text: Kärnfusion är den process då atomkärnor smälter samman och bildar större och tyngre kärnor. På grund av de små atomkärnornas låga bindningsenergi per nukleon kan man "tjäna" (frigöra) energi om man slår ihop två små kärnor till en tyngre. I stjärnor förekommer kärnfusion i mitten av stjärnan, och det är detta som är deras energikälla. På jorden förekommer fusion i större omfattning endast i vätebomber, men mycket pengar och forskning har lagts ner på att kunna använda fusion som praktisk användbar energikälla, precis vad som har skett med fission (kärnklyvning). För att fusion ska kunna ske måste först extrema temperaturer och tryck uppnås, vilket bland annat den planerade reaktorn ITER ska försöka åstadkomma. Att kunna genomföra fusion under mindre extrema förhållanden och skala vore en upptäckt med ännu längre gående konsekvenser för världens energiförsörjning, se vidare kall fusion. Ur fusionsprocessen kommer energi framförallt ut som kinetisk energi för kärnor, neutroner och andra partiklar. Dessutom frigörs en del gammastrålning. Ordet fusion förekommer i svensk media sedan 1952. Fusion i stjärnor Fusionen i stjärnorna fortsätter så länge det blir energi över efter sammanslagningen, och det tryck utåt som den frigjorda energin åstadkommer kan hålla gravitationens tryck inåt i jämvikt. När för lite väte återstår i stjärnans centrala delar, så kommer gravitationen att komprimera stjärnan. Det högre tryck, och högre temperaturer som då uppstår, kan få igång en ny omgång reaktioner där helium reagerar till tyngre ämnen, varvid ett nytt jämviktstillstånd uppstår. Så småningom är heliumkoncentrationen även den för låg, varvid stjärnan komprimeras än mer och nya reaktioner tar fart. Kedjan kan ta slut på två sätt: antingen är stjärnan för liten för att initiera någon av de senare reaktionerna, eller också (om stjärnan är mycket tung från början) så innehåller centrum alltför mycket järn. Grundämnena järn och nickel har de isotoper som har mest bindningsenergi per nukleon, vilket gör att den energivinnande fusionen har dem som absolut sista steg. Tryck och energi från omkringvarande fusion kan dock tvinga ihop kärnor till ännu tyngre grundämnen, men större delen av de tyngre ämnen som förekommer i universum (det vill säga ämnen tyngre än järn) anses ha bildats i supernovor. En stjärna som är i den första fasen, där vätekärnor slås ihop, är oftast en huvudseriestjärna. När vätet tar slut går stjärnan in i en kortare fas där helium och allt tyngre element slås ihop. Stjärnans öde avgörs till största delen av hur mycket massa den har; från att vara huvudseriestjärna kan den bli en vit dvärg, neutronstjärna eller annat. Se vidare på stjärna. Fusion i kärnvapen De kraftfullaste kärnvapnen, vätebomberna, får en stor del av sin energi från fusionsprocesser av liknande slag som i vätestjärnor. För att under en mycket kort tidsrymd uppnå ett tillräckligt högt tryck, så att fusionen kommer igång, använder man som en "tändanordning" tunga isotoper, som fås att klyvas som i en "vanlig" atombomb; se fission. Vätebomber är alltså egentligen både fusions- och fissionsbomber samtidigt. Fusion som energikälla på jorden Fusion har länge setts som en önskvärd energikälla, främst då fusion inte leder till några utsläpp av växthusgaser, det finns oerhörda mängder potentiellt bränsle, anläggningarna kan byggas utan att påverka den omgivande miljön alltför mycket och avfallet är betydligt mer lätthanterligt än det från fissionsbaserad kärnkraft. Havets tillgång på deuterium och litium, som tritium görs av, räcker i flera miljoner år. 25 gram bränsle räcker till en genomsnittseuropés livsförbrukning av energi, vilket innebär att bränslet har högre energidensitet än något annat naturligt förekommande alternativ. Säkerheten är också stor: fel skulle leda till att hela processen avbryts, dessutom finns bara bränsle för några minuter åt gången i reaktorn. Därmed slipper man risken för skenande reaktion som finns i fissionsreaktorer på grund av att man laddar den med bränsle för ett eller flera år. Hittills har man dock inte kunnat visa att man praktiskt kan utvinna mer energi genom fusion än vad som tillförs. Det är dyrt att bedriva forskning inom fusion, bara reaktorn ITER kommer preliminärt att kosta drygt 100 miljarder kr att bygga. En kommersiellt gångbar reaktor som drivs på deuterium och tritium (det troligaste alternativet) kommer producera betydligt mer högenergetiska neutroner än vad man sedan tidigare har erfarenhet av. Det kommer orsaka aktivering och slitage i omgivande strukturer. För att klara det behövs utveckling på den materialvetenskapliga sidan. Ett annat problem är bränslets inneslutning då det brinner. De partiklar som är resultatet av en fusionsreaktion har betydligt högre kinetisk energi än de omgivande bränslepartiklarna, vilket ger instabilitet. Framtidsplaner Den största nu fungerande fusionsmaskinen är experimentreaktorn JET (Joint European Torus) i England. Nästa steg är ITER (International Thermonuclear Experimental Reactor), som ska byggas i Cadarache i Frankrike. ITER är precis som JET en reaktor av Tokamak-typ, men är ca 20 gånger större. ITER är tänkt att fungera som försöksanläggning på vägen mot en riktig fusionskraftanläggning. Den ska kunna ”tända” och brinna i mer än tusen sekunder och den skall testa moduler för tillverkning av eget tritiumbränsle. Steget efter ITER är att ca år 2030 bygga en demonstrationsreaktor (DEMO) som skall kunna producera elektricitet. Först därefter, tidigast på 2040-talet, kommer kanske den första kommersiella fusionsanläggningen baserad på DEMO startas. Magnetisk fusion Den mest lovande och forskade metoden att få kontrollerad fusion är genom magnetisk inneslutning. Det är metoden som används i de största testreaktorerna som JET och den planerade ITER. Fusionsbränslet, som är tio gånger varmare än solens kärna, är i aggregationstillståndet plasma. Det vill säga bränslet är i formen av en joniserad gas. Positiva joner och negativa elektroner har lämnat varandra och far fritt. Elektriskt laddade partiklar i ett magnetfält följer fältlinjerna. Om magnetfältet är arrangerat som en toroid (en ring) så kan det innesluta ett plasma. Upphettningen sker i flera steg; ohmsk upphettning, radiofrekvensupphettning och neutral partikel-strålning. Ohmsk upphettning sker genom att man lägger på spänning med hjälp av induktion, radiofrekvensupphettning liknar det som används i en vanlig mikrovågsugn. Neutral partikel-strålning är bränsleatomer som skjuts in i plasmat med hög fart. Eftersom neutrala partiklar inte känner av magnetfält kan de passera inneslutningen, väl inne kommer en del partiklar kollidera med bränslet och överföra sin energi och joniseras. Magnetisk inneslutning har många fördelar som metod att framställa fusionsenergi. Den är än så länge närmast målet och den har bara fredliga tillämpningar. Tröghetsinnesluten fusion En annan metod att innesluta fusionen är att från alla håll beskjuta bränslepreparatet med högenergilaser. Därvid uppstår en extrem kompression i bränslepreparatets mitt, då de yttre delarna exploderar av lasern, och en så hög temperatur att vätet övergår i plasmatillstånd. Med hjälp av att man tillför ytterligare en koncentrerad laserpuls direkt i hjärtat av preparatet, tänds fusionen. Experimentanläggningar är under byggnad både i USA; National ignition Facility eller NIF, som mest koncentrerar sig på att utarbeta metoder att desarmera vätebomber, och i Frankrike Laser Mégajoule, eller LMJ. I ett tidigt stadium av planering är också projektet HiPER, High Power Laser Energy Research Facility, ett helt kommersiellt projekt inom EU. Byggandet planeras påbörjas någon gång efter 2015 och framåt 2020 hoppas konsortiet bakom projektet ha anläggningen startklar. De räknar med att för första gången uppnå "break even", det vill säga kunna producera lika stor mängd energi som det går åt för att uppehålla processen. Kall fusion Kall fusion är hypotetiska processer där kärnorna smälter ihop utan att de har hög kinetisk energi. Mars 1989 hävdade de två forskarna Martin Fleischmann från Storbritannien och Stanley Pons från USA att de lyckats med kall fusion. Historien blev enormt uppmärksammad eftersom det skulle ha varit en historisk upptäckt. Dock blev det klarlagt att värmeutvecklingen i deras uppställning inte orsakades av kärnfusion. En annan väg till fusion utan höga energier skulle kunna vara myon-katalyserad fusion. Man använder deuterium och tritium precis som förut men byter ut elektronen i tritiumatomen mot en myon som är en elementarpartikel omkring 200 gånger tyngre än elektronen. Problemet är att myonen är instabil, och överlever bara tillräckligt länge för att katalysera i genomsnitt 200 reaktioner, medan en kontinuerlig reaktion kräver ett genomsnitt på 900 reaktioner per myon. Då blir energivinsten från myonkatalyseringen mindre än energikostnaden för att bilda myonerna. Se även Fission Fusionsenergi Kärnenergi International Thermonuclear Experimental Reactor Supernova Referenser Noter Källor Energiteknik Kärnteknik Kärnvapen


source: wikipedia

text: Folkets Bio är en ideell kulturförening som importerar, distribuerar och visar film från hela världen. Man anordnar också festivaler och aktiviteter som fokuserar på att sätta filmerna i ett sammanhang. Riksföreningen distribuerar även film till andra biografer. Folkets Bio grundades år 1973 av filmregissörerna Stefan Jarl och Ulf Berggren för att skapa visningsmöjligheter för svensk film som produceras utanför de stora filmbolagen och dess motsvarigheter i världen. I början hade man stora ekonomiska problem och fick dessutom inte annonsera som biograf i Dagens Nyheter. Numera är organisationen mer förankrad. Föreningen består av en Riksförening, med huvudkontor på Bergsunds strand 39 i Stockholm, som äger distributionsbolaget samt olika lokalavdelningar som driver biograferna. De fysiska medlemmarna är alla med i Riksföreningen och en lokalavdelning. Varje lokalavdelning är en egen ideell förening. 2020 finns 17 Folkets bio-avdelningar. I Luleå, Umeå, Östersund, Uppsala, Stockholm, Västerås, Göteborg, Västra Frölunda, Tollered, Jönköping, Växjö, Visby, Lund, Malmö och Östra Vemmerlöv. Se även Biograf Biografer i Stockholm Biografen i Örsundsbro Folkets bio Umeå Källor Vidare läsning Externa länkar Folkets Bio Folkets Bios historia, berättad av Stefan Jarl Filmföreningar Svenska filmbolag Företag i Stockholms kommun Företag bildade 1973 Föreningar i Sverige Mottagare av Guldbaggejuryns specialpris


text: Film är en konstform som utgörs av rörlig bild, alltså flera bilder som i snabb följd skapar en illusion av rörelse. Film är ett massmedium och kombineras ofta med ljud. Filmer kan utgöras av verkliga scener fotograferade med en filmkamera; fotograferade teckningar eller miniatyrmodeller; datorgenererade bilder eller datoranimering; eller en kombination av dessa. Film som historieberättande medium är en populär underhållningskälla, och har givit upphov till en global industri. Film är även ett effektivt medium för att göra reklam, utbilda eller indoktrinera. Ofta avses spelfilmer när man pratar om filmer. Dessa är inspelade efter ett manus, med skådespelare som framför manusets dialog och handlingar. Regissören leder filminspelningen och styr över skådespelandet, som dokumenteras med hjälp av kameror och diverse ljud- och ljusutrustning. Resultatet, i form av scener, klipps ihop till en helhet. Det finns även andra typer av filmer, såsom animerad film där de enskilda stillbilderna utgörs av teckningar eller digitala modeller, eller dokumentärfilm där avsikten är att förmedla verkligheten. Ordet film härstammar från den fotografiska film på vilken bilderna exponeras, en teknik som numera ersatts till stor del av digital film. Filmens historia Tekniken att visa film utvecklades ur olika visuella uppfinningar, till exempel zoetropen och stillbildskameran, i slutet på 1800-talet. Den första officiella filmvisningen utfördes av bröderna Lumière i Paris 1895, men den som anses ha fångat de första rörliga bilderna på film var Louis Aimé Augustin Le Prince. Tyvärr finns bara två korta filmer bevarade. Liksom många tidiga filmer har de övriga gått förlorade. Efter bröderna Lumière kom flera stumfilmer där klipptekniken förfinades (se till exempel den ryska filmen Pansarkryssaren Potemkin), och skillnaderna från teatern etablerades tydligt i och med att det fanns begränsat med utrymme för repliker på de skyltar som representerade dialogerna. Så småningom kombinerades Lumières teknik med fonograftekniken, så att bild och ljud presenterades samtidigt. Den första animerade långfilmen - El Apóstol - gjordes 1917 av Quirino Cristiani, 20 år innan Walt Disneys Snövit och de sju dvärgarna, som dock har blivit mer berömd. Från 1920-talet har Hollywood dominerat den internationella marknaden, och även den tekniska utvecklingen. Den första filmen som delvis var ljudlagd var Jazzsångaren från 1927, i USA. Efter det har filmtekniken utvecklats i ett par steg: färgfilmen fick sitt genombrott med Borta med vinden från 1939, olika metoder för att visa film i 3D utvecklades under 1950-talet, och ungefär samtidigt fyrkanalsljudet. Under stora delar av filmens historia har den konkurrerat med TV:n. Filmindustrin är idag en av världens största industrier, med Hollywood i USA och Bollywood i Indien i spetsen. Den 2 februari 2000 görs den första digitala filmvisningen i Europa, genom Philippe Binant, med DLP CINEMA-teknik av Texas Instruments. Filmproduktion De flesta filmer är inspelade efter ett manus, med skådespelare som framför manusets dialog och handlingar. Regissören styr över agerandet, som bevaras med hjälp av kameror och diverse ljudutrustning. Resultatet i form av scener, klipps ihop till en helhet, som ofta avses att visas på biograf eller på tv. Det finns dock andra typer av filmer, såsom animerad film där de enskilda stillbilderna utgörs av teckningar eller avfotograferade modeller, och dokumentärfilm där avsikten är att avbilda verkligheten. Numera är filmindustrin en av världens största industrier, med Hollywood i USA och Bollywood i Indien i spetsen. Filmer är i regel baserade på ett filmmanus, som är uppdelad på scener, och förutom dialog anger om det är interiör- eller exteriörtagning, om det är dag eller natt, och om det krävs vissa processer. Arbetet börjar med att en manusförfattare pitchar (presenterar) sin idé för ett produktionsbolag eller en producent. Om idén blir köpt utvecklas den till ett manus. Manuset får sedan en regissör och en ansvarig producent som tillsammans tillsätter resten av produktionsteamet, bland andra fotograf, ljud- och ljustekniker, scenograf och kostymör/sminkansvarig. Under tiden rollbesätts manuset, det vill säga en audition hålls och/eller passande skådespelare väljs. Samtidigt gås manuset igenom inför inspelningen, ritas eventuellt om till storyboard, och bedöms ur budgetsynpunkt. Slutligen byggs dekorer upp och rekvisitan ställs på plats. Under inspelningen är det regissören som har det övergripande konstnärliga ansvaret och står för huvuddelen av personregin. Det kan också finnas en regiassistent och/eller en inspelningsledare som har till uppgift att koordinera skådespelare, statister, ljud, bild, och resten av teamet. Efter inspelningen klipps de filmade tagningarna ihop, ljudeffekter och musik läggs till. När allt efterarbete är klart görs visningskopior för distribution. Biografvisningen får en allt mindre betydelse, många filmer går direkt till DVD och Blu-ray, följt av kabel-TV och TV. Yrken inom filmen Förutom en films skådespelare, statister och stuntmän arbetar en mängd människor med att framställa en film. Regissören har det övergripande konstnärliga ansvaret för filmen. Han eller hon iscensätter det filmmanus som manusförfattaren har skrivit, och har övertygat en producent att producera filmen, eller har blivit anställd av producenten för att göra det. Scenografen är konstnärlig utformare av filmens fysiska miljö, rekvisitören förser skådespelarna med deras rekvisita och kostymtecknare designar skådespelarnas kläder. Bland de filmarbetare som arbetar med att tekniskt framställa filmen finns till exempel filmfotografen, elektrikern och ljudteknikern. För animerad film är regissören huvudanimatör, men har vanligen också en mängd andra animatörer till sin hjälp. Filmformat och bildformat för film När filmmediet uppfanns av bland andra Thomas Alva Edison 1892, var bredden på filmremsan 35 mm. 1909 enades industrin om 35 mm som standard. På remsan exponeras bilderna i kameran, men det finns också utrymme för de perforerade hål (vanligtvis fyra för varje ruta) som behövs för att mata filmen framåt i kameran eller projektorn. När ljudfilmen kom, användes också en del av remsan för ett optiskt ljudspår, och senare för ett magnetiskt ljudspår. År 1923 introducerade Eastman Kodak ett mer ekonomiskt filmformat – 16 mm. Förutom att det gick åt mindre film, var kameran betydligt lättare att bära och 16 mm slog därför igenom som dokumentär- och reportageformat. Innan videobandspelaren uppfanns, var 16 mm televisionens främsta bildbärare. År 1932 använde Eastman Kodak 16 mm film som bas för ett filmformat inriktat på amatörfilmare. Kameran exponerade bara den ena halvan av remsan i kameran. När rullen var slut, vändes filmen för att den andra halvan skulle kunna exponeras. Vid framkallningen delades sedan 16 mm-filmen i två, varvid det nya formatet 8 mm uppstod. Med tanke på processen kallades också formatet dubbel 8. År 1965 utvecklades amatörformatet med en film som hade bredden 8 mm redan i kameran. Genom att göra perforeringshålen mindre, kunde det nya formatet använda en större del (cirka 40 %) av remsan åt den exponerade bilden. Två olika format introducerades: super 8 och singel 8. Skillnaden var att filmen i super-8 låg i en kassett på en enda (s.k. koaxial) rulle medan den i singel 8 låg på två rullar. Det betydde att singel 8-filmen kunde backas i kameran för effekter som övertoningar, medan detta var nästan omöjligt med super-8-kassetten. Trots det blev super 8 det överlägset populäraste amatörmediet ända till den portabla hemvideon slog igenom. När biograffilmen fick televisionen som konkurrent som massmedium på 1950-talet, satsade filmproducenterna på effekter som teven saknade. Till exempel färg, stereo och vidfilm. Sedan filmens barndom hade förhållandet mellan den projicerade filmens bredd och höjd varit 1,33:1. Med vidfilmen ökades den nu till allt bredare format som 1,66:1, 1,85:1 och som mest 2,55:1. Dessutom återuppstod 70 mm film, ett system som fanns redan innan ljudfilm men som då inte hade någon framgång. Ett dyrbart format, Cinerama, arbetade med en kamera som spelade in tre filmer synkront i bredd och behövde tre projektorer vid biografvisningen. Bara ett fåtal spelfilmer gjordes innan Cinerama lades ner. De olika filmformaten påverkar inte nödvändigtvis innehållet, men den varierande bildkvalité som kommer av de olika formaten brukar användas till olika saker. I filmen The Blair Witch Project användes till exempel förutom 16 mm film även Hi8-videokameror för att ge en dokumentär känsla. Olika typer av filmer Film kan delas in i många olika typer av undergrupper. Den huvudsakliga typen av indelning är efter vad filmen handlar om, det vill säga filmens genre, till exempel skräckfilm eller actionfilm. Genrebegreppet är inlånat från litteratur- och teatervärlden, men efter hand har unika filmgenrer utvecklats, såsom spaghetti-western. Andra typer av indelningar kan göras efter vilken produktionsmetod som använts, eller hur lång speltid filmen har. Kategorier efter filmteknik Stumfilm Stumfilm är film som är inspelad utan tal eller ljudeffekter. Eftersom tekniken för ljudinspelning hade många brister var det så den mesta filmen gjordes fram till slutet av 20-talet. Den tidiga stumfilmen ackompanjerades oftast av levande musik. Många stumfilmer innehåller textkort, skyltar med text som täcker hela bildrutan, och återger filmens dialog samt annan information av narratologisk betydelse. Animerad film Animerad film, eller animation, är ett samlingsnamn för tecknad film, datoranimerad film och olika typer av stop motion-animerad film. Tecknad film består av långa sekvenser av bildrutor, vanligen tecknade för hand, men mot slutet av 1990-talet blev det allt vanligare att även bilder framtagna i datorer användes, inte minst för miljö- och bakgrundsbilder. Den store pionjären inom den tecknade filmen var Walt Disney, vars film Snövit och de sju dvärgarna från 1937 innebar det definitiva genombrottet för den animerade filmen i Hollywood. Disney var dock inte den förste att jobba med tecknad film. Datoranimerad film syftar på filmer som är helt skapade i datorn, genom 3D-program - så kallad CGI-teknik. Den första helt datoranimerade långfilmen var Toy Story, producerad av Pixar Animation Studios, från 1995. Idag är denna teknik på väg att helt ta över marknaden. Stop motion-tekniken, som är den äldsta animationsformen och framför allt kommit att användas i specialeffektssyfte i filmer som bland annat 1933 års version av King Kong, innebär att en illusion av rörelse skapas med sekvenser av foton på "döda" objekt med sinsemellan små positionsvariationer. Huvudsakliga material som används är lerfigurer (leranimation - ex. Wallace & Gromit), dockor (dockanimation - ex. Corpse Bride) och utklippta bilder eller foton (cutoutanimation - ex. Monty Python). Icke-fiktiva filmer Det görs många filmer som inte har till syfte att berätta en fiktiv historia. Syftet kan istället vara att informera om och belysa ett samhälleligt skeende. Det kan också vara att skildra ett mänskligt öde. Grundtanken med dokumentärfilmer är för många att beskriva en oregisserad verklighet, helt utan subjektiva värderingar. Dokumentärfilmare har dock ofta kritiserats för att i sin beskrivning av verkligheten samtidigt regissera den. Exempelvis Michael Moore har anklagats för att försöka anpassa verkligheten efter egen agenda. Redan i dokumentärfilmens barndom var sanningshalten ofta satt på undantag, som i Robert Flahertys Nanook of the North (1922) där filmteamet själva lät uppföra särskilda igloor så att de bättre skulle kunna filma inuiten Nanooks vardag. Filmare, som Dziga Vertov och Chris Marker, har länge undersökt och problematiserat den ibland godtyckliga gränsen mellan det fiktiva och det dokumentära. Journalfilmer är ett slags dokumentärfilmer om aktuella händelser och var vanliga under 1900-talets första hälft innan televisionens genombrott. Propagandafilmens syfte är att påverka åskådarens politiska åsikter och är inte nödvändigtvis sanningsenlig. Informationsfilm och instruktionsfilmer används för att förmedla kunskap, skapa insikt och ger åskådaren möjlighet att relatera till det berörda ämnet. Kortfilmer och novellfilmer Till skillnad från vanliga långfilmer, vars längd brukar vara omkring 80-180 minuter, är kortfilmer vanligen inte mer än en 30 minuter. Novellfilmer är ett mellanformat, som brukar vara mellan 30 och 60 minuter. Både kort- och novellfilmer har egna festivaler, och brukar även sägas ha en egen dramatisk uppbyggnad: de flesta har en enda intrig och skildrar en enda situation, ungefär som en novell eller en enaktare. Reklamfilmen kan också berätta kortare historier och kännetecknas av sitt kommersiella budskap. Film och andra medier Film och litteratur Film har sedan länge använt litterärt källmaterial: flera av Shakespeares dramer har filmats flera gånger. I Sverige blev det tidigt populärt att filmatisera olika Nobelpristagares verk, till exempel gjorde Victor Sjöström 1921 en berömd filmatisering av Selma Lagerlöfs Körkarlen. Att förvandla en roman eller pjäs till film kallas adaption, och har en egen kategori på Oscarsgalan. Efter 1960-talet blev det motsatta också verklighet: storfilmer kom ut i bokform, ofta i rätt billiga upplagor med filmens affisch på framsidan, och några bilder ur filmen samlade i ett särtryck inuti boken. Exempel på sådana är Tid för hämnd och flera av James Bond-filmerna med Pierce Brosnan i huvudrollen. Film och drama Film (framför allt spelfilm) är liksom teater i grunden ett dramatiskt medium. Båda bygger på en i förväg bestämd handling som är indelad i scener, med likaledes förutbestämda rollfigurer och repliker. Dock skiljer sig filmproduktion på flera sätt från en teaterproduktion bland annat i och med att agerandet bevaras på fotografisk film eller lagras digitalt. Sedan tidigt 1900-tal har regissörer dessutom arbetat med olika bildutsnitt (till exempel närbilder), montagetekniker och musik som ska skapa stämning. Film och radio Radion hade tidigare varit familjens samlingspunkt, och även om den behöll den ställningen tills in i 1940-talet, var det filmen som övertog många av dess funktioner: filmen blev det främsta nyhetsmediet (I Sveriges Television visas till exempel fortfarande ibland repriser av SF-Journalen som var den svenska varianten), filmen tog med hjälp av billiga filmer över äventyrsberättelsen (se Nickelodeons och B-film), och kanske framför allt kändisarna, som via filmen fick ännu större genomslagskraft. Film och TV Film och TV var länge konkurrenter. I USA till exempel producerades länge film på västkusten (i Hollywood utanför Los Angeles) och TV på östkusten (i New York). Teknikmässigt utvecklades filmen tidigare och snabbare. Men redan 1927 sändes de första TV-bilderna över Atlanten, och därefter insåg många fördelen med att vara hemma och titta på TV, framför att trängas med andra. När konkurrensen väl hade börjat ökade den. Det var sällan filmskådespelare frivilligt gick över till TV, och TV-skådespelare hade rätt liten chans att lyckas inom film, även om det naturligtvis finns undantag. TV gjorde en del serier baserade på berömda filmer: M*A*S*H till exempel, medan film bara undantagsvis ville vidröra något som hade figurerat på TV. Det är först under 1980-talet, när TV-serien Star Trek lyckas ta steget över till film och lyckas sälja mycket biobiljetter, som trenden började vända. Numera figurerar till och med kända filmstjärnor i TV-serier som C.S.I. och Vita huset. Samarbetet har delvis också berott på att fler och fler film- och TV-produktionsbolag har samma ägare. Film och datorspel Sedan datorspelens barndom på 1980-talet har det varit vanligt med filmbaserade datorspel. Några filmer och filmserier som gett upphov till många datorspel är Star Wars, Indiana Jones och Matrix. Vissa datorspel har också blivit filmatiserade, men dessa har sällan fått vare sig goda försäljningssiffror (undantag finns, som Tomb Raider) eller recensioner. Filmpriser och filmfestivaler Särskilt uppmärksammade filmer visas ofta på speciella filmfestivaler, såsom Cannesfestivalen. En annan stor festival är den som årligen hålls i Berlin. Vissa filmer har å andra sidan sina premiärer på stora festivaler för att skapa intresse. Många festivaler har även prisutdelningar baserade på juryomröstningar. Det mest berömda av alla filmpriser är amerikanska Academy of Motion Picture Arts and Sciences Academy Award, vanligen kallat Oscarsstatyetten. Det har delats ut sedan 1929. Den svenska motsvarigheten heter Guldbagge. Film i världen Amerikansk film Sedan 1920-talet har USA dominerat globala filmindustrin med ett brett utbud av filmer som varit både konstnärliga och tekniskt banbrytande. Detta har bidragit till att det i den amerikanska kulturen finns en ingrodd filmentusiasm. Fransk film Många av filmens pionjärer kom från Frankrike: bröderna Lumière, Émile Cohl, samt Georges Méliès som gärna använde trickfotografering. Under 1960-talet kom den franska nya vågen, främst kännetecknad av François Truffauts och Jean-Luc Godards filmograf att bli en av de viktigaste strömningarna i filmen. Idag säljer den franska biografbranschen mest biobiljetter i Europa. Film i Hongkong Hongkong var länge världens tredje största filmindustri, efter Bollywood och Hollywood, men håller för tillfället på att återhämta sig efter den filmkris som den drabbades av i mitten av 1990-talet. Klart lysande stjärnor som Bruce Lee och Jackie Chan har gjort Hong Kongs filmindustri framgångsrik internationellt, särskilt de filmer som innehåller kung fu och annan action. Indisk film Bollywood kallas den indiska filmindustrins huvudstad i Bombay (numera officiellt Mumbai). Här produceras flest filmer i hela världen. De flesta filmerna är på hindi och ofta musikaler. Redan på 1950-talet etablerade sig emellertid den indiske regissören Satyajit Ray som kommit att betraktas som en av 1900-talets viktigaste auteurer. Japansk film Den japanska filmen har på den internationella marknaden gjort sig känd bland annat genom regissören Akira Kurosawa, monsterfilmer som Godzilla, tecknad film (anime) och skräckfilmer som Ringu och Förbannelsen - The Grudge. Rysk film En känd rysk regissör är Andrej Tarkovskij, som bland annat regisserat den svenska filmen Offret (1986). Sergej Eisenstein gjorde ett antal banbrytande filmer under sovjettiden, bland annat Pansarkryssaren Potemkin (1925). Sergej Eisenstein har blivit kallad "montagets mästare" och är ansedd som en av de främsta filmteoretikerna, han grundlade montagets teori samt den om det audiovisuella. Eisensteins teorier fick sin plats främst i hans film Oktober. Svensk film Svensk film har funnits sedan tidigt 1900-tal. Svensk films giganter under stumfilmsåren var på regissörssidan Victor Sjöström och Mauritz Stiller, som båda senare värvades till Hollywood, den senare med Greta Garbo i släptåg. Bland andra välrenommerade svenska regissörer under 1900-talet kan Alf Sjöberg, Jan Troell, Mai Zetterling och Bo Widerberg nämnas. Två internationellt kända regissörer idag är Ingmar Bergman och Lasse Hallström. Filminstitutet och Svensk Filmindustri gör svenska filmer. Film i Tyskland Den mest kända strömningen i tysk 20-talsfilm var expressionismen, som inleddes 1920 med Das Cabinet des Dr. Caligari (av Robert Wiene). Den avslutades 1927 med Fritz Langs Metropolis, en film som beundrades av Hitler, vilket fick Lang att fly till USA så småningom. Både Lang och andra filmare använde expressionistiska inslag i sina filmer senare, men själva strömningen var över. Neue Sachlichkeit, inom konsten, litteraturen och filmen, bidrog till att expressionismen dog ut. Berlin Alexanderplatz (bok av Alfred Döblin 1929, film av Piel Jutzi 1931) är ett typiskt exempel från kategorin. Ofta hade filmerna gatan som tema, till exempel Georg Wilhelm Pabsts Den glädjelösa gatan (1925) med Greta Garbo och Asta Nielsen. Andra trender under tidigt 20-tal var kammarspel, till exempel F.W. Murnaus Der letzte Mann (1924) och spektakelfilmer, ofta regisserade av Ernst Lubitsch. Men de allra flesta tyska filmer som spelades in under 1920-talet var helt vanliga filmer, som inte tillhörde någon strömning eller trend. I Nazityskland blev filmen ett propagandaverktyg för regimen, så gjorde till exempel Leni Riefenstahl filmer som Viljans triumf och Olympia. Under 1960-talet blommade så en ny filmgeneration upp med regissörer som Rainer Werner Fassbinder, Werner Herzog, Volker Schlöndorff och Margarethe von Trotta. De arbetade utifrån Oberhausen-manifestet där man ville skapa en ny okonventionell och mer utmanande tysk film. Studiet av film Det akademiska studiet av film kallas filmvetenskap. Dessutom finns filmkritik och filmskolor. Se även Biograf Filmgenre Filmfestivaler Filmturism Kinematografi Referenser Noter Källor Guinness bok Film (1980) Externa länkar Internet Movie Database All Movie Guide Svensk Filmdatabas Film & Drama på SVT Scenerna som förändrade filmen (tv-serie om film från UR): https://urplay.se/serie/192244-scenerna-som-forandrade-filmen Wikipedia:Basartiklar


text: Friherre (av tyska Freiherr) är en adlig titel som också benämns friherrlig värdighet. Benämningen uppkom på 1000-talet inom det Tysk-romerska rikets feodalväsende och betecknade då en läntagare, ein freier Herr (svenska 'en fri herre') direkt lydande under kejsaren. Närmaste internationella motsvarighet, utanför det tysktalande området, är baron. Sverige I Sverige är friherrlig värdighet den näst högsta adliga värdigheten efter greve (båda högadel) men i rang före obetitlad adel. Titeln infördes vid Erik XIV:s kröning 1561, då nio personer upphöjdes till friherrlig värdighet: Sten Eriksson Leijonhufvud till Gräfsnäs, Gustav Olofsson Stenbock till Torpa, Gabriel Krister Oxenstierna till Mörby, Birger Nilsson Grip till Winäs, Lars Ivarsson Fleming till Nynäs, Karl Holgersson Gera till Björkvik och Jöran Holgersson Gera till Ållonö, Klas Kristersson Horn till Åminne och Erik Gustafsson Stenbock till Öresten. Under åren 1625–1886 introducerades 406 friherrliga ätter (Oscar Dickson upphöjdes 1885 till friherrlig värdighet av Oscar II). År 1991 fortlevde 124 av dessa, varav nio är utgångna på svärdslinjen. Friherrar har rätt till titeln högvälborne, såsom Högvälborne Herr Friherre Lilliehöök. I Sverige tituleras en friherre muntligt som "baron", men hans hustru alltid "friherrinna". Baron är en titel som egentligen saknas i Sverige, eftersom den bara används i talspråk. Trots detta existerar ett svenskt baroni: Baroniet Adelswärd på huvudgården Adelsnäs i Östergötland. Drottning Kristina dubbade under sin 10-åriga regeringstid omkring 50 personer till friherrar. Referenser Externa länkar Riddarhuset – Historia Adelstitlar


text: Fairlight (FairLight, ”FLT”) är en warez- och demogrupp med ursprung i Sverige. Fairlight grundades 1987. Den 21 april 2004 greps flera högt uppsatta medlemmar ur gruppen i en operation ledd av FBI, kallad Fastlink. Enligt ett rykte skedde razzian precis innan Fairlight skulle släppa storspelet Hitman: Contracts. Fairlights ISO-del var dock tillbaka på demoscenen i oktober 2006. Fairlight har även scendivisioner som arbetar med demoer på plattformarna C64 och pc. Denna verksamhet är inte kriminell. Källor Jazzcat (pseudonym), "The Delight of Eternal Might – The History of Fairlight" Externa länkar Musik från Fairlight (FTP) Demoer från Fairlight (FTP) Fairlights egen webbplats Demoscenen


text: Förstärkare används för att öka amplituden (multiplikativt) hos en elektrisk signal utan att, i övrigt, förändra dess utseende. Till förstärkaren kopplas högtalare eller hörlurar. Förstärkare används i radio- och TV-apparater för att öka amplituden (spänningen) eller strömstyrkan hos en signal och har i dessa sammanhang reglerbar förstärkningsgrad. Likaså ansluts andra ljudkällor som till exempel mikrofon, grammofon och CD-spelare till förstärkare. Förstärkare är också en viktig del av all tele- och datakommunikation. Klassificering Förstärkarsteg indelas i klasser beroende på arbetssätt: Klass A Förstärkarsteget är ledande 100 % av signalens period. Klass A-förstärkare har låg verkningsgrad: maximalt 50 % i mottaktkoppling vid full utstyrning (med sinusvåg) och mycket lägre vid liten utstyrning och/eller i single end-koppling. Den används mest i high-end- och småsignalsammanhang, där verkningsgraden och vikten är oviktig. Effektförlusterna omvandlas till värme som måste kylas bort med tyngande flänsar eller fläkt. Klass B Förstärkarsteget leder under 50 % av signalens period. Vanligt är att man har två klass B-element i mottaktkoppling (engelska push-pull) där den ena förstärker den negativa delen av signalen och den andra den positiva delen. Detta är det vanligaste arbetssättet för effektförstärkare för audio. Verkningsgraden hos klass B-steg är ganska god (78 % för sinusvåg) och är mindre beroende av utstyrningsgraden än klass A. Klass AB Är ett mellanting mellan klass A och klass B, där förstärkarsteget leder mer än 50 % – men mindre än 100 % – av perioden. Klass C Är ett förstärkarsteg som leder mindre än 50 % av signalperioden. Används främst i radiofrekvenstillämpningar. Klass D Arbetar med så kallad switchteknik. Steget är antingen "på" eller "av" och sådana växlingar sker många gånger under en del av signalperioden med målet att medelvärdet skall beskriva den ursprungliga signalen så väl som möjligt, Klass D-förstärkare kan vara antingen analoga (triangelkomparerande eller frisvängande oftast) eller digitala. En verkningsgrad på runt 90 % är inte ovanligt att man kan nå. Andra klasser Det finns fler arbetssätt för förstärkare än de ovan nämnda klasserna, och en klassificering ger inte alltid en rättvisande bild av hur förstärkaren fungerar. Ett exempel är principen ”current dumping” som används i audioförstärkare från den brittiska tillverkaren Quad. En sådan förstärkare kan beskrivas som en kraftig klass C-förstärkare parallellkopplad med en effektsvag klass A-förstärkare, där klass A-förstärkaren både förstärker den ursprungliga signalen och korrigerar den förvrängda utsignalen från klass C-förstärkaren. Receiver En receiver är en radiomottagare med inbyggd förstärkare. Men kan även avse en enhet avsedd för "hemmabio"-tillämpningar, där även multikanalsförstärkare oftast ingår (5.1). Stöd för S/PDIF (digital ingång), Dolby Pro, DTS m.m. brukar ingå i de enheter som är avsedda för hemmabio. Se även Förförstärkare Effektförstärkare Effektsteg Gitarrförstärkare Slutsteg Signalförstärkare Signalförstärkning Operationsförstärkare Rörförstärkare Sourceföljarsteg – förstärkarsteg uppbyggd med en fälteffekttransistor. Nätverksanalysator Accuphase – japanskt företag Referenser Ljudteknik


text: Faxevallen var en bandyanläggning i Söderhamn, Sverige, som åren 1930-1976 var hemmaplan för Brobergs IF. I juli 1930 sattes arbetet igång med idrottsplatsen Faxevallen. Med frivilliga insatser schaktade man och skottade grus. Faxevallen blev den stora vändningen för Brobergs IF. Brobergs IF spelar sedan 1977 på den nyare arenan Hällåsen. Källor Fotnoter Externa länkar Broberg/Söderhamn Bandy - Broberg/Söderhamn Bandy - Historik Bandyanläggningar i Sverige Sport i Söderhamn Sportanläggningar invigda 1930 Sportanläggningar i Söderhamns kommun 1930 i Sverige


text: Tidningen med samma namn, se Frisksport (tidning) Frisksport är livsföring ursprungligen syftande till bevarad hälsa och fysiskt, psykiskt och socialt välbefinnande genom enkelt och sunt kosthåll, friluftsliv och kroppsövningar. Historia Ordet frisksport användes första gången år 1924 i tidningen Swing av konstnären Marcus Hentzel. Marcus och hans bror Roland Hentzel blev rörelsens pionjärer i Sverige. Deras inspirationskälla var den amerikanska Physical Culture-rörelsen som bildats av Bernarr MacFadden vid sekelskiftet. Även den tyska Wandervogel-rörelsen med dess betoning på det enkla livets värden togs som föredöme för den svenska frisksporten. Physical Culture-rörelsen beskrev "vår kropp som vår underbaraste egendom" och var helt inriktad på vikten av kroppens skötsel. Denna inställning kom i början av 1900-talet att prägla rörelsen även i Sverige med muskeldyrkan och frigymnastik. Friluftsliv och camping omhuldades redan från starten. Ett första landsförbund, Svenska Frisk och Kraftsportarförbundet bildades i Stockholm år 1928 men fick en kort livslängd. År 1931 bildas ett nytt frisksportförbund, Järnringen, med en kvinnlig motsvarighet i Silverringen. Ingen av rörelserna hade någon större framgång under sina första år. Det rådde en splittring mellan anhängarna så ytterligare en riksorganisation bildades år 1935, Förbundet för Fysisk Fostran. En stark muskeldyrkan och interna stridigheter präglade den första tiden. År 1936 slogs Järnringen, Silverringen och Förbundet för Fysisk Fostran ihop och bildade Svenska Frisksportförbundet. Stridigheterna var dock inte över. År 1935 presenterade Are Waerland en lakto-vegetarisk näringslära. Han förespråkade kokt potatis, råa grönsaker, frukter och kruska (en hälsogröt bestående av korngryn, vetekli, russin och vatten). Waerland och hans anhängare bröt sig efter långvariga diskussioner ur Frisksportförbundet och bildade Allnordisk frisksport, senare omdöpt till Allnordiska förbundet för folkhälsa och sedan 1958 verksamt som Hälsofrämjandet. Se även Lista över sporter och idrotter Friluftsliv Externa länkar Svenska Frisksportförbundet Friluftsliv


text: Förslag kan syfta på: Förslag (musik) – ton före huvudton Proposition – ett förslag om beslut som regeringen respektive statsrådet lägger fram inför riksdagen i Sverige och Finland Motion (förslag) – ett förslag till beslut som väcks av en enskild person eller en grupp av personer i en beslutande församling


text: Franz Kafka (), född 3 juli 1883 i Prag i nuvarande Tjeckien, död 3 juni 1924 i Kierling i Österrike, var en tjeckisk-österrikisk författare av judisk börd, ansedd som en av 1900-talets mest inflytelserika tyskspråkiga författare. Hans huvudsakliga verk utgörs av tre romaner, eller romanfragment (Processen, Slottet och Amerika/Den försvunne), ett stort antal noveller, dagböcker samt brevväxlingen med Felice Bauer och Milena Jesenská. Till största del publicerades Kafkas verk först efter hans död och mot hans uttalade vilja, av Max Brod, en författarkollega och nära vän. Under byggandet av den kinesiska muren, första bandet av Max Brods utgivande av Kafkas efterlämnade verk (1931), med titeln hämtad från en fragmentarisk berättelse från 1917, brändes under bokbålen runt om i Nazityskland 1933. Ur denna bok valde André Breton några år senare på 1930-talet ut texten Bron till sin grundläggande litterära antologi om svart humor, den av den franska Vichyregimen förbjudna Anthologie de l'humour noir (1940), tillsammans med utdrag ur berättelserna En korsning och Förvandlingen. Franz Kafka är begravd på Neuer Jüdischer Friedhof i Prag. Asteroiden 3412 Kafka är uppkallad efter honom. Biografi Uppväxt Franz Kafka föddes den 3 juli 1883 i en tyskspråkig, judisk familj i Prag i Böhmen, i det dåvarande Österrike-Ungern (dagens Tjeckien). Kafkas modersmål var tyska, men han talade också flytande tjeckiska och jiddisch, samt kunde även en del franska. Han var intresserad av den franska kulturen; en av hans favoritförfattare var Gustave Flaubert och Kafka hade ett sentimentalt förhållande till Napoléon I. Kafkas far, Hermann Kafka (1852–1931), ägde familjens smyckebutik. Hans mor, Julie Kafka, född Löwy, (1856–1934) tillbringade lika många timmar i familjens smyckebutik som fadern, trots sex förlossningar och hushållsplikter. Kafka fick under sin ungdom en komplicerad relation till sin far som han upplevde som en despot. Fadern har betraktats som själva urbilden för den dömande och straffande makten i sonens prosa. Kafka hade två bröder, Georg och Heinrich som båda avled innan de fyllt två, och tre systrar, Elli, Valli och Ottla. Åren 1889–1893 gick Kafka på den tyska pojkskolan i Fleischmarkt i Prag och tog studentexamen 1901. Student och anställning År 1902 lärde Kafka känna poeten Max Brod. Kafka studerade därefter juridik och utexaminerades 1906. Mellan 1907 och 1922 var Kafka anställd vid Arbeiter-Unfall-Versicherungs-Anstalt für das Königreich Böhmen (Arbetsplatsolycksfallsförsäkringsanstalt för det böhmiska kungariket) medan han skrev på sin fritid. I sitt arbete utförde Kafka säkerhetsanalyser avseende identifierande av förebyggande åtgärder för minskning av arbetsplatsolyckor. Sjukdom och död År 1917 insjuknade Kafka i tuberkulos och blev därefter sjukskriven och tvingades tillbringa perioder på sanatorier och han använde tiden där till att skriva, vilket var hans stora passion. Under dessa perioder fick han ekonomiskt stöd av sin familj, i första hand sin syster Ottla som stod honom mycket nära. Kafka avled av sjukdomen 1924 i Kierling. Han ligger begraven på Neuer Jüdischer Friedhof i Prag. Författarskap Kafka ansåg att världen är absurd och ogripbar. "Människorna är grymma, onåbara och samtidigt offer för all slags tarvlighet och ondska." Han såg tillvaron som en labyrint ur vilken människan inte finner någon utväg. Det finns också kafkaforskare som anser att Kafkas texter till största del ska ses som en metafor för hans försök att ta sig in i skrivandets sfär, en sfär som han aldrig ansåg sig värdig. Många av Kafkas tankar anknyter till August Strindberg, Søren Kierkegaard, Otto Weininger och Sigmund Freud, av vilka Kafka fick många idéer som visar sig i hans verk i form av modernism. Det bör dock tilläggas att inte alla av dessa anknytningar är säkerställda; även om man exempelvis relativt enkelt kan dra kopplingar till Freud i Kafkas texter så sade han sig själv inte vara inspirerad av dennes tankar. Han förkastade i själva verket en psykoanalytisk tolkning som Freud gjort av novellen Förvandlingen. Kafka utvecklade under sitt författarskap en metod att skriva som något förenklat kan beskrivas som ett skrivande utan paus. Hans metod var att skriva såsom i ett flöde snarare än att i förväg ha hela historien klar för sig. Efter många misslyckade försök och återupprepad besvikelse lyckades han slutligen raffinera denna metod och resultatet blev Domen. Alla hans texter var mer eller mindre skrivna i ett svep, även romanerna som skrevs var kapitel för sig. Denna metod är antagligen anledningen till att romanerna aldrig blev riktigt slutförda. Kafka led hela sitt liv av starka tvivel på sitt författarskap och bad att allt material skulle brännas efter hans död. Trots att Max Brod talade om för Kafka att han inte tänkte infria denna önskan fick han ändå fortsatt förtroende att handha arkiven. Kafkas tre stora verk är alla ofullbordade. Efter hans död gjorde vännen Max Brod stora ansträngningar för att sammanställa kvarlåtenskapen för utgivning. Även Kafkas brev och dagböcker finns utgivna. Romanen Slottet sägs vara ett försök till en självbiografi. Till stor grund för den så kallade kafkastämningen ligger Franz Kafkas känsla av utanförskap. Eftersom han var tyskspråkig var han utanför den tjeckiska kulturen, på grund av att han var jude var han utfryst ur stadens tyska koloni och eftersom han inte var helt och sant troende stod han även utanför det judiska församlingslivet. Kafkas författarskap har tolkats på en mängd olika sätt. Max Brod hävdade att Kafka var en religiös diktare. Existentialistiskt orienterade författare som Albert Camus såg en själsfrände som fångade det absurda i tillvaron. Psykoanalytiker menade att Kafka var en utforskare av det omedvetna. Marxister som Ernst Fischer ansåg att han skildrar den alienerade människan i det kapitalistiska samhället. Hermeneutiska forskare har pekat på möjligheten att Kafka skriver om sig själv och sitt författarskap. Enligt Max Brod talade Kafka aldrig själv om hur hans berättelser skulle tolkas. Privatliv Kafka hade ett aktivt sexliv och ett antal kärleksrelationer med kvinnor. Han besökte ofta bordeller och var intresserad av pornografi. Han led, enligt Max Brod, av sexuell frustration och rädsla för att "misslyckas" sexuellt. Kafka var förlovad men gifte sig aldrig. Förlovningen bröts efter att fästmöns vän fått ett brev från Kafka där han delgav sitt tvivel inför äktenskapet. Kärleksliv Franz Kafka hade många relationer med olika kvinnor under sin livstid. Han besökte ofta bordeller och förlovade sig tre gånger sammanlagt, men avbröt alla dessa. Anledningarna var ofta för att han såg äktenskapet som ett alternativ till att besöka bordeller. En av dessa kvinnor var Felice Bauer, där en djup konflikt uppstod som har blivit namngiven som ”Rättegången på hotellrummet”. Kafka hade brevväxlat i förtroende med Bauers väninna, Grete Bloch, om sina tvivel inför giftermålet. Det slutade dock med att Grete visade breven för sin väninna. Den 12 juli 1914 konfronterades Kafka på sitt hotellrum i Prag av Bauer och hennes två väninnor genom en högläsning av breven. Efter denna incident hamnade Kafka i en slags psykisk förlamning. Efter detta skulle Kafka komma att ha många relationer och förälskelser med olika kvinnor, men den enda han faktiskt levde med var Dora Diamant. De höll ihop fastän han insjuknade i tuberkulos och följde sedan hans dröm om att flytta till Berlin. Den 3 juni 1924 dog Franz Kafka i hennes armar. Personliga åsikter Kafka var inte formellt engagerad i judiskt religiöst liv, men han visade stort intresse för judisk kultur och andlighet. Han var djupt fascinerad av judarna i östra Europa som han ansåg hade ett mer intensivt andligt liv än västerländska judar. Men han var vid olika tidpunkter fjärmad från judendomen och judiskt liv: "Vad har jag gemensamt med judarna? Jag har knappt något gemensamt med mig själv, och borde ställa mig helt stilla i ett hörn, nöjd med att jag kan andas." Under senare delen av sitt liv utvecklade Kafka ett intresse för att flytta till Palestinamandatet. Han drömde om att åka med Dora Diamant för att skapa ett nytt sorts liv där. Bibliografi Romaner Dessa tre verk kallas ibland för "ensamhetens trilogi". Noveller i urval Se även Franz Kafka-priset Kafkastämning 3412 Kafka Referenser Noter Tryckta källor Bonniers författarlexikon över utländsk litteratur, 2002 Torsten Ekbom, Den osynliga domstolen, Natur och Kultur 2004, Libris Vidare läsning Dramatik Milan Richter: Från Kafkas helvetesparadis, 2006 – teaterpjäs, översatt från slovakiska till engelska, norska, spanska (ADE-Teatro, Madrid, 2009), tyska, serbiska och bulgariska. Milan Richter: Kafkas andra liv, 2007 – teaterpjäs, översatt från slovakiska till engelska, norska, tyska, serbiska (Naš trag, 2010) och spanska (ADE-Teatro, Madrid, 2009). Litteratur Manfred Engel, Bernd Auerochs (ed.): Kafka-Handbuch. Leben - Werk - Wirkung. Stuttgart, Weimar: Metzler 2010. Hamalian, Leo (Ed.). [1974]. Franz Kafka: A Collection of Criticism. New York: McGraw-Hill. . Karl Vennberg: Franz Kafka, essä i Horisont 1944, omtryckt i Kritiskt 40-tal, Bonniers 1948. Libris Externa länkar Franz Kafka-sällskapets webbplats Tyskspråkiga författare Österrikiska författare Tjeckiska författare Personer från Prag Födda 1883 Avlidna 1924 Män Wikipedia:Basartiklar Alumner från Karlsuniversitetet


text: Institutet för de inhemska språken (förk. Kotus), (, romani: Finnosko tšimbengo instituutos, nordsamiska: Ruovttueatnan gielaid guovddáš, skoltsamiska: Dommjânnmlaž ǩiõli kõõskõs, enaresamiska: Päikkieennâm kielâi kuávdáš), är ett forskningsinstitut underställt undervisningsministeriet i Finland. Språkinstitutet inrättades 1976, då ett flertal fristående forsknings-, ordboks- och språkvårdsprojekt förenades till ett statligt institut. Språkinstitutets svenska namnform var till och med 2011 Forskningscentralen för de inhemska språken. Verksamhet Institutet för de inhemska språken bedriver forskning i finska, svenska, samiska, finländskt teckenspråk och romani samt med finskan besläktade språk. Språkinstitutet utarbetar därtill ordböcker över såväl modernt skriftspråk som äldre språkformer samt dialekter. Institutet ger rekommendationer och upplysningar om finskt, svenskt och samiskt språkbruk och namnskick, samt om finländskt teckenspråk och romani. Myndigheten upprätthåller även omfattande språkliga arkiv och ett stort offentligt specialbibliotek med finsk-ugrisk och annan språkvetenskaplig litteratur. Forskningsprojekten sträcker sig över ett brett fält, från lexikologi, lexikografi och semantik till dialektologi, namnforskning, grammatik, textanalys och pragmatik. Föremål för forskningen är både äldre och nutida språkformer. Språkpolitisk fråga Finlandssvenska anses i Finland vara en regional varietet (provinsialism) av svenska, varför Språkinstitutet tar intryck av hur svenska språket i Sverige utvecklas, och tar även intryck av Språkrådet i Sverige och liknande språkvårdsorgan. Ett axplock chefer på Språkinstitutet Professor Ulla-Maija Forsberg innehade tjänsten som direktör för Institutet för de inhemska språken fram till 2020. Filosofie doktor Salli Kankaanpää innehar (2019) tjänsten som chef för Språkvårdsavdelningen för finskan och samiskan. Filosofie doktor Charlotta af Hällström-Reijonen innehar (2019) tjänsten som chef för Svenska avdelningen. Svenska avdelningen Svenska avdelningen (f.d. Svenska språkbyrån) är avdelningen för svenskspråkig språkvård inom Institutet för de inhemska språken. Svenska avdelningen ansvarar för vården av svenska språket i Finland och kan anses som Finlands officiella språkvårdsorgan för svenska språket. Svenska avdelningens viktigaste uppgift är att vara ett stöd för dem som ska använda svenska i sitt arbete i Finland och behöver råd. Som ett led i arbetet att lämna råd ger avdelningen ut ordböcker, ordlistor och handböcker. Dessutom ger Svenska avdelningen råd både per telefon och per e-post. Svenska avdelningen ger också ut en populärvetenskaplig tidskrift, Språkbruk. Den innehåller populärvetenskapliga artiklar om språk, både svenska och andra språk och informerar om aktuell litteratur om språk. Se även Institutet för språk och folkminnen (Sverige) Finlandssvenska Statsrådets svenska språknämnd (Finland) Källor Webbkällor Institutet för de inhemska språken Läst 29.7.2019. (Allmän fakta hämtad från denna webbplats) Noter Finlands etnologi Finska Språkvårdande organisationer för svenska Romani Finländska forskningsinstitut Språknämnder Samiska Organisationer bildade 1976 Svenska


text: Falugrafikerna var en grupp grafiker från Falun eller dess närområde, bestående av de fem konstnärerna Stig Borglind, Bertil Bull Hedlund, Hans Norsbo, David Tägtström och Helge Zandén. Begreppet Falugrafikerna skapades 1942 då utställningen "Fem Falugrafiker" anordnades av Dalarnas konstförening. Det som förenade gruppen var egentligen endast att de var någorlunda jämnåriga, hade utbildat sig på 1910-talet och framförallt att alla hade anknytning till Falun. De var en grupp individualister med helt olika stilar men som hade grafiken som gemensamt konstnärligt uttrycksmedel. Genom sina verk har de gjort Falun till ett begrepp inom den grafiska konsten. En vanlig missuppfattning är att Axel Fridell tillhörde gruppen. Han var dock död vid tidpunkten för utställningen som gjorde gruppen med de fem då verksamma falugrafikerna till ett begrepp. De fem levande grafikernas utställning följde efter den minnesutställning som Axel Fridell hedrades med i Stockholm och Falun. Fridell var under sin livstid konstnärskamrat med de fem; han kom från Falun och hade varit studiekamrat med Bertil Bull Hedlund vid Konstakademien. Se även Axel Tallberg Konstnär Litteratur Konstnärsgrupper i Sverige


text: Fredrik Blom, född 24 januari 1781 i Karlskrona, död 25 september 1853 i Stockholm, var en svensk överste, arkitekt, professor och överintendent. Mycket känd för sin samtid blev Blom för sin idé med prefabrikation av trähus, de flyttbara husen. Flera finns fortfarande kvar i Sverige, bland dem Rosendals slott på Södra Djurgården i Stockholm Bakgrund I officersutbildningen vid svenska flottan ingick i äldre tider ritnings- och konstruktionslära, men det är få officerare, som har blivit lika framstående arkitekter som Fredrik Blom. Inte heller finns det många arkitekter, som kan förknippas med en sådan stor mängd arbeten inom såväl Flottans verksamhet som i Stockholms stadsbild liksom i det övriga landet. Blom ritade broar, byggde semafortelegrafer, utstakade Göta kanal, for på diplomatiska uppdrag i St. Petersburg, var arkitekt för kronans offentliga byggnadsverk i Stockholm, anlade kajer längs Strömmen, ledde arbetet med garnisonssjukhuset på Kungsholmen, blev befordrad till överste, utnämndes till professor i byggnadskonst och blev chef för byggnadsverksamheten vid arméns flottas eskader på Skeppsholmen. Hans yngre bror Gustav Adolf Blom var även han verksam som arkitekt vid Flottan. De två var morbröder till de tre arkitekterna Johan Adolf Hawerman, Ludvig Hawerman och Emil Hawerman via Bloms syster Fredrika Blom. Utbildning och liv I slutet av 1700-talet började Fredrik Blom sin bana som lärling hos en amiralitetsbildhuggare i Karlskrona, vilket så småningom förde honom vidare till Konstakademien i Stockholm. Bloms mentor var amiral Carl August Ehrensvärd, som under en period var utbildningschef för svenska marinen i Karlskrona. Under kriget mot Ryssland kom Blom 1808–1809 trots sin ställning som officer inte i direkt kontakt med krigshändelserna. Däremot kom han att ingå i Curt von Stedingks stab vid förhandlingarna med Ryssland efter det svenska nederlaget i Finland. Denna position förde Blom till S:t Petersburg och tsar Alexanders hov, vilket måste imponerat på den unge Karlskronabon. Fortifikationsingenjörerna stod för huvuddelen av dåtidens statliga projektering av byggnader. Bland 1800-talets militärarkitekter var Fredrik Blom en av de mest framträdande. Bloms stora genombrott kom 1817, när han dels blev professor i byggnadskonst vid Konstakademien, dels chef för byggnadsdepartementet vid Arméns flottas eskader i Stockholm med titeln överstelöjtnant mechanicus. Blom var en av den svenska empirestilens främsta företrädare och han var produktiv i hela landet. Han avled i en koleraepidemi och är begravd på Galärvarvskyrkogården. På hans gravsten står: Verk I Stockholm är några av byggnaderna på Skeppsholmen ritade av Fredrik Blom. Han svarade för ritningarna till Skeppsholmskyrkan, som påbörjades 1824. Kyrkan invigdes 1842 med det officiella namnet Karl Johans kyrka; Kastellet, den kasern som i dag, efter en omfattande ombyggnad på 1950-talet hyser Konsthögskolan; den byggnad, som var Flottans exercishus och som i dag inrymmer delar av ArkDes samt ombyggnaden 1844–46 av det tegelröda Amiralitetshuset. Bland hans övriga verk finns till exempel Carl Johans kyrka i Göteborg, Norra kyrkogården i Lund, monumentet över Jean Baptiste Bernadottes landstigning som blivande kronprins i Helsingborg och mängder av byggnader för militära ändamål, som Blomska förrådet, fältförrådsbyggnaden i Kristianstad, som uppfördes på 1850-talet och numera är statligt byggnadsminne. Mycket känd för sin samtid blev Blom för sin idé med prefabrikation av trähus, de flyttbara husen. Husens stomme bestod av dubbla brädväggar med lufttät papp emellan. Väggar, golv och tak transporterades i moduler, som genom sin spontning var lätta att sammanfoga. Modulerna tillverkades på Bloms verkstad vid Klara sjö (på platsen för nuvarande Stockholms central). Husen, som fanns i olika storlekar, var försedda med flyttbara kakelugnar och spiraltrappor. Dessa hus exporterades bland annat till Ryssland och Frankrike. Rosendals slott byggdes 1823–27 som Karl XIV Johans lustslott och ligger på Djurgården i Stockholm. Även om det inte byggdes för att flyttas användes en snarlik teknik. Det är ett trähus i empirestil, klätt med fasadtegel. Matsalen, som är placerad i flygeln, är inredd för att ge en känsla av en fältherres härläger. I byggnaden finns även vad som bör vara en av landets första hissar. Inredningsarkitekt var Emanuel Limnell. Till slottet hör en del samtida paviljonger. I slottets närhet finns ett senare byggt orangeri. Blom var arkitekten bakom flera av de byggnader som en gång tillhörde Kungliga lantbruksakademien vid Frescatiområdet, nuvarande Universitetsområdet. I dag finns Lantbruksakademiens huvudbyggnad, "Stora huset" ("Bloms hus") kvar (1837–38), och där huserar universitetets rektor och universitetsledningen sedan 1976. En stor mängd byggnader på Södra Djurgården är ritade och/eller ombyggda av Fredrik Blom. Utöver Rosendals slott med Rosendals iskällare kan nämnas muren till Galärvarvskyrkogården med den götiska portalen och Villa Fjeldstuen på sluttningen mot Djurgårdsbrunnsviken, som byggdes för den norske ministern Fredrik Due. Nedanför Villa Fjeldstuen erhöll Blom 1827 ett område där han skapade en pittoresk sommarstugebebyggelse, som han namngav Framnäs efter det Framnäs som förekommer i Tegnérs Frithiofs saga, utgiven 1827. Bloms uppfinning av flyttbara hus lämpade sig ypperligt till mindre sommarpaviljonger. Karl XIV Johan hade ofta behov av snabbt uppförda byggnader och paviljonger. Kungen var en flitig beställare och det kungliga föredömet gjorde snabbt "de Blomska husen" à la mode. Blom är även känd för flera små och eleganta lusthus; ett är bevarat på Skansen. Bloms karriär var anmärkningsvärd och han kom under sin livstid att ägna sig åt många skilda arbetsområden. Åren efter hans död ansågs hans arkitektur torr och fantasilös, men hans tekniska lösningar och grundliga kännedom om ovanliga arbetsmetoder kom att betyda mycket för den moderna stadens framväxt. Blom är representerad vid bland annat Nationalmuseum i Stockholm. Byggnader i urval Byggnader i Sverige Börsen, Göteborg Carl Johans kyrka i Göteborg Norra kyrkogården i Lund Nynäs gård utanför Nynäshamn Brunnslasarettet i Ramlösa Brunnspark Stockholm Kammarrättens hus, 1804, med Carl Fredrik Bouck Regementsbyggnaderna för Livgardet till häst i Kvarteret Krubban, 1805-1818 Kungliga borgen, monteringsfärdigt hus 1818 Oakhill, monteringsfärdigt hus 1820 Kungliga posthuset, ombyggnad 1820-1825 Rosendals slott, 1823-1827 Skeppsholmskyrkan, 1824 Stora Rosenvik, 1828 Eugeniakapellet, 1837 Konstakademiens hus, ombyggnad 1842-1846 Framnäs uddes sommarstugebebyggelse 1830-tal Betlehemskyrkan, 1838–40, Sveriges första frikyrkobyggnad Amiralitetshuset, ombyggnad 1846 (senare ombyggt) Kastellet på Kastellholmen, 1846-1848 Referenser "Fredrik Blom", manuskript av fil.lic. Carine Lundberg hämtad 2015-03-12 Noter Vidare läsning hämtad 2015-03-12 Externa länkar Representerade vid Nationalmuseum Svenska arkitekter under 1800-talet Svenska militärer under 1800-talet Svenska professorer i byggnadskonst Födda 1781 Avlidna 1853 Män Ugglan Arkitekter från Karlskrona Gravsatta på Galärvarvskyrkogården Militärer från Karlskrona


text: Falu ättika är ett tidigare varumärke för ättika som tillhör Perstorp AB. Falu ättika tillverkades sedan c:a 1910 vid Falu koppargruva och bestod av svavelsyra från gruvan och kaliumacetat från kolugnar i Domnarvet, och tillverkningen pågick där till 1970-talet. På etiketten såg man sedan 1945 en bild av Falujungfrun, som var en svarvad docka som man kunde köpa i staden på 1800-talet. Denna har nytillverkats sedan 1941 och göres nu av Kulturarvet i Falun. Sedan 2005 saluförs inte längre Falu ättika av Perstorp AB, utan företaget säljer endast Perstorp ättika. Bilden av jungfrun är också borta från etiketten. Referenser Noter Källor Made in Dalarna - Dalarnas Hembygdsförbunds årsbok 2000 Dalarna 2000, Dalarnas Hembygdsförbunds årsbok Varumärken för dagligvaror


text: Falukorv är en korv som innehåller basingredienserna kött, fett, potatismjöl, lök, salt och kryddor; den är en typ av bräckkorv. Falukorven räknas som en typiskt svensk produkt och ingår i många maträtter i det svenska köket och är namnskyddad sedan 1973. Falukorv ska till minst 45 procent bestå av nöt-, häst- eller fläskkött. Många falukorvar innehåller dock högre kötthalt än så (publicerat 2020). I begreppet "köttmängd" ingår även köttets naturliga innehåll av fett och vatten. Livsmedelsverkets regler avgör vilken mängd som får utgöras av bindväv, till exempel senor. Fetthalten i fläskkött och nötkött får inte överstiga en viss procent. Traditionellt är falukorven krokig. Det är ett naturligt resultat av att naturtarm använts. På senare tid tillverkas även raka falukorvar, men främst till storkök eftersom en majoritet av konsumenterna föredrar den krokiga. Historia Vid Falu koppargruva användes linor av tvinnad ox- och hästhud för att hissa upp kopparmalmen. Oxarna kom främst från närliggande bondgårdar men när behovet av rep ökade blev allt fler områden leverantörer och till slut nådde beställningar på djur ända till Småland. Dessa djur levererades i stora konvojer och slaktades vid ankomsten till Falun. Köttet som var en biprodukt saltades och röktes. Under 1500- och 1600-talen hade tyskarna stort inflytande vid gruvan och de lärde svenskarna att göra korv av det rökta oxköttet, som en variant på den tyska korven Lyoner, som är en ringformad korv med rödfärgat skinn och vars ändar man knutit samman. De korvar som i början av 1800-talet levererades i stora mängder från Dalarna kallade stockholmarna för "Fahlu Korf". I en lokaltidning från Kopparbergs län kunde man 1837 läsa: "Hwarje år afgå till hufvudstaden betydliga partier af i Schedwi Socken tillverkad rökt Köttkorf. Denna är i Stockholm allmänt bekant under namn af Fahlu Korf, och den har där många år haft god afsättning." Under 1870-talet tog Anders Olsson, grundare till charkuteriföretaget Melkers, upp traditionen att röka kött i sitt slakteri. Den rökta korven utvecklades omkring 1890 till falukorv. Äldsta kända förekomsten av ordet, med stavningen "falukorv", härstammar från 1889 och börjar förekomma i svenska dagstidningar i början av 1900-talet. Under 1800-talet ansågs falukorv vara "arbetarmat". Melkers var enligt egen utsago det enda företaget som fortfarande tillverkade falukorv i Falun i början av 2000-talet, innan företaget försattes i konkurs 2021 och i samband med det meddelade att fabriken skulle läggas ned. I samband med Falukalaset firas Falukorvens dag i Falun. Namnskydd Namnskyddet inom EU, där falukorven godkändes som Garanterad traditionell specialitet (GTS), trädde i kraft 2001 och ersatte det tidigare svenska skyddet. Tillagning och servering Innan falukorven tillreds skalar man av det oätliga skinnet som skyddar korven. Falukorven kan sedan kokas, stekas, grillas eller ugnsgratineras. Ska den kokas brukar den skäras i bitar eller skivor, ska den stekas brukar den skivas eller skäras i strimlor och ska den ugnsgratineras kan hela korven sättas in i ugnen. Den serveras ofta med kokt potatis alternativt potatismos, pasta eller ris. Kokt falukorv kan även serveras med pepparrotssås. Falukorv kan ingå i en gryta med potatis och rotfrukter. En vanlig maträtt med stekt falukorv är korv Stroganoff, en variant av biff Stroganoff. I bland annat svenska förskolor och skolor serveras maträtten korvburgare. Se även Lyoner Falukorvsvisan Referenser Externa länkar Korv Svenska maträtter Charkvaror Falun Kultur i Falun Kultur i Dalarna Skyddade ursprungsbeteckningar inom Europeiska unionen


text: Falu gruva är en tidigare koppargruva belägen cirka en kilometer sydväst om Faluns centrala delar. Brytningen inleddes möjligen så tidigt som 800 e.Kr (eventuellt början på 700-talet) och upphörde 1992. Gruvan var under sin storhetstid en av Sveriges största gruvor och är sedan år 2001 ett världsarv. Förutom koppar har i gruvan även brutits sulfidmalmer, zink, bly, vismut, silver och guld. Falu gruva var ett eget bergslag och bergmästardöme, Stora Kopparbergets bergslag, tills Bergskollegium avvecklades. Till dess avgjordes brottmål i Gruvrätten. Historik Arkeologiska och geologiska undersökningar har visat att gruvan börjat brytas mellan år 850 och 1080. Spektralanalyser av bronsföremål på Gotland har visat att koppar troligen hämtades från Falufyndigheten redan på 800–900-talet. När gruvan för första gången träder fram i skrivna dokument år 1288 hade den redan blivit ett riksintresse. Arbetet bedrevs i ett slags bolag där andelar i gruvan kunde köpas och säljas. De första kända privilegierna fick kopparberget av kung Magnus Eriksson år 1347 och gruvan bidrog under medeltiden till två tredjedelar av Europas kopparproduktion. Det var dock under 1600-talet som gruvbrytningen fick sin största omfattning, då Sverige var en stormakt. Produktionstoppen inträffade omkring 1650. Tidvis bröts 2/3 av hela världens kopparmalm i Falun, och under 1600-talet var gruvan med omkring 1 000 arbetare Sveriges största arbetsplats. Gruvan kallades under medeltiden för Tiskasjöberg. Då man år 1719 tömde en 500 fot djup sänkning, Mårdskinnsgruvan, som i många år stått under vatten, påträffades där liket av gruvarbetaren Mats Israelsson, vanligen kallad Fet-Mats, som 42 år tidigare begivit sig ensam ned i tunna och då omkommit. Vid upptagandet var den av det vitriolhaltiga vattnet genomlakade kroppen ännu mjuk. Han blev sedan hård som sten och förvarades i många år som en stor kuriositet, men började omsider sönderfalla och blev då med mycken heder begraven i Stora Kopparbergs kyrka år 1749. Vilan varade inte länge; man skulle göra om kyrkgolvet och var tvungen att flytta på Fet-Mats. Hans ben lades i en låda som flyttades upp på vinden där han glömdes bort. På 1930-talet hittade man lådan med Mats när man gjorde om vinden och han fick sin begravning år 1934. Stora Stöten Den intensiva brytningen och planlösa drivningen av orter resulterade i det stora raset på midsommardagen den 25 juni 1687. Ett ras 1655 hade redan fått flera av de äldre gruvhålen att smälta ihop. En stor del av gruvan rasade ihop och tre stora dagbrott förenades och bildade den jättelika Stora stöten, som är 1,6 kilometer i omkrets och 95 meter djup. Mirakulöst nog omkom ingen i raset eftersom helgdagar, bönedagar och söndagar var arbetsfria vid gruvan. I början av 1700-talet utrustades gruvan med maskiner som tillverkades av Christopher Polhem. Nya ras 1833 och 1876 utvidgade Stora stöten ytterligare. Berginfanteriregementet I Falun har man haft ett eget regemente, Bergsinfanteriregementet vid Stora Kopparberget och Falun, uppsatt 1642 till drottning Kristinas besök. Regementet fanns i cirka 150 år och hade förutom infanteri ett kompani kavalleri samt eget artilleri. Det finns musköter och fanor kvar från regementet i gruvmuseet och originaldokument vid Arkivcentrum i Dalarna. Två artiklar av Berg och Kristensson finns i Bergsarkivens årsbok 1989 samt 1993. Regementets mest kända person var ryttmästaren Anders Lundström ifrån Lönnemossa. Lundströms bevarade arkiv är den viktigaste grunden i det material som finns om regementet förutom protokoll från bolaget. Regementet var under Stormaktstiden det näst största borgarregementet efter Stockholms Borgarregemente. Dalarna har haft två aktiva regementen under 1600- och 1700-talen, Dalregementet och Bergsregementet, med en sammanlagd styrka på minst 1.900 soldater. Båda regementena mönstrades av landshövdingen i Dalarna på Stora Torget i Falun och Bergsregementet paraderade vid flera tillfällen i Falun med hela regementet. Falun har således en lång tradition av militärparader med musikkår. Gruvan idag Sedan år 1970, då gruvan öppnades för allmänheten, har nära två miljoner besökare tagit hissen ner i gruvan, 67 meter under jord. Den del av gruvan som visas har bearbetats från medeltiden och in på 1800-talet. Man räknar med att gruvan består av mer än 4000 schakt, orter och arbetsrum, där vart och ett fått sitt eget namn. Julklappen är namnet på ett av arbetsrummen där gruvväggen blivit gästbok för kungliga besökare. I dag är gruvans enda industriella produkt pigment för framställning av Falu rödfärg. Vid en ceremoni 8 december 1992 sköts den sista salvan i gruvan. Dåvarande ordföranden i Stora Kopparbergs Bergslags AB, Peter Wallenberg tryckte på utlösningsknappen och därmed upphörde malmbrytningen i gruvan där bergsmännens gruvdrängar med kil, knoster och brytstänger under århundraden skattade berget på dess rikedomar. Lokalt har Falu gruva även smeknamnet Gamla mormor. Den 31 december 2001 blev Falu gruva utsedd av Unesco till världsarv tillsammans med Falun och Kopparbergslagen. År 2002 invigde Carl XVI Gustaf världsarvet i Falun. Bilder Se även Gruvmuseet Falun och Kopparbergslagen Falu rödfärg Kopparberget Stiftelsen Stora Kopparberget Stora Kopparbergs Bergslags AB Stora Stöten E.T.A. Hoffmann Johann Peter Hebel Referenser Vidare läsning Externa länkar Falugruva.se Sveriges industrihistoria Gruvor i Dalarna Nedlagda gruvor i Sverige Byggnadsminnen i Falu kommun Arbetslivsmuseer i Sverige Falu koppargruva Platser avbildade i Suecian Geoturism i Sverige Industriminnen i Dalarna


text: Svenskt Friluftsliv är de ideella friluftsorganisationernas samarbetsorgan. Svenskt Friluftslivs viktigaste uppgifter är att bevara och utveckla förutsättningarna för friluftsliv, verka för att friluftslivets status höjs i samhället och att allemansrätten ska finnas kvar. Organisationen bildades den 22 februari 2000 som en ideell förening med namnet Frisam. Vid en extra årsstämma som hölls 21 november 2006 beslutades att FRISAM skulle byta namn till Svenskt Friluftsliv. Namnskiftet trädde i kraft den 1 januari 2007. Idag har man 26 medlemsorganisationer, som har sammanlagt 1 800 000 medlemskap. Ordförande Per Klingbjer. Svenskt Friluftsliv har till syfte att utifrån de enskilda medlemsorganisationernas målsättningar, genom samarbete och samverkan, bevara och utveckla förutsättningarna för friluftsliv och rekreation i vid bemärkelse. Svenskt Friluftsliv skall därför bevaka och företräda friluftslivets olika intressen gentemot regeringen, myndigheter och andra organisationer. Medlemsorganisationer Cykelfrämjandet Friluftsfrämjandet Förbundet Skog och Ungdom Korpen Svenska Motionsidrottsförbundet Riksförbundet Hälsofrämjandet Riksförbundet Sveriges 4H Scouterna Sportfiskarna Svenska Brukshundklubben Svenska Båtunionen Svenska Cykelsällskapet Svenska Fjällklubben Svenska Folksportförbundet Svenska Frisksportförbundet Svenska Gång- och Vandrarförbundet Svenska Islandshästförbundet Svenska Jägareförbundet Svenska Kanotförbundet Svenska Kennelklubben Svenska Klätterförbundet Svenska Kryssarklubben Svenska Livräddningssällskapet Svenska Orienteringsförbundet Svenska Skridskoförbundet Svenska Turistföreningen Sveriges Ornitologiska Förening – BirdLife Sverige Referenser Externa länkar Svenskt Friluftslivs webbplats Friluftsliv


text: Farsta gymnasium var en kommunal gymnasieskola belägen i Farsta i Stockholms kommun, Skolan las ner 2014. Historik Skolbyggnaden tillkom 1963 och ritades av Lennart Brundin. Den rymde grundskola (högstadium) 1963–1984 och vuxengymnasium 1990–1991. 1962–1964 var namnet S:t Görans samrealskola och Farsta läroverk och 1964–1966 Farsta läroverk. Gymnasieutbildning från 1963 med studentexamen 1966–1968. Filialklasser till Tekniska gymnasiet II och Stockholms stads handelsgymnasium 1964–1966. Verksamhet 2000-talet Skolan hade cirka 800 elever och erbjöd följande gymnasieprogram: Barn- och fritidsprogrammet Samhällsvetenskapsprogrammet Naturvetenskapsprogrammet Handels- och administrationsprogrammet Idrottsprogrammet Individuella programmet Farsta gymnasium var också ett idrottsgymnasium där eleverna kan välja att träna fotboll, handboll, ridsport, basket, orientering, innebandy eller golf ungefär sex timmar i veckan. Skolan har en utpräglad hälsoprofil med en modern hälsostudio som förestås av skolans hälsopedagog där både elever och personal kan få hjälp med individuellt anpassade träningsprogram. Staffan Olsson har verkat som handbollstränare på Idrottsprogrammet sedan 2004, men från 2007 är Ulf Nyström huvudinstruktör. År 2006 startade ett IT-projekt med trådlöst nätverk i hela skolan samt en bärbar dator per elev och lärare. År 2007 vann Farsta gymnasium Arlas Guldkotävling som Sveriges bästa matglädjeskola. Från 2009 samverkade lärarna mer systematiskt med temaarbeten, ämnesövergripande samarbeten vilket bland annat resulterade i att elevernas schema består av längre lektionspass och inte så många olika kurser och ämnen varje vecka. Lärlingsutbildningar för elever på Barn- och fritidsprogrammet och Handels- och administrationsprogrammet fanns också. Farsta gymnasium gick med 13,9 miljoner kronor i förlust 2013 och las ned efter vårterminens slut 2014. Kvarvarande elever fortsatte i Midsommarkransen höstterminen 2014. Efter renovering öppnade skolan 2016 igen med grundskoleklasser. Skolan heter därefter Farsta grundskola med Adolf Fredrik musikklasser. Alumni Elever som gått på Farsta Gymnasium, urval: Karin Pettersson, ledarskribent Aftonbladet Martin Lidberg, världsmästare i brottning Janne Westerlund, ståuppkomiker Alex Schulman, författare och poddcastare Referenser Externa länkar Skolans webbplats Farsta Ej längre existerande skolor i Stockholm


text: Fysik (från grekiskans φυσικός, physikos som har betydelsen "naturlig" eller från latinets physica som betyder "läran om naturen") är vetenskapen om hur naturen fungerar på den mest fundamentala nivån. Från början var ordet "fysik" ett samlingsnamn för all naturvetenskap som kemi, biologi och geovetenskap. Utvecklingen ledde sedan till att naturvetenskapen delades upp i de discipliner vi känner idag. Enkelt uttryckt handlar fysik som vetenskaplig disciplin om olika former av energi och omvandlingar mellan dessa energiformer. Idag behandlar fysiken de beståndsdelar som bygger upp materien och de fundamentala krafter som påverkar dessa beståndsdelar och hur materien rör sig genom rumtiden. Fysiker studerar dessa problem på alla nivåer, från de minsta beståndsdelarna på subatomär nivå inom högenergifysik och kärnfysik till universums struktur på den allra största skalan inom kosmologin. Däremellan finns forskningsfält som atom- och molekylfysik, kondenserade materiens fysik och rymd- och astrofysik. På en mer abstrakt nivå går det att säga att fysiken formuleras i termer av symmetrier och bevarandelagar för energi, rörelsemängd, laddning och paritet. Denna koppling, mellan symmetrier och bevarade storheter, beskrivs av Noethers sats som är ett grundläggande teorem inom teoretisk fysik. Fysik och andra vetenskaper Fysikens resultat används inom alla fält i naturvetenskapen eftersom den beskriver de grundläggande lagarna för naturen, naturlagarna, till exempel lagen om energins bevarande. Fysiken kan ses som den mest fundamentala vetenskapen, eftersom alla andra naturvetenskaper, exempelvis kemi, biologi och geovetenskap, behandlar system som lyder under fysikens lagar. Kemin, till exempel, behandlar atomer och molekyler, vilka en fysiker beskriver med hjälp av kvantmekanik. Därtill använder kemisten elektromagnetism och i synnerhet termodynamik. Det vore svårt att beskriva kemiska reaktioner med hjälp av grundläggande fysik, men i princip skulle det vara möjligt. Praktiskt taget alla fysikaliska lagar formuleras i form av matematiska ekvationer. Matematiken blir det språk som används för att formulera fysikens teorier så att de kan göra kvantitativa förutsägelser. En skillnad mellan fysik och matematik är dock att fysiken syftar till att beskriva hur naturen fungerar, medan matematiken beskriver abstrakta strukturer som inte behöver ha någon koppling till naturen. Samtidigt har fysiken och matematiken utvecklats tillsammans. Ibland har nya matematiska begrepp utvecklats under formuleringen av fysikaliska teorier och vid andra tillfällen har en fysikalisk teori plockat upp matematiska begrepp som tidigare ansågs sakna praktiska tillämpningar. Matematisk fysik studerar de matematiska lösningsmetoder och funktioner som används av fysiker. Ett flertal ingenjörsvetenskaper har utvecklats ur fysiken, till exempel elektroteknik som har sitt ursprung i studierna av elektromagnetismen under 1800-talet, statik, en underdisciplin av mekaniken, används vid konstruktionen av broar och byggnader, och fasta tillståndets fysik beskriva dopade halvledare, vilka spelar en central roll i modern elektronik. Metoder Den fysikaliska forskningen följer i hög grad den vetenskapliga metoden, som bygger på att hypoteser ställs upp för att förklara ett fenomen. Dessa hypoteser används sedan för att göra förutsägelser om resultatet av nya experiment eller observationer, och beroende på utfallet av dessa experiment kommer hypotesen antingen att förkastas eller behållas. Eftersom fysiken är en kvantitativ vetenskap formuleras teorierna uttryckta i matematiska begrepp; vissa discipliner som strängteori är idag snarast ett mellanting mellan fysik och matematik. Fysiker måste dessutom – beroende på område – ha god kännedom om statistik, dels för att analysera resultat från experiment, men också för att kunna beskriva stora komplexa system. Även om fysiker ofta använder sofistikerade matematiska metoder går det ofta att komma långt genom att bara använda dimensionsanalys, vilket i grund och botten är insikten att en fysikalisk storhet – till exempel massa eller längd – inte utan vidare låter sig utbytas mot en annan; en mening som "den här stången är fem kilo lång" tycks ju vara rent nonsens, men om man vet att en stång av det materialet och med den diametern har massan 10 kilogram per meter, går det lätt att byta mellan massa och längd, och se att om stången har massan 5 kilogram så är den en halv meter lång. För det mesta tillämpas dimensionsanalys på mer komplexa system, och kan då vara en god hjälp för att till exempel kunna säga vilka parametrar som är viktiga eller betydelselösa. Teori och experiment Fysiken har i större utsträckning än de andra naturvetenskaperna delats upp i teori och experiment. Från och med nittonhundratalet har de flesta fysiker specialiserat sig på antingen teoretisk eller experimentell fysik, vilket inte är lika vanligt inom biologin och kemin, även om detta börjat förändras på sista tiden. Teoretiska fysiker använder matematiska modeller för att beskriva och tolka befintliga experimentella resultat och kan sedan försöka generalisera dessa modeller till nya teorier och från dessa förutse resultatet av framtida experiment. Experimentalisterna å andra sidan utvecklar experiment som kan testa teoretikernas förutsägelser eller leda till upptäckten av nya fenomen. Framsteg inom fysiken sker oftast när experimentalister får fram resultat som befintliga teorier inte kan förklara, vilket gör att nya teorier måste tas fram, men ibland utvecklas teorier först och verifieras sedan experimentellt – ett exempel på detta är Albert Einsteins allmänna relativitetsteori. Fenomenologi Ofta är det svårt att förklara ett experimentellt studerat fenomen direkt från de mest grundläggande fysikaliska teorierna, då kan en fenomenologisk modell användas istället, som kan beskriva viktiga korrelationer mellan de observerade egenskaperna för ett fysikaliskt system. Ofta innehåller en sådan modell flera parametrar som eventuellt måste bestämmas experimentellt. Ett exempel på en sådan teori är Einsteins teori för den fotoelektriska effekten, som bygger på att en elektron som frigörs ur en metallyta utför ett utträdesarbete, för att komma ut ur metallen. Vid denna tid kunde utträdesarbetet inte beräknas teoretiskt utan endast mätas experimentellt. Ett annat exempel på en fenomenologisk teori är klassisk termodynamik som reducerar komplexa system till mätbara storheter som temperatur, tryck och volym. Centrala teorier Eftersom fysiken i princip inte begränsar sig i fråga om vad den studerar har det uppstått en mängd mer eller mindre separata delområden, ofta med delvis skilda betraktelsesätt och terminologier. Den klassiska mekaniken använder Newtons rörelselagar för att beskriva hur makroskopiska objekt förhåller sig till och växelverkar med varandra vid hastigheter långt under ljushastigheten. Varje fysiskt objekt har ett antal mätbara egenskaper som position, hastighet och massa. Ur dessa kan sedan andra storheter som energi och rörelsemängd härledas. Hållfasthetslära och strömningsmekanik är viktiga underdiscipliner. Klassisk elektrodynamik är en teori som beskriver elektromagnetismen, en av universums fundamentala krafter, som förenar elektriska och magnetiska fenomen till en sammanhängande teori, vilken beskrivs av Maxwells ekvationer. Den elektromagnetiska kraften är ansvarig för i princip alla fenomen i vår vardag förutom gravitationen. Centrala begrepp är elektrisk laddning, ström, spänning och elektromagnetiska fält. Termodynamiken beskriver utgående från termodynamikens huvudsatser hur värmeenergi kan omvandlas, och utföra ett arbete. Entropi, temperatur och tryck är centrala införda storheter. Termodynamiken utgår från system i jämvikt. Kvantmekaniken studerar hur mikroskopiska objekt beter sig. Schrödingerekvationen spelar motsvarande roll som Hamiltons ekvationer gör inom den klassiska fysiken. Båda teorierna använder begrepp såsom läge och rörelsemängd, men genom att dessa i kvantmekaniken beräknas ur en vågfunktion kan de inte båda två samtidigt bestämmas exakt, vilket uttrycks av Heisenbergs osäkerhetsrelation. I kvantmekaniken tillkommer också begreppet spinn, som helt saknar motsvarighet inom klassisk mekanik. Relativitetsteori, eller mer specifikt de speciella och allmänna relativitetsteorierna grundar sig på att ljushastigheten är konstant för alla observatörer respektive att acceleration och gravitation är ekvivalenta, vilket leder till att den klassiska mekanikens fundamentala begrepp som massa och rörelsemängd, tid och rum måste ges nya definitioner, samt att energi och massa är ekvivalenta. Viktiga områden Inom fysiken finns flera viktiga områden som studerar fenomen där två eller flera av ovanstående teorier är nödvändiga för att ge en komplett bild av området. Astrofysiken studerar astronomiska objekt såsom stjärnor och planeter, svarta hål och neutronstjärnor, supernovor och galaxer. En viktig underdisciplin är kosmologin, som beskriver universum som helhet, och dess utveckling. Den kondenserade materiens fysik behandlar egenskaper för material, där ett stort antal atomer är starkt bundna till varandra, till exempel metaller, magneter och halvledare, men även mer exotiska materieformer som Bose–Einstein-kondensat. Optik är studiet av ljus och hur det kan manipuleras med hjälp av bland annat linser. Den subatomära fysiken studerar objekt som är mindre än en atom. Den är väsentligen uppdelad på två områden: partikelfysiken, som studerar elementarpartiklar, och kärnfysiken, som studerar atomkärnor vilka byggs upp av protoner och neutroner. I båda fallen spelar stark och svag växelverkan en central roll. Klassisk och modern fysik Efter att kvantmekaniken hade slagit igenom blev det uppenbart för fysikersamfundet att de andra teorierna inte var giltiga på atomära skalor. På grund av detta kallas alla icke kvantiserade teorier för klassiska, inklusive de båda relativitetsteorierna. En klassisk teori är således inte per definition från tiden före skapandet av kvantmekaniken. Klassiska teorier är i allmänhet enklare att arbeta med, och det pågår fortfarande en viss forskning inom klassisk fysik, till exempel kring kaotiska system. För vissa problem går det att undvika en fullständig kvantmekanisk behandling, vilken är svår att arbeta med, genom att kombinera klassisk fysik med en enkel form av kvantifiering. Sådana modeller kallas för semiklassiska. Eftersom relativitetsteorierna och kvantmekaniken uppstod samtidigt i början på 1900-talet, och då de båda i grunden bryter med den äldre fysikens synsätt, används termen modern fysik för att beskriva fysik som bygger på dem. Den klassiska fysiken kan ses som approximationer av de moderna teorierna. Den fås från relativitetsteori då ljushastigheten formellt går mot oändligheten och från kvantmekanik då Plancks konstant går mot noll. Tillämpningar av fysik Fysiken har ofta utvecklats tillsammans med sina tillämpningar. Termodynamiken utvecklades till exempel ur sina ingenjörsmässiga tillämpningar, såsom ångmaskiner, och har fortfarande viktiga tekniska tillämpningar. Elektronik baserar sig på ellära, men använder idag i stor utsträckning halvledarkomponenter vilka har utvecklats ur den kondenserade materiens fysik. Medicinsk fysik utvecklar fysikaliska metoder såsom röntgenstrålning och radioaktivitet, för att använda dem för diagnostik och behandling inom medicinen. Meteorologin använder flödesdynamik för att beskriva rörelser i atmosfären. Kemin utnyttjar bland annat kvantmekanik och termodynamik i området fysikalisk kemi. Historia Det teoretiska studiet av universum började som naturfilosofi. Aristoteles var tillsammans med bibeln länge de stora auktoriteterna i Europa och ifrågasattes inte på allvar förrän under renässansen då framförallt Galileo Galilei började tillämpa den vetenskapliga metoden som ersatte auktoritetstro med experiment och vidareutveckling av hypoteser. 1687 kom sedan Isaac Newtons Philosophiæ Naturalis Principia Mathematica ut, vilken lade grunden för den klassiska mekaniken och i ett slag förklarade en mängd fenomen. Det hade inte insetts tidigare att samma kraft som får äpplet att falla till marken även ligger bakom planeternas rörelse. Insikten om möjligheten, och strävan efter, att förklara vitt skilda fenomen med endast ett fåtal generella lagar som specifika fall sedan härledes ur har sedan dess starkt präglat fysiken. Speciellt lyckad var James Clerk Maxwells sammanfattning av elektromagnetismen i Maxwells ekvationer. I slutet av 1800-hundratalet tycktes detta projekt i stort sett vara slutfört, och det enda som återstod var smärre detaljer såsom ultravioletta katastrofen, vilken drabbade teoretiska beskrivningar av svartkroppsstrålningen och Brownsk rörelse. Under slutet av 1800-talet började även kärnfysiken växa fram till följd av upptäckten av radioaktivitet, ett fenomen etablerat av Marie Curie. 1900 började den kvantfysikaliska revolutionen, då Max Planck i en "desperat handling" införde att energiutbytet mellan en varm kropp och ett elektromagnetiskt fält endast kunde ske i form av kvantiserade energipaket. Det blev då möjligt att formulera en teori som korrekt beskrev spektrumet för den elektromagnetiska strålning som en varm kropp sänder ut, medan tidigare modeller hade förutspått den utsända strålningen skulle bli oändligt stark då våglängden gick mot noll, den så kallade ultravioletta katastrofen. 5 år senare, under sitt annus mirabilis, utvidgade Albert Einstein denna hypotes till att säga att ljuset består av små energipaket, kvanta, för att förklara den fotoelektriska effekten. Dessutom förklarade han samma år den Brownska rörelsen, vilket blev atomteorins genombrott. Som om inte detta vore nog publicerade han dessutom den speciella relativitetsteorin. Under 1920-talet utvecklades sedan den tidiga kvantfysiken till en fullständig teori för mikrokosmos, kvantmekaniken, ur vilken atomernas struktur kunde beräknas, genom banbrytande arbeten av Erwin Schrödinger, Werner Heisenberg och Paul Dirac. 1918 publicerade Emmy Noether två eleganta teorem som kopplade samman symmetrier i fysikaliska lagar med bevarade storheter. Detta hade stor betydelse för både kvantmekaniken och relativitetsteorierna men teoremen kom att bli erkända som grundläggande matematiska beskrivningar av fysikaliska system först på slutet av 1900-talet. Under tidigt 1930-tal började den subatomära fysiken ta form då atomen inte längre sågs som den minsta, odelbara entiteten. Flera mindre partiklar hade upptäckts såsom elektronen, protonen och neutronen vilka kom att refereras till som elementarpartiklar. Även kvantiseringen av ljus som Planck och Einstein hade utvecklat sågs nu som en elementarpartikel och fick benämningen foton. Klyvning av atomkärnor studerades flitigt under slutet av 1930-talet och benämndes som fission av Lise Meitner och Otto Robert Frisch år 1939. Under andra världskriget skulle fler framsteg, eller i detta fall kanske snarare felsteg, inom kärnfysiken leda till konstruktion av de första atombomberna. Under efterkrigstiden skedde det sedan en stark utveckling av elementarpartikelfysiken och på 1970-talet formulerades standardmodellen, en teori som beskriver alla fenomen inom elementarpartikelfysiken utom de fenomen som uppstår på grund av gravitation. En viktig del av denna teori är Higgsmekanismen, som beskriver hur partiklarna får massa. Den Higgsboson som förutsägs av denna mekanism observerades slutligen 2012 vid Large Hadron Collider. Den allmänna relativitetsteorin har å andra sidan spelat en mindre roll för fysikens utveckling, och har i första hand varit relevant inom astrofysiken, där den till exempel förutsade existensen av svarta hål, och kosmologin, där hela big bang-modellen bygger på en lösning av Einsteins fältekvationer. Fysiken tjänar dock även mänskligheten på betydligt konkretare sätt, bland annat genom utvecklandet av halvledarfysiken, som ligger till grund för nödvändiga komponenter i många moderna apparater, som till exempel datorer, och fysikforskningen har under de senaste decennierna allt mer vänt sig mot tillämpningar, vilket också har avspeglats i nobelprisen i fysik under senare år. Fysikens framtida utveckling och föreslagna teorier Fysikens teoretiska modeller av verkligheten har avlöst varandra. I dag pågår sökandet av en modell som kan sammanfatta alla fenomen i universum - "teorin om allt", där några av de starkaste kandidaterna är M-teori, supersträngteori och loopkvantgravitation. Inom den kondenserade materiens fysik görs idag försök att skapa en teori för högtemperatursupraledare, och experimentell möda läggs bland annat på att utveckla spinntronik och kvantdatorer. Många astronomiska och kosmologiska fenomen är ännu oförklarade, som till exempel det faktum att universum består av mycket mer materia än antimateria samt vad mörk energi och mörk materia är för något. I förlängningen finns här också frågan hur universums expansion är kopplad till tidens riktning. Inom den klassiska fysiken kvarstår dessutom stora teoretiska problem med hur fenomen som turbulens och kaos skall behandlas. Avfärdade teorier och resultat Genom fysikens historia har ett flertal felaktiga teorier dykt upp. När dessa sedan inte visat sig motsvara den observerade verkligheten, har ofta fysikens kunskaper utvecklats kraftigt. En vetenskaplig metod kan inte ge bevis för att något är rätt eller fel, men väl så övertygande belägg i någon riktning. Detta leder till att delar av modeller kan utvecklas vidare och att även de som flertalet avfärdar, sällan överges totalt. Steady state-teorin var en modell som till skillnad mot Big Bang-teorin sade att universum alltid funnits, och att det därför inte utvecklas med tiden. Även om den till slut visade sig ohållbar, ledde det faktum att Big Bang hade ett alternativ till att området utforskades snabbare och bättre. Eter var ett medium, som man trodde att ljus fortplantade sig i. Detta motsades av Michelson–Morleys experiment, och relativitetsteorin visade att det inte behövs någon eter. Utbildning och forskning I Sverige är fysik ett NO-ämne i grundskolan, och ett karaktärsämne på naturvetenskapsprogrammet och teknikprogrammet. På högskola och universitet kan man bland annat studera fysik på naturvetenskapliga program och civilingenjörsprogram, och specialisera sig på civilingenjörsutbildningarna i teknisk fysik samt teknisk fysik och elektroteknik eller på kandidat- och masterprogram i fysik. Se även Kända fysiker Nobelpriset i fysik Vidare läsning Böcker om fysik Källor Wikipedia:Basartiklar