text: Kattdjur (Felidae) är en familj i ordningen rovdjur och underordningen kattliknande rovdjur (Feliformia), tillsammans med hyenor (Hyaenidae), leopardmårdar (Nandiniidae), manguster (Herpestidae) och sibetdjur (viverrider, Viverridae); av dessa är sibetdjur och hyenor de närmaste släktingarna. Kattdjuren består av flera släkten och arter, som förekommer naturligt över hela jorden, utom i Australien, Madagaskar, Grönland, norra Ryssland och Antarktis. Kattdjuren indelas i fyra underfamiljer: Felinae (mindre kattdjur), Pantherinae (stora kattdjur), Machairodontinae (sabeltandade kattdjur, utdöd) och Acinonychinae (geparder). Det förekommer alternativa systematiseringar. Vissa kattdjur, huvudsakligen av släktet Pantherinae, kan ryta, medan andra, huvudsakligen små, kan spinna. Vad den skillnaden beror på är omdiskuterat; en förklaring kan vara att tungbenet är mer förbenat hos de senare. Vissa arter är uppskattade husdjur, medan andra jagas för pälsen eller för det hot de anses utgöra för människor och boskap. I några länder uppfattas kattdjuren som allvarliga hot för människan. Konflikten mellan människa och främst stora kattdjur om begränsade resurser har på vissa platser lett till att kattdjur blivit utrotade eller är starkt hotade. Anatomi och utseende Flertalet arter är mycket lika, och skiljer sig nästan bara i storlek, medan skelett och annat är märkbart enhetligt. Könen är inte påtagligt dimorfa, förutom bland lejonen, vilkas hannar har en kraftig skäggliknande behåring och längre hår på huvudet. Annars är det mest storleken som utgör skillnad, men för vissa arter skiljer inte heller detta avsevärt. Kattdjur har 20 hals-, rygg- och ländkotor, 2-3 korskotor, och 15-29 svanskotor, undantaget manxkatter som mer eller mindre saknar svans. De har 30 tänder, utom lodjuret som har 28, och dessa är helt anpassade till en diet av rått kött. Alla molarer och premolarer har utvecklats till rovtänder. De vassa glesa tänderna duger därför bra till att slita loss kött från byten men inte till att tugga. Den fjärde premolaren (övre rovtanden) är mycket vass men är även utformad så att den kan krossa ben. Underkäken är tämligen smal, och käkarna korta men kraftiga. Bettet är så starkt att de kan släpa byten långa sträckor, men det beror även på de stora tinningsmusklerna. Kattdjur har kort tarm, 3-5 gånger så lång som kroppen, anpassad för den lättsmälta köttdieten. Klorna är välutvecklade, tassarna korta, grova men med lätta steg. När kattdjur går vidrör endast fotens framdel marken, men inte det yttersta tåbenet som är uppåtvänt, och på så sätt nöter de inte på klorna. Klorna behärskas med ett avancerat sen- och muskelsystem, som drar in dem eller spänner ut dem efter sinnesstämning och behov. Geparder utgör ett undantag då deras klor är mycket annorlunda konstruerade. Tassarna och benen är så starka att många arter med ett enda slag kan slå större djur till marken. Kraniet är litet, med kort och brett ansikte. Lejonets är mer avlångt och framskjutande än andra arters. Näshålan är reducerad. Nostippen är trekantig och naken, med en skåra ner till munnen, som framtill är formad som ett upp och nedvänt "V" när den är stängd. Tungan är hos alla arter sträv och har papiller som hjälper dem att slicka bort kött från byten. Öronen är trekantiga till svagt rundade och upprättstående, placerade framvända uppe på huvudet. Ögonfärgen är oftast gul till grön, undantagsvis blå i vuxen ålder. Hos de stora djuren är pupillerna runda, men hos de mindre arterna elliptiska. I ögat finns ett reflekterande skikt bakom syncellerna på näthinnan, och det är detta som gör deras ögon lysande om en ljusstråle möter dem i mörkret. Pälsens utseende är anpassat till artens biotop, och fungerar som kamouflage. De vanligaste färgerna går i sandbrunt till gyllene, och är enfärgade, fläckiga eller randiga. De har som regel lång svans, som har betydelse för balansen, men överlag inte verkar fylla någon särskild praktisk funktion. Kattdjurens kroppslängd varierar mellan 30 centimeter och över 300 centimeter. Tigrar är de största kattdjuren. Hanar av den sibiriska underarten väger i genomsnitt 230 kg och ibland upp till 307 kg. På andra sidan finns den svartfotade katten som väger bara 1 till 2 kg. Sinnesorganen Kattdjurens mörkerseende är gott, sex gånger bättre än människans, och flera arter är nattdjur. De har begränsat färgseende likt de flesta däggdjur och kan skilja på gröna och blå nyanser, men har svårt att skilja på röda färger. Ögonen är riktade framåt och de har binokulärt seende, i dagsljus ser de lika bra som människan. De är dock närsynta i svagt ljus, och sinnen som hör till örat är de som är mest betydelsefulla för dem. Det är med hörseln de letar upp sina byten, trots att ytteröronen ingalunda är iögonfallande stora. Båggångarna i innerörat är också viktiga, för det är där balanssinnet sitter, och det är troligen det sinnesorgan som är mest utvecklat. Det är detta som får dem att alltid landa på fötterna när de faller från hög höjd. Andra viktiga organ för sinnena är morrhåren, som finns på båda sidor om nosen och ovanför ögonen, och tassarnas trampdynor verkar likaledes vara känsliga. Luktsinnet är väl utvecklat från födseln vilket flera forskare visat såsom Jay S. Rosenblatt. Blockeras detta sinne störs katternas dibeteende och de blir oförmögna att lokalisera en spene att dia. Smaksinnets utveckling diskuteras utifrån olika antaganden om huruvida katten uppfattar bitterhet och sötma och syftet med detta. "Katter är kända för att vara "picky eaters" säger forskaren Peihua Jing. Vomeronasalorganet som har stor betydelse för att uppfatta olika dofter och smak är också väl utvecklat. Det kallas också Jacobsons organ och är beläget i munhålans ovansida. Känselsinnet anses välutvecklat. Kattdjur uppskattar beröring. Kinderna är särskilt mottagliga för smekningar. Skillnad mellan mindre och större kattarter De små katterna är mer opportunistiska jägare i den meningen att de kan döda och äta fler arter – faktiskt flera tusen – medan stora kattdjur endast tar ungefär hundra olika arter bytesdjur. Detta beror på att det finns färre olika arter i de storleksklasser som de stora kattdjuren med fördel kan utnyttja. Rent teoretiskt sett skulle de större kattdjuren också kunna döda flera tusen olika arter, men gör det inte på grund av att själva jakten på till exempel en mus kostar mer energi än vad bytesdjuret innehåller. Undantaget är leoparder, som i regel har en stark böjelse för att även jaga mindre byten. Andra aspekter är att de mindre kattarterna inte kan ryta, och att de kan spinna både när de andas in och andas ut. Tamkatter är inte flockdjur av naturen men tolererar som regel andra katter som de lever tillsammans med. Systematik FAMILJ FELIDAE Underfamilj Felinae Släkte Felis Kinesisk ökenkatt (Felis bieti) Djungelkatt (Felis chaus) Pallaskatt (Felis manul) Sandkatt (Felis margarita) Svartfotad katt (Felis nigripes) Vildkatt (Felis silvestris) Tamkatt (Felis silvestris catus) Europeisk vildkatt (Felis silvestris silvestris) Asiatisk vildkatt (Felis silvestris ornata) Falbkatt (Felis silvestris lybica) Släkte Prionailurus Leopardkatt (Prionailurus bengalensis) Iriomotokatt (Prionailurus iriomotensis) Platthuvudkatt (Prionailurus planiceps) Rostfläckig katt (Prionailurus rubiginosus) Fiskarkatt (Prionailurus viverrinus) Släkte Pumor Puma (Släktet Puma är betydligt närmare besläktad med släktet (Felis) än med något annat släkte som t.ex. Lynx och Pantherinae) Puma (Puma concolor) Jaguarundi (Puma yagouaroundi) Släkte Lodjur (Lynx) Nordamerikansk lo (Lynx canadensis) Lodjur (Lynx lynx) Panterlo (Lynx pardinus) Rödlo (Lynx rufus) Släkte Leopardus Leopardus braccatus Pampaskatt (Leopardus colocolo) Geoffroys katt (Leopardus geoffroyi) Kodkod (Leopardus guigna) Andisk katt (Leopardus jacobitus) Leopardus pajeros Ozelot (Leopardus pardalis) Dvärgtigerkatt (Leopardus tigrinus) Margaykatt (Leopardus wiedii) Släkte Leptailurus Serval (Leptailurus serval) Släkte Caracal Karakal (Caracal caracal) Släkte Profelis Afrikansk guldkatt (Profelis aurata) Släkte Catopuma Borneoguldkatt (Catopuma badia) Asiatisk guldkatt (Catopuma temminckii) Släkte Pardofelis Marmorkatt (Pardofelis marmorata) Underfamilj Pantherinae Släkte Neofelis Trädleopard (Neofelis nebulosa) Neofelis diardi Släkte Panthera Lejon (Panthera leo) Jaguar (Panthera onca) Leopard (Panthera pardus) Tiger (Panthera tigris) Släkte Uncia Snöleopard (Uncia uncia) Underfamilj Acinonychinae Släkte Acinonyx Gepard (Acinonyx jubatus) Kattdjuren delas sedan länge in i tre underfamiljer: Pantherinae, stora katter: Panthera, Uncia, Neofelis, Puma, Pardofelis Felinae, små katter: Lynx, Herpailurus, Catopuma, Leptailurus, Caracal, Profelis, Leopardus, Oncifelis, Oreailurus, Felis, Otocolobus, Prionailurus Acinonychinae, gepard: Acinonyx Alternativ systematik Genetisk forskning ger vid handen en annorlunda uppdelning för kattfamiljen: Grupp 1: Panthera, Uncia, Neofelis Grupp 2: Pardofelis, Catopuma Grupp 3: Leptailurus, Caracal, Profelis Grupp 4: Leopardus Grupp 5: Lynx Grupp 6: Puma, Acinonyx Grupp 7: Prionailurus Grupp 8: Felis Evolution Kattdjurens uppkomst dateras till eocenperioden (Aelurogale, Eofelis). De härstammar från primitiva rovdjur vilka utgör ordningen Creodonta och förekommer i övre tertiär. Den uppstod i Asien för 10,8 miljoner år sedan, och spred sig därifrån till nästan alla kontinenter. Bättre känd är Proailurus från oligocen och tidig miocen. Under sen miocen trängdes den undan av Pseudaelurus. Pseudaelurus tros vara den sista gemensamma förfadern till samtliga tre nu levande underfamiljer och en fjärde nu utdöd underfamilj, Machairodontinae. Underfamiljen Machairodontinae, sabeltandade katter, dog ut under senare pleistocen. I underfamiljen ingick släktena Smilodon, Machairodus, Dinofelis and Homotherium. Ungefär 60 % av de moderna arterna har uppstått under de senaste par miljoner åren. Det har varit nästan omöjligt att skapa ett klassificeringssystem utifrån fossila fynd, då dessa varit närmast identiska så när som på deras storlek. Beteenden Kattdjur brukar ses som urtypen för självständighet. De lever dock ibland i en slags flock, även om de vanligen är mycket självständiga inom gruppen. De arter och individer som har revir har det i närheten av sina släktingar. Ett riktigt utvecklat socialt liv har dock bara lejonen. Vildkatter är ibland ensamlevande, och leoparder och tigrar är det ännu oftare. Flockar utgörs av familj eller släktingar vilkas revir överlappar eller gränsar till varandras; det är oftast hannarna som byter flock och letar revir långt bort. En del grupplevande arter jagar ensamma och andra tillsammans. Gruppens storlek är mer beroende av hur stora byten de jagar än av tillgången på föda. De kattdjur som jagar små byten lever alltså oftare helt ensamma än de som jagar stora byten, men gruppliv kan även förekomma för att skydda revir. Att leva i grupp är vidare ibland en livsfas, där till exempel unga gepardhannar under en tid lever tillsammans innan de går egna vägar medan andra gepardbröder lever ihop hela livet. Gruppen, när den finns, präglas av en mer eller mindre tydlig hierarki, där vanligtvis en eller fler hannar leder de andra. Att slicka varandras pälsar rena är ett viktigt element i gruppsammanhållningen, där de högre stående och äldre exemplaren slickar först. Kattdjur utmärker revir genom att skvätta urin, vilket även spelar roll för fortplantningen. De flesta kattdjur är skickliga klättrare. Några få större arter kan dock inte klättra. De är likaledes duktiga simmare, om de tvingas till det; de ogillar som regel vatten. Deras vighet är även framträdande när de springer; rörelsemönstret är alltid mjukt, smidigt och gracilt. Sättet kattdjur jagar är mycket likartat. De smyger sig sakta och nerhukade fram till sitt byte, i det närmaste ohörbart, och när de är tillräckligt nära bytet anfaller de med en anmärkningsvärd snabbhet. Kattdjur leker ofta med offret innan de definitivt dödar det. Detta är ett sätt att få träning i jakten. När de väl dödat bytet, vanligen med ett välriktat strupbett, släpar de iväg det till en undanskymd plats. Om det är gott om mat, kan de lämna stora delar av bytet åt asätare. När kattdjuren inte jagar, ligger de ofta i solen och vilar. Vissa arter sover i träd och andra på marken. De är mycket skygga och den enda orsaken att närma sig andra djur är för att de vill döda dem, eller för annat som är relaterat till föda. Tamkatter och geparder kan dock avvänjas vid detta. Fortplantning De flesta kattdjur har hög nativitet, men några arter föder endast en unge per gång. Ungarna föds oftast blinda och totalt hjälplösa. Kattmödrar är mycket vaksamma på sina ungar och vårdar dem under en tid med stor omsorg och lekfullhet. Med leken uppfostrar honan ungarna, och långsamt vänjer hon dem vid att jaga genom att ge dem byten som är alltmera levande då digivningen är över. Hannen är däremot mindre engagerad i ungarnas uppfödning. Kattdjur är i regel polygama. Under parningen samlar sig andra hannar runt dem och iakttar akten; tamkatteshannar kan turas om att para sig med honan, medan lejonhannar är noga med att ingen utomstående hanne får fortplanta sig. Ibland har flocken flera ledarhannar, och då slåss de inte om honorna. Om en lejongrupp byter ledare, brukar han döda ungarna som den förre ledaren avlat. Hos många arter är parningsakten kortvarig och aggressiv och den kan upprepas flera gånger i några dagar. Det förekommer att hon slår hannen med tassen efter akten. Kattdjuren kan under brunsten para sig ett tiotal gånger per dygn. De flesta arter har två brunstperioder per år. Kattdjur och människor Familjens medlemmar betraktas sedan forntiden som symboler för styrka och uthärdighet. De äldsta bevarade avbildningar är cirka år gamla grottmålningar i Frankrike och Spanien. De föreställer främst lejon men några teckningar tolkas som lodjur eller sabeltandade kattdjur. I flera kulturer visar krigare eller shamaner sin makt genom att bära päls, klor och tänder från kattdjur. Tron att dessa personer återföds som lejon, tiger eller trädleopard är vanligt förekommande hos afrikanska och sydostasiatiska folkgrupper. Mayafolket fruktade jaguaren som nattens sol som skapar terror och andra faror. Bärare av kattdjurens kroppsdelar betraktas i östra Asien som oåtkomlig för fiender. Större kattdjur med mönster på kroppen jagas för pälsens skull. Dessutom jagas tigern för djurets kroppsdelar, som ska ha läkande egenskaper enligt den traditionella asiatiska medicinen. Beståndet av flera kattdjur minskar på grund av habitatförstöring. Å andra sidan kan introducerade tamkatter i olika regioner i världen allvarligt skada den ursprungliga faunan. Referenser Noter Tryckta källor Alfred Brehm, Djurens liv 3, 3:e omarbetade uppl (Malmö 1930) Jordens djur. Rovdjuren, red. Peter Forbes och Bill MacKeith (1984; svensk översättning samma år) Johnson, W.E., Eizirik, E., Pecon-Slattery, J., Murphy, W.J., Antunes, A., Teeling, E. & O'Brien, S.J. 2006. The Late Miocene radiation of modern Felidae: A genetic assessment. Science 311: 73-77 Yokoyama S. Radlwimmer FB., The "five-sites" rule and the evolution of red and green color vision in mammals. Molecular Biology & Evolution. 15(5):560- 7, 1998 Externa länkar Rovdjurscentret: De 5 Stora


source: wikipedia

text: En kajak är ett slags täckt kanot med en eller flera sittbrunnar. K1, K2 och K4 är hur många som det kan sitta i just den kanoten. Kajaker har sitt ursprung på Nordkalotten: Alaska, Kanada, Grönland och Sibirien, där de har använts för jakt och fiske i tusentals år. Ordet "kajak" betyder på inuktitut "farkost för män". Inuiterna hade även en större öppen båt, umiak. En kajak skiljer sig från en kanadensare mest genom sättet att sitta. I en kajak sitter man på en sits i botten av kajaken, med benen utsträckta framför sig. Kajaken framförs och manövreras med en paddel som har två blad, ett i varje ände. Många kajaker har också ett roder som manövreras med fötterna. För att slippa skvätta in vatten i kajaken kan man täcka över sittbrunnen med ett kapell som tätar runt midjan på paddlaren och runt sittbrunnssargen. Kajaken är mer lämpad för hav och öppet vatten än den vindkänsliga kanadensaren. De flesta kajaker har ett fast däck, medan kanadensare normalt är öppna. För att göra kajaken osänkbar är den ofta konstruerad med inbyggda luftkammare i form av förvaringsutrymme med vattentäta luckor eller med särskilda flytkroppar. Kajaker tillverkas numera vanligen i glasfiberarmerad plast, kolfiber eller polyeten, men det finns även mer traditionellt byggda kajaker med en stomme av trä- eller aluminiumdelar och ett hölje som kan bestå av trä, lin- eller bomullsduk, PVC eller gummi. Det finns också hemmabyggare, som utgår ifrån färdiga byggsatser, ritningar eller sina kroppsmått. En variant är den hopfällbara faltkajaken, som har en ram av trä, glasfiber, kolfiber eller metall (eller en blandning av metall och plast eller trä) och har en "hud" av vattentät väv, oftast av PVC eller hypalon. Faltkajaker har flera gånger används för färder över Atlanten, och kan med utriggare användas för segling. Kajaker används både för friluftsliv och för tävling. Man tävlar i hastighetstävlingar (sprint och maraton) med smala ranka kajaker som kallas K1, K2 eller K4 efter antalet paddlare, i strömmande vatten med korta lättmanövrerade kajaker (fors, slalom, störtlopp) freestylekajak och i kajakpolo. Även för långfärds- och havskajaker finns det tävlingar som går i skärgård eller öppet hav. På senare år har surfski, en öppen, självlänsande kajak för havsbruk, vunnit i popularitet. Kajakpaddling Paddelutbildning Bland annat Friluftsfrämjandet har en verksamhet med utbildade instruktörer och paddelledare. Nordisk instruktörslicens är annan organisation som licensierar kajakinstruktörer. Det finns två nivåer hjälpinstruktör och instruktör. Examinatörer utses internt. Organisationen startades av Håkan Jernehov och Stefan Jönsson 1993. De har länge varit kajakintresserade och har varit instruktörer i flera år. Att rulla runt en kajak genom att sitta kvar i den och vända upp igen genom ett paddeltag kallas för roll eller eskimåsväng. Lågt stöd används för att hålla balansen vid kajakpaddling. Det gör man genom att trycka ifrån med paddelbladets konvexa sida mot vattenytan. Lågt stöd kan exempelvis användas för att förhindra kantring (kajaken slår runt). När man använder lågt stöd ska man tänka på att dra upp paddeln snett framåt, vinkla upp armbågarna och ha raka handleder. Om man vill ta sig upp från ett lågt stöd kan man göra en höftknyck. Kantning Kantning är ett sätt att svänga kajaken genom att luta kajaken så den ligger på sin kant i vattnet. När man kantar en kajak som glider genom vattnet med fart medför detta att kajaken svänger, i och med skrovets utformning. Om man lutar kajaken åt vänster kommer den att svänga höger och vice versa på grund av den svaga U-formen i skrovet. Detta används dels för att svänga utan att använda onödiga paddeltag, och dels för att hålla en rak kurs. Om man paddlar med sidovind från vänster kommer kajaken vilja styra åt vänster, upp mot vinden. Genom att kanta kajaken svagt åt vänster går det bibehålla en rak kurs. Fysiken bakom kantning När man kantar en kajak är det viktigt att man har bra balans så man inte välter. Det lättaste sättet att uppnå detta är att man, samtidigt som man kantar kajaken med hjälp av höfterna, pressar upp samma knä som hållet man ska svänga åt mot däckets insida. Det vill säga att om man ska svänga höger pressar man höger knä mot däckets insida. Det är också väldigt viktigt att man sträcker på det andra benet. Om detta utförs på rätt sätt kommer kajaken börja svänga. Bogsersystem Ett bogseringssystem används vid turpaddling med kajak när en deltagare inte längre kan paddla med hjälp av egen kraft. Till exempel då man tröttnat eller skadat sig. Ett bogsersystem består av en behållare där linan förvaras. Linan fästs på den bogserade kajaken med hjälp av en karbinhake i de främre statiska däckslinorna. Behållaren sitter fast på ett bälte som sedan fästs på kroppen. Bältet ska snabbt kunna utlösas vid nödfall till exempel om en annan båt kommer mellan de båda kajakerna, så att man inte riskerar skador om någon kör på bogserlinan. Linan ska vara cirka 12 m, den ska flyta, gärna vara färgglad och dynamisk i änden närmast kroppen för att minska eventuella ryck. Den ska helst inte vara en rem, eftersom den då inte skär genom vattnet, vilket resulterar i att det då blir mer motstånd, alltså trögare bogsering. Ett komplement till bogseringssystemet är en "cowtail" som är en kortare variant (ca 70 cm) av bogseringslina som används vid nödsituationer, då det inte finns tid att rulla ut en 12 m lång lina. Den kan också användas för att fästa paddeln så att den inte flyter i väg. Källor Noter Externa länkar Palindromer


text: Kungsbacka kommun är den nordligaste kommunen i Hallands län och den befolkningsmässigt näst största i både Hallands län och inom Göteborgsregionen. Centralort är Kungsbacka. Kommunen är belägen längs kusten mot Kattegatt och dess natur är mycket omväxlande. I början av 2020-talet dominerades det lokala näringslivet av den offentliga sektorn. Sedan kommunen bildades 1971 har befolkningstrenden varit starkt positiv. Politiken har dominerats av de borgerliga partierna. Administrativ historik Kommunens område motsvarar socknarna Fjärås, Frillesås, Förlanda, Gällinge, Hanhals, Idala, Landa, Onsala, Släp, Tölö, Vallda, Älvsåker och Ölmevalla. I dessa socknar bildades vid kommunreformen 1862 landskommuner med motsvarande namn. Inom området fanns även Kungsbacka stad som 1863 bildade en stadskommun. Vid kommunreformen 1952 bildades ett antal "storkommuner" i området: Fjärås (av de tidigare kommunerna Fjärås, Förlanda och Hanhals), Löftadalen (av Frillesås, Gällinge, Idala, Landa och Ölmevalla), Onsala (oförändrad), Särö (av Vallda och Släp) samt Tölö (av Tölö och Älvsåker). Kungsbacka stad förblev då opåverkad. 1969 införlivades dock Tölö landskommun i staden. Kungsbacka kommun bildades vid kommunreformen 1971 av Kungsbacka stad och Särö landskommun. 1974 införlivades kommunerna Fjärås, Löftadalen och Onsala. Kommunen ingick under 1971 i Hallands norra domsaga och den ingår sedan 1972 i Varbergs domsaga. Kommunen ingår i Storgöteborg och är medlem av Göteborgsregionens kommunalförbund. Geografi Kommunen ligger i norra delen av landskapet Halland. Den gränsar i söder till Varbergs kommun i Hallands län, i väster till Kattegatt, i norr till Göteborgs och Mölndals kommuner i Västra Götalands län, samt i öster till Marks kommun i Västra Götalands län. I riktning från nordöst till sydväst rinner Kungsbackaån som har sitt utlopp i Kungsbackafjorden, något lite söderut rinner Rolfsån ut. Topografi och hydrografi Kommunen är belägen längs kusten mot Kattegatt och dess natur är mycket omväxlande. Klippiga skärgårdsöar, vilket inkluderar Onsalahalvön, med en mager kusthedsvegetation dominerar i väster. Det övergår i ett sprickdalslandskap längre in i landet. Där märks Kungsbackafjorden, med uppodlade områden i de inre dalgångarna. Vid Tjolöholm finns ett välbevarat odlingslandskap och betade strandängar. Barrskog varvat med myrar och sjöar dominerar på de inre höglänta delarna. Nedan presenteras andelen av den totala ytan 2020 i kommunen jämfört med riket. Naturskydd År 2023 fanns 18 naturreservat i Kungsbacka kommun. Bland dessa Sandsjöbacka naturreservat som är Hallands nordligaste reservat. Det består av ett hedlandskap präglat av bete och ljungbränning. I reservatet finns varierande vandringsleder, den längsta är 22 kilometer. Den traditionella gårdsbebyggelsen i byn Grönabur är av stor betydelse för miljön. Ett annat exempel är Fjärås bräcka som inkluderar en moränås som skapades av inlandsisen för 12 000 år sedan. Därifrån ser man ut över Fjäråsbygden. Även Nidingen är ett naturreservat som inkluderar en fyr. På fyrplatsen finns flera byggnadsminnen samt en fågelstation. Administrativ indelning Fram till 2016 var kommunen för befolkningsrapportering indelad i 13 församlingar: {| class="wikitable collapsible collapsed" |- ! De 13 församlingarna i Kungsbacka kommun |- | valign="top" | Fjärås-Förlanda församling Frillesås församling Gällinge församling Idala församling Kullaviks församling Kungsbacka-Hanhals församling Landa församling Onsala församling Släps församling Tölö församling församling Älvsåkers församling Ölmevalla församling |} Från 2016 indelas kommunen istället i 14 distrikt: {| class="wikitable collapsible collapsed" |- ! De 14 distrikten i Kungsbacka kommun |- | valign="top" | Fjärås Frillesås Förlanda Gällinge Hanhals Idala Kungsbacka Landa Onsala Släp Tölö Vallda Älvsåker Ölmevalla |} Kommundelar Kungsbacka kommun delas in i åtta planeringsområden (kommundelar). 31 december 2016 var antalet invånare per del: Kungsbacka stad (21 617), Onsala (14 237), Släp (11 978), Åsa/Frillesås (9 994), Vallda (8 581), Fjärås (6 070), Älvsåker (5 687) och Gällinge (2 202). Tätorter Det finns 17 tätorter i Kungsbacka kommun. I tabellen presenteras tätorterna i storleksordning per den 31 december 2015. Centralorten är i fet stil. Styre och politik Styre Kungsbacka är medlem i Göteborgsregionens kommunalförbund. Kommunen har styrts av de borgerliga partierna sedan kommunen bildades 1971, åren 1974–1980 med kommunstyrelsens ordförande från Centerpartiet och åren 1989–1991 från Folkpartiet och övriga år från Moderaterna. Kommunfullmäktige Mandatfördelning i Kungsbacka kommun, valen 1970–2022 Nämnder Lista över kommunstyrelsens ordförande Gösta Svensson (M) 1971–1972 Carl-Axel Gilljam (M) 1972–1973 Ivar Franzén (C) 1974–1979 Christer Samuelsson (C) 1980–1982 Ingvar Eliasson (M) 1983–1988 Thore Jeppsson (M) 1988 Tommy Rydfeldt (L) 1989–1991 Roger Larsson (M) 1992–2002 Per Ödman (M) 2003–2014 Hans Forsberg (M) 2015–2020 Lisa Andersson (M) 2020– Ekonomi och infrastruktur Näringsliv I början av 2020-talet dominerades det lokala näringslivet av den offentliga sektorn. Omkring sju procent av kommunens arbetstillfällen fanns inom tillverkningsindustrin och knappt två procent inom jordbrukssektorn. Förutom kommunen var de största arbetsgivarna regionen, Veteranpoolen AB, A-hus AB och Mediq Sverige AB. Infrastruktur Transporter I nord-sydlig riktning löper E6/E20 och Västkustbanan med station i Kungsbacka som även är slutstation för Göteborgs pendeltåg. Pendeltågen stannar även vid Annebergs station och Hede station. Från Kungsbacka utgår länsväg 158 västerut. Utbildning och forskning Förutom grundskolor finns här Löftadalens folkhögskola och följande gymnasieskolor: Aranäsgymnasiet Drottning Blankas gymnasieskola Elof Lindälvs gymnasium Kungsbacka Praktiska Gymnasium Ljud och Bildskolan MoveITgymnasiet Sveriges Ridgymnasium Kungsbacka Chalmers bedriver forskning vid Onsala rymdobservatorium. Befolkning Demografi Befolkningsutveckling Kommunen har invånare (), vilket placerar den på plats avseende folkmängd bland Sveriges kommuner. Utländsk bakgrund Den 31 december 2014 utgjorde antalet invånare med utländsk bakgrund (utrikes födda personer samt inrikes födda med två utrikes födda föräldrar) 6 752, eller 8,63 % av befolkningen (hela befolkningen: 78 219 den 31 december 2014). Den 31 december 2002 utgjorde antalet invånare med utländsk bakgrund enligt samma definition 4 654, eller 6,99 % av befolkningen (hela befolkningen: 66 573 den 31 december 2002). Utrikes födda Den 31 december 2014 utgjorde folkmängden i Kungsbacka kommun 78 219 personer. Av dessa var 5 448 personer (7,0 %) födda i ett annat land än Sverige. I denna tabell har de nordiska länderna samt de 12 länder med flest antal utrikes födda (i hela riket) tagits med. En person som inte kommer från något av de här 17 länderna har istället av Statistiska centralbyrån förts till den världsdel som deras födelseland tillhör. Kultur Kulturarv Bland byggnadsminnen i Kungsbacka kommun hittas Äskhults by, en genuin 1800-talsby med rötter i 1600- och 1700-talen. Inga boende finns kvar, men området är skyddat som kulturreservat. Ett annat exempel är Vallda metodistkapell som invigdes 1872 och är en av landets äldsta frikyrkobyggnader. Bland slott i kommunen hittas Gåsevadholms slott och Tjolöholms slott. Kommunvapen Blasonering: I blått fält en Sankta Gertrudfigur av silver, hållande i höger hand en stav och i vänster en kalk, båda av guld. Bilden kommer från ett sigill från 1580-talet. Då kyrkan i staden var helgad åt S:ta Gertrud har det antagits att bilden föreställer detta helgon, även om attributen inte riktigt stämmer. Dessa behölls dock vid fastställelsen år 1948. 2018 förtydligades att vapnet avbildar S:ta Gertrud genom att "kvinnlig helgonfigur" i blasoneringen ersattes av "Sankta Gertrudfigur". Efter kommunbildningen 1971-74 registrerades vapnet för den nya kommunen. Inga andra vapen fanns i området. Sport Kommunens största idrottslag är HK Aranäs med en stor ungdomsverksamhet samt en elitsatsning där herrarna spelade i Handbollsligan säsongerna 2010-13 samt 2015-18. Klubben spelar återigen i Handbollsligan säsongen 2020/21 efter att ha vunnit Allsvenskan 2019/20. Frillesås BK är verksam i kommunen. Den 24 februari 2018 kvalificerade sig klubben för spel i Elitserien säsongen 2018–2019, och blev därmed Hallands första lag någonsin i Sveriges högstadivision i bandy för herrar. Se även Personer med anknytning till Kungsbacka kommun Referenser Noter Källor Statistiska Centralbyrån Externa länkar Kungsbacka kommun Sveriges kommuner


text: Ett kärnvapenkrig eller atomkrig är ett krig som utkämpas med kärnvapen som huvudvapen från båda stridande parterna. Något sådant krig har aldrig utkämpats, men under det kalla kriget var USA och det dåvarande Sovjetunionen tänkbara motståndare. Bara två gånger har kärnvapen använts i krig, och det var då USA fällde två atombomber över Japan i augusti 1945. Ett kärnvapenkrig på jorden skulle sannolikt bli mycket förödande. Robert Oppenheimer ansåg att atombomben kan bli jordens undergång. Doktriner och teorier om utkämpandet av kärnvapenkrig har skiftat genom åren. Enligt teorin om ömsesidig förintelse (mutual assured destruction), så innebär det fullskaliga kärnvapenkriget i praktiken att ingendera sidan kan gå segrande ur striden. Under det kalla kriget har det dock funnits militärteoretiker på såväl USA:s som Sovjetunionens sida som hävdat att ett överraskande anfall och utnyttjande av förstaslagsförmågan kan ge seger med för egen del acceptabla förluster. Från USA:s håll utgick man ursprungligen från doktrinen om att en eventuell sovjetisk aggression skulle bemötas med en massiv vedergällning med kärnvapen. Efter hand som Sovjetunionen kom att utveckla vapenbärare med interkontinental kapacitet framstod denna doktrin som riskfylld och ersattes med doktrinen om flexibelt gensvar (flexible response). Denna doktrin innebar att man kunde tänka sig begränsade kärnvapeninsatser, och även användande av taktiska kärnvapen (även kallat slagfältskärnvapen). Efter det kalla krigets slut har det framkommit att begränsade insatser med taktiska kärnvapen även ingått som en del av Sovjetunionens krigsplanering. Det förefaller även som att den sovjetiska krigsmakten i högre grad övat för strid i terräng där kärnvapeninsatser gjorts. Under senare år har risken för kärnvapenkrig mellan Indien och Pakistan ibland nämnts, eftersom det under lång tid rått spänning mellan dessa båda grannländer, som båda innehar kärnvapen. I ett kärnvapenkrig kan båda sidor utplåna varandra och samtidigt fortsätta engagera sig i kärnvapenkrig. Det eftersom kärnvapnen finns på hemliga platser. Ett kärnvapenkrig kan också uppstå av misstag och tekniska fel. Incidenter Antalet mer eller mindre allvarliga incidenter, som kunnat utlösa kärnvapenkrig är totalt sett okänt, då insyn i kärnvapenmakternas göranden och låtanden är mycket begränsad. Den brittiska organisationen Chatham House listar i sin rapport "Too Close for Comfort. Cases of Near Nuclear Use and Options for Policy" från 2014 i en tabell 13 tillfällen mellan åren 1962 och 2002 då risken har bedömts vara överhängande. Se även Atombomberna över Hiroshima och Nagasaki Domedagsklockan Kalla kriget Kärnvapen Lista över kärnvapenmakter Tredje världskriget Referenser Kalla kriget Krigföring Krig Säkerhetspolitik


text: En konspirationsteori (av latinets conspirare som betyder "andas tillsammans") är en hypotes eller teori om en komplott, sammansvärjning eller konspiration. Termen kan användas pejorativt. En konspirationsteori bygger på fördomar och otillräckliga bevis, men kan även syfta på sakliga hypoteser kring faktiska sammansvärjningar. Utmärkande för en konspirationsteori är: den bygger på ett selektivt urval av fakta, så kallad körsbärsplockning fokus på bisaker eller ofullständigt utredda detaljer i syfte att skapa tvivel om helheten specifika förövare pekas sällan ut och trovärdiga alternativa scenarier saknas den bortser från den betydande roll som misstag, slump och inkompetens spelar i det verkliga livet Det finns många olika konspirationsteorier som inkluderar exempelvis konspirationsteorierna om månlandningarna och omständigheterna kring Kennedymordet på 1960-talet. Många konspirationsteorier gör även gällande att stora händelser i världshistorien förklaras av att konspiratörer i kulisserna manipulerat och iscensatt politiska skeenden. Ett exempel är teorin om att Illuminati, Tempelherreorden och Frimurarorden var de hemliga sällskap som låg bakom franska revolutionen. Svenska konspirationsteorier som ofta framläggs gäller mordet på Olof Palme och Estoniakatastrofen. Begreppsdefinition Ordet konspiration härrör från latinska conspirare och med det menas att två eller flera personer samverkar i syfte att verkställa en hemlig plan. Man ska skilja mellan konspirationen som är en handling och konspirationsteorin som uttrycker oron för en konspiration. Enligt Oxford English Dictionary är konspirationsteori en teori som säger att en händelse eller ett fenomen inträffar som ett resultat av en konspiration mellan intresserade parter. Uppslagsboken citerar en artikel i The American Historical Review från 1909 som det första exemplet på begreppets användning. Andreas Önnerfors skriver i en rapport från Myndigheten för samhällsskydd och beredskap att en "konspirationsteori uttrycker och kommunicerar föreställningen" att saker och ting "inte händer av en slump" och att världen utifrån det indelas i "en sfär av (onda) konspiratörer" och en sfär av "(goda) offer för deras komplott". Enligt Önnerfors menar konspirationsteoretikerna att konspirationen både har planerats och genomförts i syfte att skada en tredje part. De som ligger bakom konspirationen anses agera i ett "osynligt/mörkt/hemligt område 'utan insyn'". Önnerfors menar att uppfattningen att jorden är nära kollaps är en viktig komponent i det detta tänkande. Enligt honom söker konspirationsteorin att "härma det vetenskapliga resonemanget" när det gäller att förklara "vad som är sant och falskt" samt "vad som är rätt och fel" och "gott och ont". Erik Åsard menar att det gemensamma för konspirationsteorier är att berättelsen omfattar en grupp mäktiga eller inflytelserika individer eller institutioner. Dessa personer antas ofta ha stora resurser till sitt förfogande och samarbetar i hemlighet för att uppnå ekonomisk eller politisk makt eller andra fördelar. Den stora massan anses vara ovetande om detta. Det kan handla om att händelser antingen hittas på eller beställts av hemliga makthavare, eller att makthavare agerar i hemlighet för att behålla sin makt och att hålla vanliga människor borta från insyn och inflytande. Michael Barkun, professor emeritus i statsvetenskap vid Syracuse University, skiljer mellan konspirationer på olika nivåer. Händelsekonspirationer är idéer om att enskilda händelser är resultat av en konspiration. Systemkonspirationer kopplar ihop olika händelser och teorier och pekar ut en grupp som konspirerar mot det allmänna medan superkonspirationer är teorier om att världen styrs av en enda grupp. Tron på en sådan superkonspiration kan fungera som en hel ideologi som han kallar konspirationism. Expo definierar konspirationism på följande sätt: ”Konspirationismen fungerar som en global alternativ politisk berättelse om världen.” Enligt Kent Werne är det vanligt hos konspirationister att flera konspirationer vävs ihop till större konspirationer, och till slut i en stor superkonspiration. Enligt honom handlar konspirationism inte om en politisk ideologi i stil med socialismen eller liberalismen, utan snarare om ett sätt att se på världen och samhället som bygger på tre grundprinciper: att ingenting händer av en tillfällighet; att ingenting är vad det synes vara och att allt hänger samman. Man antar att allt väsentligt som sker är planerat, en följd av de ondskefulla konspiratörernas strävan efter makt och kontroll." Å andra sidan kan personer med relevanta synpunkter bli anklagade för att vara konspirationsteoretiker och själva begreppet konspirationsteoretiker används huvudsakligen pejorativt, det vill säga som skällsord. Konspirationsteorier och deras förankring i verkligheten En sammansvärjning är definitionsmässigt någonting som deltagarna håller hemligt, vilket gör att sanningshalten i en konspirationsteori oftast är svårbedömd. På grund av detta kan det vara svårt att ge entydiga och glasklara svar på till exempel vilka som har genomfört eller ligger bakom konspirationen vilket gör att vissa teorier är svåra att falsifiera. Därför kan det råda olika uppfattningar om huruvida olika indicier faktiskt talar för en konspiration eller inte. Det finns även en risk att påstådda svagheter, felaktigheter eller alternativa tolkningar i den etablerade verklighetsbeskrivningen automatiskt stärker tron på att konspirationsteorin i fråga är sann. Men det är inte alltid självklart att en påstådd felaktighet är en verklig felaktighet och det finns en risk att konspirationsteoretikern gör sig skyldig till en falsk dikotomi, det vill säga till tron att man kan reducera alla alternativ till två ömsesidigt uteslutande verklighetsbeskrivningar där den ena automatiskt har rätt om den andra har fel. Det kan ju finnas andra förklaringar till felaktigheter i den etablerade verklighetsbeskrivningen än att den skulle vara en falsk täckhistoria för att dölja en konspiration. Enligt statsvetaren Erik Åsard kännetecknas många konspirationsteorier av att de väljer ut den fakta som passar ihop med teorin, att de fokuserar på detaljer och bisaker som verkar orimliga för att så tvivel om en hel händelse och att de sällan kan ange konkreta förövare för konspirationen. Åsard menar att konspirationsteoretiker bortser från att misstag, slump och inkompetens kan förklara vissa händelser. Verkliga konspirationer som till exempel Watergateskandalen visar enligt honom hur svårt det är att hemlighålla en större konspiration i länder med fri press och opinionsbildning. En liknande tanke framförs av professor Åsa Wikforss som menar att det är svårt att hemlighålla konspirationer,till exempel hade det behövts en sammansvärjning av ca 400 000 personer för att rigga USA:s månlandning 1969. Läkarna Ronald Pies och Joseph Pierre skriver dock att man inte bör döma konspirationsteorier på förhand eftersom historien klart och tydligt visar att konspirationer har ägt rum. Likaså menar journalisten Åsa Linderborg att man inte kan avfärda konspirationsteorier generellt utan att man måste bedöma varje teori för sig samt att man inte kan ta de mest orimliga teorierna som ett belägg för att konspirationsteorier överlag inte håller. Hon menar dessutom att det finns många ganska jordnära konspirationer som till exempel företag som strävar efter vinst och inte alltid verkar för det allmännas bästa. Verkliga konspirationer som Iran-contras-affären visar enligt Linderborg att "politiker och andra makthavare faktiskt ljuger". Journalisten Clas Svahn har en liknande uppfattning och menar att man måste skilja mellan konspirationsteorier som vilar på lösa antaganden och andra teorier som har en verklig bakgrund. Till ogrundade konspirationsteorier räknar han sådana som inbegriper utomjordiska varelser eller att Hitler fortfarande skulle vara vid liv. Dock finns det enligt Svahn även mer jordnära teorier som oljebolagens karteller, Palmemordet samt bekräftade konspirationer som MK-ULTRA. Även Åsa Wikforss tillstår att det finns verkliga konspirationer men hon gör skillnad mellan konspirationer och "renodlade konspirationsteorier" som enligt henne baserar på väldigt lite fakta. Verkliga konspirationer, hemliga projekt och mörkläggningar avslöjas då och då, som till exempel Watergateaffären, IB-affären eller Echelon. Historik Under 1900-talet och 2000-talet har konspirationsteorierna bland annat handlat om stora olyckor, mord eller dödsfall på kända personer, om spektakulära händelser såsom månlandningen och om elfte september-attackerna i New York 2001. Det handlar ofta om påståenden om så kallade "false flag operations", som iscensätts av regeringar eller andra ledare för att kunna inleda krig och skylla på den tilltänkta fienden. Det har också skrivits många böcker och gjorts många filmer på temat konspiration. Åtminstone en del av dessa konspirationer, de som involverar frimurarna och Illuminati, kan sägas ha uppkommit på 1700-talet då konservativa och kristna lade skulden för den franska revolutionen just på frimurarna och "upplysningsgruppen" som kallade sig för Illuminati. Olika perspektiv Uppkomsten av konspirationsteorier kan förklaras utifrån olika utgångspunkter. Det psykologiska perspektivet En konspirationsteori som innehåller logiska fel och motsägelser kan beskrivas som resultatet av ett psykologiskt tillstånd som kan kallas konspirationism. Det ingår i ett paranoid-schizofrent tankemönster som enligt en spekulativ teori beror av patienternas höga dopaminhalter, vilket leder till att de ser relevans i sådant som andra tar för normalt. Konspirationerna kan vara enkla, såsom att de tror att de egentligen är Jesus Kristus, eller komplexa. I olika kulturer kan sådana symptom ta sig väldigt olikartade uttryck. Det psykopatiska perspektivet Vissa ser psykopaters drivkraft och förmåga att till varje pris kontrollera andra människor för egen vinning som en anledning till att dessa psykopater i hög grad koncentreras högt upp i ledande befattningar på företag, i politiska och icke-politiska organisationer. Teorin ser ut som följer: Då i stort sett alla företag och organisationer är ordnade som en hierarkisk pyramidstruktur kommer dessa på sikt att få en betydligt högre koncentration av psykopater i toppositioner än den genomsnittliga andelen psykopater i en befolkning. Dessa psykopater kommer då i betydligt högre omfattning konspirera ihop med andra likasinnade för egen vinning än de som har goda avsikter för hela företaget, organisationen eller mänskligheten. Det praktiska perspektivet Inte sällan får en tanke eller idé fäste på olika ställen i samhället ungefär samtidigt. Jämför Hegels "världssjäl" eller Sheldrakes morfogenetiska fält. På så vis kan samma eller liknande ageranden och händelser ibland iakttas starta från olika håll tillsynes samtidigt. Detta lockar många att se konspirationer. Även kritiker förleds av detta att felaktigt beskylla iakttagare av trenden för att vara konspirationsteoretiker. Det politiska perspektivet Christopher Hitchens beskriver konspirationsteorier som en effekt av demokrati och yttrandefrihet. Vanligt förekommande konspirationsteorier 11 september 2001 Attentaten den 11 september 2001 har varit föremål för talrika spekulationer och konspirationsteorier om vem och vad som ligger bakom attentaten och vad som egentligen hände. Jämte den officiella versionen, att flygplanen kapades av terrorister som sedan flög in i de två huvudtornen i World Trade Center och i Pentagon, finns det andra teorier som påstår att exempelvis den amerikanska regeringen ligger bakom attentaten. Särskilt det tredje tornet (WTC7) har det spekulerats kring eftersom tornet verkar kollapsa utan extern inverkan. En hypotes är också att USA:s regering kände till attacken och lät den ske (utan att själv ligga bakom) för att utnyttja händelsen för sina egna syften (till exempel starta krig mot andra länder, inskränka vissa medborgerliga rättigheter, och så vidare). Något som har väckt misstänksamhet är faktumet att det militära luftförsvaret (NORAD) inte lyckades hindra kaparna från att utföra sina dåd. I en opinionsundersökning från 2006 angav 42% av den amerikanska befolkningen att de tvivlade på regeringens officiella utredning. Över 3000 amerikanska arkitekter och ingenjörer arbetar för en ny, oberoende utredning om vad som hände. Area 51 Area 51, Roswellincidenten, Men in Black, UFO:n, bortföranden (i synnerhet Majestic 12) är olika sammanhängande fenomen där olika konspirationsteorier har förekommit. Framförallt Area 51 har länge stått i fokus, bland annat eftersom det finns en stor sekretess kring anläggningen. Officiellt är området en anläggning för att testa flygfarkoster av olika slag, som till exempel spaningsplanet U2 på 1950-talet och på senare år flygplanet F-117 Nighthawk. Robert Lazar påstod 1989 att han jobbade med utomjordisk teknologi på Area 51 och att testområdet användes för att bärga utomjordiska rymdfarkoster. Den stora sekretessen kring Area 51 bidrar till spekulationer om vilken verksamhet som bedrivs på området. Bermudatriangeln Bermudatriangeln är ett område på 700 000 kvadratkilometer mellan Bermuda, Florida och Puerto Rico, där det sägs att ett ovanligt stort antal fartyg och flygplan har försvunnit. En del påstår att triangeln befinner sig just där det mytomspunna Atlantis en gång ska ha funnits och att det är dess stora eldkristaller som utstrålar stora mängder energi som förstör skepp och flygplan som kommer för nära. Början till konspirationsteorin var "Flight 19", ett flygplan som gav sig ut på ett rutinuppdrag och som försvann i området i december 1945. Vincent Gaddis bok "The Deadly Bermuda Triangle" från 1964 spädde på spekulationerna, och Charles Berlitz bok "The Bermuda Triangle" från 1974 med sina 20 miljoner sålda exemplar på 30 olika språk förstärkte mystiken kring Bermudatriangeln. I Steven Spielbergs film "Close Encounters of the Third Kind" tolkas försvinnandet av "Flight 19" som kidnappning av utomjordingar. Karl Kruszelnicki säger däremot att det finns naturliga orsaker till att så många skepp och flygplan har försvunnit i triangeln. Enligt honom är det faktorer såsom att många farkoster som passerar området, dåligt väder och fel gjorda av människor som ligger bakom många försvinnanden. Bilderberggruppen Varje år träffas inflytelserika politiska, ekonomiska, akademiska personer och mediechefer från Nordamerika och Europa i den så kallade "Bilderberggruppen". Medan deltagarna säger att mötena enbart handlar om att diskutera samhällsrelaterade frågor menar dess kritiker att gruppen är en slags hemlig världsregering. Mellan 120 och 150 deltagare inbjuds av gruppens styrande kommitté. Det förs inga anteckningar om vad exakt sägs på mötena och vilka slutsatser som dras, det finns enbart en lista med ämnen som ska diskuteras på respektive möte. Ämnen som diskuterades 2017 var Trumpadministrationen, globalism, informationskriget, populism och Kina. 2018 diskuterades populism, artificiell intelligens, frihandel, Ryssland, Saudiarabien och Iran. Gruppens namn härstammar från första mötesplatsen, Hotel de Bilderberg i Oosterbeek (Nederländerna) den 29 maj 1954. Bilderberggruppens grundare (bland andra före detta ordföranden för Unilever, Paul Rijkens) hade som mål att stärka det transatlantiska bandet mellan Europa och USA i det begynnande kalla kriget. Före detta ledaren för brittiska labourpartiet har förklarat att det inte är helt orättvist att påstå att gruppen strävar efter en världsregering. Internationellt kända deltagare har varit Margaret Thatcher, Tony Blair, Henry Kissinger, prins Charles, Bill Clinton, Bill Gates och Ryanairs VD Michael O'Leary. Från svensk sida har Annie Lööf, Carl Bildt, Anders Borg, Stefan Löfven, Magdalena Andersson, Mona Sahlin, Leif Pagrotsky, Percy Barnevik, Jonas Bonnier, Gunilla Carlsson, Carl-Henrik Svanberg och Leif Johansson deltagit. Stefan Löfven och Fredrik Reinfeldt blev båda statsministrar strax efter att de hade deltagit på respektive möte vilket enligt statsvetaren Magnus Hagevi tyder på att gruppen är bra på att förutse vem som blir statsminister. Ett uttalande som har underblåst konspirationsteoretiska argument kommer från David Rockefeller som själv har deltagit på Bilderberggruppens möten: Chemtrails Chemtrail är en konspirationsteori som hävdar att flygplan släpper ut kemiska och biologiska gifter för att kontrollera vädret. Beviset sägs vara strimmorna som jetplan lämnar efter sig. Vissa förmodar en sammansvärjning av olika organisationer såsom diverse regeringar, CIA, och så vidare Dag Hammarskjölds död Dag Hammarskjölds död har varit föremål för olika konspirationsteorier. Hammarskjöld var på väg till Zambia för att medla fred i Kongokriget när hans plan störtade natten mellan den 17 och 18 september 1961. Det har länge spekulerats i att de dåvarande involverade länderna Storbritannien och Belgien kan ha haft ett intresse i att döda Hammarskjöld som sågs som en generalsekreterare som stod på de små ländernas sida vilket kan ha kolliderat med de ekonomiska intressen som Storbritannien och Belgien hade i Kongo. I dokumentären Cold Case Hammarskjöld pekas den brittisk/belgiske piloten Jan van Risseghem ut som legoknekt som sköt ner Hammarskjölds plan. Estoniakatastrofen Undergången av färjan Estonia hösten 1994 ledde till 852 människors död och det har allt sedan dess förekommit olika teorier kring orsaken bakom olyckan. En av teorierna har lanserats av Anders Jallai (ledare för sökprojektet efter den försvunna DC-3:an och författare) som säger sig ha källor från bland annat SÄPO, MUST och IB som påstår att Estonia transporterade militärt materiel och kanske även radioaktivt material, vilket enligt Jallai skulle förklara varför man har motsatt sig att bärga skeppet. Han menar dessutom att västmakterna smugglade ryskt krigsmateriel åren 1992–1994. Att skeppet transporterat militärt material framfördes i Uppdrag Granskning och Aftonbladet 2004. Den tyska journalisten Jutta Rabe hävdar att Estonia sprängdes av en rysk organisation som ville förhindra att krigsmateriel från Baltikum skulle nå USA via Sverige. Skeppsbyggnadsingenjör Anders Björck hävdar att Estonia sjönk efter kollision med en amerikansk ubåt. Den tidigare riksdagsmannen Lars Ångström menar att en grupp har varit inne i vraket och hämtat en hemlig last som fanns ombord. Illuminati Illuminati (på svenska: "De upplysta") var en orden som grundades 1776 i Tyskland av Adam Weishaupt och som trodde på upplysningsidealen. Denna orden förbjöds och det sägs att den gick under jorden efter det. Illuminati kopplas ibland ihop med Frimurarna. Pyramiden med ögat som syns på USA:s endollarssedeln ses som en symbol för Illuminati och flera kändisar som Kanye West och Beyoncé använder sig av symbolen i sina musikvideor. Det finns även teorier som säger att Illuminati är halvmänniskor. Kennedymordet Även om den officiellt insatta Warrenkommissionen, som tillsattes strax efter mordet på John F. Kennedy, drog slutsatsen att Lee Harvey Oswald var en ensam gärningsman som sköt presidenten, har det genom åren förekommit många olika konspirationsteorier. Bland möjliga gärningsmän utpekas bland andra Kennedys vicepresident Lyndon B. Johnson, det militärindustriella komplexet (som skulle mörda Kennedy eftersom han ville dra sig ur Vietnam, vilket dock är omtvistat om han ville), maffian och CIA som kan ha haft ett intresse att röja undan Kennedy eftersom han hade funderingar på att splittra CIA. I en opinionsundersökning genomförd av ABC år 2003 angav 70 % av USA:s befolkning att Kennedymordet var resultatet av en sammansvärjning. Månlandningarna Vissa hävdar att månlandningarna, speciellt månlandningen den 20 juli 1969, aldrig ägde rum. Bevisen för denna konspiration anses vara att flaggan som astronauterna satte på månen vajade (vilket anses bevisa att det blåste vilket i sin tur ska bevisa att inspelningen ägde rum i en studio på jorden), att man inte kan se stjärnor på bilderna, att skuggorna föll i en konstig vinkel, och så vidare. Olyckan med Apollo 1 då Virgil Grissom, Edward White och Roger Chaffee har också tolkats av somliga som att de inte dog i en olycka under testfasen utan att de avrättades för att de råkade berätta om den planerade fejkade månlandningen. Även en inblandning av Stanley Kubrick har diskuterats, som man antyder kan ha hjälpt NASA att producera månlandningen, hans film 2001 från 1968 skulle i så fall bevisa att det fanns adekvat filmteknologi för att fejka expeditionen. I en undersökning från 1999 visade det sig att 11 % tvivlar på att månlandningarna faktiskt ägde rum. Å andra sidan finns det förklaringar till flera av "bevisen" som konspirationsteoretikerna har lagt fram. Exempelvis vajar flaggan inte när man tittar noga, stjärnorna syns inte eftersom kameran inte kunde fånga in deras svaga ljus mot det starka ljuset i förgrunden och att skuggorna faller i en "konstig" vinkel är ett fenomen som även förekommer på jorden. Palmemordet Genom åren har det förekommit olika teorier kring mordet på Olof Palme. Polisens huvudspår att Christer Pettersson har mördat Palme har ifrågasatts många gånger, och än så länge är det oklart om en enskild gärningsman mördade Palme eller om statsministern blev offer för en konspiration. En vanlig teori är det så kallade polisspåret, som hävdar att den för sin hårdhet beryktade polisgruppen Baseballigan var inblandad. 2019 presenterades "Skandiamannen", Stig Engström, som gärningsman av polisen vilket ånyo satte igång diskussionen kring vem som mördade Palme. Paul is dead Teorin "Paul is dead" går ut på att Paul McCartney dog på 1960-talet och ersattes med en annan person. Den bygger bl.a. på tolkningar av omslagsbilden på albumet Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band och Abbey Road. Pizzagate Med Pizzagate avses en konspirationsteori där det påstods att en pizzeria i Washington hade kopplingar till en pedofilhärva och Hillary Clintons presidentvalskampanj 2016. Teorin föranledde en 28-årig man från North Carolina att köra till restaurangen med ett gevär och att öppna eld inne i pizzerian. Mannen dömdes senare till fyra års fängelse. Ubåtskränkningarna Hösten 1982 och de därpå följande åren siktades många ubåtar i svenska vatten som påstods vara sovjetiska. Frågan som har rests i efterhand är om ubåtskränkningarna i allmänhet och enskilda incidenter i Hårsfjärden har genomförts av ryska ubåtar eller om det rörde sig om NATO-ubåtar. Frågan i samband med det är även om den svenska militära ledningen aktivt har hjälpt till att skapa bilden av ryska ubåtar kränker svenskt vatten. Uttalanden från dåvarande ledande politiker som Caspar Weinberger (försvarsminister under Ronald Reagan) och militärer som James Lyon (dåvarande viceordförande i US Navy) indikerar att det var NATO-ubåtar som befann sig utanför den svenska kusten på 1980-talet. Mattias Mossberg, medlem i ubåtskommissionen, antyder att man från svensk sida försökte mörka detta och att man förde både den svenska offentligheten, riksdagen och media bakom ljuset. Vaccination Genom åren har det florerat olika rykten om vaccinationer, exempelvis har det hävdats att vaccin leder till klassisk autism, att barns immunsystem inte klarar av vaccinationer, att vacciner innehåller giftiga ämnen, att naturligt förvärvad immunitet är bättre än att vaccineras, och så vidare. Dessa rykten har dock visat sig att ha väldigt lite bärkraft. Man har exempelvis identifierat flera orsaker bakom autism som inte på något sätt är länkade till vaccin. Hypotesen om naturlig immunitet stämmer i vissa fall där människor har utvecklat en naturlig immunitet som är starkare än vaccination. Detta skulle dock innebära en förhållandevis stor risk för dödsfall vid vissa sjukdomar. Dessutom har vaccin visat sig vara mycket effektiva, till exempel minskade antal mässlingsfall i USA från 400 000 år 1963 (året när vaccin mot mässling introducerades) till 25 000 år 1970. Övriga obekräftade konspirationsteorier Eurabien Evighetsmaskiner och andra energikällor som sägs ha tystats ner av petroleumbranschen Federal Reserve och Federal Reserve Act. Federal Reserve Act är den lag som skapade Federal Reserve 1913 Förenta nationerna och Den nya världsordningen Förintelsen - se Förintelseförnekelse Hemlig vargimplantering i Värmland Kulturmarxism Ivar Kreugers död Marilyn Monroes död Ny kronologi Konspirationsteorier om president Obama se artikeln Barack Obama Svea rikes vagga (delar av den så kallade "Västgötaskolan") Trilateral Commission Bekräftade konspirationer Se Konspiration#Kända konspirationer i världshistorien Fiktiva konspirationer Konspiration 58 2002 visade SVT en så kallad "mockumentär" (en film i dokumentärstil fast med ett fiktivt innehåll) med titeln Konspiration 58 där det påstods att fotbolls-VM 1958 aldrig ägt rum. Det fanns även en hemsida med titeln konspiration58.com som skulle förstärka intrycket av att det handlade om en verklig konspiration. Syftet med filmen var att visa det absurda med vissa konspirationsteorier som exempelvis påståendet att förintelsen aldrig ägt rum. När mockumentären visades var det många tittare som köpte filmens påstådda konspiration och reaktionerna var många: inom en timme efter sändningen hade det kommit in 3 000 frågor på SVT:s livechatt. Än i juni 2018 presenterade danska DSB:s tidning konspiration 58 som en verklig förening med anhängare som sägs ha bevis för att fotbolls-VM 1958 aldrig hände. "The Dark Side of the Moon" I denna mockumentär påstås det att Stanley Kubrick hjälpte NASA att fejka månlandningen 1969. Populärkultur I de populära TV-serierna Arkiv X och Lost används moderna konspirationsteorier som en grund för berättelserna. Se även Illuminati (spel). Se även Antony C. Sutton David Icke Demokratur Den djupa staten i Turkiet Det militärindustriella komplexet Falskt medvetande Propaganda Qanon Sions vises protokoll Stat i staten Statsorganiserad brottslighet Sune Hjorth Vandringssägen Källhänvisningar Pejorativa termer


text: Katt (Felis catus), även känd som tamkatt, är ett relativt litet, smygjagande rovdjur i familjen kattdjur och ett vanligt sällskapsdjur i stora delar av världen. Falbkatten (Felis silvestris lybica), en underart till vildkatten (Felis silvestris), blev tidigt domesticerad av människan som nyttodjur för att hålla efter skadedjur eller för sällskap, både på landet och i stadsmiljö. Till havs har man sedan gammalt haft skeppskatter som skyddade mot gnagarangrepp på tåg och i proviantförråd. Katter kan dessutom vara underhållande för många människor med sin tillgivenhet och används även i terapeutiskt syfte vid psykisk ohälsa. Dock begränsas användningen av att vissa människor får allergireaktioner mot ämnen i kattens saliv, urin eller talgkörtlar. På många platser runt om i världen, speciellt på öar, utgör introducerade katter ett stort hot mot andra djur, exempelvis markhäckande fåglar. Ursprung Tidigare ansågs egyptierna vara den kultur som längst har haft katten som tamdjur, eftersom katten hölls som heligt djur där. Den äldsta kända kattgraven återfanns emellertid på Cypern år 2004, och kan vara 9 500 år gammal, vilket är äldre än den neolitiska kultur som uppstod i Egypten för 8 000 år sedan. En DNA-studie utförd 2007 av National Cancer Institute pekar mot att alla världens tamkatter härstammar från en grupp afrikanska vildkatter (falbkatter) som levde i Främre Orienten för mellan 9 000 och 10 000 år sedan. Jordbruket utvecklades vid denna tid i Mellanöstern, och katten anses ha blivit domesticerad i området för att den lockades av råttor och möss i spannmålsförråd, och för att människor behövde hjälp att hålla efter dessa skadedjur. Tamkatten förmodas ha spridits snabbt över Bördiga halvmånen, inklusive Cypern och Egypten. Tamkattens närmaste anfader, den nordafrikanska underarten av vildkatt, den så kallade falbkatten (F. s. lybica), är ganska lätt att tämja och finns än idag i vild form i bland annat Israel och Egypten. Den är mer intolerant än tamkatten mot andra katter, och driver nästan alltid bort vuxna ungar och syskon. Falbkatten har korsats med tamkatten åtminstone vid fem tillfällen efter den första förgreningen. Vildkattens underarter europeisk vildkatt (F. s. silvestris) och skotsk vildkatt (F. s. grampia) är däremot mycket svåra att tämja. Tamkatten skiljer sig från arten vildkatt (Felis silvestris) i temperament, päls, tasstorlek och tandplaceringar och är mindre resistent mot vissa blodcancersjukdomar som sprids via virus. Tamkatten är dock tillräckligt närbesläktad med vissa asiatiska arter av vilda kattdjur för att vid korsning kunna producera åtminstone delvis fertil avkomma. Sådana korsningar sker dock inte i naturen, men vissa kattraser, som exempelvis bengal har avlats fram på sådant sätt. Begreppsförvirring förorsakas ibland av att tamkatter födda i vilt tillstånd eller som förvildats ofta felaktigt kallas för "vildkatter". Systematik Tamkatten beskrevs taxonomiskt första gången 1758 av Carl von Linné som Felis catus i den tionde upplagan av hans Systema Naturae. Dock har vissa samtida studier visat att tamkatten kan utgöra samma art som vildkatten, som traditionellt klassificeras som Felis silvestris (Schreber, 1777). Detta har skapat en taxonomisk begreppsförvirring och tamkatten behandlas därför ibland som underart till vildkatten, då benämnd som F. s. catus. På motsvarande vis behandlas vildkatt ibland som underart till F. catus. År 2003 beslöt International Commission on Zoological Nomenclature (ICZN) att vildkattens vetenskapliga namn är F. silvestris. Johann Christian Polycarp Erxleben klassificerade tamkatten som Felis domesticus i Anfangsgründe der Naturlehre och Systema regni animalis från 1777. Detta namn, och dess varianter som Felis catus domesticus och Felis silvestris domesticus, ses ofta, men är, i och med ICZN:s beslut från 2003, inte korrekta vetenskapliga namn. Kommunikation Vokalt Det vanligaste sättet för katten att kommunicera är att jama. () Vardagligt jamar katten främst på människor och det är ett inlärt beteende från katteungestadiet då den söker stöd hos sin mor. Hur mycket eller lite en katt jamar varierar mellan individer. En katt kan jama på olika sätt och därigenom förmedla olika budskap. En vanlig orsak till att en tamkatt jamar är att den söker uppmärksamhet. Det går att särskilja kattens olika läten och förstå vilket budskap den vill förmedla. Forskningsexperiment har visat att både kattvana och kattovana människor ofta kan särskilja kattens olika läten. Det kan också finnas särskilda koder i kommunikationen som bara katten och ägaren förstår. Katter kan även morra och fräsa för att varna och skrämma. Feromoner På sidan av kattens huvud finns körtlar som utsöndrar feromoner när katten stryker körtlarna mot ett objekt, exempelvis en människa eller ett föremål. Detta är för att markera sitt revir. Svansen Katten använder sin svans till att hålla balansen. Svansen kan också förmedla kattens sinnesstämning; en svans som står upp eller hänger löst nedåt innebär i allmänhet att katten känner sig tillfreds eller glad, medan en svans som häftigt piskar fram och tillbaka indikerar att katten är arg eller spänd inför ett förestående anfall mot något byte. Om svansen pendlar långsammare betyder det att katten är ambivalent, det vill säga pendlar mellan två olika starka känslor – till exempel kelsjuka och irritation. Om katten blir skrämd kan håren, speciellt på svansen, ställas rakt ut, så att katten verkar större. Ögonen När katten är vänligt inställd blinkar den lätt med ögonen eller sluter dem. Är den vaksam, rädd eller i konflikt spärrar den upp ögonen. Att stirra någon i ögonen kan i vissa situationer vara en aggressiv signal från kattens sida. Pupillernas storlek anpassas automatiskt efter ljuset, men kan även uttrycka humör. Är katten arg eller irriterad får den smala pupiller och är den upphetsad eller rädd får den fullt vidgade pupiller. När kattens pupiller plötsligt blir smalare vid kelande är det en signal om att den fått nog och vill vara ifred. Öronen Kattens öron sänder också ut signaler till andra djur och till människor. Tätt bakåtstrukna öron tyder på stark aggression eller rädsla, särskilt om katten fräser. Uppåtriktade tyder på uppmärksamhet åt det håll de är riktade. Spinna Katten kan spinna (), det vill säga avge ett kurrande läte. Spinnandet har en läkande effekt i vävnad och ökningen i bentäthet av vibrationerna som uppkommer vid kattens spinnande. Enligt djurvetare vid University of California uppkommer lätet genom nervimpulser till muskulaturen i svalget och buken. Det medför att en elastisk sena mellan nyckelbenet och strupen sätts i vibration. Det sker vid både in- och utandning, till skillnad från större kattdjur, i ett visst mönster och frekvens. Att katten spinner när den äter är troligen en kvarleva från kattens första levnadstid när modern lokaliserar ungarna utifrån spinnandet och diar dem. Vanligtvis är spinnandet ett tecken på att katten trivs. Katten kan även spinna när den blir nervös, skygg eller stressad. Det antas inte bara vara ett sätt för katten att läka sig själv, utan även att lugna andra katter. Munnen Katten kan slicka en person som den gillar i samband med kelande. Om den har fått nog kan den ta tag med tänderna, och ibland bita till. Katter har ibland ett annorlunda, tjattrande ljud som kan påminna om korta klickande "k"-ljud. Det är ett jaktläte. När den får syn på ett byte (exempelvis en fågel eller en fluga) kan den smacka och skrapa med tänderna som om den redan har fångat bytet och är i full färd med att äta upp det. Tassarna Om katten är glad och vill kela, kan den trampa med tassarna. Den kan även trycka till med klorna när man kelar med den. Det är ett medfött beteende. På det sättet stimulerar kattungen modern att släppa till mjölken. När katten vill försvara sig eller är missnöjd, kan den istället ta ut klorna och klösa för att markera. Att katten vässar klorna är en del av det naturliga beteendet, men det kan även ske destruktivt för att signalera otrygghet. Kroppen En katt kan stryka sig med sidan av sin kropp mot benet på en person den gillar, exempelvis om den är kelsjuk, eller glad för att man återkommit efter frånvaro. Lägger den sig på sidan med utsträckta tassar är den helt avslappnad och lägger den sig på rygg och blottar sin mage innebär det att den känner sig trygg. Dock är magen ett känsligt område och klappande på magen uppskattas inte av alla katter. Morrhåren Är katten skrämd lägger den morrhåren bakåt, detsamma gör den vid slagsmål för att skydda morrhåren. Om katten är nyfiken vinklar den morrhåren framåt. Uppfattningsförmåga Studier med inspelade röster har påvisat att katten känner igen sitt namn, både när ägaren och främmande personer uttalar det. Katten kan även självmant ignorera det om den inte är intresserad. Försök med kattungar har visat att katten blir ängsligare när den är ifrån sin ägare och mer våghalsig när ägaren är närvarande. Det tyder på att det finns ett känslomässigt band till ägaren. Andra förmågor Katten ser ungefär sex gånger bättre än en människa i mörker, men är liksom människor blinda i totalmörker. Likt de flesta däggdjur har katten sämre synförmåga än människan när det kommer till att urskilja detaljer i dagsljus. Katten kan, precis som hunden, förväxla ett löv med ett rött äpple. En huskatt sover ofta uppemot 16 timmar per dygn. Ungefär 3/4 av den tiden är det fråga om lätt sömn, och katten kan då lätt vakna av till exempel kvittret från en fågel. Den kan springa upp till 50 kilometer i timmen, men bara under korta stunder. En katt kan ofta göra vertikala hopp, från stillasittande, på upp till 2 meter. Fallande katt-fenomenet En katt som släpps upp-och-ner-vänd i vila kan snabbt vrida sig i luften för att säkert landa på tassarna. Eftersom katten då inte har något rörelsemängdsmoment i början av fallet, och den enda yttre kraften på katten är tyngdkraften, innebär detta att rörelsemängdsmomentet är konstant noll under hela fallet. Förenklat kan förloppet beskrivas som så att katten börjar med att dra in framtassarna intill kroppen medan bakbenen spretar ut så mycket som möjligt, vilket medför att masströghetsmomentet blir högre för bakkroppen än framkroppen. Detta tillåter katten att vrida den främre delen av kroppen 180 grader, medan bakkroppen bara vrids cirka 5 grader i motsatt riktning. Katten gör sedan vice versa för att få bakkroppen på rätt köl, och till slut finjusteras landningen med hjälp av svansen. Hela denna manöver sker på omkring 0,15 sekunder. När katten sedan når marken, upptas rörelseenergin i ett komplex av muskler och ben, som fungerar fjädrande och naturligt dämpande, så att katten inte skadas utan oftast kan klara fritt fall på mer än fem meter oskadd. Biologi Anatomi Katten har 32 muskler i vardera öra. Dessa hjälper katten att vinkla och vrida öronen, till exempel för att lokalisera byten eller rovdjur. Fortplantning Dräktighet Katter blir könsmogna vid omkring 9–10 månaders ålder. Detta varierar dock kraftigt, bland annat beroende på ras och kön. Honorna blir normalt könsmogna tidigare än hanarna, och till exempel en siameshona kan bli könsmogen redan vid 6 månaders ålder. Honorna löper normalt under tidig vår och sensommar, men särskilt innekatter kan löpa när som helst på året. Ägglossning sker först under parningen. Dräktigheten varar 63 till 68 dygn, med 65 dygn som medelvärde. Det vanligaste man kan se om en katt är dräktig på är att den blir tjockare (magen växer) och att spenarna blir större. Dräktiga katthonor behöver mer mat eftersom näringsintaget också ska täcka ungarnas behov. Efter att mamman varit dräktig i drygt 9 veckor är det dags för födseln. Ungstadiet Kattungarna föds både blinda och döva. De öppnar ögon och öron först mellan 1 och 2 veckor efter födseln. Under de första tre veckorna är kattungarna oförmögna att reglera sin kroppstemperatur. De föds i en temperatur på mindre än 27 °C och kan dö av exponering för kyla om de inte hålls varma av sin mor. Moderns mjölk är mycket viktig för kattungar eftersom den innehåller näring som de behöver för en god tillväxt. Denna mjölk överför antikroppar till kattungarna, vilket hjälper till att skydda dem mot infektionssjukdomar. Medan kattungarna diar spinner de vanligtvis på samma gång och brukar även trampa med ena tassen, vilket möjligen kan påverka diandet. Även i vuxen ålder kan en katt spinna och trampa växelvis med tassarna i samband med välbefinnande. Kattungar utvecklas mycket snabbt från cirka två veckors ålder fram till deras sjunde vecka. Deras koordination och styrka förbättras. De leker med sina kullkamrater och börjar utforska världen utanför boet. De lär sig att tvätta sig själva samt leka jakt- och smyglekar för att träna sin medfödda förmåga som rovdjur. När de är cirka 4 veckor börjar kattungarna äta fast föda och avvänjningen inleds oftast i samband med det. Kattungar lever i första hand på fast föda efter avvänjningen men vanligtvis kan de fortsätta att dia ända tills de är 10 veckor. Kattungar är oftast lekfulla och uthålliga när de är 6-15 veckor. En kull kattungar består oftast av 2-5 kattungar. Under de första veckorna i livet behöver kattungarna vård av sin mamma, de behöver dia för att få näring och överleva. Innan kattungarna lär sig att tvätta sig själva är det mammans uppgift. Kattungar är mycket sociala djur och tillbringar större delen av sin tid med att leka och interagera med andra kattungar i samma kull. Hälsa Kattungar vaccineras oftast mot kattpest och kattsnuva vid 9 och 12 veckors ålder. Den vanliga vaccinationkombinationen skyddar mot kattsnuva (även kallat kattinfluensa, antingen Felint calicivirus, FCV, eller Felin viral rhinotracheitis, FVR) samt kattpest (Felint parvovirus, FPV). En ympning mot rabies kan även ges vid 16 veckor. De kastreras oftast vid sju månader för att förhindra reproduktion (inom och utom syskonskaran), för att lugna ner katten vid parningsperioder (löptiden) samt, för hankatter, för att undvika utveckling av maskulina beteenden som revirmarkering med urin. Trap-neuter-return är program som tillämpas i flera länder för att minska katternas tillväxt på ett skonsamt sätt. Övergivna kattungar Kattungar kräver en hög kaloridiet som innehåller mer protein än kosten för vuxna katter. Unga föräldralösa kattungar kräver mjölk var tredje timme och de behöver fysisk stimulans för att kunna uträtta sina behov. Modersmjölkssubstitut för katter tillverkas för att mata unga kattungar eftersom komjölken inte ger alla sina nödvändiga näringsämnen för kattungar och därmed är olämplig. Vuxna katter bör inte få någon större mängd komjölk. Handuppfödda kattungar tenderar att som vuxna vara mycket tillgivna människor och ibland mer beroende av dem än kattungar som föds upp av sina mödrar. Beroende på vid vilken ålder och hur länge de varit utan sina mödrar kan dessa kattungar vara allvarligt underviktiga och som sådana få hälsoproblem senare i livet, som t.ex. hjärtproblem. Äventyras immunsystemet hos föräldralösa kattungar (från brist på antikroppar som finns naturligt i modersmjölken) kan det göra dem särskilt känsliga för infektioner, vilket gör antibiotika till en nödvändighet vid vård av sådana kattungar. Sjukdomar och genetiska defekter Medellivslängden för tamkatter är cirka 15 år där en gammal regel säger att ett år motsvarar 7 kattår men katter kan drabbas av många olika sjukdomar som kan påverka hur gamla de blir. Men det finns andra aspekter som påverkar hur gammal en katt blir så som om katten får vistas utomhus, kattens kost, kattens hygien, osv. Vita katter har en högre risk att födas döva, i synnerhet om ögonfärgen är blå. Man räknar med att ungefär 80 procent av alla vita blåögda katter är döva, och ungefär 20 procent av alla vita gulögda. Vita raser som exempelvis Foreign white omfattas inte av denna defekt. Detta har att göra med den dominanta W-genen vilken ger den vita pälsfärgen. Sjukdomar Bornasjuka ("vingelsjuka") orsakas av ett virus som drabbar kattens nervsystem. Framträdande symptom är vinglighet (ataxi), framför allt i bakbenen, och betenderubbningar. Inget botemedel finns, utan man brukar avliva drabbade djur av barmhärtighetsskäl. Felin infektiös peritonit, FIP orsakas av ett coronavirus, som förökar sig i tunntarmens slemhinna och orsakar en temporär destruktion av celler i tarmluddet. FIP är en vanlig infektiös orsak till död. Det finns två typer av FIP, våt FIP och torr. Sjukdomsförloppet vid våt FIP är väldigt kort och katten blir fort sämre. Vid torr FIP kan sjukdomsförloppet vara i månader. Förr var FIP obotligt. En dr. Addie från universitetsdjursjukhuset i Glasgow forskar i sjukdomen och man kan idag behandla FIP med Interferon och vid studier har runt en tredjedel av katterna blivit botade av behandlingen. Kattpest (Parvovirus). Kattsnuva (orsakas mest av kattens herpesvirus, rhinotracheitvirus, och/eller kattens calicivirus). Öronskabb (Även kallat öronkvalster.) Det är mycket vanligt att utekatter drabbas av öronskabb. Toxoplasma gondii: Encellig eukaryot parasit som reproducerar sig i katternas tarmar och kommer ut genom avföringen som sedan äts av gnagare. Katten äter sedan i sin tur gnagaren och så fortsätter processen. Det finns ett ämne som denna parasit utsöndrar som hos gnagare gör dem orädda för lukten av katt. Progressiv retinal atrofi är en ärftlig ögonsjukdom Spolmaskar som bland annat infekterar kattungar med modersmjölken. Bandmaskinfestation förekommer. I sällsynta fall kan katten överföra springmask men inte smittas själv. Fästingar och andra blodsugande djur kan orsaka skada och/eller överföra sjukdomar. Botemedel avsedda för hundar kan innehålla pyretrin och får inte användas till katter. Tumörer och cancer är också en relativt vanlig åkomma hos många katter och mest vanlig hos äldre, främst lymfsystemet drabbas. Vanliga former är även skivepitelcancer och fibrosarkom. För kattens reaktion vid sjukdom, se även Smärta hos djur § Katt. Katter kan kräkas som en naturlig procedur att få upp strån från pälsen som de slickat i sig. För att hjälpa till vill katter ofta äta lite grässtrån, vilket förekommer i handeln som "kattgräs". Föda och jaktbeteende Kattdjur är rovdjur. Även tamkatter har ofta kvar jaktinstinkten, vilket innebär att de bland annat jagar och äter mindre däggdjur och fåglar/fågelungar. Katten jagar ensam eftersom de byten den tar är för små för att dela. Som opportunistisk jägare väljer katten bytesdjur utefter tillgång beroende av bland annat habitat och säsong, även om den verkar föredra mindre däggdjur. Den kan som husdjur äta en relativt varierad kost, så länge den i första hand är baserad på kött, fisk, ägg och mjölkprodukter. Man kan i viss mån komplettera med exempelvis spannmål, potatis och matrester, men kattens korta tarmkanal är inte anpassad för kolhydratrik mat. Den kan dock smälta enkla och dubbla sockerarter, men föda rik på stärkelse endast om den är tillagad. Tamkatten som jägare I en brittisk undersökning från 1998 utförd av The Mammal Society studerade man under fem månader 964 katter som levde i 600 olika hushåll. De siffror man fick fram extrapolerade man på antalet katter i Storbritannien vilket är cirka 9 miljoner katter och kom då fram till följande siffror: Tillsammans dödar de brittiska katterna 200 miljoner däggdjur, 55 miljoner fåglar och 10 miljoner ödlor och ormar varje år. En svensk omräkning av dessa siffror ger i runda tal 22 miljoner däggdjur, 6 miljoner fåglar och 1 miljon ödlor och ormar varje år. En katt kan ibland fånga ekorre, hare, kanin och andra mera svårfångade däggdjur och kan roa sig med att fånga insekter. I sällsynta fall kan en katt fånga mink; däremot faller de ibland själva offer för mårddjur och hunddjur. När en katt fällt ett byte, kan den ofta leka med det en stund före måltiden, speciellt med möss som kan få löpa korta sträckor innan de fångas in på nytt. Tamkatter tycker ofta inte om vatten. Däremot uppskattar många katter fisk som mat. Det finns åtskilliga exempel på tamkatter som drygat ut kosten med fisk som den fångat i grunda dammar och liknande ställen. Den kan exempelvis låta framtassen hänga ner i vattnet, tills fisken kommer nära, och därefter använda klorna för att fånga fisken eller kasta upp den på land. Katten jagar gärna också när den får gott om foder hemma. Detta innebär att den gamla sedvänjan att undanhålla gårdskatterna tillräckligt med mat, i avsikt att de istället skall jaga skadedjur, är missriktad. Människans införande av katter till olika världsdelar, öar och speciella biotoper har medfört en stor förändring i djurlivet på många platser och stört den ekologiska balansen. Speciellt på mindre öar där det tidigare inte funnits rovdjur har skadan varit stor, inte minst på populationer av fåglar. Ett fall där katten visserligen bara var med i slutfasen av utrotningen skedde när en fyrvaktare 1894 tog med sig sin katt till en obebodd ö i sundet mellan Nya Zeelands huvudöar. Under loppet av några månader lyckades katten Tibblet utrota den sista spillran av en tidigare okänd, flygoförmögen, klippsmyg som döptes till Stephen Islands klippsmyg (Traversia lyalli). På Marion Island skapade katter liknande problem. Där planterade man in katter i ett försök att utrota de möss som oavsiktligt förts in till ön. Men katterna nöjde sig inte med att jaga möss utan gav sig även på andra djur. Katten och människan Tamkatten i världen Antalet katter i världen uppskattas till 600 miljoner. Kattsport och raser Sedan katten blev domesticerad har det uppkommit en mängd kattraser. De kan delas in i tre kategorier: naturliga, korsade och muterade. Katterier föder upp katter professionellt och hanterar specifika katters stamtavla. De naturliga kattraserna är sådana som utvecklats naturligt i olika delar av världen, genom urval beroende på till exempel under vilka klimatförhållanden katterna levt, eller via naturligt förekommande mutationer. Några exempel är turkisk angora, europé och maine coon. Korsade kattraser är sådana som är resultaten av människans medvetna avel för att bevara, förstärka eller utveckla vissa särdrag eller egenskaper. Exempel: ocicat och bengal. Muterade kattraser är sådana kattraser som uppstått genom att människor tillvaratagit en mutation och avlat vidare på den. Exempel på sådana kattraser är manx, de olika typerna av rex-katter, munchkin, american curl och sphynx. Av dagens kattraser är de flesta ganska nya. Tills för bara ungefär hundra år sedan fanns endast de olika typer av katter som ingår i den naturliga kategorin ovan (inklusive ett fåtal som uppstått via naturliga mutationer). Rasrena katter kallas raskatter. Vilka raser som skall godkännas och vilken standard som skall gälla för dessa bestäms av kattförbunden, vilkas riktlinjer kan skilja sig ganska kraftigt åt sinsemellen. Samma katt kan därför anses tillhöra olika raser beroende på kattförbund. Den organisation som erkänner flest raser är The International Cat Association, TICA. Ett förbund som är ganska sparsamt med att godkänna raser är The Cat Fanciers' Association, CFA. De godkänner idag (enligt förbundets webbplats) 37 olika kattraser, medan TICA på sin sajt listar 62 olika raser och varianter. Andra betydelsefulla förbund är Storbritanniens Governing Council of the Cat Fancy, och det internationella förbundet Fédération Internationale Féline, FIFe. I Sverige organiseras de av bland annat Sveriges Kattklubbars Riksförbund, SVERAK, som är kopplat till FIFe. Det finns även ett flertal fristående independentklubbar (se Nordiska IDP). Några populära raser är: Brittiskt korthår Burma Huskatt (bondkatt) Maine coon Norsk skogkatt Perserkatt Siames Ragdoll Ocicat Helig birma Abessinier För en mer komplett lista, se lista över kattraser. Tamkatten i Sverige Äldsta kända svenska fynd av vad som sannolikt varit en tamkatt gjordes 2011 i Rasbo socken i Uppland, och har daterats till 400–200 år före Kristus. Det kan inte uteslutas att fyndet är av en vildkatt (som tidigare enbart är känd i Sverige fram till bronsåldern) eller ett lodjur, men det anses osannolikt eftersom dess svanskota hittades nära mänsklig kultur, i ett stolphål efter en husgrund från den tiden. Om fyndet är en tamkatt måste tidigare uppfattning omprövas om att tamkatten spreds till Nordeuropa av romarna under romarrikets expansion. Även i Polen har fynd av tamkatt gjorts från förromersk järnålder. Äldsta kända begravda katt är från Överbo i Varnhems socken i Västergötland på 100-talet e. Kr. Den påträffades i graven efter en välbärgad man, och i graven fanns även vinthundar. Fynd av tamkatt i Sverige är ovanliga fram till medeltiden, efter att husmusen tros ha kommit till landet på 400-talet och svartråttan under vikingatiden. Från medeltiden påträffas skärmärken på vissa kattskelett, vilket tyder på att katten även kan ha fötts upp för sin päls, och inte bara för att jaga skadedjur eller som sällskapsdjur. År 1998 fanns ca 1,2 miljoner katter i svenska hushåll. Enligt SCB fanns 2006 1,26 miljoner (± 12 procent) katter, i cirka 17 procent av de svenska hushållen, vilket gör nästan dubbelt så vanliga som hundar eller alla andra sällskapsdjur tillsammans. Däremot minskade antalet katter mellan 2006 och 2012. Sommarkatter Sommarkatt eller semesterkatt är en populär benämning på en katt som en familj skaffar sig inför en semestervistelse på landsbygden om sommaren, ofta för att glädja barnen i familjen, men som man överger då hösten kommer och man skall åka hem. Den övergivna katten klarar sig ofta dåligt, blir hemlös och dör ofta då den varit van vid att bli matad och enkelt kan tas av rovdjur när den är försvagad. Djurvänner har kritiserat förfarandet men problemet kvarstår alltjämt, trots generellt större insikt om djurs behov bland både barn och vuxna, bland annat genom information för att katten inte bara ska bli en "levande leksak". Övergivna katter kan lämnas till någon organisation som hittar ett nytt hem, alternativt katthem, för att undvika avlivande eller att de blir foder åt andra djur. Oseriösa ormägare har tagit hand om smådjur under annat sken, men låtit dem bli levande foder, vilket bryter mot svensk lag. Namn Vanliga smeknamn är "misse" och "kisse", även "kissemiss" och "kissekatt". "Fräs" är ett gammalt namn., vilket lever kvar i "frässe", som är en dialektal benämning på fullvuxna hankatter. Även "mirre", "murre" och "måns" förekommer ibland, och "jamare" som även är smeknamn på en mås eller en snaps. "Katt" är benämningen för både hankatt och djuret, medan honkatt benämns "katta". Katter i kulturen Egypten I det gamla Egypten var katten ett heligt djur. En av egypternas gudinnor var Bastet, kärleksgudinnan, som avbildades antingen som katt eller som en kvinna med katthuvud, med kult bland annat i Bubastis. Om en katt dog visade ägarna sorg genom att raka av sig ögonbrynen och likt de egyptiska faraonerna mumifierade man även katter. Mafdet var en gudinna förknippad med katter. I fornnordisk mytologi var det Freja som gillade katter. Även trolldomskunniga har ibland avbildats med katt i traditionen. Skrock och vidskepelse Framförallt den svarta katten är i många kulturer omgiven av vidskeplighet och olika föreställningar som att de bringar tur eller otur, att de är förbundna med mörka okända krafter och därför förknippats med häxor, djävulen och liknande. Fysik Se Schrödingers katt. Litteratur och film En mängd fiktiva kattgestalter (eller kattliknande figurer) har skapats som rollfigurer i tecknade serier, animation och annan litteratur och film. De är antingen antropomorfa figurer (exempel: Svarte Petter) eller katter som beter sig mer som riktiga katter (exempel: Rabbinens katt, delar av serien). Nedan listas ett antal exempel. Fler räknas upp i den separata navigationsrutan mall:Fiktiva katter (finns placerad längst ner på sidan). Catwoman, figur i en film om Batman Feta Freddys katt i tecknade serien The Fabulous Furry Freak Brothers Krazy Kat, tecknad serie Lille katt, barnsång från filmen Nya hyss av Emil i Lönneberga Misse Katt, huvudfigur i böckerna om Klarköping och Sysselstad Katten Pussel i serien om Alfons Åberg Sassy, en huvudfigur i filmerna om Den otroliga vandringen Katten Trassel i boken Mörkrädd Katter har framträdande roller i flera böcker av Robert Westall Pelle Svanslös, en serie barnböcker av Gösta Knutsson I överförd betydelse: Den vita katten, film Duetto buffo di due gatti Den engelska katten, opera av Hans Werner Henze med libretto av Edward Bond För katten, film från 1959 av Gunnar Skoglund Katt bland duvor En katt bland hermelinerna Katt på hett plåttak Svart katt, vit katt Från Asien kommer bruket av en vinkande katt för att locka kunder. Ordet katt i svenska språket Benämningar innehållande katt Kattguld, metallglänsande mineral Kattuggla, fågelart Havskatt, fiskart Kattbjörn, art inom Musteloidea Kattkrokodil, utdöd art, se Pakasuchus Niosvansad katt, piska Katt (segelfartyg) "Katt", informell förkortning för fartygstypen katamaran Kattegatt, havsområde Katthavet, bl.a. en sjö ("katt" = gyttjig vattensamling) Solkatt Salta katten, godisprodukt Vinterkatten, godisprodukt Smörgåskattsparadoxen, filosofiskt skämt Idiom och liknelser med katt "Det vete katten", även TV-program "Tacka katten för det", även verk av Herman Lindqvist "Det osar katt" "Gå som katten kring het gröt" "Vig som en katt" "När katten är borta dansar råttorna på bordet" "Arg katt får rivet skinn" "Vara som hund och katt" Övrigt Kattmat Kattkött Bonsaikatt, ett fejkat djurplågeri som orsakade protester Referenser Vidare läsning Broberg, Gunnar: Kattens historia, 2004 Externa länkar Kattdjur Sällskapsdjur Wikipedia:Basartiklar


text: Kodord är en vanlig metod för att dölja vad någonting man diskuterar om egentligen handlar om. Metoden går ut på att byta ut ett känsligt ord mot ett annat. En ubåt kan kallas fisk, ett flygplan för fågel och så vidare. Kodord kan också användas som lösenord. Se även Eufemism Kryptologi


text: Katarer (av grekiska καθαρός katharos, "ren") är ett kollektivnamn för de många sekter med dualistisk grundåskådning, vilka på 1000-talet började utbreda sig i Europa. Ordet kättare härrör från namnet på denna trosinriktning. De katarer som levde i södra Frankrike kom att kallas för albigenser, efter katarernas borg i staden Albi i regionen Languedoc. Dessa kallade sig själva les Bonhommes, "de goda männen", religiöst förstått som "de goda kristna", men rörelsen krossades av den katolska kyrkan och dess nystartade inkvisition under 1200-talet. Uttrycket katarer användes tidigt om avfällingar i allmänhet från katolicismen. I tyskan kom ordet att beteckna avfällingar från Kyrkan, och från plattyskans ketter (högtyskans ketzer) härleds det svenska kättare. Det bör dock observeras att termen "kättare" knappast används i officiella texter. Såväl den katolska kyrkan som de ortodoxa kyrkorna, använder benämningen "heretiker" för sådana kristna som man anser inte håller fast vid den renläriga kristna tro som de anser sig bevara. Trosuppfattningen Dualismen var den gamla persisk-orientaliska, nära besläktad med den gnostiskt inriktade manikeismen, varför katarerna också betecknats som nymanikéer. Grundtanken var den eviga motsatsen mellan en god och en ond gud, av vilka den senare skapat jorden, materien, och där håller människosjälarna fångna i kroppens band. Den gode guden hade sänt Jesus i en skenkropp för att lära människorna vägen till frälsningen. Denna väg innebar materiens övervinnande, försakelse av alla jordiska ägodelar och njutningar. Då oppositionen mot kyrkan och anslutningen till de katariska idéerna ofta hade framträtt utan direkt historiskt samband på olika platser, fick rörelsen formen av ett flertal sekter med olika namn och till det yttre olika utseenden. I Italien kallades katarerna patarener (troligen efter stadsdelen Pataria i Milano), i Nederländerna piphler (troligen en förvanskning av paulicianer), i en del av Frankrike tisserands ("vävare", eftersom det bland vävarna fanns ett stöd för den nya rörelsen). I södra Frankrike var de kända under namnet albigenser, efter staden Albi. Mycket utbredd var också beteckningen "bulgari", en antydan om rörelsens historiska utgångspunkt. Ofta låg den dualistiska grundåskådningen undanskymd men överallt kännetecknades rörelsen av stark fiendskap mot det katolska prästerskapet och hierarkin och även mot kyrkans helgon-, relik- och sakramentväsen. I sin gudstjänst lade de huvudvikten på predikan och bön. De skall även ha värderat fastor högt. Den fullkomliga försakelsen av all jordisk egendom, äktenskap och köttätande ålåg inte hela församlingen, utan endast några få, de fullkomliga (perfecti). Bland perfecti upptogs man genom det för katarerna mest egendomliga bruket av deras enda sakrament, consolamentum, andedopet – dop, konfirmation, prästvigning och (om det mottogs på dödsbädden) sista smörjelsen i en enda ritual genom handpåläggning av de närvarande perfecti. Både män och kvinnor kunde ta emot andedopet.. Efter consolamentum tog de avstånd från alla materiella ägodelar och levde ett mycket enkelt och andligt liv och avstod från att äta kött. Som prästvigda kunde de resa omkring två och två och ge andlig tröst till lokalbefolkningen, alltid på det lokala språket och inte som den katolska kyrkan på latin, eller förmedla andedop. Många tog detta dop på dödsbädden på grund av den kraftigt förändrade livsföring det innebar. Andra försatte sig efter att de andedöpts i endura, det vill säga de svälte sig till döds (en av katolikernas huvudanklagelser mot katarerna). Bland perfecti var katarernas kringvandrande apostlar bärarna av hela rörelsen. De var vandrarpredikanter. Den stora massan, de troende (credentes), kunde i det yttre förbli i sina yrken och i katolska kyrkan, bara de sökte sin andliga vård hos sina apostlar. Historia Trosriktningens framträdande borde ha ett sammanhang med kvarlevande rester från gamla kyrkans manikeism, särskilt i Spanien och södra Frankrike. Den viktigaste influensen kom dock från Balkanhalvöns paulicianer och bogomiler, vilkas läror importerades genom köpmän och studerande, och senare genom korstågen. Katarerna stod alltså även historiskt i förbindelse med äldre orientaliska religioner. Deras hastiga segertåg genom Europa berodde på, att Romersk-katolska kyrkan under sin kamp för ekonomisk och politisk makt alltmer förlorade förmågan att tillfredsställa folkets religiösa behov. Den världsförsakelse som katarerna visade fick på så sätt en dragningskraft. Tillströmningen till åskådningen blev störst mot slutet av 1100-talet. I Italien behärskade katarerna städerna, bestämde över tillsättningen av ämbetsmän och avskaffade i Rom den officiella katolska tideräkningen. I södra Frankrike var de förhärskande, och verkar där ha bildat en fast organiserad kyrka med vigda biskopar och påve. Rörelsen bredde även ut sig över Spanien, Tyskland, och enligt uppgifter, även till Rhen och till Nederländerna och in i England. Katarernas utbredning är omdiskuterad då så gott som inga katariska källor bevarats åt eftervärlden (av katariska skrifter bara en bibelöversättning och ett ritual). Vår kunskap är beroende av de katolska motståndarnas, främst inkvisitorernas, skildringar. I dessa blandas dessutom katarerna ofta ihop med valdenserna. Mot slutet av 1100-talet var katarernas utbredning så stor att kampen mot dem under flera årtionden blev katolska kyrkans viktigaste fråga. I denna kamp föddes inkvisitionen, och den kulminerade i Albigenskorstågen i början av 1200-talet. Möjligheten till katarernas övervinnande till den katolska tron låg dock inte enbart i våldet, utan även i den helige Franciskus och hans lärjungars verksamhet, genom vilken folkmassorna, åtminstone delvis, åter fick det religiösa behovet fyllt, vilket förut drivit dem in i andra trosinriktningar. Genom hela 1200-talet var katarapostlar i verksamhet, trots alla hetsjakter. Först efter en 120-årig kamp lyckades kyrkan i början av 1300-talet kväsa all aktiv katarisk verksamhet i Västerlandet. Den siste store kataraposteln var Peter Autier, vilken efter 13 års kringvandrande föll i inkvisitionens händer år 1311 och brändes på bål. I de greko-slaviska länderna bortom Adriatiska havet bibehöll nymanikeismen, trots flera korståg, delvis herraväldet fram till den osmanska erövringen av området. Försök att återuppliva katarernas lära har gjorts i nutiden, särskilt i Sydfrankrike. Se även Antinatalism Källor The Gnosis Archive, The Gnosis Society Libary, Chatar Text and Rituals Referenser Externa länkar Kristendomens historia i Frankrike Gnosticism Heresier inom kristendomen


text: Kväkarna, formellt Vännernas samfund, är en religiös rörelse som har sitt ursprung bland kristna engelska dissenters i mitten av 1600-talet. Rörelsen grundades av George Fox som under, och efter, det engelska inbördeskriget (1642–1651) predikade budskapet om att "söka det gudomliga inom sig ”det inre ljuset”. I Sverige är samfundet en observatör i Sveriges kristna råd. De har själva valt att inte bli medlem, med motiveringen att inte alla kväkare är kristna och att Sveriges kristna råds stadgar kräver att medlemmarna tror på treenighetsläran. Historia Kväkare är ursprungligen ett öknamn (Quaker på engelska betyder ’skälvare’, ’skakare’, och ursprunget till ordet är omtvistat), men rörelsen har tagit detta öknamn till sig och har inget emot att kallas kväkare. Kyrkan grundades på 1650-talet i England under ledning av George Fox. I slutet av 1600-talet utvandrade många kväkare till Nordamerika, där kväkaren William Penn grundade det som kallas Pennsylvania (Penns skogar). Det finns cirka 400 000 kväkare i världen, varav cirka 100 i Sverige. Kväkarna är kända för att de var abolitionister (motståndare mot slaveriet), fredskämpande (pacifister) och hade en icke-hierarkisk organisation. Deras pacifism tar sig ofta uttryck i praktiskt arbete: 1947 tilldelades samfundet Nobels fredspris genom sina hjälporganisationer Friends Service Council och American Friends Service Committee. År 1946 bjöd det svenska kväkarsamfundet in tio tyskar som under kriget omfattat mänskliga och demokratiska ideal. Lika många kvinnor som män kom, lärare, läkare, jurister och ingenjörer med flera yrkesgrupper, till en konferens på Viggbyholmsskolan. Troslära Kväkarnas teologi är enkel och avskalad. De tänker sig att det finns något av Gud inom varje människa, vilket likt ett inre ljus kan vägleda en. De erkänner att man kan finna Gud i andra religioner och är därför kritiska till evangeliserande mission. Rörelsen betonar att var och en själv måste finna sin väg till Gud, att Gud finns inom varje människa, och att den personliga upplevelsen av Gud är den enda vägledning en människa kan ha. Kväkarna betraktar inte Bibeln som Guds ofelbara ord (bokstavstro) utan uppmanar medlemmarna att söka sanningen själva. De fattar beslut i enighet och kvinnor och män har alltid haft en jämställd position. Många församlingar, framför allt i USA, Storbritannien och Australien tillåter samkönade vigslar, så även Vännernas samfund i Sverige. Man behöver inte vara kristen för att vara kväkare (åtminstone inte i Sverige och i vissa andra kväkarsamfund i världen), även om kväkarsamfundet definitivt har vuxit fram ur kristendomen. Kväkarna skiljer inte på religion och vardagsliv, religionen finns i vardagen. Man har inga särskilda sakramentsritualer (till exempel nattvard) och heller inga särskilda präster (alla medlemmar anses ha prästens själavårdande roll). Gudstjänsterna sker vid ett andaktsmöte i tystnad utan någon ledare och det står var och en fritt att tala när man känner en andlig maning till detta. Dock har så kallad programmerad gudstjänst vuxit fram framför allt i USA, men också i Afrika, speciellt i Kenya. Där leds gudstjänsten av en pastor, som också håller en predikan. Ett starkt inslag av personlig kontakt med Gud finns dock även bland programmerade Vänner. Somliga kväkare (framför allt i USA) har närmat sig traditionell kristendom i hög utsträckning, till följd att somliga av dem har mycket mer gemensamt med evangeliska kristna än med "oprogrammerade" kväkare. Det förekommer diskussioner om vilka som är de "riktiga kväkarna". Kväkarna ska inte förväxlas med shakers, en amerikansk väckelserörelse som är en utbrytning ur kväkardomen. Världens största kväkarskola ligger i Hobart, Tasmanien, Australien och har ca 1 200 elever från 5 till 18 år. Kväkarhjälpen Europasektion av American Friends Service Committee började sitt hjälparbete under första världskriget. Efter andra världskriget blev norska och svenska kväkare engagerade i kväkarhjälpen. På 2010-talet har kväkarhjälpen program i Bangladesh, Burundi, Gaza, Georgien, Ramallah och S:t Petersburg. Kända kväkare Födda före 1900 Elsa Cedergren John Dalton Margaret Fell Emilia Fogelklou George Fox Herbert Hoover Rufus Jones Lucretia Mott Jeanna Oterdahl Alice Paul William Penn Per Sundberg William Tuke Elin Wägner Födda på 1900-talet Joan Baez Jocelyn Bell Burnell James Dean Judi Dench David Lean Richard Nixon Bonnie Raitt William Vickrey Gunnar Sundberg Referenser Noter Tryckta källor Per Sundberg och Viggbyholmsskolan : en dokumentär skildring, sammanställd av Gunnar Sundberg 1998 Hovdenak, Egil Magne (2016). Algeriske erfaringer. Vidare läsning Externa länkar Vännernas samfund i Sverige The Religious Society of Friends Friends World Committee for Consultation Protestantism Pacifism Icke-våld