekström: Gör dig en sång uti mitt bröst: musikalisk gestaltning i ljuset av herrnhutisk tradition, Göteborg 2007 Litteratur Arne Jarrick, Den himmelske älskaren. Herrnhutisk väckelse, vantro och sekularisering i 1700-talets Sverige, Stockholm 1987 Bertil Rehnborg, "En herrnhutisk plantskola i Göteborgs stift" i: Arkiv Fakultet Kyrka. Festskrift till Ingmar Brohed. (Studia historico-ecclesiastica Lundensis 48.) Lund 2004. Externa länkar Evangeliska Brödraförsamlingen Stockholm Evangeliska Brödraförsamlingen Göteborg