text: Melodifestivalen 1995 var den 35:e upplagan av musiktävlingen Melodifestivalen och samtidigt Sveriges uttagning till Eurovision Song Contest 1995. Finalen hölls på Malmö musikteater i Malmö den 24 februari 1995, där melodin "Se på mig", framförd av Jan Johansen, vann genom att ha fått högst totalpoäng av jurygrupperna. För femte året i rad, dock totalt för tolfte gången, delades finalkvällen upp i två omgångar eftersom jurygrupperna röstade fram fem av de tio bidragen till en slutgiltig finalomgång. På grund av svagt startfält året innan beslöt sig televisionen för att tillsätta halva startfältet genom att bjuda in kompositörer på förhand, medan resterande halvan tillsattes genom en nationell inskickning av bidrag. Se på mig fick sedan representera Sverige i ESC 1995 som arrangerades i Dublin på Irland den 13 maj 1995. Tävlingsupplägg För femte året i rad, dock totalt sett för tolfte gången, hölls finalkvällen uppdelad i två omgångar. Inför tävlingen arrangerades som vanligt svenska folket med att skicka in bidrag till tävlingen, men på grund av det allmänna tycket kring föregående års svaga startfält beslöt sig televisionen för att dela upp finalfältet i två kategorier. Den ena kategorin bestod av halva startfältet som tillsattes genom det nationella inskicket av bidrag, medan den andra kategorin kom från fem inbjudna kompositörer eller kompositörsteam (Lasse Holm (ensam), Stephan Berg (ensam), Mikael Wendt och Christer Lundh (team), Peter och Nanne Grönvall (team) samt Bobby Ljunggren och Håkan Almqvist (team)). De som valdes ut på förhand hade alla haft med flest bidrag i festivalen mellan åren 1984 och 1994. Samtliga team/ensamma kompositörer hade rätt att samarbeta med flera kompositörer. Genom det nationella inskicket fick Sveriges Television in hela 600 bidrag där en jury sedan fick lyssna igenom och välja ut fem bidrag. Bidraget "Joanna" blev diskvalificerat året innan p.g.a att demoartisten Tommy Nilsson inte ville vara med det året. Istället fick låten tävla det här året, dock med artisten Nick Borgen istället för Nilsson. Borgen deltog därmed för tredje året i rad som tävlande artist. Återkommande artister 1 1988 deltog Göran Rudbo som en del av gruppen Triple & Touch i duett med Lotta Engberg. 2 1990 deltog Simon Ådahl som en del av gruppen Edin-Ådahl. 3 1988 deltog Ulrika Bornemark som en del av gruppen All of a Sudden. Finalkvällen Finalen av festivalen 1995 direktsändes i TV2 den 24 februari 1995 kl. 20.00–22.00 från Malmö musikteater i Malmö. Programledare var Pernilla Månsson och kapellmästare var Anders Berglund. Kören bestod av Elisabeth Melander, Margareta Nilsson, Staffan Paulsson och Robert Persson. Kåge Gimtell var producent för finalen, vilket han gjorde för femte och sista gången vid SVT i Malmö. Då finalen hade samma upplägg som året innan gjordes heller inga direkta förändringar för att förnya eller förenkla konceptet. Precis som tidigare avgjordes det hela genom elva regionala jurydistrikt som alla representerade varsin svensk stad, från norr till söder. Det här året är det inte känt hur jurygrupperna såg ut (ålders-, köns- och yrkesindelning), utöver att varje jury bestod av tio personer. Från början fick de tio bidragen framföras, varpå de elva jurydistrikten röstade i en sluten omröstning om vilka fem bidrag som skulle gå till finalomgången. Därefter meddelades det vilka fem bidrag som gått vidare, varpå juryrösterna nollställdes. De resterande fem bidragen som ej gått vidare, fick dela på sistaplatsen (sjätte plats). Under den andra omgången röstade jurygrupperna synligt. Varje jurygrupp gav 8 poäng till sin favoritlåt, 6 poäng till sin tvåa, 4 poäng till sin trea, 2 poäng sin fyra och 1 poäng till sin femma. Alla bidragen belönades därmed med minst ett poäng per jurygrupp. Anmärkningsvärt är att det var totalt fyra ballader som tävlade det här året, varav tre stycken tog sig vidare till den andra tävlingsomgången. "Himmel på vår jord" var den enda balladen som inte gick vidare. Det kan också tilläggas att tre av de fem inbjudna kompositörernas låtar hamnade på första, andra och tredje plats. Första omgången Startlista Nedan listas bidragen i startordning i den första omgången. Bidrag med beige bakgrund tog sig till andra omgången.Resterande låtar placerade sig på delad sjätte plats. Med joker menas specialinbjuden låt. Andra omgången Poäng och placeringar {| class="sortable wikitable" style="text-align:center" |- !Nr !class="unsortable" | Låt !class="unsortable" | Luleå !class="unsortable" | Örebro !class="unsortable" | Umeå !class="unsortable" | Norr-köping !class="unsortable" | Falun !class="unsortable" | Karl-stad !class="unsortable" | Sunds-vall !class="unsortable" | Växjö !class="unsortable" | Stholm !class="unsortable" | Gbg !class="unsortable" | Malmö !Summa !Plac. |-style="background:#cc9966;" |2 ||align=left|Jag ger dig allt||6||6||4||4||2||8||2||6||2||1||4||45||3 |- |3 ||align=left|Om du inte tror mig||1||4||1||1||8||4||1||1||6||2||2||31||4 |-style="background:gold" |4 ||align=left|Se på mig||8||8||6||2||6||6||6||4||4||8||6||64||1 |-style="background:silver" |9 ||align=left|Det vackraste||2||1||8||6||4||2||8||8||8||6||8||61||2 |- |10 ||align=left|Följ dina drömmar||4||2||2||8||1||1||4||2||1||4||1||30||5 |} Tittarsiffror: 3 620 000 tittare. Juryuppläsare Luleå: Anita Lovén Örebro: Anneli Mensin Umeå: Anita Färingö Norrköping: Larz-Thure Ljungdahl Falun: Arne Jacobsson Karlstad: Ulf Schenkmanis Sundsvall: Maritta Selin Växjö: Håkan Sandberg Stockholm: Sune Kempe Göteborg: Gösta Hanson Malmö''': Ingvar Ernblad Eurovision Song Contest Irland hade gjort det historiska året innan då de vann på hemmaplan och därmed tog hem segern för tredje året i rad. Trots att de hade stått värd året innan kunde man arrangera det här året och förlade därför tävlingen till Dublin den 13 maj 1995. Irlands nationella TV-bolag som arrangerade hela tävlingen, Raidió Teilifís Éireann (RTÉ), bad på förhand om tillstånd från EBU att få slippa arrangera festivalen en fjärde gång om "olyckan" nu skulle vara framme, dvs. ifall att de skulle vinna det här året också. Efter både Sovjetunionens och Jugoslaviens fall i början av detta decennium stod det från början klart att de stater som nu bildats i dessa forna unioner ville vara med och tävla. Eftersom trycket var hårt beslöt EBU att skärpa till reglerna hårt så att man inte skulle få allt för många tävlande länder per år. Likt föregående år sattes gränsen till tjugofem länder, vilket innebar att de länder som placerat sig sämst året innan (Estland, Finland, Litauen, Nederländerna, Rumänien, Schweiz och Slovakien) inte fick deltaga det här året till förmån för Belgien, Danmark, Israel, Slovenien och Turkiet, som fick avstå 1994 års festival. Tjugotre länder kom till starten. Sverige tävlade som nummer arton (av tjugotre länder) och slutade efter juryöverläggningarna på tredje plats med 100 poäng. Vinsten gick till Norge (med gruppen Secret Garden och låten "Nocturne") som vann med hela 148 poäng. Tjugonio poäng efter, totalt 119 poäng, slutade Spanien på andra plats. Värdlandet, som inte ville vinna det här året, slutade på fjortonde plats med 44 poäng. Tyskland blev allra sist med bara en poäng (från Malta). Både Polen och Ryssland, som slutat högt året innan, floppade det här året när de hamnade i den bakre delen av slutresultatet. Källor Fotnoter Externa länkar TV-sändningarna i SVT:s öppna arkiv 1995 i Sverige 1995 Eurovision Song Contest 1995 Musikevenemang i Malmö Malmö under 1990-talet


source: wikipedia

text: Melodifestivalen 1998 var den 38:e upplagan av musiktävlingen Melodifestivalen och samtidigt Sveriges uttagning till Eurovision Song Contest 1998. Finalen hölls på Malmö musikteater i Malmö den 14 mars 1998, där melodin "Kärleken är", framförd av Jill Johnson, vann, genom att ha fått högst totalpoäng av jurygrupperna. Sveriges Television beslöt att Malmö skulle få arrangera det här året, efter att Göteborg fått stå värd året innan, och man valde samtidigt att tillfälligt återgå till konceptet med att dela upp finalkvällen i två omgångar, som under åren 1982-88 och 1991-96. Därmed blev det fjortonde och sista gången det systemet användes. Likt de senaste åren gick halva startfältet (fem bidrag) till förinbjudna kompositörer, medan resterande bidrag togs ut via nationell inskickning. Det här året firade Melodifestivalen 40-årsjubileum (trots att Sverige deltagit trettiosju gånger i Eurovision Song Contest). Kärleken är fick representera Sverige i ESC 1998 som arrangerades i Birmingham i Storbritannien den 9 maj 1998. Tävlingsupplägg Enomgångsfinalen året innan behölls inte till det här året, utan istället återgick televisionen till systemet att dela upp finalen i två omgångar. Dessutom togs två bidrag bort vilket gjorde att man bara fick tio tävlande bidrag. Likt de senaste årens system valdes halva startfältet in via en nationell inskickning av bidrag, medan resterande delen gick till förinbjudna kompositörer. Genom den allmänna inskickningen inkom totalt 1 121 bidrag, vilket var 102 färre än året innan. En urvalsjury beslöt efter genomlyssningar av den allmänna inskickningen vilka fem av dessa bidrag som skulle få tävla. Inom ramen för det nationella inskicket är det bara känt att endast personer som var folkbokförda i Sverige senast hösten 1997 fick skicka in bidrag till festivalen det här året. Televisionen skulle ha inskickade bidrag tillhanda senast den 3 november 1997. Tävlingen föregicks av stora artistproblem. Lasse Holm drog sig ur tävlingen, anklagad för att ha använt sitt eget program för att ta fram artister till tävlingen. Annika Fehling ersatte Lasse Holms plats i tävlingen. En strid uppstod om vem som skulle få framföra bidraget "Julia". Låtskrivarna till låten (Claes Andreasson och Torbjörn Wassenius) ville först att Myrra Malmberg skulle framföra låten. Då demon till låten var gjord på Bert Karlssons skivbolag Mariann, ville Karlsson att Arja Saijonmaa skulle framföra låten. Låtskrivarna ändrade sig dock efter samtal med Karlsson. Då hade dock redan SVT bundit sig till valet av Myrra Malmberg. Inför festivalen var det också mycket diskussioner kring det utvalda bidraget "Ta dig tid", eftersom det skrivits av Margareta Nilsson och Gertrud Hemmel, som båda anlitats som frilans hos Sveriges Television i Malmö. Trots denna jävfråga fick bidraget kvarstå i tävlan. Det kan tilläggas att det här året är det senaste året som festivalen tävlades på det här sättet, dvs. finalen i två omgångar. När televisionen införde deltävlingar fyra år senare (år 2002) användes liknande sätt att gallra ur bidragen på, eftersom tittarna fick börja rösta fram finalbidragen. Däremot har samtliga finaler åren efter detta år bara körts i en omgång. Återkommande artister 1 1986 och 1987 deltog Nanne Grönvall, då med namnet Nanne Nordqvist, i trion Sound Of Music. 2 1996 deltog Nanne Grönvall i gruppen One More Time. Finalkvällen Finalen av festivalen 1998 direktsändes i SVT2 och SR P3 den 14 mars 1998 kl. 20.00-22.00 från Malmö musikteater i Malmö. Programledare var Pernilla Månsson och Magnus Karlsson. Anders Berglund var kapellmästare och kören bestod av Staffan Paulsson, Robert Persson, Inger Ohlén och Almaz Yebio. Likt festivalerna åren 1982-88 och 1991-96 avgjordes detta års festival i två omgångar. Först fick de tio bidragen framföras samtidigt som elva jurydistrikt runt om i landet röstade i en hemlig omgång. De fem bidragen som fick högst totalpoäng gick vidare till den andra omgången, där deras tidigare röster nu nollställdes. De bidrag som slogs ut fick dela på sjätteplatsen. Nu inleddes den andra omgången där jurygrupperna fick rösta på nytt och denna gång ge synliga poäng. Jurygrupperna gav 8 poäng till sin etta, 6 poäng till sin tvåa, 4 poäng till sin trea, 2 poäng till sin fyra och 1 poäng till sin femma. Därmed fick alla bidrag minst ett poäng. Totalt var det elva jurydistrikt som röstade, fördelade över elva olika städer runt om i Sverige från norr till söder. Varje jurygrupp bestod av sju personer, dock är det okänt huruvida ålders-, köns- och yrkesindelningarna såg ut. Det här året blev det sista året där jurydistrikten fick hela makten att avgöra resultatet. Året därpå infördes telefonröstning som kombinerades med juryröstningen, med 50% makt vardera. I de flesta låtarna, var det bara orkestern som användes. Några låtar hade också ett förinspelad band. Låtar 4 och 6 utförde mestadels med förinspelad musik. Första omgången Startlista Nedan listas bidragen i startordning i den första omgången. Bidrag med beige bakgrund tog sig till andra omgången.Resterande låtar placerade sig på delad sjätte plats. Andra omgången Poäng och placeringar {| class="sortable wikitable" style="text-align:center" |- !Nr !class="unsortable" | Låt !class="unsortable" | Luleå !class="unsortable" | Örebro !class="unsortable" | Umeå !class="unsortable" | Norr-köping !class="unsortable" | Falun !class="unsortable" | Karl-stad !class="unsortable" | Sunds-vall !class="unsortable" | Växjö !class="unsortable" | Stholm !class="unsortable" | Gbg !class="unsortable" | Malmö !Summa !Plac. |-style="background:silver" |2 ||align=left|Ingen annan väg||8||6||6||4||6||2||4||4||2||2||8||52||2 |- |4 ||align=left|Avundsjuk||1||1||1||6||2||4||6||2||4||4||4||35||4 |-style="background:#cc9966;" |8 ||align=left|Julia||4||4||2||1||1||8||2||8||1||6||1||38||3 |- |9 ||align=left|Cherie||2||2||8||2||4||1||1||1||6||1||6||34||5 |-style="background:gold" |10 ||align=left|Kärleken är||6||8||4||8||8||6||8||6||8||8||2||72||1 |} Tittarsiffror: 2 878 000 tittare. Juryuppläsare Luleå: Anita Lovén Örebro: Anneli Mensin Umeå: Anita Färingö Norrköping: Larz-Thure Ljungdahl Falun: Anders Rosén Karlstad: Ulf Schenkmanis Sundsvall: Maritta Selin Växjö: Lena Johansson Stockholm: Ulla Rundquist Göteborg: Gösta Hanson Malmö''': Maud Uppling Eurovision Song Contest Irland hade vunnit fyra gånger på fem år men efter att landet fått arrangera igen året före tog nu Storbritannien hem vinsten och fick därför arrangera det här året (för sjätte gången). Tävlingen förlades till National Indoor Arena i Birmingham i Storbritannien den 9 maj 1998. Tjugofem länder deltog där Makedonien gjorde debut (de hade förvisso debuterat 1996 men klarade inte av kvalificeringen då) samt att Belgien, Finland, Israel, Rumänien och Slovakien fick återkomma igen (de hade fått avstå året innan på grund av dålig placering 1996), medan Bosnien och Hercegovina, Danmark, Island, Ryssland och Österrike fick avstå på grund av dålig placering i finalen året före. Italien ville inte vara med. Övriga länder, som inte räknats upp, hade fått en bra placering året före och fick därför deltaga igen. Efter föregående års testförsök med telefonröstning, började fler länder att ansluta sig till det systemet. I slutändan var det bara fyra länder (Irland, Rumänien, Turkiet och Ungern) som använde sig av juryröster, alla andra länder hade telefonröstning. Sverige startade som nummer nitton (av tjugofem länder) och slutade efter telefon- och juryröstningarna i varje land på tionde plats med 53 poäng. Detta år var för övrigt den sista gången som landet deltog med ett bidrag på svenska. Israel tog hem segern med 172 poäng, vilket blev landets tredje seger i Eurovisionen. Deras artist, Dana International, var den första transsexuella artisten som vann en Eurovision Song Contest. Hon hade skapat stora rubriker före finalen både i Europa men också i sitt hemland. Storbritannien blev tvåa med 166 poäng och bara en poäng efter kom Malta (med 165 poäng). Storbritanniens andraplacering det här året blev landets femtonde andraplacering. Det skulle ta 24 år innan nästa andraplacering, då år 2022 med bidraget SPACE MAN av Sam Ryder. Schweiz fick otur och blev placerad sist med noll poäng, vilket blev trettonde gången sedan 1975 att ett land blev utan poäng överhuvudtaget. Det kan också tilläggas att Nederländerna fick det här året sin dittills högsta placering sedan vinsten 1975, då de blev fyra, vilket förblev Nederländernas bästa placering till 2014 då de slutade på en andraplats. Källor Fotnoter Externa länkar TV-sändningarna i SVT:s öppna arkiv 1998 i Sverige 1998 Eurovision Song Contest 1998 Musikevenemang i Malmö Malmö under 1990-talet


text: Melodifestivalen 1999 var den 39:e upplagan av musiktävlingen Melodifestivalen och samtidigt Sveriges uttagning till Eurovision Song Contest 1999. Finalen hölls på Victoriahallen/Stockholmsmässan i Stockholm den 27 februari 1999, där melodin "Tusen och en natt", framförd av Charlotte Nilsson, vann, genom att ha fått högst totalpoäng av jurygrupperna och tv-tittarna. För andra gången i festivalens historia fick tv-tittarna vara med och påverka resultatet genom telefonröstning, något som varje år sedan dess använts i festivalen. Finalkvällen blev återigen bara körd i en omgång istället för i två och systemet med att bjuda in kompositörer på förhand ströks. Dessutom återupptogs samarbetet med Svenska musikförläggareföreningen igen. För första gången någonsin spelades de tio finalbidragen upp i radio samma eftermiddag som finalen skulle äga rum. Tusen och en natt fick sedan representera Sverige i ESC 1999 som arrangerades i Jerusalem i Israel den 29 maj 1999. Tävlingsupplägg Efter många år med att ha haft finalkvällen uppdelad i två omgångar och endast haft jurygrupper som enda resultat valde Sveriges Television att förändra och förnya konceptet. Finalkvällen behölls men likt många tidigare år (ej åren 1958-65, 1971, 1982-88 och 1991-96) tävlades bara finalen i en enda omgång. Skillnaden blev nu att makten delades mellan elva jurydistrikt runt om i Sverige samt telefonröster. Telefonröster hade förvisso använts redan år 1993 (och 1962 avgjordes hela finalen med hjälp av poströster) men det var först det här året som tittarna kunde rösta på alla tio melodierna och fick avlägga lika många poäng som alla de elva jurygrupperna tillsammans. Systemet med att ha förinbjudna kompositörer togs bort och därmed gick alla tio finalplatser till bidrag som skickats in genom en allmän inskickning av bidrag. Totalt skickades det in 1 315 bidrag, vilket blev en ökning med 194 bidrag jämfört med året innan. Men Sveriges Television valde delvis att ta tillbaka det system som använts flitigt under 1980-talet, med att låta bidragen granskas av Svenska musikförläggareföreningen (SMFF) innan urvalsjuryn fick börja lyssna och bedöma. Till skillnad från 80-talets system behövde inte de inskickade bidragen gå via ett musikförlag innan de nådde Sveriges Television, utan bidragen skickades in till televisionen och granskades därefter av SMFF och Sveriges Television. Efter granskningen tog urvalsjuryn vid som tog ut tio tävlande bidrag. Det här året blev det första året som festivalen direktsändes via internet (genom Sveriges Televisions hemsida), och dessutom var det första året som de tio finalbidragen spelades upp i Sveriges Radio P4 samma eftermiddag som finalen skulle hållas. Återkommande artister 1 1994 tävlade Roger Pontare tillsammans med Marie Bergman. Övrigt Martin Svensson var innan tävlingen favorittippad att vinna, medan den riktiga vinnaren (Charlotte Nilsson) enbart fick en tvåa (av fem) i betyg av Aftonbladets kritiker Annika Sundbaum-Melin. I tjejgruppen Ai ingick bland annat Josefine Sundström som senare samma år blev anställd på Sveriges Television som programledare för musikprogrammet Voxpop. Sundström skulle också komma att vara programledare för Melodifestivalen 2001 och senare även för Melodifestivalen 2013, då som webbprogramledare. På grund av tekniska problem fick Arvingarna ta om sitt nummer. Felet bestod i att bandets mikrofoner inte var påslagna. Trots sin "andra" chans lyckades inte bandet vinna. Thomas G:son fick med sin första låt i Melodifestivalen. I senare festivaler har han fått med över 25 låtar, där tre vunnit. Han har även tävlat med andra bidrag i andra europeiska länder (och lyckats vinna där ett antal gånger). Cleo Nilsson fick starta sist det här året och blev därmed den sista artisten som framförde ett bidrag i Melodifestivalen på 1900-talet (ej inräknat att vinnarlåten spelades igen). "Tusen och en natt" fick knappt 125000 röster. "Det gäller dej och mej" fick över 50000 färre röster än "Tusen och en natt":s 125000 röster. Finalkvällen Finalen av festivalen 1999 direktsändes i SVT2 (och SR P4) den 27 februari 1999 kl. 21.00-23.00 från Victoriahallen (Stockholmsmässan) i Stockholm. Programledare var Anders Lundin och Vendela Kirsebom Thomessen medan Anders Berglund var kapellmästare. Det här är den enda gången som en Melodifestival organiserades i Stockholm sändes i tvåan istället för ettan. Det här året blev det första året som de elva jurydistrikten fick dela avgörandet med tv-tittarna. De bägge grupperna (jury respektive tittarna) gavs 50 procents makt vardera att avgöra finalen. Förvisso hade telefonröstning använts även år 1993, men då fick tittarna agera jury i den andra röstningsomgången. Jury respektive tittarna hade 50 totalt 473 poäng vardera att dela ut. Varje jury delade ut poängen 1, 2, 4, 6, 8, 10 och 12 poäng. Tittarnas andel delades ut i juryns poäng multiplar av elva: 1 poäng blev 11 poäng, 2 poäng blev 22 poäng, 4 poäng blev 44 poäng, 6 poäng blev 66 poäng, 8 poäng blev 88 poäng, 10 poäng blev 110 poäng och 12 poäng blev 132 poäng. Sju av tio bidrag gavs därför poäng per jurygrupp och telefonröster. Därför fick de tre bidragen med minst antal röster per jurygrupp (och även för telefonrösterna) noll poäng. Jurygrupperna representerade städer och bestod enbart av musiker, musikproffs etc. Klockan 14.00 samma eftermiddag som finalen skulle hållas spelades bidragen upp i Sveriges Radio P4, samtidigt som man påbörjade telefonröstningen. Varje samtal kostade 60 öre och det fanns ingen begränsning på hur många samtal man fick ringa. Vart och ett av de tio bidragen hade dessutom två telefonnummer: ett där man avlade sin röst och ett där man kunde lyssna på låten i telefonen. Valde man dock att ringlyssna på låten kostade samtalet 4,90 kr per minut, pengar som gick oavkortat till Radiohjälpen. När sändningen sedan startade spelades de tio bidragen upp, med fortsatt röstning. Efter att alla bidragen hade framförts och spelats upp i en snabbrepris stängdes slussarna och rösterna räknades. Samtidigt som det skedde avlade jurygrupperna sina poäng. När alla jurygrupper hade sagt sitt adderades deras poäng med tittarnas poäng och man fick ut ett totalresultat. Vinnaren blev den som efter jurygruppernas och tittarnas poängutdelning hade fått högst totalpoäng. Samtliga Melodifestivalsfinaler åren efter det här året har avgjorts på samma sätt, dvs. med lika delar jurypoäng som telefonpoäng. Det kan noteras att Sverige använde telefonröstning som resultat i Eurovision Song Contest redan år 1997 och 1998, men i Melodifestivalen 1997 och 1998 avgjorde en jury. I fem låtar användes bara orkester. De andra låtarna hade också en förinspelad band, låtar 2 och 8 utförde mestadels med förinspelad musik, och i låt nummer 4, "Stjärna på himmelen" av Drömhus, användes inte orkestern alls. Startlista Nedan listas bidragen i startordningen: Poäng och placeringar Totalröster: 630 339 röster. Tittarsiffror: 3 212 000 tittare. Juryuppläsare Liksom år 1997 läste juryuppläsarna i första omgången upp de lägre poängen (1, 2, 4, 6, 8, 10) och tolvorna i andra omgången. Luleå: Christer Holmqvist Umeå: Anita Färingö Sundsvall: Peter Nässén Falun: Tinna Edlund Karlstad: Jenny Eklund Örebro: Päivi Kotka Norrköping: Per Dahlberg Göteborg: Henrik Johnsson Växjö: Henrik Olsson Malmö: Pernilla Månsson Stockholm: Sten Söderberg Eurovision Song Contest Efter Dana Internationals seger året innan fick Israel stå som värdland. Samma arena som stod värd 1979 användes (Binyanei Ha'ouma ICC i Jerusalem) även det här året och för första gången i ESC-historien var det tre programledare som ledde finalen, som hölls den 29 maj 1999. EBU gjorde ett antal förändringar inför det här årets festival. För det första slopades språkregeln helt och hållet, vilket gjorde att alla tävlande länder själva fick bestämma vilket språk de ville sjunga på. Dessutom togs orkestern bort helt och hållet, vilket gjorde att man bara använde förinspelad musik till alla länders bidrag. Dock behölls regeln om att all huvud- och körsång skulle göras live och spärren för antalet länder behölls. Därför fick de sämst placerade året innan avstå tävlan det här året, till förmån för de länder som fick avstå 1998 års ESC. Tjugotre länder kom till starten i och med att Bosnien och Hercegovina, Danmark, Island, Litauen och Österrike återkom igen. På grund av dålig placering året innan fick dock Finland, Grekland, Makedonien, Rumänien, Schweiz och Slovakien avstå tävlan. Egentligen skulle Lettland ha gjort debut, men drog sig ur och tillät då Ungern att tävla istället. Dock drog sig även Ungern ut vilket gjorde att Portugal fick deltaga istället. Sverige tävlade som nummer femton (av tjugotre länder) och hade efter varje lands omröstning slutat på totalt 163 poäng och därmed också vunnit hela tävlingen. Det blev således Sveriges fjärde vinst i tävlingen. Det var också det sista seger under 13 år, fram till 2012. Island var länge nära att slå Sverige, men slutade på andra plats med 146 poäng (dock Islands dittills bästa resultat) och Tyskland slutade trea med 140 poäng. Allra sist blev Spanien som bara fick en poäng. Dock kan det tilläggas att man från nästföljande års Eurovision Song Contest införde den så kallade "Big Four"-gruppen som helt enkelt innebar att Frankrike, Spanien, Storbritannien och Tyskland inte längre behövde bekymra sig över sina nästkommande placeringar eftersom de från då började betala mest till tävlingen och därmed fick en automatisk finalplats oavsett hur bra eller dåligt de placerar sig. Detta var den allra sista Eurovision Song Contest som sändes på 1900-talet. Estlands Diamond of Night, framförd av Evelin Samuel & Camille, fick därmed avsluta 1900-talets Eurovision Song Contest. Källor Fotnoter Externa länkar TV-sändningarna i SVT:s öppna arkiv 1999 i Sverige 1999 Eurovision Song Contest 1999 Musikevenemang i Älvsjö


text: Melodifestivalen 1976 skulle ha varit den 17:e upplagan av musiktävlingen Melodifestivalen och samtidigt Sveriges uttagning till Eurovision Song Contest 1976. Anledningen till att Sverige valde att inte medverka var att man helt enkelt inte hade råd, efter att sitt arrangemang året innan, men också på grund av att politiska vänstergrupper i landet protesterade mot evenemanget. Det är dock senaste gången som Sverige avstått tävlan i ESC. Alla år efteråt har Sverige ställt upp, och kommit med, även under de år då länder tvingats avstå på grund av bottenplaceringar. Inget svenskt bidrag skickades därför till ESC 1976 som hölls i Haag i Nederländerna den 3 april 1976. Bakgrund till avhoppet Efter att Sverige stått som värdland för ESC året innan valde Sveriges Radio-TV att stå över, på grund av att evenemanget kostat mycket pengar. Eftersom man vid den här tiden inte hade några regler kring att alla tävlande länder skulle hjälpa till att betala evenemanget, genom en årlig avgift, var det arrangörslandet självt som fick stå för hela kostnaden. Sveriges Radio-TV hade råd och plats att arrangera ett år, men de skulle aldrig ha råd att arrangera igen vid en eventuell vinst vid detta års Eurovision Song Contest. Samtidigt som det argumentet spreds gjorde vissa politiska vänstergrupper sig hörda som opponerade sig mot att Sverige var värdland samt mot den kommersiella musiken. Sveriges Radio-TV var dessutom rädda för eventuella sabotage mot en festival. Sverige sände heller aldrig ESC-finalen i TV men däremot i radio. Eurovision Song Contest Nederländerna fick sin fjärde seger året innan och fick därför stå värdland för det här årets Eurovision Song Contest. Tävlingen förlades till Haag den 3 april 1976. På grund av den rådande konflikten mellan Grekland och Turkiet om Cypern, efter Turkiets invasion, uppstod det även en konflikt inom Eurovisionen, som innebar att antingen Grekland eller Turkiet ställde upp. Ingen av de båda länderna ville vara med om den andra parten var med. Eftersom Grekland avstod föregående års tävling och ställde upp nu så drog sig Turkiet tillbaka. Andra länder som inte var med var Malta och Sverige. Totalt kom arton länder att tävla, inklusive Greklands och Österrikes comeback. Liechtenstein försökte komma med i ESC, men i avsaknad av ett nationellt TV-bolag som är medlem i Europeiska radio- och TV-unionen (EBU) förhindrades Liechtenstein att deltaga. EBU hade vid denna tid insett att ett värdland inte kunde stå för hela arrangörsnotan självt och röstade igenom att alla länder som ville tävla skulle vara med och betala en deltagaravgift. Regeln infördes från och med 1977 års Eurovision Song Contest. Poängsystemet som kom till 1975 (1-8, 10 och 12 poäng) behölls som standardsystem. Efter att alla länder avlagt sina poäng hade Storbritannien vunnit med 164 poäng, följt av Frankrike på 147 poäng. Monaco slutade trea på 93 poäng, vilket var hela 54 poängs skillnad mot tvåan. Norge slutade på sista plats med endast sju poäng. Av de arton tolvpoängarna (maxpoängen per land) som delades ut fick vinnaren Storbritannien hela sju stycken (38%). Frankrike, som blev tvåa, fick fem tolvpoängare. För andra året i rad blev vinnaren det land som haft startnummer ett. Källor 1976 i Sverige Inställda evenemang 1976 Eurovision Song Contest 1976


text: Melodifestivalen 1959, eller Säg det med musik: Stora Schlagertävlingen, var den andra upplagan av musiktävlingen Melodifestivalen och samtidigt Sveriges uttagning till Eurovision Song Contest 1959. För första gången hölls en nationell final som uttagningsform, där melodin "Augustin", framförd av Siw Malmkvist, vann genom att ha fått högsta totalpoäng av jurygrupperna. Den nationella uttagningen bestod från början av åtta semifinaler med två tävlande bidrag per semifinal, där varje semifinals vinnarbidrag blev kvalificerat till en final. I finalen tävlade sedan åtta bidrag om segern. Den slutgiltiga finalen hölls på Cirkus i Stockholm måndagen den 26 januari 1959. Augustin fick sedan representera Sverige i ESC 1959, som hölls i Cannes i Frankrike den 11 mars 1959. Tävlingsupplägg Efter Sveriges första år i Eurovisionen valde Sveriges Radio-TV (nuvarande Sveriges Television) att satsa på att skicka en ny tävlande året därpå. Istället för att ha ett anonymt internval hölls en nationell final som innehöll åtta semifinaler och sedan en final. Semifinalerna sändes under åtta kvällar i TV-programmet Säg det med musik från den 7 oktober 1958. I varje semifinal tävlade två bidrag där tittarna, genom poströster, avgjorde vilken låt som skulle få kvalificera sig till finalen. Under hösten 1958 hade dock inte Sveriges Radio-TV bestämt sig huruvida man skulle ställa upp i ESC eller ej. Semifinalens bidrag och resultat finns inte dokumenterade. Efter att de åtta semifinalerna sänts fick de åtta kvalificerade bidragen tävla i en final (som hölls måndagen den 26 januari), där vinnaren utsågs med hjälp av en jury. Finalens programledare var Thore Ehrling. Noterbart det här året var att Östen Warnerbring fick deltaga med två tävlingsbidrag i finalen. Detta för att han deltog med två bidrag i semifinalerna, som bägge blev kvalificerade till finalen. Diskvalificeringar Två av urvalsjuryns utvalda tävlingsbidrag ("Vägen hem" och "Jag kan inte lova") med text och musik av Gösta Severin blev diskvalificerade från tävlingen, då de bröt mot det regelverk som Sveriges Radio-TV satt upp. Bägge bidragen hade blivit publicerade i radio under semifinalernas gång och bröt därmed mot regeln som säger att inga tävlingsbidrag får vara utgivna innan och under tävlingen. Detta fick dock kritik, både från Severin, men också från andra upphovsmän som ansåg att Sveriges Radio-TV varit alltför otydliga med både regelverk och tävlingsdatum. Då diskvalificeringarna skedde hade inte Sveriges Radio-TV hunnit besluta om Sverige skulle medverka i Eurovisionen överhuvudtaget det kommande året. Det beslutet fattades då först senare. Övrigt Finalkvällen sändes även i dansk TV. Britt Dambergs bidrag om fyra glada lärkor som hade tråkigt, fick en cover-version på 1980-talet av Kurt Olsson och hans damorkester. Åke Gerhard, som var en av upphovsmännen till bidraget "En miljon för dina tankar", skrev bidraget under alias "Ben Hur". Finalkvällen Finalen av festivalen 1959 direktsändes den 26 januari 1959 från Cirkus i Stockholm. Programledare var Thore Ehrling. Finalen avgjordes helt av jurygrupper, till skillnad mot semifinalerna som avgjordes med hjälp av poströster. I fyra städer runt om i landet fanns var sin expertjury som delade ut poängen. Poängsystemet, som användes, liknade det som användes i Eurovisionen samma år, med skillnaden att varje jurymedlem fick ge alla bidrag poäng mellan ett och tio per bidrag. Jurygrupperna representerade städerna Stockholm, Göteborg, Malmö och Luleå. De enskilda poängen finns dock inte bevarade. Noterbart är att vinnaren (Siw Malmkvist) inte fick representera Sverige i ESC, eftersom Sveriges Radio TV redan bestämt sig för att skicka Brita Borg. Borg hade dock inte tävlat i den nationella uttagningen. Startlista Nedan listas bidragen i startordningen. Poäng och placeringar Eurovision Song Contest Frankrike stod som värdland när 1950-talets sista Eurovision Song Contest skulle arrangeras. ESC-finalen förlades till Cannes den 11 mars 1959. Sverige, som under hösten 1958 varit otydliga om deltagande ställde trots allt upp. Monaco gjorde sin debut det här året och Storbritannien återvände till tävlingen igen, efter ett års uppehåll. Luxemburg valde dock att avstå från deltagande. Tävlingsupplägget var likt året innan, då varje land hade en expertjury där dess medlemmar fick lägga en röst vardera på sin favoritlåt. Landets resultat blev sedan så många poäng varje land fått. Man kunde dock inte lägga några röster på sitt eget land. Sverige tävlade som nummer sju (av elva länder) med Brita Borg som artist (och inte Siw Malmkvist, som ändå vunnit festivalen 1959 i Sverige). Efter juryöverläggningarna slutade Sverige på totalt delad nionde plats (med Österrike) med fyra poäng. Vann gjorde i stället föregående års värdland, Nederländerna, med 21 poäng, följt av Storbritannien med 16 poäng och värdlandet Frankrike på 15 poäng. Allra sist blev debuterande Monaco med endast en poäng. I och med segern fick Nederländerna stå som värdland igen året därpå. Källor Poplight.se:s sida om festivalen 1959 Fotnoter 1959 i Sverige 1959 Eurovision Song Contest 1959 Musikevenemang i Stockholm Stockholm under 1950-talet


text: Melodifestivalen 1970 skulle ha varit den 12:e upplagan av musiktävlingen Melodifestivalen och samtidigt Sveriges uttagning till Eurovision Song Contest 1970. Det här året valde flera länder i Eurovisionen, däribland Sverige, att bojkotta tävlingen på grund av att fyra länder kunnat dela på segern året innan. De länder som valde att avstå tävlan ansåg det vara orättvist och därför stod dessa över. Inget svenskt bidrag skickades till Eurovision Song Contest (ESC) 1970, som hölls i Amsterdam i Nederländerna den 21 mars det året. Bakgrund till protesten I och med att fyra länder (Spanien, Frankrike, Nederländerna och Storbritannien) delade på förstaplatsen året innan, ansåg bland annat de då tävlande nordiska länderna (Finland, Norge och Sverige) att resultatet inte var okej. Man valde att hoppa av 1970 års Eurovision Song Contest, eftersom det inte fanns någon regel som kunde avgöra hur man skulle göra om en sådan situation uppstod igen. Protesten gav dock gensvar och till året därpå var regeln införd som innebär att endast ett land kan vinna en festival. Skulle två eller flera länder hamna på samma poäng, kommer det att avgöras i första hand efter antalet länder som gett landet poäng, därefter högst antal poäng osv. I Sverige ledde bojkotten så pass långt att man inte TV-sände ESC-finalen det året. Eurovision Song Contest Efter, vad många tävlande ESC-länder ansåg vara, skandalen året innan med fyra länder som delade på vinsten, blev det endast tolv länder som ställde upp det här året (mot sexton föregående år). Finland, Norge, Portugal, Sverige och Österrike bojkottade festivalen på grund av detta, och inga fler länder gjorde sin debut. Danmark valde att stå över utan motivering. Genom lottdragning avgjordes det att ESC-finalen skulle förläggas till Nederländerna, som valde att förlägga tävlingen till RAI Congrescentrum i Amsterdam. Själva finalen gick av stapeln den 21 mars. För första gången återkom ingen artist från tidigare år. Jurygrupperna hade samma system som året innan, det vill säga att varje lands jury bestod av tio personer där varje medlem hade en poäng vardera att lägga på sin favorit. Klumpsumman för varje land blev därför landets resultat. Eftersom EBU ville undvika att få ett liknande scenario från föregående år, infördes en ny EBU-regel inför årets festival. Den regeln sade att man skulle göra en skiljeomröstning ifall två eller flera länder skulle hamna på samma totalpoäng vid vinst, men även vid andra positioner. Segern skulle dock delas om resultatet fortfarande var oavgjort efter denna omröstning, vilket dock aldrig har skett i ESC. Eftersom denna regel infördes valde de flesta länderna, bl.a. de nordiska länderna, att återkomma till tävlingen igen året därpå. Efter juryöverläggningarna stod det klart att Irland fått sin första seger med 32 poäng, tätt följd av Storbritannien på 26 poäng och Västtyskland på 12 poäng. Sist blev Luxemburg, som slutade poänglös. Storbritanniens andraplacering det här året innebar att landet fick sin sjunde andraplacering på tretton år. Källor 1970 i Sverige Inställda evenemang 1970 Eurovision Song Contest 1970


text: 13 maj är den 133:e dagen på året i den gregorianska kalendern (134:e under skottår). Det återstår 232 dagar av året. Namnsdagar I den svenska almanackan Nuvarande – Linnea och Linn Föregående i bokstavsordning Linn – Namnet infördes på dagens datum 1986. 1993 flyttades det till 20 juni, men återfördes 2001 till dagens datum. Linnea – Namnet infördes på dagens datum 1901 och har funnits där sedan dess. Lis – Namnet infördes på dagens datum 1986, men utgick 1993. Nina – Namnet infördes 1986 på 1 juni. 1993 flyttades det till dagens datum, men utgick 2001. Servatius – Namnet fanns, till minne av ett helgon från Flandern, som dog 384, på dagens datum före 1901, då det utgick. Föregående i kronologisk ordning Före 1901 – Servatius 1901–1985 – Linnea 1986–1992 – Linnea, Linn och Lis 1993–2000 – Linnea och Nina Från 2001 – Linnea och Linn Källor Brylla, Eva (red.): Namnlängdsboken, Norstedts ordbok, Stockholm, 2000. af Klintberg, Bengt: Namnen i almanackan, Norstedts ordbok, Stockholm, 2001. I den finlandssvenska almanackan Nuvarande (revidering 2020) – Flora I föregående i revideringar 1929 – Flora 1950 – Flora 1964 – Flora 1973 – Flora 1989 – Flora 1995 – Flora 2000 – Flora 2005 – Flora 2010 – Flora 2015 – Flora 2020 – Flora Händelser 535 – Sedan Johannes II har avlidit den 8 maj väljs Agapetus I till påve, men han avlider redan våren därpå. 1450 – Sverige och Danmark sluter fred i Halmstad, vilken avgör den svensk-danska kampen om Norge i dansk favör. Härigenom avsäger sig den svenske kungen Karl Knutsson sina anspråk på den norska kronan till förmån för den danske kungen Kristian I och Kalmarunionen ombildas, genom att Kristian alltså även blir norsk kung, medan den tidigare norske riksföreståndaren Sigurd Jonsson får titeln rikets föreståndare i konungens frånvaro och troligen behåller denna titel till sin död 1452. 1525 – Mötet i Västerås 1525 som är en sammankomst som hålls i Västerås för att diskutera och besluta om Sveriges angelägenheter. 1825 – Portugal erkänner Brasilien som självständig stat. Erkännandet kommer tre år efter att Brasilien har brutit sig ur Förenade kungariket Portugal, Brasilien och Algarve. 1888 – Den brasilianska kronprinsessan Isabella ratificerar en av landets parlament nyantagen lag, som avskaffar slaveriet i landet. Slavhandeln har stoppats redan 1850, men slaveriet i sig har blivit kvar i landet fram tills nu, även om allt starkare motstånd har väckts mot det, framförallt sedan 1870-talet och en lag från 1871 har gjort barn till slavkvinnor fria. 1909 – Den första upplagan av det italienska cykelloppet Giro d’Italia inleds och pågår till den 30 maj. Start och mål är i den norditalienska staden Milano och sträckan på åtta etapper är 245 mil, den hittills kortaste sträckan i tävlingens historia. Samtliga 127 deltagare är italienare, med undantag av 4 fransmän, varav 49 stycken tar sig runt hela sträckan. Den professionelle tävlingscyklisten Luigi Ganna blir den förste vinnaren och det dröjer till 1951, innan tävlingen vinns av en icke-italienare. 1912 – Storbritanniens kungliga flygkår (Royal Flying Corps) grundas för att införliva kungliga ingenjörkårens luftbataljon (Air Battalion Royal Engineers) till egen organisation och ta över armens flygstridsverksamhet. 1917 Vänsteroppositionen inom Sveriges socialdemokratiska arbetareparti bryter sig tillsammans med Socialdemokratiska Ungdomsförbundet ur partiet och grundar Sveriges socialdemokratiska vänsterparti, bland annat som en motreaktion mot den så kallade munkorgsstadgan. Moderpartiet har i februari samma år har krävt total lojalitet, vilken grundarna av det nya partiet menar är ett försök att tysta oppositionen inom socialdemokraterna. Det nya partiet går under åren under flera olika benämningar och bekänner sig som öppet kommunistiskt fram till 1990, då det nuvarande namnet Vänsterpartiet antas. De tre katolska barnen Lúcia dos Santos samt Jacinta och Francisco Marto i den portugisiska staden Fátima säger sig ha fått den första av sex uppenbarelser av Jungfru Maria, som sedan uppenbarar sig den trettonde dagen i månaden under de följande sex månaderna. Då katolska kyrkan erkänner uppenbarelserna som mirakler firas Jungfru Maria varje år denna dag som Vår Fru av Fátima. 1940 – Tre dagar efter sitt tillträde som brittisk premiärminister håller Winston Churchill det första av tre sedermera berömda tal till det brittiska underhuset under slaget om Frankrike under andra världskriget. I talet, som handlar om den rådande krigssituationen, förklarar han, att han, för att man ska kunna vinna kriget, inte kan erbjuda något annat till det brittiska folket än "Blod, svett och tårar" (). Även om uttrycket myntades första gången 1849 av den italienske frihetskämpen Giuseppe Garibaldi är det Churchill, som har gjort det mest berömt, även om hans citat sedermera har förvanskats till "blod, svett och tårar" (). 1943 – Den tyska Afrikakåren och de italienska trupperna kapitulerar under general Erwin Rommels ledning till de allierade brittisk-amerikanska trupperna, ledda av Bernard Montgomery. Därmed är andra världskrigets strider i Nordafrika över och två månader senare kan de allierade inleda invasionen av Italien, genom att landstiga på Sicilien. 1981 – Påven Johannes Paulus II blir på Petersplatsen i Vatikanstaten utsatt för ett mordförsök av turkiske Mehmet Ali Ağca. Påven räddas till livet, trots svåra inre skador, och anser själv, att han blir räddad av Vår Fru av Fátima, eftersom mordförsöket sker på hennes festdag. Mehmet Ali Ağca grips omedelbart och döms till livstids fängelse i Italien, men påven besöker honom i fängelset och förlåter honom 1983 och 2000 blir han benådad och utvisad till Turkiet. 2005 – Massakern i Andizjan. Uzbekisk militär öppnar eld mot en folkmassa i staden Andizjan, som demonstrerar mot rättegången mot 23 islamistiska extremister. Den uzbekiska regeringen, som försvarar aktionen, uppger att 187 personer dödas, medan oppositionen hävdar att antalet döda uppgår till 5 000. 2008 – 80 personer dödas och 216 skadas när en terroristgrupp låter detonera nio bomber i den indiska staden Jaipur. Två dagar senare skickar gruppen Indian Mujahideen ett e-postmeddelande till indiska medier, där de säger sig ligga bakom dådet och med det vilja försöka ”utrota tron (hinduismen) hos Indiens otrogna”, medan polisen misstänker gruppen Harkat-ul-Jihad al-Islami. Födda 1625 – Carlo Maratta, italiensk barockmålare 1655 – Innocentius XIII, född Michelangelo dei Conti, påve från 1721 1707 – Carl von Linné, svensk naturforskare, läkare, biolog, botaniker och författare 1716 – Matthias von Hermansson, svensk greve och riksråd, ledamot av Svenska Akademien från 1786 1717 – Maria Teresia, drottning av Böhmen, Ungern och Kroatien samt ärkehertiginna av Österrike från 1745, tysk-romersk kejsarinna 1745–1765 1730 – Charles Watson-Wentworth, brittisk politiker, Storbritanniens premiärminister 1765–1766 och 1782 1750 – Lorenzo Mascheroni, italiensk matematiker 1766 – Carl von Rosenstein, svensk kyrko- och riksdagsman, biskop i Linköpings stift 1809–1819 och ärkebiskop i Uppsala stift 1819-1836, ledamot av Svenska Akademien 1819-1836 1792 – Pius IX, född Giovanni Maria Mastai-Ferretti, påve från 1846 1795 – Charles Manly, amerikansk politiker, guvernör i North Carolina 1849–1851 1813 – Lot M. Morrill, amerikansk republikansk politiker, guvernör i Maine 1858–1861, senator för samma delstat 1861–1869 och 1869–1876 samt USA:s finansminister 1876–1877 1830 – Zebulon B. Vance, amerikansk militär och demokratisk politiker, guvernör i North Carolina 1862–1865 och 1877–1879 samt senator för samma delstat 1879-1894 1836 – Fredrik August Boltzius, svensk särling och helbrägdagörelsepredikant 1853 – Adolf Hölzel, tysk målare och konsthistoriker 1857 – Ronald Ross, brittisk läkare, mottagare av Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1902 1860 – Karl August Tavaststjerna, finländsk författare och arkitekt 1862 – Wilhelm Westrup, svensk affärs-, industri- och riksdagsman 1882 – Georges Braque, fransk målare, skulptör och grafiker inom kubismen 1888 – Inge Lehmann, dansk seismolog och geofysiker 1890 – Wolter Gahn, svensk arkitekt inom funktionalismen 1894 – Ásgeir Ásgeirsson, isländsk politiker, partiledare för Framstegspartiet 1932–1933, Islands statsminister 1932–1934 och president 1952–1968 1895 – William B. Umstead, amerikansk demokratisk politiker, senator för North Carolina 1946–1948 och guvernör i samma delstat från 1953 1896 – Sonja Rolén, svensk skådespelare och sångare 1900 – Karl Wolff, tysk SS-officer 1904 – Eric Andersson, svensk kompositör, sångtextförfattare, kapellmästare och ackompanjatör 1907 – Daphne du Maurier, brittisk författare 1914 – Joe Louis, amerikansk tungviktsboxare, världsmästare 1937–1949 1918 – Jim Hughes, amerikansk skådespelare 1922 – Henning Sjöström, svensk advokat 1927 – Herbert Ross, amerikansk filmregissör, filmproducent, koreograf och skådespelare 1931 – Jim Jones, amerikansk sektledare 1933 – Carl Anton, svensk viskompositör, sångtextförfattare, konstnär och artist 1936 – Rafael Campos, dominikansk skådespelare 1937 – Roger Zelazny, amerikansk fantasy- och science fiction-författare 1939 – Harvey Keitel, amerikansk skådespelare 1940 – Bruce Chatwin, brittisk författare, reseskildrare och vagabond 1941 Urban Sahlin, svensk skådespelare Ritchie Valens, amerikansk rocksångare 1942 – Nina Sorokina, rysk ballerina 1945 – Lasse Berghagen, svensk sångare, textförfattare, kompositör och skådespelare 1946 Peter Edding, svensk skådespelare Tim Pigott-Smith, brittisk skådespelare 1949 – Anitra Steen, svensk socialdemokratisk politisk tjänsteman och direktör, generaldirektör för Riksskatteverket 1996–1999 och vd för Systembolaget 1999–2009 1950 – Stevie Wonder, amerikansk artist 1952 Jacob Dahlin, svensk programledare John Kasich, amerikansk republikansk politiker, guvernör i Ohio 2011–2019 1954 Crister Olsson (skådespelare), svensk skådespelare Johnny Logan, irländsk sångare, låtskrivare och artist 1955 – Åke Sandgren, svensk regissör, manusförfattare och filmproducent 1960 – Julianne Phillips, amerikansk fotomodell och skådespelare 1961 Siobhan Fallon, amerikansk skådespelare Dennis Rodman, amerikansk basketspelare 1962 Paul Burstow, brittisk liberaldemokratisk politiker, parlamentsledamot 1997– Örjan Kihlström, svensk travkusk 1963 Michael Hjorth, svensk regissör, manusförfattare och filmproducent Andrea Leadsom, brittisk politiker 1964 – Ronnie Coleman, amerikansk kroppsbyggare 1965 – Tasmin Little, brittisk violinist 1967 – Chuck Schuldiner, amerikansk gitarrist och sångare, grundare av bandet Death 1976 – Adam Beyer, svensk dj och technoproducent 1979 Sara Larsson, svensk fotbollsspelare, VM-silver 2003 Carl Philip, svensk prins, Sveriges kronprins till 1980 1981 – Rebecka Liljeberg, svensk skådespelare och läkare 1985 – Jaroslav Halák, slovakisk ishockeymålvakt 1986 Robert Pattinson, brittisk skådespelare, fotomodell och musiker Alexander Rybak, norsk musiker och kompositör 1993 Romelu Lukaku, belgisk fotbollsspelare Abby Dahlkemper, amerikansk fotbollsspelare Avlidna 1568 – Sofia av Pommern, drottning av Danmark och Norge 1619 – Johan van Oldenbarnevelt, nederländsk statsman 1782 – Daniel Solander, svensk botaniker, naturforskare och -historiker samt upptäcktsresande, lärjunge till Carl von Linné 1819 – Johan David Flintenberg, svensk historiker 1839 – Joseph Fesch, fransk kardinal, morbror till Napoleon I 1850 – Erik Jansson, svensk självlärd predikant, sektstiftare och grundare av kolonin Bishop Hill i USA 1862 – Fredric Westin, svensk historie- och porträttmålare 1916 – Sholem Aleichem, ukrainsk rabbin och författare, mest känd för Tevje mjölkutköraren, som är förlaga till musikalen Spelman på taket 1930 – Fridtjof Nansen, norsk upptäcktsresande, polarforskare, oceanograf, zoolog och diplomat, mottagare av Nobels fredspris 1922 1934 – Albert Sleeper, amerikansk republikansk politiker, guvernör i Michigan 1938 – Charles Édouard Guillaume, schweizisk-fransk fysiker, mottagare av Nobelpriset i fysik 1920 1945 – Martin Luther, tysk nazistisk diplomat och politiker 1950 – Hermann von Fischel, tysk sjömilitär, amiral 1959 – Sten Lindgren, svensk skådespelare 1961 – Gary Cooper, amerikansk skådespelare 1964 – Diana Wynyard, brittisk skådespelare 1972 – Dan Blocker, amerikansk skådespelare 1976 – Palle Brunius, svensk radioman och teaterchef 1979 – Vera Nilsson, svensk konstnär 1981 – Minna Larsson, svensk skådespelare 1993 – Bede Griffiths, brittisk benediktinmunk 1994 – John Swainson, amerikansk demokratisk politiker, guvernör i Michigan 1997 – Gunnar Nilsson, fackföreningsman och politiker, LO:s ordförande 1999 – Gene Sarazen, amerikansk golfspelare 2006 – Östen Sjöstrand, svensk författare, poet och översättare, ledamot av Svenska Akademien 2007 – Torsten Renqvist, svensk konstnär 2008 Bernardin Gantin, beninsk kardinal Carl-Axel Thernberg, svensk komiker och telefonskämtare med artistnamnet Kalle Sändare John Phillip Law, amerikansk skådespelare Saad al-Abdullah as-Salim as-Sabah, regerande emir av Kuwait 2009 – Achille Compagnoni, italiensk bergsbestigare, den förste att bestiga berget K2 2011 – Derek Boogaard, kanadensisk ishockeyspelare 2012 Donald ”Duck” Dunn, amerikansk musiker Lee Richardson, brittisk speedwayförare 2013 – Joyce Brothers, amerikansk psykolog, kolumnist och TV-personlighet 2014 David Malet Armstrong, australisk filosof Malik Bendjelloul, svensk dokumentärfilmare och journalist Anthony Villanueva, filippinsk boxare 2019 – Doris Day, amerikansk sångerska 2022 – Ben R. Mottelson, amerikansk-dansk fysiker, mottagare av Nobelpriset i fysik 1975 Källor Externa länkar


text: Mytologi kan beteckna: Läran om myter och mytbildning, tolkning av myter – ibland inom en religion. Mytforskning. En samling myter från en kultur. Bruk av falska eller ogrundade föreställningar i allmänhet. Mytforskning är ett användbart verktyg inom språkforskning och etnologi, till exempel för att pröva en uppfattning om urindoeuropéer. I allmänhet är mytologi, i den andra betydelsen, muntligt traderade berättelser som bildar en gemensam världsbild i en kultur. Deras uppgift har varit att förklara universums och jordens tillkomst, naturliga fenomen eller andra företeelser ur intuitivt perspektiv. Myter utspelar sig i en dunkel urtid och involverar antropomorfa gudomar och övernaturliga krafter. Nästan alla mytologier kan knytas till någon naturreligion, och många religiösa system involverar någon form av myter. Begreppen mytologi och myt brukar framför allt användas om religiösa system, som hör till utdöda eller främmande kulturer. Nya myter skapas ständigt inom rollspel och lajv med "föreställningen att de kan knappast kan hållas för sanna" (Robert Graves). Etymologi Ordet "mytologi" kommer av grekiskans μῦθος (mýthos), "ord" eller "saga" och λογία (logía), "lärans". Mytologier Avmytologisering Aztekisk mytologi Cthulhu-mytologin Egyptisk mytologi Etruskisk mytologi Fiktivt universum Finsk mytologi Finsk-ugrisk mytologi Grekisk mytologi Inkafolkets mytologi Indisk mytologi Inuitisk mytologi Islamsk mytologi Japansk mytologi Judisk mytologi Keltisk mytologi Kinesisk mytologi Kristen mytologi Mayansk mytologi Mesopotamisk mytologi Nordamerikansk mytologi Nordisk mytologi Oceaniens mytologi Persisk mytologi Romersk mytologi Slavisk mytologi Se även Kosmogoni Lista över mytologiska gestalter Lista över mytologiska gestalter i tematisk ordning Trefunktionalitetssystemet Profet Hjälteresan Noter och referenser Joseph Campbell: Der Heros in tausend Gestalten. Insel, Frankfurt am Main (2005). . Wilhelm Vollmer: Wörterbuch der Mythologie aller Völker, mit über 300 Abbildungen. Digitale Bibliothek Band 17. Directmedia Publ., Berlin (2002). . Externa länkar Encyclopedia Mythica An encyclopedia on mythology, folklore, and legend Wikipedia:Basartiklar


text: Mars eller MARS kan avse: Mars (mytologi) – i romersk mytologi vanligen betecknas romarnas krigsgud Mars (planet) – den fjärde planeten från solen Mars (månad) – en månad Mars (skepp) – ett svenskt örlogsfartyg från 1564 Marsoroligheterna – ett antal upplopp som utspelade sig i Stockholm 1848 Mars och Venus (skulptur) – en skulpturgrupp från 1775 av den svenske konstnären Johan Tobias Sergel M A R S – ett sällskap i Malmö, se Malmö Astronomi- & Rymdfartssällskap Film och television Mars (hund) – hundstjärna i A Dog's Breakfast Biker Mice from Mars – en amerikansk tecknad TV-serie Mars Attacks! – en amerikansk science fiction komedi thriller från 1996 Företag och produkter Mars Incorporated – en konditor och livsmedelsföretag Mars (choklad) – en chokladkaka som produceras av Mars, Inc. Mars Music – en nu nedlagd amerikansk musikbutikskedja Mars (öl) – en typ av lambicöl Litteratur Mars (roman) – en roman av Ben Bova The Mars trilogy – tre sciencefiction -romaner av Kim Stanley Robinson Mars i fiktion Militär Mars (1563) – ett svenskt krigsskepp som sjönk 1564 Mars (1665) – ett svenskt regalskepp Mars (1794) – ett 74-kanoners tredjeklass linjeskepp i svenska flottan – ett svenskt lastfartyg som sänktes under andra världskriget – ett svenskt lastfartyg som sänktes under andra världskriget Martin JRM Mars – flygbåt Redcode – ett assemblerspråk för strider i programmeringsspelet Core War Operation Mars – kodnamn för andra Rzjev-Sytjovka-offensiven, en sovjetisk offensiv under andra världskriget Musik 30 Seconds to Mars – ett amerikanskt alternativt rockband Mars (skiva 2 Stadium Arcadium) – skiva två av Red Hot Chili Peppers dubbelalbum Stadium Arcadium Mars (musikalbum av B'z) – musikalbum av B'z från 1991 Mars (musikalbum av Gackt) – Gackts andra album från 2000 Rymdprogram Marsprogrammet – en serie obemannade farkoster som lanserades av Sovjetunionen i början av 1970-talet Mars 2 – en sovjetisk rymdsond till Mars Mars 3 – en sovjetisk rymdsond till Mars Mars 4 – en sovjetisk rymdsond till Mars Mars 5 – en sovjetisk rymdsond till Mars Mars 6 – en sovjetisk rymdsond till Mars Mars 7 – en sovjetisk rymdsond till Mars Mars-500 – ett rymdforskningsprojekt MARS – en avskjutningsramp som samarbetar med NASA Wallops Space Flight Facility vid Wallops Island, söder om Chincoteague, VA, se Mid-Atlantic Regional Spaceport Mars Express – en europeisk rymdsond Mars Odyssey – en rymdfarkost som sändes upp 2001 Mars Observer – en amerikansk rymdfarkost från 1992 Mars Polar Lander – en av farkosterna i Mars Surveyor 98-programmet Mars Global Surveyor – en amerikansk rymdfarkost från 1996 Mars Reconnaissance Orbiter – en rymdsond som USA sände upp 2005 Mars Pathfinder – en av NASA:s marslandare Mars Orbiter Mission – en indisk rymdsond från 2013 Mars Atmosphere and Volatile Evolution – en amerikansk rymdsond från 2013 Mars One – ett privat icke-vinstinriktat projekt som har som mål att etablera en permanent mänsklig bosättning på planeten Mars Personer Mars (efternamn) – ett efternamn och personer med namnet Fiktiva karaktärer Veronica Mars (karaktär) – fiktiv TV-karaktär i TV-Serien She's Gotta Have It Keith Mars – fiktiv TV-karaktär i TV-serien Veronica Mars Lianne Mars – fiktiv TV-karaktär i TV-serien Veronica Mars Geografi Frankrike Mars, Ardèche – en kommun i departementet Ardèche i regionen Rhône-Alpes Mars, Gard – en kommun i departementet Gard i regionen Languedoc-Roussillon Mars, Loire – en kommun i departementet Loire i regionen Rhône-Alpes Mars-la-Tour – en kommun i departementet Meurthe-et-Moselle i regionen Lorraine Mars-sous-Bourcq – en kommun i departementet Ardennes i regionen Champagne-Ardenne Mars-sur-Allier – en kommun i departementet Nièvre i regionen Bourgogne Champ de Mars – en park i Paris Italien Marsfältet – ett område i Rom USA Mars, Pennsylvania, – en ort av typen borough i Butler County Se även Le Mars – en stad (city) i Plymouth County, i delstaten Iowa Se även Mars Island Se även Marsch MARRS – en brittisk musikgrupp


text: Mälaren är Sveriges tredje största sjö efter Vänern och Vättern. Mälaren ligger i landskapen Västmanland, Uppland och Södermanland och den har sitt utflöde i Östersjön. Mälaren har med sina öar och strandområden klassificerats som riksintresse. Namnet Mälaren kommer från det fornsvenska ordet mælir som betyder "grovt grus". Första gången det namnet kan beläggas i skrift är troligen från 1320-talet. Vattenarealen är 1 073 km2, vilket bara är en femtedel av Vänerns men trots detta har de båda sjöarna ungefär lika lång strandlinje. Från öst till väst sträcker sig Mälaren omkring 120 kilometer och den beräknas innehålla 14,3 miljarder kubikmeter vatten. Mälaren är vattentäkt för ca 2,3 miljoner människor, bland annat tar Stockholm Vatten och Norrvatten sitt råvatten från sjön. Det sker vid tre vattenverk; Norsborgs vattenverk, Lovö vattenverk och Görvälns vattenverk. För att skydda vattenförsörjningen infördes 2008 Östra Mälarens vattenskyddsområde. Mälarens tillkomst Weichselistiden, som täckte nästan hela Skandinavien och stora delar av Nordtyskland ända ner till dagens Berlin varade i ungefär . Ismassornas tjocklek har uppskattats till upp till 3 km. På grund av klimatförändringar började ismassorna att smälta för cirka sedan och Östersjöns föregångare, Baltiska issjön bildades. Baltiska issjön var ett uppdämt sötvattenhav som enligt tidigare uppfattning omkring tömde stora mängder av sitt vatten västerut genom Mellansverige via Mälardalen och Vänern genom en passage som kallades ”Svea älv”. Idag är den dominerade teorin att tömningen av Baltiska Issjön gick i flera steg under en längre period och hade sitt utlopp västerut via dagens Göta älv. Under den sista fasen av Östersjöns tillkomst bildades cirka 2000 f.Kr. Limneahavet. Mälaren är liksom Vänern en rest av en tidigare förbindelse mellan dagens Östersjön och Nordsjön. Innan istiden rann Dalälven ut i Mälaren. Dalälven följde då nuvarande Sagåns lopp och mynnade mellan dagens Västerås och Enköping. Den smältande isen täppte igen älvfåran, och Dalälven letade sig istället åt nordost till nuvarande mynning i Gävlebukten. Under stenåldern var Mälaren fortfarande en djup vik av Östersjön. Kring 1000-talet separerades Mälaren genom den postglaciala landhöjningen från Östersjön mer och mer Vid vikingatidens slut låg vattennivån cirka fem meter över den nuvarande. Medelvattenytan ligger idag 0,86 meter över havet. Vattenytan har stigit ungefär en halvmeter jämfört med havsytan under 1900-talet på grund av landhöjningen. Vid Mälarens norra delar sker fortfarande en långsam landhöjning eftersom landhöjningen är större där än vid utloppen. Sjön är numera reglerad med dammluckor vid Riksbron för att förhindra att bräckvatten strömmar in i Mälaren vid högvatten i Saltsjön. Dammluckorna fälls endast ner vid de tillfällen då havsvattenytan är högre än Mälarens vattenstånd. Geografi Mälaren består av vikar, sund och fjärdar och har många öar, de största är Selaön och Svartsjölandet. Antalet holmar och skär med en yta som understiger en (1) hektar är cirka 7 800 stycken. Av dessa öar är cirka 6 500 mindre än 100 m2 till ytan. Medeldjupet beräknas till 12,8 meter och det största uppmätta djupet är 66 meter, i Lambarfjärden utanför Hässelby. Sjöns form har sitt ursprung i förkastningar, åsar och sprickdalar. Mälarens smalaste punkt är vid Kvicksundsbron i Kvicksund. De naturliga utloppen är Norrström och Söderström, norr och söder om Stadsholmen i Stockholm. Tappningen i Söderström sker numera vid Slussen under Karl Johans torg (f.d. Nils Ericsons sluss), men det mesta vattnet går via Norrström. Vid högvatten sker även tappning genom Södertälje kanal och Hammarbyslussen. Avrinningen är idag för liten varför översvämningar kan inträffa, vilket bland annat hotar tunnelbanan i Stockholm. Våren 2001 fattades bara någon decimeter för att vattnet skulle rinna in vid tunnelbanestationen i Gamla Stan. Ombyggnader planeras bl.a. vid Slussen i Stockholm samt av Södertälje kanal för att öka avbördningsförmågan. Mälaren avvattnar ett stort område. Större tillflöden är (räknade moturs från Stockholm) Fyrisån, Örsundaån, Sagån, Svartån, Kolbäcksån, Köpingsån, Hedströmmen, Arbogaån, Eskilstunaån och Råckstaån. Mälaren har sin största tillrinning och sitt högsta vattenstånd på våren i samband med snösmältningen. Under sommaren är tillflödet till sjön ofta mindre än avdunstningen. Historisk kartografering Från 1650-talet och framåt företogs flera uppmätningsexpeditioner runt Mälaren. Sjön var strategiskt och ekonomiskt viktig och det saknades en tillförlitlig karta. De många öarna och vikarna gjorde dock uppmätningen till en omfattande uppgift. År 1689 tillkom Gripenhielms Mälarkarta som är ett kartverk över Mälaren och omgivningar upprättat av kartografen och lantmäteriets förste direktör Carl Gripenhielm på uppdrag av Karl XI. Det som gör Mälarkartan så speciellt är att den inramas av 96 realistiska gouachemålningar över städer, slott, herrgårdar och farleder runt Mälaren. Kartan är handritad på regalpapper, uppfodrad på lärft och mäter 3,46 × 2,14 meter. Den förvaras sedan 1884 i Kungliga Biblioteket. Gripenhielms Mälarkarta var aktuell fram till 1739 då en ny, exaktare, karta över Mälaren färdigställdes av dåvarande lantmäteridirektören Jacob Nordencreutz. Historiska kartor Ekologi Fiskar och kräftor Mälaren har 33 naturligt förekommande fiskarter, vilket gör den till Sveriges artrikaste sjö med avseende på fisk. Därutöver finns inplanterade arter såsom kanadaröding, vätternröding, lax och havsöring. Av de förekommande arterna är 8 rödlistade, exempelvis asp, hornsimpa, harr och nissöga. Vanligt förekommande fiskar är bland annat: gädda, abborre, mört, sarv, björkna, braxen, benlöja, nors, gös, lake, sutare och ruda. Mälaren var den första sjön i Sverige som drabbades av kräftpest, vilket skedde redan 1907. Båtar som trafikerade Mälaren med kräftor i lasten spred pesten längre in i sjön. Mälarens mycket goda bestånd av flodkräfta dog ut på kort tid. Sedan dess finns införd signalkräfta i sjön. Bäver Sedan några år finns flera bäverkolonier runt Mälaren och på dess öar. På exempelvis Kärsön, en ö nära Stockholms västra utkant, kan man se färskt bävergnag och bäverfällda träd.[källa behövs] Även i centrala delar av Stockholm som Essingeöarna, Långholmen och Hammarby Sjöstad förekommer bäver. Fåglar De vanligaste fåglarna som häckar på Mälarens fågelskär är de som också är vanligast i Östersjön. De tio talrikaste arterna var vid en inventering 2005 fisktärna, gråtrut, skrattmås, fiskmås, gräsand, vigg, kanadagås, knipa, silltrut och drillsnäppa. I Mälaren finns också häckfåglar som är mindre vanliga som havsörn, grågås, vitkindad gås, storlom, småskrake och snatterand, varav några är starkt hotade i Mälaren. Där häckar också, sedan 1994, storskarv av underarten P. c. sinensis, som ibland benämns mellanskarv. 2005 räknade man vid en inventering till 23 kolonier med 2178 bon vilket var en minskning med två kolonier men en liten ökning av bon från 2004. Den största kolonin innehöll 235 bon. Dock tror de flesta experter att kulmen för storskarvsökningen är nådd och att populationen i Mälaren kommer att stabilisera sig vid cirka 2000 bon. En av Mälarens karaktärsarter är fiskgjusen som i Mälaren har ett av sina starkaste fästen i världen. Fiskgjusen häckar i stort sett vid samtliga fjärdar i Mälaren. Riksintresse Mälaren med öar och strandområden är i sin helhet av riksintresse. Exploatering av och andra ingrepp i miljön får komma till stånd endast under vissa förutsättningar. I sin motivering säger Länsstyrelsen i Stockholms län bland annat: "Mälarens strandområden bevaras oexploaterade. Områdets prägel av omväxlande natur- och kulturlandskap av skärgårdskaraktär bevaras genom fortsatt jord- och skogsbruk med naturvårdshänsyn. Områdets värden kan minskas genom olika slag av exploatering, t.ex. bebyggelse, eller omfattande kalavverkning. Anordningar för friluftslivet underhålls och kompletteras varsamt med hänsyn till natur och kulturmiljön." Sjöfart och handel Genom sitt strategiska läge mellan Sveriges inland och Östersjön har Mälaren alltid varit viktig för sjöfarten. Under vikingatiden fanns stora handels- och boplatser som Helgö och Birka. På medeltiden blev Stockholm Sveriges och Mälarens viktigaste handelsplats. Mot väst fanns Kornhamn för sjötrafik till och från Mälaren. Mot öst fanns Kogghamn, som var den internationella hamnen, där de stora koggarna lade till under Hansetiden. Exporten bestod huvudsakligen av koppar och järn från Bergslagen samt hudar, pälsverk, torkad/saltad fisk och smör. Nästan inga varor producerades i själva Stockholm. En märkbar del av järnet kom redan under Stockholms pionjärtid från Arboga, den innersta d.v.s. västligaste hamnen för mälarskutor. Dessa var ganska små segelskutor. C. M. Bellman besjunger, 1769, en variant av dessa, höbåten, i Fredmans epistel n:o 48. Bellman nämner inget om den självklara transporten av hö, däremot: grönsaker(!), mjölk, smör och Äpplen klara samt körsbär. I och med uppfinningen av ångmaskinen tog sjöfarten på Mälaren de första stegen in i den industriella revolutionen. I augusti 1818 startade ångtrafik till Drottningholms slott. År 1821 fick Stockholm reguljära ångbåtsförbindelser till flera städer runt Mälaren och 1828 inrättades en ångbåtshamn för Mälartrafiken på Riddarholmen som länge var landets största. Förutom passagerartrafik var införseln av lantbruksprodukter en viktig del i verksamheten. Fram till 1820-talet var Christopher Polhems sluss i Stockholm enda förbindelsen ut till Östersjön, då anlades Södertälje kanal. Huvuddelen av sjötrafiken går fortfarande via Södertälje kanal, men Hammarbyleden som invigdes 1930 för att avlasta Slussen är en viktig länk mellan Mälaren och Östersjön. Under mellankrigstiden drabbades Mälartrafiken av kris på grund av bilismens genombrott. Andra världskriget innebar en sista blomstringstid för trafiken. Under senare decennier har dock den gamla person- och godstrafiken ersatts av turisttrafiken. Alltsedan 1903 går ångfartyget S/S Mariefred oavbrutet på traden Stockholm-Mariefred. Traden Stockholms Stadshus–Drottningholms slott trafikeras av S/S Drottningholm tillsammans med systerfartyget M/S Angantyr. Hamnar finns förutom i Stockholm i bland annat Västerås och i Köping. Bilder Delbassänger Mälaren brukar delas in i delbassänger och från väst till öst benämns de: Galten, Blacken, Långtarmen, Freden, Västeråsfjärden, Granfjärden, Oknöfjärden, Gripsholmsfjärden, Prästfjärden, Björkfjärden, Ekoln, Gorran & Skarven samt Östra Mälaren. Öar i urval Adelsö, Björkö, Arnö, Ekerö, Färingsö (även kallat Svartsjölandet), Helgö, Kanan, Kungsholmen, Kärsön, Essingeöarna, Lindholmen, Lovön, Ridön (Södermanland), Ridön (Västmanland) och Rotholmen. Fler öar i Mälaren Ofärdsön, som spelar en central roll i Leif GW Perssons bok ”Kan man dö två gånger?” och som i boken ligger i Mälaren utanför Ekerö, finns inte på riktigt. Däremot finns ön Obygdön på riktigt. Obygdön ligger i Mälaren i Strängnäs kommun och har bl.a. använts vid flera filminspelningar. Se även Fjärdar i Mälaren Mälardalen Strömsholms kanal Svea kanal Södertälje kanal Referenser Noter Tryckta källor Externa länkar Mälarens vattenvårdsförbund Norrströms avrinningsområde Insjöar i Sverige större än 100 kvadratkilometer


text: Mälardrottningen är ett smeknamn på Stockholm som har använts åtminstone sedan 1860-talet och syftar på stadens dominerande plats vid den östligaste delen av sjön Mälaren. Mälardrottningen har även gett namn till bland annat en mosaik uppförd 1923 i Gyllene salen i Stockholms stadshus, båthotellet Mälardrottningen vid Södra Riddarholmshamnen, och en skulptur av Walter Bengtsson vid Högskolan i Halmstad. Referenser I litteratur Stockholm i kulturen Orters smeknamn Konstverk av svenska konstnärer Konstverk 1923 Konstverk i Stockholm Stockholms stadshus


text: Bo Michael Tretow, känd som Michael B. Tretow, född 20 augusti 1944 i Östra Eneby församling, Norrköping, är en svensk tidigare ljudtekniker, kompositör, musiker och artist. Han var bland annat musikgruppen Abba:s ljudtekniker. Kyrkoherden August Tretow var hans farfars farbror. Biografi 1960-talet Som tonåring i början av 1960-talet var Tretow en i Norrköping känd ljudtekniker, som experimenterade med flerkanalsinspelningar och överdubbningar. Efter att ha avbrutit sin värnplikt satsade han mer seriöst på att arbeta med musik och ljud. Under popåren i mitten av sextiotalet var Tretow medlem i flera popgrupper, bland annat spelade han 1966 in en singel tillsammans med Mikael Ramel som Mikael & Michael. Flera singlar, som soloartist, kom åren efter på skivbolaget Knäppupp. I januari 1968 hamnade Tretow hos Metronomestudion, där han bland annat spelade in (och i enstaka fall producerade) material med artister som Diddlers, Pugh Rogefeldt, Ted Gärdestad, Jojje Wadenius, Lill Lindfors, Björn Ulvaeus och Benny Andersson. 1970-talet Eftersom Tretow tidigare arbetat mycket med Björn Ulvaeus och Benny Andersson valdes han att bli hus-ljudtekniker åt Abba. Han var sedan tekniker på samtliga Abba-inspelningar (utom albumet Voyage 2021). Under tiden var Tretow med att bygga upp Polar Studios på Kungsholmen i Stockholm. Vintern 1975–1976 spelade Tretow i Glennstudio, Stockholm in ett eget album tillsammans med Abba och deras omgivande grupp av musiker, resultatet blev den humoristiska engelskspråkiga skivan "Let's Boogie" med texter av Thomas H. Minor. 1980-talet Under 1980–1981 spelade Tretow tillsammans med Ted Gärdestad in musikparafraser med nonsenstexter under pseudonymen Caramba, vars självbetitlade album blev framgångsrikt. Singeln "Hubba Hubba Zoot Zoot" blev mycket populär, trots att publiken inte visste vilka som dolde sig bakom namnet Caramba. Sommaren 1986 gjorde Tretow ett Sommarprogram, någonting som han upprepade 2001. Under slutet av 1970-talet hade Tretow byggt upp en studio i sitt hem i Bromma, Garage de Garbage och startat skivbolaget Trash Records. På detta gav han ut ett självbetitlat album 1982, fullt med galen humor, ordvitsar, musikaliska karikatyrer och den självbiografiska Åby Folkets Park -59. Som en del av marknadsföringen av temaparken Tomteland i Mora kommun fick Tretow 1985 i uppdrag att göra en barnskiva. Resultatet blev albumet Tomteland. En låt handlade om tomten Professorn som för berättarrösten demonstrerar en fantastisk uppfinning. Denna låt fick en del speltid i Sveriges Radio P3, och Den makalösa manicken blev en svensktoppshit och blev en av 1986 års mest populära låtar. Tretow fortsatte att arbeta med Abba-medlemmarna även under gruppens paus, bland annat var han ljudtekniker under inspelningarna av Chess och flera av medlemmarnas soloalbum. Under tiden fortsatte arbetet med radiojinglar, reklamspottar och sketcher för radioprogram som Metropol, Plattetyder, Eldorado, Putte Punsch Lyckoshow och Plattoteket. Dessutom ljudlade Tretow reklamfilmer, sagoinspelningar och TV-program. När SVT hösten 1987 omorganiserade sina två TV-kanaler fick Tretow uppdraget att skapa den nya signaturen för Kanal 1. De första åren kom den att spelas mellan i stort sett alla program för att senare spelas i början, samt i slutet av sändningarna. Denna jingel kom att kvarstå långt in på 1990-talet. Hösten 1988 gjorde Tretow radioprogrammet Hystereå i P3. Det bästa från denna serie samlades året efter på en skiva Hystereo Hi-lites. Ett halvtimmeslångt program översatt till engelska vann första pris i Radio Monaco Contest 1989. Under 1988, 1989 och 1994 sände Sveriges Radio Tretows program Tretows ljudafton – Lång dags färd mot fnatt på julafton. Denna innehöll sketcher och nyskrivna låtar, till exempel en om Ill-Marie som skall göra en tomtepalt (som innehåller allt från senapsgas till salt). 1990-talet I början av 1990-talet blev Tretow tillfrågad av NTF om han kunde göra en uppföljare till de singlar med Anita och Televinken som tidigare givits ut för att lära barn trafikvett. Resultatet blev fyra halvtimmeslånga avsnitt av Trolles kassettradio. Tretow producerade också de två album som den svenska gruppen Big Money gav ut 1992 och 1994. Han har även gjort musiken till tv-serien Javisst har barnen rätt. Samtidigt var han ansvarig för ljudrestaureringen av Abba:s inspelningar när de återutgavs på CD, först under sent åttiotal och sedan i mitten av nittiotalet. Söndagskvällarna vintern 1995 sände Sveriges Radio Stockholm humorprogramserierna Crazy och Absolut Crazy där Tretow tidvis samarbetade med Kjell Swanberg. I december samma år kom filmen Bert – Den siste oskulden där han skrev och framförde musiken, bland annat tillsammans med Lill-Babs och Tommy Körberg. I ett av avsnitten dyker Tretow även upp i en liten biroll som skolfotograf. Under den här tiden producerade Tretow också skivor med sin barndoms idoler Little Gerhard och Rock-Ragge. 1997 spelade han tillsammans med flera svenska artister in julalbumet En galen jul som dock aldrig givits ut officiellt. År 1999 släppte Mariann Grammofon AB i samarbete med Anderson Records samlingen "Greatest" "Hits". De många citationstecknen visar på att samlingen inte bara innehöll kända låtar. 2000-talet I Julkalendern i radio 2000, Snälla Py, ansvarade Tretow för musik och ljudeffekter. Den 22 juni 2001 var Tretow sommarpratare i Sveriges Radio P1. Under 2001 drabbades Tretow av en hjärnblödning, som ledde till att han inte kunde prata under tio år, och alla minnen från Abbatiden försvann. Efter arbetet med Agnetha Fältskogs album My Colouring Book avslutade han sin karriär 2004, och hemmastudion Garage de Garbage i Bromma avvecklades och såldes. 2010-talet 2016 släpptes samlingsalbumet Kungsgatan 25 som samlade ett antal inspelningar med popband från Norrköping som Tretow gjorde i sitt pojkrum under åren 1964-1965. Albumet är uppkallat efter adressen där familjen då bodde. Diskografi Let's Boogie (1976) (återutgavs 1998 på CD som Michael B. Tretow) Michael B. Tretow (1983) Tomteland (1985) Makalösa manickar (1986) Hystereo Hi-lites (1989) Michael B Tretow's "Greatest" "hits" (1999) Trolles trafikvett/Stopp (återutgiven 2005) Trolles trafikvett/Härgårman (återutgiven 2005) Kungsgatan 25 (2016) Priser och utmärkelser 1993 – Grammisgalans hederspris Vidare läsning Carl Magnus Palm Från ABBA till Mamma Mia! 1999 Magnus Höjer Berömda från Norrköping 2004 Carl Magnus Palm ABBA The Story 2008 Referenser Externa länkar Michael B. Tretow på Filmdelta Michael B. Tretow-diskografi på Discogs Svenska ljudtekniker Svenska musikproducenter Svenska pop- och rockmusiker Sommarvärdar 1986 Sommarvärdar 2001 Grammis-vinnare Brommabor Födda 1944 Levande personer Män Personer från Norrköping


text: 17 maj är den 137:e dagen på året i den gregorianska kalendern (138:e under skottår). Det återstår 228 dagar av året. Återkommande bemärkelsedagar Nationaldagar s grundlagsdag (till minne av antagandet av den norska grundlagen denna dag 1814) Flaggdagar Nederländerna: Drottning Máximas födelsedag Övriga Internationella dagen mot homofobi, transfobi och bifobi. Internationella informationssamhällsdagen (tidigare Världstelekommunikationsdagen till minne av grundandet av Internationella teleunionen denna dag 1865) Namnsdagar I den svenska almanackan Nuvarande – Rebecka och Ruben Föregående i bokstavsordning Nora – Namnet infördes 1986 på 4 november, men flyttades 1993 till dagens datum och utgick 2001. Nore – Namnet, som hade skapats av Esaias Tegnér 1818 som en personifikation av Norge, infördes, som en hedersbetygelse åt Norge (som Sverige då var i union med), i almanackan 1901 på 4 november. När norrmännen 1905 sade upp unionen lät man namnet till året därpå utgå och ersättas av det mer svenskklingande Sverker. Det återinfördes 1986 på 4 november, men flyttades 1993 till dagens datum och utgick 2001. Rebecka – Namnet förekom under 1600-talet på 31 augusti. 1776 infördes det på dagens datum och fanns där fram till 1993, då det flyttades till 19 december. 2001 återfördes det dock till dagens datum och har funnits där sedan dess. Renée – Namnet infördes på dagens datum 1986. 1993 flyttades det till 23 maj och utgick 2001. Rosita – Namnet infördes på dagens datum 1986, men flyttades 1993 till 2 juli, där det har funnits sedan dess. Ruben – Namnet infördes 1986 på 7 juni. 1993 flyttades det till 20 februari och 2001 till dagens datum. Torpesius – Namnet fanns, till minne av en kristen martyr vid den romerske kejsaren Neros hov, även i formen Torpes, på dagens datum fram till 1776, då det utgick till förmån för Rebecka. Föregående i kronologisk ordning Före 1776 – Torpesius eller Torpes 1776–1900 – Rebecka 1901–1985 – Rebecka 1986–1992 – Rebecka, Renée och Rosita 1993–2000 – Nore och Nora Från 2001 – Rebecka och Ruben Källor Brylla, Eva (red.): Namnlängdsboken, Norstedts ordbok, Stockholm, 2000. af Klintberg, Bengt: Namnen i almanackan, Norstedts ordbok, Stockholm, 2001. I den finlandssvenska almanackan Nuvarande (revidering 2020) – Rebecka, Hagar I föregående i revideringar 1929 – Hagar 1950 – Hagar 1964 – Hagar 1973 – Hagar 1989 – Hagar 1995 – Hagar 2000 – Rebecka, Hagar 2005 – Rebecka, Hagar 2010 – Rebecka, Hagar 2015 – Rebecka, Hagar 2020 – Rebecka, Hagar Händelser 352 – Sedan Julius I har avlidit den 12 april väljs Liberius till påve. 884 – Sedan Marinus I har avlidit två dagar tidigare, efter knappt ett och ett halvt år på posten, väljs Hadrianus III till påve. Denne avlider själv efter endast lite mer än ett år på posten, i september året därpå. 1410 – Johannes XXIII utnämns av konciliet i Pisa till motpåve mot Gregorius XII i Rom och Benedictus XIII i Avignon. Mötet utgör kulmen på Den stora schismen, som har varat sedan 1378 och när man sammankallar ett nytt koncilium i Konstanz 1417 avslutas konflikten, genom att både Pisa- och Avignon-påven avgår och erkänner Rom-påvens legitimitet. 1814 – Sedan den norske ståthållaren Christian Frederik tre månader tidigare har utropat Norge som ett självständigt kungarike, i protest mot att Norge enligt freden i Kiel från den 14 januari ska överlämnas från Danmark till Sverige, väljs han denna dag till norsk kung. Valet sker sedan han har skrivit under den nya norska grundlag, som den norska riksförsamlingen dagen före har antagit på Eidsvolls järnverk utanför Christiania (nuvarande Oslo). Till sommaren blir Norge besegrat av Sverige i ett kort krig och till hösten tvingas Christian Frederik abdikera, till förmån för den svenske kungen Karl XIII, då Sverige och Norge går i union med varandra. Trots detta blir antagandet av grundlagen och kungavalet en viktig milstolpe i Norges historia och 17 maj är idag Norges nationaldag. 1846 – Den belgisk-franske instrumentmakaren Adolphe Sax får patent ett nytt musikinstrument, som efter honom kommer att kallas saxofon. Han har utvecklat det som en förbättring av klarinetten, men det får ändå status av eget instrument. 1865 – För att underlätta upprättandet av telegrafi mellan länder i det politiskt splittrade Europa hålls denna dag ett möte i Paris, där 20 länder går samman om att bilda den internationella telegrafunionen. Man ska utveckla gemensamma regler och gemensam teknik för telegrafi i Europa. 1900 Småbrottslingen John Filip Nordlund utför under natten till denna dag ett massmord ombord på Mälarångaren Prins Carl, då han dödar fem och skadar åtta av de ombordvarande passagerarna och sedan flyr iland med 800 kronor ur skeppskassan. Nordlund grips strax därefter, döms till döden och avrättas genom halshuggning den 10 december samma år. Massmordet förblir det värsta (räknat i antal dödsoffer) i Sverige fram till augusti 1952, då Tore Hedin mördar nio personer i de så kallade Hurvamorden. Sveriges första lastbil provkörs mellan Göteborg och Kungsbacka. Den är tillverkad av det tyska företaget Motorfahrzeug- und Motorfabrik Aktien Gesellschaft och inköpt av bryggeriet J.A. Pripp & Son i Göteborg. Denna modell kan lasta upp till 3 000 kilogram och har en toppfart på 14 kilometer i timmen. Två år senare börjar lastbilar tillverkas i Sverige. Boernas belägring av den sydafrikanska staden Mafeking, som under det pågående andra boerkriget har pågått sedan i oktober året före, avbryts, då den brittiska armén lyckas komma till de belägrade britternas undsättning. Befälhavaren för stadens brittiska garnison Robert Baden-Powell blir nationell hjälte i Storbritannien och de insatser, som utförs av pojkarna i Mafekings kadettkår, vilka leder till att vuxna män frigörs från andra plikter, så att de kan delta i striderna, inspirerar några år senare Baden-Powell till att grunda scoutrörelsen. 1937 – Råsunda fotbollsstadion i Solna invigs officiellt av kung Gustaf V, sedan den har blivit färdigbyggd tidigare samma år. 1939 – Sveriges, Norges och Finlands regeringar tackar nej till att sluta den icke-anfallspakt med Tyskland, som den tyska regeringen tidigare har erbjudit de nordiska länderna. Danskarna dröjer ytterligare två veckor med att svara, innan de den 31 maj tackar ja till avtalet. 1990 Katarina kyrka på Södermalm i Stockholm brinner natten till denna dag ner för andra gången i sin historia (första gången var 1723). Efter branden återstår i princip endast ytterväggarna, men man lyckas rädda värdefulla textilier och kyrksilvret undan lågorna. Vid återuppbyggnaden bestäms det, att inga moderna material ska användas och 1995 kan den återuppbyggda kyrkan invigas av Stockholms stifts biskop Henrik Svenungsson. Världshälsoorganisationen (WHO) tar bort homosexualitet från sin lista över sjukdomar. Därmed erkänns det internationellt att homosexualitet är ett normaltillstånd och inte en psykisk sjukdom. 1995 – Partiet Samling för Republikens kandidat Jacques Chirac efterträder Socialistiska partiets François Mitterrand som Frankrikes president, sedan han i den andra omgången av årets presidentval den 7 maj har besegrat socialisten Lionel Jospin med 52,6 % av rösterna. Mitterand avlider knappt åtta månader senare i prostatacancer, medan Chirac kommer att sitta i två perioder, fram till 2007. 2005 – Stora delar av Centralhotellet i Gävle förstörs i en anlagd brand, men hotellet kan återinvigas ett år senare. 2009 – Minecraft släpptes officiellt av Mojang AB Födda 1500 – Federico II Gonzaga, markis av Mantua 1519–1530 och hertig av samma område 1530-1540 samt markis av Montferrat 1536-1540 1626 – Eleonora Katarina av Pfalz, svensk adelsdam, dotter till Karl IX:s dotter Katarina och Johan Kasimir av Pfalz-Zweibrücken samt syster till Karl X Gustav 1749 – Edward Jenner, brittisk läkare, uppfinnare av smittkoppsvaccinationen 1768 – Caroline av Braunschweig, Storbritanniens drottning från 1820 (gift med Georg IV) 1812 – Elias Nelson Conway, amerikansk demokratisk politiker, guvernör i Arkansas 1852–1860 1819 – Gustaf Rudolf Abelin, svensk generalmajor och serafimerriddare, Sveriges lantförsvarsminister 1867–1871 1843 – Otto Intze, tysk vattenbyggnadsingenjör 1851 – Johan De la Gardie, svensk greve, godsägare och riksdagsman 1858 – Per Axel Ludvig Lindahl, svensk väg- och vattenbyggnadsingenjör 1860 – Austin Lane Crothers, amerikansk demokratisk politiker och jurist, guvernör i Maryland 1908–1912 1866 – Erik Satie, fransk kompositör och pianist 1868 – Horace Elgin Dodge, amerikansk bilindustripionjär, grundare av bilmärket Dodge 1873 – Henri Barbusse, fransk författare 1884 – Sidney Preston Osborn, amerikansk demokratisk politiker, guvernör i Arizona 1941-1948 1886 – Alfons XIII, kung av Spanien från födseln till 1931 1892 – Sophia Bernadotte, svensk friherrinna 1897 – Odd Hassel, norsk kemist, mottagare av Nobelpriset i kemi 1969 1904 Jean Gabin, fransk skådespelare John J. Williams, amerikansk republikansk politiker, senator för Delaware 1947–1970 1911 – Maureen O’Sullivan, amerikansk skådespelare 1916 – Lenka Reinerová, tjeckisk författare 1918 – Birgit Nilsson, svensk operasångare (sopran) 1921 Dennis Brain, brittisk valthornsspelare Nils Erik Wååg, svensk byggnadsingenjör, författare och politiker 1925 – Michel de Certeau, fransk jesuit, filosof, psykoanalytiker och samhällsvetare 1928 – Idi Amin, ugandisk politiker, Ugandas diktator 1971–1979 1934 – Little Gerhard artistnamn för Karl-Gerhard Lundkvist, född i Tillberga utanför Västerås 1936 Dennis Hopper, amerikansk skådespelare och regissör Lars Gustafsson, svensk författare född i Västerås Karl-Fredrik Berggren, svensk fysiker född i Uppsala 1942 – Tom Turesson, svensk fotbollsspelare 1943 – Anna Sundqvist, svensk skådespelare, sångare och revyartist 1944 Lottie Ejebrant, svensk skådespelare Ritva Sarin-Grufberg, finländsk liberal politiker från Åland 1945 – George Miller, amerikansk demokratisk politiker, kongressledamot 1975–2015 1946 – Lars Wiik, svensk skådespelare 1950 – Keith Bradley, brittisk labourpolitiker, parlamentsledamot 1987– 1955 – Bill Paxton, amerikansk skådespelare 1960 – Marika Domanski Lyfors, svensk fotbollsspelare, förbundskapten för Svenska damlandslaget i fotboll 1996–2005 och för Folkrepubliken Kinas damlandslag 2007 1961 – Eithne Ní Bhraonáin, irländsk sångare med artistnamnet Enya 1962 - Ferenc Krausz, ungersk-österrikisk fysiker, mottagare av Nobelpriset i fysik 2023 1965 – Trent Reznor, amerikansk musiker, medlem i och grundare av bandet Nine Inch Nails 1966 Magnus Andersson, svensk handbollsspelare och -tränare, kopia av Svenska Dagbladets guldmedalj Qusay Hussein, irakisk politiker, son till Saddam Hussein 1967 – Cameron Bancroft, kanadensisk skådespelare 1969 – Thom Filicia, amerikansk tv-programledare 1970 – Anzjalika Ahurbasj, vitrysk-rysk sångare, skådespelare och fotomodell 1971 – Máxima, Nederländernas drottning 2013– 1973 – Josh Homme, amerikansk musiker 1975 – Sasha Alexander, amerikansk skådespelare 1977 – Anders Södergren, svensk längdskidåkare, mottagare av Svenska Dagbladets guldmedalj 1979 – Jimmie Åkesson, svensk politiker, partiledare för Sverigedemokraterna 2005–, riksdagsledamot 2010– 1980 – Fredrik Kessiakoff, svensk cyklist 1980 – Tino Sanandaji, kurdisk-svensk nationalekonom, debattör och författare 1987 – Edvald Boasson Hagen, norsk cyklist 1988 – Nikki Reed, amerikansk skådespelare Avlidna 1162 – Héloïse, fransk nunna, skriftställare och abbedissa, mest känd för sin kärleksaffär och korrespondens med filosofen och teologen Pierre Abélard 1510 – Sandro Botticelli, italiensk målare 1534 – Peder Månsson, svensk katolsk präst, birgittinmunk, författare och biskop av Västerås stift 1678 – Bogislaus Philipp von Chemnitz, tysk-svensk politisk och historisk skriftställare, svensk rikshistoriograf 1727 – Katarina I, kejsarinna av Ryssland 1711–1725 och regerande kejsarinna av samma land sedan 1725 1729 – Samuel Clarke, engelsk filosof 1822 – Armand Emmanuel du Plessis de Richelieu, fransk politiker, Frankrikes premiärminister 1838 – Charles Maurice de Talleyrand, fransk diplomat, politiker och biskop 1875 – John Cabell Breckinridge, amerikansk demokratisk politiker och militär, USA:s vicepresident 1857-1861 1878 – Erik Gustaf Lilliehöök, svensk militär och riksdagsman 1881 – Eli Perry, amerikansk demokratisk politiker, kongressledamot 1895 – Peter Hardeman Burnett, amerikansk advokat och oberoende demokratisk politiker, guvernör i Kalifornien 1920 – Jean-Louis Pascal, fransk arkitekt 1935 Paul Dukas, fransk tonsättare och pedagog Antonia Mesina, italiensk saligförklarad jungfru och martyr 1942 – Signe Brander, finländsk fotograf 1943 – Isoroku Yamamoto, japansk amiral 1951 – William Riddell Birdwood, brittisk fältmarskalk 1960 – Jules Supervielle, uruguayansk franskspråkig poet 1964 – Otto Ville Kuusinen, finländsk kommunistisk politiker 1970 – Sven Erixson ("X-et"), svensk konstnär 1975 – Georg de Gysser, svensk skådespelare och klädformgivare 1976 – Lars Gullin, svensk jazzmusiker 1987 – Gunnar Myrdal, svensk nationalekonom och socialdemokratisk politiker, före detta statsråd, mottagare av Sveriges Riksbanks pris i ekonomisk vetenskap till Alfred Nobels minne 1974 1991 Göthe Grefbo, svensk skådespelare Tom Trana, svensk rallyförare 1992 – Astrid Carlson, svensk skådespelare 2005 – Frank Gorshin, amerikansk skådespelare 2007 – Lloyd Alexander, amerikansk författare 2009 – Mario Benedetti, uruguayansk författare 2012 – Donna Summer, amerikansk sångare och låtskrivare 2013 Jorge Videla, argentinsk general och politiker, Argentinas president Ken Venturi, amerikansk golfspelare Peter Schulz, tysk politiker Philippe Gaumont, fransk tävlingscyklist 2014 Gerald Edelman, amerikansk biolog, mottagare av Nobelpriset i fysiologi eller medicin 1972 Anna Pollatou, grekisk gymnast Gunny Widell, svensk chefredaktör för bland annat Damernas Värld, Vecko-Journalen och Veckorevyn 2018 – Jürgen Marcus, tysk sångare 2019 – Peter Dahl, svensk konstnär 2022 – Vangelis, grekisk kompositör Källor Externa länkar