text: Friidrott (äldre benämningar fri idrott och allmän idrott) är ett samlingsbegrepp för ett antal olika sporter, oftast använt om dem som organiseras av Internationella friidrottsförbundet, International Association of Athletics Federations. Friidrottens historia Friidrott är med stor sannolikhet en av de idrotter med längst historia. Den är omnämnd i de ursprungliga olympiska spelen under antiken. Under olympiska spelet 776 f.kr. tävlade de aktiva i att springa en stadium (motsvarande 180 meter). Vid senare olympiska spel utökades löpgrenarna till längre sträckor. Även mångkamp fanns med i de antika olympiska spelen. Mångkampen bestod av diskuskastning, längdhopp, spjutkastning, löpning och brottning.. Friidrotten organiseras och tillkomsten av IAAF Under 1800-talet fick friidrotten ett uppsving igen. Det framväxande välståndet gjorde att allt fler personer fick möjlighet att kunna idrotta. Precis som i flera andra idrotter, exempelvis fotboll, var Storbritannien ett föregångsland där friidrottstävlingar arrangerades från mitten av 1800-talet. När de första moderna olympiska spelen invigdes 1896 i Aten var friidrott en självklar del av programmet. Samma år arrangerades även de första Svenska mästerskapen i friidrott (i Helsingborg). Inledningsvis var det oklart vilka grenar de aktiva skulle tävla i. Först 1912 bildades det internationella förbundet IAAF av 17 nationella föreningar i syfte att skapa gemensamma regler och världsrekord. Ursprungligen var friidrottstävlingar bara till för amatörer; exempelvis stängdes Gunder Hägg av 1946 för brott mot amatörreglerna. Först 1982 togs amatörreglerna formellt bort. Friidrotten under kalla krigets dagar Från 1950-talet och fram till slutet av 1980-talet kom friidrotten att präglas av det kalla krigets uppdelning i väst och öst. Länder som Sovjetunionen, Tjeckoslovakien, Bulgarien och framför allt Östtyskland dominerade friidrotten. Att lyckas inom idrotten blev en del av den politiska ideologin i många så kallade östländer. Framför allt gjordes det stora avtryck inom damernas friidrott där östländerna var fullständigt överlägsna. Friidrotten blir global Friidrotten är i dag en global sport inte bara när det gäller antalet länder som är medlemmar i IAAF, utan även att resultaten i den moderna friidrotten är betydligt mer globala än många andra grenar. Vid de första olympiska mästerskapen var det i princip bara tävlande från Nordamerika, Europa och Australien och Nya Zeeland som tog medaljer. Den första sydamerikanen som tog en olympisk medalj i friidrott gjorde det 1924. 1928 fick Asien sin första olympiska medaljör. Afrikas genombrott kom efter det att Abebe Bikila vunnit olympiskt guld 1960 i maraton. Genom att studera vilka nationer som vunnit olympiska medaljer i friidrott vid det olympiska sommarspelen 2000 och 2004 kan man se att 51 olika nationer har idrottare som blivit medaljörer. Fortfarande finns det stora skillnader mellan vilka nationer som vinner vilka grenar. På männens kortdistanslöpning kommer de främsta resultaten oftast från färgade personer från Amerika, Karibien eller västra Afrika. På medeldistans- och framför allt långdistanslöpning är öst- och nordafrikaner överrepresenterade med löpare främst från Etiopien, Kenya, Marocko och Algeriet. Däremot är de flesta segrar i teknikgrenar från Europa eller Nordamerika. Från amatörer till professionella Förutom att friidrotten numera är en global idrott har friidrotten allt mer präglats av kommersiella intressen. Prissummorna har ökat i tävlingarna och med Golden League (som 2010 ändrades till Diamond League) har ekonomin hamnat i fokus. IAAF samarbetar även med en rad olika företag som sponsrar friidrottsverksamheten. Även de bästa aktiva kan idag i allt högre grad leva på sitt idrottande genom stöd från klubbar, sponsorer, nationella olympiska kommittéer och nationsförbund till skillnad mot tiden innan 1982. Friidrottsgrenar Dagens friidrott består av flera olika sporter som genom historien har förändrats. Grovt går det att dela in sporten i flera undergrupper. Löpning (kort-, medel- och långdistans), hoppgrenar, kastgrenar, mångkamper och gång. Även om friidrott till sin karaktär är en individuell sport så tävlar man även i lag i flera grenar, exempelvis i stafetter men även i rena lagtävlingar, till exempel Finnkampen. Utöver de ovan uppräknade grenarna finns det flera grenar som i olika tider haft varierande grad av officiell prägel, såsom till exempel löpningar på 110 yard, 220 yard, engelsk mil och 2 000 meter; viktkastning och kast med liten boll; stående höjdhopp och stående längdhopp samt varianter på stafetter och mångkamper med andra distanser respektive grenar. Löpning Inom friidrotten tävlas det i en rad olika löpgrenar. Den kortaste distans som man tävlar på är 60 meter och den längsta är maraton. Det finns även längre och kortare distanser som inte ingår i IAAF:s officiella program. Löpning ingår även som en del i andra idrotter så som triathlon och modern femkamp. Kortdistanslöpning Till kortdistanslöpning räknas normalt alla löpgrenar som är maximalt 400 meter. De vanligaste distanserna är 60 meter (som främst springs inomhus), 100 meter, 200 meter, 400 meter samt stafetterna på 4 x 100 och 4 x 400 meter. Förutom dessa distanser finns det även officiella världsrekord på 300 meter, 100 yards och stafett 4 x 200 meter. Det som är kännetecknande för kortdistanslöpning är att man springer på enskilda banor och att man använder startblock. På distanser upp till 100 meter så springer alla deltagare på raka banor medan på längre distanser så ingår ett eller två kurvmoment. Medeldistanslöpning Med medeldistanslöpning menas alla distanser som är längre än 400 meter men kortare än 5 000 meter. De vanligaste distanserna är 800 meter, 1 500 meter, 1 engelsk mil och 3 000 meter. Det finns även officiella världsrekord på distanser som 2 000 meter, 2 500 meter samt stafetter på 4 x 800 meter och 4 x 1 500 meter. En skillnad mellan kort- och medeldistanslöpning är att löparna i medeldistanslöpning bara startar på enskilda banor för att efter den första kurvan övergå till en gemensam bana. Eftersom det inte går att springa maximalt under hela loppet blir loppen mer taktiska. För att få bra tider vid tävlingar används därför oftast så kallade harar som får agera farthållare och även fånga upp vinden. Långdistanslöpning I långdistanslöpning ingår alla distanser som är 5 000 meter eller längre. Det finns flera olika distanser som man tävlar på men de vanligaste är 5 000 meter, 10 000 meter, halvmaraton och maraton. Det finns även världsrekord på distanserna 20 000 meter, 1 timmes löpning, 25 000 meter och 30 000 meter. I långdistanslöpningen ingår även terränglöpning, så som Lidingöloppet i Sverige. Det finns även tävlingar i Ultramaraton som kan vara väldigt långa. Långdistanslöpning kan antingen ske på en friidrottsarena så som 10 000 meter, i stadsmiljö så som maraton eller som terränglopp. Farthållare förekommer i många lopp. Häck- och hinderlöpning Huvudartiklar Häcklöpning och Hinderlöpning En särskild form av löpning är häck- och hinderlöpning. Inom häcklöpningen tävlar man på kortdistans respektive långdistans. Med kortdistans menas 60 meter (främst inomhus), 100 meter (enbart för kvinnor) och 110 meter (enbart för män). På långdistans springer man 400 meter. Totalt är det, med undantag för 60 meter, 10 häckar som ska passeras. Häckarna är olika höga för män respektive kvinnor. Häckarna är inte fasta vilket gör att om man slår i en häck så välter de. I hinderlöpning så är det precis som i häcklöpning hinder som ska passeras. Skillnaden är att hinderna är fasta vilket gör att om man slår i ett hinder så välts det inte. Den vanligaste distans som man springer på är 3 000 meter. Förutom att löparna totalt på 3 000 meter hinder lopp ska passera 28 hinder ska de även sju gånger hoppa över en vattengrav som är 3,66 meter lång och 70 centimeter djup. Hindrens höjd varierar mellan könen. Hoppgrenar Huvudartikel Hoppgrenar Inom friidrotten tävlar man i fyra teknikgrenar som brukar benämnas som hoppgrenar. Dessa är längdhopp, tresteg, höjdhopp och stavhopp. Längdhopp och tresteg påminner om varandra. I båda dessa grenar springer den aktive fram till ett märke (s.k. plastelina eller planka) där man hoppar rakt fram. Eftersom hoppet mäts från märket så gäller det att komma så nära linan som möjligt, ifall man kommer över linan så blir hoppet ogiltigt. I mästerskapssammanhang har den tävlande sex hopp på sig och det längsta hoppet räknas som resultat. Ifall två hoppare hoppar lika långt så avgör det bästa andra hoppet osv. Om det inte går att skilja hopparna på de sex omgångarna avgörs det med en sjunde omgång. I höjdhopp och stavhopp springer den aktive fram till en ribba som denne ska ta sig över. I stavhopp använder idrottaren en stav. Det finns inga regler för hur lång en stav ska vara eller av vilket material utan det bestämmer friidrottaren själv. I både höjdhopp och i stavhopp är det inte den faktiska höjden som mäts utan höjden på ribban som räknas. Det spelar alltså ingen roll ifall man är högt över eller precis tar en höjd. Vanligtvis har en aktiv tre försök på sig på varje höjd. Ifall man klarar höjden går man vidare till nästa höjd. Den som klarar högst höjd vinner tävlingen. Ifall flera tävlande klarar samma höjd är det på vilket försök man klarade den högsta höjden som avgör. Om båda hopparna klarade höjden på samma försök avgör antal rivningar tidigare i tävlingen vem som vinner. Om det fortfarande inte går att avgöra en vinnare blir det skiljehoppning. Först får hopparna ett försök till på höjden som hopparna rev ut sig på. Sedan sänker man ribban med minimihöjningen 2 cm i höjdhopp respektive 5 cm i stavhopp tills hopparna skiljs åt. Om båda hopparna klarar samma höjd i skiljehoppningen höjer man med minimihöjden och så fortsätter man tills hopparna skiljs åt. Historiskt sett har man även tävlat i stående höjdhopp, stående längdhopp och stående tresteg. Kastgrenar Huvudartikel Kastgrenar Inom friidrott tävlar man även i främst fyra kastgrenar som alla har det gemensamt att den aktive kastar eller stöter iväg ett föremål så långt som möjligt. Dessa grenar är kulstötning, diskuskastning, släggkastning och spjutkastning. Ytterligare en gren är viktkastning som främst ingår i det svenska inomhusprogrammet samt i kastmångkamp utomhus för veteraner. Grenen finns även i en del andra länder men inte i det internationella programmet. Noterbart är att diskus och spjut var två av de fyra ursprungliga friidrottsgrenarna i de antika olympiadernas femkamper som avslutades med brottning. I kulstötning, släggkastning och viktkastning kastar deltagarna från en ring som mäter 2,135 meter i diameter. Diskusringens diameter är 2,50 meter. Tekniken i dessa grenar är rotation med undantag för kulstötningen där både glidstil och rotation är de vanligaste på seniornivå. Precis som i längdhopp och i tresteg har varje kastare i mästerskap tre kast på sig och det är det längsta kastet som räknas. Därefter får de åtta bäst placerade kastarna ytterligare tre kast på sig att förbättra sitt bästa resultat. Ifall en kastare trampar på ringkanten eller marken utanför ringen efter första rotationen innan redskapet landat blir kastet ogiltigt. Först då får den aktive lämna ringen och då endast i riktning bakåt, bort från kastsektorn. Det är heller inte tillåtet att kasta eller stöta på eller utanför kastsektorns linjer. För att förhindra olyckor kastar man redskapet (i diskus, slägga och vikt) i en bur med nät åt alla håll utom mot kastsektorn. Nätet hindrar redskapen från att landa långt utanför sektorn. I spjutkastning tar den aktive sats på en anlöpsbana och kastar spjutet rakt fram. Tekniken får inte avvika från den traditionella. Hastigheten, och vinkeln på spjutet vid utkastet är de viktigaste faktorerna som avgör hur långt kastet blir. En optimal vinkel är mellan 30 och 40 grader. Mångkamp Huvudartikel Mångkamp En särskild form av friidrott är mångkamp. Här tävlar de aktiva i flera olika grenar och får poäng i varje enskild gren. Den totala poängsumman efter den sista grenen avgör vem som vinner. Den vanligaste formen av mångkamp är tiokamp (för herrar) och sjukamp (för damer). Inomhus tävlar man även i femkamp (för damer) och sjukamp (för herrar). Programmet för tiokampare är: Dag ett – 100 meter, längdhopp, kulstötning, höjdhopp och 400 meter. Dag två – 110 meter häck, diskuskastning, stavhopp, spjutkastning och 1 500 meter. Programmet för sjukampar är: Dag ett – 100 meter häck, höjdhopp, kulstötning och 200 meter. Dag två – längdhopp, spjutkastning och 800 meter. Gång Huvudartikel Gång Internationellt räknas även gångsporten till friidrott. I Sverige är gångsporten organiserad i ett eget förbund, Svenska Gång- och Vandrarförbundet. I gång tävlar man antingen i landsvägsgång eller på bana. I mästerskapssammanhang är den först nämnda den vanligaste. De vanligaste distanserna i gång är 20 km och 50 km. Friidrottsarenor Friidrott anordnas normalt på en friidrottsarena. Vanligt är att friidrottsarenan även används till andra sporter än bara friidrott, exempelvis fotboll. Arenan är ovalformad och består av en löparbana som är 400 meter lång. Innanför löparbanan finns en gräsplan som används i kastgrenarna. Innanför löparbanorna finns även plats för hoppgrenarna. Underlaget på löparbanorna är sedan 1960-talet av ett syntetmaterial som kallas för tartan. Friidrott inomhus Internationella inomhustävlingar anordnas främst under norra halvklotets vintersäsong. Till skillnad mot utomhusanläggningars 400-metersbanor är löparbanorna inomhus i de flesta fall 200 meter långa. Eftersom hallen är mindre går det vanligtvis inte att tävla i kastgrenar inomhus med undantag av kulstötning och viktkastning. Vidare tävlar man inte heller på 100 meter inomhus eller 100 respektive 110 meter häck. Dessa grenar är utbyta mot 60 meter istället. Av anledningen att banorna är så pass snäva inomhus har man tagit bort 200 m som mästerskapsgren inomhus. Sprintsträckorna är därmed begränsade till 60 m och 400 m inomhus. Även längre häck- och hinderlöpning är borttagna från inomhusprogrammet. Till skillnad mot friidrott utomhus är inomhustävlingar en relativt sen tillkomst. Det första inomhusvärldsmästerskapet ägde rum 1985. Regler Sedan IAAF grundades är det de som fastställer vilka regler som ska gälla för friidrottstävlingar. Nationella förbund kan ha egna regler men då gäller inte resultat och eventuella världsrekord som officiella. Reglerna i friidrott bygger på principen om att de ska vara enkla och inte kunna ge upphov till tolkning. Regelsamlingen som finns hos IAAF är väldigt detaljrik och uppdateras löpande. Utvecklingen inom friidrotten har framför allt handlat om att säkrare kunna bedöma resultat och att förebygga dopning. Exempel på regler som successivt har införts i syfte att kunna ge säkrare resultat är: Målfoto i sprintlopp, elektronisk tidtagning, elektronisk avläsning för att förebygga tjuvstarter och optiska hjälpmedel för att mäta kast och hopp. Ibland har även reglerna fått ändrats på grund av deltagarnas prestationer. Exempelvis var IAAF tvungen att modifiera spjuten i syftet att minska kastlängderna, detta sedan den östtyske kastaren Uwe Hohn kastade över 100 meter vilket kunde ha lett till att spjuten skulle hamna på löparbanorna. En annan uppmärksammad regeländring kom för ett par år sedan då man omformulerade regeln i gång från att man ej får ha båda fötterna i luften samtidigt till att man ej får ha det synbart för det blotta ögat. Orsaken till detta var att studier med höghastighetskamera visade att praktiskt taget alla gångare bröt mot regeln, så man var tvungen att antingen diska de flesta eller ändra regeln. En idrottare eller ett förbund som har hamnat i en dispyt med IAAF kan överklaga ett beslut till CAS, idrottens högsta domstol. Mästerskap och tävlingar Precis som i andra idrotter finns det en rad olika tävlingar inom friidrotten. Dels finns det internationella mästerskap så som Olympiska spelen och världsmästerskapen. Dels finns det olika tävlingar där de finaste tidigare kallades för Golden League, numera Diamond League. IAAF (som är det internationella friidrottsförbundets förkortning) arrangerar även andra turneringar vid sidan av Diamond League, till exempel World Challenge runt om i världen som är en lite bredare turnering liknande Diamond League men för nivån under den yttersta eliten. Olympiska mästerskap Huvudartikel Friidrott vid Olympiska sommarspelen Friidrott tillhör de grenar som funnits på det olympiska programmet sedan starten 1896. Från början var det bara män som tävlade men sedan 1928 finns det även friidrott för kvinnor på det olympiska programmet. Antalet grenar har kraftigt förändrats under historien. Reglerna om deltagande har förändrats övertid men idag får varje nation maximalt skicka tre idrottare till varje gren under förutsättningen att denna idrottare klarar de gränser som IOK har satt upp. I en del länder så som USA har man en nationell uttagning där de tre som vinner varje gren får åka, under förutsättning att de klarar kvalgränserna. I andra länder så som Sverige görs en bedömning över en längre tid om vilka idrottare som får delta, och att deltagaren ska kunna komma inom topp 8. Världsmästerskap Huvudartikel Världsmästerskapen i friidrott 1983 anordnades det första världsmästerskapet i friidrott. Redan från början tävlade både kvinnor och män vid världsmästerskapet. Från början var det tänkt att världsmästerskapet skulle äga rum vart fjärde år vilket också skedde inledningsvis. Men efter VM 1991 äger tävlingarna rum vart annat år. Precis som i olympiska spelen finns det kvalgränser som IAAF har satt upp som de aktiva måste klara för att få delta i världsmästerskapen. Förutom det vanliga världsmästerskapet arrangerar även IAAF flera andra världsmästerskap. inomhus-VM har funnits sedan 1985 och äger rum vart annat år. Nästa mästerskap kommer att äga rum i Doha 2010. VM för juniorer har ägt rum vart annat år sedan 1986 och sedan 1999 finns det även ett mästerskap för ungdomar (17 år eller yngre). Sedan 1973 äger även VM i terränglöpning rum varje år. Kontinentala mästerskap Huvudartikel EM i friidrott Förutom de två stora mästerskapen så finns det även kontinentala mästerskap. Det första Europamästerskapet i friidrott avgjordes 1934 och äger rum vart fjärde år. 2006 gick EM i Göteborg. Sedan 1973 har Asiatiska mästerskapen i friidrott avgjorts vart annat år. Vart annat år äger också Afrikanska mästerskapen i friidrott rum, det första hade premiär 1979. Friidrott äger även rum som del andra större evenemang, så som Panamerikanska spelen. En regional tävling som äger rum vart fjärde år sedan 1951. Ytterligare ett exempel är Samväldesspelen som ägt rum sedan 1930. World Athletics Tour Förutom mästerskapen anordnar IAAF varje år en serie tävlingar i vad som kallas för WAT – World Athletics Tour. Deltävlingarna delas in i Golden League-deltävlingar, Super Grand Prix-deltävlingar och Grand Prix-tävlingar. Golden League Huvudartikel Golden League Sedan 1998 arrangerar IAAF arrangeras det som kom att kallas för Golden League. Totalt sex friidrottstävlingar har fått status som Golden League-tävling och den idrottare som vinner samtliga sex tävlingar får vara med att dela på en prissumma som är värd 1 miljon USD. De tävlingar som ingår i Golden League är Bislett Games i Oslo, Meeting Gaz de France i Paris, Golden Gala i Rom, Weltklasse Zürich, Memorial van Damme i Bryssel och ISTAF Berlin. Ordningen mellan dessa städer liksom vilka grenar som är med i Golden League varierar från år till år. Varje tävling ger poäng till den aktive utifrån dess placering i tävlingen. Vinnaren i en Golden League- eller Super grandprix-tävling får 20 poäng, tvåan 16 poäng, trean 14 poäng osv. Vinnaren i en Grand prix tävling får 10 poäng, tvåan 8 poäng, trean 7 poäng osv. När säsongen är avslutad summeras den totala poängställningen för samtliga deltagare. De sju friidrottare som fått högst poäng (i löpdistanser över 1 500 meter 11 friidrottare) får delta vid IAAF World Athletics Final. Ifall en friidrottare under året i en WAT-tävling tangerar världsrekordet får man 3 extra poäng och om man slår världsrekordet får man 6 extra poäng. Förutom de tävlande som direktkvalificerats till WAF får IAAF utse någon extra till varje gren. Från och med 2010 ersattes Golden League med Diamond League. Övriga tävlingar Förutom de tävlingar som ingår i WAT finns det flera andra friidrottstävlingar som är klassiska. Mångkamparnas viktigaste tävlingar varje år äger rum i Götzis. Landskampen mellan Sverige och Finland i Finnkampen är en annan klassisk tävling. En liknande tävling är Europacupen i friidrott som äger rum varje år och är en lag tävling där totalt åtta länder tävlar i olika grenar. De som slutar på sjunde respektive åttonde plats blir nedflyttad till en lägre division. Tävlingsformen har ägt rum sedan 1965. Världsrekord Huvudartikel Friidrottsrekord För att ett världsrekord i friidrott ska godkännas av IAAF krävs att rekordet presterats under tillåtna förhållanden. Resultat som noterats i sprintlöpning, längdhopp och tresteg utomhus får bara godkännas om medvinden varit maximalt 2,0 meter/sekund. Andra regler gäller dock i mångkamp. Ifall resultat har skett i för stark medvind så räknas det som ett godkänt resultat i den aktuella tävlingen men inte som ett rekord. Vidare får en aktiv inte ha varit dopad när världsrekordet noterades. En person som fått ett världsrekord godkänt kan fråntas detta retroaktivt om det senare visat sig att den aktive varit dopad. Så har exempelvis skett när det gäller de rekord som Ben Johnson och Justin Gatlin först bokfördes för. Flertalet världsrekord, framför allt i kortdistanslöpning för damer samt kastgrenarna, har åtskilliga år på nacken. Det äldsta 2011 gällande rekordet är Jarmila Kratochvílovás rekord på 800 meter från 1983. Genom åren har det framförts kritik mot att många rekord från 1980-talet är satta under en tid då dopning sannolikt var betydligt vanligare än idag. Dessa rekord uppfattas därför som praktiskt taget omöjliga att slå. Trots detta har IAAF valt att behålla rekorden eftersom det inte finns några bevis för att exempelvis Kratochvílová varit dopad under sin karriär. Flera rekord som när de sattes ansågs omöjliga att slå har också i efterhand slagits. Ett exempel är herrarnas rekord i längdhopp som Bob Beamon 1968 förbättrade med 55 cm. Rekordet stod sig i 22 år innan det slogs. I de flesta grenar är det numera ganska ovanligt att rekorden slås. Under hela 2000-talet har det, tills november 2010, slagits världsrekord i 17 av friidrottens 46 grenar . På herrsidan är det på 100 meter, 200 meter, 800 meter, 5 000 meter, 10 000 meter, Maraton, 110 meter häck, 3 000 meter hinder, 4x100 meter och tiokamp. På damsidan är det 5 000 meter, Maraton, 400 meter häck, 3 000 meter hinder, stavhopp, släggkastning och spjutkastning. Det ska dock tilläggas att det i stavhopp, släggkastning och på 3 000 meter hinder, samtliga för damer, ratificerades världsrekord först på 2000-talet. En fråga som länge diskuterats är vad som är möjligt för människan att kunna prestera i olika friidrottsgrenar utan att fuska. Teknikutveckling, med bättre underlag och redskap samt träning och kost har länge kunna bidra till att världsrekorden förbättrats. Dopning Sporten dras med ganska stora dopningsproblem (vilket till viss del kan förklaras med att testerna är hårdare än i många andra sporter). Sedan slutet av 1980-talet har en lång rad stora dopningsskandaler skakat friidrotten. Dopningsskandalen med Ben Johnson 1988 Den mest pinsamma dopningsskandalen i friidrott anses vara då Ben Johnson, som vann 100 m i OS 1988, avslöjades efter några dagar ha steroider i kroppen varvid han diskvalificerades. Dopningsskandalen med Marion Jones 2007 Den kanske största skandalen under 2000-talet inträffade i oktober 2007 när före detta superstjärnan Marion Jones från USA erkände att hon dopat sig i slutet av 1990-talet och början av 2000-talet. Jones som dominerade damernas sprintdistanser i slutet av 1990-talet och början av 2000-talet hade bland mycket annat vunnit 3 guld i OS 2000 men varit misstänkt för dopning under lång tid. Skandalen ansågs då av många experter vara den värsta som drabbat friidrotten sedan Ben Johnson avslöjades som fuskare efter 100-metersfinalen i OS 1988. Jones dömdes i januari 2008 till 6 månaders fängelse för att ha ljugit för två utredningskommittéer om sin inblandning i BALCO-skandalen, som hade sitt ursprung i en razzia mot företaget BALCO i september 2003. Ryska dopningsskandalen juli/augusti 2008 I månadsskiftet juli/augusti 2008 och endast en vecka innan invigningen av Olympiska sommarspelen 2008 briserade ännu en stor skandal när hela sju ryska kvinnliga friidrottare avslöjades som fuskare. Genom DNA-prov kunde "dopningspolisen" bevisa att man lyckats byta ut sina urinprov för att på så sätt lura dopningskontrollerna. Fem av de ertappade fuskarna var uttagna i OS och stora medaljhopp. Bland dessa återfanns framförallt Jelena Soboleva som 2008 var världsetta på både 800 meter och 1 500 meter och Tatjana Tomosjova som vunnit guld i VM på 1 500 meter både 2003 och 2005. Darja Pisjtjalnikova hade världsårsbästa i diskus. Vid sidan av ryskorna avslöjades även två rumänska idrottare. Svensken Arne Ljungkvist som är viceordförande i den internationella antidopningsbyrån WADA anser också det är högst sannolikt att härvan kommer växa ytterligare. Ljungkvist och andra ledande personer inom WADA och IAAF menar att allt tyder på att fusket varit organiserat med många personer, även tränare och kanske även ledande personer i ryska friidrottsförbundet inblandade. Friidrott för kvinnor Friidrott var i likhet med flera andra idrotter ursprungligen en sport för herrar. I antikens olympiska spel fick inte damer delta som tävlande, i stället hölls de särskilda Heraiaspelen. Åren 1921 till 1934 hölls särskilda internationella damtävlingar (Damspelen 1921, 1922 och 1923 i Monte Carlo, 1924 i London och 1931 i Florens) och damolympiader (1922 i Paris, 1926 i Göteborg, 1930 i Prag och 1934 i London). Första Svenska mästerskapen i friidrott för damer hölls 31 juli 1927 i Lidköping och först vid OS 1928 i Amsterdam tilläts kvinnor tävla i friidrott på Olympiska spelen även om det då var i ganska få grenar. Första Europamästerskapen i friidrott för damer hölls 17-18 september 1938 i Wien (herrtävlingen hölls separat i Paris). Vid de första Världsmästerskapen i friidrott 1983 i Helsingfors tävlade damer och herrar samtidigt. Här nedan visas vilket år de olika olympiska grenarna introducerades för män respektive kvinnor. Det som är värt att notera är att flera av grenarna introducerades på världsmästerskap innan de blev olympiska grenar. Exempelvis har hinderlöpning funnits med på världsmästerskapet sedan 2005. Berömda friidrottare Flera friidrottare har genom åren gjort insatser som gjort dem odödliga. Att lista samtliga är en omöjlighet. Bland manliga idrottare har Jesse Owens och Carl Lewis en särställning med fyra guldmedaljer från ett och samma olympiska spel. Owens tog vid olympiska sommarspelen 1936 guld på 100 meter, 200 meter, längdhopp och i stafett 4 x 100 meter. Lewis gjorde om samma bedrift i samma grenar vid olympiska sommarspelen 1984 och har dessutom vunnit fyra OS-guld i rad i längdhopp 1984-1996. Diskuskastaren Al Oerter vann fyra raka olympiska guld mellan 1956 och 1968, en bedrift som i friidrotten enbart matchas av Carl Lewis. Usain Bolt vann 100 meter och 200 meter såväl vid olympiska sommarspelen 2008 som vid världsmästerskapen 2009, i samtliga fall på nya världsrekordtider. Den trefaldige olympiske mästaren Michael Johnson dominerade både 200 meter och 400 meter under 1990-talet med världsrekord på båda distanserna. Inom medeldistanslöpningen är de största namnen Paavo Nurmi från 1920-talet, Gunder Hägg från 1940-talet, Sebastian Coe från 1980-talet och nordafrikanerna Hicham El Guerrouj och Noureddine Morceli från 1990-talet och början av 2000-talet. Inom långdistanslöpningen har namn som Emil Zátopek, Lasse Virén, Saïd Aouita, Haile Gebrselassie och Kenenisa Bekele för evigt skrivit in sig i historieböckerna. Den mest meriterade häcklöparen är Edwin Moses som 1977-1987 vann 122 segrar i rad på 400 meter häck, därav 2 OS- och 2 VM-finaler. Hinderlöpningen har sedan 1980-talet dominerats av kenyanska löpare, bIand vilka Moses Kiptanui, Ezekiel Kemboi och Brimin Kipruto kan nämnas. I höjdhopp har Dick Fosbury och Javier Sotomayor varit föregångsnamn. Den främste stavhopparen alla kategorier är Sergej Bubka med OS-guld, sex VM-guld i rad samt 17 världsrekord utomhus. Längdhopparen Bob Beamon som vid OS 1968 slog världsrekordet med 55 centimeter måste nämnas i sammanhanget. Tresteget förknippas med namn som Viktor Sanejev som tog tre raka olympiska guld 1968-1976 och nuvarande (2011) världsrekordhållaren Jonathan Edwards Spjut kommer alltid att förknippas med personer som Uwe Hohn och Jan Železný. Inom tiokampen märks den dubble olympiske guldmedaljören Daley Thompsons prestationer. På den kvinnliga sidan vann Fanny Blankers-Koen fyra guld (100 meter, 200 meter, 80 meter häck och i den korta stafetten) vid olympiska sommarspelen 1948. Florence Griffith-Joyner är en annan sprintdrottning som vid olympiska sommarspelen 1988 tog tre guld (100 meter, 200 meter samt i den korta stafetten). Griffith-Joyner har 2011 fortfarande världsrekorden på både 100 och 200 meter. På 400 meter är världsrekordshållaren Marita Koch från Östtyskland det stora namnet tillsammans med den dubble olympiske mästaren Marie-José Pérec från Frankrike. På 800 meter är den stora stjärnan Maria Mutola från Moçambique som vunnit ett OS-guld och tre VM-guld. Tatjana Kazankina från Sovjetunionen och Jarmila Kratochvílová är två andra odödliga medeldistanslöpare. På de längre distanserna har namn som den dubble olympiske mästaren på 10 000 meter Derartu Tulu, Tirunesh Dibaba och maratonlöparen Paula Radcliffe tillhört den yttersta världseliten. I teknikgrenarna har namn som höjdhopparen Stefka Kostadinova, stavhopperskan Jelena Isinbajeva, längdhopperskan Heike Drechsler och sjukamperskan Jackie Joyner-Kersee vunnit allt som går att vinna med både OS-guld och VM-guld samt slagit världsrekord. Organisation Internationellt samordnas friidrotten av International Association of Athletics Federations, IAAF, som grundades 1912 vid en kongress i Stockholm. Från grundandet och fram till 2001 stod bokstäverna IAAF för International Amateur Athletics Federation, fastän amatörreglerna avskaffats från 1982. IAAF har sitt huvudkontor i Monaco dit organisationen flyttade 1993, tidigare låg huvudkontoret i Sverige 1912-1946 och England 1946-1993. Organisationen består av 213 medlemsförbund vilket är fler än vad exempelvis FN har. IAAF leds för närvarande av Lamine Diack från Senegal som varit organisationens president sedan 1999. I Sverige är det Svenska Friidrottsförbundet som är ansvarig medlemsorganisation. Förbundet är ett av de äldsta och bildades redan 1895. Se även Europas främsta friidrottare Idrott SM i friidrott Friidrottsrekord genom tiderna Svenska världsrekord i friidrott Lista över friidrottsklubbar Referenser Externa länkar Svenska Friidrottsförbundet Internationella friidrottsförbundet Wikipedia:Basartiklar


source: wikipedia

text: Allsvenskan, även känt som Fotbollsallsvenskan, är den högsta divisionen i fotboll för klubblag i Sverige. Segrarna blir svenska mästare i fotboll och får lyfta Lennart Johanssons pokal. Den första säsongen av allsvenskan, som till en början kallades för "Storserien" eller "Stora svenska serien", spelades 1924, men det var först i och med säsongen 1930/1931 som den fick SM-status. Allsvenskan ersatte då Svenska mästerskapet i fotboll, en utslagsturnering i cupformat som började spelas 1896, som den turnering som korade "svenska mästare i fotboll". Från början spelades serien med start på hösten och avslutning på våren men sedan 1959 spelas den under samma kalenderår, så kallad vår/höst. Formatet för allsvenskan har under åren skiftat då alltifrån 10 till 16 lag har deltagit under en säsong och inte alltid har seriens segrare korats till svenska mästare. Till exempel vidtog efter seriens slut åren 1982–1989 ett SM-slutspel och 1990–1992 delades serien efter en del av säsongen upp så att man i en "mästerskapsserie" med de bäst placerade lagen kunde kora en SM-vinnare. Med start 1993 spelas allsvenskan åter som en rak serie där vinnarna blir svenska mästare och från säsongen 2008 deltar 16 lag som alla möts i dubbelmöten. Historia Vägen till Allsvenskan Hade fotbollen i England utvecklats av den s k folkfotbollen, så fanns inte den traditionen i Sverige. Här spelades andra bollspel som t.ex. pärk. Dessutom bedrev Sverige på 1800-talet mycket handel med Tyskland och därför var den i Tyskland så populära gymnastikrörelsen även stark i Sverige, här under namnet "Linggymnastik". Men fotbollen hade från England spridit sig till Danmark först och sedan via Halmstad och Malmö kommit till Sverige. Matcherna mellan Halmstads BK (ej att förväxla med dagens klubb) och danska Akademisk Boldklub från Köpenhamn samt Malmö Velocipedklubb och Köbenhavns Boldklub blev startskottet för fotbollen i Sverige. I Göteborg var det skotska textilarbetare på Svenska Gardinfabriken som lärde sina svenska kollegor att spela fotboll, vilket resulterade i bildandet av Örgryte IS år 1887 som spelade den första fotbollsmatchen i Sverige mot Lyckans Soldater år 1892. I Stockholm blev AIK och Djurgårdens IF år 1891 de första fotbollsklubbar som uppstod. Hammarby IF startade sin fotbollsverksamhet 1915. 1895 grundades Svenska Idrottsförbundet som sedan 1896 anordnade svenska mästerskapen i fotboll. Första segraren blev Örgryte IS. Under dessa första år genomfördes det svenska mästerskapet i utslagningsformat, men ganska snabbt uppstod tankar om att starta en serie och det var affärsmannen C.L. Kornerup som blev initiatorn till den första ligan som startade den 4 juli 1902 och som slutade med seger för Djurgårdens IF efter sex matcher. Efter det dröjde det flera år innan seriespel kom på tal igen och det dröjde till 1910 när Svenska Serien drog igång efter initiativ från göteborgaren Hugo Levin, ordförande för Örgryte. Denna liga existerade dock utanför Svenska Fotbollförbundet och var ett rent privat initiativ. Dagens allsvenska IFK Göteborg, IFK Norrköping och AIK fanns redan då med i serien. 1912 blev Svenska Fotbollförbundet ansvariga för ligan, men seriens segrare räknades inte som svenska mästare. Svenska mästare blev fortfarande den som vann de officiella mästerskapen som spelades i cupformat. 1917 upplöstes ligan ändå på grund av de höga resekostnaderna, men reaktiverades 1920 med tio lag. Publikintresset ökade nu märkbart och fotbollsklubbarna fokuserade alltmer på Svenska serien medan de officiella mästerskapen försummades mer och mer. Allsvenskan startar 1923 bildades an arbetsgrupp med syftet att bilda ett nationellt ligasystem. På det avgörande mötet den 13 januari 1924 i Svenska Fotbollförbundets kansli på Skeppsbron 16 röstade de inbjudna medlemmarna för skapandet av en allsvensk serie. Under Allsvenskan etablerades Division II som spelade i fyra avdelningar och där de två bästa lagen i slutet av säsongen flyttades upp till Allsvenskan medan de två sämste lagen i Allsvenskan flyttades ner. Allsvenskans segrare räknades dock först sedan 1931 även som svenska mästare. Den 3 augusti 1924 startade Allsvenskan med 12 lag, däribland IFK Norrköping, IFK Göteborg, AIK, Helsingborgs IF och Hammarby IF. Många stockholmare var besvikna över faktumet att Djurgården inte fanns med, men detta var ändå förståeligt eftersom laget hade hamnat på sista platsen i östsvenskan året innan. Mindre förståeligt var att Fässbergs IF från Mölndal inte fanns med i Allsvenskan. Det lilla samhället, en viktig järnvägsknutpunkt som samlade 241 invånare, hade precis vunnit det officiella svenska mästerskapet och nått den högsta serien via kvalspel mot Varbergs GIF, men fick ändå inte delta. Den officiella förklaringen var att hemmaarenan inte uppfyllde kraven för allsvenskt spel. Men när man hade löst detta problem sades det plötsligt att laget saknade ekonomiska förutsättningar. Och när laget hade fått ihop den krävda summan på 8 000 kr, meddelades att den vakanta platsen hade gått till Landskrona BoIS. Att skånska Landskrona fick en plats istället för göteborgska Fässberg berodde på strategiska avvägningar: Fässberg hade varit det fjärde laget från Göteborgsregionen och genom att ta med Landskrona istället hoppades man kunna skapa ett bredare intresse för Allsvenskan. Dessutom var Landskrona en av publikmagneterna i svensk fotboll. En vecka innan ligastarten meddelades Landskrona via telegram att de fick starta i Allsvenskan. En garantisumma på 8 000 kr, som den hade krävts av Fässberg, behövde BoIS inte visa upp. Medan premiärsäsongen blev början till nästan två decennier i finrummet för Skåneklubben, blev Fässberg av med alla viktiga spelare och försvann i de lägre divisionerna. 1924/1925–1956/1957 Den 3 augusti 1924 spelades premiäromgången och allsvenskans debutsäsong 1924/1925 var därmed igång. Allsvenskans förste målskytt blev Evert Blomgren, spelande för IK Sleipner, som i den 16:e minuten borta mot IFK Eskilstuna gjorde mål. Matchen startade dock en halvtimma tidigare än beräknat och därför kallas ibland Hammarby IF:s Rikard Larsson, som i den 11:e minuten gjorde mål borta mot Örgryte IS, för allsvenskans förste målskytt. Första allsvenska utvisningen stod AIK:s John Persson för, den 24 augusti 1924 borta mot IFK Göteborg. När allsvenskans premiärsäsong var färdigspelad stod Gais som seriesegrare. IFK Göteborgs Filip Johansson blev med sina 39 mål skyttekung och innehar fortfarande rekordet över flest gjorda mål under en säsong. Serien spelades höst–vår och bestod av 12 lag som mötte varandra i dubbelmöten. Seger gav två poäng, oavgjort gav bägge lagen en poäng och förlust gav noll poäng. De två sämst placerade lagen flyttades ner till den underliggande division. Spelordningen förblev densamma under många år. Länge blev segrarna av allsvenskan endast "seriesegrare", men med start säsongen 1930/1931 blev vinnarna av allsvenskan även "Svenska mästare". Vinnare av säsongen 1930/1931 var Gais och man blev därmed första svenska lag att bli svenska mästare via spel i allsvenskan. Man blev även första lag efter spel i allsvenskan att erövra von Rosens pokal, det vandringspris som från 1904 tilldelades till de svenska mästarna. Norrlandsfönstret Trots sitt namn var egentligen inte mästerskapet från början "allsvenskt". Lag norr om Gästrikland fick fram till 1953/1954 inte spela högre än i division 3. Detta påverkade även den allsvenska nedflyttningsstriden. Säsongerna 1953/1954 och 1954/1955 flyttades tre lag ner. Efter en framgångsrik säsong 1955/1956 spelade Lycksele IF som första norrländska lag någonsin i allsvenskt sammanhang. Detta gjorde man i kvalet, där man dock förlorade mot Gais. Första norrländska lag som kvalificerade sig för spel i allsvenskan var GIF Sundsvall, som första gången spelade allsvensk fotboll 1965. Dessförinnan hade dock både Gefle IF (första gången 1933/1934) och två lag från Sandviken (Sandvikens IF, första gången 1929/1930, samt Sandvikens AIK 1954/1955) spelat allsvenskt. 1957/1958–1981 Säsongsuppläggningen ändrades från höst-vår till vår-höst till säsongen 1957/1958. Den säsongen kallades Maratonallsvenskan och spelades från augusti 1957 till oktober 1958. Lagen mötte varandra tre gånger istället för två som var det normala. Nästkommande säsong var återigen en normallång säsong, spelad med ordinarie dubbelmöten men nu med spelschemat vår-höst istället för höst-vår. Fotbollsintresset var stort eftersom VM 1958 hade spelats i landet. Allsvenska matcher började nu även att TV-sändas. Under säsongen 1959 spelades matchen IFK Göteborg-Örgryte IS inför 52 194 åskådare vilket är allsvenskt rekord. Dessutom spelade Djurgårdens IF mot IFK Göteborg inför 50 750 åskådare, vilket är den näst högsta publiksiffran i allsvenskans historia. Säsongen 1961 blev IF Elfsborg förste nykomlingen att vinna allsvenskan efter att säsongen 1960 ha vunnit Division II västra Götaland och sedan ha klarat av kvalet till allsvenskan. Säsongen 1965 bröts för första gången en match i allsvenskan. Domare Hans Carlsson beslöt den 5 september 1965 att bryta matchen mellan Örebro SK och IFK Norrköping efter 44 minuters spel då det regnade för mycket. Säsongen 1966 var den första säsongen i allsvenskan som man fick genomföra ett spelarbyte under matchens gång. Säsongen 1972 nedflyttades endast ett lag från allsvenskan, detta för att serien skulle utökas till 14 lag säsongen 1973. Säsongen 1974 blev engelsmannen Ronnie Powell förste utlänning i allsvenskan. Powell hade på grund av jobb och kärlek hamnat i Husum utanför Örnsköldsvik och börjat spela i division 3 där han gjorde många mål. Snart hörde Brynäs IF (då i division 2) av sig och värvade honom, vann division 2 hösten 1973 och gick upp i Allsvenskan. Dock fanns det på den tiden ett förbud mot utlänningar i Allsvenskan eftersom man var orolig att utländska spelare i Allsvenskan skulle försämra landslagets kvalitet. Efter påtryckningar ändrade svensk fotboll reglerna hösten 1973 och tillät utlänningar i högsta ligan vilket medförde att Powell fick spela säsongen 1974 för Brynäs och gjorde fyra mål på 19 matcher. Antalet lag ändrades tillbaka till 12 säsongen 1982 och därför blev de två sista lagen i säsongen 1981 nedflyttade medan de två närmast högre placerade fick kvala mot de två division 2-segrarna. 1982–1990 Med start säsongen 1982 spelades ett slutspel efter en avslutad allsvensk säsong där de svenska mästarna korades, vinnarna i allsvenskan blev helt enkelt endast "seriesegrare" med chans att även bli Svenska mästare. Lagen som placerade sig på platserna 1–8 i allsvenskan kvalificerade sig för detta slutspel. Från och med säsongen 1985 gick endast de fyra bästa lagen till slutspel. 1991–1992 Säsongen 1990 beslutades att en vunnen match skulle ge tre poäng då man ville främja offensiv fotboll. Det bestämdes även att det med start säsongen 1991 endast skulle spela tio lag i Allsvenskan, varav de sex bästa lagen gick vidare till den så kallade Mästerskapsserien där de svenska mästarna korades. De fyra sämsta lagen gick istället till Kvalsvenskan tillsammans med de fyra seriesegrarna från division 1 för att avgöra vilka som skulle spela i allsvenskan säsongen därpå. 1993– Säsongen 1993 ändrade man återigen i allsvenskan. Allsvenskan blev nu en rak serie med 14 lag där vinnarna även blev Svenska mästare. Fram till 1999 blev de två sista lagen nedflyttade till division 1 medan de två närmast högre placerade fick kvala. Antalet lag behölls fram till och med säsongen 2007 då man utökade till 16 lag säsongen 2008, en allsvenska som står sig än idag. I november 2000 skakades Allsvenskan av en skandal när journalisterna Fredrik Nejman och Mikael Bergling i Aftonbladet avslöjade att Clarence von Rosen hade varit aktiv nationalsocialist och inte bara hade stött nazism i Sverige utan även deltagit på ett möte hösten 1940 där man ville ena svenska nazister och fascister. Att von Rosens pokal var uppkallad efter en nazist ledde till att SvFF knappt två månader efter avslöjandet avskaffade pokalen och instiftade ett nytt pris för den allsvenska vinnaren med titeln "Lennart Johanssons Pokal". Hammarby IF blev första laget att lyfta den nya pokalen 2001. TV-sändningarna fick Kristallen 2023 som "årets sportproduktion". Resultat de senaste åren Tävlingens format Sändningsrättigheter Allsvenskan hade TV-premiär den 6 maj 1955 då AIK och IFK Norrköping möttes. Matchen var dock endast en provsändning och sändes bara till Tekniska högskolan där experter från radiotjänst, Svenska Fotbollförbundet samt några inbjudna journalister hade samlats. Nästa allsvenska match som TV-sändes spelades mellan AIK och Malmö FF den 7 oktober 1956. Sändningen mörklades dock i TV-tablåerna för att inte störa publiktillströmningen till matchen. Canal+ skaffade sig rättigheter till TV-sändningar från allsvenskan från säsongen 1997, i början endast med "Veckans Match" men med start från säsongen 2004 sändes alla matcher. Från och med juni 2009 övertog TV4 ägandet av C More Entertainment AB som drev Canal+-kanalerna och hösten 2012 bytte Canal+ och dess kanaler namn till C More. Sändningarna fortsatte i samma format som tidigare. C More och TV4 sände sedan allsvenskan över säsongen 2019 då rättigheterna löpte ut för både C More och TV4. Rättigheterna togs över av Discovery Networks som från säsongen 2020 började sända alla matcher i Allsvenskan (och Superettan) via sin streamingtjänst Discovery+ (tidigare DPlay). Samtliga sändningar visas sedan augusti 2022 även på C More. Allsvenskan (säsongen 2023) Klubbar Nuvarande spelformat Allsvenskan utgörs sedan 1993 återigen av en rak serie, sedan 2008 med 16 lag som möts i dubbelmöten, en gång på hemmaplan och en gång på bortaplan. Vid seger får laget tre poäng, oavgjort ger en poäng medan förlust inte ger någon poäng. Placeringen i serien bestäms i första hand av antalet poäng, därefter av målskillnad och slutligen av flest gjorda mål. De tre topplacerade lagen får en chans till europaspel. De två sist placerade lagen flyttas ned till Superettan och ersätts av de två först placerade lagen i den serien. Det tredje sist placerade laget får kvalspela mot trean i Superettan i dubbelmöte på hemma- och bortaplan. Medaljfördelning Från 1925 till 1930 tilldelades seriesegraren titeln seriemästare och blev inte svenska mästare, då allsvenskan saknade SM-status. Mellan 1931 och 1981 och från 1993 är det lag som är först placerat när allsvenskan är färdigspelad vinner guld och Lennart Johanssons pokal (före 2001 von Rosens pokal) samt blir svenska mästare i fotboll. Tvåan vinner stora silvret, trean lilla silvret och fyran brons. Mellan 1982 och 1990 användes ett slutspel och åren 1991–1992 användes en "mästerskapsserie" för att utse svenska mästarna i fotboll, medaljerna under dessa åren delas ut efter lagens placering i grundserien. Traditionen med utdelning av fyra medaljer är belagt sedan säsongen 1924/25 och även namnformerna stort och litet brons har använts. Enligt en teori delas det ut fyra valörer eftersom svenska mästerskapet i fotboll som spelades mellan 1896 och 1924 avgjordes med cupspel utan match om tredje pris. Förlorarna i semifinalen kom därmed på delad tredje plats. De som förlorat semifinalen mot finalvinnarna utnämndes då till vinnare av stora bronset medan laget som förlorat mot silvermedaljörerna utnämndes till vinnare av det lilla bronset. Kval Uefa bekräftade att fortsättningsvis i och med säsong 2018/2019 kvalificerar sig allsvenskans segrare till att spela på europanivå genom att tilldelas en plats i kvalomgång 1 till Champions League. Lag 2 och 3 i allsvenskan (stora respektive lilla silver) får även de en möjlighet till Europaspel genom att tilldelas varsin plats i kvalomgång 1 till Europa League. Lag 14 i allsvenskan kvalar mot lag 3 i Superettan om en plats i allsvenskan. Laget från Superettan är hemmalag i första matchen. Om poäng och målskillnad är lika efter andra matchen, räknas mål gjorda på bortaplan dubbelt. Om fortfarande lika tillgrips förlängning med 2x15 minuter. Mål på bortaplan i förlängningen räknas inte dubbelt. Vid lika efter förlängning avgörs matchen med straffsparkstävling enligt SvFF:s regelbok. Transfer Sverige införde den 15 november 2004 internationella transferregler vilket innebär att spelare endast får lov att byta klubb i två så kallade transferfönster. Perioderna har varierat men det stora fönstret har traditionellt varit på vintern. Dyraste spelarövergångarna från allsvenskan Nedan följer de dyraste spelarövergångarna från allsvenskan till utlandet. Uppskattade cirkasummor för transfer. Statistik Medaljtabell Medaljer har efter varje säsong delats ut efter placering i serien. Guld till vinnaren av serien, stora silver till tvåan, lilla silver till trean respektive brons till fyran. Stjärnkonventioner Observera att medaljerna representerar medaljplacering efter färdigspelad grundserie, alltså inte antal utmärkelser som Svenska mästare. Malmö FF har vunnit serien allsvenskan 25 gånger (2021) men är ändå "bara" svenska mästare 22 gånger. I Sverige finns sedan runt år 2000 en tradition att sätta en mästerskapsstjärna över bröstet för var tionde nationella titel. Malmö FF spetsade till traditionen när de placerade två stjärnor över emblemet efter att de vann allsvenskan 2013. De hade då blivit svenska mästare 17 gånger men blivit segrare i allsvenskan 20 gånger. De båda stjärnorna väckte en del kritik hos motståndarnas supporterklubbar. Intresseorganisationen Svensk Elitfotboll började utreda ett regelverk gällande mästerskapsstjärnor och beslutade att det är mästerskapet som ska räknas, tio stycken per stjärna, från och med fotbollsallsvenskan 2016. Poängrekord (topp 5) Lista över de fem högsta poängsummorna för segrande lag i allsvenskan. 16 lag 16 lagsserie med 3 poäng för vinst. 14 lag 14-lagsserie med samtliga år omräknade till system med 3 poäng för vinst. 12 lag 12 lagsserie med 2 poäng för vinst. Allsvenska svenska mästare Allsvenskan hade ej SM-status åren 1925–1930 och SM-titeln åren 1982–1992 fördelades genom slutspel och mästerskapsserie. Allsvenska seriesegrare genom åren Här redovisas segrarna i den allsvenska grundserien. Under åren 1982–1992 avgjordes svenska mästerskapen genom slutspel i cup- eller serieform. I de fall då seriesegrarna och svenska mästarna är olika lag anges svenska mästarna inom parentes. 1925 – Gais 1926 – Örgryte IS 1927 – Gais 1928 – Örgryte IS 1929 – Hälsingborgs IF 1930 – Hälsingborgs IF 1931 – Gais 1932 – AIK 1933 – Hälsingborgs IF 1934 – Hälsingborgs IF 1935 – IFK Göteborg 1936 – IF Elfsborg 1937 – AIK 1938 – IK Sleipner 1939 – IF Elfsborg 1940 – IF Elfsborg 1941 – Hälsingborgs IF 1942 – IFK Göteborg 1943 – IFK Norrköping 1944 – Malmö FF 1945 – IFK Norrköping 1946 – IFK Norrköping 1947 – IFK Norrköping 1948 – IFK Norrköping 1949 – Malmö FF 1950 – Malmö FF 1951 – Malmö FF 1952 – IFK Norrköping 1953 – Malmö FF 1954 – Gais 1955 – Djurgårdens IF 1956 – IFK Norrköping 1957 – IFK Norrköping 1958 – IFK Göteborg 1959 – Djurgårdens IF 1960 – IFK Norrköping 1961 – IF Elfsborg 1962 – IFK Norrköping 1963 – IFK Norrköping 1964 – Djurgårdens IF 1965 – Malmö FF 1966 – Djurgårdens IF 1967 – Malmö FF 1968 – Östers IF 1969 – IFK Göteborg 1970 – Malmö FF 1971 – Malmö FF 1972 – Åtvidabergs FF 1973 – Åtvidabergs FF 1974 – Malmö FF 1975 – Malmö FF 1976 – Halmstads BK 1977 – Malmö FF 1978 – Östers IF 1979 – Halmstads BK 1980 – Östers IF 1981 – Östers IF 1982 – IFK Göteborg 1983 – AIK (IFK Göteborg) 1984 – IFK Göteborg 1985 – Malmö FF (Örgryte IS) 1986 – Malmö FF 1987 – Malmö FF (IFK Göteborg) 1988 – Malmö FF 1989 – Malmö FF (IFK Norrköping) 1990 – IFK Göteborg 1991 – IFK Göteborg 1992 – IFK Norrköping (AIK) 1993 – IFK Göteborg 1994 – IFK Göteborg 1995 – IFK Göteborg 1996 – IFK Göteborg 1997 – Halmstads BK 1998 – AIK 1999 – Helsingborgs IF 2000 – Halmstads BK 2001 – Hammarby IF 2002 – Djurgårdens IF 2003 – Djurgårdens IF 2004 – Malmö FF 2005 – Djurgårdens IF 2006 – IF Elfsborg 2007 – IFK Göteborg 2008 – Kalmar FF 2009 – AIK 2010 – Malmö FF 2011 – Helsingborgs IF 2012 – IF Elfsborg 2013 – Malmö FF 2014 – Malmö FF 2015 – IFK Norrköping 2016 – Malmö FF 2017 – Malmö FF 2018 – AIK 2019 – Djurgårdens IF 2020 – Malmö FF 2021 – Malmö FF 2022 – BK Häcken Sejourer De längsta sejourerna i allsvenskan är: 1. Malmö FF 63 säsonger 1936 - 1999 2. IFK Göteborg 46 säsonger 1977 - idag (pågående) 3. IFK Norrköping 42 säsonger 1940 - 1982 4. Helsingborgs IF 31 säsonger 1937/38 - 1968 5. AIK/IF Elfsborg 28 säsonger 1924 - 1951 respektive 1926/27 - 1953/54 Flest allsvenska matcher spelade Sven Andersson 431 matcher 1981-2001 Thomas Ravelli 416 matcher 1979-1997 Daniel Tjernström 411 matcher 1993-2013 Sven Jonasson 409 matcher 1928-1947 Andreas Johansson 400 matcher 2002-2021 Stefan Ishizaki 392 matcher 2000-2019 Bengt Andersson 387 matcher 1987-2009 Christoffer Andersson 377 matcher 1997-2016 Tommy Jönsson 371 matcher 1994-2010 Anders Svensson 366 matcher 1997-2015 Snabbaste målskytt Publiksnitt Publiksiffrorna har skiftat mellan åren. Efter ökningar från starten hölls sig sedan siffrorna på en stadig nivå fram till slutet av 1970-talet, då de började minska. Från slutet av 1990-talet påbörjades dock en ökning. De flesta publikrekorden i allsvenskan härrör från säsongen 1959. Denna säsong noterades rekord för en enskild match (52 194 åskådare såg Örgryte IS besegra IFK Göteborg på Ullevi), högsta totala publiksnitt (Örgryte, 22 476 på 11 borta- och 11 hemmamatcher), samt högsta publiksnitt för hela allsvenskan (13 369). Örgryte IS:s rekord för högsta hemmasnitt (25 490) innehades i 56 år tills det slogs av Hammarby (25 507) säsongen 2015. Den säsong som innebar flest matcher med fler än 10 000 åskådare per match är 1953/1954 då inte mindre än 78 matcher lockade så många åskådare. De flesta lag som deltagit i allsvenskt spel har vid något tillfälle haft 10 000 eller fler åskådare vid en hemmamatch, AIK, Hammarby IF och Malmö FF står dock i en viss särklass när det gäller denna kategori. Senaste laget (lagen) som hade minst 10 000 åskådare till varje hemmamatch under hela säsongen var både Malmö FF och Hammarby IF säsongen 2016. AIK har vunnit publikligan flest gånger, närmast före IFK Göteborg och Örgryte IS. Andra lag som vunnit publikligan är Malmö FF, Djurgårdens IF, Gais, Hammarby IF, Örebro SK, Östers IF och Helsingborgs IF. De mindre smickrande rekorden innehas av Dalkurd FF (lägsta hemmasnitt under en säsong, 1058 under 2018), flest sistaplatser i publikligan av Åtvidaberg (vid 13 tillfällen, 1951/1952–1982) och av Västra Frölunda IF som lockat färre än 1 000 åskådare vid inte mindre än 27 allsvenska hemmamatcher. Följande är publiksnitten i allsvenskan genom historien: 1924/1925 – 2 891 1925/1926 – 3 635 1926/1927 – 4 656 1927/1928 – 4 767 1928/1929 – 5 854 1929/1930 – 6 712 1930/1931 – 7 039 1931/1932 – 7 188 1932/1933 – 7 172 1933/1934 – 7 555 1934/1935 – 6 848 1935/1936 – 6 933 1936/1937 – 6 702 1937/1938 – 8 140 1938/1939 – 6 410 1939/1940 – 5 498 1940/1941 – 4 830 1941/1942 – 5 705 1942/1943 – 6 190 1943/1944 – 6 387 1944/1945 – 6 330 1945/1946 – 8 619 1946/1947 – 9 230 1947/1948 – 10 787 1948/1949 – 10 668 1949/1950 – 12 527 1950/1951 – 10 501 1951/1952 – 9 933 1952/1953 – 10 284 1953/1954 – 12 483 1954/1955 – 12 287 1955/1956 – 12 207 1956/1957 – 11 404 1957/1958 – 9 879 1959 – 13 369 1960 – 10 241 1961 – 11 265 1962 – 10 907 1963 – 10 958 1964 – 11 294 1965 – 10 633 1966 – 8 668 1967 – 9 292 1968 – 10 159 1969 – 9 773 1970 – 9 226 1971 – 9 483 1972 – 7 813 1973 – 7 414 1974 – 6 448 1975 – 6 598 1976 – 6 946 1977 – 8 733 1978 – 6 670 1979 – 7 544 1980 – 6 285 1981 – 6 296 1982 – 5 364 1983 – 6 528 1984 – 6 072 1985 – 6 037 1986 – 5 074 1987 – 4 504 1988 – 5 002 1989 – 4 211 1990 – 4 608 1991 – 4 435 1992 – 4 194 1993 – 4 838 1994 – 4 865 1995 – 5 680 1996 – 4 989 1997 – 5 570 1998 – 5 647 1999 – 7 217 2000 – 6 976 2001 – 8 441 2002 – 10 180 2003 – 10 208 2004 – 9 768 2005 – 8 691 2006 – 9 423 2007 – 10 258 2008 – 7 787 2009 – 7 952 2010 – 6 518 2011 – 7 326 2012 – 7 210 2013 – 7 627 2014 – 7 132 2015 – 9 967 2016 – 9 127 2017 – 9 087 2018 – 8 423 2019 – 9 167 2020 – 0 2021 – 4 405 2022 – 9 958 Maratontabell Se även Damallsvenskan Fotbollsallsvenskans maratontabell Lista över allsvenska skyttekungar Svenska serien (fotboll) Svensk fotbolls seriesystem Anmärkningar Källor Tryckta källor Externa länkar Svenskfotboll.se Allsvenskan.se Kristallenvinnare 2023


text: Falu-Kuriren, som är Dalarnas största dagstidning och en del av Dalarnas Tidningar, är en sexdagarstidning med huvudsaklig spridning i Falun, Siljanstrakten och Västerdalarna. Tidningen är oberoende liberal. Tidningen hade en upplaga på 29 000 exemplar år 2002 och cirka 2019. Historik Första numret kom ut 2 juli 1894. Falu Kuriren grundades av Waldemar Skarstedt, (1861−1931) på initiativ av klädeshandlanden Magnus Johanson (1856−1943), liberal frikyrkoman, nykterhetsman och lokalpolitiker i Falun, och Eric Rosén, baptistpastor i Falun och Hudiksvall. Skarstedt hade med framgång grundat liberala Hudiksvalls Allehanda 1888. Åren 1923–1991 utkom Gammalt och nytt från Dalarna, som sammanfattade flera tidigare årgångar av tidningens innehåll. Från 1927 var Falu-Kuriren sexdagarstidning. Vid Skarstedts död 1931 blev Rudolf Bengtsson biträdande ekonomichef. Bengtsson blev senare huvudägare och från 1941 verkställande direktör. Detta blev grunden till Bengtssons Tidnings AB som skulle komma att kontrollera flertalet tidningar i Dalarna. År 1987 konsoliderades detta ägare i Dalarnas Tidningar. År 1966 uppgick Dala-Tidningen i Falu-Kuriren. I december 2007 meddelades det att Mittmedia köpt Dalarnas Tidningar av Bengtsson Tidnings AB. Källor Dalatidningen, 12 februari 1994, sid 22 Falu-Kuriren, 5 augusti 1994, sid 5. Noter Externa länkar Falu Kurirens webbplats Svenska dagstidningar Svenskspråkiga dagstidningar Dagstidningar startade 1894 Företag i Falun


text: Fantomen () är en tecknad serie skapad 1936 av Lee Falk. Titelfiguren är en maskerad brottsbekämpare som bor i det fiktiva afrikanska landet Bengali, där benämnd som "Den vandrande vålnaden" och sedd som odödlig – vilket dock har sin förklaring i att fantomenrollen gått i arv från far till son ända sedan 1500-talet. Då Falk skapade Fantomen inspirerades han av olika myter och legender som exempelvis Kung Artur och El Cid men också av fiktiva personer som Tarzan, Mowgli och Zorro. Då det redan fanns andra fiktiva personer med liknande namn (till exempel Fantomen på Operan) funderade Falk på att döpa karaktären till Gray Ghost ("Gråa Spöket" eller "Gråa Vålnaden") men han föredrog till sist ändå det enkla "Fantomen". Fantomen gjorde premiär på de amerikanska dagstidningarnas seriesidor den 17 februari 1936; detta som en av de första superhjältarna som skapades då serien hade premiär före såväl Stålmannen som Spider-Man och Batman. Fantomen var inte den första seriehjälten som bar trikåer, men han var den första som bar den åtsittande dräkt (enligt Falk inspirerad av de tighta kläder Robin Hood ofta bar på film) som blev ett kännetecken för serietidningssuperhjältar. Han var också den första som bar en mask utan synbara pupiller, något som också blev vanligt för andra tecknade hjältar. Sedan 1960-talet har det funnits en livaktig licensproduktion av serien på svenska som även gått på export till bland annat övriga Norden, Australien, Brasilien, Spanien och Indien. Sedan Lee Falks frånfälle har även den amerikanska dagspresserien styrts från Skandinavien. Serien Fantomen publiceras dels i längre avsnitt i tidningar, på svenska i tidningen Fantomen samt i strippformat. I svensk dagspress har serien även gått under namnet Dragos. Enligt en förklaring berodde detta på förväxling med Mandrakes danska namn. Enligt en annan förklaring var det istället ett sätt att lura censuren i det vid tiden tyskockuperade Norge. Dagspress-serien Bakgrund Efter att ha rönt stora framgångar med sin serie Mandrake gavs Lee Falk möjlighet att utveckla ännu en serie för King Features Syndicate. Han hade en idé om en riddarserie som skulle utspela sig på kung Arturs tid, men denna refuserades (en liknande idé utvecklades istället av Hal Foster när han skapade "Prins Valiant"). Falk fick fundera vidare och presenterade slutligen sin nya idé The Phantom, om en maskerad hämnare som sprider skräck bland bovar, med dödskallen som symbol. Mystiska, maskerade hämnare hade förekommit inom populärkulturen tidigare men Fantomen blev den första serien i sitt slag när den debuterade 1936. Serien tecknades under de första veckorna av Lee Falk själv men togs snabbt över av Ray Moore som tidigare jobbat som assistent på Mandrake. Under Moores första tid gjorde Falk layoutskisser för varje stripp, men han lämnade snart över bildskapandet helt och hållet till tecknaren. Den första episoden, betitlad "The Singh Brotherhood" (svenska: "Singhpiraterna"), löpte under drygt 10 månader, och det märks tydligt att Falk vidareutvecklade sitt koncept under arbetets gång. Tidigt möter man en playboyaktig typ vid namn Jimmy Wells som förgäves försöker vinna Diana Palmers hjärta. Från början var det tänkt att Wells skulle vara Fantomens hemliga identitet (ungefär som det senare blev i Batman), men Falk ändrade sig plötsligt. Han bestämde sig istället för att Fantomen skulle vara den senaste i en lång rad av maskerade brottsbekämpare som härstammade från en ensam överlevande efter ett piratöverfall. Även Fantomens hem Dödskallegrottan i De Djupa Skogarna introducerades i den första episoden. Detaljer som Fantomenättens ursprungliga namn, tidpunkten för överfallet, placeringen av de djupa skogarna på världskartan med mera bearbetades och ändrades konstant av Falk. I det allra första äventyret är det ett överfall av Singhpirater år 1525 utanför ön Luntok och där endast kapten Christopher Standish överlever som blir starten på Fantomenmyten. Årtalet för överfallet fastställdes senare av Falk till 1536 (exakt 400 år innan serien började publiceras) och placeringen av Fantomens hemland Bengali till en fiktiv del av Afrika med tydliga asiatiska influenser. I civila sammanhang använder sig senare fantomer av pseudonymen 'Mr Walker', och i Falks äventyr antyds det att detta namn är taget från epitetet "The Ghost Who Walks" (på svenska "Den vandrande vålnaden") och inte ättens ursprungliga namn. Den version av namnet som svenskar betraktar som "rätt" är präglad av hur Falks äventyr redigerades för publicering i den svenska Fantomentidningen. Här är Fantomens civila namn Christopher "Kit" Walker. Bengalis placering är fast rotad till Afrikas östkust och kallas fortfarande "Bengali" i den svenska Fantomentidningen trots ett namnbyte till "Bangalla" i den amerikanska versionen. Publicering och färgläggning Serien blev en stor framgång och en söndagsversion påbörjades 28 maj 1939. Till skillnad från många andra äventyrsserier löpte separata äventyr i dags- och söndagsversionen av Fantomen. Det var när den första söndagssidan skulle publiceras som Fantomens dräkt kom att få färg. Falk hade redan 1936 tänkt sig att Fantomens dräkt skulle ha en gråaktig färg (han hade till och med övervägt att ge serien namnet The Grey Ghost). Falk fortsatte att referera till Fantomen som "gråklädd" i dialogen ända till 1950-talet. På söndagssidorna färgades dock dräkten i stället lila. Dräktens färg skiljer sig betydligt mellan olika länder. I Italien hade Fantomen redan publicerats i färg innan den amerikanska söndagsversionen debuterade och man valde därför att färga dräkten röd med grön gördelbyxa, orangea ben och gula handskar. I Sverige var Fantomen först ljusblå innan han från 1950 färgades mörkblå. I Norge färgades dräkten lila och i Nya Zeeland gul och blå. Olika tecknare Under 1940-talet kom Moores assistent Wilson McCoy att ta över serien mer och mer. När Moore ryckte in i det militära var det McCoy som själv stod för allt teckningsarbete. Moore återvände sporadiskt till serien, men sedan 1948 var McCoy ensam ansvarig tecknare. Under kriget tog även Lee Falk värvning. Det finns uppgifter om att serien under denna tid helt eller delvis skrevs av Alfred Bester. Wilson McCoy dog på sin post 1961, och tecknandet togs över tillfälligt av Carmine Infantino och – inte minst – Bill Lignante. En fast ersättare hittades sedan i Sy Barry som sedan kom att vara serien trogen ända till 1994. Under Barrys tid som huvudtecknare passade Falk på att modernisera serien på ett sätt som inte skulle ha passat till McCoys naivare stil. Landet Bengali blev självständigt och fler starka afrikanska bifigurer introducerades (till exempel president Luaga och Djungelpatrullens överste Worubu). Barrys stil blev kännetecknet för den moderna Fantomen. Som brukligt är omgav sig Barry av en mängd assistenter som hjälpte till att producera serien dag för dag i över 30 års tid. Bland dessa kan nämnas Bob Forgione, Joe Giella, Don Heck, Andre LeBlanc och George Olesen. När Barry pensionerade sig fortsatte Olesen att skissa serien, något han gjort från och till ända sedan 1960-talet. På dagsversionen tog Keith Williams över som tuschare. Söndagsversionen tuschades under knappt ett år av Eric Doescher, och 1995 tog veteranen Fred Fredericks över dennes jobb med tuschpenseln. I och med Lee Falks död 1999 kom den svenska Fantomenredaktionen att bli inblandad i produktionen av dagspressäventyren. Team Fantomens författare Tony De Paul och Claes Reimerthi började då skriva manus till dags- respektive söndagsversionen. I dagsläget är De Paul ensam författare för den amerikanska dagstidningsversionen och har – efter många år – fått sitt namn inkluderat i seriens byline. År 2000 ville George Olesen trappa ner och lämnade då söndagsserien. Ny tecknare blev Fantomenfantasten Graham Nolan som hade gjort en del Fantomenrelaterade saker tidigare, bland annat omslag för den svenska Fantomentidningen. När Olesen även slutade på dagsserien 2005 blev ersättaren även här en Team Fantomen-medlem – Paul Ryan, rutinerad superhjältetecknare som började teckna för Fantomen 2001 och varit väldigt populär bland de svenska läsarna. Licensproducerade serier Utöver dagspresserien har det sedan 1950-talet producerats serier direkt för serietidningsmarknaden. Utöver USA har framför allt Sverige, Italien, Tyskland och Brasilien haft en rik produktion. Den svenska licensproduktionen kom igång på allvar under 1970-talet och leddes till och med 2012 av Ulf Granberg. Allt sedan slutet av sjuttiotalet har merparten av Fantomenserierna i den svenska Fantomentidningen kommit från den svenska produktionen, kallad "Team Fantomen", och dessa serieskapare – bland andra Claes Reimerthi, Norman Worker, Donne Avenell, Kari Leppänen och Hans Lindahl – har därmed kommit att forma svenska läsares bild av serien, i lika stor utsträckning som Lee Falk. Fantomen och hans värld Figuren Fantomen Bengali Fantomens hemland Bengali är en före detta brittisk koloni. Den placeras oftast på Afrikas östkust, men innehåller även tydliga asiatiska influenser (tigrar, maharadjor, asiatiska pirater med mera). Seriens skapare Lee Falk berättade i intervjuer att han helst såg Bengali som en ö någonstans mellan Afrika och Asien. Detaljer om landet har vidareutvecklats i äventyr av både Falk och Team Fantomen. Bengali/Bangalla, landet bytte på engelska namn till Bangalla i början av 1970-talet, troligen för att namnet inte skulle förväxlas med den indiska regionen Bengalen. Landets huvudstad bytte samtidigt namn från Morristown till Mawitaan. I den svenska Fantomen-tidningen har man dock valt att behålla de ursprungliga namnen. De nya namnen syns dock i de svenska dagstidningar som publicerar serien. Bengalis historia Huvudstaden kallades Moribar på den förste Fantomens tid och bytte sedan till Morristown någon gång efter 1831 när landet var en brittisk koloni. Landet tycks ha varit koloni tidigt på 1800-talet och kan således ha blivit det någon gång efter att Nyapurah föll sönder efter kejsar Joonkars död 1710. Landet styrdes sedan av en brittisk guvernör fram till dess att det blev självständigt under 1900-talet. Den demokratiska republiken Bengali bildades på fredlig väg, men strax efter det första presidentvalet utbröt ett inbördeskrig. Den demokratiskt valde presidenten Lamanda Luaga störtades av general Bababu som hade kontroll över militären, men hans kupp stoppades av Fantomen. Sedan dess har president Luaga varit utsatt för ett flertal kuppförsök samt förlorat makten i val mot Kigali Lubanga, men har ofta kunnat förlita sig på hjälp från sin nära vän Fantomen. För närvarande har Luaga avgått och vicepresidenten har mördats. Bengalis geografi I Bengali finns djungel, bergsområden och savann och omfattar miljöer som De Djupa Skogarna med Dödskallegrottan. Övriga stora städer i Bengali utöver huvudstaden Morristown är Bengalitown, Sanloi och Spyglass. Dessa ligger vid kusten, och inlandet befolkas främst av stammar i mer eller mindre stora byar som till exempel Wambesi, Mori, Llongo och de fruktade pygméerna: Bandarerna. De största och mest kända stammarna är Wambesi, Llongo, Mori och Bandarerna. Bengali gränsar till länderna Farilana (även känt som Ivory-Lana) och Rhodia, samt ett flertal mer eller mindre självständiga bergsfurstendömen. Mest känt av dessa är Baronkhan där Fantomens adoptivson Rex är furste. Många av Bengalis grannländer är diktaturer, däribland Rhodia. Fantomen i olika länder Australien Frew Publications i Australien har gjort fyra egna Fantomenäventyr på 1990-talet. Samtliga är skrivna av Jim Shepherd, tre tecknade av Keith Chatto och ett av Glenn Ford. Därutöver finns tre specialutgåvor producerade av olika myndigheter med "public service"-innehåll riktade mot aboriginer. Brasilien Förlaget RGE (Rio Gráfica e Editora) i Brasilien producerade under 1970-talet ett antal Fantomenäventyr för den brasilianska marknaden. Italien Äran för att ha publicerat det allra första Fantomenäventyret producerat för en serietidning tillfaller Italien och förlaget La Freccia. Året var 1962, och tecknaren hette Massimo Liorni. Strax därefter bytte tidningen L'Uomo Mascherato förlag till Fratelli Spada, som blivit mest förknippad med produktionen av italienska Fantomenäventyr. Bland de mest kända tecknarna hos Fratelli Spada kan nämnas Germano Ferri, Felmang, Usam (som alla har tecknat Fantomen även för den svenska tidningen), Guido Buzzelli, Senio Pratesi och Alberto Giolitti. Av de äventyr som inte skrevs av tecknarna själva stod Giovanni Fiorentini för de flesta manusen. Totalt producerades nästan 400 Fantomenäventyr av Fratelli Spada under ungefär tio års tid. Ett drygt 80-tal av dessa har översatts till svenska, men har då varit omredigerade till näst intill oigenkännlighet. Faktum är att serietidningsäventyr med Fantomen producerats i Italien ända sedan tiden för andra världskriget, då amerikanska serier var förbjudna. Det rör sig dock om olagligt producerade äventyr, skrivna av bland andra Federico Fellini och tecknade av Roberto Lemmi. Sverige Fantomen började 1940 publiceras i Vecko-Revyn, då klädd i en grågrön dräkt. 1942 började Fantomen publiceras i Svenska Dagbladet under namnet Dragos, ett namn som höll i sig i tidningen fram till 1980. I Norra Västerbotten hette serien Dragos en bit in på 2000-talet. År 1944 publicerades det första julalbumet med Fantomen, och 1950 startade utgivningen av tidskriften Fantomen. Tidningens upplaga gick uppåt och i slutet av 1970-talet hade tidningen 160 000 exemplar per nummer. 2004 pendlade upplagan mellan 35 000 och 40 000 exemplar. Utöver titelserien har en stor mängd övriga serier publicerats i Fantomentidningen; bland långkörarna märks de importerade Hopalong Cassidy, King vid Gränspolisen, Johnny Hazard, Mandrake, Rick O'Shay, Blueberry och Thorgal, samt svenska serier som Texas Jim, Mystiska 2:an, Bacon & Egg, Johan Vilde, Herman Hedning, Achilles Wiggen, med flera. Tidningen ges parallellt ut i Norge (Fantomet) och tidigare även i Finland (Mustanaamio) och Danmark (Fantomet). Åren 1993–2010 publicerades systertidningen Fantomen Krönika, med glesare utgivning, tjockare utgåvor och enbart Fantomenserier. Från 1972 till 1985 publicerades pocketböcker med Fantomenserier. Under 1996 gavs jubileumstidningen Den vandrande vålnaden ut i nio nummer för att fira seriens 60-årsjubileum; förutom Fantomen innehöll denna tidning serier om Mandrake. Utöver dessa publikationer har ett flertal engångsutgåvor med Fantomen producerats. Sedan 1960-talet har det pågått en omfattande licensproduktion för den svenska/skandinaviska marknaden där inblandade tecknare och manusförfattare fått det kollektiva smeknamnet "Team Fantomen". Bland de mest produktiva kreatörerna märks svenskarna Bertil Wilhelmsson, Janne Lundström, Hans Lindahl och Claes Reimerthi, liksom internationella serieskapare som Özcan Eralp, Jaime Vallvé, Donne Avenell, Norman Worker, Kari Leppänen, Romano Felmang och Tony De Paul. Fantomenklubben I Sverige bildades år 1950 föreningen Fantomenklubben, som åren 1961–1969 gick under namnet Fantomens Deckarklubb men därefter återgick till det ursprungliga namnet. Klubben finns ännu idag och ger vissa förmåner, bland annat rabatt på prenumerationsavgiften. Tyskland Under 1970- och 1980-talet gav Bastei i dåvarande Västtyskland ut ett flertal Fantomentitlar. Dessa innehöll serier från samtliga befintliga källor (dagspress, serietidningsäventyr från Sverige, Italien och USA), men dessutom egenproducerat material. Närmare ett hundratal Fantomenavsnitt producerades av Bastei, men inga av dessa har publicerats på svenska. USA Trots att Fantomen är en amerikansk serie har den aldrig varit lika populär eller känd i hemlandet som i till exempel Skandinavien. Att det rör sig om en dagstidningsserie och inte en serietidningsfigur har säkerligen med saken att göra. Försök att lansera amerikanska serietidningar med Fantomen har dock gjorts ett flertal gånger. I november 1962 startade den Fantomentidning som blev mest långlivad. Förlaget var ursprungligen Gold Key, men utgivningen gick sedan över till King Comics och slutligen till Charlton Comics innan den 1977 lades ner. De flesta serierna under Gold Key- och King-perioderna tecknades av Bill Lignante, som tidigare hade gjort en kort sejour på den vanliga Fantomenserien innan Sy Barry tog över. Lignantes serietidningsavsnitt var oftast baserade på gamla dagspressäventyr. De flesta har publicerats på svenska, men i tidningen X9 istället för i Fantomens egen tidningstitel. Tecknare som Jim Aparo och Don Newton gjorde dock minnesvärda insatser. År 1988 gjorde DC Comics ett försök med The Phantom, en miniserie i fyra delar av Peter David, Joe Orlando och Dennis Janke. Denna blev lyckad så en månadstidning startade året efter, med serier av Mark Verheiden och Luke McDonnell. Efter 13 nummer försvann dock även den på grund av dålig försäljning. Även Marvel har gett ut Fantomenrelaterade serier. Dock har det främst rört sig om olika framtidsversioner av figuren. Först och främst kan nämnas en tidning baserad på den tecknade TV-serien Defenders of the Earth där Fantomen kämpar tillsammans med Mandrake och Blixt Gordon mot den onde kejsar Ming. Fyra nummer gavs ut under 1987. En ny miniserie med en mer futuristisk Fantomen gavs ut i tre delar 1994–1995. Det var ett omfattande och ambitiöst projekt som dock inte blev populärt bland de gamla fansen och inte heller lyckades locka till sig många nya. Kort därefter gav Marvel istället ut en fyra nummer lång serieversion baserad på TV-serien Phantom 2040. Det mest minnesvärda med denna är att den tecknades av superhjälteserielegenden Steve Ditko. Det enda amerikanska serieföretaget som publicerar Fantomen i USA idag är det lilla Moonstone Books. Huvudförfattare på deras version av Fantomen har varit Ben Raab, som började som Fantomenförfattare på den svenska tidningen. Fantomen på film Fantomen har flera gånger synts på filmduken. Den hittills mest framgångsrika filmatiseringen av serien hade premiär juni 1996. Då hade filmen Fantomen premiär med Billy Zane i titelrollen. Skurken spelades av Treat Williams och skurkens högra hand av Catherine Zeta-Jones. Den producerades av Paramount Pictures. År 2009 gjordes en miniserie i två delar med titeln The Phantom och som handlar om den 22:e Fantomen, här spelad av Ryan Carnes. Denna filmatisering är dock inte lika trogen den tecknade serien. Fantomen i andra media Fantomen och eldfågeln Gandor är en ljudteater som gavs ut på LP-skiva 1972. Streaplers gav i samband med Fantomens 25-årsjubileum ut hyllningslåten "Kom hit, Fantomen" på en singel 1975. Trazan & Banarne spelade in sången "Fantomens brallor" på albumet Sångtajm med Trazan och Banarne 1977. Björn Afzelius sjöng om Fantomen i låten "Morristown" på skivan Riddarna kring runda bordet 1987. Fantomen och Vampyrerna är en ljudteater utgiven på LP 1982, baserad på ett Fantomenäventyr av Lee Falk. Äventyrsmusikalen Fantomen var en musikal som uppfördes i Stockholm och gavs ut på LP-skiva 1985. Ett tecknat Fantomenäventyr med samma manus publicerades samma år under namnet Tempelskatten. TV-spelet Phantom 2040 gavs ut till Sega Mega Drive och Super Nintendo 1995. Svenska Fantomenprodukter Alga gav ut sällskapsspelen Fantomenspelet under 1950-talet och Fantomen 1984. I Sverige fanns under en tid en läskedryck med namnet Fantomenläsk. Denna läsk var ogenomskinlig och azurblå till färgen. Det har även funnits Fantomens Lördagsgodis i påse med en blandning av diverse godissorter, tillverkad av före detta Nordchoklad (senare Candelia) i Kalmar. Nedre Norrlands producentförening (senare Milko) marknadsförde standardmjölk i förpackningar prydda med Fantomen med ett glas mjölk i handen i slutet av 1990-talet. Mellan 1986 och 2009 fanns ett Fantomenland, en stor lekpark, på Parken Zoo i Eskilstuna. Referenser Vidare läsning "Wilson McCoy" av Martin Goldbeck-Löwe, Bild & Bubbla Nr. 186, Mars 2011, pg. 40-47 Aman, Robert, När Fantomen blev svensk : vänsterns världsbild i trikå. Daidalos, 2022. Externa länkar Fantomen – den svenska tidningens officiella webbplats Fantomen Fantomens Facebooksida Deep Woods – den mest innehållsrika Fantomensajten The Chronicle Chamber – innehållsrik Fantomensajt Alla omslag till serietidningen 1950–2007 Fantomen The Phantom – A “Swedish” Hero? www.harnby.com - Björn Harnby:s Fantomensida Fantomet på nett (arkiverad 2013) Amerikanska serier Amerikanska dagspresserier Amerikanska seriefigurer Superhjältar Kriminal- och agentserier Historiska serier Tecknade serier som blivit film Tecknade serier som blivit TV-serier Tecknade serier som blivit teater Tecknade serier som blivit böcker Seriefigurer introducerade 1936


text: En friherrinna är hustru eller dotter till en friherre. Friherrinna i Sverige Riddarhuset, som är den organisation som förvaltar svensk adel, menar att en dotter till en friherre ärver även hans adliga värdighet, men kan inte föra den vidare. Däremot så tilltalas de med fröken innan de är gifta, och de tilltalas sin makes titel som gift. Undantag regleras av originalsköldebrevet. Titeln används även av änkor efter friherrar, men får inte brukas av frånskilda ingifta kvinnor, även om de behållit sin makes familjenamn. I Sverige tilltalas friherren "baron", men hans hustru tilltalas "friherrinna". I bland annat adelskalendern så anges även döttrar till friherrar som "friherrinnor", även om Riddarhuset uppger att de inte ska tilltalas så, ibland som "född friherrinna" både i presentationer och nekrologer. Referenser Adelstitlar


text: Denna artikel handlar om fisk som livsmedel. Se fiskar för fisk som djur. Se även Fisk (olika betydelser). Fisk är ett livsmedel som har fångats och ätits under hela människans historia. Den vars yrke är att fånga fisk är fiskare. Fisk är ett av de mest betydelsefulla livsmedlen på jorden, särskilt på Grönland, där större delen av kosten består av fisk. Fisken i havet kräver ingen odling, utplantering eller någon annan typ av sådd. På senare år hade det dock börjat förekomma fiskodlingar i större skala, då främst av rovfiskar som atlantlax, i bland annat Norge och Sydostasien, samtidigt som sjöar och hav har drabbats av utfiskning. Fisk är huvudföda för många människor och djur, och är skadlig bara om den innehåller stora halter av miljögifter eller lagrats fel. Bland annat ombildas vid felaktig (för varm) lagring vissa ämnen i gälarna till thiaminas, ett enzym som förstör B-vitamin i kroppen, och kan leda till allvarlig och dödlig akut B-vitaminbrist. De största fiskansamlingarna finns där näringskällorna är störst, vilket ger de högsta talen för biomassa i lite kallare vatten, särskilt vid uppvällningar. Förr i tiden var begreppet fisk mycket bredare och innefattade de flesta vattenlevande djur, däribland kräftdjur, sjöstjärnor och valar. Vi har kvar ord som bläckfisk (ett blötdjur) i svenskan. Matlagning Fisk delas ofta in i kategorierna fet respektive mager fisk. Skillnaden i fettinnehållet påverkar såväl näringsinnehåll som smak och tillagningssätt. Fet fisk innehåller stora mängder omega 3-fettsyror som eikosapentaensyra (EPA) och dokosahexaensyra (DHA), men kan också lagra större mängder miljögifter som dioxin och polyklorerade bifenyler. Fisk kan innehålla parasiter. Dessa dör vid tillagning (minst 60 grader i en minut) och vid djupfrysning i flera dygn. Odlad lax är dock vanligen parasitfri. Fet fisk Fet fisk avser fisk med högt fettinnehåll. Exempel på feta fiskarter är: Atlantlax Makrill Sill och strömming Sardin Öring Mager fisk Mager fisk avser fisk med lågt fettinnehåll. Exempel på magra fiskarter är: Abborre Gädda Torsk Odling Några exempel på vanliga odlade fiskar: Regnbågsöring (Oncorhynchus mykiss) Atlantlax (Salmo salar) Röding (Salvelinus sp.) Insjööring (Salmo trutta lacustris) Miljögifter En undersökning gjord av Naturskyddsföreningen 2011 visar på oroande förekomst av miljögifter i matfisk. Ftalat av typen DINP kunde detekteras i muskler från Torpedo Scad från Malaysia (28 mg/kg). Sannolikt beroende på kontaminering av provet. Alkylfenoler och bisfenoler hittades inte i några muskler. Tert-oktylfenol och 4-isononylfenol hittades i galla från filippinsk Skipjack Tuna med respektive . Icke-plana PCB:er hittades inte i något av proven. Se även Fiske Nät Mete Mjärde Ryssja Långrev Fiskekort Havsfiske Fiskefartyg Sportfiske Fiskeindustri Fångstredskap Fiskbensmönster Referenser Elektroniska källor Tryckta källor Externa länkar fiskbasen.se - Allt om Fisk fiskeriverket.se passagen.se/kent.andersson - Fisk och fiske slv.se - Kostråd om fisk 2011-06-20 Fisk


text: Filip av Makedonien leder hit. För fler kungar med samma namn, se Filip av Makedonien (olika betydelser) Filip II av Makedonien (grekiska: Фίλιππος Β ́), emellanåt kallad enbart Filip av Makedonien, född 382 f.Kr. i Pella, död 336 f.Kr. i Aigai (mördad), var regent i Makedonien från 359 f.Kr. till sin död. Han var son till Amyntas III och Eurydike I, gift med Olympias och far åt Alexander den store. Biografi Som ung hade Filip vistats i Thebe som gisslan och lärt sig Epaminondas moderna stridsteknik som han senare skulle modifiera och som kom att kallas den makedonska falangen. Filips politiska mål var att göra Makedonien till en stormakt. Han blev kung över Makedonien under svåra tider. Landet var nästan på randen till kollaps, dess grannar var redo att sätta stopp för dess existens och den makedonska staten hade ytterligare försvagats av inre oro. Han utbildade en elitarmé av yrkessoldater som fick öva sig i framgångsrika mindre uppdrag. Detta fick flera av de grekiska stadsstaterna att söka hjälp hos honom. I Aten hade Filip ett parti som verkade till hans förmån men också en stor motståndare i den vältalige Demosthenes som lyckades övertala atenarna att gå i krig mot Filip. Slaget stod vid Chaironeia 338 f.Kr och blev en stor seger för Filip som gav Makedonien en ledarställning i förhållande till de övriga grekiska staterna. Filip började senare förbereda angreppet mot perserriket, men mördades av Pausanias av skäl som är omdiskuterade. Källor Externa länkar Guy Thompson Griffith. Philip II, Encyclopædia Britannica online Angela M.H. Schuster. Not Philip II of Macedon, ARCHAEOLOGY 20 april 2000 Antonis Bartsiokas. The Eye Injury of King Philip II and the Skeletal Evidence from the Royal Tomb II at Vergina, Science 21 april 2000 Philip II från Alexander the Great Homepage Philip II från Hellenica Födda 382 f.Kr. Avlidna 336 f.Kr. Makedoniens monarker Män Personer som blivit mördade Personer under 300-talet f.Kr. Antikens idrottare


text: FAQ (eller Frequently Asked Questions) är en samling ofta ställda frågor och deras svar. Några svenskspråkiga webbplatser har valt att använda benämningen spoff som är en akronym av ”svar på ofta förekommande frågor”. En annan, och mycket vanligare, försvenskad variant av uttrycket är "Frågor och svar", att frågorna sedan är ofta förekommande är vanligtvis underförstått. FAQ är en akronym och kan uttalas "fak," "faks," "facts," eller "F.A.Q.". Termen kan användas till en eller flera svar på ofta förekommande frågor. Fenomenet FAQ uppstod på Usenet för att minska mängden enkla frågor och motverka att samma fråga ställs om och om igen i diskussionsgrupperna. FAQ är även namnet på en bok skriven av komikern Magnus Betnér. Referenser Internet Referenslitteratur


text: F [] är den sjätte bokstaven i det moderna latinska alfabetet. Betydelser Versalt F Länsbokstav för Jönköpings län. Förkortning för temperaturenheten Fahrenheit. Inom fysiken, beteckningen för kraft. Kemiskt tecken för grundämnet fluor. Se även periodiska systemet. Beteckning för farad, måttenheten som storheten kapacitans mäts i. Nationalitetsbeteckning för motorfordon från Frankrike. Symbol för talet 15 i det hexadecimala talsystemet. Inom bibliotekens klassifikationssystem SAB beteckning för språkvetenskap, se SAB:F. Tre olika svenska lok har haft littera F, Se F (lok). Segelmärke för Folkbåt. Söndagsbokstav för normalår som börjar en tisdag Gement f Beteckning för måttenhetsprefixet femto (10–15). Fjärde tonen i C-dur- och grundtonen i F-dur-skalan. Beteckningen för frekvens inom fysiken. Historia Till det latinska alfabetet kom bokstaven F från den grekiska bokstaven digamma, som dock inte längre används i modern grekiska, sedan det ljud, som det representerade, "w", för länge sedan försvann ur det språket. Bokstaven gav dock upphov till flera bokstäver i det latinska alfabetet (se även U, V, W och Y). Grekerna hade i sin tur fått "digamma" från den feniciska bokstaven "waw", som ursprungligen föreställde en krok eller en klubba. Datateknik I datorer lagras F samt förkomponerade bokstäver med F som bas och vissa andra varianter av F med följande kodpunkter: I ASCII-baserade kodningar lagras F med värdet 0x46 (hexadecimalt) och f med värdet 0x66 (hexadecimalt). I EBCDIC-baserade kodningar lagras F med värdet 0xC6 (hexadecimalt) och f med värdet 0x86 (hexadecimalt). Övriga varianter av F lagras med olika värden beroende på vilken kodning som används, om de alls kan representeras. Latinska alfabetet


text: Gösta Berlings saga är en svensk stumfilm från 1924 i regi av Mauritz Stiller. Filmen är baserad på Selma Lagerlöfs roman Gösta Berlings saga. I huvudrollerna ses bland andra Lars Hanson, Gerda Lundequist och Greta Garbo. Handling Handlingen utspelas i Värmland, kring "Lövens långa sjö" (se Fryken), i början av 1800-talet. Ekeby är Värmlands rikaste bruk men i herrgårdsflygeln bor tre latoxar, de tolv kavaljererna på Ekeby som fördriver tiden med kortspel, festande och flaskan. En av dessa är Gösta Berling, en avsatt präst som ställde till skandal vid en biskopsvisitation. Rollista i urval Lars Hanson - Gösta Berling, avsatt präst, kavaljer på Ekeby Gerda Lundequist - Margaretha Samzelius, majorska Hilda Forsslund - Margarethas moder Otto Elg-Lundberg - Major Samzelius, brukspatron Sixten Malmerfelt - Melchior Sinclaire, brukspatron Karin Swanström - Gustafva Aurore Sinclaire, Melchiors hustru Jenny Hasselquist - Marianne, Melchiors och Gustafvas dotter Ellen Hartman-Cederström - Grevinnan Märtha Dohna på Borg Torsten Hammarén - greve Henrik Dohna, Märtha Dohnas son Greta Garbo - Elisabeth Dohna, Henriks hustru, italienska Mona Mårtenson - Ebba Dohna, Henriks halvsyster Sven Scholander - Sintram, brukspatron Svend Kornbech - Christian Bergh, f.d. kapten, numera kavaljer på Ekeby Hugo Rönnblad - Beerencreutz, kavaljer Knut Lambert - Rutger von Örneclou, f.d. fänrik, numera kavaljer Oscar Bergström - "patron Julius", kavaljer Jules Henri Gaston Portefaix - Anders Fuchs, f.d. major, numera kavaljer Albert Ståhl - "farbror Eberhard", kavaljer Anton de Verdier - "kusin Kristoffer", kavaljer Axel Jacobsson - Lilliencrona, kavaljer Jan de Meyere - Löwenborg, kavaljer Edmund Hohndorf - Kevenhüller, kavaljer Theodor Busch - Ruster, f.d. trumslagare, numera kavaljer Anna-Lisa Baude - Märtha Dohnas kammarjungfru Produktion Gösta Berlings saga hade svensk premiär den 10 mars 1924. Stora delar av filmen är inspelad på Wira Bruk i Österåkers kommun, Uppland. Några scener spelades även in på Lidingö och i Forsmark, Uppsala, och i SF:s ateljéer i Råsunda. Filmen räknas som en svensk stumfilmsklassiker och var den dittills största svenska filmproduktionen. Mauritz Stillers filmatisering baseras på Selma Lagerlöfs roman med samma namn. Selma Lagerlöf själv tyckte dock inte om filmen; hon avskydde de förändringar som gjorts för att boken skulle kunna bli film. Av romanens omfattande persongalleri och händelser ingår endast en bråkdel. Rollen som grevinnan Dohna var Greta Garbos första stora filmroll. Vid lanseringen presenterades produktionen som två filmer, med den första under titeln Gösta Berlings saga/del I : I auktoriserad bearbetning för filmen. Den andra filmen hade premiär en vecka efter den första. Vid filmernas senare internationella lansering slogs dock de båda filmerna ihop till en, och den totala speltiden kortades från drygt tre timmar till två. Vid en renovering av filmkopiorna 1975 passade man på att förse filmen med pianomusik komponerad av Carl-Axel och Monica Dominique. År 2005 fick filmen nykomponerad filmmusik av Matti Bye och släpptes även 2006 i en internationell DVD-release (i bland annat USA) under namnet The Saga of Gosta Berling på Kino Video (med engelska textskyltar). Byes musik till bland annat denna film ledde till att han 2014 fick årets Mårbackapris. DVD Filmen finns utgiven på DVD i Sverige och internationellt. Referenser Externa länkar (del I) (del II) »Greta Garbos Saga« · Stockholm 1929 · Albert Bonniers Förlag 1800-talet i svensk film Svenska filmer 1924 Filmer i regi av Mauritz Stiller Selma Lagerlöf-filmatiseringar Svenska filmer baserade på romaner Svenska stumfilmer Filmer från Svensk Filmindustri Svenska 1920-talsfilmer


text: Vulkanmannen är Björn Runges film om författaren Sture Dahlström. Den hade premiär på Göteborgs filmfestival 1997 och blev en succé. Dahlström närvarade vid premiären och fick efter filmen stående ovationer av den tusenhövdade publiken. Se även Apelsinmannen Svenska filmer 1997 Svenska biografifilmer Svenska dokumentärfilmer Svenskspråkiga filmer Svenska 1990-talsfilmer


text: Ture Sventon, privatdetektiv är en svensk–norsk film från 1972 med manus och regi av Per Berglund. Förutom skildringen av Sventons första möte med herr Omar hade filmen inte mycket gemensamt med Åke Holmbergs ungdomsdeckare med samma namn; den innehöll främst inslag från böckerna Ture Sventon i öknen, Ture Sventon och Isabella, Ture Sventon i Paris och Ture Sventon i Stockholm. Med bland andra Jarl Kulle som Ture Sventon, Gösta Bredefeldt som herr Omar och Eva Henning (i sin sista filmroll) som Sventons sekreterare fröken Jansson. I övriga roller märks Bertil Norström samt Åke Lundqvist som Ville Vessla. År 1989 sändes en ny version av Ture Sventons äventyr som julkalender, Ture Sventon privatdetektiv. Rollista Jarl Kulle - Ture Sventon, privatdetektiv Eva Henning - fröken Jansson, sekreterare Gösta Bredefeldt - herr Omar Åke Lundqvist - Ville Vessla Bertil Norström - Hjalmar Hjortron, kylskåpsdirektör Magdalena Malmsjö - Elisabeth Hjortron Peter Malmsjö - Henrik Hjortron Rolv Wesenlund - Muhammed, pastejbagare Willie Hoel - Slarvige Svante Henki Kolstad - Monsieur Piccard, hotellvärd Aud Schønemann - Mrs. Smith, amerikanska Bab Christensen - Madame Camembert Filmmusik (i urval) The Arab World, kompositör John Leach Close to Midnight, kompositör Dennis Williams Under dubbelörnen/Unter dem Doppel-Adler, kompositör Josef Franz Wagner Livet i Finnskogarna, kompositör Carl Jularbo, text Svarta Masken Stilla natt, heliga natt, kompositör Franz Gruber, text Joseph Mohr, svensk text Carl Oscar Mannström Jag är blott en man, kompositör och text Benny Andersson, Björn Ulvaeus och Stig Anderson samt tre julsånger Referenser Externa länkar Filmer 1972 Ture Sventon Svenska dramafilmer Norska dramafilmer Stockholm på film Svenskspråkiga filmer Filmer i regi av Per Berglund Svenska 1970-talsfilmer Filmer baserade på barnböcker


text: Fat21 eller Expertölet var ett klassiskt öl från det numera nedlagda bryggeriet Nässjö bryggeri. Namnet kommer av att det bland 1800-talets bryggare i Nässjö socken fanns en man, känd för att brygga ett ovanligt gott öl. Sägnen säger att ölet tappades på ett speciellt fat och när bryggaren själv skulle hälla upp en öl så gick han till just detta fat, nämligen fat nummer 21. Inget av hans öl var så gott som ölet i just det fatet. Senare bryggde Åbro Bryggeri Fat21 under en tid och skrev då att receptet var detsamma men att det hade ”förfinats och ändrats något", och att det "i grunden var samma Fat21, ett mustigt, fylligt och skummande helmaltsöl." Åbro slutade senare att producera ölet men den 1 oktober 2022 lanserade bryggeriet återigen FAT21 i en ny tappning. Originalreceptet som härstammar från Nässjö bryggeri har enligt Åbro justerats ytterligare ”något”, men ska fortfarande "definitivt att påminna om tidigare FAT21". FAT21 är ett underjäst helmaltsöl, bryggd på pilsnermalt samt flera tyska humlesorter. Svenska ölmärken


text: Fjällbärande kräldjur eller fjällreptiler (Squamata) är en ordning i klassen kräldjur. De fjällbärande kräldjuren utmärks genom att huden är försedd med ibland förbenade fjäll eller obetydligare sköldar. Kvadratbenet är rörligt och inte sammanväxt med skallen. Könsorganet är parigt och beläget bakom den tvärställda kloakspringan. Denna djurgrupp, som först uppträder under juraperioden, omfattar de flesta nu levande kräldjur. De fjällbärande reptilerna indelas i följande underordningar: ormar (2 250 arter) ödlor (3 300 arter) masködlor (140 arter) En alternativ indelning är: Amphisbaenia Autarchoglossa Gekkota Iguania Serpentes Familj ej inordnad i ordning Dibamidae Kladistisk indelning Nedanstående kladogram visar sammansättningen av de fjällbärande kräldjuren enligt kladistisk indelning. Fjällbärande kräldjur (Squamata) ├─Iguania │ ├─Leguaner (Iguanidae) │ └─Acrodonta │ ├─Kameleonter (Chamaeleonidae) │ └─Agamer (Agamidae) └─Scleroglossa ├─Gekkota │ ├─Geckoödlor (Gekkonidae) │ └─Pygopodidae │ ?──Masködlor (Amphisbaenia) │ ?──Dibamidae │ ?──Ormar (Serpentes) └─Autarchoglossa ├─Scincomorpha │ ├─Lacertoidea │ │ ├─Xantusiidae │ │ └─Lacertiformes │ │ ├─Egentliga ödlor (Lacertidae) │ │ └─Teiioidea │ │ ├─Tejuödlor (Teiidae) │ │ └─Gymnophthalmidae │ └─Scincoidea │ ├─Skinkar (Scincidae) │ └─Cordyliformes │ ├─Gördelsvansar (Cordylidae) │ └─Gerrhosauridae └─Anguimorpha ├─Kopparödlor (Anguidae) ├─Xenosaurer (Xenosauridae) └─Varanoidea ├─Varaner (Varanidae) └─Giftödlor (Helodermatidae) Källor Kräldjur


text: Fågelspindlar, Theraphosidae, omfattar 843 arter i 13 underfamiljer. De flesta arter av fågelspindlar är ofarliga för människan. De största arterna, till exempel goliatspindel, kan äta grodor, små reptiler eller små däggdjur och i sällsynta fall små fåglar, men den normala födan är olika slag av insekter. Många är håriga med brännhår som vid hot kan slungas iväg och orsaka smärta och irritation. Nordamerikanska "tarantlar" Nordamerikanska arter av fågelspindlar kallas på engelska för tarantulas (ursprungligen på grund av viss likhet med italienska tarantlar, det vill säga vargspindlar). Detta har lett till spridningen av denna oegentliga användning av ordet. En tidig utforskare av dessa spindlar var Maria Sibylla Merian, som på ett banbrytande sätt beskrev och avbildade många då okända arter. En av hennes illustrationer från Surinam visar en stor spindel som angiper en kolibri, vilket bidragit till föreställningen att fågelspindlarna har för vana att fånga fåglar, vilket egentligen är ganska ovanligt. Underfamiljer Acanthopelminae Acanthopelma Aviculariinae Avicularia - trädlevande Ephobopus - marklevande Pachistopelma Tapinauchenius Eumenophorinae Anoploscelus Batesiella Citharischius Encyocrates Eumenophorus Hysterocrates Loxomphalia Loxoptygus Monocentropus Myostola Phoneyusa Polyspina Harpactirinae Ceratogyrus Coelogenium Eucratoscelus Harpactira Pterinochilus Ischnocolinae Chaetopelma Cratorrhagus Heterothele Ischnocolus Nesiergus Plesiophrictus/Neoplesiophrictus Ornithoctoninae - asiatiska marklevande Citharognathus Cyriopagopus Haplopelma Lampropelma Ornithoctonus Phormingochilus Poecilotheriinae Poecilotheria - indiska- sri lankesiska Selenocosmiinae - asiatiska marklevande Chilobrachys Chilocosmia Coremiocnemis Haplocosmia Lyrognathus Orphnaecus Phlogiellus Phlogius Psalmopoeus Selenocosmia Selenopelma Selenotholus Selenotypus Selenogyrinae Annandaliella Euphrictus Selenogyrus Spelopelminae - grottlevande arter Spelopelma Stromatopelminae - trädlevande Heteroscodra Stromatopelma Theraphosinae - största familjen Acanthoscurria Apachepelma Aphonopelma Brachypelma Brachypelmides Chromatopelma Citharacanthus Crassicrus Cyclosternum Cyriocosmus Cyrtopholis Euathlus Eupalaestrus Grammostola Hapalopus Hapalotremus Hemirrhagus Homoeomma Lasiodora Lasiodorides Megaphobema Melloleitaoina Metriopelma Nesipelma Nhandu Ozopactus Pamphobeteus Paraphysa Phormictopus Plesiopelma Pseudhapalopus Pseudoschizopelma Pseudotheraphosa Schismatothele Schizopelma Sericopelma Sphaerobothria Stichoplastoris Theraphosa Thrixopelma Tmesiphantes Vitalius Xenesthis Thrigmopoeinae - indiska Haploclastus Thrigmopoeus Referenser