text: På förekommen anledning så har jag nu lärt mig lite om vad färgen på rosor betyder. Röda rosor är kärlek och det ger man till den man älskar. Ger man dessutom bort 7 vid samma tillfälle så är det som att säga “Jag älskar dig”. Ger du bort en gul ros så handlar det om vänskap, den färgen ger man till vänner man tycker om. En orange ros talar om stolthet över den man ger rosen. Blåa rosor står för hoppet om att få en ny chans. Vita rosor handlar om att man tror på renheten hos den man ger rosen. En svart ros är för den omöjliga kärleken, den som aldrig kan bli verklighet. Att få en svart ros ses som ett dåligt omen. [Källa: Skicka-blommor.se] Fast som vanligt så är det inte entydigt när man googlar om vad rosornas färg betyder. In My Garden har till viss del andra tolkningar: Röda rosor betyder "den brinnande, eldiga, erotiska kärleken" Vita rosor betyder " Oskuld, renhet, anspråkslöshet, platonisk kärlek, kyskhet" Gula rosor betyder " hoppet, men kan även tolkas som att man hoppas men är inte säker och är därmed fröet till svartsjuka" Blå rosor betyder "tro och trohet" Rosa rosor betyder "ömhet, vänskaplighet" Svarta rosor betyder "något omöjligt, en kärlek som inte kan manifesteras i den fysiska världen" Känslan är att jag vill hedra Karin med en gul eller rosa ros den 23 november då hon begravs. Från ett fönster på jobbet så såg jag denna dam. Hon påtade och hon grejade med rosorna. Jag stod och tittade en ganska lång stund och hennes noggrannhet var imponerande. Det skulle ligga precis rätt och vara snyggt. Sådant ansvar för en allmän plats imponerar på mig. Vi drivs av olika saker. För att orka vidare och till och med för att överleva så driver en del på hårt. Man tar på sig ansvar och roller i samhället. Ett engagemang och en lusta. Jag beundrar sådana människor. Tycker det var stort att se denna dam jobba så med den gemensamma rosenrabatten. Acceptans, tacksamhet och insikt är tre ord som fastnat hos mig. För mig har de orden allt större betydelse. Mer nu än tidigare. Tänker ofta kring dem och blir faktiskt i det ganska lugn och harmonisk. Acceptans Vila i det som är. Acceptera sakernas tillstånd. Inte försöka slåss mot väderkvarnar och sådant. Även acceptera den man själv är – med både fel och brister. Tillkortakommanden och att man inte kan lyckas i allt. I det också acceptera att man inte kan vara vän med alla. Vänskap har ett pris och ibland så går det inte att kompromissa mer med sig själv. Acceptera och gå vidare. Tacksamhet Så mycket att titta på och vara tacksam över. Tacksamhet är underskattat. Verkligen ta tillvara på det som går och de beslut man kan ändra på. En dag så kanske man inte har de val som man idag har. Så tacksam över att jag fortfarande kan välja en massa saker utan att vara beroende av andra. Tacksam över relationer och människor i min närhet. Så tacksam för lärdomarna och att allt inte bara snurrar runt mig själv. Ibland så har jag inte förstått vissa saker, men även på den mest trögtänkte så trillar polletten ner så småningom. Tacksam över tålamodet och viljan som trots allt finns där någonstans. Insikt För mig är det en punkt då det inte finns någon återvändo. Konstatera och tro sig förstå är en sak, men när insikten finns där, då är det fastslaget i hela mitt väsen. Det är ganska skönt att få insikter, även om de betyder en massa saker som jag trott varit ok tidigare. Insikter är liksom för mig stadiet förbi förhoppningar och en tro på någonting även om många skriker någonting helt annat till mig. Insikt kan man inte få genom tjat och andras ständiga nålstick, en insikt får man bara och då känns allt så självklart. Så ser jag på det och för mig har det ibland tagit många år att verkligen få insikt. Insikt är fint. Det ger lugn och ro. Sista månaderna så har jag gnuggat mig själv rejält gentemot dessa tre begrepp. Fortfarande så vet jag inte vart det landar helt och fullt. Begreppen förändras över tid, och över att leva ett liv med plus och minus. För mig är det viktigt nu att vara så öppen jag kan mot mig själv. Så öppen och inte gå in i några tankebanor eller göra saker som jag egentligen inte vill. Låta mig själv ta kontrollen över mitt eget liv. Mer medvetet och inte liksom bara lalla med och ta den smärtfriaste vägen. Acceptansen, tacksamheten och insikten för mig framåt och jag gör det på mitt sätt. Måste göra det på mitt sätt helt enkelt. För att inte förminska och förgöra mig själv och liksom gömma mig bakom och i andras sätt att tänka och leva. Mina barn börjar bli stora. Min lägenhet börjar bli för stor för mig. Och för dyr. En process har startat. Så känner jag i alla fall. Jag vill förändring. För mig handlar det inte om beslut just nu, utan mer att ett tankefrö har såtts. Det ska få växa vidare i den takt det vill. Men att den kommer att dö av torka, det är inte möjligt såsom det är just nu. Vi är desssutom flera som vill vattna fröet och som vill ha förändring när det gäller detta. Ingenting kan ju vara för evigt. Ingenting står still. Allt är i rörelse. Försöker man hejda sådant så kan man implodera och bli sjuk. Må dåligt psykiskt och inte riktigt veta vart man ska ta vägen. Känna ångest och oro utan egentlig orsak, och ändå så vet man långt därbak att någonting måste göras. Ungefär så. Det är känslor som är jobbiga att bära och gör man det för länge, då kan det bli farligt för en. Idag så skulle vi återigen göra ett försök att åka till Storvad, men när vi vaknade i morse så kände ingen av oss sugen att åka iväg. Då kom vi på idén att bjuda hem Fatou och Mabou på fika och snack istället. Det kunde komma (ja!) och efter min luddiga bussbeskrivning, som gjorde att de fick se lite mer av byn än vad som var tänkt, så var de ändå tillslut på plats hos oss. Jag hade laddat med favoritdrycken. När dessa burkar syns, då vet man vem som är i närheten. (;-) En sak som jag inte förstår när jag träffar Fatou är vart tiden tar vägen? Det är verkligen märkligt. Fyra timmar bara försvann och vi hann prata om många intressanta saker. Jag gillar henne för många saker och den positiva listan fylls på alltmer. Betänk att för mindre än en månad sedan så kände vi inte varandra alls! Jag kan inte sluta att förundrats över det som gjorde att vi fick kontakt och det som fick oss att bestämma oss för att träffas. Sen har hon ju också en sådan härlig och klok son. Han är så trygg i sig själv och idag lekte han och Ellet nästan hela tiden. Felix ville vara med och “snacka lite”... Jag fick boken En Tonårsmorsa mitt i Livet, vilket jag blev mycket glad över. Givetvis så bad jag att få boken signerad.. (;-) Detta alster kommer jag att läsa med stort intresse nu när vi fått en relation till varandra. Det är ju så att det blir mer intressant då, när man liksom har börjat få en “historia” tillsammans. Jag följde dem sedan till bussen medans riset till middagen stod på spisen. Linn skulle titta till detta och jag skulle ljuga om jag sa att jag kände mig lugn när jag gick iväg med vännerna. Bränt ris är inte roligt... men det gick bra och vännerna kom fint iväg med bussen. Linn har ju börjat att jobba idag och dessutom så har hon ett extrajobb och idag var hon på båda. Hon är ambitiös, dotra min! Glad i hjärtat idag! En del energi hade jag i morse. Varför? Det är inte en underdrift att säga att vi hade massor att prata om och att klockan bara rann iväg. Tiden gick så oerhört fort och det kändes som om vi hade massor kvar att prata om. Förhoppningsvis så träffas vi snart igen. Lite bilder från vänmötet: Mabou och Fatou. Jag tror inte jag träffat Karl-Axel och Carina sedan sommaren 2007. Förstår inte varför det ska behöva gå flera år emellan, men det ska vi bryta nu. Vi pratade om det mesta och klockan skenade. Ellet dricker cola. Han drog sedan till Svandammen och matade fåglarna. Fatou hade med sig en smarrig efterrätt. Söt och gott. Vi pratade och pratade och tillslut så kom världens mörkaste himmel och det började både åska, blixtra och regna. Vi ville inte sluta prata så vi drog då hem till Fatou. Hemma hos Fatou så lektes det och testades peruker... Först Ellet... ...och sen Mabou. Jag filmade grabben när han gav fåglarna lite dricka: Carina med sina gökar... Det är ju bara så att detta var så vansinnigt trevligt och timmarna slukades fort och orden var inte slut på långa vägar. Förhoppningsvis så kommer Fatou och jag mycket snart iväg hem till dem. Det vore väldigt roligt och det har jag velat länge men av olika anledningar så har det aldrig blivit av. En mycket fin dag. Igår träffade jag och Ellet Fatou för en gemensam grillkväll hemma hos henne. Jag sitter fortfarande och undrar vart tiden tog vägen? Vips så hade flera timmar bara försvunnit och vi satt på bussen för att åka ut till förorten igen. Med ett varmt hjärta och stor tacksamhet. Ellet blev väldigt förtjust i husets studsmatta. Fatou bjöd på så mycket gott och det smakade superb. Jag stod vid grillen och det gick väl hyfsat, förutom att jag brände ihjäl en majskolv till oikännlighet. Ellet hugger in. Kvällen var perfekt för att grilla. Fatou på plats efter allt fixande. Trollet Trygg... förlåt, jag själv i en skäggman som snart är i samma paritet som den förra. Jag visste inte att Fatou hade husdjur?! (;-) För en ståtlig trollslända var på plats under stora delar av kvällen. Har en närbild på min Twittpic. I efterrätt så bjöds vi på en väldigt smarrig jordgubbstårta. Mums värre! Efter en fin och givande kväll så var det dags att ta sig hem. Det fina med min nyfunna vän är att hon är så välkomnande, så klok och intressant att prata med och detta med öppenheten är verkligen en gåva att få nära sig. Jag känner verkligen, efter allt som hänt, att jag behöver sådana människor omkring mig. Hon väjer inte och jag är glad att vi satte ribban direkt när vi träffades första gången. Det gör att vi inte hukar eller tvekar att prata om saker som det kanske tar år att komma fram till som vänner. Det är en gåva i detta som jag uppskattar väldigt mycket med att ha träffat Fatou. Livet är bra märkvärdigt ibland. Tar vägar som man inte alls tänkt sig och det är väl detta som är tjusningen. Vågar man bara vara sig själv, både med det som är bra hos en och det som är mindre bra, då brukar det mesta bli bra i slutändan. Det första som möter mig när jag kommer till jobbet idag: En rivstart på dagen och det var bara att spotta i nävarna och köra. Fläkten hade pajat och fixades under dagen. Fatou och jag lunchade ånyo. Det är många ord som vill ut från oss båda och att ventilera tillsammans med henne är väldigt givande för mig. Det är roligt att träffa henne eftersom jag upplever henne som chosefri och rak i sitt sätt gentemot mig. Jag behöver sådana personer omkring mig och frågan under dagens träff om när jag söp till senast var så befriande och lite ställd blev jag allt...men jag gillart! Nu ska jag lägga mig raklång i min nya soffa och bara njuta! Lunchen vi åt var så mäktig att jag hoppar över middag idag. Sitter vid köksbordet och funderar, grubblar och förundras över livet. Hur saker och ting bara kan förändras när nya insikter och kunskaper kommer till mig. Också över sorgen att mista någonting som ett tag kändes så bergsäkert och för livet ut varandes. Märkligt är det i alla fall. Gårdagen gav tankar och avslut. Jag tycker inte om att vara i konflikt med människor. Men det finns gränser även för mig, fast man inte kan tro det. Senaste åren så har jag tappat flera sedan tidigare goda vänner. Oj, vad jag har rannsakat mig själv om varför och vad min del är i det hela. Hela tiden och kanske lite för mycket emellanåt. Men jag vet att jag måste sluta slå på mig själv och ta på mig skulden för att vissa relationer inte håller. Allt är inte alltid mitt fel. Det konstiga är att när jag nu på senare år stått upp för mig själv och inte krupit, accepterat och hållit med, och då har det blivit konflikter. Ungefär som om människor umgicks med mig och trivdes när jag var som en lydig hund i deras koppel, en som bara följde med. Som inte ifrågasatte någonting. När jag sedan reagerat och varit stark nog att se längre än min egen ömklighet, då är mönstret ofta detsamma, för då har de inte “övertaget” och flyr då fältet för rädslan att själva bli synade i sömmarna. Jag har tjatat om det många gånger, men att inte se bjälken i sitt eget öga, det leder förr eller senare till ensamhet och det är väldigt få som orkar med sådana vänner. Ingen är perfekt och vi har alla fel och brister. Men att ständigt förneka dem och skylla allt på alla andra, det ses igenom tillslut. För mig är det värsta många gånger att jag gett så mycket av mig själv och sen är det liksom ingenting värt. Det är borta och förbi bara för att jag inte går i kopplet längre. Det är sorgligt, men samtidigt så har det gjort mig ännu starkare att stå upp för den jag är. Inte liksom svälja allt och bara tro att det är jag som handlar fel. Då faller några ifrån. Det är bara så och för mig är det nu dags att lämna dem bakom mig. För alltid. En vänskapsrelation tog slut för en tid sedan. Givetvis så finns olika svar på varför beroende på vem man frågar. Så det struntar jag i numera, jag vet bara att det är över och förbi. Men det intressanta hos mig är att jag NU reagerat som jag gjort. Jag tänker på mina hämndkänslor i helgen där jag själv blev förvånad över hur jag kände. Kanske är det för att kärlek och hat ligger så nära varandra och när det väl tippar över så blir det väldigt starkt. Jag skrev ju två elaka bloggposter som jag egentligen står för till stora delar, men jag kunde ändå inte låta de vara kvar. Varför? För jag är egentligen ingen hämndlysten person. Inte på det sättet i alla fall. Men när jag tänker tillbaka på förra helgen så blir jag ändå förvånad över styrkan i mina känslor. Efter flera månader. Att känna hämnd är en otäck känsla för allt annat blir sekundärt. Jag har väl inte tidigare kunnat släppa fram dessa känslor. Visst, när jag är på fyllan så kan jag ju bli taskig och elak, men inte riktigt på det sättet som jag nu kände. Det jag vill säga att även jag nu i praktiken riktigt fått känna på hur det känns att vilja hämnas någon som man tycker gjort en illa. Det är starka känslor och inte något jag är stolt över. Men det kanske visar att jag är på väg att bli en människa – på alla plan – som vågar och får känna alla känslorna. Att prata om att känna alla känslorna rent teoretiskt är väldigt lätt och det har jag ägnat mig åt under 10 år när jag har haft hemsida och blogg, men att själv få känna på de jobbiga känslorna av detta, det har jag inte riktigt klarat av tidigare. Förrän förra helgen. Så hur paradoxalt det än kan låta så kan den som man numera inte vill ta i med tång, vara den som hjälper en vidare i livsskolan att förstå alla känslorna och även i praktiken våga känna dem. Allt går inte att styra med förnuftet utan känslorna måste också vara äkta och komma från hjärtat. Som man bäddar får man ligga. Ett bra ordspråk som aktualiserats av intressant morgonläsning. En fin lördag till alla mina läsare! Den dagen skilsmässan var ett faktum och jag flyttade ner i källaren så har jag inte haft en riktig relation eller någon att krama om ordentligt. Jag blev till en början så sökande och så törstig på närhet, vilket gjorde mig desperat. Det fick till följd helt misslyckade försök till relationer och kontakter. Sista två åren har jag knappt försökt. Efter det senaste försöket så gjorde jag mig själv så illa att jag nu backar inför det mesta. När det eventuellt börjar att brännas så flyr jag och ger sjuttsingen i inviterna. Jag har kraftiga tillitsproblem inför de människor som kommer i min närhet. Det finns en gräns som ingen får kliva över för då blir jag irrationell och gör allt för att straffa ut mig. Det gäller inte bara kärleksrelationer utan även vissa vänskapsband som brutalt har blivit kapade de sista åren. En stor del beror på mitt eget agerande och min önskan att straffa mig själv. Det låter ju inte klokt när jag skriver det, men kommer människor för nära och sen inte håller de sjuka mått eller hur jag ska uttrycka det som närheten skapar inom mig, då flyr jag och gör allt för att sabotera allting. Att få någon för nära efter allt som har hänt är väldigt svårt för mig och har väl varit ända sedan barnsben. Det finns ett mönster i mitt liv och det är väl därför jag idag inte har någon riktigt nära vän. Så mina relationer blir ofta kortvariga eller på sätt som inte är bra för mig i längden. Det är säkert tvärtom också men då har jag nog fått reda på det tillslut. Jag känner mig otillräcklig för att klara av relationer och kärlek till en annan människa. Så numera så låter jag hellre bli och är ensam. Även om min högsta önskan är att hitta någon likvärdig människa som tar mig för den jag är, med alla mina fel och brister men även med de förtjänster jag har. Utan baktankar eller fula knep. Jag kanske har träffat sådana själar redan, men min destruktiva sida har då varit duktig på att sabba allt. För att inte riskera att bli djupt beroende av en annan människa och möjligheten att återigen bli sviken. En kollega berättade en sägen från cherokeeindianerna. Hövdingen samtalade med sitt barnbarn om den kamp som pågår inom människan. Det handlar om en kamp mellan två vargar som finns i våra liv, sa hövdingen. Den ena vargen lever på glädje, vänskap, kärlek, hopp, ödmjukhet, empati, mod och förlåtelse. Den andra vargen lever på vrede, bitterhet, avund, svartsjuka, självförminskning, självömkan, skam och skuld. Vargarna kämpar med varandra, och det är livets kamp, sa hövdingen. Vilken varg vinner, frågade barnbarnet. Den som du matar, svarade hövdingen. Den varg vinner som du matar. Detta kan man egentligen applicera på vilket levande djur som helst, men kontentan är tänkvärd och jag tror att de flesta människor innerst inne vet att hövdingens slutsats är den som vi alla vill och försöker sträva emot. Av någon anledning så har det för mig alltid varit lättare att mata den bittra och självömkande vargen inom mig, även om jag med intellektet vet att den gör mig illa. Det är på något vis “lättare” att vara arg, gnällig och elak istället för att vara glad, positiv och snäll. För mig är det så och har nog alltid varit så. Jag är nog mycket den vreda, bittra, avundsjuka, svartsjuka, självförminskande, självömkande, skam- och skuldfyllda vargen och jag vet faktiskt inte varför. Numera kan inte mitt förflutna göra mig illa och jag är stark nog att bära utan att fly in i just dessa känslor som denna varg står för. Och ändå så gör jag det. Om och om igen... För det är så lätt att falla tillbaka till den negativa spiralen. Vi människor har ju en personlighet också som jag tror till vissa delar är väldigt svår att ändra på i ett kortare perspektiv. En del är ju till naturen glada och positiva och en del är svarta och introverta. Det är liksom för många personlighetsgrunden och har den även förstärkts av livets framfart så kan det vara väldigt svårt att mata rätt varg. Visst, det går att gå åt olika håll och välja vad man vill mötas av, men en del saker styr vi inte över just i nuet och ibland måste man handla på instinkt, även om det just då känns felaktigt. Livet ska liksom levas med de fel och brister som det innebär. Saker och ting ska upplevas. Men sådana här tänkvärda texter får mig att stanna till och tänka efter. Det är alltid bra.


source: fineweb

text: Tre veckor efter Veras grisning fick Marzena sin kull på åtta kultingar. En låg död i halmen där hon hade legat så jag tror att den klämdes ihjäl. Till skillnad från Vera så boade Marzena i två dygn innan grisningen och byggde upp en jättesäng, nästan som ett fågelbo där kultingarna ligger högst upp i en gryta. Det var inga problem med att ha dem i samma hage. Vera och hennes kultingar visade ganska mycket hänsyn och Marzena jagade bort dem när de inte gjorde det. Men som hon alltid har varit en mer känslosam gris så verkar hon också vara en mer känslosam sugga mot sina kultingar, ibland närmre dem och ibland mer fjär mot dem. Kultingarna växer fort, obegripligt fort, se här skillnaden på 24 dagar. Jürgen har gått ensam i en mindre hage sedan någon gång i somras. Den har blivit helt uppbökad och gyttjig så i helgen bestämde vi oss för att försöka få in honom till resten av familjen. Han blev lite spattig när han kom ut under ekarna och kunde ta för sig av ekollonen som han sett falla hela dagarna under hösten, men efter ett tag fick vi honom dit vi ville. Han har försökt kurtisera sina suggor sedan dess, framför allt Vera. Hon som har blivit så mager av diandet uppskattar inte uppvaktningen utan försöker ta sig undan hans kluckande och puffande. Men det är roligt att se allihop gå tillsammans i hagen. Deras hage är nästan helt uppbökad nu så jag har hägnat en ny som sträcker sig ända ner till landsvägen. Jag öppnade upp eltråden så att de kunde gå in i hagen redan i söndags, men bara kultingarna vågade sig in någon meter. Så stark är deras föreställning om var eltrådarna går att de inte vågar sig ut genom en öppning trots att de inte får någon stöt. Men idag lockade jag dem med ett gigantiskt stånd mangold från kökslandet. Det var tydligen det godaste de någonsin ätit för de blev alldeles vilda och struntade i sina elstängselföreställningar. Och när de väl fattade så blev de överlyckliga över allt nytt bete. De gick inte tillbaka in i gamla hagen ens när jag kom med kvällsmålet gröpe till foderplattan. Jürgen sprang nästan ända ner till landsvägen och tre kultingar följde i hans och traktorns spår. Jag ser fortfarande Vera, Marzena och Jürgen där ute i skymningen bortom björkarna när jag sitter och skriver det här i soffan i salongen. Läs även andra bloggares åsikter om Linderödsgrisar, Linderödssvin, kultingar, suggor, galt, utegrisar, hagar, elstängsel, mangold


text: Jag hittade en sån här meningslös lista som jag var tvungen att fylla i, bara för att det är nyår! Har året varit bra? 2010 har varit ett sjukt omvälvande år och har varit väldigt mycket upp och ner. Det har varit toppar där jag har varit så jävla lycklig och dalar som inte alls har varit särskilt trevliga, ett väldigt lärorikt år på alla plan kan man sammanfatta det – det har hänt sjukt mycket! Höll du några utav dina nyårslöften? Nä, men det gör man ju aldrig! Tror du 2011 kommer bli lika bra? Jag hoppas på det och förhoppningsvis blir det lite mindre upp och ner i mitt liv. Har du förlorat någon kompis detta året? Nej som tur är. Vad kommer du sakna från 2010? Ingenting, hoppas på att behålla allt positivt. Nämn en positiv sak från 2010? Träffade Jocke, blev kär. Vad spenderade du mest pengar på? Kläder, skor och kaffe. Finns det någonting du ångrar med 2010? En hel del men man lär av sina misstag, all skit som händer gör en starkare. Lärde du dig något nytt under 2010? Massor, framförallt om mig själv. Bästa köpet? Min beiga fuskpälsjacka från H&M, gick loss för 200 kronor och används dagligen. Blev du kär i år? Ja! Vilket datum från år 2010 kommer du alltid att minnas? 31 maj Dog någon som stod dig nära? Nope Vilka länder besökte du? Danmark, Thailand Gjorde du något i år som du aldrig gjort förut? Många saker Vad var din största framgång 2010? Lyckades kämpa mig ur något jag inte trodde jag kunde, är rätt stolt över detta. Största misstaget? Finns definitivt saker jag borde ha gjort annorlunda/ångrar men jag tror att allt ont leder till något gott i slutändan. Har du varit sjuk eller skadat dig? Sjuk jo, men inget farligt. Var du gladare eller ledsnare i år jämfört med tidigare år? Har varit gladare än någonsin förut och i perioder ledsnare en någonsin förut, men då får man samtidigt känna att man lever. Vad önskar du att du gjort mer? Umgåtts med vissa vänner jag inte hunnit med. Vad önskar du att du gjort mindre? Inget egentligen. Hur tillbringade du julen? Hemma med familjen. Favoritprogram på tv? Mad men, True blood och Skins har väckt beroende. Bästa boken du läste i år? Tror ej att jag har läst någon bok alls i år... Största musikaliska upptäckten? Återupptäckte Rolling Stones Vad gjorde du på din födelsedag 2010? Gick i skolan och kvällen spenderades med släkten. Hur skulle du beskriva din stil år 2010? Till en början gick jag omkring endast i tröjor som satt som sopsäckar med leggings under, jeans var bannlysta och hade aldrig platta skor. Under/efter sommaren började jag använda mer varierande kläder och nu är jeans till och med det mest använda plagget i min garderob. Under hösten återupptäckte jag även läppstiftet. Har suttit och fixat med videon hela jäkla morgonen. Jag laddade upp den och allt funkade finfint men näe klart den inte funkar nu! Jag är lite stressad idag, har väldans massa att fixa så jag hinner inte sitta och krångla med den här något mera men jag lovar att jag tar nya tag med den imorgon istället. Nu är sminkvideon i alla fall klar, att få den att funka att visa för er verkar vara ett annat problem... Jag tänkte kanske publicera några inlägg efter nyår med en massa bilder 2010, låter det intressant? Jacka från Bikbok, skor och väska från Monki. Lite grådaskiga bilder blev det idag men vädret är ju inget att hurra för här uppe kan jag säga. Idag har jag tusen saker att göra känns det som, ska sätta igång snart men först blir det att se på True blood och dricka te. Jag ska även se om jag idag kan gulla med min lillasyster och få henne att ställa upp som kameraman så att jag kan spela in sminkvideon – håll tummarna! Det vart ett till par skor idag. Har ju spanat in de här länge så jag kunde inte hålla mig när de hade blivit hälften så dyra, jäkla rea! Just nu sitter jag hemma hos Ester i Holmsund och myser, så vi ses igen imorgon. Och förresten, sminkvideon kommer jag lovar. Tog en sväng förbi stan med Anna idag. Anna skulle köpa lite praktiska grejjer inför nyårshelgen och jag passade på att springa in på H&M eftersom jag fick så många presentkort där i julklapp. Där inne fick jag syn på dessa skor som jag föll för direkt, superfina tycker jag. Det kommer visserligen dröja ett antal månader innan jag kommer kunna använda dem men jag får väl se det som en investering inför våren/sommaren. 399 pix gick de loss för! Topp Calvin Klein, Avklippt linne från H&M, skinnbrallor från Zara, väst från Weekday och skor från topshop. Rätt snygga pumps från Asos.com, jag föll för dem trots att jag verkligen inte är en pumpstjej... På tal om skor så undrar jag vars mina skor som jag bestälde från chapnlle har tagit vägen. Beställde dem för ett antal veckor sedan nu och jag har inte fått dem än. Hm? En julklapp från mina föräldrar. Väskan kommer från monki och jag gillar den skarpt. Jag tror inte att jag kommer använda den så mycket nu under vintern eftersom jag tycker att detaljerade väskor är finast när man inte behöver matcha dem med en fet vinterjacka men till sommaren blir den här perfekt! Väst från Weekday Såhär såg jag ut under kvällen då vi har firat vårt tredje och sista julfirande med mammas halva av släkten. Supertrevligt var det, fick bland annat världens mysigaste morgonrock som jag mer eller mindre kommer leva i detta lov. Annars så är jag fullproppad med julmat och inte minst julgodis så jag kommer väl tuppa av snart i matkoma. Vi hörs imorgon! Hur glad blev jag inte när min 6-åriga kusin har tänkt på mig och köpt en gnuggis från en automat i julklapp. Hon hade själv en liknande på armen. Vi gillar gnuggisar, jag och 6-åringarna! Paljettkavaj med axelvaddar secondhand, fejkskinnbrallor från Zara; kilklackar från Nelly.com och väskan har jag gjort själv. Sådär då var ”studion” invigd, ska dock fixa ljuset bättre, bland annat sätta ner en lampa på golvet så att inte allt ljus kommer uppifrån som ni ser att det gör på dessa bilder. Rätt fult men som ni kanske förstår hann jag inte stå och pyssla med det idag så dessa bilder får duga i nuläget. Ha en bra kväll allihopa! Matildas fina lussebullsskapelse Stackars Matilda har feber Jag har målat porträtt inspirerade av KFC gubben på mina familjemedlemmar som jag gav dem i julklapp. Jag vart rätt nöjd faktiskt, vad tycks? Inget inlägg igår, jag tog en liten semester sådär dagen före julafton. Jag kompenserar idag med hela två inlägg istället, först kommer lite bilder från våran julafton nummer 1. I vår familj har vi nämligen som tradition att öppna alla julklappar inom familjen på morgonen vilket jag tycker är hur mysigt som helst. Sedan i eftermiddag åker vi till pappas sida av släkten och firar julafton där och imorgon firar vi igen med mammas sida. Vi har alltså tre julfiranden totalt, lite mycket kan kanske tyckas men jag skulle inte kunna tänka mig att fira på något annat sätt, jag är en riktig traditionalist när det kommer till jul. Vet ni förresten vad jag och Matilda fick? En fotostudio uppmonterad och klar i källaren! Nu kan jag alltså alltid ta bra bilder oberoende av ljuset eller mörkret utanför vilket känns toppen, kan nu lova bättre uppdatering på outfitsfronten framöver. Nu ska jag börja göra mig i ordning för kvällen, lägger upp bilder på vad jag har på mig här lite senare för jag måste ju inviga studion... Sist men inte minst vill jag önska er alla en god jul, ni är guld värda! Jeans från H&M barn, kavaj och keps även de från H&M, linne från bikbok och skor från Topshop. Jag har äntligen hittat ett par baggyjeans som jag passar i, H&Ms barnavdelning är det som levererar denna gång. Barnavdelning är något som man ej bör underskatta när det gäller jeans, jag som är så kort (164 cm) brukar ha svårt att hitta jeans som inte är en meter för långa i benen men på barnavdelningen är ju storlekarna angivna efter längden så då brukar de sitta perfekt. Billigare är det ju med för den delen. ++ Hur awesome skulle det inte vara att ha på sig denna blå ludna skapelse? Råball ju. Fasen, denna borde jag önskat mig i julklapp! Modekungen.se


text: Har du antivirus till din mobil? Har du en smartphone? Jag är inne på min tredje eller fjärde smartphone och har först nu installerat ett antivirusprogram, valde en gratis variant av samma firma som jag kör på datorn, om inte annat kan jag utvärdera lite och fundera lite på hur det känns att ha antivirus i mobilen, om det försämrar prestanda och annat man kanske oroat sig för. När man hade en ”dumphone” fanns inga antivirusprodukter till denna, men man hade ju och andra sidan inte heller speciellt mycket att skydda. Det skulle vara sina kontakters telefonnummer då (som för alldel kan vara till stora nytta för någon som behagar utföra lite social engineering) samt förståss sånt som har med själva abonnemanget att göra, d.v.s. inte så kul om någon nyttjar ditt abonnemang vare sig de vill ringa koreanska betalnummer eller utföra brottsliga handlingar med hjälp av din telefon, där sedan polisens spår leder direkt till dig. Ovan är väl ungefär vad någon skulle kunna ställa till med på din gamla telefon, men din nya smartphone, har ju förståss oändliga möjligheter både för dig och för busen. Vad du kan göra med din telefon, kan förståss busen också göra, förutsatt att du på något sätt släppt in skadlig kod. Utför du bankärenden per telefon? Då kanske busen också kan göra det. Ansluter du till företaget? Toppenmöjlighet för busen! Använder du tjänster som Dropbox, där du lagrar en del filer online, så kan busen ha fri passage. Om vi ska vara lite paranoida, som vi säkerhetsmänniskor tenderar att vara, kan också en relativt harmlös tjänst som exempelvis list-tjänsten ”Remeber the milk”, vara ett utmärkt sätt för någon som vill låtsas vara du, att ha stenkoll på din exakta agenda för den närmaste tiden. ”Tjena Göran, Jag vet inte om du hörde att jag skulle till konferensen i Dublin, men just nu håller jag på och bokar biljetterna, och det verkar som att jag behöver informatiom x och y för att säkerställa att vi kommer från vårt företag. Storchefen är ju i Sälen, jag ringde faktiskt upp lite blommor dit som kommer idag, han har ju fyllt år, så jag tänkte att han kanske kunde få koppla av lite för en gångs skull, och att jag inte skulle behöva störa honom, tror du att vi kan lösa det här på ett smidigt sätt? Liknande är förståss fullt möjligt om man håller koll på någon annans att göra listor, och om man har ett välsmort munläder. Hur ofta tror ni att operationen nedan skulle misslyckas? Säkert ibland, men oftast inte, tror jag. Att tekniken med mobilbetalningar med nfc redan finns, även om den inte används i någon större utsträckning gör problemet än större. Troligen kommer mobilbetalningar användas av en större andel personer än de som valt att köra bankappar initialt. Tiden är förbi då ett sunt bondförnuft kunde skydda oss, om det är på ditt ansvar att känslig företagsdata läckt ut så kan du inte skydda dig själv genom att säga ”Men, så konstigt, jag brukar ju alltid avgöra om ett program (eller en länk för all del) är pålitligt eller ej, med min magkänsla, och det har inte hänt hittills att jag gjort fel.” Det kanske är vårt ansvar att ligga lite före? Dessutom ingår ibland även annat nyttigt som antitheft, sekretess och smsblockerings-funktionalitet. Du kan kan ju alltid läsa Computer Swedens test av mobila antivirusprogram och varför inte börja med att skaffa ett skydd till din egen mobil? Finns det förbättringspotential i ditt företags mobilsäkerhet? P.S. Du missar väl inte Dataföreningen och Sig Securitys årliga IT-säkerhetskryssning i maj? I år sticker vi till Riga och det kommer att vara fokus på IT-brott och sociala medier.


text: Del två i referatet från seminariedagen Religionskritikens bakgator kommer från föredragen under programpunkten Kyrkan, juden och muslimen – om stereotypiseringar i historia och samtid. Iréne Nordgren, leg. psykoterapeut och progressiv katolik Jag ska berätta en saga ur den tyska barnboken ”Wo bitte geht’s zu Gott? Fragte das kleine Ferkel”. Jag är psykoterapeut till yrket och jag menar att varje vuxen har ett barn i sig. Men varje barn föds också med en vuxen inom sig. Barn ser skillnad på män och kvinnor från 9 månaders ålder. De börjar mycket snabbt att lägga in saker i kategorier. Stereotypiseringar fyller en viktig uppgift, men de kan vara negativa och positiva. Den här boken underblåser dessvärre negativa stereotypiseringar. Michael Salomonson som har skrivit boken har också skrivit om hur ideologier som exempelvis Nazismen används för att koppla ur en människas medfödda empatiska mekanismer. Det är med anledning av hans åsikter om depersonalisering som jag finner denna bok så skrämmande. Den handlar om en liten gris och en igelkott. När de ser skylten ”Den som inte känner GUD, den saknas något”, så blir de nyfikna och vill veta mer om Gud. De får veta att människorna har byggt hus åt Gud, men grälar om vilket hus Gud bor i. Otäcka bilder målas upp av troende. En judisk rabbin berättar om syndafloden som dränkt nästan alla små grisar, och han skäller på de små när de frågar om Gud är påhittad. Den kristna biskopen har ”en lustig dräkt” som går hela vägen ner till marken, och beskriver guds död och elände. Grisen och igelkotten blir förskräckta, särskilt när nattvarden förklaras som herrens kropp och den lilla grisen blir illamående. Dessa kristna är ju människoätare. En muslimsk mufti som har lustig hatt säger åt dem att troget följa Allah. Framför allt måste de be fem gånger om dagen. Om de inte lyder herren kommer de att brinna i helvetet i evighet. När grisen och igelkotten inte vill be fem gånger om dagen skriker muftin ”ni förbannade otrogna” och springer för att gå till fysiskt angrepp. Bokens sensmoral är att ”herren gud och hans tjänare kan dra dit pepparn växer”: Den som känner Gud, den fattas något. Uppe i huvudet. Anders Jonåker, pastor i Missionskyrkan, skriver avhandling om Dietrich Bonhoeffer Samhällsfrånvänd religion eller klarsynthet? Dietrich Bonhoeffer var präst och motståndsman under andra världskriget. Hans religionskritik var också i stor utsträckning en kyrkokritik. Kyrkan är inte en samling religiösa personer, menade Bonhoeffer. Kyrkan är en gemenskap, men inte nödvändigtvis en homogen sådan. En homogen kyrka, ett homogent samhälle, är inte alls någon gemenskap. Det är parallella individer. Och parallella linjer kan aldrig mötas. Gemenskapen kan bara komma till i möten och kollisioner. En samhällsfrånvänd religiositet var Bonhoeffer främmande. Som präst och teolog reagerade Bonhoeffer på det religiöst präglade nazistiska språket, där den ariska rasen var tänkt som överlägsen redan när den skapades, där judar framställdes i ständig negativ dager. Den nazistiska ideologin var inte direkt religionsfientlig, men den fick dramatiska effekter på religionen. Bonhoeffer kritiserade führerbegreppet i radion bara ett par dagar efter Hitlers maktövertagande, men radion slocknade överallt. Nazisterna hade redan tidigt tagit makten över medierna. Den tyska kyrkan förlorade snabbt sin integritet inför nazisterna, och Bonhoeffer publicerade artikeln Kyrkan och judefrågan för att ifrågasätta om kyrkan verkligen var en kyrka eller inte. Det handlade inte om ifall judar skulle tolereras eller inte. Frågeställningen var helt felaktig, menade Bonhoeffer. Han framhåller kyrkans roll i tre punkter: Kyrkan ska säga emot det orättfärdiga. Kyrkan ska hjälpa de svaga. Kyrkan ska göra politiskt motstånd. Teologiskt kan det aldrig vara ”ett privilegium” att vara kristen. Teresa Caellewaert, doktorand i teologi Det problematiska med att befria muslimen från hennes irrationella lidande Niklas Orrenius skrev för ett tag sedan en artikel om en kvinna som varje dag fick stenar kastade på sig för att hon bar slöja i sin hemstad Tomelilla. När artikeln publicerade skrev en bloggare: ”Nu ska det snyftas över att mohammedankvinnan inte vill klä sig som folk.” Det är lätt att se att denna slags kritik av religion varken är saklig eller trevlig. Det finns en annan kritik som dock är värd att ta på allvar: Kritik mot praktiker som tillfogar lidande och smärta. Men är det just lidande och smärta som är problemet? Det finns ju många sorters lidande som är helt okej. I både sjukvård och djurhållning är vi helt okej med ett visst mått av lidande. Den springande punkten är det onödiga lidandet, det lidande som vi västerlänningar uppfattar som irrationellt, utan berättigande. Det är detta lidande som vi inte kan acceptera. Och det är en viktig del i kolonialismen. Kolonisatören kommer ut i världen och uppfattar vad han betraktar som omotiverat lidande: fasta, omskärelse och annat. Men är det verkligen lidande? I vissa fall kanske. Men idén med den koloniala logiken är att det barbariska är att det inte finns ett västerländskt acceptabelt skäl till lidandet. Och därför ska det utplånas med alla medel. Civilisation är målet, och det målet uppnås genom tvång, våld och utplånandet av den andras kultur. Och det lidandet är berättigat, eftersom det är till för att befria de människor som krälar i sin irrationalitet. Det som går förlorat är ändå inte viktigt. Samma logik är verksam här hos oss idag. Vi kan inte acceptera ett lidande som saknar västerländsk rationell orsak. Vi ogillar halalslakt, och därför ska det utplånas på en gång, utan att diskuteras. För det lidande som utplånandet självt orsakar är inte viktigt. Förföljelse och utplåning av dessa praktiker är oproblematiskt. Vi är i vår kultur vana vid vissa smärtor, som att kvinnor ska gå i högklackat. Dessa smärtfyllda praktiker framkallar inte samma sorts indignation. Vi uppfattar lidande som irrationellt när de sker i samband med muslimska kontexter. Att muslimer är irrationella är nämligen utgångspunkten för, inte resultatet av undersökningen, som redan Edward Said påpekade. Det finns andra meningsfulla mål än att minimera lidande (så som vi förstår lidande). Det är partikulärt för en specifik tid och plats. Det går inte att anföra andras lidande som orsak för att ta till praktiker som orsakar mer lidande. Kyrkan hör hemma bland motkrafterna till denna sekularism för att den har en annan berättelse om lidandets betydelse och vad mening innebär. Referat: Mattias Irving


text: Självklart! Vem går på kalas utan tomteluva ;)Det översta kjoltyget är ett av mina absoluta favorit tyger. Har det i färgställningarna röd/rosa och blå/grönt. Kommer nog aldrig att kunna klippa i dem... Tjusiga kjolar!//Lina Det var en solig blogg du har Solveig och många fina tankar om livet! Ibland är det skönt att stanna coh titta runt lite - fundera på livets lilla gång! Fina kjolar och härlig tjej! :) Men vad mycket fint du syr och skapar! Gillar också alla fina tyger du använder! Vilken lycka att ha ett sådant lager!! Skicka en kommentar


text: 20 maj, 2013, 16:36 i Redaktionsliv Idag har vi sällskap på redaktionen av denna lilla fyrbening. Anton är i Manchester och har varit bortrest hela helgen och eftersom lillhjärtat såklart inte kan vara ensam hela dagen fick hon följa med mig till jobbet. Det blir alltid stor glädjefest här när Mira kommer hit. Hon är ganska duktig faktiskt, hon rör sig helst bara max en meter från mig och ligger här bredvid när jag skriver. Trots detta kommer hon att vara heeeelt slut när vi kommer hem. Det är ansträngande för en liten clementinhjärna med såhär mycket intryck. Denna fina bild knäppte Bella på lunchpromenaden. 10 maj, 2013, 11:08 i Redaktionsliv Hej ni. Idag vaknade jag med huvudvärk, dag tre nu. Hatar verkligen detta. Måste kolla upp så det inte är en hjärntumör eller nåt. I övrigt är jag ensam på redaktionen, ja faktiskt är inte mina grannar på Veckans Nu- eller Fridaredaktionerna här heller, så det är väldigt lugnt på förlaget idag. Det är lite som att ha ett enormt privat arbetsrum. Kanske tur med tanke på tillståndet i min skalle. Har ägnat morgonen åt att försöka få bort min mobilbild på mig och Zayn från en stor bildbank(?!). Hur tusan den hamnade där har jag ingen aning om, men jag vill gärna ha bort den så jag slipper hamna i någon tidning någonstans. Är tydligen ett "fan" och inte en journalist som tagit bild åt tidningen hon jobbar för. Världens äldsta One direction-fan. Kanske kommer Guinness rekordbok att köpa bilden? Fick ett sms av en kollega igår med denna bild igår och orden "Du är med på Bulls?!". Chocken. 8 maj, 2013, 23:03 i Redaktionsliv Har världens migränhuvudvärk och kom hem först för en halvtimme sen. Har nämligen varit på One direction-konserten i Friends arena. Jeeeesus vad mycket folk det går in där! Det var utsålt och jag vet inte hur många vi var men mer än 50 000 iaf.. Men allt hamnade ändå i lä för innan det fick jag nämligen TRÄFFA några av killarna! Typ de mest kända killarna på jorden just nu. Först Niall, som var helt galen och kom in och skrek i en megafon, och sen Zayn som hade väääärldens längsta ögonfransar. Harry sprang förbi i korridoren men det missade ju såklart jag. Tur att min kollega Kniven har ögonen med sig. När jag skulle luftpussas med Zayn råkade jag kanske pussa honom lite på kinden. Och sen var jag ju "tvungen" att torka bort det. Hehe, "oops". Att bära läppstift just idag kan vara det bästa beslutet jag tagit på hela året. Men sen kom tyvärr ett filmteam, som filmar för One direction 3D-filmen som kommer på bio i augusti, och filmade hela min jäkla intervju. Sjukt jobbigt att försöka göra en avslappnad intervju när man helt oförberedd får en filmkamera upptryckt i ansiktet. Hoppas verkligen att min nervösa engelska inte hamnar på bioduken i sommar.. Men det vore precis min otur. Aja. Det var kul att träffa några av killarna iaf! 29 april, 2013, 11:04 i Redaktionsliv Skrivkramp är en typiskt dålig grej att få dagen innan deadline. Jag drabbas sällan och har egentligen bara en riktig artikel kvar att trycka ur mig men den har liksom fastnat halvvägs. Värkarbetet har pågått sedan förra veckan, med förvärkar i måndags, tisdags och onsdags och sedan trodde jag att det var förlossning på gång i fredags men det visade sig vara falskt alarm. Jag fick ta det lugnt i några dagar och hoppas att det skulle sätta igång maskineriet. Om inget hände av sig själv innan helgens slut skulle jag sättas igång på konstgjord väg idag måndag. Och nu har jag suttit här och haft värkar i några timmar och visst har jag lyckats pressat ut några ord tack vare värkstimulerare som creamcheesebagel men jag misstänker att det ändå kommer bli akutsnitt senare i eftermiddag. Det är ju alltid en fara för skribentens självkänsla, och textens liv, men vi får hålla tummarna helt enkelt. Oftast går det ju bra, även om en längre tid i korrvaggan ibland kan bli nödvändig efter den sortens dramatik. Dagens mumsigaste bud! Hela SOLO-redax fick varsin, till vår stora glädje. Lyckan blev dock kort då det visade sig att konstruktionen på dessa muggar var alltför avancerad för de flesta av oss. Någon spillde på sig själv, en annan lyckades peta ner sugröret tills det försvann, en tredje lyckades inte få upp något genom sugröret (oklart hur detta gick till). Jag nämner inga namn. Jag säger bara att Karin, Amalia och Annika är väldigt smarta när det gäller. Andra saker. När det gäller andra saker. (Fick även ett bud med stödstrumpor tidigare idag och de smakade inte alls lika gott.) 17 april, 2013, 17:00 i Redaktionsliv Köpte ju såklart med mig lite macarons från Nice till finaste gull-redaktionen. Dels för att jag tycker om dem (ja både redaktionen och macarons, men syftade främst på redaktionen) men också för att jag suktat dem med bilder på palmer och solsken medan de varit fast här i ett jämngrått Stockholm. Har förstått att avundsjukan varit påtaglig. Och vad passar bättre till macarons än champagne? Rosa sådan också, som en hommage till rosévinsfästet Nice. Senare i månaden kommer vi ha ett rosévinstest här på redaktionen och jag råkar ha ett litet stash av den anledningen, så jag norpade den finaste jag kunde hitta vilket råkade vara en Bollinger... Bara det bästa till de bästa! (Bollinger rosé fick fem av fem av en enad redaktion.) Det kändes alldeles för hårt att gå från 100 procent Frankrike till 0 procent Frankrike på en dag, jag behöver långsam avvänjning av detta slag tror jag bestämt...) 17 april, 2013, 10:32 i Redaktionsliv Kom tillbaka från sjukfrånvaro och semester och möttes av det här. Satte mig och började öppna med glädje – jag har varit här i fem år och inte tröttnat en sekund på att öppna dessa påsar och paket. Ibland möts man av en ny sorts kondom, ibland av vitamintillskott och ibland av läppglans (även om jag får minst sminkgrejer tyvärr och mest allt annat). Utöver en del mer märkliga saker (som en bok om fältherrar i historien) var det här det bästa: OPIs nya Couture de Minnie-kollektion! Från vänster har vi Innie minnie mightie bow (rött med skimmer), A definite moust-have(rosa), Minnie style (glitterlack med röda, rosa och vita korn), Chic from ears to tail (ljusrosa) och sen Magazine cover mouse (rödrosa liquid sand). Här finns en stadigare bild på flaskorna.. Jag snabblackade över mitt fula skabbiga lack med det ljusrosa, bild kommer! En annan bra sak som fanns i högen var en BB-cream från Shiseido. Lyxen! Ser fram emot att testa den och håller tummarna för att den inte är för mörk för mig... Har ju trots allt blivit lite solbränd i Nice faktiskt. Och på tal om det så kommer bilder från sista Nice-dagen senare! Hög SPF, me likey! 4 april, 2013, 14:42 i Redaktionsliv Det knackade på och där stod Martiniman och ville sätta upp sin bar i vårt kök och bjuda på drinkar. "Okejrå" tyckte vi. Det måste ha varit såhär det var att vara journalist förritiden, tänker jag. Skål från mig och chichen! (Martini royale får tummen upp!) 05.37 ringde min klocka imorse och nu sitter jag på Arlanda express mot flygplatsen. Ska nämligen till Oslo över dagen och intervjua en svensk skådis. Eventuellt "kommer intervjun bli på engelska" fick jag veta igår och om det händer kanske jag dör i Norge pga skrattattack. Annars är planen att komma hem igen ikväll. Ikväll väntar nämligen konsert med Villagers, det blir nog grymt! "Nothing arrived" med ovan nämnda band. 15 februari, 2013, 16:19 i Redaktionsliv Detta låg och väntade på min plats när jag kom hit imorse. Finaste finchichen! Mitt första Lippman-lack, mihi. Gud vilken vecka, jag är faktiskt lite yr i skallen av alltihop. När jag kom hem igårkväll var det såklart fel på tunnelbanan, så i 40 minuter fick jag stå och vänta (utan information dessutom). Det är cirka åtta inställda tåg eller nåt, helt galet, var så less att jag ville gråta. Men ja, hann därför sova alldeles för lite ovanpå allt annat, så känner mig något mosig i hjärnan. Ser fram emot en jobba över-kväll, hoppas någon annan här vill göra mig sällis trots fredag... Trist helgstart men det är tur att jag har så himla fina, smarta och roliga kollegor. Så när det kom ett Ben & Jerrys-bud med alla vårens nya smaker anordnade jag förstås en glasstävling så alla kunde smaka! (Fast först skojade jag med dem och sa att jag och Amalia, som är ensamma på SOLO idag, skulle äta upp allt själva. De svarta blickarna jag fick då..! Övervägde nästan att äta så mycket vi två orkade och sedan slänga resten av glassen ut genom fönstret men spara burkarna, så vi kunde lura dem att vi faktiskt hade ätit upp ALLT. Men det går emot min religion att slänga glass så det gick tyvärr inte att genomföra.) Min favvo var Peanut butter me up. fattar inte hur den kunde komma sist! (Dock är det exakt samma glass som Peanut butter cup, fast plus hallonsylt i mitten. Och Peanut butter cup vann ju.) 14 februari, 2013, 10:13 i Redaktionsliv Här ligger jag nu. Sängen är gigantisk och ändå har jag bara sovit på en liten hörna. Vanedjur är man. Hotellet (The Ampersand) är helt fantastiskt, här vill jag bo igen! Misstänker dock att det kostar en slant... Igår träffade jag Oskar en snabbis, sen var det middag med Sony och konsert med Little mix. Min första tjejbandskonsert någonsin. Och Jesus vad småtjejerna i publiken skrek, jag var tvungen att ha öronproppar pga dem (och inte pga volymen som i vanliga fall. Fast brukar faktiskt aldrig ha öronproppar på konserter, trots att jag vet att man ska...). Sedan var det meet & greet och jag fick en snabb pratstund med tjejerna. Idag är det intervjutimes, sen bär det av hem igen. Nu ska jag gå ut för en snabbpromenad, med våra mått mätt är det varmt här! (Och med det menar jag plusgrader, inget mer). 12 februari, 2013, 22:10 i Redaktionsliv Och var har du varit hela dagen undrar ni. Jag har varit maxeffektiv och jobbat som en liten maskin. För imorgon åker jag till London (hihi hoho haha!). Fick veta det imorse och imorgon åker jag, hem igen på torsdag. Lite stressigt blev det med sådär kort varsel men jag ÄLSKAR sånt här. Åka iväg med en massa främlingar och göra rolig intervju eller reportage - det är nog det jag gillar mest med mitt jobb faktiskt. Det blir så jävla underbara upplevelser nästan alltid. Konstiga små historier som jag sparar inombords för regniga dagar. Men ja, så roliga bilder blir det inte en sån här dag direkt. Men ni kan få se mina vårpimpade naglar. "Can't find my czechbook" från OPIs vårkollektion. Gillar mycket! Liksom som en lite smutsig pastellblå. Vill ni ha lite naket också? Nåt ni aldrig sett förut? Okej då, håll i er.. Dessa pöjkar träffade jag i förmiddags. The Script (som bl a gjort "Hall of fame" med Will.I.Am som går på radion heeeeeela tiiiiiiden). Det första som hände var att jag typ blev kär i deras dialekt. Irländska, hur fint?! Tack och lov var det inte en alltför svårförståelig variant. Inte som när jag intervjuade Amy McDonald för hennes första skiva och hennes skotska var så grov att halva intervjun gick ut på att jag sa "Va?". Men i alla fall. Killarna var supertrevliga. När jag kom drog Mark ut en stol för mig, gick ner på knä och slog ut med händerna och sa "Varsågod att sitt". Jag skojade att det kändes som att sitta på en tron och sen kallade de mig för prinsessan. Uppassad av ett rockband! Veckan började onekligen helt rätt. Och de sjöng konstant. Kändes som om jag var med i ett avsnitt av "Flight of the conchords". Nu passar vi på att skratta lite åt "Flight of the conchords" tycker jag. Så jävla roliga. P.S Den som vill se The Script gör klokt i att slå på SVT ikväll. 21 december, 2012, 15:08 i Redaktionsliv Så var det jul på riktigt då. Har ägnat dagen åt att skriva om vårens nageltrender, så timmarna har bara flugit förbi (trots att jag fick gå upp extra tidigt för att packa klart pga gårdagens lat-johanna). Och nu jobbar jag i knappt en timme till sen susar jag iväg mot flygplatsen – och sedan väntar en och en halv veckas ledigt för min del. Mm! Det, min vänner, är den bästa julklappen. 11 december, 2012, 14:14 i Redaktionsliv Ikväll ska jag träffa Tompa. Ja alltså Tompa som i Tom Cruise. Vi har inte setts på ett tag, och med ett tag så menar jag nånsin, och det har ju hänt ganska mycket i hans liv det senaste året, vilket jag skrivit lite om i nästa nummer av SOLO (som kom till redax idag, fin var den!). Vi har en hel del att avhandla alltså. Kan dock bli så att vi bara tittar på film tillsammans. Jack Reacher. Han gillar sånt, även om jag personligen tycker att det är lite märkligt att vilja titta på filmer där man själv spelar huvudrollen. Måste ju vara lite som när jag korrläser mina egna texter för tredje gången? Aja, jag är inte den som är den. If it works for Tompa, it works for me som jag brukar säga.


text: Tonkines Tonkines är en kattras som ursprungligen är en korsning av siames och burma. Katten blir då slankare än många andra kattraser, men inte lika slank som en siames. Färgen på tonkaneser kallas tonkanesmaskad, och är även den ett mellanting mellan siames och burma. Denna färg går inte att renavla och rasen är inte godkänd av SVERAK. Siames av äldre typ kallas ibland för tonkines - som synes felaktigt.


text: "Min flickvän och en del utav hennes vänninor är ur Samisk börd med rötter i Tornedalen, själv är jag ur Svensk Romanes"Detta sagt av en närmast fanatisk SD:are. De mest oväntade människor har alltså köpt den kulturnationalism med öppen svenskhet som partiledningen diskret saluför på Internet, sällan genom egna ord, desto oftare genom att släppa fram bloggkommentarer o.dyl. En öppen svenskhet som väl saknar stöd i partiets principprogram? En intressant analys i ämnet har gjorts av den utstötte SD:aren och ölkännaren Jimmy Windeskog. En zigensk-lapsk familj som jobbar för SD är en familj som låter sig utnyttjas mot sina egna intressen. Här får jag nog, till skillnad från annars, hålla med Windeskog.


text: av Cecilia af Jochnick Det var först när den svek som jag insåg att jag tagit min kropp för given genom åren. Otroligt bortskämd var jag med att kunna jobba oavbrutet från morgon till kväll, veckor, månader och år i sträck. Allt detta förändrades med knölen. Den där överraskande, chockerande knölen som plötsligt bara fanns där när jag slentrianmässigt kände igenom brösten en kväll i augusti. När kom den dit? Varför hade jag inte känt den förut? Klentroget kände jag efter om och om igen. Jo, den var där, och jo, den var helt klart alldeles för stor för att ignorera. Nu var min kropp främmande. Främmande och därför opålitlig I mitt fall var vården föredömlig – från det jag skrek på hjälp klickade rutinerna igång, och trots att det fortfarande var semestertider sköttes remisser och undersökningar i rasande fart. Inom tre veckor var bröstet amputerat och behandlingsplanen klar; cytostatikabehandling och strålning. Trots chocken var jag fortfarande väldigt säker på min kropp. Här skulle besegras cancerceller! Jag lade om kosten efter diverse halvseriösa teorier – det kunde ju inte skada. Gick med i kyrkokören eftersom jag inbillade mig att sångare syresätter blodet bättre. Samma morgon jag skulle få den första cytostatikabehandlingen cyklade jag en mil i rask takt för att höja min psykiska och fysiska beredskap. Det där cyklandet upphörde ganska omgående och långsamt krackelerade min tilltro till kroppens uthållighet. Min invanda optimism och dådkraft försvann tillsammans med den energi som sakta sipprade ur mig och jag blev till en blöt fläck. Låg på soffan och pep och livet var alldeles tröstlöst. Känslan är svår att beskriva för jag hade ju inte ont, jag mådde inte illa, jag tappade ju inte ens håret... det blev bara hemskt. Långt senare fann jag den bild jag tycker stämmer för hur jag kände det – i Harry Potter. När ”dödsätarna” kommer i närheten av Harry så försvinner allt livsmod. Precis så ödsligt och hopplöst kändes det. Jag vet att jag mot slutet tänkte att jag hellre skulle dö än göra behandlingen en gång till, jag som gått in med sådan beslutsamhet och optimism! Idag tänker jag att jag självklart skulle ta en ny cytostatikabehandling om jag fick ett återfall. Själva känslan kan jag inte minnas nu. Intellektet kommer ihåg att det var gräsligt men kroppen har förträngt det. Efter cytostatikabehandlingen vidtog strålningen, fem veckor, jämförelsevis besvärsfritt - och sedan var jag frisk. Eller åtminstone färdigbehandlad och livet skulle återgå till det normala. Det blev en resa att återerövra min kropp. Att börja om och pröva mina gränser Men nu var min kropp främmande. Främmande och därför opålitlig. Jag hade helt tappat känslan för mina egna gränser och dessutom blivit väldigt rädd för att pröva dem. Första gången jag skulle sitta upp på en av mina hästar igen var jag livrädd. Tänk om hästen skulle skvätta till, skulle jag ramla av då, hade jag någon balans överhuvudtaget? Och om jag skulle ramla av, hur illa skulle jag skada mig? Kunde jag alls manövrera hästen? Jag, som varit ridlärare under många år, förstod plötsligt alla de elever som ängsligt vägrat att ens försöka galoppera. Jag orkade inte jobba, eftersom mer än en halvtimme i vedhögen förvandlade mig till ett darrande, gråtande vrak. Mer än en föreläsning på en arbetsdag likaså. Det fanns ingen självklar nivå längre, utan jag fick pröva mig fram för att se hur mycket jag kunde ta på mig. Dessutom ville jag inte låta mig överrumplas av cancer igen. Minsta symtom och jag jagade iväg till primärvården och krävde utredning. Tillfällig huvudvärk hade tidigare lättsamts avfärdats som för mycket stress, för lite sömn, för lite vätska eller bara, tja, tillfällig huvudvärk. Nu var det en möjlig hjärntumör och behövde utredas. Det blev en resa att återerövra min kropp. Att börja om och pröva mina gränser, och att bygga upp en tillit till min egen fysiska förmåga igen. Det som tidigare var oreflekterat och självklart är idag en medveten kunskap som jag byggt genom försök och misslyckanden. Det har gått fem år och jag tycker återigen att jag vet var jag har mig. Möjligen överdriver jag mina begränsningar något, jag har helt enkelt ingen längtan efter att köra mig själv i botten bara för att se hur långt jag kan gå. Jag är trygg med var jag är idag men vet också att det kan förändras på en sekund. Som det var förut blir det aldrig igen – och det är helt okej.


text: Barn dricker olika mycket. En del barn har perioder när de dricker väldigt ofta. Varningssignaler är om barnet måste dricka mycket även på natten eller får svårt att hålla tätt. Ett spädbarns kropp består av mellan 70-75 procent vatten, motsvarande siffra för vuxna är mellan 60-65 procent. Varje dag förlorar ett barn som väger 10 kg ungefär en liter vätska genom urin, avföring, utandning och svettning. En vuxen förlorar ungefär två liter. Det betyder att ett litet barns dagliga vätskeomsättning utgör 10–15 procent av kroppsvikten medan en vuxen bara omsätter mellan två och fyra procent av sin kroppsvikt. De dagliga förlusterna behöver ersättas med mat och dryck. Hur mycket vätska behöver barnet få i sig? Vätskebehovet tillgodoses av både det som barnet dricker och den vätska som finns i annan mat. Spädbarn och små barn behöver mycket mer vätska i förhållande till kroppsvikten än tonåringar och vuxna. Ett barn som väger tio kilo behöver ungefär en liter vätska om dagen för att ersätta normala vätskeförluster. Det är viktigt att nyfödda barn äter minst sex gånger om dygnet för att få i sig tillräckligt med vätska. Blöjan bör vara blöt varje gång man byter, om man byter ungefär sex gånger om dygnet. Om det är mycket varmt, om barnet rör sig mycket eller om barnet har feber behöver det mer vätska, liksom om barnet har diarré eller kräks. För varje grads feber över 38 grader, ökar vätskebehovet med tio procent. Om man reser till varmare länder med barn, är det bra att tänka lite extra på vätskebehovet. Barn som helammas täcker spontant detta ökade behov av vätska genom ökad amning. En del barn kan dricka väldigt ofta. Det kan till slut bli ett beteende som kan vara uttryck för oro och stress. Om barnet är tillräckligt gammalt, är det är bra att fråga om barnet verkligen är törstigt varje gång det dricker. En del tonåringar bär, precis som en del vuxna, med sig en flaska vatten som de dricker ur under dagen. Det finns inga belägg för att den extra vätskan gör nytta. Om man för övrigt mår bra reglerar kroppen själv vätskebehovet med hjälp av törsten. Små eller svårt sjuka barn kan inte alltid känna törst eller släcka törsten på egen hand, och då behöver man som vuxen hjälpa till. Särskilda sjukdomstillstånd Om barn och ungdomar börjar dricka stora mängder på nätterna eller dricker så mycket att de måste upp och kissa eller börjar kissa i sängen igen kan orsaken vara: - Diabetes typ 1 som samtidigt brukar visa sig i bland annat viktnedgång. - Diabetes insipidus, en sällsynt åkomma som orsakas av att hypofysens vätskereglering fungerar dåligt eller av andra sjukdomar som nedsätter njurarnas förmåga att koncentrera urinen. Vad kan man göra själv? Man kan försöka ta reda på hur mycket barnet dricker under ett dygn. Om man misstänker diabetes typ 1 går det att undersöka om det finns socker i urinen. Om man vill testa själv, går det att köpa urinstickor på apotek. Men ännu bättre är att lämna ett urinprov för test på vårdcentralen eller hos skolsköterskan. Om barnet förlorar mycket vätska genom till exempel kräkningar eller diarréer, kan det vara bra att ge vätskeersättning för barn, som även ersätter förlorade salter och återställer vätskebalansen fortare. Barnet tillgodogör sig vätskan bäst genom att dricka i små portioner med täta mellanrum. Om barnet dricker mycket av vana eller stress och fortsätter så under en längre tid, behöver man prata i lugn och ro och försöka få klarhet i varför. Beroende på hur gammalt barnet är, kan man vända sig till skolsköterskan eller en ungdomsmottagning för att få råd och stöd. När ska man söka hjälp? Man behöver kontakta vårdcentralen eller en barnläkarmottagning om: - barnet regelbundet är törstigt även på natten - törsten stör barnets dagliga aktiviteter - barnet börjar kissa på sig på dagen och/eller natten - barnet samtidigt är trött, går ner i vikt, har huvudvärk och är irriterat - om urinprovstickan visar socker ska man omedelbart ta kontakt med barnklinik. Man kan alltid kontakta BVC, vårdcentralen eller ringa till sjukvårdsrådgivningen för råd.


text: Bildspel om arbete vid dator För muspekaren över bilden för att få information om hur man kan arbeta framför datorn utan att få belastningsbesvär. Med datorn som arbetsredskap Numera har många en dator som arbetsredskap, oavsett om man arbetar på kontor eller har någon annan typ av arbete. Många fortsätter dessutom att använda en dator hemma på fritiden, och då har man kanske inte en lika bra stol och ett lika bra arbetsbord som på jobbet. Här finns några tips som kan minska eventuella kroppsliga besvär av datorarbetet eller risken för att få dem. Bra att variera arbetsställning Man behöver röra på sig, ta pauser och variera arbetsställning för att må bra. Man kan till exempel gå till sin arbetskamrat med ett papper i stället för att skicka ett mejl. Om skrivaren och kopiatorn står en bit ifrån där man sitter får man röra sig när man ska hämta utskrifter. Det är också bra om man hinner gå en kort promenad på lunchen. Stolen Man kan börja med att ställa in höjden på stolen så att man når ner med fötterna i golvet. Då får man ett bra stöd både för fötterna och låren. Man ska gärna sätta sig ordentligt in på sitsen som bör ge stöd för hela låret. Men det ska helst finnas ett ungefär knytnävsstort utrymme mellan sitsen och knävecken. Där ligger nämligen blodkärl och nerver ganska ytligt. Om de kläms åt försämras blodcirkulationen till benen och man kan få svullna underben och fötter. Om man vinklar sitsen så att framkanten är några centimeter lägre än bakkanten är det lättare att behålla svanken. Då är det också enklare att hålla huvudet och nacken i en bra ställning. Om man tidigare har suttit tvärtom, det vill säga med den bakre kanten lägre än framkanten, tar det lite tid att vänja sig vid den nya ställningen. Då är det klokt att först ställa in sitsen så den är helt plan och efter ungefär en vecka vinkla den framåt. Arbetsstolen hemma kanske inte går att ställa in på olika sätt. Vill man ändå sitta lite framåtlutad finns det kuddar av skumgummi att köpa där ena sidan är tjock och den andra tunn, som en kil. Sådana kuddar brukar finnas i butiker för kontorstillbehör eller madrasser. En framåtlutad sits kan också vara bra om utrymmet för benen är litet och det är en aning trångt mellan låren och bordsskivan. Ryggstödet bör placeras så att man har stöd i svanken om man har en kontorsstol. Om man sitter på en vanlig stol som inte går att vinkla kan man i stället placera en liten kudde i svanken. Det finns även små, avlånga kuddar av skumgummi att köpa som fästs med ett gummiband på lämplig höjd på stolsryggen. För att avlasta ryggen när man sitter är det bra att luta sig bakåt samtidigt som man fäller ryggstödet bakåt om man har en kontorsstol. Det här kan man göra till exempel när man ska prata i telefon eller när man tar en paus för att läsa något. Om stolen har nackstöd kan det kännas skönt att använda det just när man talar i telefon eller läser. Men man kan behöva få information om hur nackstödet ska användas på rätt sätt, annars finns risk för att man låser fast sitt huvud vid stödet, spänner sig, blir stel och får ont. Om man har en stol med armstöd bör de vara ställbara i höjd och bredd. Det är bra att ställa in dem så att de sitter tätt intill kroppen, då behöver man inte föra armarna utåt för att nå dem. Lämplig höjd är strax under armbågshöjd när man är avslappnad i skuldrorna. Är de i vägen när man vill sitta nära intill bordet är det bäst att montera bort dem. En stol med hjul gör det lättare att flytta sig vid bordet. Det kan vara bra att hjulen är anpassade till underlaget. På ett hårt golv rullar stolen lättare och då bör hjulen vara mjukare. På ett golv med matta bör hjulen vara hårdare. Arbetsbordet Bordet bör vara på en höjd som gör att man sitter avslappnad i axlar och skuldror när man använder tangentbordet eller skriver för hand. Om bordet är för högt finns risken att man sitter med uppdragna axlar. Om det är för lågt sitter man framåtböjd med hängande huvud vilket bland annat leder till ökad spänning i musklerna i nacken och skuldrorna. Om man enbart behöver stöd för en pärm eller ett papper kan man använda en dokumenthållare eller lägga pappret på en pärm som ligger mellan skärmen och tangentbordet, med den smala sidan av pärmen vänd mot sig. Då blir det som en liten backe och lättare att läsa på pappret. Har man ett bord som är höj- och sänkbart är det bra om man växlar arbetshöjd flera gånger under dagen. Man kan börja med att stå när man kommer till arbetet. När man blir trött i benen sätter man sig. Men när man reser sig för att gå ifrån sin plats kan man på nytt ställa bordet i ståhöjd. På så sätt blir det en vana att dagligen byta arbetsställning. Om man inte har den här möjligheten men ändå vill stå och arbeta kan en hylla placerad på bra höjd fungera. Det ger möjlighet att variera mellan sittande och stående om man till exempel arbetar med en bärbar dator, men också om man vill stå och läsa eller sortera papper. Att sätta sig i en fåtölj och läsa kan också ge variation. Blir man trött i skuldrorna eller har svårt att slappna av i musklerna kan man avlasta underarmarna mot stolens armstöd eller mot skrivbordet. Men man bör undvika att lägga tyngden på armarna för då kan axlarna åka upp och risken finns att man sjunker ihop i ryggen i stället. Bildskärmen Bildskärmen bör placeras på ungefär en armlängds avstånd med den övre kanten i höjd med ögonen eller aningen lägre. Ögat vill rikta blicken en aning neråt, och genom att ögonlocket är lite nersänkt blir man inte så torr i ögonen när man arbetar framför skärmen. Synen styr hur man håller huvudet och om bildskärmen placeras för högt ändrar man på huvudets ställning och höjer hakan för att blicken ska kunna riktas neråt. Det här ger en sämre sittställning och kan leda till man får ont i musklerna i nacken och skuldrorna. Om man tror att de besvär man har beror på synen, för att man sitter och kisar, bör man göra en synundersökning hos en optiker. Innan man går dit är det bra om man mäter hur långt avståndet är från ögonen till bildskärmens mitt och från ögonen till tangentbordet och de papper man behöver läsa medan man arbetar. Optikern kan behöva dessa mått för att styrkan ska bli rätt om man behöver glasögon. Det är bra att tänka på att placera datorn och bildskärmen lite längre in i rummet för att inte störas av ljus från fönstret. Tänk också på att reflexer och speglingar i skärmen stör och kan leda till en olämplig arbetsställning. En skrivbordslampa ska helst gå att justera i höjd- och sidled. Den ska belysa de dokument man behöver kunna läsa och inte vara riktad mot bildskärmen. Om man behöver skriva för hand och är högerhänt bör skrivbordslampan placeras på vänster sida så att handen man skriver med inte skymmer texten. Placeringen bör vara till höger om man är vänsterhänt. Mus och kortkommandon Det finns flera sätt att arbeta med datorn och att använda mus är förmodligen vanligast. Det är bra att prova sig fram till man hittar en som känns bekväm och i en storlek som passar ens hand. Man ska placera musen tätt intill tangentbordet så att man har överarmen nära kroppen och inte arbetar med armen utåtvriden. Man ska försöka att hålla handleden rak, inte vriden mot lillfingret, när man använder musen och det är bra att släppa taget om den när man inte använder den. Då får musklerna vila en stund. Om man lär sig en del kortkommandon på tangentbordet kan man växla mellan att arbeta med musen och tangentbordet. När man ska lära sig kortkommandon kan det vara bra om man lär sig ett eller ett par i taget och övar på det tillräckligt länge så att det verkligen sitter innan man börjar träna på nya. När man använder ett modernt tangentbord som är tunt, behövs ofta inte något särskilt stöd för handlederna eller andra extra stödytor för att få avlastning för armarna. Om man inte hittar en lämplig mus eller har svårt att lära sig kortkommandon kan man pröva att använda en typ av ergonomisk styrplatta, som man har placerad mitt framför sig. Sådana finns i olika varianter men gemensamt är att de brukar placeras på skrivbordet mellan tangentbordet och en själv. Med denna typ av hjälpmedel kan man lätt växla mellan att arbeta med höger och vänster hand. Dessutom får man en arbetsställning för underarmarna och handlederna som kan kännas bekväm. Det finns också vertikala hjälpmedel som man kan hålla i som en penna. Man kan prova sig fram till man hittar något som passar ens hand.


text: Senast reviderad 2010-10-02 Är man extra känslig efter avslutad penicillinkur? Fråga Är man extra mottaglig för bakterier efter det att man avslutat sin penicillinkur? Bör man undvika att träffa människor direkt efter kuren för att inte riskera att få någon ny infektion? Svar I praktiken verkar det som om vissa personer kan vara lite extra känsliga för nya infektioner efter en avslutad penicillinkur. Om det beror på penicillinet eller själva infektionen kan vara svårt att säga. Efter en genomgången infektion kan man också ha en större benägenhet att drabbas av nya infektioner. Penicillinet verkar mot bakterier, men kan även slå ut nyttiga bakterier exempelvis i tarmen. Ifall man inte har någon grundsjukdom, som gör att man har försämrat immunförsvar, kan man återgå till vanliga aktiviteter och umgås med människor efter en penicillinkur. Man räknas själv vara smittfri efter ett par dagars behandling. Carola Ellström, Sjuksköterska


text: Axelent Wire Tray vänder sig företrädesvis till återförsäljare placerade runt om i världen. Genom ett redan etablerat distributörsnätverk kan vi inte bara garantera säkra leveranser i stort sett oavsett var i världen våra kunder befinner sig, detta distributörsnät tillför även ett brett spektra med värdefull kunskap.. Vi kommer successivt också att bygga upp lager på strategiska platser i takt med att vårt återförsäljarnät byggs upp.


text: Sugna på att spela in en musikvideo till någon av era låtar? Ta då chansen och sök till musikvideoworkshopen Music Video Lab som är i Falun i juni. Den 10-15 juni i sommar är det dags för fem fullspäckade workshopdagar på Magasinet i Falun. Sex musikakter (grupper eller solo) och sex filmteam kommer att mötas under fem intensiva dagar för att göra musikvideos tillsammans. Professionella handledare kommer att vara på plats och till hjälp för de utvalda deltagarna och produktionspassen kommer att blandas upp med föreläsningar, seminarier och umgänge. Arrangören Jonas Martinsson berättar att det är första gången Music Video Lab arrangeras men han hoppas att det ska bli återkommande om det går som de har tänkt sig. Grundidén till Music Video Lab kommer från Mats Omne som driver Matiné Film och Television i Falun och som har en tydlig roll under workshopen. Det är alltså ett gäng intresserade och verksamma personer i film- och musikbranschen som hoppas att musikvideon kan få ett uppsving igen efter flera års nedåtgående trend som står bakom initiativet. De tycker nämligen att musikvideos är ett bra marknadsföringsredskap för banden och att musikkonsumenterna vill ha ut mer av artisterna/grupperna i form av något audiovisuellt. - Det gäller att sticka ut och det går att göra med väldigt enkla medel - exempelvis med rätt teknik, driv och kunskap kan man själv göra högkvalitativa och intressanta produktioner av olika slag, säger Jonas Martinsson. Nu bjuder alltså Music Video Lab in till att ansöka om att bli uttagen till att vara med på workshopen. - Vi söker drivna och "up and coming" artister, musikgrupper, fotografer, klippare och regissörer från hela Sverige, säger Jonas Martinsson. För mer info och hur du/ni ansöker:http://musicvideolab.se/ Text: Wilhelm BlixtFoto: Marlene Scholze


text: Produkter Vårt sortiment består av både rökta och färskfrysta produkter. Förädlade och GMO-fria livsmedel som håller hög kvalitet genom lång erfarenhet och noggrant utvalda råvaror. Företaget är IP-certifierat, vilket medför att våra produkter alltid håller en hög standard. Våra produkter röks enligt gamla traditioner och ugnarna eldas med alved och härligt doftande enris.


text: Två vuxna och ett barn i olycka En trafikolycka inträffade i Mellanvalsan strax före klockan 20.00 på midsommaraftonen. Relaterat Ett barn och två vuxna var inblandade i singelolyckan. När räddningstjänsten anlände till platsen hade de inblandade tagit sig ur bilen själva. Både de vuxna och barnet fördes till Falu lasarett, en av dem hade bröstsmärtor medan de andra två åkte med för observation. Det var stopp i trafiken i båda färdriktningarna när man jobbade med olyckan. Orsaken till olyckan är i nuläget okänd.


text: Falköpings Golfklubb är med sin fantastiska anläggning och ypperliga banor en av Västra Götalands bästa och mest kompletta golfanläggningar. Här kan ett sponsorskap utveckla era affärskontakter under angenäma former i samband med golfspel. Tillsammans kartlägger vi dina önskemål och offererar Dig ett förslag anpassat för just Ditt företag. Så kontakta oss gärna för en närmare presentation av en golfanläggning i ständig utveckling.


text: Första inlägget på bloggen här! Idag har jag målat listerna till badrummet på övervåningen, blev i standard vit färg. Sen ska jag även sätta upp en ny lampa i taket, små spotlights riktade åt rummets hörnen blir det där. Behöver åka och köpa nya möbler till vardagsrummet också, en ny soffgrupp och ett nytt bord till tv:n skulle inte vara fel.


text: Idag hade jag med mig Thomas Larsson ut på pelagiskt vertikal efter gös. Eftersom det har gått så bra på sistone så vågade jag lova honom nytt PB När vi kom ut var det först svårt att hitta fisk men efter att jag kört ett tag så dök det upp ett fint eko som Thomas släppte jiggen på och den pangade på nästan direkt! Den högg på en Rainbow trout 10 tums-jigg, den jiggen har verkligen varit grym på sistone. Efter vägning och mätning så konstaterade vi att det var nytt PB för Thomas på 7.73 kg och 93 cm, kul!! Och jubel bröt ut i båten Sen blev det några gösar till varav två fina och idag så hjälpte vi till med att få upp gösar till märkning med sändare som kommer att registrera gösarnas beteende till mottagare som är utsatta över sjön. Det är sportfiskarna som ligger bakom projektet och det var Tobias Fränstam som märkte gösarna och han verkade glad att få lite finare gösar märkta idag Här håller Tobias en mindre gös med sändare på. Nu blir det vila från fisket några dagar, men i helgen ska jag söderut och fiska på en för mig helt ny sjö, ska bli spännande!! Skitfiske på er alla! Cecilia Idag hade jag med en reporter från tidningen Dala-Demokraten som ville skriva om mig och mitt fiske. Eftersom gösarna har varit lite tröga och vrånga på sistone så hade jag lite svårt att sova eftersom jag så otroligt gärna ville att det skulle bli bra fiske när han var med. Vi åkte ut kl.8.30 och när vi kom fram till stället jag tänkt fiska på så tog det inte lång stund innan jag hittade på ett grymt fint eko som jag släppte på. Fisken visade intresse direkt och efter lite lirkande med jiggen så pangade den på och det blev tung-gung på en gång och jag förstod att det var en större gös. När den kom upp till ytan så ropade jag ”håven!” eftersom reportern stod och fotade för fullt när jag drillade. Fick upp den i båten och jag ropade ”äntligen” och skrattade av glädje. Har längtat efter årets första storgös från båt och det kändes verkligen som en befrielse. Och dessutom var det så kul att få en sån gös när en tidningsreporter var med Vågen visade 8.25 kg och längden var 91 cm. Sen blev det några gösar till, bl.a en på 4.25 kg och 4 kg. Snacka om att det blev en lyckad dag! Skitfiske på er! Cecilia I helgen fick jag besök av Jonas Hellström och målet var att åka ut och jaga storgös. Tyvärr blåste det för mycket igår men då hittade vi på lite annat kul istället och höll tummarna för att det skulle blåsa mindre idag och det hjälpte tydligen för det var spegelblankt när vi åkte ut. När vi kom fram till området vi skulle fiska på så började jag köra och leta efter fisk och hittade ganska snart ett fint eko som jag släppte på och den högg nästan direkt och upp kom en skaplig gös. Kändes härligt eftersom det har varit trögt och svårt att lura upp gösarna på sistone och vi spekulerade i och hoppades att det var ett tecken på att det äntligen hade vänt. Sen körde Jonas och hittade på en fisk och den högg också direkt och en gös i samma storlek som min kom upp. Sen körde jag på en fisk som högg men inte ville fastna på krokarna så den fick vi aldrig se. När det sen var Jonas tur att köra igen så hittade han på ett riktigt stort eko som snabbt visade intresse för jiggen men behövde lirkas med innan den beslöt sig för att hugga. Den betedde sig först som en stor gös och vi var spända av förväntan men efter ett tag började den göra gäddrusningar och när den väl visade sig såg vi en vacker tjock storgädda. Vi anade att den vägde över 10 kilo och det stämde för vågen visade 10.5 kg, härligt! Sen fick vi en varsin fin gös innan det började blåsa alldeles för mycket. Vi åkte sen till en ö och väntade på att vinden skulle avta och då fick Bella bada och springa efter pinne som Jonas kastade vilket gjorde henne lycklig eftersom att springa efter pinne är det bästa hon vet. Vinden avtog lite efter en timme men det gjorde fisket också så vi åkte i land och kände oss nöjda med dagen. Nu hoppas jag att dagens fiske var en uppåtgående trend och att gösarna blir mer och mer på hugget framöver! Skitfiske på er! Cecilia Nu när det blir en period utan fiske och lite halvtrökigt väder ute då det är slaskigt o grått så började jag fundera lite på framtiden och vad jag har för mål i år. Dels tänkte jag tillbaka på förra året och det härliga fiskeåret jag hade då. Fick både PB i gös o gädda, efter nio års väntan. Satte ju ribban högt för nio år sedan med gös på 8.33 kg och gädda på 10.1 kg. Men i år lyckades jag äntligen slå båda två, i gös två gånger om, först en på 8.7, sen en på 9.7 kg. Nu är nästa mål att få en gös på minst 10 kilo, kommer köra hårt i vår då jag vet att gösarna är riktigt tjocka och fina Största gösen hittills på 9.7 som jag hoppas få större än i år Gädda siktar jag på 12+, helst på jerk eller spinnfiske. Min största hittills fick jag på ismete i år på 10145 gram, så här såg den ut. Sen är målet i fiske att få större abborre än 1.2 kg, lake större än 2.5 kg och när det gäller öring som jag knappt har fiskat så känns allt över 2 kg välkommet När det väl blir öppet vatten hoppas jag att min ”brorsa” Tommy Suomela äntligen vill hänga med och fiska gös igen efter allt sitt pimplande i vinter Finns dom som tror att han är min brorsa på riktigt men så är det inte, vi är som syskon men bara jättebra kompisar. Sen ska jag prova lite nya spännande fiskevatten i år. Ska ner till Glan och köra gös där med Adis Mesic och Alex Isik. Och sen blir det resa till Norge och hälsa på Emma Bäcker Håkonsen och hennes Atle, ska bli riktigt kul! Blir även Hälleflundra med Ulf Hugsén i Nordnorge och sen gäddfiske i Rugen så jag har mycket att se fram emot i år :) Utöver fisket så tänkte jag ta upp golfspelandet igen om jag hinner och sen ska jag komma igång på allvar med styrketräningen igen. Sen har jag ett ständigt mål att hitta en trevlig fiskekille jag trivs med att dela min vardag med :) Skitfiske på er! Idag var jag ut på trevligt ismete. Sivan Jansson, hennes man Leif o Leo hämtade upp mig kl.8.30. Sen mötte vi upp Victor Rasjö och hans fru Mari vid strandbaden och även Mikael Puhakka som ringde mig igår och hörde om jag skulle ut. Det var lite halvjobbigt att köra ut med bilen på isen eftersom det blivit stöpigt av snön som kom igår men det gick bra ut i alla fall. Vi var lite mer oroliga för när vi skulle tillbaka... Fisket var ganska segt till o börja med, blev nån mindre gös men sen fick Viktor äntligen en fin gös. Tyvärr var Sivan, Leif o Leo tvungen att åka efter ett tag och synd för dom så började huggen komma då. Micke fick en fin gös och sen fick jag en fin också. Vi fick sammanlagt 8 gösar och 5 gäddor, känns som en bra avslutning på ismetessäsongen. Även om det kommer vara is ett bra tag till så kommer jag vila från fisket nu till båtfisket sätter igång. Och eftersom det inte går att köra bil ut längre på min favoritsjö så får det vara. Ni som tror det går att köra ut får nog beställa traktor i förväg för även om isen är tjock så är det stöpis och bilen sjunker ner. Här kommer lite bilder från dagen. Sitter i soffan och slappar lite efter att ha jobbat och haft musikelever idag. Har haft en riktigt rolig helg under sportfiskemässan och var toktaggad att fiska igen när jag kom hem. Kan börja med mässan och jag åkte ner förra torsdagen till Jönköping. Trodde då att jag skulle få lite vårvärme när jag åkte söderut men nej, lika kalla vindar och inte nån vårkänsla. Men gjorde ju inget eftersom jag skulle vara inne i en mässhelg hela helgen men man undrar när våren ska komma... När jag väl kom fram efter 6 timmars tågresa så möttes jag av Albin Sharghi, underbar kille som börjat jobba för CWC. Eftersom han är Gösgalen som jag så ska vi fiska ihop en hel del framöver vilket ska bli superkul. Blev sen ett kärt återseende med resten av cwc-gänget när vi kom fram till mässhallen. Sen träffade jag underbart trevliga människor under hela helgen, både folk jag känner och nya bekantskaper. Blev intervjuad av Fisheco och den finns att kolla på här: http://www.youtube.com/watch?v=_MMGwwNsn3c I förrgår var jag ut på fiske igen, sugen som f-n efter helgen. Det var jag, Victor Rasjö, Simon Gustafsson och Marcus Eriksson. Och när vi kom ut så satt det folk i närheten där vi tänkt sitta så vi borrade en bit längre bort där det var oborrat, men jag fick ingen bra känsla... Vi fick nån mindre gös och nån gädda men efter ett tag så blev jag rastlös och tog med mitt lowrance-plotter som jag inte haft med tidigare och kollade efter några bra punkter jag hade inlagda. Jag fick gå en bra bit och när jag väl hittat på stället så ringde jag killarna och sa att jag ville flytta dit. Det var delade åsikter om att flytta eftersom det är lite jobbigt med Simon tog tag i det och sa, vi flyttar!!! När vi väl fått ut grejerna så dröjde det inte så länge innan Marcus fick en gös på 5.4 kg och en stund senare fick han nytt PB på 5.6 kg. Sen blev det fäll på ett av Victors spön och det blev lite dramatik... Han trodde ju precis först som jag att det var gädda men det visade sig en riktigt fin gös, men den gick inte att rikta upp i hålet. Eftersom jag såg att det var en fin gös så tvekade jag inte en sekund att ha ner hela armen och försöka få upp den. Jag fick hålla på bra länge och flera försök eftersom den hade dragit åt gäl-locken och gick då inte att få in fingrarna där. Men till slut så gick det och Victors glädje var obeskrivlig när han fick se den Min arm däremot tog det en halvtimme innan jag hade nån känsla i igen men det var det värt :) Video finns här som Simon Gustafsson filmade :) http://www.youtube.com/watch?v=yD4elf8_vCA Här är Marcus PB Victors PB! Igår var jag ut en sväng, först var jag själv med min underbara hund Bella och fick då en gös på 4.6 kg nästan direkt när jag kom ut men sen blev det ett gäng gäddor och fick sällskap av Victor och hans kompis Klas .Provade vippor jag fått av Stefan Jarl och dom funkade kanonbra! Nu har jag har hört att det äntligen ska bli värme framöver så då kanske man kan se ljuset i tunneln och hoppas på båtfiske snart Skitfiske på er alla!! Igår hade jag en helt fantastisk dag på isen tillsammans med Victor Rasjö, hans fru Mari, Jörgen Andreasson och Micke Lööv. Det var fantastiskt väder, trevligt sällskap och roligt fiske. Vi hade bestämt oss för att prova en helt oborrad plats och det verkade vara ett bra beslut. Vi fick 10 gösar och sju gäddor. Största gäddan på 7 kilo fick Jörgen och största gösen på 6750 gram fick jag och jag blev så glad eftersom jag hade som mål att få en gös över 6 kilo på ismetet i år. Jag fick en gös i förrgår som var precis under 6-kilosstrecket så det var verkligen revansch med den här gösen. Den tog i skymningen och jag hade höjt upp flera av mina spön till strax under isen och det gav resultat eftersom den gösen högg på ett av dom spöna. Nu ska jag vila från fisket ett tag. I helgen är det sportfiskemässa och jag kommer att vara i CWC-montern hela helgen och hoppas att vi ses. Här är länk till videoklipp från när jag fick gösen på 6.75 kg. https://www.youtube.com/watch?feature=player_embedded&v=Qecv1xTdByk Har varit ute ett par dagar på soligt och roligt ismete och det känns som att våren närmar sig trots att det fortfarande är ganska kallt. Första dagen var jag, Victor Rasjö och hans fru Marie ut. Dagen började dåligt eftersom jag kom på att jag glömt alla mina ismetesspön när vi kom ut på isen, snacka om att vara förvirrad. Som tur var så hade jag inte så långt att åka eftersom jag hade sovit över hos min farmor som bor några kilometer ifrån sjön vi skulle fiska på. När vi väl kom igång med fisket så tog det ett tag innan det började hända saker, men sen fick vi roliga huggperioder då det blev mycket springande. Det blev några fina gösar och tyvärr några tappade. Nästa dag så hade jag annat sällskap och det var Marcus Eriksson och Simon Gustafsson. Började bra eftersom jag fick fäll direkt och första gösen landad. Sen blev det en liten dödperiod innan det satte igång igen. Av nån anledning så var det på mina spön det blev mest fäll och jag fick flera gösar. Min teori var att det bara var jag som hade fluorcarbontafs med små trekrokar och väldigt lätt sänke, 4 gram. Efter ett tag så fick Markus fäll på ett av sina spön och efter en lång rolig drillning så visade det sig att han fick upp en gädda som betydde nytt PB för honom, 7.3 kg. Innan mörkret kom så tappade jag en gös som kändes riktigt tung och jag blev först ledsen, men sen kom min envisa sida fram och jag tänkte att nästa gång så ska den upp!! Snart är det påskhelg och då blir det fiske igen! Och helgen efter är det sportfiskemässa och jag kommer att vara i CWC-montern hela helgen, ska bli jättekul. Skitfiske på er! Cecilia CWC-fishingteam I fredags och igår var jag ut på ismete. Det var underbart väder så det kändes härligt att bara få vara ute på isen. På fredagen hade jag sällskap av Victor Rasjö från Hofors och efter att vi fått ut spöna så fick han snabbt en gädda, men tyvärr ingen stor. Sen blev det lugnt ett tag och Victor var tvungen att åka iväg ett tag och då började det plötsligt hända grejer. Tog bara 5 minuter så fick jag första gösen och sen hände det mycket att jag inte ens hann dricka kaffe. Fick ett par gösar till och ett par gäddor och tappade en riktigt fin för att den fastnade i iskanten. Jag hade förvarnat Jörgen Roos som också var ute och ismetade att om jag skulle få nån större gös så kunde han få komma och hjälpa mig med fotografering och efter ett tag så fick jag en finare gös. Jag höll den under vatten i hålet medans jag ringde Jörgen och sen väntade på att han kom fram. Jag var totalt nerkyld om händerna eftersom det tog några minuter men det var det värt för att måna om gösen. Jörgen och hans kompis fotade och vi vägde den, 4.7 kg, en tjock vacker gös. Sen kom Victor tillbaka och otur för honom så verkade huggperioden ha gått över då. Vi hade några till fäll och jag fick en till tjockis innan vi avslutade fisket. Jag fick tidigare under dagen en bråkig gädda som gjorde att jag fick plåstra om vänsterhanden och drygt nog fortsatte det blöda hela dagen. Igår hade jag sällskap av Robert Källström och hans hund ”Kingen”. Min hund Bella och Kingen sprang runt som galningar på isen och försökte få fart på fisken åt oss Men igår var det mest gäddor som var på gång. Fick ett par gösar men sen blev det 7 gäddor, största på 4 kg så det var en gädd-barnkammare för dagen. Idag ska jag åka iväg och spela fiol i orkester på konsert och kan ju säga att fiske är inte bra för fiolhänderna, har småsår på fingertopparna som gör jätteont när man trycker ner dom på strängarna men jag får bita ihop! Skitfiske på er! Cecilia Cwc fishingteam Vaknade upp idag supertaggad inför fiske! Som vanligt så hade jag sovit dåligt, jag är ju alltid som ett barn inför julafton när jag ska ut och fiska. Mötte upp min kompis Emil Jonsson som jobbar på Berras i Gävle och hans kompisar strax efter kl.7 och det blev en långpromenad ut på isen till där vi bestämde oss för att fiska. Kändes hett för både gädda och gös. Vi borrade upp och satte ut alla spön och det tog inte lång stund innan det blev fäll på ett av Davids spön. Han drillade bra länge och blev nytt PB på 9.1 kg för honom, vilken start på dagen!! Sen var det mycket aktivitet och fäll, verkade vara gösar som spottade... Att gösarna fanns i närheten var det ingen tvekan om men det gällde bara att få dom att hugga ordenligt istället för att bara var på och nafsa. Efter ett tag så pinglade det på ett av Peters spön och vi såg på spöböjet att det var en fin gös. När den väl kom upp så visade vågen 4.96 kg, dagens andra PB!! Sen satt vi i finvädret och myste, jag fick en gädda på typ 4 kg och jag borrade upp lite nya hål med min nya motorborr. Nu är det ju faktiskt riktigt kul att borra upp nya hål istället för förut när jag hade handborr. Efter ett tag så blev det fäll på ett av mina spön och när jag kom fram så såg jag att det sprutade ut lina så jag väntade ett tag och precis när den stannade så gjorde jag mothugg och det kändes direkt att det var en bättre fisk. Tomas Larsson (pimpelmästaren) hade kommit ut på sina skidor en stund innan och stod redo vid hålet och sa efter att han sett gäddan skymta att det var en på typ 5 kg, men det gjorde han för att jag inte skulle bli nervös haha. När den väl kom upp så kändes det som att alla tappade hakan. Resultatet blev ett efterlängtat nytt PB!! Vågen visade 10145 gram och det betydde att jag slog gamla PB med 45 gram! Jag skrattade när jag fick höra vikten och kände att det var så kul att det inte var tvärsom att det var 45 gram under förra PB. Jag har fått många gäddor precis under 10 så därför kändes det så skönt att få ännu en på 10+. Blev sen revanch för Emil med en fin gös, han hade haft flera fiskar på under dagen och tappade en riktigt fin gös. Känns som att sportfiskemässan närmar sig. Ska bli superkul att träffa alla andra fisketokiga!! Skitfiske på er!!


text: Berlinale 2013 - Den 63:e internationella filmfestivalen i Berlin pågår mellan 7 och 17 februari 2013. Varje år tar huvudstaden emot filmvärlden och internationella stjärnor på röda mattan väntas av entusiastiska fans. Eftersom Berlinale är världens största publikfestival är alla välkommna att titta på de omkring 400 filmerna på Potsdamer Platz och i Friedrichstadtpalast. Filmgenrerna sträcker sig från stora internationella produktioner till experimentella independentfilmer och art-house-bio. Målet är dock alltid att filmerna ska hänföra, beröra och låta tittaren upptäcka nya världar.


text: Vi ligger långt framme vad gäller programutveckling och ett arbete här ger dig erfarenhet från många användbara teknikområden. Företagets storlek och platta organisation främjar dessutom din möjlighet att ta eget ansvar och egna initiativ. Ida Infront satsar på att vara en arbetsgivare som erbjuder dig ett flexibelt, kreativt och ansvarsfullt arbete. Dessutom prioriterar vi ett gott ledarskap samt en god fysisk och psykisk arbetsmiljö. Vår önskan är att ta tillvara på den talang som finns i varje människa. Vi är måna om att de som skapar vår framgång känner att vi backar upp dem längs vägen.


text: Journalisten var den 15 maj på plats när 2 000 demonstranter samlades utanför folketinget i Christiansborg i Köpenhamn för att protestera mot förslaget om en ny offentlighetslag. Här är en videofilm därifrån. Lagförslaget i Danmark har mött massiv kritik från jurister, journalister och publicister, men också från allmänheten. Det finns en majoritet för förslaget och den ser ut att kunna röstas igenom i folketinget den 28 maj. Läs hela artikeln här