text: Charles John Huffam Dickens (), född 7 februari 1812 i Portsmouth i Hampshire, död 9 juni 1870 på Gad's Hill Place i Higham nära Rochester i Kent, var en brittisk författare och som sådan ansedd som en av de största engelskspråkiga och den mest framträdande romanförfattaren under den viktorianska eran. Redan under sin livstid rönte Dickens författarkonst stor popularitet över hela världen och han prisades för sitt rika berättande och minnesvärda romanfigurer. Dickens skrev huvudsakligen följetongsromaner, en vid tiden vanlig form för skönlitteratur, vilka snart skulle bli ett stort antal kända och klassiska verk. Ett mått på Dickens popularitet är att ingen av hans romaner eller noveller någonsin har slutat tryckas i nya upplagor på originalspråket engelska. Biografi Tidiga år Charles Dickens föddes 1812 i Portsmouth i Hampshire, där fadern var bokhållare i hamnkontoret. När Charles var nio år gammal flyttade familjen till London. Hans far fick emellertid ekonomiska problem, varpå familjen blev utfattig och fadern hamnade i gäldstugan. Charles, som då var i 12-årsåldern, fick hjälpa till att tjäna pengar. Som barnarbetare i en skokrämsfabrik fick han arbeta 12 timmar om dygnet, men lönen var så liten att han knappt hade råd att äta sig mätt. Hans skolgång blev det inte mycket av, men som tonåring lärde han sig att stenografera. Det fick han stor nytta av när han senare, 1834, blev journalist. Som journalist rapporterade han från parlamentsdebatter och reste runt i Storbritannien för att bevaka valkampanjer för tidningen Morning Chronicle. Hans journalistik, i form av skisser som publicerades i tidskrifter från 1833, kom att utgöra hans första textsamling Sketches by Boz, som publicerades 1836 och ledde till att hans första skönlitterära alster debutromanen Pickwickklubben, gavs ut som följetong i tjugo månatliga episoder från och med mars 1836. Han fortsatte dock att bidra till och redigera tidskrifter under en stor del av sin litterära karriär. Äktenskap och vidare författande År 1836 gifte sig Charles Dickens med Catherine Hogarth och de fick tio barn varav ett dog då det var åtta månader. Samma år utsågs han till redaktör för Bentley's Miscellany. Han behöll denna post till 1839 då han blev osams med ägaren. Hans framgång som romanförfattare fortsatte samtidigt. Han skrev Oliver Twist (1837–1839), Nicholas Nickleby (1838–1839), sedan Den gamla antikvitetshandeln och Barnaby Rudge som del av serien Mäster Humphreys klocka (1840–1841). Alla dessa publicerades i månatliga avsnitt innan de gavs ut som böcker. Under 1842 reste han till USA med sin fru. Resan var framgångsrik trots hans stöd för slaveriets avskaffande. Han beskrev sin resa i den korta reseskildringen American Notes for General Circulation och den ligger också till grund för några av episoderna i Martin Chuzzlewit. Kort därefter började Dickens visa intresse för unitarisk kristendom, fastän han förblev anglikan, åtminstone till namnet, under resten av sitt liv. Dickens skrifter var fortsatt populära, särskilt En julsaga från 1843, den första av hans julböcker, som sägs ha skrivits på bara några veckor. Efter att han kortvarigt hade bott utomlands, i Italien (1844) och Schweiz (1846), fortsatte Dickens sina framgångar med Dombey och son (1848), David Copperfield (1849–1850), Bleak House (1852–1853), Hårda tider (1854), Lilla Dorrit (1857), En berättelse om två städer (1859) och Lysande utsikter (1861). Dickens var också utgivare och redaktör för samt en stor bidragsgivare till tidskrifterna Household Words (1850–1859) och All the Year Round (1858–1870). År 1856 hade hans popularitet möjliggjort för honom att köpa Gad's Hill Place, ett stort hus i Higham, Kent som hade en särskild betydelse för Dickens eftersom han hade gått förbi det som barn och hade drömt om att bo i det. Området var också platsen för en del av händelserna i Shakespeares Henrik IV, del 1 och Dickens uppskattade detta litterära samband. Då Dickens förberedde framförandena av The Frozen Deep, en pjäs som han hade skrivit i samarbete med sin protegé Wilkie Collins, 1857 anlitade han professionella skådespelerskor för att spela de kvinnliga rollerna. Med en av dessa, Ellen Ternan, inledde Dickens ett förhållande. Det är okänt hurdant detta förhållande var, då både Dickens och Ternan brände varandras brev, men det var klart centralt för Dickens personliga och yrkesmässiga liv. Efter hans död mottog hon ett årligt underhåll från honom som gjorde henne ekonomiskt oberoende. Senare år När Dickens separerade från sin fru 1858 var skilsmässa nästan otänkbart, särskilt för någon så berömd som han. Han fortsatte därför att bekosta ett hus åt henne under de följande 20 åren fram till hennes död. Den 9 juni 1865 var Dickens inblandad i en tågolycka då han återvände från Frankrike för att träffa Ellen Ternan. Dickens lyckades undvika att uppträda vid undersökningen om olyckan, eftersom det skulle ha blivit känt att han reste tillsammans med Ellen Ternan och hennes mor, vilket skulle ha orsakat skandal. Trots att Dickens inte skadades i tågolyckan återhämtade han sig aldrig helt och hans vanligtvis produktiva skrivande begränsades kraftigt. En stor del av hans tid upptogs av offentliga läsningar ur sina mest populära romaner. Under en läsningsturné i England 1869–1870 blev han sjuk och den 9 juni 1870 dog han i sitt hem efter ett slaganfall. Han var då 58 år gammal och lämnade sin sista roman Mysteriet Edwin Drood ofullbordad. Trots att hans egen önskan var att bli begravd i Rochester Cathedral begravdes Charles Dickens i Poets' Corner i Westminster Abbey i London. Litterär stil Dickens stil är utsirad och poetisk, med ett starkt komiskt drag. Hans satirer över brittiskt aristokratiskt snobberi är ofta populära. Figurer Personerna är bland de mest minnesvärda i engelsk litteratur, och deras namn är väl kända. Figurer som Ebenezer Scrooge, Fagin, Mrs Gamp, Charles Darnay, Oliver Twist, Uriah Heep, Micawber, Abel Magwitch, Pecksniff, Miss Havisham, Wackford Squeers och många andra är så välkända att andra författare har byggt vidare på deras historier. Episodiskt skrivande De flesta av Dickens viktigaste romaner skrevs först i månatliga eller veckovisa avsnitt i tidskrifter som Master Humphrey's Clock och Household Words, och trycktes senare i bokform. Dessa följetonger gjorde historierna billiga och tillgängliga och användandet av cliff-hangers gjorde att många läsare såg fram emot varje ny episod. Dickens lyckades införliva denna episodiska stil i vad som ändå blev sammanhängande romaner. Dickens tog också intryck av sina läsares åsikter. Eftersom han inte skrev kapitlen särskilt långt innan de publicerades kunde han observera allmänhetens reaktion och förändra historien beroende på denna. Dessa berättelser blev redan under Dickens tid omåttligt populära och bidrog till ökad popularitet för de tidskrifter han publicerade sina novellavsnitt inom. Samhällskritik Dickens romaner var bland annat samhällskritiska. Han var en skarp kritiker av fattigdomen och den sociala stratifieringen i det viktorianska samhället. Vid flera tillfällen uttalade han skarp kritik mot de sociala myndigheterna för den behandling fattiga barn utsattes för. Han lyckades få igenom en del förändringar i London, när det gällde barnhemmen. Betydelse Nedslagskratern Dickens på planeten Merkurius och asteroiden 4370 Dickens är uppkallade efter honom. Museer och festivaler Charles Dickens Museum i London Charles Dickens' Birthplace Museum i Portsmouth Dickens House Museum i Broadstairs Dickens World i Chatham Charles Dickens Centre i Rochester, Kent Riverside Dickens Festival, Riverside, Kalifornien The Great Dickens Christmas Fair, San Francisco, Kalifornien Dickens on The beach, Galveston, Texas Oliver Twist's Home, i Liverpool Romaner och noveller (urval) American Notes Barnaby Rudge The Battle of Life A Child’s History of England Klockorna (The Chimes) (även Klockringningen, Nyårsaftonen) En julsaga (även En julsång på prosa, eller en spökhistoria i juletid, En julberättelse, Julaftonen, En julhistoria, En spökhistoria vid jul, Lofpris öfver julen) Syrsan vid spiseln (The Cricket on the Hearth) David Copperfield Dombey och son (Dombey and Son) Lysande utsikter (Great Expectations) Hårda tider (Hard Times) Den besatte och spökhandeln (The Haunted Man and the Ghost’s Bargain) Hunted Down The Lamplighter The Lazy Tour of Two Idle Apprentices Martin Chuzzlewit, hans liv och äventyr (The Life and Adventures of Martin Chuzzlewit) Nicholas Nickleby (The Life and Adventures of Nicholas Nickleby) Lilla Dorrit (Little Dorrit) Mäster Humphreys klocka (Master Humphrey’s Clock) Mudfog and Other Sketches Mysteriet Edwin Drood (The Mystery of Edwin Drood) No Throughfare Den gamla antikvitetshandeln (The Old Curiosity Shop) Oliver Twist Vår gemensamme vän (Our Mutual Friend) Pickwickklubben (The Pickwick Papers) Pictures from Italy Reprinted Pieces Sketches by Boz Sketches of Young Couples Sketches of Young Gentlemen Speeches, Literary and Social Sunday Under Three Heads En berättelse om två städer (A Tale of Two Cities) To Be Read at Dusk The Uncommercial Traveller Romaner (Förkortade och bearbetade översättningar ej medtagna nedan) The Pickwick Papers (1836) Pickwickklubbens efterlämnade papper (översättning Carl Johan Backman, Hæggström, 1871) Pickwickklubben (översättning Erik Björkbro, Skandinavia, 1925) Pickwickklubbens efterlämnade papper (översättning August och Célie Brunius, Bonnier, 1927) Pickwickklubbens efterlämnade papper (översättning John Torkelson, Världslitteraturen förlag, 1929) Pickwickklubbens efterlämnade papper (översättning K.E. Peters, Norden, 1941) Pickwick-klubbens efterlämnade papper (översättning Nils Holmberg och Alf Henrikson, Bonnier, 1950) Pickwick-klubben (översättning Lars Gustav Hellström, Niloé, 1961) Pickwick-klubben (översättning K.E. Peters, reviderad av Eva Mazetti-Nissen, Lindblad, 1971) Oliver Twist (1837–1839) Oliver Twist eller ett fattighusbarns ungdomshändelser (översättning -hum [dvs. Edvard Bergström], 1844) Oliver Twist (2 uppl. omarbetad av C.J. Backman, Hierta, 1872) Oliver Twist: samhällsroman (översättning Ernst Lundquist, Ljus, 1898) Oliver Twists levnadsöden (översättning J. Granlund, Adolf Johnson, 1908) Oliver Twist (översättning Erik Björkbro, Skandinavia, 1924) Oliver Twist (översättning Einar Ekstrand, B. Wahlström, 1929) Oliver Twist (översättning Inga Broomé, Norden, 1941) Oliver Twist (översättning Margareta Ångström, Bonnier, 1951) Oliver Twist (översättning J. Gunnarsson, Niloé, 1970) Nicholas Nickleby (1838–1839) Nicholas Nickleby’s lefnad och äfventyr (översättning Wendela Hebbe och G.W. Bergström, Hjerta, 1842) Nicholas Nicklebys lif och äfventyr (översättning C.J. Backman, Hæggström, 1873–1874) Nicholas Nicklebys liv och äventyr (Bonnier, 1928) Nicholas Nickleby (översättning Margareta Ångström, Bonnier, 1958) The Old Curiosity Shop (1840–1841) Den gamla antikvitetshandeln (översättning C.J. Backman, Nordiska förlaget, 1913) Den gamla antikvitetshandeln (översättning Erik Björkbro, Skandinavia, 1925) Den gamla antikvitetshandeln (Bonnier, 1928) Barnaby Rudge (1841) Barnaby Rudge (översättning Wendela Hebbe, Hierta, 1845) Barnaby Rudge (översättning Edvin Möller, Skandinavia, 1927–1928) The Christmas books: A Christmas Carol (1843) Jul-aftonen: en berättelse om andar och syner för ungdom och äldre (1844) En julhistoria (översättning Ernst Lundquist, Seligmann, 1898) En julberättelse och Syrsan vid härden (översättning Hugo Gyllander, Fröléen, 1907) En julhistoria och Klockorna (Wahlström & Widstrand, 1908) En julsång på prosa (översättning August Brunius, Svenska andelsförlaget, 1918) Julberättelser (översättning Nils Holmberg, Forum, 1953) En julsaga (översättning Eva Håkanson, Natur och kultur, 1964) En julsaga (översättning Bengt Samuelson, Bakhåll, 2016) The Chimes (1844) Klockringningen: en spökhistoria om några kyrkklockor, som ringde det gamla året ut och det nya året in (Hjerta, 1845) The Cricket on the Hearth (1845) Syrsan vid spiseln (översättning Thekla Knös, Bagge, 1847) The Battle of Life (1846) Lifvets strid: en kärlekshistoria (Albert Bonnier, 1847) Lifvets strid (översättning Karin Jensen, Svithiod, 1909) Lifvets strider: en kärlekshistoria (öfvers. af M. Drangel, Weijmer, 1910) Livets strid (översättning Ernst Grafström, 1915) Martin Chuzzlewit (1843–1844) Martin Chuzzlewits, hans slägtingars, vänners och fienders lif och lefnadsöden (översättning C.J. Backman, 1871–1872) Martin Chuzzlewit: hans liv och äventyr (översättning Margareta von Essen, Fahlcrantz & Gumælius, 1948) Dombey and Son (1846–1848) Dombey och son (översättning E.R. Henschen & C.J. Backman, Upsala, 1855) Dombey & Son (översättning Edvin Möller, Skandinavia, 1927) David Copperfield (1849–1850) David Copperfield den yngres lefnadshistoria och erfarenhet af lifvet (översättning C.J. Backman, Hæggström, 1872) David Copperfield den yngre från Blunderstone Rookery, hans lefnad, äfventyr, hågkomster och iakttagelser (översättning Gustaf Thomée, 1872) David Copperfield: hans äfventyr, erfarenheter och iakttagelser (översättning Hugo Gumaelius, Svithiod, 1901) David Copperfield (översättning Hanny Flygare, Björck & Börjesson, 1908) David Copperfield (översättning Erik Björkbro, Skandinavia, 1924) David Copperfield (översättning Lily Ålund, Norden, 1941) David Copperfield den yngres levnadshistoria och öden (översättning Nils Holmberg, Bonnier, 1952) David Copperfield (översättning Maj Frisch, Rabén & Sjögren, 1965) David Copperfield (översättning Lars Hermanson, Lindqvist, 1969) David Copperfield (översättning Hans-Jacob Nilsson, Studentlitteratur, 1994) Bleak House (1852–1853) Bleak House (Hæggström, 1877–1878) Bleak House (översättning Edvin Möller, Skandinavia, 1926) Bleak House (översättning Lily Ålund, Norden, 1942) Hard Times (1854) Hårda tider (översättning C. Ludv. Törnberg, Svea, 1881) Hårda tider (översättning Edvin Möller, Skandinavia, 1925) Little Dorrit (1855–1857) Lilla Dorrit (översättning C.J. Backman, Leffler, 1857–1858) Liten Dorrit (översättning La Straniera, A. Köster, 1856–1857) Lilla Dorrit (Beijer, 1892) Lilla Dorrit (översättning Edvin Möller, Skandinavia, 1924–1925) Lilla Dorrit (översättning Inga Broomé, Norden, 1942) A Tale of Two Cities (1859) En berättelse om två städer (Hæggström, 1890) Två städer (översättning Ernst Lundquist, Ljus, 1900) Två städer (översättning Erik Björkbro, Skandinavia, 1925) Två städer (översättning Lily Ålund, Norden, 1942) En berättelse om två städer (översättning Arnold Åkesson, Ocean, 1945) Två städer (översättning Margareta Ångström, Lindqvist, 1962) Två städer (översättning Kjell Eurén, Niloé, 1972) Great Expectations (1860–1861) Lysande utsigter: Pip Pirrips märkvärdiga lefnadsöden (1861) Lysande utsigter (översättning M. B-é, Hæggström, 1885) Lysande förhoppningar (översättning Th. Wallbeck-Hallgren, Nordiska förlaget, 1914) Lysande utsikter eller Pip Pirrips märkvärdiga levnadsöden (översättning Tom Wilson, Björck & Börjesson, 1922) Lysande förhoppningar (översättning Erik Björkbro, Skandinavia, 1925) Lysande utsikter (översättning Margareta Ångström, Bonnier, 1950) Our Mutual Friend (1864–1865) Vår gemensamma vän (översättning Gustaf Thomée, Albert Bonnier, 1864–1865) Vår gemensamme vän (översättning Erik Björkbro, Skandinavia, 1926) The Mystery of Edwin Drood (1870, ej färdigställd) Mysteriet Edwin Drood (översättning Majken Johansson, Natur och kultur, 1957) Andra utvalda böcker Sketches by Boz (1836) American Notes (1842) Pictures from Italy (1846) The Life of Our Lord (1846, publicerad 1934) Jesu liv berättat för mina barn (översättning Iris Cederblad, 1934) A Child’s History of England (1851–1853) Englands historia, berättad för ungdom (1858) Noveller "Captain Murderer" "The Child’s Story" The Christmas stories: "The Haunted Man and the Ghost’s Bargain" (1848) Den besatte och spökhandeln: en fantasi för jultiden (1849) "A Christmas Tree" "The Poor Relation’s Story" "The Child’s Story" "The Schoolboy’s Story" "Nobody’s Stories" "The Seven Poor Travellers" "What Christmas Is As We Grow Older" "Doctor Marigold" "George Silverman’s Explanation" "Going into Society" "The Haunted House" "Holiday Romance" "The Holly-Tree" "Hunted Down" "The Lamplighter" "A Message from the Sea" "Mrs Lirriper’s Legacy" "Mrs Lirriper’s Lodgings" "Mugby Junction" "Perils of Certain English Prisoners" "The Signal-Man" "Somebody’s Luggage" "Sunday Under Three Heads" "Tom Tiddler’s Ground" "The Trial for Murder" "Wreck of the Golden Mary" Essäer In Memoriam W. M. Thackeray Artiklar "A Coal Miner's Evidence" - Artiklar i urval av Jan Myrdal. Referenser Vidare läsning Externa länkar The Charles Dickens Page Födda 1812 Avlidna 1870 Brittiska kriminalförfattare Män Wikipedia:Basartiklar Brittiska författare under 1800-talet Engelska författare Engelskspråkiga författare Personer från Portsmouth Gravsatta i Westminster Abbey


source: wikipedia

text: Danmark är en konstitutionell monarki i norra Europa. Danmark gränsar landfast till Tyskland i söder samt maritimt mot Sverige i öster och Norge i norr. Danmark, Färöarna och Grönland bildar tillsammans Konungariket Danmark (danska: Kongeriget Danmark). I Konungariket Danmark har Färöarna och Grönland utvecklat självstyre. Danmark är administrativt uppdelat i 5 regioner och 98 kommuner sedan den 1 januari 2007. Danmark har cirka 5,8 miljoner invånare, varav en fjärdedel i huvudstaden Köpenhamn. 72 öar var bebodda den 1 januari 2008. Danmark är en parlamentarisk demokrati där regeringen skall ha det danska parlamentets, Folketingets, förtroende för att få sitta kvar enligt grundlagen (Danmarks grundlag § 15). Landet gick 1973 med i Europeiska gemenskaperna, vilken senare ombildades till Europeiska unionen. Färöarna valde dock att inte ansluta sig tillsammans med resten av Danmark, inklusive Grönland. Efter en folkomröstning utträdde Grönland ur EG 1985 på grund av dispyter om fiskerättigheter. Danmark är medlem i Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling, Nato, Förenta nationerna och många andra internationella organisationer, samt deltar i Schengensamarbetet. Namnet Danmark härstammar dels från den germanska folkgruppen danerna, som omnämns från 500-talet, dels från ett ord som betecknar gränsområde. Historia Daner återfinns första gången i skriftliga källor från 500-talet av Jordanes och Prokopios. Danerna var av allt att döma bosatta i nuvarande Danmark, som också skulle ha fått sitt namn efter dem. Stammens ursprung är dunkelt, och Jordanes påstående att den härstammar från svearna har inte något större källvärde. Första gången danskar och namnet Danmark nämns är i ärkebiskop Ansgars brev, skrivet någon gång mellan åren 834 och 865, samt i påve Nicolaus I:s bulla år 864 som stadfäster Ansgar som ärkebiskop och missionär för danskar och svenskar. Därnäst ses namnet Danmark i samband med att den anglosaxiske kungen Alfred den store slog tillbaka danska vikingar vid Edington år 885, och 75 år senare är det belagt i Danmark på Jellingestenen. På vikingatiden skapade Knut den store ett välde runt Nordsjön. I det ingick stora delar av England och södra Norge, men Knut den stores välde överlevde inte sin skapare med många år och dess sönderfall markerar också slutet på landets vikingatid. Under medeltiden var landet omfattande, bland annat erövrades delar av Baltikum, Gotland och norra Tyskland under kungarna Valdemar Sejr och Valdemar Atterdag för det danska väldet. År 1397 bildades Kalmarunionen av drottning Margareta I och hennes fosterson Erik av Pommern. Detta första försök att ena Norden i ett enda sammanhållet rike föll inte väl ut, då unionen var måttligt populär framförallt i Sverige, som också lämnade den med Gustav Vasas trontillträde 1523. I mitten av 1600-talet förlorade Danmark sin östra landsände Skåneland (Skåne, Halland och Blekinge) till den nya stormakten Sverige. Från Kalmarunionens bildande fram till 1814 ingick också Norge i det danska väldet. Efter 1814 blev de norska områdena Färöarna, Grönland och Island officiellt danska. Island blev en självständig republik 1944, och Grönland fick omfattande självstyre 1979. Geografi Danmark ligger i Nordeuropa, mellan haven Östersjön och Nordsjön och har landförbindelse med Tyskland i söder och med Sverige i öst via Öresundsförbindelsen samt havsgräns i norr till Norge. Kungariket omfattar geografiskt också två självstyrande områden, Färöarna och Grönland. Danmarks nordligaste punkt är Skagen (Skagens norra strand) vid 57° 45' 7" nordlig breddgrad, den sydligaste är Gedser (sydliga delen av Falster) vid 54° 33' 35" nordlig breddgrad, den västligaste är Blåvandshuk vid 8° 4' 22" östlig breddgrad och den östligaste är Østerskær vid 15° 11' 55" östlig breddgrad. Det är i skärgården Ertholmene 18 kilometer nordöst om Bornholm. Från öst till väst är det 452 km, från nord till syd 368 km. Danmark består geografiskt av den mellersta och norra delen av halvön Jylland och 443 namngivna öar (1419 stycken över 100 m2 (2005)). Av dessa är 72 bebodda (2008), där de största är Själland, Vendsyssel-Thy och Fyn. Ön Bornholm är belägen något öst om resten av landet i Östersjön. Många av de större öarna är sammanbunda med broar; Öresundsförbindelsen sammanbinder Själland med Sverige, Stora Bältbron sammanbinder Fyn med Själland och Lilla Bältbron sammanbinder Jylland med Fyn. Färjor eller små båtar sammanbinder med de mindre öarna. Största städerna är huvudstaden Köpenhamn (på Själland och Amager), Århus, Ålborg och Esbjerg (på Jylland) och Odense (på Fyn). Landet är förhållandevis platt med små höjder där medelhöjden över havet ligger på 31 m och den högsta naturliga punkten är Møllehøj som mäter 170,86 m. Andra höjder i samma område sydväst om Århus är Yding Skovhøj på 170,77 m och Ejer Bavnehøj på 170,35 m. Ytan för innanhavet är: 210 km2 (östra Danmark); 490 km2 (västra Danmark). Danmark består av 443 namngivna öar vilket resulterar i en lång kustremsa, 7314 km. En cirkel som omger hela Danmarks yta skulle ha en omkrets på bara 742 km. Andra kännetecken som visar det nära sambandet mellan land och hav är att ingen plats i Danmark är längre ifrån kusten än 52 km. Den totala landytan kan inte exakt fastslås då havet konstant eroderar och lägger till material längst kusterna och på grund av mänskliga förbättringsprojekt för att motverka erosion. På den sydvästra kustremsan av Jylland är tidvattnets nivå mellan 1 och 2 meter och tidvattensgränsen flyttas utåt och inåt på en 10 kilometers sträcka. Enligt WWF kan Danmarks territorium delas in i två ekoregioner: den atlantiska blandade skogar och baltiska blandade skogar. Färöarna täcks av de boreala gräsmarkerna medan Grönland har ekoregionen Kalaallit Nunaat hög arktisk tundra och Kalaallit Nunaat låg arktisk tundra. Klimat Danmark ligger i den tempererade zonen och klimatet är, på grund av vindarna, milt för breddgraden. Extrema väderförhållanden förekommer sällan då höga och branta berg saknas och ingen plats i landet ligger längre än 55 kilometer från kusten. På grund av närheten till havet är temperaturskillnaderna mellan årstiderna förhållandevis små. Detsamma gäller också vanligen mellan olika orter. Under vintrarna finns dock liten nord-sydlig temperaturskillnad, men denna är under 1 graders differens. Kallast vintertid är det vanligen längs den jylländska höjdryggen (med några toppar på över 170 m ö.h.). Det finns även en antydan till öst-västlig skillnad. Sålunda är sydvästra Jylland (kring Esbjerg och syd därom) Danmarks mildaste område vintertid med knappt 1 plusgrad i dygnsmedeltemperatur (detta är dock ej lika milt som längs södra Norges västkust kring Bergen och Stavanger). Vårens första värmeböljor får Bornholm (och vissa andra östvända kuster vid Östersjön) mindre nytta av, då Östersjöns ytvatten tar lång tid på sig för att värmas upp. Grundare hav och fjordar värms fortare upp. Och Nordsjöns ytvatten blir i allmänhet inte lika nedkylt som Östersjöns under vintern. Däremot kan Sønderjylland värmas upp rejält redan i april, om kontinenten är uppvärmd och vinden sydlig, eftersom vinden då inte behöver passera över hav (det är dock få dagar per år detta fenomen gynnar området). I allmänhet är vintrarna milda och disiga (eller blåsiga) med enbart kortare perioder med snö, oftast i februari. Stormar, inklusive snöstormar, kan slå till mycket kraftigt i det öppna och kustnära landskapet från oktober till februari. Medeltemperaturen för Köpenhamn under januari och februari är 0,0 °C. På sommaren är det behagligt varmt med dagstemperaturer kring drygt +20 grader. Sommarnätterna är mörkare än i större delen av Sverige, men milda. Dygnsmedeltemperaturen för Köpenhamn ligger på +17 grader. Minst någon gång under sommaren kan temperaturer över 30 plusgrader uppmätas. Rekordet är 36,4 grader i Holstebro, Jylland från den 10 augusti 1975. På grund av de dominerande västliga- eller sydvästliga vindarna faller mycket nederbörd över landet. Danmark har i genomsnitt 170 regndagar per år (då det faller nederbörd någonstans i Danmark). Mest nederbörd faller perioden juli-november, och minst nederbörd faller perioden april-juni. Nederbörden sommartid kommer främst i form av skurar. Några få gånger har kylig luft från nordost tagit sig in över landet vintertid, vilket gör att temperaturen i vissa undantagsfall kan sjunka ned till under 25 minusgrader, eller, i extrema fall, under -30 grader. Rekordet är 32 minusgrader. Det blåser stadiga väst- och sydvästvindar året om, vilka är den viktigaste förklaringen till det milda klimatet. Det relativt flacka landskapet är även hårt ansatt av kraftiga vindar. Ibland kan kraftiga orkanvindar, främst vintertid, lamslå områden på grund av nedfallna träd och nedrivna elledningar. Natur Den ursprungliga lövfällande skogen som bildades bland annat av björk, ek, alm och lind blev avverkad under flera århundraden av mänsklig aktivitet. Vid början av 2000-talet var bara omkring 12 procent av landets yta täckt med skog eller trädgrupper. I Jylland planterades barrskogar med gran och ädelgran i regioner som ursprungligen var hedområden. Det största sammanhängande skogsområde är Rold Skov. På grund av de nämnda förändringarna finns några djur som levde i Danmarks territorium inte kvar eller de blev mycket sällsynta, däribland brunbjörn, varg, älg och under en längre tid vildsvinet. Det största landlevande däggdjuret i Danmark är kronhjorten. Dessutom förekommer olika fladdermöss, fälthare och igelkott i större antal. I de danska havsområdena lever flera delfiner, tumlare och sälar. Ungefär 300 olika fågelarter lever i landet eller besöker Danmark för längre tider under året. Särskilt fågelrika är kusterna och öarna. Typiska fåglar är hägrar, svanar och vit stork. Under årets varma månader ökar antalet fjärilar betydligt. Flera av dessa flyttar hit från Medelhavsregionen. Olika fiskar som torsk, sill och rödspätta parningsleker i havet kring Danmark. Styre och politik Danmark är en konstitutionell monarki och dess monark sedan 1972 är Drottning Margrethe II. I praktiken styrs dock landet av Danmarks statsminister och regeringen i drottningens namn och är ansvarig för sina handlingar inför den lagstiftande församlingen Folketinget och ska sålunda ha sin parlamentariska grund (kunna bilda en stödjande majoritet) där. Sedan slutet av juni 2019 är Mette Frederiksen landets statsminister. Val till Folketinget måste hållas vart fjärde år, men vanligen beslutar drottningen på inrådan av statsministern om tidigare val (nyval) innan dess. Om Folketinget lyckas genomföra en misstroendeförklaring mot regeringen tvingas den avgå. Danmark styrs oftast av minoritetsregeringar. Förutom fastlandet hör ön Grönland och ögruppen Färöarna till Danmark i Rigsfællesskabet. Öarna är dock självstyrande i fråga om deras inrikespolitik. Danmark är med i Europeiska unionen, Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling, Nato och Förenta nationerna samt flera andra internationella organisationer. Senaste folketingsvalet Den 5 juni år 2019 hölls det senaste valet till Folketinget. Här gick Dansk Folkeparti och Liberal Alliance starkt tillbaka, medan Venstre, Radikale Venstre och Socialistisk Folkeparti gick framåt. Statsminister Lars Løkke Rasmussen lämnade in regeringens avskedsansökan eftersom den borgerliga koalisationen förlorat majoriteten. Partiledaren för Socialdemokratiet, Mette Frederiksen, utpekades som ny statsminister. Begreppet nyval existerar inte i Danmark. Statsministern ensam bestämmer när det skall vara val till folketinget. Den enda begränsningen är att det skall ske inom 4 år efter förra valet. Varje val är ett ordinärt val. Detta system gör att valrörelsen ofta blir mycket kort (3-4 veckor). Medborgarskap Ett danskt medborgarskap, statsborgerskap, innebär plikter: värnplikt, skatteplikt, skolplikt samt plikt att deltaga som nämndeman i rätten. Medborgarskapet ger rätten att deltaga i offentliga val samt att bli vald till offentliga ämbeten eller att bli statsanställd. Ett danskt medborgarskap kan förloras: om en dansk medborgare söker medborgarskap i ett annat land. Reglerna ändrades dock i september 2015 så att detta inte längre sker automatiskt. i straffrättsliga domar under förutsättningen att den dömde har dubbelt medborgarskap, enligt en prejudicerande dom från Högsta domstolen i Danmark i juni 2016. Jämställdhet och minoriteter Som i många andra länder kan den danska kvinnorörelsen historiskt uppdelas i en tidig period i början av 1900-talet som stred för rösträtt och erkännande av husligt arbete, och en senare period under 1960–1970-talet som krävde fri abort och att alla kvinnor borde gå på arbetsmarknaden. I jämställdhetsindex 2013 från Europeiska jämställdhetsinstitutet (EIGE) ligger Danmark på andra plats i EU, efter Sverige. I Gender Inequality Index från UNDP ligger Danmark på 4:e plats efter Slovenien, Schweiz och Tyskland. 1976 infördes en lag om lika lön mellan män och kvinnor. Lönegapet mellan män och kvinnor i jämförbara jobb är fortfarande 4-7 procent. Sedan 2012 är statsliga och privata företag förpliktade att definiera en politik för att öka antalet kvinnor i beslutsorgan. I den offentliga debatten diskuteras ofta lönegapet, villkoren för kvinnor bland invandrare, balansen mellan jämställdhet, könsaktivism och politisk korrekthet (som ibland jämförs med den svenska situationen), diskriminering av män i kvinnojobb och villkoren för pojkar gentemot flickor i skolan. Danmark strök officiellt homosexualitet från listan över sjukdomar 1981 och införde som världens första land registrerat partnerskap 1989. Sedan 2012 finns samkönat äktenskap, även i Folkekirken och de trosgemenskaper som har valt att erbjuda detta. Hälsoministern har planerat att stryka transsexualitet från sjukdomslistan 1 januari 2017. Sedan 2009 finns möjlighet för könsneutral definition i pass och sedan 2012 juridiskt könsbyte genom ändring av personnummer. Försvar Danmarks försvarsmakt består av Hæren (armé), Hjemmeværnet (hemvärn), Søværnet (marin) och Flyvevåbnet (flygvapen) och styrs av en försvarschef som är underställd försvarsministern. Det danska försvaret byggdes upp från grunden efter den tyska ockupationen under andra världskriget. Danmark fick hjälp av USA och andra allierade i Nato, och därför bestod mycket av den danska arméns materiel av utrustning som de allierade hade tillverkat under kriget. Först omkring 1950 började försvaret att nå den storlek som krävdes från Natos sida i alliansen mot östblocket. Däremot låg försvarsmaktens storlek under hela kalla kriget i underkant jämfört med Natos önskemål. 2004 fattade den dåvarande borgerliga regeringen tillsammans med Socialdemokraterne, Radikale Venstre och Dansk Folkeparti ett försvarsbeslut som skulle reformera det danska försvaret efter försvarspolitikens nya villkor. Avsaknaden av ett verkligt militärt hot har gjort att det gamla mobiliseringsförsvaret ska avskaffas, till förmån för en insatsberedskap där danska styrkor under FN:s eller Natos ledning kan verka i oroliga regioner, antingen som fredsbevarande styrkor eller i regelrätta militära operationer. Sedan 1992 har 25 000 danska soldater stridit utomlands. Av dessa har 49 stupat i direkt samband med kriget. Militära grader i Danmark Administrativ indelning Danmark var fram till den 31 december 2006 indelat i 13 amt (därutöver tre kommuner, som innehade samma uppgifter som amten). Dessa var i sin tur uppdelade i 270 kommuner (2006). Den 1 januari 2007 genomfördes en ny administrativ reform som innebar att antalet kommuner reducerades till 98 genom sammanslagningar, samtidigt som de 13 amten avskaffades och ersattes av fem regioner. Regionerna som alltså har ersatt amten, har inte övertagit amtens rätt att uppbära skatter utan är istället beroende huvudsakligen av statsbidrag (kring 70 procent), men delvis också kommunbidrag (kring 30 procent). Statsbidraget nämndes i 12 år från 2007-2018 på skattsedeln som Sundhedsbidrag. Det var på 8 procent av inkomsten, undantaget avdrag. Från och med 2012 sänks bidraget med 1 procentenheter årligen tills det är borta från och med 2019. I stället ökas den vanliga inkomstskatten med 1 procentenheter årligen. 90 procent av regionernas budget är ämnad hälsosektorn. En omfattande nybyggnation av sjukhus med bättre geografisk lokalisering skall påbörjas. Närmare om de nya kommunerna och om de nya regionernas budget finns på följande länkar: Översikt över 65 nya kommuners namn av sammanlagt 98 nya kommuner (från det danska ministeriet Indenrigs- og Sundhedsministeriet), En pdf-fil med regionernas budget år 2007. Regioner efter antal invånare Region Hovedstaden Region Mittjylland Region Syddanmark Region Själland Region Nordjylland Ekonomi Danmark är en marknadsekonomi med ett högteknologiskt jordbruk, modern industri [källa behövs], hög välfärd och en bra levnadsstandard [källa behövs], en stabil valuta [källa behövs] och ett stort beroende av handel med utlandet. Danmark är en nettoexportör av mat och energi, och har en bra betalningsbalans. 68 procent av den danska arbetskraften är medlemmar i fackföreningar (2015), och förhållandet mellan fackföreningarna och arbetsgivarna bygger på ett bra samarbete, då fackföreningarna har en daglig roll i att sköta arbetsplatserna, och deras representanter ofta sitter i de stora företagens styrelser. Lön och arbetstider förhandlas fram mellan fackföreningar och arbetsgivare, med minimal statlig inblandning. Arbetslösheten 2008 (juli) var 1,6 % (44 000 personer), en nedgång med 1 800 jämfört med juni 2008. Den nya beräkningen inkluderar exempelvis inte arbetslösa på semester. Enligt Eurostat var arbetslösheten 7 % i januari 2014. Arbetslösheten väntas uppgå till 65 000 år 2015 efter den gamla metoden; antal personer med anknytning till arbetsmarknaden växer med 10 000 till sammanlagt 2 860 000 och antalet heltidsarbetsplatser med 70 000 till 2 790 000. Den danska regeringen har lyckats mer än väl med att nå de ekonomiska mål som krävs för att delta i EMU:s tredje fas, det vill säga att delta i valutasamarbetet. Dock röstade de danska medborgarna i september 2000 nej till att införa euron. Den danska valutan är däremot ändå knuten till euron. Förutom betydande olje- och gasfyndigheter i Nordsjön har Danmark nästan inga råvaror. Landet är självförsörjande med sand, lera, grus, salt, kalksten och krita. År 1970 hittade man olja och gas i den danska delen av Nordsjön och Danmark är en nettoexportör av olja och naturgas med en oljeproduktion på 376 900 fat/dag (2003) och en oljeförbrukning på 188 300 fat/dag (2003). Visitdenmark är dansk turisms officiella turistorganisation. Huvudkontoret ligger i Köpenhamn. I Stockholm finns ett av de större utlandskontoren, med 9 personer som har till uppgift att få svenskarna att välja Danmark för sina semesterresor eller möten. Samfärdsel Kastrup – Köpenhamns flygplats I Köpenhamn finns den interkontinentala flygplatsen Kastrup, Nordens mest trafikerade, med över 29 milj passagerare/år, belägen ca sju kilometer från stadens centrum och helt nära Öresundsbrons fäste. Att höjden över havet är försumbar, omgivande terräng flack och banorna långa och välutrustade gör att Kastrup räknas till de säkraste flygplatserna i världen. Det finns tre banor: 04L/22R, 04R/22L samt 12/30. Bana 22L är utrustad med landningssystemet Instrument Landing System (ILS kategori 3), vilket innebär att flygplan (med rätt utrustning ombord) kan landa även om sikten är noll meter. Många av passagerarna är från södra Sverige. Detta beror på att Öresundsbron ger bekväma anslutningar. Ett stort antal flygbolag har linjer till Kastrup; dominerande är SAS, vars trafik utgår härifrån. De två största av flygplatsens tre terminaler är avsedda för internationell trafik. En fjärde terminal var planerad att byggas men planerna lades i malpåse 2013. Under dagtid avgår ett flygplan varannan minut. Kastrup har både en tunnelbanestation, varifrån man snabbt kan ta sig till Köpenhamns centrum, och en underjordisk järnvägsstation med bland annat direkttågförbindelser till hela södra och västra Sverige samt till Helsingör via Köpenhamns centrum. Andra flygplatser Billund nära Vejle och Legoland är Jyllands största flygplats. Det finns även ett antal mindre trafikflygplatser i Danmark, bland annat i Ålborg, Århus och Roskilde samt på Bornholm. Järnvägar Järnvägarna är förhållandevis väl utbyggda i Danmark. Järnvägsnätet når ut till de flesta delar av landet och banstandarden är relativt hög. Landskapet har medgivit anläggandet av raka banor, då problem som berg och sjöar saknas. Öarna har knutits samman först med tågfärjor vilka efter hand ersatts med broar. Det har även funnits järnväg på Bornholm. Diesel eller elektrifiering Dock är få linjer elektrifierade, och Danmark ligger i detta avseende långt efter övriga Europa. Före 1990-talet var det endast Köpenhamns S-tåg som var elektrifierat. I samband med, och strax före, invigningen av Stora Bältbron invigdes de första elektrifierade banorna. (Att en sträcka är elektrifierad innebär dock inte att all trafik på banan körs med elektriska tåg). Möjlighet att köra elektriska tåg finns på sträckorna Helsingör-Köpenhamn, Köpenhamn-Kastrup-Malmö och vidare, Köpenhamn-Ringsted-Odense-Fredericia-Padborg-Flensburg och vidare i Tyskland, samt sträckan Sønderborg-Tinglev och Fredericia-Vejle. En ny järnväg för hög hastighet (250 km/h) har byggts mellan Köpenhamn och Ringsted, inför den kommande Fehmarn Bältbron till Tyskland. Banan har en mellanstation, Køge Nord, strax nordväst om Køge (för byte till S-tåg och regionaltåg mot Roskilde). Banan öppnades 2019. Huvudlinjer Köpenhamn – Köpenhamns flygplats – Sverige Köpenhamn – Odense - Fredericia – Århus – Ålborg Köpenhamn – Odense - Kolding – Esbjerg Köpenhamn – Odense - Kolding – Sønderborg/ – Padborg – Tyskland Köpenhamn – Nykøbing Falster Nattågstrafiken från Köpenhamn har upphört. Däremot finns det nattåg som går mellan Sverige och Tyskland som passerar genom Danmark. Tågen går nästan uteslutande efter fasta minuttal. Frånsett de minsta lokalbanorna, vilka oftast är ägda av regionerna, så äger Banedanmark själva järnvägsnätet, medan DSB sköter persontågen utom på några linjer med upphandlad trafik. Tågtyper under DSB är Köpenhamns Re-tåg (regionaltåg), vilka stannar på alla stationer, Intercity som stannar i städer samt IC-lyn (lyn = blixt), som bara stannar i större städer. Skånetrafiken ansvarar för Öresundstågen även inom Danmark. SJ kör X2000-tåg till Stockholm. Tåg till Hamburg går via Fyn-Jylland. Motorvägar Sedan sent 1960-tal har Danmark byggt upp ett motorvägsnät, från Hirtshals och Frederikshavn i norr till Rödby (på Lolland) och Padborg (på Jylland) i söder liksom från Esbjerg i väster till Köpenhamn och Helsingör i öster. Motorvägsnätet är sammankopplat med det svenska över Öresundsbron och det tyska vid Padborg. Övrigt vägnät Även övriga vägnätet är förhållandevis bra utbyggt och vägarna är bra underhållna. Även de mindre vägarna är i gott skick. Danska landsvägar är dock förhållandevis ofta smala och många gånger går de genom samhällena. Det finns många sträckor främst av det äldre vägnätet som är nära nog "spikraka" åtskilliga mil. Ett bra exempel på detta är gamla huvudvägen från Köpenhamnsområdet söderut mot Falster. Tillsammans med det flacka landskapet är den danska geografin präglad av öar samt på Jylland även av fjordar. Antalet broar och tunnlar är därför stort. Inrikes färjetrafik är fortfarande av stor betydelse inte bara till brolösa öar utan även på andra sträckor. Dubbade vinterdäck tillåtna i Danmark men används bara i ringa omfattning. Demografi Danmark har ca 5,8 miljoner invånare varav knappt en fjärdedel bor i Storköpenhamn. Omkring en tredjedel av landets befolkning bor inom Hovedstadsregionen (inte att förväxla med den nya "Region Hovedstaden"). Av 5 475 791 invånare (2008) bodde 3 010 443 väster om Stora Bält på en 32 772 km2 stor landyta (befolkningstäthet: 91 per km2), 2 465 348 (45%) bodde på en 9 622 km2 stor landyta (befolkningstäthet: 256 per km2) i Østdanmark. År 2007 var 91,1% av Danmarks befolkning av danskt ursprung. Många utländska personer med europeisk bakgrund kommer från Sverige, Tyskland, Polen, Island, f.d Jugoslavien och Norge. Många personer med icke-europeiskt ursprung kommer från Irak, Libanon, Pakistan, Somalia och Turkiet. Språk Danmarks nationalspråk är danska, som är ett indoeuropeiskt, germanskt och nordiskt språk. Det danska språket är således närmast släkt med svenska, norska, färöiska och isländska. Danskan är så nära besläktad med svenska och norska att talare av språken utan större svårigheter kan förstå varandra. De tre språken bildar alltså ett skandinaviskt dialektkontinuum. Det finns inget officiellt språk, men danska är lagstadgat som rättsspråk (i rättegångslagen) och sedan 1997 gäller också en rättskrivningslag som förpliktigar offentliga myndigheter att använda officiell dansk rättstavning. I de självstyrande områdena Färöarna och Grönland gäller jämte danska färöiska respektive grönländska som officiella språk. Den tyska minoriteten i södra Jylland har ett eget skolsystem och andra institutioner där tyska används. Invandrarspråken är främst turkiska, urdu, arabiska och somaliska. Religion Kristna 72,1 procent av befolkningen tillhör Den Danske Folkekirke som har en särskild rättslig status. I grundlagens artikel 4 står att "Den evangelisk-lutherska kyrkan är den danska folkkyrkan och understöds som sådan av staten". Statschefen skall enligt lag tillhöra folkkyrkan och kyrkoministern är kyrkans högste administrative ledare. Danske Kirkers Råd är den bredaste och största (kristet) ekumeniska organisationen i Danmark. Trossamfund Följande registrerade trossamfund har, genom kunglig tillkännagivelse, fått rätt att utföra kyrkliga handlingar med civilrättslig giltighet (vigslar m.m.): Danska Baptistsamfundet, Metodistkyrkan, Mosaiska trossamfundet, Norska kyrkans församling i Kong Haakons Kirke i Köpenhamn, Reformerta kyrkan i Fredericia, Romersk-katolska kyrkan med omkring 35 000 medlemmar (0,6 procent), Rysk-ortodoxa kyrkan i Köpenhamn, St. Alban's English Church i Köpenhamn, Svenska Gustafsförsamlingen i Köpenhamn och Tysk-reformerta församlingen i Köpenhamn. Sedan den nya äktenskapslagen 1970 registreras inte fler trossamfund. Istället stadgas (i § 16) att präster och andra andliga ledare inom ett "egentligt" trossamfund kan få vigselrätt. År 1999 utgav Kirkeministeriet riktlinjer för vilka kriterier som bör uppfyllas av sådana egentliga trossamfund. Dessa samfund får, förutom vigselrätt, skattebefrielse och rätt att anlägga egen begravningsplats. Trossamfund som erhållit dylikt godkännande är: Apostolsk kirke, asatroende, Bahá'í, Det Danske Missionsforbund, Frälsningsarmén, hinduismen, islam (över 3 procent av invånarna), Jehovas vittnen, Jesu Kristi Kyrka av Sista Dagars Heliga, Koptiska kyrkan, Pingströrelsen, sikher, sjundedagsadventister och flera andra. Kultur Danmarks kultur är sammanflätad med Sveriges, inte minst därför att väsentliga delar av Sverige (Skåne, Halland, Blekinge) var viktiga danska områden fram till mitten av 1600-talet. Dessutom är danskar och svenskar folk med ett gemensamt ursprung som talar nära besläktade språk. Men samtidigt har Danmark i hög grad påverkats av sitt kontinentala läge, särskilt närheten till Tyskland och Nederländerna. Danmark blev officiellt kristet omkring år 960 och fick därmed på allvar del i den samtida europeiska konsten och arkitekturen. De första kyrkorna var stavkyrkor, men snart byggdes kyrkor i sten efter europeiskt mönster. Domkyrkorna i Ribe och Viborg började uppföras i gråsten omkring 1100. Domkyrkan i Lund (Danmarks första ärkebiskopssäte år 1104) – byggdes i sandsten efter tysk förebild (tegel). Television Danmark beslutade sig för att satsa på television redan 1949/50, och reguljära sändningar startade 1953. Sändningarna spillde över till Sverige, vilket var en viktig faktor när Sverige till sist införde TV. Länge hade Danmarks Radio monopol och sände endast en kanal. Färg-TV kom runt 1970, men först 1980 sändes nyheterna (TV-Avisen) i färg. 1988 införde Danmark tillstånd att konkurrera med Danmarks Radio - först ut var Kanal 2, som enbart sände i Köpenhamnsområdet. Fart på den marksända konkurrensen blev det dock inte förrän staten införde en reklamfinansierad konkurrent till Danmarks Radio året efter, 1989, då TV2 startade rikstäckande sändningar från Odense, som också innehöll 30 minuters regional TV över hela landet. Den 1 oktober 2009 gick Danmark över till digital TV, i motsats till Sverige sänds flertalet MUX:ar MPEG4-kodade, vilket gör att HD-TV nu kan tas in av alla som bara har en vanlig UHF-antenn för DVB-T-teknik (det vill säga eventuella analoga filter på äldre UHF antenner kan behöva tas bort). För de flesta räcker det med en bordsantenn. I Köpenhamnsområdet är följande kanaler mottagbara via antenn (TV-licens fungerar som i Sverige): DR1, DR2, DR HD, DR K, DR Update (nyheter), Kanal København, Hovedstadskanalen, TV2-Lorry samt en "provkanal" och en teckentolkningskanal. Dessa kanaler kan också tas in antingen med bordsantenn eller takantenn enligt ovan i större delen av Skåne samt eventuellt i Laholm-Halmstadstrakten. Dessutom finns ett utbud med kabel-TV och betalkanaler likt bland annat Sverige. TV3, TV3+ och TV3 Puls ingår i samma koncern som svenska TV3, MTG. Kanal 4, Kanal 5 ,The Voice TV och 6'eren tillhör SBS TV som i Sverige också driver Kanal 5 och Kanal 9, SBS driver även flertalet reklamradio kanaler såsom Nova FM, Radio 100, Radio soft och The Voice. För mottagning från satelliter med parabolantenn gäller givetvis samma som för Sverige, så att till exempel invandrare kan ofta ta in sitt hemlands TV. I Köpenhamnsområdet kan danskar ta in marksänd svensk TV och i landets södra delar kan man ta in tysk TV. Under tiden DDR existerade kunde man på vissa platser ta in tre västtyska (ARD, ZDF, N3) och två östtyska kanaler. Av danska TV-sändare finns två stycken hjälpsändare placerade utanför Danmark. En i tyska Flensburg och en i Landskrona. Sport Fotboll, cykel, simning, badminton och handboll är populära sporter. Danmark har även nått stora framgångar i bågskytte och segling. Det spelas även mer biljard än i Sverige, och man har nått framgångar i trevallars carambole vid flera tillfällen. Även amerikansk fotboll har växt fram mycket de senaste åren. Danmark har även en av världens bästa tennisspelare på damsidan, Caroline Wozniacki. Internationella rankningar Se även Danmarks kulturkanon Danska köket Lista över Danmarks regenter Dannebrogen Danmarks ambassad i Stockholm Referenser Externa länkar Översikt över 65 nya kommuners namn (av de sammanlagt 98 nya kommunerna), Indenrigs- og Sundhedsministeriet. Kommun- och regionkarta med namn (Eniro) Kommunsökkarta (Krak) Europas länder Europeiska unionens medlemsstater Norden Monarkier


text: Dalarna (ålderdomligt: Dala hundare, Dalarne och Dalom, latin: Dalecarlia) är ett landskap i norra Svealands inland i mellersta Sverige. Det gränsar i norr till Härjedalen och Hälsingland, i öster till Gästrikland, i söder till Västmanland och i väster till Värmland samt Norge. Invånarna i Dalarna kallas traditionellt dalkarlar, masar och kullor. Dalarnas största tätort är Borlänge. Historia Det äldsta omnämnandet av Dalarna är från Sverresagan i vilken landskapet kallades för Järnbäraland och beskrevs som ett hedniskt land som lydde under sveakungen år 1177. Området ingick från omkring 1300 i Västmanlands och Dalarnas lagsaga som fanns kvar till 1849. Landskapet kom i de södra delarna tidigt att bli industrialiserat, och organiserades i ett bergslag. Landskapet förblev i övrigt ett nybyggarområde, särskilt i områdena utanför Siljan och Dalälven. Finnmarken förblev ett nybyggarområde in på 1800-talet. På 1500-talet flydde Gustav Vasa till Dalarna undan Kristian II. Se Gustav Vasas öden och äventyr i Dalarna. År 1521 stod slaget vid Brunnbäcks färja mellan Kristian II:s och Gustav Vasas trupper, de senare anförda av Peder Svensson från Vibberboda och Olof Bonde från Norrbärke. De svenska styrkorna vann och danskarna jagades ut ur landskapet. Emigrationen från landskapet var mycket stor under senare delen av 1800-talet; 12 353 personer 1881–1890 och 5 726 personer 1891–1900, men inflyttningen liten. Dalarnas befolkning var under det tidiga 1900-talet mycket oblandad, över 90% av dem var födda inom länet. Från 1500-talet fram till början av 1900-talet vandrade en del till bland annat Stockholm för att arbeta där en säsong under året. Stora olikheter förekom enligt Nordisk familjebok från 1906 i språk och seder mellan de olika bygderna, liksom även i nationaldräkterna. Hertig av Dalarna är Prins Gabriel, andre son till Prins Carl Philip och Prinsessan Sofia. Detta offentliggjordes den 4 september 2017. Två personer har tidigare innehaft samma titel; Oscar I:s son prins August (1831–1873), och Gustaf VI Adolfs son prins Carl Johan (född 1916; förlorade titeln vid giftermål 1946). Geografi Topografi Dalarnas mitt domineras av sjön Siljan samt av älvarna Västerdalälven och Österdalälven som flyter ihop i Djurås i Gagnefs kommun och bildar Dalälven. Landskapets norra delar domineras av fjäll och den vidsträckta Orsa finnmark. Högsta punkten är Storvätteshågna med sina 1204 meter över havet. Den lägsta punkten är där Dalälven rinner ut ur landskapet i sydöst på en höjd av 55 meter över havet. Dalarnas största sjöar Siljan, 280 km2 Runn, 62,5 km2 Amungen, 62,9 km2 (delvis i Hälsingland) Orsasjön, 53 km2 Väsman, 39 km2 Venjanssjön, 35,1 km2 Barken, 33,5 km2 Ljugaren, 23,3 km2 Tisjön, 22,9 km2 Skattungen, 19,7 km2 Öjen, 19,1 km2 Kvien, 17,9 km2 Rogsjön, 17,8 km2 Storhamrasjön, 17,3 km2 Lisjön, 13,6 km2 Bäsingen, 12,5 km2 Horrmunden, 12,5 km2 Hinsen, 12,0 km2 Oresjön, 11,9 km2 Balungen, 11,7 km2 Stor-Flaten, 11,4 km2 Närsen (i Nås socken), 9,5 km2 Fågelsjön, 8,0 km2 Rämen, 7,8 km2 Hovran, 6,8 km2 Geologi Dalarnas geologi består endast av prekambrisk berggrund, eller urberg, och vissa paleozoiska fossilbärande berglager såsom kambrium, ordovicium, silur och devon. Senare paleozoiska berglager har möjligen skalats bort av forntida hav samt istidens glaciärer som för några tusentals år sedan dragit fram och tillbaka över landet, och de kvarlevande berglagren och berggrunden täcks idag av jord. Dalaporfyr Dalaporfyr är en granitisk vulkanisk gångbergart vilken är landskapssten i Dalarna. Den förekommer huvudsakligen kring Älvdalen (Älvdalsporfyr) och även på andra ställen i Dalarna. Till följd av sin stora hårdhet, sina mångfaldigt omväxlande färger och egenskapen att anta en vacker polityr lämpar sig porfyrerna väl till arkitektoniska föremål och konstföremål, såsom pelare, vaser och urnor samt till bordskivor, smöraskar och andra bruksföremål. Vid Älvdalens porfyrverk i Älvdalen tillverkades många, och monumentala, porfyrarbeten. Verket startades 1802 av Erik Hagström men ödelades i mitten av 1800-talet genom en eldsvåda. Garbergsgranit, tidigare marknadsförd som granitell, är en porfyr-granit, som fått sitt namn efter Garberg i sydöstraste delen av Älvdalens kommun, släktens. Brytning skedde framför allt under 1800-talet, med bearbetning vid Älvdalens porfyrverk och Älvdalens Nya Porfyrverk i Älvdalen. Garbergsgranit är en porfyrgranit, men termen porfyr tillämpas ofta även på dessa. Den är röd till färgen, har vita och svarta strökorn och är nära knuten till de vulkaniska dalaporfyrerna. Den har bildats ur samma magma som dalaporfyrerna, men av sådan magma som inte nådde upp till jordytan, utan svalnade långsammare längre ned i sprickor eller lavaflöden. De har vanligen kristalliserat sig på något större djup än gångbergarterna och därför svalnat långsammare. Dalasandsten I nordvästra Dalarna finns den fossilfattiga mesoproterozoiska sandsten som är i folkmun kallad dalasandsten men som numera klassas som Älvdalskvartsit, vilken är en finkornig, röd, rödbrun eller rödlätt sandsten som är mest känd som byggnadssten, eftersom den är estetiskt tilltalande och de naturliga sedimentära strukturer som finns i bergarten ger liv till stenen. I Mångsbodarna finns det ett stenbrott där den bryts för detta ändamål. Dalasandsten används även som ballastmaterial i nordvästra Dalarna. Dalasandsten bildades möjligen i ett forntida havsdelta. Sanden fördes dit av vågorna och bildade avlagringar på havets botten, avlagringar som nu framträder som en vacker sedimentstruktur i stenen. Ordentliga regnskurar föll över området och det var mycket varmt. Järn fördes ut i havet och oxiderades där, och gav stenen dess rödaktiga färg. Besöker man stenbrottet kan man se hur ränderna i stenen går i olika vinklar, vilket möjligen beror på hur havsbottnen lutade när stenen bildades. Sandstenen är kvartsrik och uppvisar ofta en vacker strömskiktning. Böljeslagsmärken, strömlinjer, torksprickor och till och med märken efter regndroppar kan ses i sandstenslagret som har en mäktighet på cirka 800 meter. Orsasandsten I området omkring Siljan, inom Siljansringen, till exempel i trakten av Kallmora by i Orsa kommun, finner man den fossilfattiga siluriska sedimentära bergarten kallad orsasandsten. Området med orsastandsten sträcker sig från Orsasjöns norra strand mellan Bäcka och Ore älv, efter Oreälvens västra strand, kring Unåns och Ämåns nedre lopp, går under älven vid Kallmora och därefter i ett stråk mot Mässbacken-Fridshammar. Orsasandsten har använts för slipning och brytning sedan vikingatid och sannolikt tidigare. Den kiselbundna kvartsen lämpar sig bra för slipstenar. Regelbunden brytning har skett åtminstone sedan 1500-talet. Enligt 1730 års gruvordning för Orsa socken skedde brytning av varje by som eget gruvlag med egen gruva sex veckor före fastan och sex veckor efter skörden. På 1760-talet skedde bearbetning i över 30 gruvor. Gruvlagen hade egna gruvstugor med stall och smedja. Hackning och annan bearbetning skedde därefter inomhus under vintertid på gårdarna. 1902 inleddes industriell brytning av byggnadssten av AB Orsa stenhuggeri intill socknens gamla slipstensbrott, och orsasandsten användes bland annat för Centralposthuset, Stockholm. Vid denna tid arbetade sommartid 400-500 personer med sandstensbrytning och tillverkades omkring 100 000 brynen per år. Idag sker industriell brytning av orsasandsten för byggnadssten i Malungsgruvan väster om Kallmora av firma Lenners Orsasten. Visst hantverk med huggning av slipstenar bedrivs av Orsa Slipstensgrupp. Orsas kommunvapen visar tre slipstenar av orsasandsten. Klimat Med tanke på läget i inlandet och geografin med höga kullar och berg är årsnederbörden hög, omkring 1 100 mm, högst i Dalafjällen. Somrarna är behagligt varma med temperaturer mellan 20 och 25 grader. Temperaturer över 30 grader förekommer ett fåtal gånger om sommaren. Nederbörden är även hög, med omkring 50–70 mm i juli månad. Temperaturen avtar även med höjden och sommartid kan temperaturen ligga på bara cirka 10–15 plusgrader på över 1 000 meters höjd. Vintrarna är kalla på grund av fjällkedjan vilken förhindrar mild och fuktig atlantluft från väster att ta sig in över landskapet, och medeltemperaturen ligger mellan −7 och −10 grader. I djupt nedskurna dalgångar i Dalafjällen kan medeltemperaturen vara så låg som −15 grader, medan den på högre höjd kan vara högre. Till exempel hade högt belägna Idre fjäll vid ett tillfälle +3 grader samtidigt som lågt belägna Idre-Storbo hade så lite som −28 grader. Temperaturer på mellan −15 och −20 grader är inte ovanliga heller i de södra delarna. Dalarna har den lägsta vintermedeltemperaturen i Svealand och rikligt med snö kan falla i landskapet vintertid. Indelning Traditionella indelningar och indelningar före 1650-talet Traditionellt och kulturhistoriskt indelas Dalarna i följande delar: Särna-Idre (de tidigare norska delarna av Dalarna) Övre Dalarna (kallas ibland Egentliga Dalarna) Österdalarna (längs Österdalälven) Ovansiljan Nedansiljan Västerdalarna (längs Västerdalälven) Dalabergslagen (ibland Nedre Dalarna) Kopparbergslagen Västerbergslagen Österbergslagen Dalarna ingick judiciellt i Västmanlands och Dalarnas lagsaga åtminstone sedan början av 1300-talet. Den administrativa indelningen var i övrigt under äldre tider mycket obestämd. Ofta var Dalarna lagt under fogden på Västerås slott, ofta hade det även sin egen fogde. Bergslagerna hade även i detta hänseende en särställning med bergsfogdar, vilka dock var underordnade fogden över Dalarna. Gustav Vasa uppdelade Dalarna, Tuna län, på två fögderier 1533. Jämkningar i denna delning skedde senare. Särskilt gjordes under Gustav II Adolf och Kristinas förmyndare försök med inrättande av ett särskilt bergslän, som skulle omfatta Dalarnas och Västmanlands bergslager. Kyrkligt ingår Dalarna i Västerås stift sedan detta inrättades i början av 1100-talet. Särnadalen Särna och Idre socknar tillhörde ursprungligen Østerdalen i Norge. 1645 erövrades de av 200 Älvdalskarlar, anförda av kaplanen i Älvdalen Daniel Buskovius. Vid fredsförhandlingarna i Brömsebro år 1645 glömdes området bort men förblev de facto därför svenskt och en del av Dalarna. Fram till mitten på 1600-talet hörde Norbergs och Skinnskattebergs bergslag till Dalarna. Dessa områden kom efter Axel Oxenstiernas länsreformer att istället räknas till Västmanland. 1634 års regeringsform hade emellertid bestämt, att "Dalarna och Kopparbergslagen" skulle utgöra ett särskilt län. Detta omfattade inledningsmässigt inte hela nuvarande länet som 1647 upprättades genom ett kungligt brev. Landskapet når fram till trelandskapsmötet på Tjuvholmen i Dalälven, där även Gästrikland och Västmanland möts. Ön är uppdelad i fyra delar mellan kommunerna Avesta i Dalarnas län, Sandviken i Gävleborgs län, Heby i Uppsala län samt Sala i Västmanlands län. På grund av holmens unika läge har den därför kunnat betraktas som ett juridiskt ingenmansland. Ingen annanstans i Sverige möts fyra län på detta sätt. Indelningar från 1650-talet Socknar och härader Socknarna var om inget annat skrivs etablerade 1650 Dessutom fanns städerna Avesta stad från 1919 utan egen jurisdiktion, Borlänge stad från 1944 utan egen jurisdiktion, Falu stad från 1642 med Falu rådhusrätt till 1964, Hedemora stad från 1446 med Hedemora rådhusrätt till 1937, Ludvika stad från 1919 utan egen jurisdiktion och Säters stad från 1642 med Säters rådhusrätt till 1937. Län Landskapet sammanfaller med Dalarnas län (före 1997 Kopparbergs län) med några undantag. Området som utgör Hamra församling (i Orsa finnmark) tillhör Gävleborgs län. Södra delen av Äppelbo finnmark hör till Värmlands län. En mindre del i södra Dalarna tillhör sedan 1941 Västmanlands län (Västanfors socken/Fagersta stad). Sedan 1963 ingår ett område kring Malingsbo-Kloten till Lindesbergs kommun (före 1971 Ramsbergs landskommun) i Örebro län. Fögderier Socknarna i sydöstra Dalarna med de i Folkärna härad tillhörde 1720–1880 Säters läns fögderi för Säters, Stora Tuna, Gustafs och Silvbergs socknar 1720–1885 Kopparbergs fögderi för Stora Skedvi socken (till 1881), för Vika, Sundborns, Svärdsjö, Envikens, Stora Kopparbergs, Aspeboda och Torsångs socknar. Från 1881 för Stora Tuna, Gustafs och Silvbergs socknar 1720–1885 Näsgårds läns fögderi för socknarna i Folkare härad samt Garpenbergs, Hedemora och Husby socknar. Dessutom från 1881 för Säters och Stora Skedvi socknar 1886– Falu fögderi för Vika, Sundborns, Svärdsjö, Envikens, Kopparbergs( ej mellan 1918 och 1945), Aspeboda, (ej mellan 1918 och 1945) Stora Tuna (till 1946) och Torsångs (till 1918 och mellan 1946 och 1952) socknar. Till 1918 för Silvbergs och Gustafs socknar 1886–1967 Hedemora fögderi till 1 juli 1946 för socknarna i Folkare härad, till 1 juli 1946 och mellan 1952 och 1966 för Garpenbergs socken. Från 1946 till 1967 för Silvbergs och Gustafs socken. Till 1967 för Hedemora, Husby, Säters och Stora Skedvi socknar 1918–1945 Västbergslags fögderi för Torsångs, Silvbergs och Gustafs socknar 1918–1945 Nedansiljans fögderi för Aspeboda och Kopparbergs socknar 1946–1990 Avesta fögderi För socknarna i Folkärna härad. Till 1952 och från 1967 för Garpenbergs socken. Från 1967 för Hedemora och Husby socknar. 1946–1990 Borlänge fögderi för Stora Tuna socken, från 1952 för Torsångs socken. Från 1967 för Säters, Stora Skedvi, Silvbergs och Gustafs socknar Socknarna i sydvästra Dalarna samt Säfsnäs socken tillhörde 1720–1966 Västerbergslags födgeri 1967–1991 Ludvika fögderi Socknarna i västra Dalarna förutom Säfsnäs socken tillhörde 1720–1966 Västerdals fögderi 1967–1991 Borlänge fögderi för Floda Nås, Järna och Äppelbo socknar 1967–1991 Mora fögderi för Malungs, Lima och Transtrands socknar För socknarna i mellersta Dalarna 1720–1880 Säters läns fögderi Gagnef 1720–1966 Nedansiljans fögderi Leksand Siljansnäs, Rättvik, Boda, till 1945: Bjursås, till 1917: Ål, mellan 1881 och 1917: Gagnef, till 1917 och efter 1945 Ore 1918–1945 Västerdals fögderi Gagnef Ål 1918–1945 Ovansiljans fögderi Ore 1946–1966 Nedansiljans fögderi Gagnef 1967–1973 Mora fögderi Ore 1946–1991 Falu fögderi Ål, Bjursås från 1967 Leksand, Siljanäs, Rättvik, Boda från 1974 Ore 1967–1991 Borlänge fögderi Gagnef För socknarna i norra Dalarna 1720–1966 Ovansiljans fögderi Orsa 1967–1991 Mora fögderi Orsa Domsagor, tingslag och tingsrätter Dalarna var från 1687 uppdelad i två domsagor. Kopparbergs Västra (även Västerdalarne) och Kopparbergs Östra (även Österdalerne) domsagor. Österdalarnas domsagan delades 1780 och ur den utbröts Kopparbergslagens domsaga, från 1799 benämnd Kopparbergslagen och Näsgårds läns domsaga. Denna varade till 1858 då den upplöstes och ersattes av Falu domsaga, Hedemora domsaga vilka varade till 1971. Den kvarvarande Östra domsagan upplöstes 1876 och delades upp i Ovansiljans domsaga och Nedansiljans domsaga som varade till 1971. Västerdalarnas domsaga upplöstes 1902 och ersattes av Nås och Malungs domsaga och Smedjebackens domsaga, som 1904 namnändrades till Västerbergslags domsaga. 1971 bildades flera tingsrätter: Falu, Nedansiljans (senare Leksands), Malungs, Ludvika, Mora och Hedemora domsagor. Dessa hade 2001 slagits samman till Falu tingsrätt och Mora tingsrätt. Kommuner, från 1952 till 1971 Landskapet bestod 1952 till 1971 av följande kommuner: Städer (6 st): Köpingar (3 st): Landskommuner (41 st): Kommuner från 1971 Landskapet består sedan 1971 av följande kommuner: Ekonomi I den södra delen av landskapet har stora delar av ekonomin historiskt haft samband med Bergslagen och bruksnäringen. Detta har där bidragit till bygget av en mängd gods och herrgårdar. Se vidare Lista över slott och herrgårdar i Dalarna. I den norra halvan av landskapet saknades denna koppling, och man levde mest som småbönder. Skogen och metallhantering har fortsatt att spela stor roll i landskapet in på modern tid. Dessutom har tjänstenäringarna vuxit i betydelse, liksom turismen. Den sistnämnda är främst kopplad till Siljansbygden och fjällområdena i väster (Sälen och Idre). Demografi Tätorter Kultur och samhälle Vapen och flagga Landskapet har samma vapen som Dalarnas län, men när vapnet är okrönt representerar det landskapet. Skölden innehåller två korsade dalpilar under en krona. Landskapets flagga är en vapenflagga, precis som alla svenska landskapsflaggor, det vill säga direkt baserad på vapnet. Skölden motsvaras av den kvadratiska flaggduken. Musik och teater se Folkmusik från Dalarna I Bingsjö träffas varje år mängder med spelmän för att umgås och spela folkmusik ihop. Detta är en av Sveriges största spelmansstämmor. Ingmarsspelen är en sommarteater som varje sommar framförs på Storängets utomhusteater i Nås. Det är en dramatisering gjord av Rune Lindström efter första delen av Selma Lagerlöfs roman "Jerusalem", som handlar om trettiosju nåsbors utvandring till Jerusalem år 1896, en för sin tid enastående händelse. Romanen har även filmatiserats av Bille August under namnet "Jerusalem". Sport Vansbrosimningen är en av världens största simtävlingar och arrangeras årligen i Vansbro, andra veckan i juli. Det är en simtävling under flera dagar med bland annat Vansbro Tjejsim, Vansbro Halvsim, Vansbro Kortsim, Lilla Vansbrosimningen för de yngsta och Vansbrosimningen om tre kilometer där de första två kilometerna simmas nedströms i Vanån, medan den sista kilometern simmas uppströms i Västerdalälven. 2010 hade simningen 60-årsjubileum. 11600 simmare deltog i tävlingarna. Vasaloppet, världens längsta, största och äldsta långlopp på skidor, avgörs första söndagen i mars varje år. Banan sträcker sig från Berga by strax söder om Sälen, till Mora. Dalarna är även kända för ishockey. Den största föreningen, Leksands IF, spelar säsongen 2020/21 i Svenska hockeyligan samt i Svenska damhockeyligan – de högsta serierna för herrar respektive damer. Andra lag i lägre serier är Mora IK, Borlänge HF, Malungs IF och Falu IF. Dalarna har genom åren producerat många namnkunniga spelare, exempelvis Avestasonen Nicklas Lidström och Borlängegrabben Mattias Ekholm, och på senare år Filip Forsberg samt Oliver Ekman Larsson. Kända personer från Dalarna Kultur Dan Andersson, poet Werner Aspenström, författare Marit Bergman, popartist Jussi Björling, operasångare Johan Borgert, musiker/sångare Linda Carlsson, sångerska under artistnamnet Miss Li Niclas Frisk, musiker Sven Jerring, radioman Calle Jularbo, dragspelare Erik Axel Karlfeldt, författare Carl Larsson, konstnär Karin Larsson, konstnär Stiko Per Larsson, artist och folksångare August Lindberg, skådespelare och teaterdirektör Hillevi Martinpelto, hovsångerska Kalle Moraeus, musiker Gustaf Norén, sångare i Mando Diao Charlie Norman, pianist Hjort Anders Olsson, spelman Nils Parling, författare Ernst Rolf, revyartist Lars Roos, pianist Björn Skifs, sångare, skådespelare Georg Stiernhielm, skald, "den svenska skaldekonstens fader" Kerstin Thorborg, hovsångerska Aino Trosell, författare Johan Olof Wallin, ärkebiskop, skald Putte Wickman, klarinettist Lena Willemark, sångerska, riksspelman Anders Zorn, konstnär Emma Zorn, konstnär Sport Kirsten Belin, stavhoppare Mattias Ekholm, ishockeyspelare Mattias Ekström, racerförare Jonas Frögren, ishockeyspelare Lars Frölander, simmare Johan Hedberg, ishockeymålvakt Martin Janolhs, ishockeyspelare Sixten Jernberg, skidåkare Jenny Kallur, friidrottare Susanna Kallur, friidrottare Nils "Mora-Nisse" Karlsson, skidåkare Lassi Karonen, roddare Nicklas Lidström, ishockeyspelare Mats Nilsson, motocrossförare Jon Olsson, skidåkare (freestyle) Tony Rickardsson, speedwayförare Jenny Rissveds, cyklist Gunde Svan, skidåkare, programledare Kenneth Eriksson, Rally Samhälle Gunnar Myrdal, politiker, nationalekonom H.S. Nyberg, orientalist, språkvetenskapsman, professor Johan Stiernhöök, rättsvetenskapsman, "den svenska lagfarenhetens fader" Arkitektur, uppfinningar, entreprenörskap etc. Ferdinand Boberg, arkitekt och ledamot av Konstakademien Anders Diös, byggmästare Lars Israel Wahlman, arkitekt Hans Werthén, f.d. Electroluxchef Gustaf de Laval, uppfinnare och industriman Ulf Danielsson, professor i teoretisk fysik Bildgalleri Se även Dalarnas län Dalarnas dialekter Dalarnas fornminnes- och hembygdsförbund Referenser Vidare läsning Bibliografier Dalabibliografin - Deldatabas i Libris. Sedan 2006 registreras material löpande och viss retrospektiv registrering sker också. Urkunder Externa länkar Sveriges landskap


text: "Den makalösa manicken" är en svensk sång av Michael B. Tretow som handlar om en Rube Goldberg-aktig evighetsmaskin. Låten utkom på skiva 1985, och blev en så kallad "landsplåga" i Sveriges Radio 1986, samma år den även släpptes på singel. Melodin låg på Svensktoppen i tolv veckor under perioden 20 april-7 september 1986., med andraplats som bästa resultat där. Listplaceringar Referenser Musiksinglar 1986 Svenska sånger Svenskspråkiga sånger Svensktoppsmelodier 1986 Sånger 1985


text: Diggi loo diggi ley är en sång framförd av bröderna Herrey, som var det vinnande bidraget i både den svenska Melodifestivalen 1984 och i Eurovision Song Contest 1984. Texten skrevs av Britt Lindeborg, melodin av Torgny Söderberg och låten producerades av Anders Engberg och Torgny Söderberg. Beskrivning Sångtexten handlar om en kille som går omkring och är lycklig över att han plötsligt fått ett par gyllene skor, och efter det går allt bra - inklusive en showbiz-karriär. Låten finns även i engelskspråkig version, och heter då "Diggi Loo Diggi Lee". Sverige inledde festivalen detta år, med Curt-Eric Holmquist som dirigent, för första gången i Eurovisionsammanhang. Bidraget innehöll även en bakgrundskör med tre sångare, som bestod av Caj Högberg, Lotta Pedersen (senare Lotta Engberg) och Anders Engberg. Låten fick tolv poäng från Cypern, Irland, Danmark, Österrike och Västtyskland. När låten till slut korats som segrare repriserade bröderna den traditionsenligt. Dock improviserade de och framförde halva låten på engelska. Vid denna tid krävde reglerna att alla bidrag framfördes på respektive lands eget språk. Bröderna tog dock ingen risk i och med tilltaget, då tävlingen redan var avgjord. Torgny Söderberg, som hade skrivit låten, hade på förhand lovat att raka av sitt skägg om låten skulle vinna, vilket Herreys själva tog hand om i efterhand. Den brittiska tidningen The Times har utsett Diggi-loo diggi-ley till historiens roligaste eurovisionsbidrag. "Diggi loo diggi ley" placerade sig som bäst på andra plats på den svenska singellistan. Singeln Låtlista Diggi loo - Diggi ley - 3:05 Every Song You Sing - 3:34 Listplaceringar Coverversioner Den svenska hårdrocksgruppen Black Ingvars spelade in en cover på "Diggi loo diggi ley" på sitt album Schlager Metal från 1998. 2010 tolkade det svenska dansbandet Wahlströms låten på albumet Vårt älskade 80-tal. I Alla tiders melodifestival framförde Viktoria Tolstoy en jazzig version av denna låt. Referenser Externa länkar Information i Svensk mediedatabas. Information i Svensk mediedatabas. Information i Svensk mediedatabas. Bidrag till Eurovision Song Contest 1984 Låtar av Britt Lindeborg Låtar av Torgny Söderberg Låtar som vunnit Eurovision Song Contest Melodifestivalbidrag 1984 Musiksinglar 1984 Singlar utgivna på Mariann Grammofon Sveriges bidrag i Eurovision Song Contest Svenskspråkiga sånger


text: En dator (tidigare datamaskin eller matematikmaskin) är en maskin som kan bearbeta data och utföra beräkningar automatiskt, effektivare än vad som kan göras manuellt. Datorn kan bestå av mekaniska, elektroniska, optiska eller andra komponenter och styrs med hjälp av instruktioner (datorprogram) som lagras i dess primärminne. Från början var datorn huvudsakligen ett hjälpmedel för att utföra aritmetiska och andra matematiska beräkningar, men den har senare blivit ett viktigt redskap vid bland annat automatisering av administrativa rutiner, kommunikation, informationslagring och styrning av allehanda industriella och andra slags processer. I och med elektronikens miniatyrisering har de grundläggande datorkomponenterna (styrenhet, räkneenhet och minne tillsammans med kretsar för kommunikation med omvärlden) kunnat läggas på allt färre kiselplattor. I sin extrema form kan en dator (låt vara med viss begränsad kapacitet) rymmas på en enda kiselplatta, och kallas då enchipsdator. För gemene man syftar ordet dator oftast på en persondator, men det finns många andra typer av datorer. Etymologi Dator är till formen nomen agentis eller ”agentform” av det latinska ordet dare som betyder ”giva”. Ordet är en svensk nybildning som inte förekommer i grannspråken eller i latinet, och det skulle alltså betyda ”givare” om det funnits i latinet. På latin finns dock det motsvarande donator, skapat efter sidoformen dono som i sin tur har donum (’gåva’) som ursprung. År 1948, strax efter andra världskriget, inrättades Matematikmaskinnämnden för att koordinera svensk forskning inom området. Vid den tiden kallades datorer för matematikmaskiner i facktext och elektronhjärnor i populärpress. Under 1950-talet användes även beteckningen siffermaskin. Nämnden sökte en mer hanterlig term än dessa. På förslag 1969 av Börje Langefors, som grundade Institutionen för ADB vid Stockholms universitet, rekommenderade nämnden ordet dator som en nybildning som till formen efterliknar ord som traktor och doktor. Länge kallades datorn även för datamaskin, eller vardagligt det kortare och förvirrande flertydiga data (lanserat i början av 1960-talet). På 1970-talet ersattes dock denna benämning av ordet dator och slog från 1980-talet igenom. Benämningen ”data” finner man i marknadsföring för datorspel, datorer och komponenter till sådana, samt även i pressen. Den svenska branschorganisationen för producenter och distributörer av dator- och TV-spel har valt att kalla sig för Dataspelsbranschen. Svenskans grannspråk har olika ord för begreppet. På bokmål och nynorska heter det datamaskin, medan danskan och tyskan valt engelskans computer. Isländskans tölva och färöiskans teldur/telda är egenskapade ord baserade på ord för räkna. På tyska används motsvarande ord Rechner tidigare för stordatorer. I svenskan kom liknande ord att användas för rena räknemaskiner, som i miniräknare. Polskans komputer och litauiskans kompjūteris är två andra lån från engelskan. I lettiskan konkurrerade dators (efter svenskans dator, föreslaget 1972 av den i Lund verksamme Lettlandsfödde språkvetaren Kārlis Draviņš, 1901–91) med det engelska lånet kompjūters samt det tidigare utbredda ESM (Elektroniska skaitļojamā mašīna, elektronisk räknemaskin); under 2000-talet har det förstnämnda blivit standardbenämning. Estniskans arvuti är ett nyord baserat på arvama (’tänka’; d.v.s. ’tankemaskin’). Finskans tietokone är skapat av orden för ’kunskap’ och ’maskin’. Historik Räknemaskiner har funnits i flera hundra år, men det var först på 1900-talet som de blev elektriska. Föregångare och stickspår Blaise Pascal uppfann 1642 den första mekaniska räknemaskinen, vilken kunde addera och subtrahera och kan ses som en föregångare till datorn. Tre decennier senare konstruerade Gottfried Wilhelm von Leibniz en maskin som dessutom klarade multiplikation och division. Därefter stagnerade utvecklingen fram till 1820-talet, då Charles Babbage presenterade ritningarna till differensmaskinen, i princip en mekanisk dator vars program var förutbestämt av själva utformningen. Babbage uppfann därefter den analytiska maskinen 1834, en fullt programmerbar mekanisk dator med arbetsminne, processor, hålkortsläsare för inmatning samt utdataenheter för skrift och stansning av hålkort. Ada Lovelace skrev de första datorprogrammen för den analytiska maskinen. Dock led konstruktionen av mekaniska problem och färdigställdes aldrig. År 1936 konstruerade den tyske ingenjörsstudenten Konrad Zuse den första elektromekaniska datorn, Z1, samt en rad andra datorer baserade på elektromagnetiska reläer. Apparaterna förstördes 1944, när de allierade bombade Berlin och hans verk påverkade därför inte utformningen av senare datorer nämnvärt. Den första elektroniska datorn, ABC-computer från 1941, utvecklades av John Vincent Atanasoff. Den brittiska regeringen lät under stor sekretess bygga Colossus för att avkoda Tysklands enigmakrypterade meddelanden, ett arbete som Alan Turing deltog i. Maskinen var i bruk 1943, men påverkade inte heller den övriga utvecklingen, eftersom den var sekretessbelagd i tre decennier. År 1944 konstruerade Howard Aiken vid Harvarduniversitet i USA den decimala datorn Harvard Mark I, inspirerad av Babbages verk. Eniac John Mauchly, en fysikprofessor vid University of Pennsylvania konstruerade tillsammans med doktoranden Presper Eckert den decimala datorn Eniac på uppdrag av den amerikanska armén för beräkning av projektilbanor. Eniac, som börjat byggas 1943, stod färdig först 1946, när kriget som den var byggd för var över. Datorn, som var baserad på tusentals vakuumrör och reläer, skapade dock stort intresse inom forskarvärlden och utgjorde början på en explosionsartad utveckling. Eniac bestod av cirka 18 000 elektronrör och vägde ungefär 27 ton. BARK och BESK Sverige låg långt framme under datorns tidiga utveckling. År 1950 var datorn BARK, byggd med telefonreläer, färdig. Efterföljaren BESK, byggd med elektronrör, togs i bruk 1953 och under några veckor var BESK världens snabbaste dator. BARK och BESK konstruerades av Matematikmaskinnämnden. von Neumann-arkitekturen John von Neumann, som varit inblandad i eniacprojektet, insåg att i stället för att programmeras genom inställningar av reläer och kabeldragningar skulle datorprogram kunna lagras i datorns minne tillsammans med data. Baserat på detta skapade han designen för IAS-maskinen, som byggdes 1952, och principen användes även i Maurice Wilkes dator Edsac 1949. Sedan dess har von Neumann-arkitekturen varit den rådande principen för utformning av datorer. Transistorbaserade datorer Den första generationens datorer var baserade på vakuumrör. När John Bardeen, Walter Brattain och William Shockley vid Bell Labs uppfann transistorn 1948, utgjorde detta grunden för den andra generationens datorer. Den första transistorbaserade datorn var TX-0, som utvecklades vid MITs Lincolnlaboratorium med inspiration från det tidigare MIT-projektet Whirlwind I från 1952. En av ingenjörerna vid laboratoriet, Kenneth Olsen, grundade DEC som 1961 började sälja PDP-1, en kommersiell minidator som liknade TX-0. PDP-1 konkurrerade främst med IBM 7090, en transistorbaserad dator från företaget IBM, som börjat intressera sig för datorer allt mer efter att tidigare ha finansierat Aikens Mark I. PDP-1 hade visserligen bara hälften av prestandan jämfört med IBM 7090, men den kostade också mindre än en tiondel så mycket. Den blev en stor succé och såldes i 50 exemplar. Efterföljaren PDP-8 blev än mer framgångsrik och såldes i 50 000 exemplar. Integrerade kretsar Nästa stora framsteg kom 1958, då Robert Noyce uppfann den integrerade kretsen, vilken medförde ännu effektivare miniatyrisering. Denna era, som pågick fram till 1980-talets början dominerades av IBM System 360, den första standardiserade datorserien med maskiner i olika prestandaklasser. Även DEC:s konkurrerande serie PDP-11 hade stora framgångar, återigen genom att många gånger vara något mindre kraftfull och betydligt billigare än motsvarande IBM-modell. VLSI, IBM PC och hemdatorerna Integreringstrenden fortsatte och vid 1980-talets början hade man nått vad som brukar kallas VLSI (Very Large Scale Integration, "mycket storskalig integrering") med miljontals transistorer på ett integrerat kretskort. Detta gjorde att datorerna började bli tillräckligt små för att användas privat och detta gav upphov till hemdatortrenden. År 1977 släppte Commodore en 8-bitars dator (PET) och ungefär samtidigt släppte Apple sin Apple II. 1981 släppte IBM persondatorn IBM PC med en öppen standard för instickskort och andra komponenter. Några veckor innan släpptes dock en annan PC vid namn Sirius I och som var skapad av Chuck Peddle. IBM PC är dock den dator som blev känd och inom kort växte det fram en industri för tillverkning av vad man kallade IBM PC-kompatibla persondatorer. År 1984 fick denna en konkurrent från Apple (Macintosh 128k) som hade ett för den tiden väldigt lättanvänt grafiskt gränssnitt som ännu har många likheter med moderna operativsystem. PC Uttrycket PC kommer från engelskans personal computer, "persondator". Uttrycket har använts i oförkortad form sedan 1960-talet, men förkortningen blev känd när IBM registrerade och marknadsförde varumärket IBM PC. Specifikationen för denna tidiga hemdator publicerades öppet, och IBM pc-kompatibla datorer blev vanliga. Dessa kom ofta att kallas för enbart PC, så att begreppet idag ofta syftar på en sorts dator vars delar är kompatibla med andra persondatorer. En konkurrerande grupp är den så kallade Mac-familjen, som marknadsförs av företaget Apple. Samtidigt har den mer generella betydelsen persondator bibehållits parallellt. Datorns uppbyggnad Även om tekniken i datorerna har förändrats dramatiskt sedan de första på 1940-talet, så används i de allra flesta fall fortfarande den grundläggande struktur som först föreslogs av John von Neumann på 1940-talet. von Neumann-arkitekturen delar in datorn i fyra huvuddelar: den aritmetiska enheten, styrenheten, minnet och diverse in- och utenheter (I/O-enheter). Aritmetikenheten och styrenheten är numera oftast integrerad i ett chip och kallas processor som förkortas CPU efter engelska Central Processing Unit. Typer av datorer Det finns flera typer av utformning av persondatorer, till exempel tower, skrivbordsdator, bärbar dator och handdator. Tower-modellen är uppbyggd för att datorn ska stå upprätt. Den traditionella skrivbordsdatorn är oftast något mindre i storlek och avsedd att ligga ner med bildskärmen placerad ovanpå. Laptop-modellen, den bärbara datorn, är uppbyggd av en platta med bland annat processorn, hårddisken, arbetsminnet och tangentbord och en annan platta med en skärm – dessa plattor viks ihop mot varann vid transport. Den är avsedd att kunna hållas i knät när man sitter ner. Palmtop var en form av handdator – ofta integrerad i en mobiltelefon. Stordatorer finns i flera utformningar, från de enskilda datorerna som kan likna ett litet halvhöjds kylskåp till de riktigt stora som kan fylla ett eller flera rum. En server kan sägas vara ett mellanting mellan en stordator och en persondator utan skärm, mus och tangentbord. Ofta kommer en server i ett standardformat som tillåter att många tillsammans monteras i ett stativ (ibland inrymt i ett skåp). Inbäddade datorer Inbäddade datorer är datorer som är inbyggda i produkter och används för att styra funktioner i produkterna. Produkterna kan vara små hushållsmaskiner, radio- och TV-apparater, telefoner, bilar, tåg, skogsmaskiner, flygplan, medicinska instrument mm. Till skillnad mot vanliga datorer så använder de inbäddade oftast sensorer (mäter fysikaliska variabler) som in-organ och aktuerare (åstadkommer rörelser mm) som ut-organ och arbetar i sann realtid med ”Real Time Operating Systems”. De levereras ofta med inbrända program som ej kan rättas i efterhand och används ibland i livskritiska applikationer t.ex. roderhantering i flygplan. Mindre inbäddade system kan bygga på 8-bitars processorer medan större kan vara kraftfullare än persondatorer. Antalet inbäddade datorer övertiger antalet av alla andra datorer tillsammans. De kallas ofta styrenheter eller databoxar. Artikeln Styrenhet (fordon) ger en bild av hur inbäddade datorer kan användas. Minnet Minnet består av en sekvens av celler som var och en rymmer en liten bit information. Informationen kan antingen vara de data som datorn bearbetar eller instruktioner, delar av programmet, som talar om vad datorn skall göra. Denna suddiga gräns mellan data och program är en viktig del i von Neuman-arkitekturen. Storleken på varje minnescell och antalet sådana celler varierar naturligtvis från dator till dator. Minnets storlek mäts vanligtvis i enheten byte. Storleken av minne i en persondator mäts i dag i hur mycket arbetsminne den innehåller. År 2006 är en normal mängd minne mellan 256 och 4096 megabyte (MB). År 2013 är en normal mängd minne mellan 4096 och 16384 megabyte (MB). Det är viktigt att skilja på arbetsminne och lagringsminne. Arbetsminnet är snabbast, men töms om strömmen stängs av. Lagringsminnet är det minne där program och data långtidslagras. Nuförtiden är hårddiskar, flashminnen och cd-rom/dvd-skivor de vanligaste lagringsminnena. Aritmetikenheten Denna del av datorn utför aritmetiska och logiska operationer. Som att addera två tal, eller invertera ett tal. Styrenheten Styrenhet är i datorsammanhang en styrande enhet; särskilt om den del av ett datorsystem som styr tolkning av instruktioner och överföring av data från primärminne till olika enheter och tvärtom. Det finns styrenhet för bland annat USB, hårddisk, diskettstation och grafik. I/O-enheterna I/O står för engelska Input/Output. Inenheter möjliggör att data hämtas från omvärlden, och utenheter gör att resultaten presenteras på lämpligt sätt. Det finns en stor mängd olika typer av I/O-enheter, allt från tangentbord, skärmar, skrivare och disketter till webbkameror. Kylning Kylning av stordatorer Servrar och stordatorer har utöver egen kylning ibland även kylning i rummet där de finns placerade. Kylning av persondatorer De allra första persondatorerna saknade fläkt eller hade det endast i nätaggregaten. När processorkraften ökade så ökade även temperaturen, vilket gjorde att man behövde kylflänsar och senare även fläktar på processorerna. Detta skedde ungefär samtidigt som de första uppgraderingskitten (OverDrive) kom till Intel 386 och 486 i början av 1990-talet. Senare under 1990-talet blev även grafikkorten och chassin i behov av extra kylning och idag har de flesta nya (stationära) datorer minst fyra fläktar, en i nätaggregatet, en på processorn, en på grafikkortet och en i chassit som vanligtvis är monterad bak eller på sidan och leder varm luft ur datorn, alternativt framtill och suger då in luft i chassit. Moderna bärbara datorer har oftast bara en fläkt som med hjälp av kopparrör kyler flera delar samtidigt. För att göra värmeöverföringen mellan processorn och kylflänsen så effektiv som möjligt behövs i regel kylpasta, detta gäller i synnerhet bärbara datorer där det finns en vätska inne i kopparrören som värms upp av processorn. Om kylpastan blir gammal eller är felaktigt applicerad så gör den försämrade värmeöverföringen oftast att vätskan inte värms upp på rätt sätt med avsevärt försämrad kylning som följd, vilket kan resultera i till exempel plötsliga avstängningar eller permanenta skador på hårdvaran. Vissa kraftfulla spel- eller proffsdatorer kan även ha vätskekylning, det har även förekommit experiment med oljekylning. Det förekommer även kylning till chipset, hårddiskar, nätverkskort, ljudkort och RAM-minne. Fläkttyper Fläktarna i nätaggregaten och i chassin är stora och går med ett ganska lågt varvtal runt 1000–1500 rpm medan fläktarna på grafikkorten och processorerna oftast är mindre och roterar snabbare med 1500–2000 rpm eller mer, dessa slits också ner betydligt snabbare än de övriga fläktarna och kan behöva bytas med jämna mellanrum. Vissa datorer har en kombinerad chassi- och processorfläkt vanligtvis med en kåpa från chassifläkten till processorns kylfläns, dessa håller längre men kyler inte lika bra. Damm är en vanlig orsak till överhettning, vid långvarig användning lagras det damm under fläktarna vid processorerna och grafikkorten som oftast blåser neråt på kylflänsen som med tiden fylls och sätts igen. Det är då bra att rengöra dessa delar med jämna mellanrum för att förlänga datorns livslängd. Chassifläkten är vanligen av typen utblåsningsfläkt, som avlägsnar den varma luften från chassit, eller mer sällan och vanligtvis hos äldre datorer, av typen insugsfläkt, som drar in kall luft från utsidan och riktar den mot de varmare komponenterna. Fördelen med utblåsningsfläktar är att de inte drar in lika mycket damm i chassit och fördelen med insugsfläktar är att de kyler effektivare. Genom att kombinera dessa fläkttyper kan man skapa en jämn och effektiv cirkulation av luftgenomströmning i chassit, vilket kan vara en fördel hos speldatorer eller andra kraftfulla datorer, den största nackdelen med denna konfiguration är att den drar mer ström från datorn och bidrar till mer buller. Utblåsningsfläktar är vanligen placerade bak- och upptill i chassit och insugsfläktarna vanligen fram- och nertill. I bärbara datorer är det oftast en liten fläkt med reglerbart varvtal. Till bärbara datorer förekommer även externa kylplattor som ett komplement till datorns egna interna kylsystem. Dessa placeras under datorn och skapar där ett kylande luftflöde med hjälp av en eller flera fläktar. Datorprogram Datorns program är en lång lista med instruktioner som datorn utför i tur och ordning. Vissa instruktioner, så kallade programhopp, beordrar datorn att fortsätta processen med en annan instruktion än den omedelbart efterföljande. Dessa kan vara villkorliga så att programhopp bara förekommer om ett visst villkor är uppfyllt. Detta gör det möjligt för datorn att ta beslut samt att utföra olika åtgärder beroende på resultatet av en beräkning eller beroende på något annat villkor. Många program innehåller miljontals instruktioner och vanligtvis utförs instruktionerna upprepade gånger. En typisk modern PC (år 2003) kan utföra mellan två och tre miljarder sådana instruktioner per sekund. Program kan vara skrivna i olika så kallade programspråk, till exempel C++, Java och Pascal. För att datorn ska förstå instruktionerna översätts programmet vanligtvis till så kallad maskinkod med en kompilator. En dator kan tyckas köra flera program samtidigt. Detta brukar med ett engelskt ord kallas multitasking. I själva verket hoppar kontrollenheten med korta tidsintervaller mellan program i olika delar av minnet på ett sådant sätt att det ger intrycket av att det sker samtidigt. Det finns ett undantag till den regeln och det är när dator har flera Processorkärnor. Varje processorkärna kan utföra en uppgift i taget. Vilket innebär att om du har 4 kärnor kan processorn göra 4 saker samtidigt. Datorns operativsystem är det program som ser till att allt detta sker som det är avsett. I operativsystemet ingår också mycket programkod som utnyttjas av de vanliga programmen, till exempel drivrutiner som hjälper till med detaljerna för hur man styr och kommunicerar med alla I/O-enheter. Ett annat exempel på inbyggda hjälpprogram är den matematikprocessor, som är specialkonstruerad för att snabbt utföra matematiska beräkningar, till exempel trigonometriska funktioner, logaritmer och så vidare. När man köper en dator följer det också oftast med en rad nyttoprogram tillsammans med operativsystemet. Exempelvis är det webbläsare, ordbehandlare, miniräknare samt mycket annat. Även nöjesprogram som exempelvis film- och musikspelare eller datorspel kan följa med. Speciella typer av datorer Ordet dator syftar i dagligt tal på persondator, men det finns många andra typer av datorer som används i vardagslivet. Cykeldator Färddator Radionavigering Miniräknare Spelkonsol Allt fler hushållsapparater innehåller någon form av processor och vi kan se en tendens att gränserna mellan olika apparater suddas ut. Idag är den trenden tydlig främst vad gäller mobiltelefoner. Se även Persondator Digital Datorhistoria Datorprogram Datorspel Styrenhet (fordon) Programmering Programvarutestning Turingmaskin / turingkomplett maskin Kommentarer Källhänvisningar Wikipedia:Basartiklar


text: Data kan syfta på: Information – uppgifter om något, ofta men inte alltid av en samling fakta Rådata – insamlade data som inte har bearbetats och analyserats, utan innehåller samtliga mätvärden eller enkätsvar: Kvantitativ data – mätvärden, sifferuppgifter och kategoriserad information, med specificerade datatyper, exempelvis enkätsvar med slutna alternativ. Kan analyseras med statistiska metoder inom kvantitativ forskning. Kvalitativ data – löpande text, studeras textkritiskt inom kvalitativ forskning Data (djur) – ett släkte av fjärilar Data (Star Trek) – en rollfigur i Star Trek: The Next Generation Data (uppslagsverk) Tekniskt begrepp Data (representation) – digital teknisk representation av såväl information (nyttodata, innehåll) som metadata (data om data), redundant data och protokolloverhead Databas – en samling information Databashanterare – en programvara för att hantera data i en databas Data warehouse – en sammanställning av information från flera databaser Datavetenskap (datalogi) – akademiskt ämne om datorers algoritmer Datateknik – teknologier och akademiskt ämne för utveckling av datorers programvara och maskinvara Dataspelsbranschen – en svensk branschorganisation för producenter och distributörer av dator- och TV-spel Databrytning (datamining) – en kombination av multivariat statistisk analys och algoritmer hämtade från artificiell intelligens Se även Dator Registervård Datum (olika betydelser)


text: Datavetenskap bygger på teorin bakom beräkningar, och innefattar även teknikerna som används för att tillämpa denna teori. Datavetenskap, datalogi eller informationsbehandling (finlandssvenska) är studiet av de teoretiska grunderna för information, beräkning och dess tillämpning, företrädesvis de som utförs av datorer med hjälp av programvara. En vetenskapsman som utövar datavetenskap kallas datorforskare (eller datavetare). Det akademiska ämnet datavetenskap överlappar i hög grad med ämnena datateknik, datorteknik, informationsteknik (IT), systemteknik, informatik och systemvetenskap. Bakgrund Datavetenskap är ett självständigt akademiskt ämne sedan 1960 och det anses som väldigt ungt i den akademiska världen. Inte förrän på 1980-talet kom datavetenskap att bli ett eget ämne vid svenska universitet och högskolor. Beskrivningen av datavetenskap varierar från den äldre "läran om nuvarande teknologi", till dagens "läran om beräkningars utförande". Datalogi, som ursprungligen är en dansk term, används på svenska synonymt med datavetenskap men också som ett förtydligande av den teoretiska delen av datavetenskap och då med matematisk-logisk och analytisk underton. Väsentliga delområden Matematiska fundament Boolesk algebra Logik: särskilt rekursionsteori och idéerna bakom formella språk och formella system Numerisk analys Diskret matematik Grafteori Teoretisk datavetenskap Algoritmteori inklusive Beräkningsteori Komplexitetsteori Informationsteori Automatteori Formella metoder (eng. Formal methods) Kompilatorteori och Lexikal analys Kryptering Programspecificering Programverifiering Tillämpad datavetenskap Antivirusprogram Användargränssnitt, Människa–datorinteraktion och Användbarhetsteknik Artificiell intelligens Bildbehandling Biometri Bioinformatik Databaser Datastrukturer Datasäkerhet Datoralgebra Datorarkitektur Datorgrafik Datornätverk Datorprogram Datorseende Datorvirus Digitalteknik Distribuerade system och datorkommunikation Informationssystem Installationsprogram Internet Maskinöversättning Mjukvaruoptimering Operativsystem Parallellprogrammering Programmering och Programutvecklingsmetodik Programspråk Programvarutestning Programvaruutveckling Realtidssystem Robotik Språkteknologi Optimering Specifika tekniker Collision Detection Datakompression Datastrukturer Datainsamling Designmönster Digital signalbehandling Filformat Informationssäkerhet Mjukvarumetrik Hypertext Relaterade ämnen Datateknik Datorteknik Formalvetenskap Informatik Informationsarkitektur Språkvetenskap: uttryckskraft, grammatik, semantik och syntax för så väl programspråk som andra formella och även naturliga enskilda språk Kognition Informationsteori, Kommunikationsteori Operationsanalys Statistik Systemteori Systemvetenskap Framstående datavetare Charles Babbage Edsger Dijkstra Donald Ervin Knuth Leslie Lamport Ada Lovelace John von Neumann Claude Shannon Alan Turing Dennis Ritchie Niklaus Wirth C. A. R. Hoare Referenser Noter Se även Datavetare