text: Tečaji za govorno terapijo za otroke, stare 5-6 let doma: naloge na slikah - Nosečnost - 2020 Razvoj govora je najpomembnejši proces za vsakega otroka. Njegove značilnosti ne določajo le sposobnosti izražanja misli, temveč tudi sposobnost učinkovitega komuniciranja z drugimi, vplivajo na uspeh šole. Zato je za otroke, stare od pet do šest let, zelo pomembno, da opravljajo tečaje logopedije. Dobro je, če starši ne uporabljajo le strokovnjakov, temveč lahko samostojno organizirajo tečaje z otrokom doma. Tipične motnje govora pri otrocih 5-6 let Večina starejših predšolskih otrok ima težave z: obvladovanje zvoka in sikanje, zvočna analiza besed razvoj pripovedi, priprava zgodbe in opisov. Te težave so seveda lahko manjše, le malo se razlikujejo od starostne norme in resne, vse do splošne nerazvitosti govora (OHP). Vsekakor se je treba obrniti na logopeda, vendar je zelo pomembno tudi podporno delo staršev doma. Treba je omeniti, da so redne govorne vaje in tečaji za otroke, stare od 5 do 6 let, uporabni za vsakega otroka doma, saj pomagajo hitro obvladati pismo. Pravila za govorno terapijo doma Uspeh pouka doma ni odvisen samo od razpoložljivosti potrebnih ugodnosti in delovnega načrta, dogovorjenega z logopatom. Zelo pomembna je organizacija razredov. Tukaj je nekaj preprostih pravil, ki vam bodo pomagala doseči odličen rezultat: Vse govorne terapije za otroke je treba izvajati redno, vendar malo. Ne smete takoj poskusiti izvajati artikulacijske gimnastike, igrati govornih iger, izpolniti delovni zvezek. Bolje je, da vsakemu tipu vadbe posvetite nekaj minut in da ne uredite cel dan "terapije govora". Ne sili izvajati nalog "pod udarcem", razvojne dejavnosti za otroke morajo biti podobne igri. Pomislite na preprosto zgodbo (na primer potovanje v vesolje zvokov), pripravite majhne nagrade-ocene (nalepke, zvezde iz papirja), uredite fizične trenutke. Hvalite, podprite malega učenca, če bo naredil vsaj majhen uspeh. Osredotočite se na dosežke, čeprav so majhni, napredek pa bo vse bolj očiten. Izberite dober delovni zvezek za vaš dom. Ne bi smeli biti le profesionalni po vsebini, temveč tudi svetli, barviti, fascinantni. V idealnem primeru, če obstajajo interaktivni elementi v nalogah (sposobnost dodajanja, risanje). Tak material omogoča predšolskemu otroku, da se zanima, jasno mu pokaže "pot, ki je potovala", uspeh. Ne čakajte na takojšnje rezultate, potrpežljivost, nežno vztrajnost. Postavljanje, fiksiranje, razlikovanje zvokov je zapleteno, mesece potrebujejo celo izkušeni logopedi. Sledite načrtu in rezultati bodo postopoma prikazani. Razvoj fonemskega sluha Zmožnost razlikovanja med zvokom na zaslišanju se zdi naravno, če pa prosite svojega predšolskega otroka, da črkuje eno ali drugo besedo, boste videli prostore. Za otroke, stare od 5 do 6 let, obstaja veliko število posebnih iger, vaje, ki pomagajo razviti fonemsko sluh. Te vključujejo: izbor besed, ki se začnejo ali končajo z danim zvokom, štetje zvokov v besedi, določanje strukture zloga, sestavljanje zvočne sheme besede, izmišljati rime in kratke pesmi, izgovarjanje slotov in jezikov twisters. Sofisticirani tečaji govorne terapije za otroke, stare od 5 do 6 let, omogočajo poslušnost in lahkotnost vseh zvokov maternega jezika. Fini motor motorja pomaga pri govorni aktivnosti, zato morajo starejši predšolski otroci nujno opravljati to dejavnost. Seveda je za otroke, stare od 5 do 6 let, treba uporabiti vaje, ki so kompleksne, s scenarijem, v verzih. Koristno je istočasno izbrati nabor vaj za dve roki, sinhrono. Ne pozabite uporabiti »pomočnikov«: majhne masaže (gumijaste kroglice, valji, stožci), škarje za rezanje, t papir za origami. Prav tako ne pozabite, da so vse vrste ročnih, oblikovalskih, vseh vrst ustvarjalnosti odlični načini za izboljšanje fine motorične spretnosti izven posameznih ur. Vsak dan je treba izvesti posebne jezikovne vaje, če pride do težav z izgovorjavo. Za domače razrede je najbolje izbrati niz vaj z opisom verzov, slikami. Vsak dan se ogrejte za jezik, vedno pred ogledalom (kar otroku omogoča, da sam opazuje proces in oceni njegov uspeh). Če se pojavijo težave z enim ali dvema zvokoma, je treba za njih izbrati artikulacijsko gimnastiko. Te je mogoče najti v tematskih delovnih zvezkih o govorni terapiji. Eden najtežjih zvokov, ki jih je mogoče poslušati, je R. Mnogi predšolski otroci se učijo, kako do roka vrteča grmi. Če je izjava o zvoku P že zadaj, bodo posebne vaje pomagale pospešiti avtomatizacijo: Otroka prosimo, da v besedi izgovori zvok P za dolgo, dolgo časa (ko motor poganja). 2. »Kje se je P skrival?« (V slikah in besedah) Predlagajte, da s tem zvokom izberete slike s podobami predmetov ali pa ploskajte z rokami, če sliši tako besedo. 3. "Kako veš, kako režati?" Prikažite otroku slike objektov, v naslovu katerih je zvok str. Ponudite branje in barvanje slike. 4. "Bell tracks" Pridobite otroka več sloganov, sestavljenih iz več zlogov: Ra-ra-ra - je pobegnil iz dvorišča. Ro-ro-ro - in našli so vedro. Ru-ru-ru - prišli smo do igre. 5. »Nadomestni zlog« Odrasla oseba ponuja otroku besede, ki se končajo ali začnejo z zlogom s P (pa, po, ry), otrok mora izbrati pravilno različico in jo pravilno izgovoriti. 6. "Poglej in pokliči" Odrasla oseba prosi otroka, da prebere besede s črko p na slikah. Beseda mora biti izgovorjena tolikokrat, kolikor so zvezde prikazane zraven vsake slike. 7. "Pesmi, zavoji na jeziku, uganke" Naučite se s svojim otrokom nekaj pesmi in ugank, v katerih se besede pojavljajo z R. Potrebne naloge za razvoj govora najdete v Delovni zvezki za zvok P, ki jo je pripravil A. Kostyuk. Prenesite, natisnite naloge v slikah in se učite doma: Trdi zvok L je pogosto tudi težek za otroke, stare od 5 do 6 let. Če se je otrok že naučil samostojno izgovarjati, je čas, da začnemo z delom na avtomatizaciji govora. Za to ustrezajo naslednje vaje: 1. »Reci lepo« Ponudite otroku nekaj slik besed, ki se začnejo z L. Prosite ga, da lepo izrazi besede, s svojim glasom poudarite želeni zvok. 2. "Igrače za Lariso" Otroka prosite, naj zbere darila za Larisino lutko. Recimo, da ljubi samo tisto, kar se začne pri L. Za to vajo morate vnaprej pobrati majhne predmete ali slike, vse besede se ne smejo začeti le na L. Otroka povabite, da besede L poimenuje v ednini in množini. V delovnem zvezku za zvok L (avtor Kostyuk AV) obstaja celotna tabela s slikami za to vajo (lekcija 20). Predlagajte otroku, naj naredi sliko in na njej označi L. Če je vašemu otroku težko ugotoviti število zvokov za sebe, lahko za začetek izvedete več takih vaj iz delovnega zvezka. 5. "jeziki in jeziki" Uporabite poteshki, jezik twisters in pesmi z besedami, ki vsebujejo L. Prenesite in natisnite naloge na slikah s črko L: Težave s sikanjem pri otrocih 5-6 let so precej pogoste. Naslednje igre so primerne za avtomatizacijo W: Otroka povabite, da izbere nekaj slik s slikami tistih, ki lahko pečejo. Prosite jih, naj dolgo in jasno izrazijo svojo "pesem". Otroka prosite, naj vsakič, ko izgovorite W ali besedo s tem zvokom, ploskata z rokami (med drugim). 3. »Syllables travel« Vzemite kartico z enim od zlogov SHA, SHO, SHU. Predlagajte, da dobite besede ali nekaj, ki se začnejo s tem zlogom in se končajo z njim (Sha-ry in ka-Sha, sho-rokh in ho-ro-sho). 4. "Kakšna so imena fantov" Otrok naj prebere imena otrok tako, da na koncu doda zlog SHA. 4. "Pišemo govorne terapije" Šminkajte kratke ritmične pesmi z zlogi ŠA, ШО, ШУ, ШИ. Sha-sha-sha - kaša je pobegnila, Sho-sho-sho - počivamo dobro, Shu-shu-shu - gobe-jagode suhe. 5. »Govorite lepo in pravilno« Otroka prosite, naj pravilno izgovori besede z zvokom Sh. Prenesite in natisnite naloge v slikah na črko W: Uporaba delovnih zvezkov omogoča, da se otroci, ki so stari od 5 do 6 let, pravilno organizirajo učne ure za razvoj govora, pa tudi priložnost za usposabljanje grafičnih spretnosti, pozornosti, razmišljanja in domišljije. Za konsolidacijo gradiva uporabite tudi video razrede: Jež z ježkom in ježkom Zberite robide. Hoče tudi dobiček. Misel botra: Na ježah igle temo! * * * Dež, dež, ne dež, Dež, dež. Naj grem domov Dedek siv. * * * Mračna mačka je ležala na trebuhu. Hočem jesti, ampak preveč len, da se prevrnem. Tu leži sama sebi in čaka - skleda se lahko lepi. * * * Ly-ly-ly smo dosegli cilje Lou-lu-lu blizu oken na tleh La la la ni opazila stekla Lu lu lu nismo zadeli stekla La la la ni samo v steklenem oknu. * * * Miška je živela srečno, Na kosi v kotu je spala, Jedla je kruh in masti, Ampak vse miške ni bilo dovolj. * * * Vrtna soba, Metla je zelo utrujena Kihnil je, zehal je, In tiho ležal pod stolom. * * * Enkrat stonoga Vabljeni na kosilo. Bugs, bugs, midges čakajo, Ampak še vedno ni tam. Končno stonoga Pojavil se je pri mizi. - Malo sem pozen, Komaj se je plazil. Konec koncev, tako slaba sreča, Kako ne morem zamuditi? Na vhodu je oglas: "Prosim obrišite noge!" * * * Kra! - vpije vrana. Krajo! Lopov se je zgodaj zjutraj prikradel! Broška je ukradel iz svojega žepa! Svinčnik! Karton! Cork! In lepa škatla! - Stop, vrana, ne kriči! Ne kriči, utihni! Ne moreš živeti brez goljufanja! Nimaš žepa! - Kako! - Vrana je skočila Presenečeno je utripala. - No, še niste rekli?! Carrraul! Carrrman ukrrrali! * * * Chizhik je sedel v kletki, Chizhik v kletki je pel glasno: Chu-Chu-Chu, Chu-Chu-Chu, Odletel bom. * * * Zvoki K, K Kirochki, Kirillies, Pazite na mrazu Nos in prsti! Rokavice - na ročajih, Valenok - na nogah! Na ledeni poti! Lica so kot jabolka, Na nosu - snežinke, Skoči kot izviri! * * * Imajo muco v skledi smetana kislo. Na skali, pri koči igrajo milico v ribah. LESKS v svili, svila v leskah, V svile - laski, v gozdu - liski. Kapka ima lepljivo palico, Na palici - lepljiva vleka. Iz kapljice kaplja kaplja Kapljice iz kapljic za vleko, Kapljice pape umazane Kapke. Na miško v kuncih drobtine in skorje. V shrambi na miših koščkih medenjakov. Na miško-noruški ocvirki v krogu. Z miško v kadi gobe. V skledi na miški je ostanek kislega testa In v kleti skuta in klobase. V ponev - cmoki, v pečici - cheesecakes. Kisel - v steklenici, kovanci - v banki. Na mizi so sklede, vilice in žlice. Na polici - knjige o mački. V omarici miške - srajce, hlače. Na obešalnikih so klobuki, superge na preprogi. Na miški na polici - niti, igle, In blizu štedilnika - tekme in sveče. Na vratih - kljuke, verige, zaponke. Zaloge pri miši - velik presežek! * * * V prepelici in prepelici pet prepelic. Vstani, Arkhip, petelin hrapav. Iz skalnega prahu pluje čez polje. Bik je neumen, neumni bik, bik ima belo ustnico, ki je neumna. Kapica ni zašita na pokrovček, zato bi bilo treba odlepljiti pokrovček. Prokop je prišel - koper je vreten, Prokop je izginil - koper vre, kot takrat, ko Prokop zavre koper, tako da brez Prokopa zavre koper. Papagaj se bo prestrašil, prestrašil te bom, papiga mu odgovori - "papiga, papiga, papiga!" Pike ima luske, prašiči pa imajo ščetine. Caramel je odpeljal ladjo, ladjo naselil, Mornarji dva tedna - karamel nasedli. * * * Božično drevo buči, Naš ježek hiti domov. In srečam ga z volkom, Čežo zob - kliknite. Pokazali so ježeve igle Volk je pobegnil. * * * Jež v kopeli opere ušesa, Vrat, lupine v prahu. In jež je rekel rakunu: "Ne boš mi brisal hrbta?" * * * Shel Shishiga na avtocesti, Še krznene hlače. Korak koraka, šepetaj: »Napaka«, Zmešajte ušesa. * * * Kukavica je kupila kapuco, Nadla s kukavico, Kot v pokrovu je kukavica smešna. * * * Beli sneg, bela kreda, Beli zajec je tudi bel. Vendar beljakovine niso bele - Bela ni bila niti. * * * Črna nočna črna mačka Skočil v črni dimnik * * * Štiri črne chumazenky imp Črtice s karticami s črnim črnilom. * * * Rode Grack skozi reko, vidi Grack v reki - pak. On je vrgel Grake roko v reko, Rak za roko Grake - DAC! * * * Zvoki b, p, c, f, g, c, d, t, x 1. Pridelani fižol 2. Vakulova ženska, ki je vlekla, in Vakula ženska. 3. Od trka kopitov prah leti čez polje. 4. Bull blunt blunt goby, bika je bil topo ustnico. 5. Vredno je popa na lopato, pokrov papeža. Kup pod duhovnikom, duhovnik pod pokrovom. 6. Pokrovček na pokrovčku, pod pokrovčkom pokrovček. 7. Visok Babilonski mož je veselo vrgel vile. 8. Poleg zvonca, pri vratih oklepaj. 9. Šakal strode, šakal galopira. 10. Kupite kup hitenja. 11. Kupite kup dlake. 12. Fedka je z vodko jedel redkev, Fedka pa z vodko jede redkev. 13. Tanja tanka na Tanyinih šalih. 14. Vodni nosilec je nosil vodo iz vode. 15. Naša glava s svojo glavo peregoloval, perevygolov. 16. V enem, Klim, klin. 17. Zelo pomembno je šok s podcenovanjem. 18. V polju Frosya je letenje proso, plevela prenaša Frosya. 19. Rakovska rakovica je naredila rake. Pestra rakovica rak rak: seno, rabe ropar 20. Na igelnih kljukicah za božično drevo. Kukavica je kupila kapuco. Postavite kukavico. Kot v kapuco, je smešen. 22. Vsi bobri za njihove bobre so prijazni. 23. Pankrat Kondratyev pozabil jack, In Pankrat brez jack ne more dvigniti traktor na progi. 24. Na medeno torto, vendar me ne zanima medena torta. 25. Prokop je prišel, koper kuhal, Prokop levo, koper kuhal, tako ko je Prokop kuhal in t na kuhani koper. 26. Magus Magus v hlevu z Magi. 27. Bombardier Bonbornirkami je bombardiral mlade dame. 28. Feofan Mitrofanych ima tri sinove Feofanych. 29. Bombardier je bombardiral Brandenburg. 30. Gost je imel palico. 31. Najljubši safir faraonov sledi jade. 32. Rododendroni iz arboretuma. 33. Habsburžanom iz Strasbourga. 34. Odstranjena degotonika, vendar me ne zanima degotnik, ne za ženo degotnikov. 35. Na drevesu se sedre ruševci, na veji pa kokoš s kurje. 36. Brit Klim brat, brat Brit Ignat, brat Ignat, bradati. 37. Hvalite halva. * * * Na zvokih p, l, m, n 1. Frakcija s prepelico, vendar z ruševinami. 2. V našem dvorišču dvorišče vreme razmopropodilos. 3. Dva gozdarja, dva lesarja, sta govorila o Larki, o Varki, o Larinovi ženi. 4. Clara - kraje, ki se prikradejo Lari. 5. Poveljnik je govoril o polkovniku in o polkovniku, o podpolku in o podpolku, o poročniku in poročniku, o poročniku in o drugem pol-verižniku, o zastavnikih in o zastavnikih, o zastavnikih, ampak o zastavnikih ni bilo ničesar. 6. V dvoriščni travi na travi, drva, ne razrežite lesa na travi dvorišča. 7. Trava na dvorišču, drva na travi: enkrat drva, dva drva, tri drva. 8. V dvorišču je les za kurjavo, drva zunaj dvorišča pod dvoriščem je les za kurjavo, nad dvoriščem je les za kurjavo, drva ob dvorišču, drva v širini dvorišča, ne morejo namestiti dvorišče za kurjavo. Dvorišče je izginilo nazaj v dvorišče lesa. 9. Izbirnik je usklajeval Landsknecht. 10. Poročali, vendar niso končali, končali poročanje in poročanje. 11. Gobac prašiča beloryl, stupor, polovica dvorišča z gobcem iz izkopane, izkopane, spodkopane. 12. Pojejte dobro opravljeno trideset tri pito s pito, vse pa s skuto. 13. Trideset tri ladje so se spogledovale in se ne vylavirovat. 14. Karl je ukradel korale iz Clare, Clara je ukradla klarinet od Karla. 15. Kraljica Clara strogo kaznuje Charlesa zaradi kraje koral. 16. Karl postavi lok na prsni koš. Clara je ukradla lok z prsnega koša. 17. Vsi jeziki se ne morejo zamenjati ali opravičiti. 18. Mati Romashe je pod jogurtom dala sirotko. 19. Povejte nam o nakupu. O nakupih. O nakupih, nakupih, nakupih. 20. Govorili so o Prokopovichu. Kaj pa Prokopovich? O Prokopovichu, o Prokopovichu, o tvoji. 20. Zaščitite kapo, ki ni v kolpakovskem, zvonec se ne odda kot zvonec je potrebno perekolpakovat, perevykolpakovat, perevykalpokovat, perekolpakovat. Protokol o protokolu je bil zabeležen s protokolom. 22. Prišli so trije papeži, trije Prokopijevi papi, trije Prokopjeviči. Govorili so o duhovniku, o duhovniku Prokopyju, o Prokopievichu. 23. Bila sem v Frolu, Frol v Lavri je lagal, odšel v Lavro, Lavra v Frol laže. 24. Kralj Korel. 25. Kurirski kurir prehiti kamnolom. 26. Malanya-umešano mleko je klepetalo, razneslo se je, ni se razkropilo. 27. V Liguriji je urejen prometni kontrolor Ligursko. 28. Ali je lilija zalivana? Ste videli Lydijo? Polil lilija. Videl sem Lydijo. 29. Glasnik galerije je pogorel. 30. Vrednost Thaler plošče. 31. Pojdi v vojsko, tako da berdysh vzeti. 32. Anketar anketarja. 33. Libretto Rigoletto. 34. Naš Polkan iz Bajkala je bil slikar. Polkan lakiran, ne melel Baikal. 35. Jejali smo, jedli smo ruff. Komaj so jedli jedli. 36. Mami ni bilo žal za milo. Mila mama milo za milo. Mila ni marala mila, Mila je padla na milo. 37. V temi se v boju šepa rak. 38. Jejte v rži, ne pa v rži. 39. Orel na gori, pero na orlu. Planina pod orlom, orel pod pero. 40. Mesto Nerl na reki Nerl. 41. Na Araratu je Barbara raztrgala grozdje. 42. Ne razumite svojega ponomarja našega sekstona: naš sekston vašega sekstona bo ponovno ocenil, ponovno zapel. 43. Od pod Kostrom, od pod Kostrom je bilo štirje moški. Govorili so o trgovanju, ampak o nakupovanju, 45. Turk kadi cev, petelin kljuca zrna. Ne kadite Turk cevi, ne grizite sprožilca krupki. 46. In ni mi mar. * * * Na zvokih s, s, w, w, h, n, c 1. V Seni in Sani v verandi soma z brki. 2. Osa ni brki, ne brki, ampak brki. 3. Srečna Senka Sanka s Sonyo na sanki. Sledge skok, Senka noge, Sonya v čelu, vse v snežnem zastoju. Osip hrapav, Archip osip. 5. Ne želi kositi s koso s koso, pravi škropljenje. 6. Mreža je ujela na vozel. 7. Do sedmih se je sedel na saneh. 8. Od telesa do telesa je bila preobremenitev lubenic. V nevihti je v blatu padlo telo zaradi tovora lubenic. 9. Vijačna vijačna cev. 10. Dve reki: Vazuza z Gzhatiyu, Vazuza z Gzhatiyu. 11. Na avtocesti je bila Sasha in sesala. 12. Sasha je hodil po avtocesti, Sasha je našel vrečko na avtocesti. 13. Čaplja je izsušena, čaplja izsušena, čaplja izumrla. 14. Tehtnice v bližini ščuke, ščetine v bližini ingota. 15. Šestnajst prehodnih miši in šest najdenih penijev, in miši, ki so glasnejši od hrupnih fumble. 16. Štirideset miši je hodilo in šest najdenih penijev, in miši, ki so slabše, so našli po dva penija. 17. Četrt kvadrata graha, brez črvine. 18. Nesreča z intendantom. 19. Prednostna zadeva s pritožnikom. 20. Konstantin je izjavil. 21. Skrivnostna Lukerya se je bala Nikolke, ki ni simpatizirala. 22. Dragocena mulčer na Kosovicah. Kosar Kosyan seje glavo. Ne kosite kosnje Kosyanove košnje. 24. Pri ježku ježa, pri duhovniku. 25. Strašno hrošči za življenje na prascu. 26. Dva mladička obrazata, da se vtaknejo v obraz. 27. Reka teče, peče peč. 28. Klešče in klešče so naše stvari. 29. Zaman ščuke si prizadevajo kršiti pica. 30. Vlak hodi skozi škrto: No, h, w, w, w, h, w, w 31. Čokoladna čaplja se je vztrajno držala mulca. 32. Tudi vrat, celo ušesa ste umazali s črnim črnilom. Bodite hitri pod prho. Maskaro umijte iz ušes. Gladka in z maskaro za vrat pod prho. Po sušenju obrišite tuš. Vrat je bolj suh in suši in ne obarvaj več ušes. 33. V bližini vodnjaka ni obroča. 34. Buzzing hrošč, brenčanje, vendar ne predenje. 35. Ugotovljeno je bilo, da je bil v Konstantinopolu aklimatiziran moteni konstitucionalist (Proprokolokropenko). 36. Jasper v semišu. 37. Zyamka je stisnila semiš, Zyamka je žvečila žamko v gradu. 38. V koči se rumeni derviš iz Alžirije šepa z svilo in z žongliranjem z noži poje fige. 39. (Riddle) Plesh gre na goro, plešavost se spušča, plešavost ustreza plešavosti, plešavost pravi: splash, kapljam, kapljaš po pljusku, raztrgaš, dobiš drugega. 40. Škatla, škatla, kako ste tesno zašiti. Tečaji za govorno terapijo doma Mame pridejo v pomoč različni literaturi. Ena od prednosti, ki jo lahko uporabimo doma, je »Domača naloga za terapijo govora za otroke z ONR za 5-7 let« Teremkova N.E. Te naloge je mogoče ponuditi otroku, ki še ni dopolnil 5 let. Predlagamo uporabo priročnikov še dveh avtorjev - to je Bardysheva T. Yu in Monosova Ye.N. Skrbnikom in staršem nudijo številne ugodnosti, namenjene razvoju otrok, starih od 3 let. Da bi bila domača naloga uspešna, morate upoštevati naslednja pravila: Vsi razredi morajo biti izvedeni na igriv način, tako da je otrok strasten do vsega, kar se dogaja, in tudi ne razume pravega pomena vaj. Razredi morajo biti časovno omejeni. Za začetek je 3-5 minut, nato pa do 15-20. Število iger na dan je približno 2-3, zato se bo gradivo naučilo hitreje. Hvalite otroka za vsak uspeh, sledite dobrim besedam. Ne uporabljajte besede "narobe" - otrok se lahko umakne in ne vzpostavi več stika. Razrede je najbolje opraviti v urah, ko otrok ni utrujen. Najboljši čas za to je po zajtrku in po počitku. Ko se pogovarjate z otrokom, se obrnite k njemu, jasno izgovorite vse zvoke. Ne pozabite, da ste predmet, ki ga morate slediti. Če se pri opravljanju naloge seznanite z enim ali drugim naravnim pojavom, je to potrebno storiti v času, ko so ti pojavi značilni (pozimi - preučevanje zimskih pojavov, poleti - poleti). Koraki domače naloge Pojasnimo postopek za vodenje razredov doma: Fizična gimnastika. Gimnastika za artikulacijske organe. Igre o onomatopeji, razvoju sluha, logoritmiki. Razvoj govora, besednjak. Razmislite, da bi vsaka stopnja razredov doma. Znano je, da obstaja močna povezava med roko človeka in možgani. Zato izvajamo majhne gibe z roko in tako treniramo področja možganske skorje. Če so ti gibi združeni z govorom, bodo koristi takšnih vaj veliko večje. Starši, ki delajo telovadbo s svojim dojenčkom, ne bi smeli le prositi, naj opravijo kakšno dejanje, ampak se z otrokom učijo kratkih verzov, besed in pesmi. Variante vaj za prste, obstaja velika raznolikost. V knjigarnah lahko najdete veliko literaturo s celotnimi sklopi vaj o razvoju gibljivosti. Te publikacije lahko uporabljajo katero koli mater. Na splošno je mogoče razlikovati med različnimi gibanji, ki prispevajo k razvoju drobnih motoričnih sposobnosti: božal eno roko z drugo, masaža prstov ene roke z drugo roko, združuje palec z drugimi prsti, kombinaciji med seboj prsti dveh peresa. Velika prednost je igra z "čarobno vrečko", v kateri mama polije žitarice. V vsaki vrečki sta lahko oba kaščka enega tipa in različna. Običajno se uporablja ajda, grah, fižol, riž. Otroka prosimo, da se s prsti dotakne majhnih in velikih vključkov. Druga možnost je, da uporabite žitarice: samo zmešajte različne vrste v krožniku in prosite otroka, naj to uredi. Glavne vaje so prikazane v tem videu: Delo na razvoju otrokovega govora obsega dve področji: Besedišče dela, kjer otrok pojasni idejo sveta okoli predmetov in pojavov, odnos ljudi. Razvoj slovnične strukture jezika - otrok se nauči uporabljati besede v pravilni obliki, kompetentno ustvarja stavke. Delo v slovarju rešuje naslednje naloge: razjasnitev razumevanja besed v besednjaku otroka, obogatitev leksikona z novimi besedami oblikovanje veščin za uporabo novih besed v samostojnem govoru. Otrok razvija svet okoli sebe, zato da bi bilo to delo za njega zanimivo in koristno, je treba uporabiti gradbene komplete, igrače, otroške knjige, tematske in predmetne slike. Rad bi priporočil za uporabo na domu razrede o razvoju govornega demonstracijskega gradiva, ki sta ga razvila avtorja Olga Gromova in Galina Solomatina. Predstavljena je s slikami z jasnimi in živimi ilustracijami, ki bodo otrokom razumljive in zanimive. Ne pozabite, da morate pri delu s sliko pravilno postaviti vprašanje, tako da bo otrok lahko našel besede, ki bodo pokazale kakovost predmeta. Pomembno je razumeti, da te besede ni mogoče uporabiti v govoru. Zato je treba nove besede ponoviti v kombinaciji z drugimi znanimi besedami. Na primer, pri branju Surikovega »zimskega« verza se otroku ponudi, da razmisli o tem, kaj bi še lahko rekli beseda »puhasto«: mucek, brisačo. Če ga ponovi v kombinaciji z znanimi besedami, ga otrok začne uporabljati v samostojnem govoru. Material, s katerim boste delali, mora ustrezati starosti otroka. Za 4-letnika so lahko pravljice "Ryaba Chicken", "Kolobok" in druge. Zgodba vzpodbuja sočutje za vse dobro, potrebno je za razvoj govora in za moralno vzgojo. Bralne pravljice mora spremljati prikaz živih ilustracij. No nazaj nazaj preberite lepo risanko. To bo poglobilo vtis pravljice. V starosti petih let se otroku lahko ponudi, da primerja znake predmetov, povzame (zelenjava, sadje), sestavi kazni na podlagi besed (dekle, gozd, košara). Konsolidacija materiala se dogaja v didaktičnih igrah, pri čemer imajo v tem veliko pomoč pregovori in jeziki. Tukaj je vzorec seznama tem, ki so na voljo otroku: "Deli človeškega telesa", "Oblačila", "Sezone", "Zelenjava, sadje in jagode", "Hiša in njeni deli", "Pohištvo", "Živali", "Prevoz" in drugi. Razvoj slovnične strukture govora se zgodi z obogatitvijo in aktiviranjem slovarja, nastajanjem koherentnega govora. Najpogosteje imajo otroci napake pri spreminjanju samostalnikov v primerih in v številkah (brez škornjev, svinčnikov, mladičkov in goskih). Te težave in je treba paziti pri izvajanju posameznih razredov z otrokom. Tu je nekaj vrst vaj, ki se izvajajo z otrokom: "Eno je veliko" (roko v roko), "Kaj bom pokazal?" (Cvetje, svetilka) "Komu - kaj? (kosti psa), »Kdo je kaj?« (kravja trava), »Pokliči sladko« (mačka je mačka, prstan je obroček), »Razdelimo besedo na dva« (letalo sama od sebe), »Kdo je to in kaj (Apple je okrogel, sladko), "Kateri del je?" Danes lahko na policah trgovin najdete veliko literaturo, v kateri so podrobno opisane vaje in aktivnosti za razvoj koherentnega govora otroka, ki jih lahko uporabite doma. Ne pozabite, otrok raste in kmalu bo šel v prvi razred. In kako se bo oblikoval njegov govor, je odvisno od uspeha šolanja. Obdobje od 4 do 7 let je najbolj ugodno za razvoj in korekcijo govora. Na tej stopnji razvoja otroku in sebi posvetite čim več časa in tako postavite trdne temelje za prihodnji uspeh otroka. Primer razrednih govornih terapij si lahko ogledate v naslednjem videu. Oglejte si video: Our Miss Brooks: Magazine Articles Cow in the Closet Takes Over Spring Garden Orphan Twins (Junij 2020).


source: CulturaX

text: Fikšinci - Wikipedija, prosta enciklopedija Fikšinci so razloženo obmejno slemensko naselje na zahodu Goričkega, oddaljeno od mesta Murska Sobota 25 km. Spadajo v Občino Rogašovci in župnijo Sv. Jurija. Zahodno pod vasjo je mejni potok Kučnica, na vzhodni strani pod pobočjem pa potok Črnec. V naselju je vse do leta 1946 prevladovalo nemško prebivalstvo, zato je bila vas od leta 1941 do 1945 priključena k Nemčiji. V letih 1945 in 1946 so takratne oblasti nemško govoreče prebivalstvo izselile in naselile Slovence. Koordinati: 46°47′7.66′′N 16°0′2.85′′E / 46.7854611°N 16.0007917°E / 46.7854611; 16.0007917Koordinati: 46°47′7.66′′N 16°0′2.85′′E / 46.7854611°N 16.0007917°E / 46.7854611; 16.0007917 331,5 m Danes je v vasi 62 hišnih številk s približno 190 prebivalci. Zgradbe so razporejene po zahodnem in vzhodnem slemenu. Večina hiš je na zahodnem slemenu ob cesti Cankova – Kramarovci. Na vzhodnem slemenu je le nekaj stanovanjskih hiš. Ta predel vasi je ostal manj razvit, saj se razteza po ozkem slemenu s strmim pobočjem. V ozki dolini potoka Črnca je več plitvih izvirov, kjer so zgrajena zajetja vode za vaški vodovod. Naselje ima avtobusno povezavo z Mursko Soboto in telefonsko omrežje, ki je bilo zgrajeno v devetdesetih letih. Aktivni sta gasilsko društvo in športno društvo Bodočnost. Znamenitost vasi je cerkev Marije Snežne. V bližini cerkve je vaško–gasilski dom, stara šola in pokopališče z mrliško vežico, nekoč pa tudi gostilna z diskoteko. Ta predel vasi imenujemo Center. V vasi je priznana vinska klet Gjerkeš, kjer pridelujejo vrhunska vina, vinotoč Štesl pa je izhodiščna točka za panoramsko pot nordijske hoje.


text: GalerijaGallery – Leaving Rooms Živa Drvarič & Gašper Kunšič Lea-ving Rooms 02. October 2021 at 15:00 – 05. October 2021 ob 18:00 Odpiralni čas galerije tekom trajanja razstave: sobota - torek, 2. - 5. oktober: 15. - 18. ura Vstop v galerijo je možen le z izpolnjenim PCT pogojem. GalerijaGallery minus 2 vabi na ogled razstave Žive Drvarič in Gašperja Kunšiča: Leaving Rooms. Razstava bo na ogled od 2. oktobra pa do 5. oktobra 2021 v novih dodatnih* prostorih galerije na Koroški ulici 2c, (2. nadstropje) v Ljubljani. Skozi razstavo Leaving Rooms, ki je najina druga skupna razstava, razmišljava o teži časa, korakih iz sobe ali pa iz sebe, osebni rasti in padcih, stabilnosti in fleksibilnosti, zlomih in procesih celjenja, dvojini in toplini. V umetniška dela vključujeva elemente doma in narave - mest in prostorov udobja, regeneracije, opore in varnosti. Živa Drvarič (1988) je magisterij iz slikarstva na Akademiji za likovno umetnost in oblikovanje v Ljubljani zaključila pod mentorstvom Žige Kariža in Uršule Berlot Pompe. Študirala je še na Univerzi za uporabno umetnost na Dunaju pod mentorstvom Brigitte Kowanz, Marie Ziegelböck in Henninga Bohla ter študij zaključila na Hochschule für bildende Künste - Städelschule v Frankfurtu na Majni pod mentorstvom Judith Hopf. Njena umetniška praksa obsega tehnike risbe, slikarstva, skulpture, fotografije, grafike in prostorske instalacije. Dela nastajajo na podlagi opazovanja predmetov, misli, gest, jezika in procesov iz vsakdana. Izhajajo iz posnemanja in iskanja podobnosti med stvarmi, transformiranja vsakodnevnih objektov ali subjektov, obujanja motivov iz lastnega fotografskega arhiva ter raziskovanja novih možnosti znotraj uporabe klasičnih likovnih tehnik. Živa Drvarič je razstavljala v UGM Studiu v Mariboru, Galeriji Gallery in Ulay foundation v Ljubljani, Kunstraum Niederösterreich in Krinzinger Projekte na Dunaju, Portikus v Frankfurtu na Majni, Lovaas Projects v Münchnu in drugod. Leta 2020 je bila nominirana za nagrado skupine OHO in v istem letu prejela Stipend for Young Artists Sammlung Pohl v nemškem Marburgu. Od leta 2021 je prejemnica štiriletne HAP štipendije (Hessisches Atelierprogramm) v Frankfurtu na Majni, kjer trenutno biva. Gašper Kunšič (1992) deluje na področju vizualne umetnosti in grafičnega oblikovanja. Študiral je slikarstvo na Akademiji za likovno umetnost in oblikovanje v Ljubljani pod mentorstvom Bojana Gorenca in Žige Kariža, kiparstvo na Akademiji za likovno umetnost na Dunaju pod mentorstvom Julijana Götheja ter medijsko umetnost na Univerzi za uporabno umetnost na Dunaju pod mentorstvom Brigite Kowanz. V svojem delu pogosto izhaja iz lastne biografije, pri čemer uporablja razstavne procese, da premišljuje in rekontekstualizira potek osebne in kolektivne zgodovine. Njegova dela, ki zajemajo različne medije, vključujejo vizualne reference iz njegove rodne Slovenije in širšega prostora nekdanje Jugoslavije ter se manifestirajo kot prostorske instalacije, s katerimi umetnik prevaja osebne odnose v transmedijske forme. Gašper Kunšič je razstavljal v MSUM v Ljubljani, v UGM Studiu v Mariboru, v Galeriji sodobne umetnosti v Celju, v Kunstraum Niederösterreich in Krinzinger Projekte na Dunaju, v Avstrijskem kulturnem forumu v Londonu ter drugod. Samostojni razstavi je imel v DobriVagi in Kinu Šiška v Ljubljani. Njegov film je bil predvajan na Festivalu kratkega filma Ljubljana. V letu 2021 je sodeloval na Bienalu mladih Umetnikov Evrope in Sredozemlja – Mediterranea 19 v San Marinu. Je prejemnik štipendije Ministrstva za kulturo, priznanja Akademje za likovno umetnost v Ljubljani, ter nominiranec za nagrado Essl. Deluje med Dunajem in Ljubljano. * GalerijaGallery gre v minus. GG minus 1 je atelje kot galerija kot atelje. GG minus 2 je stanovanje kot atelje kot galerija kot atelje kot stanovanje. Minus ne izniči. Odvzemanje proizvaja, razliko kot negacijo, razliko v negaciji. 'Kava brez', Žižek je zgolj referenca. Kava brez mleka ni kava brez smetane, razlika v negaciji proizvaja. Kaj proizvaja galerija, ko gre v minus? Galerija kot atelje kot stanovanje kot atelje kot galerija. Presežno vrednotenje? Presežek kot razvrednotenje? Če je v prihodnosti vsak umetnik, Beuys je zgolj referenca, je v sodobnosti vsaka galerija minus. Artist. Run. Space. Run. Amok.


text: INTERNETNA NEVTRALNOST (1663 bralcev) Internetna ali spletna nevtralnost je relativno nov pojem, uporabljan šele slabo desetletje. Internetna nevtralnost se nanaša na nevtralnost spletne infrastrukture in posledično internetnih ponudnikov in operaterjev, ki so njeni lastniki. Ti bi se naj, ob spoštovanju principa nevtralnosti, vzdržali favoriziranja enih vsebin oziroma aplikacij pred drugimi. Slišali ste interpretacijo Heglove misli iz njegovega dela Osnovni elementi filozofije prava, ki jo je na konferenci re:publica iz leta 2010 v Berlinu uporabil Timothy Wu, sicer profesor prava na Univerzi v Kolumbiji in eden od vodilnih akademikov za idejo internetne nevtralnosti. Internetna ali spletna nevtralnost je relativno nov pojem, uporabljan šele slabo desetletje, ki pa se na formalni ravni sklada z mnogimi zgodovinskimi idejami, kot je denimo ideja javnega prevoznika, javne telefonije, javne električne infrastrukture in podobnih. Pri vseh omenjenih idejah, ki so bile uzakonjene že daleč nazaj, se predpostavlja nevtralnost postavljene infrastrukture. Pošta tako ne more zavrniti pošiljatelja, na cestah lahko vozijo avtomobili vseh znamk, v vtičnico v vašem domu pa lahko priključite multipraktik kateregakoli podjetja. Podobno je z idejo internetne nevtralnosti, le da se ta nanaša na nevtralnost spletne infrastrukture in posledično internetnih ponudnikov in operaterjev, ki so njeni lastniki. Ti bi se naj torej, ob spoštovanju principa nevtralnosti, vzdržali favoriziranja enih vsebin oziroma aplikacij pred drugimi. Vendar je debata na tem področju mnogokrat zmedena, do nesporazumov med zagovorniki in nasprotniki nevtralnosti pa prihaja tudi zaradi več definicij tega, kaj pomeni internetna nevtralnost. Pogovarjali smo se s Petrom Sterletom, zaposlenim na direktoratu za informacijsko družbo, na ministrstvu za visoko šolstvo, znanost in tehnologijo, in ga vprašali, kaj naj pod pojmom internetne nevtralnosti pravzaprav razumemo, kaj je njegova uradna definicija in s kakšnimi problemi se srečuje? V zadnjih letih je več ponudnikov, predvsem v Združenih državah Amerike, vendar tudi v državah članicah Evropske unije, blokiralo dostop do nekaterih vsebin oziroma aplikacij. V teh primerih sicer ni šlo za cenzuro, ki je problem predvsem v državah s totalitarno oblastjo, ampak za diskriminacijo konkurence. Nizozemski mobilni operater KPN je tako na svojem omrežju blokiral uporabo aplikacije Skype, saj je na njihovi infrastrukturi konkurirala njihovi lastni telefonski storitvi. Nizozemska vlada je v odgovor na to kot prva država v Evropi in druga na svetu, za Čilom, uzakonila internetno nevtralnost. Timothy Wu vidi v takšnih dejanjih operaterjev globlji problem. Ker internet dojema kot sodobno infrastrukturo, se boji, da bo v primeru, da se v Združenih državah Amerike internetna nevtralnost ne uzakoni, vajeti medmrežja prevzel monopol. Poslušajmo del njegovega govora, ki ga je leta 2008 pripravil za ameriški odbor za trgovino. V Združenih državah je sicer ta strah prisoten zaradi konkretnih kršitev spletne nevtralnosti. Kako je s takšnimi kršitvami v Sloveniji in Evropski uniji in kaj se dogaja na zakonodajni ravni? Peter Sterle: Timothy Wu pa se je, preden je postal vodilni zagovornik internetne nevtralnosti, ukvarjal prav s prodajo tehnologije za diskriminacijo internetnih vsebin. Zaradi vrste njegovih strank in namenov, v katere uporabljajo to tehnologijo, Wu opozarja na nevarnost cenzure in nadzora v prihodnosti, če se ne bo tega ustrezno zakonodajno preprečilo. Sterle se sicer strinja s trditvijo, da ista tehnologija, ki omogoča svobodo, omogoča potencialno tudi večji nadzor nad uporabniki, vendar polaga odgovornost za to, da ostane ta tehnologija v vlogi emancipacije posameznika, v demokratične vlage in nadnacionalne entitete, kot je organizacija Združenih narodov. Ko govorimo o uzakonjenju internetne nevtralnosti, torej ne smemo pozabiti na splošne zakone in nacionalne ustave, ki marsikje že onemogočajo neke določene načine zlorabe s strani ponudnikov telekomunikacijskih storitev. Vendar pa gre pri internetu, ki je relativno mlad medij, ponekod za takšne specifične probleme, ki jih obstoječa zakonodaja ne ureja. Nevarnosti so torej na obeh straneh. Peter Sterle: Iz povedanega lahko sklepamo, da je koncept internetne nevtralnosti koncept, ki nam omogoča večjo svobodo govora, informiranost in emancipacijo pa tudi lažje in cenejše življenje. Vendar pa se zdi, da je uzakonjenje takšne nevtralnosti dolgotrajen demokratičen proces, ki se ne tiče zgolj medmrežja, pač pa tudi drugih oblik infrastrukture. Ta proces se je do neke mere že izoblikoval skozi zgodovino, se bo pa velik korak na tem konkretnem področju verjetno zgodil v naslednjih nekaj letih ali desetletjih. Glede na privilegiranost, ki nam jo splet v obliki informacij nudi dandanes, se najbrž splača aktivno sodelovati pri konceptih in idejah, ki lahko v prihodnosti korenito spremenijo življenja tako nam kot generacijam, ki nam sledijo.


text: 2011, Javne objave in pozivi Javna objavlja pogoje za pridobitev pravice do uporabe plakatnih mest za volilno kampanjo Zaključen: 12. 10. 2011, odpiranje prijav: 27. 10. 2011 MOL javno objavlja pogoje za pridobitev pravice do uporabe plakatnih mest za referendumsko kampanjo za izvedbo - zakonodajnega referenduma o Zakonu o preprečevanju dela in zaposlovanja na črno, - zakonodajnega referenduma o Zakonu o pokojninskem in invalidskem zavarovanju in - zakonodajnega referenduma o Zakonu o spremembah in dopolnitvah Zakona o varstvu dokumentarnega in arhivskega gradiva ter arhivih« Zaključen: 19. 5. 2011, odpiranje prijav: 24. 5. 2011 Javno naznanilo o razgrnitvi podatkov za odmero nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča in poziv k priglasitvi sprememb podatkov v zvezi z odmero nadomestila za uporabo stavbnega zemljišča na območju Mestne občine Ljubljana za leto 2012 Zaključen: 1. 4. 2011, objava rezultatov: 31. 5. 2011 Mestna občina Ljubljana na predlog ZVKDS, OE Ljubljana pripravlja razglasitev starega letališča v Mostah za kulturni spomenik lokalnega pomena. 28. 1. 2011 za izdelavo in oddajo projektov na temo trajnostne mobilnosti v mestih v okviru Programa izmenjave dijakov z naslovom »Mladi v gibanju s CIVITAS ELAN-om«, ki bo potekal v sklopu projekta CIVITAS ELAN 4. 1. 2011


text: Alenka Bartl, kostumografka - Razstave | Festival Borštnikovo srečanje — Arhiv 2010 - 2016 Virtualna razstava Slovenskega gledališkega muzeja in Zavoda Novi ZATO. "Tradicija ni ohranjanje pepela, temveč predajanje plamena." Alenka Bartl, ena najvidnejših slovenskih kostumografk, je zasnovala več kot 500 gledaliških kostumografij, sodelovala pri okoli 40 filmskih in televizijskih produkcijah, postavila temelje slovenske katedre za kostumografijo ter znatno pripomogla k uveljavitvi kostumografije kot samostojne umetniške zvrsti na Slovenskem in tudi v nekdanji Jugoslaviji. Njene kostumske skice razodevajo inteligentno, instinktivno, pogosto duhovito in radoživo, predvsem pa vselej radovedno in iskateljsko umetnico; znala je hkrati slediti sporočilnosti avtorske predloge, režijski interpretaciji, psihologiji oziroma dramaturški karakterizaciji likov in ujeti tudi značaj interpreta, tistega, ki kostum "nosi". V skicah (in kostumih) je vedno spretno in premišljeno združevala (umetnostne) zgodovinske sloge, ki jih je narekovala predloga, z estetiko časa, v katerem je stvaritev nastala. Slovenski gledališki muzej je nedavno pripravil pregledno razstavo Alenka Bartl, kostumografka – na ogled je bila od aprila do junija letos v Narodni galeriji v Ljubljani. Izjemen ustvarjalkin opus, odziv obiskovalcev pa tudi možnosti, ki jih ponuja svetovni splet, so avtorje projekta spodbudili, da "podaljšajo življenje razstave" oziroma pripravijo njeno virtualno nadaljevanje. Virtualna razstava seveda ne more nadomestiti gledalčevega enkratnega in neponovljivega doživetja, ki ga omogoča "fizična" postavitev, ogled originalnih umetnin v realnem prostoru in času, a ima tudi prednosti: nudi oddaljen in časovno prilagodljiv pristop do umetnin, običajno doseže širši krog občinstva (pogosto tudi uporabnike, ki sicer niso obiskovalci muzejev in galerij), ponuja udobje ogleda "iz naslanjača"; postavljavci lahko razstavo neomejeno dopolnjujejo, nadgrajujejo in njene elemente povezujejo z drugimi spletnimi vsebinami. Digitalizirane skice ostanejo del svetovnih spletnih zbirk; prav s svojo široko (lahko bi rekli demokratično) dostopnostjo pripomorejo k poznavanju in zavesti o slovenski gledališki in sploh kulturni dediščini ter jo povezujejo z drugimi ustvarjalnimi dosežki sedanjosti in prihodnosti.


text: Očarani materializem | Eurozine Pred časom sem se s prijateljem pogovarjal o veri. Soglašala sva, da sva oba ateista. Toda on je pristavil: "Jaz sem judovski ateist." Če bi se tudi jaz hotel opredeliti na tak način, bi moral reči: Sem luteranski ateist. Taka je neposredna omejitev ateizma. Beseda "ateist" je sama po sebi zanikanje: ne-bog. Poleg tega se je ateist osvobodil ustaljenega verovanja, običajno tistega, ki prevladuje v kulturi, ki je zaznamovala njegovo otroštvo in mladost. Ateizem je na prvi pogled podoben negativu fotografije, ki po vernikovem prepričanju prikazuje svet. Neverujoči je seveda neverujoči tudi v odnosu do drugih ver. Sam nič bolj ne verujem v Alaha ali Višnuja kot v krščanskega Boga. Res pa se še nikoli nisem znašel pred izbiro, ali naj iščem vero v Koranu ali v Vedah. Večna težava ateizma je, da se kaže izključno kot negacija. Govori samo o tem, v kaj ne veruje, ne pa o tem, kaj pozitivno predstavlja. Zato se ateizem zdi siv in pust. Vera slika naše življenje v močnih barvah, išče pomene v čudovitih zgodbah, razlika med prav in narobe pa je zasidrana zunaj sveta ljudi; ateist, nasprotno, trdi, da je resnica o svetu precej banalna, in gleda na svete spise kot na eno izmed zvrsti književnosti, na moralo pa kot na povsem človeško zadevo. Poskusil bom orisati ateizem, ki ni videti puščoben in ni nestrpen in slep za estetske in kulturne vrednote religij kot antagonistični ateizem. V zadnjih letih je izšlo nekaj navdihujočih ateističnih izpovedi, predvsem Bog kot zabloda1 angleškega biologa Richarda Dawkinsa in Traité d'athéologie2 francoskega filozofa Michela Onfrayja. Ob koncu bom spregovoril o svojem mnenju o njiju. Neposredni razlog za Dawkinsovo in Onfrayjevo knjigo je oživitev religije, ki je v zadnjih desetletjih zelo očitna tako rekoč po vsem svetu. Danes je politika prežeta z verskimi občutji in prepričanji na način, kakršnega vsaj moja generacija še ni videla. Predsednik ZDA George W. Bush je znova rojeni kristjan in ne izpusti niti ene priložnosti, ko lahko utemelji svoje politične odločitve s sklicevanjem na Boga. Islam je postal politična moč na svetovnem prizorišču. Celo za kitajsko državo postaja religija vedno večji problem, saj je ni mogoče vriniti v uradno ideološko zlitino kapitalizma in komunizma. Vse očitnejša prisotnost religije v politiki se ujema z veliko predanostjo ljudi različnim verskim gibanjem. Nove duše osvajata predvsem dve veri: islam in krščanstvo. Različne veje islama se širijo v različnih delih sveta; tu je poudarek predvsem na sunitski veji salafizma. A največji val uspeha je zajahala veja krščanstva, imenovana pentekostalizem. Njena moč ne narašča le v Združenih državah, ampak še bolj v Latinski Ameriki in Afriki. Če bi se trenutni binkoštni val uspeha nadaljeval, bi bile do leta 2050 tri četrtine človeštva vključene v to ali ono obliko krščanstva.3 In nedvomno je pentekostalizem tisti, ki predstavlja dinamično silo v tem razvoju, medtem ko na primer Katoliška cerkev, ki je videti tako trdna, izgublja pomen. Uspešna gibanja minulih desetletij znotraj krščanstva in islama imajo veliko skupnih imenovalcev. Poglavitni med njimi je neomajno prepričanje o nepogrešljivem bistvu njihove vere, pa tudi nekakšen antiintelektualizem, ki se kaže v njihovem odporu do krščanske ali islamske teologije (kalam) in do akademskih stremljenj nasploh. Pri svojem širjenju sta obe močno odvisni od novih medijev, kot sta televizija in internet. Obe tudi ustrezata isti tendenci znotraj sodobne sekularizacije: religija se bolj in bolj razbremenjuje kulture, v kateri je bila nekoč zasidrana, in pridobiva nove pripadnike, ki živijo v povsem drugačnih kulturnih okoliščinah od tistih, ki so prevladovale v nekdanjih okvirih teh ver. Glede na zmagoslavje nekaterih verskih gibanj v zadnjih desetletjih se je pojavilo mnenje, da težnja k naraščajoči sekularizaciji v sodobnem razvoju slabi; najbolj znan primer tega mišljenja najdemo v knjigi ameriškega sociologa in teologa Petra L. Bergerja z ustreznim naslovom Desekularizacija sveta.4 Obstaja pa tudi nasprotna interpretacija, ki pravi, da smo vstopili v novo in še močnejšo fazo sekularizacije; institucije, kot sta šola in politika, ki so bile v času modernizma še varne, izgubljajo privilegiran položaj, vera pa ob tem postaja individualno zatočišče v realnosti brez preizkusnega kamna. Pomemben zagovornik te teorije je francoski strokovnjak za islam Olivier Roy, na primer v knjigi La laïcité face à l'Islam.5 Težki besedi "sekularizacija" Berger in Roy očitno pripisujeta različna pomena. Nimam namena razglabljati, kako najbolje definirati ta izraz; pač pa se bom dotaknil pogledov Bergerja in Roya na trenutno stanje, saj po mojem mnenju imenitno dopolnjujeta drug drugega. Največ pozornosti pa bom posvetil neki drugi besedi, ki je pri diskusiji o modernizmu enako bistvena, namreč besedi "razčaranost", pa tudi njenemu nasprotju, "ponovni očaranosti".6 Prvo sta kot nemško Entzauberung skovala Max Weber in na nekoliko drugačen način Franz Rosenzweig ter je vse od druge svetovne vojne igrala pomembno vlogo v diskusijah o razvoju moderne družbe. Zamisel, da je v sami modernosti nekakšna uročenost, vsaj kot Weber uporablja to besedo, se je pojavila že zgodaj in tu bom rekel, da je ta teorija zelo upravičena. Enako prepričano pa bom tudi zatrdil, da je njena uporabna vrednost danes bolj omejena in zato manj v nasprotju z vrsto uročenosti, kakršno očitno občutijo pripadniki novorojenega pentekostalizma ali islama. V podobi sveta, ki drsi v vedno globljo očaranost z vero, je ena velika in pomembna izjema: Evropa. V večini evropskih držav, zlasti tistih v okviru Evropske unije, se zdi, da dekristjanizacija poteka nespremenjeno. V večini območij je napredovanje pentekostalizma zgolj marginalno, in če se islam v resnici krepi, je tako v glavnem zaradi priseljencev iz držav, kjer je to prevladujoča religija. Širjenje obeh se seveda kaže v enakih vzorcih kot na drugih celinah; v globalnem smislu pa je vendarle najpomembnejša zajezitev tega napredovanja. Največji mednarodni raziskavi verskih nagnjenj in praks pri ljudeh – v Evropi European Values Survey in globalno World Values Survey – nedvoumno kažeta naslednjo podobo: Evropa je veliko bolj dekristjanizirana kot drugi deli sveta, kjer se je krščanstvo zelo razširilo, druge religije pa ne zapolnjujejo praznine, ki jo je za seboj pustila dekristjanizacija. Hkrati je Evropa zadnjih deset, petnajst let doživljala nenavadno, obnovljeno zanimanje za tradicionalna teološka vprašanja pri mnogih uglednih intelektualcih, ki so sicer povezani s protiverskimi ali vsaj neverskimi tokovi. To nista že omenjena Onfray in Dawkins, ki se s svojimi ateističnimi razpravami zdita tipična. To so prej Jacques Derrida, Alain Badiou, Jürgen Habermas, Slavoj Žižek, Giorgio Agamben in še mnogi drugi, ki so napisali pomembna dela o religiji na splošno in posebej o krščanstvu. Več se jih je odkrito izreklo za ateiste ali vsaj agnostike; Habermas je po vzoru Maxa Webra izjavil, da je, ko gre za religijo, "nemuzikalen".7 Vendar pa vsi kažejo opazno pozitivno zanimanje za številne verske izraze našega časa in preteklosti. Njihov namen ni nasprotovati religioznemu verovanju, ampak ga razumeti in razumeti njegovo inherentno moč. Njihova pozornost je v veliki meri namenjena političnemu potencialu v religioznem verovanju. Ni pa ta pozornost usmerjena prvenstveno v pentekostalizem ali salafizem, ampak bolj v intelektualno zmernejšo in etično uravnoteženo vero. Slavoj Žižek takoj zavzame skrajno in praviloma idealno stališče, ko pravi, da sta krščanstvo in marksizem edina resna izzivalca prevladujočega militantnega neoliberalizma našega časa.8 Pretirano bi bilo trditi, da so evropski intelektualci podvrženi enaki prevzetosti nad religijo, kot jo odkrito izkazujejo najuspešnejša verska gibanja tega časa. Kljub temu pa je mogoče zaznati očaranost, ki pripada isti zgodovinski situaciji. Situacijo navadno označujemo z nizom izrazov s predpono "post", na primer postmoderen, postsekularen, postkrščanski. Prav znotraj te situacije seveda skušam predstaviti, kakšen bi lahko bil pozitivni ateizem, porojen iz očaranosti nad bogastvom našega sveta in življenja. Izgubljena in spet najdena očaranost Besedo Entzauberung so uporabljali pisatelji v 18. in 19. stoletju v poetičnih pravljicah o ljudeh, ki so se rešili kakega prekletstva ali uroka. Lahko bi rekli, da je bila Trnuljčica, ko jo je prinčev poljub zbudil iz tisočletnega spanja, entzaubert. Ko Max Weber govori o spremembah v družbi in mišljenju v sodobnem času, to besedo predela v tehnični izraz. Implikacija, ki ji jo pripisuje, je v resnici še natančnejša. Vključuje tudi legitimnost družbenih dejanj. Po Webru obstajata v glavnem dva načina upravičevanja človekovega obnašanja. Eden je magijsko, drugi razumsko upravičevanje. Pri magijskem se izognemo nekaterim ravnanjem, ker po ljudskih predstavah vodijo v nesrečo ali pogubo, in raje izberemo dejanja, ki obetajo srečo in božjo naklonjenost. Razumsko utemeljevanje ne vključuje nikakršnih nadčloveških ali nezemeljskih sil. Nakazuje izključno zaznavne posledice, ki jih kakršno koli dejanje lahko povzroči, prednosti, ki jih prinaša, in slabosti, ki jih lahko prinesejo njegove alternative. Magijske in razumske spodbude po Webrovem mnenju dejansko predstavljajo končni točki zvezne lestvice, po kateri bi lahko razporedili dane utemeljitve. Po njegovi teoriji je Evropa zadnjih nekaj stoletij vztrajno drsela proti razumskemu koncu.9 Webrov koncept je doživel dober sprejem in je danes del standardnega repertoarja pri razjasnjevanju, kako se moderna resničnost razlikuje od tiste, ki jo bremeni tradicija. Povezan je z weberjansko tezo o racionalizaciji in natančneje nakazuje, da je procese, za katere je prej veljalo, da so podvrženi tvegani igri nerazložljivih sil, zdaj mogoče obvladovati z razumskim znanjem. Na pozitivni strani ta premik pripelje do manjšega strahu pred neznanim, na negativni pa do tega, da fantastično in mamljivo podleže suhemu kalkuliranju in duhamorni rutini. Že bežen pogled na današnji čas nam izda, da njegova izguba očaranosti ni absolutna. Še vedno obstaja tržišče za horoskope, kristale in tarot. Celo pri pomembnih politikih lahko naletimo na vraževerna prepričanja o sreči in smoli. Vendar zlahka ugotovimo, da se skoraj vsakdo nazadnje zanese na sodobno racionalno razmišljanje. Ljudi morda res pomirja misel, da v potniških letalih ni trinajste vrste. A ko poletijo v nebo, je tisto, čemur v končni fazi zaupajo, vendarle hladna, racionalna tehnologija. In tudi ni nujno, da bi morali tehnologijo in naravoslovje ali sodobno življenje sploh označevati z besedama "suho" ali "hladno". Nasprotno, tako uporabnike kot opazovalce lahko navdajo z blaženostjo in zamaknjenostjo ter v njih vzbudijo nenasitno željo po znanju. V širšem smislu lahko prežmejo ljudi z občutkom ugodja ob obetu stalnega napredovanja, ki jim bo izboljšalo življenje. Že v tridesetih letih 20. stoletja je Martin Heidegger govoril o očaranosti modernega časa. Sodobna človeška bitja so pod urokom tehnologije in njenih nenehnih novosti. Da, obsedena so s prepričanjem, da je zagotovo mogoče vse izračunati, uporabiti in upravljati.10 Toda Heideggerjevo razmišljanje se očitno ne uresničuje, saj je vzniknilo iz zanj značilne nenaklonjenosti do eksaktne znanosti in tehničnega računstva. Toda njegov koncept je lahko dragocen tudi brez te programsko negativne naravnanosti. Modernistična očaranost je v sedanjem konceptu napredka kot takega. V 19. in 20. stoletju je ogromno ljudi, tudi takih na oblasti, zajelo prepričanje, da se naše življenje izboljšuje. Najprepričljivejši optimizem, ki ga je imenitno izrazil matematik in politik Jean Antoine Condorcet ob koncu 18. stoletja, je napovedoval napredek na tako rekoč vseh področjih, vključno z moralo in umetnostjo, in trdil, da obstaja tesna povezava med izboljšavami na različnih področjih življenja. Zdajšnja očaranost nad takim razumevanjem korenini v človekovem prepričanju, da bodo današnji nerešeni problemi po zaslugi razvoja jutri rešeni. Tak pogled je pripeljal do precejšnje lahkomiselnosti ne samo glede tehnološkega razvoja, ampak tudi glede različnih oblik eksperimentiranja z družbo. V upanju, da bo tok napredka na neki točki rešil naše probleme, smo vzeli hipoteko na prihodnost. Minula desetletja so v tem pogledu pomenila premik. Manj ljudi si dovoli verjeti predpostavkam o tako in drugače boljši prihodnosti. Nasprotno, zbirajo se temni oblaki. Preroki sodnega dne so od nekdaj tu. In ne samo, da jih je vedno več; njihove mračne napovedi zdaj temeljijo na trdnem znanju, na primer o uničevanju okolja. Kot smo bili priča, je neomadeževani optimizem glede napredka zahteval, da se vse integralne komponente življenja in družbe združijo v istem procesu. V resnici se je kmalu izkazalo, da ta konstrukt ne drži vode. Nacistična Nemčija in Sovjetska zveza sta združevali strogo diktaturo in gospodarski, tehnološki in znanstveni napredek. Danes je dober primer tega Ljudska republika Kitajska. Veliki razvojni načrt, ki so ga nekoč zagnali razsvetljenski filozofi, torej očitno ni bil ulit v enem kosu. Lahko bi rekli, da ima trdno komponento – trdno razsvetljenstvo –, sestavljeno iz znanosti (vsaj eksaktne), tehnologije, ekonomije in sodobne racionalne administracije; ti elementi so res tesno povezani. Na teh področjih se je razvojni proces ohranil. Nesporno jasno nam je, da so današnji računalniki boljši od včerajšnjih in da jih bodo jutrišnji prekosili. Od vsake subvencionirane raziskave se bolj ali manj pričakuje, da bo prinesla pomemben znanstveni preboj. Ekonomistom se zdi samoumevno, da je BDP vsako leto višji. Če ni, mora biti nekaj narobe. Znotraj tega trdnega razsvetljenstva, če nanj gledamo ločeno, modernistična očaranost ostaja; česar ni mogoče rešiti danes, bo lahko rešeno jutri. Obstajajo pa tudi mehki deli razvoja, kjer nobenega koraka ni mogoče imeti za samoumevnega ali naravnega. Klasični razvojni optimisti se v svoji veri v moralno rastoče človeštvo zdijo naivni. Še bolj nenavadno pa je prepričanje, da bi morala umetnost dosegati vedno nove zmage – kdo presega Danteja ali Shakespeara? Politika ima še vedno svoje razvojne optimiste, ki so prepričani, da je zmagoslavje demokracije nekaj naravnega. Hkrati pa se začenjajo kopičiti znamenja, da se demokracija, tudi kjer je že davno ustaljena, sooča z novimi, težkimi izzivi, ki vodijo v naraščajočo negotovost glede prihodnosti. Najbolj nenavaden pa je spremenjen pogled na religijo. Dolgo je prevladovalo mišljenje, da modernost in religija ne gresta skupaj. Ko je družba postajala sodobnejša, bi morala verska prepričanja izginiti. Kazalo je, da jih bodo povsem zamenjala znanstvena, potrebe ljudi po čaščenju in smislu naj bi zadovoljevala umetnost. Danes se tako pojmovanje zdi zastarelo. Religija ima v mnogih delih sveta tako močan vpliv kot že dolgo ne. Pogosto ji delajo družbo skrajno sodobne stvari – uspešno se širi z novimi mediji, mnogi njeni navdušeni pripadniki se izobražujejo v tehnologiji ali naravoslovju, očitna je njena povezanost z globalno ekonomijo. Tu je upravičeno govoriti o ponovni očaranosti nad modernim svetom. To nikakor ni v nasprotju s prevzetostjo nad skrajno modernostjo samo. Nasprotno, oboje se lahko na pogled harmonično združi. Kot značilen primer te sinteze na najvišji ravni bi lahko navedli Georgea W. Busha. Predsednikova vera, da sta ekonomija in tehnologija sposobni premagati sedanje in prihodnje težave, ni nič manjša od njegove vere v Boga. Religija očitno zadovoljuje pomembne potrebe v svetu, o katerih pogosto govorimo kot o postmodernih, pa tudi poznomodernih; meni je ljubša druga oznaka. A katere so te potrebe? Običajno se omenjata potreba po kontekstu in pomenu ter – z njo tesno povezana – človekova potreba, da najde ali sreča nekaj, kar je večje od njega. V tej luči je smiselno pogledati tudi na fascinacijo z religijo med evropskimi intelektualci. Religija je postala izziv tudi zanje. Tudi če se ji sami ne predajajo, jo prepoznavajo kot nekaj, kar je treba obravnavati z globoko iskrenostjo. Religiozni antiintelektualizem Politične posledice na novo prebujene religioznosti postajajo tema vedno več knjig; nemara najobsežnejša med njimi je z 800 stranmi knjiga Political Theologies, ki vsebuje dolgo vrsto študij o zgodovinskih in sodobnih problemih.11 Toda tu se ne nameravam toliko posvečati njenim političnim vprašanjem, ampak intelektualnim, med katerimi lahko zaznamo dve nasprotujoči si tendenci. Ena zadeva bolj ali manj ekstenziven antiintelektualizem, druga pa je resna, intelektualno odgovorna razprava o odnosih med religijo in sekularno filozofijo, religijo in sodobno znanostjo ter religijo in poznomoderno družbo. Jürgen Habermas, ki si je pridobil osrednje mesto v bolj filozofsko usmerjeni razpravi o religiji, je v obsežni zbirki esejev Zwischen Naturalismus und Religion prepoznal dve nasprotujoči si usmeritvi sedanje dobe: na eni strani uspešen val verskih ortodoksij, na drugi močno težnjo k naturalizmu brez zadržkov, ki trdi, da je psihološko življenje človeštva izključno stvar fiziologije možganov, njegovo vedenje pa preprosto emanacija njegove genske sestave.12 Drugo usmeritev, h kateri se bomo v sklepu še vrnili, sprejema znatno tanjši sloj družbe kot verske ortodoksije, vendar ima pomembno družbeno vlogo. Poleg tega tako rekoč vsakdo pride v stik z njo, kadar potrebuje zdravniško pomoč in nego. Na tem področju se lahko naturalizem izkaže kot idealen pomočnik ekonomski racionalizaciji. Človeško bitje postane pri obeh nič več kot objekt. Lahko se vprašamo, ali je izraz "ortodoksija", ki ga uporablja Habermas, res najprimernejši za gibanja, ki so danes kritična do vere v znanosti. Seveda niso povezana z različnimi cerkvami, predvsem v vzhodni Evropi, ki veljajo za ortodoksne, in tudi ne spominjajo na ortodoksije 17. stoletja v zahodni Evropi. Resda težijo k pobožnosti, vendar to počnejo s povsem drugimi orodji kot aristotelizem, ki so ga razvili jezuiti, kalvinisti in luteranci pred nekaj sto leti. Alternativni izraz zanj, ki je postal precej bolj priljubljen, je fundamentalizem. Pa tudi njegovi ustreznosti je mogoče oporekati. Pogosto se uporablja v širšem in precej bolj nedoločnem smislu, zato je dobil skrajno žaljiv, polemičen prizvok.13 Teološko rečeno izraz "fundamentalizem" izvorno nakazuje neskrajšano dobesedno interpretacijo in zato ni primeren niti za salafizem niti za pentekostalizem. Vodilo salafistov je prvobitni islam, pentekostalistov pa izvorni binkošti. Nobeni veji ne gre za natanko tisto, kar beseda pomeni, ampak za trdnejši temelj. V angleščini so razmišljali o izrazu foundation.14 Pogosto z njim označujejo filozofske poskuse, da bi našli trden temelj za človeško znanje, in v tem primeru bi ga lahko razširili tako, da bi pokril območje religije, čeprav ne povsem ustrezno. Izraz "fundamentalizem" bo ob izjemno pogosti rabi gotovo ostal najobičajnejši izraz, s katerim je moč zajeti izdaten del verskega razvoja v našem času. Toda kdor koli ga uporablja, naj ne pozabi na njegovo nezadostnost. Salafisti stremijo nazaj k začetnim stopnjam islama. Ob podpori Mohamedovega hadisa zatrjujejo, da je islam kot nauk in načelo dosegel popolnost v času prvih treh generacij vere (Mohamed in njegovi sodobniki predstavljajo prvo). Na vse poznejše dodatke je treba gledati kot na popačenja in odmike. To je eden od razlogov, zakaj islamsko teologijo, kalam, zavračajo, saj vidijo, da uvaja v islamske nauke tuje, platonske in aristotelske elemente. Drugi, širši razlog pa je odpor do vsega, v čemer je mogoče videti intelektualno dlakocepstvo. Islam mora biti preprost, odločen in ne odprt za dialektične dvoumnosti. Skoraj odveč je dodati, da ima sodobni salafizem pomembno politično vlogo tako znotraj najbolj tradicionalnih islamskih držav kot po vsem svetu. Ta vloga ni nedvoumna – salafizem zajema veliko več različic od tistega, kar sta predstavljala Osama bin Laden in Al Kajda –, je pa velika. Salafisti so, ideološko rečeno, antimodernisti, vendar svoje sporočilo širijo ob pomoči moderne tehnologije. Televizija in internet sta tudi njim enako domača pripomočka kot pentekostalistom. Oboji so dosegli globalno razširjenost ob pomoči teh medijev. V enem pomembnem oziru pa se muslimanski pogled razlikuje od krščanskega, namreč v odnosu do kapitalizma. Salafisti gledajo nanj kot na izraz zahodne duhovne revščine in grešnosti, svetovno binkoštno gibanje pa je skoz in skoz prežeto s kapitalistično mislijo. Svoje številne cerkve normalno upravlja kot korporacije, po načelu maksimalnega dobička, in v enakem duhu gleda na finančno uspešnost posameznika kot na znamenje božje naklonjenosti. Če je kdo kljub predani veri še vedno reven, sta za to možna dva razloga: ali njegova vera ni dovolj močna, ali pa je kaj narobe s cerkvijo, kateri pripada. Binkoštne cerkve v Afriki se množijo v prvi vrsti z delitvijo; nenehno se trudijo za še večjo pobožnost in še več ekstatične pridigarske dejavnosti.15 Površnemu opazovalcu bi se lahko zdelo, da je pentekostalizem usmeritev, ustvarjena za bogate in uspešne. Res je, da je to vera, ki ji pripadajo George W. Bush in mnogo njegovih kolegov. Toda njena uspešnost jepredvsem rezultat velikanske priljubljenosti, ki jo uživa med nižjimi družbenimi sloji. Rastoči slumi v svetovnih prestolnicah so najboljše gojišče za evangeljsko krščanstvo, pa tudi za salafizem. Industrializem s svojo podivjano urbanizacijo je nekoč povzročil hitro sekularizacijo. Socializem je delno zapolnil praznino, ki je ostala za religijo. Danes pa, kot poudarja Mike Davis, "populistični islam in binkoštno krščanstvo (in v Bombaju Shivayev kult)" zapolnjujejo isti prostor, ki sta ga pred sto leti zapolnila socializem in anarhizem.16 Tako je v Združenih državah Amerike pod zadnjo Bushevo administracijo nova evangeljska ideja dosegla vrhunec moči in svetovni razcvet. Fundamentalistični misli je dovoljeno upravičiti ne le krvavo vojno v Iraku, ampak tudi zakonodajo, ki zadeva raziskovanje matičnih celic. Ime "Darwin" je dobilo v razpravah v Ameriki poseben pomen. Sam predsednik Bush v intervjujih izraža občutek, da bi morali v šolah v ZDA učenci poslušati poleg evolucijske teorije tudi različico biblijske teorije stvarjenja krščanske desnice, znane kot "inteligentni načrt".17 Ta teorija priznava evolucijsko v predpostavki, da je življenje na Zemlji nastajalo precej dlje kot en teden. Po drugi strani pa podpira trditev, da so življenjski procesi tako zapleteni, da je edino logično poiskati inteligentnega stvarnika. Z razumskega stališča je utemeljitev "inteligentnega načrta" zelo zelo šibka. Podporniki, ki imajo nekaj podlage v naravoslovju, ne pridejo do objav v znanstvenih revijah, ker so njihovi prispevki prepolni dvomljivih sklepanj ali nejasnih matematičnih razmišljanj. Očitno je tudi, da teh zagovornikov ne zanima v prvi vrsti vpliv na znanstvene, ampak bolj na širše, javne diskusije. Zavedajo se, da je velik sloj ameriške družbe, ki v političnem smislu nosi oznako desničarski, zelo vpliven, in to izrazito tudi v pomembnih ustanovah, kot so šole, knjižnice in do neke mere množična občila. "Inteligentni načrt" tako ne premore nikakršne znanstvene ali kakršne koli splošne intelektualne kredibilnosti.18 Popolnoma drugače pa je z oživitvijo krščanstva, ki jo simbolizira predvsem novi val pentekostalizma in ki predstavlja izziv (v omejenem smislu) za znanstveno misel in za realnost, ki se potrjuje s tistim, do česar lahko človeško razmišljanje pride samo, in ničimer drugim. Ostra kritika pentekostalizma ne leti na intelektualno vsebino, ampak na tveganje dehidracije življenjskega duha, do katerega lahko intelektualizem pripelje. Biblijske zgodbe postavlja nasproti svetu, ki se lahko zdi siv in razumsko hladen, svetu, ki sam od sebe ne pušča prostora veselju do življenja in še dosti manj ekstazi, ki je v binkoštnem gibanju tako pomembna. Ali lahko ta razumski svet ponudi kako moralno vodstvo, ni jasno, gotovo pa so v njem vprašanja, kaj je dobro in kaj zlo, kaj prav in kaj narobe, stvar diskusij, v katerih ne moreš nikoli upati na dokončen izid. Kdor si želi stvari preprosto in nedvoumno razumeti, se ob taki odprtosti ne bo dobro počutil. In kaj je v tem dobrega v zvezi s trpljenjem, žalovanjem in smrtjo? Salafizem ne postavlja čisto enake vrste izzivov – ekstaza ni njegov ideal –, njegova kritika strogo razumskega razmišljanja pa je podobna. Namesto neskončnega razpredanja ponuja trdne smernice in odločno vero. Egiptovski pisatelj Sayyid Qutb je za salafizem zdaj že klasični vir navdiha. Qutb, ki je bil leta 1966 pod režimom Gamala Abdela Naserja usmrčen, je bil razmišljajoči nasprotnik tako kapitalizma kot komunizma. Svet je zgolj površinsko razdeljen na vzhodni in zahodni blok, je zapisal leta 1949. Oba bloka se borita samo za vpliv v svetu in trgovinske prednosti, ne zaradi idej in prepričanj. V resnici sta oba težkokategornika na isti strani meje, oba prežeta z istimi materialističnimi nagnjenji, na drugi strani pa je islam. Kljub temu pa Qutb ni zanikal, da je islam kompatibilen s sodobno tehnologijo. Samo zahodne vrednote predstavljajo smrtno grožnjo. Materialni dobiček brez zvestobe izvornim zapovedim islama ne more biti življenjski cilj. K tem prišteva tudi skrb za dobro drugih: v muslimanski skupnosti, ki ji je Qutb pripadal in za katero mora biti še zmerom najpomembnejši mislec, obstaja socialni program.19 Salafizem prevevajo Qutbove misli, vendar pogosto v bojevitejši obliki. Prepričanje, da lahko moč človeškega razmišljanja sama pride do trajnih sklepov, salafisti zavračajo z enako mero gotovosti kot krščanski fundamentalisti. Zmožnost logičnega razmišljanja in njene omejitve Val fundamentalizma prinaša neposredno množično podporo obnovljenemu zanimanju za teološka vprašanja, ki so v zadnjih desetletjih med zahodnimi, zlasti evropskimi misleci tako pomembna. Toda kritika sekularne logike prihaja tudi od različnih pripadnikov vere, ki nikakor ne izpodbijajo vodilne moči človeške misli kot take. Poudarjajo predvsem to, da samo ta misel ni dovolj, zato jo je treba obogatiti z versko perspektivo. Vodilne teološke tradicije znotraj islama in krščanstva – in tudi judaizma – preveva prepričanje, da je treba verske zapovedi razlagati s filozofskimi pomagali, ki izhajajo iz grške filozofije. Sekularno razmišljanje deluje kot vodilo, vendar je od nekdaj veljalo za nezadostno. Kdor se hoče dokopati do popolne resnice o svetu in življenju, potrebuje razsvetljenje ali, v širšem smislu, smernice, ki jih dajejo sveti spisi. To stališče je, v dialogu z Jürgenom Habermasom januarja 2004, z malone paradigmatsko jasnostjo prevzel nemški teolog Joseph Ratzinger –papež Benedikt XVI.20 Ratzinger, ki je tipičen predstavnik izobraženih katolikov, predvsem tomistične tradicije, izpostavlja vprašanje, ali je naravno pravo, ki je bilo zmerom pomembno tako v katoliški kot v sekularni misli, v današnjem času izgubilo moč. Beseda "narava" ne predstavlja več nečesa neizpodbitno smiselnega – zaradi evolucijske biologije je tako pojmovanje nemogoče. Kar ostane od izvirne zamisli, se nanaša samo na človekove pravice, ki jih je treba po Ratzingerjevem prepričanju dopolniti z ustreznim seznamom "človekovih dolžnosti". Samo logika pa lahko na dolgi rok zagotovi, da bodo bodisi pravice bodisi dolžnosti ubranjene. Če je logika prepuščena sama sebi, jo je mogoče na mnogo načinov zlorabiti. Ratzingerjevsklep je, da logično razmišljanje potrebuje religijo, da ne zaide na stranpot. Prav tako pa je tudi religija odvisna od racionalnosti, brez katere se zlahka izrodi v podivjan fanatizem.21 Habermas sam je prepričan, da tako pravice kot obveznosti zmerom izhajajo iz dejanske človeške interakcije, se pravi, iz dejavne komunikacije. Obenem pa priznava, da je tisto, čemur pravi "postmetafizična misel", pri predstavah o dobrem ali zglednem življenju zagotovo v zadregi. Take predstave morajo biti jasne, da lahko dajo ljudem otipljive smernice za vedenje in za sanje. Ta filozofija se ima kaj naučiti od religije, če je le ta osvobojena dogmatizma in prisilne krivde. Sekularno mišljenje še vedno nima dovolj izrazne zmožnosti in občutljivosti za spopadanje z neuspešnimi življenji, nerazumnimi življenjskimi načrti ali zastrupljenimi odnosi v družbi. Religija je tu bolje opremljena. Ko se je nekoč krščanstvo združilo z grško filozofsko tradicijo, je prvo obogatilo drugo s ključnimi koncepti; Habermas kot primer omenja "poosebljenje", "odstranitev" in "izpolnitev". Postmetafizična misel se je odrekla vsem pravicam in Habermas predvideva, da bodopotrebni prevodi iz religioznega jezika. Omenja en primer, namreč, kako se judovsko-krščansko pojmovanje, da je človeštvo podoba Boga, prevaja v sekularno predstavo o človeški vrednosti. Seveda to ni nov prevod, a Habermas čuti, da je treba njegovo moč obnoviti, morda na tak način, da bo človeško bitje obravnavano, kot da je podoba Boga, tudi če nemara Boga sploh ni.22 To ni tako razsvetljujoče: otipljivost ni močna točka nemškega filozofa. Se pa sklicuje na zgodnejšega mojstra natanko te tradicije, namreč na Walterja Benjamina. Benjamin je znal dati sekularnim pojmom vso moč religioznega namišljenega sveta. V nekem drugem besedilu Habermas omenja Benjaminovo "anamnestično solidarnost". Ta postane ekvivalentna predstavi o poslednji sodbi. Ob tej bodo prišla na dan vsa hudodelstva in bodo kaznovana. Vendar potem odrine misel na tako dokončno sodbo; nastane praznina. Takrat mora začeti delovati kolektivni spomin: ljudje morajo čutiti najgloblje sočutje s tistimi, ki so bili v preteklosti žrtve hudodelstev in so trpeli.23 V bolj splošnem pomenu lahko sklepamo, da ima Habermas v mislih Benjaminov tako imenovani mesijanizem. Na ta mesijanizem, ki se je v Benjaminovih zadnjih letih, ko se je njegovo zaupanje v komunistično utopijo sesulo in mu je nacizem neposredno stregel po življenju, okrepil, je mogoče gledati kot na vero ali upanje vsemu navkljub ali v popolnem nasprotju z razumom. Ko Habermas niza primere Benjaminove sekularizacije verske rabe jezika, je precej bolj sproščenega duha. Tu ni nesmiselno primerjati njegove povezave z Benjaminom s tisto, ki jo je zapisal njegov nekdanji nasprotnik Jacques Derrida v enem svojih poznejših spisov. Ob tem človek hitro pomisli na Spectres de Marx (1993), Derridajevo knjigo o Karlu Marxu, ali bolje o različnih načinih, na katere Marx po Derridajevem mnenju še vedno dokazuje, da je nepogrešljiv, čeprav je njegov veliki program propadel. V njej je mesijanski motiv prikazan kot nekakšna utopija v svetu, polnem krivic. Čudno pri tem pa je, da Marxove teze o emancipaciji človeštva dobijo nekakšen, lahko bi rekli postmarksističen pomen: ne da bo vstal nov svet, ampak da bo stari spet zasijal v upanju na pravico.24 Tako Benjamin in Habermas kot Derrida se tu umeščajo blizu tradicije, ki jo je mogoče zaslediti pri samem Marxu in še dlje nazaj, blizu poudarjanju, da je treba dati verskim zgodbam, simbolom in trditvam popolnoma posveten pomen. To je bistveno za ves Marxov ideološki načrt z ambicijo prevesti "nebeško" vsebino v trdno realnost. Moderni mojster tradicije je Ernst Bloch, ki ga Habermas tudi omenja.25 Bloch v svojih razmišljanjih uporablja osrednje elemente judovsko-krščanskega pojmovnega polja, vendar zgolj za razjasnitev bivalnih okoliščin človeštva v vidnem, materialnem svetu. Tako daje upanju, ki je bistveno tako za judovski mesijanizem kot za krščansko vero, v svojem velikem delu Das Prinzip Hoffnung življenjski, sekularen pomen. Ko Habermas omenja Blocha, v isti sapi omenja tudi Benjamina in Adorna. Jaz pa bi želel pripomniti, da je med Blochom in drugima dvema (tako kot med Blochom in Derridajem) pomembna razlika. To razliko je mogoče izraziti z vidika modernistične očaranosti. Bloch je še vedno povsem fasciniran nad modernizmom in je prepričan, da razvoj ne bo prinesel samo znanstvenih, tehnoloških in ekonomskih izboljšav, ampak tudi svet brez krivic in brez izkoriščanja. Benjamin in Adorno takšnih iluzij nimata več. Svet bo vedno arena za neizmerne probleme in trenutne ali prihajajoče krivice, s katerimi se bo moral vsakdo spopasti po svojih najboljših močeh. V tem boju lahko verski simboli in zgodbe igrajo pomembno in vodilno vlogo, čeprav so navsezadnje človeško delo. Med filozofi, ki jih je v zadnjih letih očarala sposobnost religij, še posebej krščanstva, da vzbudijo navdušenje ljudi in jih spodbudijo, da se posvetijo pomembni nalogi, je tudi Slavoj Žižek. Sam se predstavlja kot prepričan ateist in celo trdi, da se ateizem izraža v dejanskem ključnem trenutku krščanstva, na križu, kjer Jezus zakliče: "Moj Bog, moj Bog, zakaj si me zapustil?" Bog je zapustil človeštvo, vendar pojem boga še vedno živi. Ljudi napolnjuje z Geistom – in tu Žižek uporablja besedo Geist v njenem bogatem in večpomenskem, hegeljanskem smislu, ki vključuje obe predstavljivi transcendentalni perspektivi, mogoče pa ga je – in v Žižkovem primeru je brez dvoma tako – interpretirati v povsem posvetnem smislu, namreč kot duha, ki napolni skupino ljudi, faro ali skupinski načrt. Tako očitno razume poglavitni neposredni pomen krščanstva. Krščanstvo je v dobi čezmernega kapitalizma zmožno zbrati predane množice, usmerjene v kaj drugega kot potrošništvo in izkoriščanje. Zato je mogoče na krščanstvo, vzporedno z marksizmom (ali marksizmom-leninizmom, h kateremu se Žižek še vedno prišteva), gledati kot na edino učinkovito protisilo kapitalizmu.26 Posebno poglavje se ukvarja z očaranostjo številnih evropskih filozofov nad eno ključnih osebnosti krščanstva, Pavlom, v zadnjih letih; med njimi je tudi Žižek.27 To zanimanje se izraža na mnogo načinov: od zelo natančnega branja pisma Rimljanom Giorgia Agambna v Il tempo che resta (2000)28 do precej bolj sproščene pripovedi o svetem Pavlu Alaina Badiouja (1997).29 Vsem pa je skupna fascinacija nad Pavlom kot stvariteljem nečesa povsem novega; Cerkve, skupnosti, ki prestopa meje, projekta s polno mero eshatologije. Badiouja je prevzela zlasti ideja, da je Pavlu, ki ni nikoli srečal Jezusa, je pa bil med tistimi, ki so mu bili blizu, uspelo uveljaviti njegovo prepričanje, da je bil Mesija odrešenik tudi za pogane in ne samo za jude. Zato je po Badioujevem mnenju Pavel prvi univerzalist. Agamben se ukvarja v glavnem s Pavlovim mesijanizmom in zastavlja vprašanje, povezano z našim časom: kakšen bi bil mesijanizem danes? Mesijanizem postavlja nasproti apokaliptičnim pogledom. Apokaliptika ne dvomi o prihodnosti: poslednji dnevi so blizu. Pavel s svojo mesijansko naravnanostjo pa govori o negotovi prihodnosti, o času, ki je še ostal. Agamben vleče vzporednico z upornikom na eni in revolucionarjem na drugi strani. Revolucionar ve, kaj pride po revoluciji. Upornik vidi samo to, da je treba trenutno situacijo premagati. Zanimanje za Pavla se kaže kot žariščna točka obnovljenega zanimanja sekulariziranih evropskih intelektualcev za čisto posvetni potencial religij in še posebej krščanstva. Gorečnost, distanca in očaranost nad realnostjo Stališče, ki ga zastopajo Žižek, Agamben, Badiou in drugi, je milje daleč od militantnega ateizma Michela Onfrayja in Richarda Dawkinsa. Poenostavljeno bi lahko rekli, da prvi pišejo v luči sekularizirane evropske družbe, druga dva pa imata pred očmi zgolj verska množična gibanja našega časa in njihovo fundamentalistično nestrpnost. Dawkins kot biolog občuti grožnjo antidarvinističnih nakan različnih samozvanih strokovnjakov za izvor življenja. Onfray, filozof, pa se besno obrača proti antiintelektualizmu, ki ga zaznava v treh monoteističnih religijah. Sam čutim ob antagonističnem ateizmu hudo nelagodje. Je to res produktivna naravnanost? Mar ne povzroča le še več bolečine? Dawkinsove vznemirjenosti zaradi napadov na evolucijsko biologijo ni težko razumeti. Te imenitne teorije, ki je v zadnjih desetletjih pridobila še več informacijske moči in notranje lepote, ne ogroža kak znanstveni tekmec, ampak očitna čista nevednost. Toda ali ni glas britanskega biologa veliko preveč razburjen? Onfray pa se posveča zlohotni interpretaciji Svetega pisma in Korana, kar bolj malo prispeva h globljemu razumevanju pomena religije danes. Razmišljanje Jürgena Habermasa se zdi precej produktivnejše. Kot sam pravi, se ima za pripadnika "mehkega naturalizma".30 S tem misli na prepričanje, da ima človeški svet korenine v naravi, vendar se vsega v njem ne da strniti v naravne tokove dogodkov. Zavest ni le nepomemben stranski proizvod različnih mentalnih procesov, kot rad zatrjuje "trdi" naturalizem. Resda izvira iz biološke evolucije, a ob dobri uporabi predstavlja predpogoj za celotno človeško civilizacijo. V tej civilizaciji igra pomembno vlogo tudi religija, in to ne samo z miselnim neredom in nestrpnostjo, kot zatrjujeta Onfray in Dawkins, ampak tudi kot snovalka nepogrešljivih kulturnih vrednot. Sam sem previden tudi pri izrazu "naturalizem" in raje uporabljam starejši termin "materializem", čeprav je tudi ta dvoumen. Po drugi strani pa je sinteza "neredukcionistični materializem" nedvoumna: po tem konceptu je realnost sestavljena iz vrste nivojev, ki izvirajo vsak iz sebi najbližjega nižjega nivoja, vsak višji pa prinaša nove kvalitete in okoliščine, ki jih ni mogoče razlagati v povezavi z nižjimi nivoji. Katere nivoje hoče kdo razpoznati, je v končni fazi odvisno od človekovega znanja. Za zdaj se zdi smiselno razlikovati med anorganskimi in živimi materiali; in za večino je samo po sebi jasno, da gleda na človeški svet kot na svoj nivo. Vendar je število nivojev odvisno tudi od tega, kako od blizu si ogledamo predmet preučevanja. Na razvoj določene biološke vrste ali samega človeštva je mogoče gledati kot na veliko število nivojev, kjer nenehno nastajajo nove konstelacije. Neredukcionistični materializem je navsezadnje teorija razvoja, po kateri se življenje kaže v časovni kontinuiteti nazaj do razmeroma preprostega začetka (danes je to "veliki pok"), kjer pa se lahko pojavljajo vedno nove okoliščine.31 Običajno govorimo o emergentnih lastnostih. Ta pogled na svet je mogoče opremiti tudi z večjo čustveno močjo, kot jo ponuja suhi izraz "neredukcionistični materializem". Veliki francoski razsvetljenski mislec Denis Diderot lahko govori o matérialisme enchanté. 32 To je primerno alternativno ime za isti pojem. Pridevnik "očarani" dodatno namigne na osupljivo in čudovito v tem imenitnem procesu realnosti. Tu lahko pristavimo, da je Diderot živel v času, ko so izsledki raziskav zares lahko vzbujali strahospoštovanje. Smo danes neizbežno bolj neobčutljivi? Vemo, da je vesolje neskončno veliko. Vemo, da so njegovi najmanjši znani elementi neverjetno majhni. Vemo, da biološka evolucija poteka že milijarde let; naše rodoslovno drevo se izgublja v savanah, izginja v vodo in vse tja do tople prajuhe življenja. Informacije o vsem tem zlahka najdemo na spletu, nič teže kot blog soseda. Oddaje o tem lahko gledamo na televiziji, kadar se nam zahoče. To je postalo nekaj vsakdanjega. Toda ravno ta trivializacija je tisto, kar moramo preseči. Vsa modrost se začne s čudenjem, pravi Aristotel v Metafiziki. Lahko bi dodali, da jo čudenje tudi ohranja pri življenju. Švedski biolog in pisatelj Stefan Edman je pred kratkim izdal knjigo z ravno takim naslovom – Čudenje (Förundran),33 v kateri skuša spet zdramiti v nas fascinacijo nad nenavadno privlačnostjo univerzuma in vsega živega. Stefan Edman je kristjan in v končni fazi gleda na čudesa sveta kot na znamenja ustvarjalne roke. Lahko sem prevzet nad njegovo fascinacijo, ne pa nad njegovim prepričanjem. Predstavljati si za vsem tem stvarnika pomeni izmisliti si preprosto razlago za nekaj veliko večjega. Mar se ob trditvi, da je nekdo tako ali drugače ustvaril svet, približno po analogiji s tistim, kar lahko človek naredi z orodjem in stroji, svet ne skrči v nekaj pustega in humaniziranega? Ko rečemo, da univerzum vzbuja čudenje, ga ne moremo primerjati z ničimer drugim kot z njegovimi deli, predvsem tistimi, ki jih lahko ustvarijo ljudje. Celota je večja od delov. Ali to vodi do sklepa, da mora biti še ena celota, ki je še večja od te in ki jo imenujemo bog? Ena najpomembnejših funkcij religioznega verovanja je soočanje človeških bitij z nečim, kar je večje od njih samih. Sicer je precenjevanje samih sebe eno najhujših tveganj, s katerimi se soočajo človeška bitja, ujeta sama vase, v svoj čas in svojo civilizacijo. Toda pojem božje veličine je mogoče izpostaviti samo skozi veličino univerzuma. Ali potem potrebujemo boga? Poglavitni izziv je na neki drugi ravni: kakšna vodila lahko obstajajo za človeštvo v svetu brez boga? S tem se vračamo k razpravi med Habermasom in Ratzingerjem. Ratzinger verjame v od Boga potrjeno moralo. Habermas gleda na moralo v najboljšem primeru kot na rezultat svobodne komunikacijske dejavnosti. Toda če ne verjamemo v boga, zakaj bi potem verjeli v od boga potrjeno moralo? Še več, vidimo, da morala, ki je zgrajena na verskih temeljih, dokazano daje vse prej kot nedvoumne odgovore. Moramo se sprijazniti z dejstvom, da je človeška družba podjetje brez jamstev. Tudi za posamično človeško življenje ni jamstev. Na tem svetu smo odrasli ljudje in ne otroci, in kot odrasli smo prepuščeni sami sebi, kot posamezniki in kot skupnost, v bivanju, ki vključuje krutost in ljubezen, trpljenje in užitek, srečo in žalost. Obstaja slika Boga, kjer ta ni prikazan kot vladar sveta, ampak kot bog, ki se skupaj z ljudmi bori proti zlu. Ta slika se me močno dotakne; zelo lepa je. Ampak na podlagi česa lahko verjamemo v takšnega boga? Je kaj več kot idealiziran človek? Človeštvo se je kot vrsta pojavilo pozno – na geološki časovnici šele pred kratkim. V tem kratkem obdobju je doseglo veliko. Najprej nemara pomislimo na negativno: na vse trpljenje, ki so ga ljudje povzročili ljudem v vojni in z zatiranjem. A zgodovinski razvoj človeštva je tudi navdušujoča zgodba o vedno novih dosežkih, od jamskih slikarij preko poljedelstva, lončarskega vretena in pisane besede do interneta in biotehnologije. Človeštvo je ustvarilo kulturo, skozi umetnost in religijo in znanost je uveljavilo univerzum simbolov, ki je enako osupljiv kot vidni univerzum. Tudi vse to si zasluži naše čudenje. Iz tako malo se je uspelo razviti toliko! Temu čudenju se ves čas postavlja nasproti strah: da se vse to lahko uniči. Človeštvo je prav toliko uničevalec kot ustvarjalec. Kultura ima očitno neizčrpen repertoar za izražanje našega čudenja in našega strahu. Velik del tega je odet v verske kostume. Pa zato ni nič manj uporaben. Kot je mogoče iz povsem posvetne ljubezenske Visoke pesmi razbrati versko vsebino, lahko tudi Razodetje, Bachov Božični oratorij ali veliki sufijski pesniki izražajo misli, čustva in vzdušja, v katerih ne vidimo verskih povezav, boga, pa kljub temu ne izgubijo prav nič vrednosti in moči. Richard Dawkins, The God Delusion (Boston: Houghton Mifflin, 2006); Bog kot zabloda (Ljubljana: Modrijan, 2007; prevod Maja Novak). Michel Onfray, Traité d'athéologie (Paris: Editions Grasset, 2006). Blandine Chélini-Pont, "Le réenchantement discret des mondialisations religieuses", Esprit 3–4, Mars–Avril 2007, str. 163. Peter L. Berger (ur.), The Desecularization of the world: Resurgent Religion and World Politics (Washington, D.C.: Ethics and Public Policy Center, 1999). – Še ena, novejša knjiga s to tematiko: Hans Joas in Klaus Wiegand (ur.), Säkularisierung und die Weltreligionen (Frankfurt: Fischer Taschenbuch Verlag, 2007). Olivier Roy, La laïcité face à l'Islam (Paris: Stock, 2005), na str. 14 Jean-Paul Williame predstavlja ta val sekularizacije kot značilen za, kot on pravi, ultramodernizem; gl. njegov članek "Reconfigurations ultramodernes", Esprit 3–4, Mars–Avril 2007, str. 149 in naslednje. Gl. tudi Royev članek "Le Découplage de la religion et de la culture: une exception musulmane?", ibid., str. 242–251. Zanimivo je, da je naslov francoskega prevoda Bergerja Le réenchantement du monde (Paris: Bayard, 2002). Gl. http://www.uni-bonn.de/www/Evangelische_Theologie/Dekanat/Dekanatsrede_WS_ 2004_2005.html Slavoj Žižek v: Creston Davis, John Milbank in Slavoj Žižek (ur.), Theology and the Political (Durham & London: Duke University Press 2005). Weber uvede termin Entzauberung med drugim v Wirtschaft und Gesellschaft (1920, 4. izdaja, Tübingen 1956), str. 735 in naslednje. W. M. Sprondel ga na kratko predstavi v članku "Entzauberung" v Historisches Wörterbuch der Philosophie (Bd 2, Darmstadt 1972), stolpec 564 in naslednji. Martin Heidegger, Beiträge zur Philosophie (v Gesamtausgabe, Bd 65, Frankfurt a. M. 1989), str. 124 in naslednje. Hent de Vries in Lawrence E. Sullivan (ur.), Political Theologies. Public Religions in a Post- Secular World (New York: Fordham University Press, 2006). Jürgen Habermas, Zwischen Naturalismus und Religion. Philosophische Aufsätze (Frankfurt a. M.: Suhrkamp, 2005), str. 7 in naslednje. Sodobna literatura s tematiko fundamentalizma se kopiči s hitrostjo eksplozije. Temelje je postavil Martin E. Marty, R. Scott Appleby pa je vodil projekt The Fundamentalism Project, ki je bil predstavljen v več zvezkih s tem naslovom; med njimi gl. predvsem prvega, Fundamentalisms Observed (ur. Martin E. Marty in R. Scott Appleby, Chicago: University of Chicago Press, 1991). – Peter Berger kritizira rabo besede "fundamentalizem", ki se mu zdi žaljiva in ne povsem ustrezna; str. 6 in naprej. To mnenje, ki ga zastopajo tudi mnogi drugi avtorji, je pomembno. "Fundamentalizem" zlahka postane žaljivka. Izrazil ga je tudi Niels Henrik Gregersen v komentarju tega članka, ko sem ga predstavil kot uvodni referat na konferenci Religion in the 21st Century 22. 9. 2007. Vplivna predstavitev tega razvoja je Between Babel and Pentecost: Pentecostalism transnational in Africa and Latin America Andréja Cortena in Ruth Fratani (London: Hurst, 2001). Gl. tudi odlični in bogati razdelek "La vague évangélique et pentectiste" v reviji Esprit 3–4 (Mars–Avril, 2007), str. 156–230, s članki Cortena in Ruth Marshall (-Fratani). Vredno je prebrati tudi "The Evangelical Upsurge and its Political Implications" Davida Martina v Berger, str. 37–49. Mike Davis, "Planet of Slums: Urban Involution and the Informal Proletariat", v New Left Review nr 26/2004, str. 5–34; navedek s str. 30. Glede intervjuja in odzivov nanj gl. npr.: Peter Baker in Peter Slevin, "Bush Remarks on 'Intelligent Design' Theory Fuel Debate", Washington Post 3. 8. 2005. – Malomarnost Busheve administracije pri obravnavanju znanosti je opisana v The Republican War on Science Chrisa Mooneyja (New York: Basic Books, 2005, popravljena izdaja 2007). Obstaja nekaj iztekajočih se dogovorov v zvezi s tezami o "inteligentnem načrtu". Odličen primer je Why Intelligent Design Fails: A Scientific Critique of the New Creationism Matta Younga in Tanerja Edisa (ur.; New Brunswick, N. J., in London: Rutgers University Press, 2004). Zelo natančen pregled političnega razmišljanja in odnosa do islama Sayyida Qutba predstavlja Sayed Khatab v The Political Thought of Sayyid Qutb: The Theory of jahiliyyah (London in New York: Routledge, 2006). – Njegovo mnenje o položaju v svetu od leta 1949 je uporabljeno kot moto za celotno knjigo. Izhaja iz obdobja, ko je bil Qutb v ZDA; o tem gl. str. 138–146. Habermasov in Ratzingerjev prispevek je ponatisnjen v Jürgen Habermas – Joseph Ratzinger, Dialektik der Säkularisierung. Über Vernunft und Religion (Mit einem Vorwort herausgegeben von Florian Schuller, Freiburg-Basel-Wien: Herder, 2005). Ibid., str. 50–57. Ibid., str. 31 in naprej. Habermas, Zwischen Naturalismus und Religion, str. 250. – Vključuje tudi Habermasov uvod v diskusijo z Ratzingerjem, napotuje na Benjamina in omenja potrebo po prevodu, str. 116. Gl. predvsem Derridajeve navedbe o krivičnih pogojih, ki se jim je treba upreti: Spectres de Marx. L'État de la dette, le travail du deuil et la nouvelle Internationale (Paris: Éditions Galilée, 1993), str. 124–55 Habermas, Zwischen Nauralismus und Religion, str. 240. Žižek je napisal več člankov o religiji in imel brez števila predavanj o tej tematiki. Najpomembnejši izmed njegovih spisov na to temo so "The Thrilling Romance of Orthodoxy" v Davis – Milbank – Žižek (ur.), Theology and the Political: The New Debate (Durham& London: Duke University Press, 2005), str. 25–71; "Neighbors nad Other Monsters: A Plea for Ethical Violence" v Žižek – Santner – Reinhard (ur.), The Neighbor: Three Inquiries in Political Theology (Chicago & London: Chicago University Press, 2006), str. 134–190; pa tudi del besedila Defense of Lost Causes (London: Verso, 2007), ki govori o krščanstvu kot o "izgubljeni zadevi". Odličen povzetek tega zanimanja najdemo v tematski številki revije Esprit "L'événement Saint Paul: juif, grec, romain, chrétien" (Février 2003) s članki (med drugimi) Stanislasa Bretona, Paula Ricoeurja in Jean-Clauda Monoda. Alain Badiou, Saint Paul. La fondation de l'universalisme (Paris: Presses Universitaires de France, 1997). Habermas, str. 157 in naprej ter str. 215. Govorim o svojem delu Motsatsernas Spel: Friedrich Engels filosofi och 1800-talets vetenskaper (Staffanstorp: Cavefors, 1977), BD II, str. 112–117 in str. 236 in naprej, ali Das Spiel der Gegensätze: Friedrich Engels Philosophie und die Wissenschaften des 19. Jahrhunderts (Frankfurt, Camps, 1986), zlasti str. 162–166.


text: NAMEN KULINARIČNIH DELAVNIC Mlajši in starejši ter ljubitelji kulinarike se boste na kulinaričnih delavnicah seznanili z znanji s področja kulinarike ter pripravljanja jedi za domačo uporabo. Delavnice bodo potekale na zelo zabaven in sproščujoč način, v prijetnem okolju učne kuhinje KULT 316, ob prisotnosti odlične, simpatične kuharice, ki vam bo predala svoja znanja in izkušnje iz sveta kulinarike. Vsi vemo, da se kuhinja prične s skrivnostjo recepta in začinjeno kuhinjo. Sledi ustvarjanje in zanimiva kombinacija živil. Na koncu pa se kuharsko ustvarjanje konča s pogostitvijo in z uživanjem ob dobri hrani. Tečaji potekajo na BIC Ljubljana, v Centru kulinarike in turizma KULT 316, na Prušnikovi 74, Ljubljana - Šentvid. Udeleženci se na tečaj lahko prijavite preko PRIJAVNICE, oz. po telefonu 01 / 28 07 609 ali na e-naslov Ta e-poštni naslov je zaščiten proti smetenju. Za ogled potrebujete Javascript, da si jo ogledate. CENA TEČAJA IN PLAČILO Cena tečaja je 72,00 evrov (z DDV). Tečaj plačate preko plačilnega naloga UPN na transakcijski račun: SI56 0110 0603 0699 941. Obvezno navedite sklicno številko -00 2222. Ob prijavi, po e-pošti prejmete podatke za plačilo tečaja. Račun udeležencem pošljemo po pošti. V namen obdarovanja smo pripravili darilne bone v vrednosti enega kulinaričnega tečaja. Bone lahko prevzamete v referatu Medpodjetniškega izobraževalnega centra, ali pa vam jih pošlejemo po pošti. Naročite jih na tel. št.: 01 / 28 07 609 ali po e-pošti Ta e-poštni naslov je zaščiten proti smetenju. Za ogled potrebujete Javascript, da si jo ogledate. Udeleženci na tečajih aktivno sodelujejo, zato je v posamezni skupini največ 10 udeležencev. Udeleženci naj bodo udobno obuti, imajo naj predpasnik ter spete lase. Na tečaju udeleženci dobijo pokrivalo za lase.


text: Ministrstvo za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti na podlagi Zakona o mednarodni zaščiti je objavilo Javni poziv za pridobivanje kandidatov za usposabljanje za zakonite zastopnike mladoletnikov brez spremstva. Zakoniti zastopnik mladoletnika brez spremstva je lahko vsakdo, ki izpolnjuje pogoje za skrbnika, določene z zakonom, ki ureja zakonsko zvezo in družinska razmerja in, ki se je udeležil usposabljanja ter je vpisan na seznam zakonitih zastopnikov, ki ga vodijo na Ministrstvu za delo, družino, socialne zadeve in enake možnosti. Prijave z življenjepisom, dokazili o izpolnjevanju pogojev in izjavami na ministrstvu zbirajo še vse do 28. septembra 2018. Več o pogojih, ki jih je potrebno izpolnjevati ob oddaji prijave si lahko preberete na tej povezavi:


text: Invisible Slavs >> Vsebina Ali je ob tem notranji pogled v življenje za pisne vire nevidnih ljudi sploh mogoč? Res se ne moremo preprosto prestaviti v minuli čas, da bi si ogledali, kako je bilo. Lahko pa se postavimo v isti prostor (isti vsaj v koordinatnem smislu) in poiščemo vse preostanke nekdanjega življenja, ki so se zapisali v jezik, imena, ljudsko izročilo, oblikovanje in urejanje prostora, različne materialne ostanke, celo v mnogo mlajše pisne vire kot svojevrstna wirkungsgeschichte (tu v smislu zapisa mlajše posledice starejšega fenomena). Najmanj, kar lahko z vsem tem dosežemo, je vloga pasivnega opazovalca. Zato skuša ta knjiga s souporabo različnih vrst virov (pisnih, arheoloških, etnoloških, filoloških, historično-geografskih) pokazati, da naloga, ujeti notranji pogled, morda ni povsem neuresničljiva. Podoba zgodnjesrednjeveške blejske družbe, ki se na ta način oblikuje, je slika gospodarsko in upravno-politično povezane celote. Ali so jo tedaj v resnici imenovali župa Bled, nam pisni viri sicer ne povedo, vsaj verjetno pa je. Srednjeveški pisci govorijo o Slovanih kot ljudeh pretežno enakega jezika, prava in običajev. Kot osnovne politične gradnike slovanskega sveta lahko predpostavljamo posamezne župe, ki so bile podobno strukturirane, s sorodnim jezikom, pravom, običaji in rituali, kar je predpogoj za vtis celote, ki so ga imeli vsi, ki so Slovane opisovali. Morda je ustrezna matematična prispodoba, ki enači župe z nekakimi fraktali, saj na ravni vsake župe najdemo tisto, kar lahko sicer opazujemo tudi na ravni grupacij posamičnih žup v večje teritorialne skupine. V takem fraktalnem smislu je vsaka župa resnični pars pro toto celote. Domišljati si, da s poznavanjem ene župe poznamo vse, je že samo zaradi različnih geografskih okolij seveda hudo pretiravanje, gotovo pa ni preveč predrzna misel, da smo s tem vendarle pomembno napredovali tudi v razumevanju celote. 2013, (Opera Instituti Archaeologici Sloveniae, 28), 200 str., 92 načrtov, zemljevidov, grafov in skic, 20 x 29 cm, trda vezava, ISBN 978-961-254-440-9.


text: "Paparaci na Hvaru. A to sem jaz, brez filtra, ličil, ega, oblek in ostale navlake. V objektiv sta me ujela oče in sestra, ko sem na pomolu čistila ribe," je dejala lepa Zala Đurić in objavila čudovito fotografijo v enodelnih črnih kopalkah. Zala, ki je nekaj časa igro študirala v New Yorku, je zares prava lepotica, ki je svojo lepoto nasledila po mami Tanji Ribič. Tanja nikoli ne skriva, kako zelo je navezana na svojo prvorojenko in kako zelo jo je pogrešala, ko je študirala čez lužo. Na svojo lepo hčerko pa je izjemno ponosen tudi oče Branko Đurić, ki ji velikokrat pomaga z režiserskimi nasveti. Zala je neverjetna lepotica, njene neskončno dolge noge pa so takšne, kot jih imajo tudi vrhunske manekenke. Če ji ne bo uspelo v filmski industriji, vsekakor lahko odplava v modno industrijo, saj je njena postava naravnost sanjska. Tudi brez ličil je velika lepotica, ki na plaži pritegne veliko pozornosti.


text: Zložljiva zaščita vetrobranskega stekla RayReflect Kvalitetna in učinkovita zaščita vetrobranskega stekla pred škodljivimi sončnimi žarki in vročino. 71% kupcev pusti izdelku odlično oceno 5/5! Zložljiva zaščita vetrobranskega stekla bo avto zaščitila pred ultravijoličnimi žarki, vožnja bo prijetnejša in sedeži ne bodo bledeli. Namestite jo lahko na manjše kot tudi večje avtomobile, kombije in tovornjake. Zaradi prikladne velikosti in zložljivosti jo imate lahko vedno s seboj in pasala bo v katerikoli avtomobil.


text: Zacveteli so rumeni žafrani Rumeni žafrani, ki so jih učenci 9. a v okviru projekta KROKUS posadili v svojih cvetličnih lončkih doma, so zacveteli in sedaj razveseljujejo mimoidoče na dvorišču šole. Na pustni torek, 16. 2. 2021, smo s prvošolci obiskali Dom starejših občanov Bežigrad. Na vrtu pred domom so učenci zapeli nekaj pesmi in starostnikom tako polepšali njihov vsakdan. Varovanci doma so bili obiska izredno veseli in se že veselijo našega sodelovanja v prihodnje. Maja Majnik in učiteljice 1. razreda Imate kaj za pusta hrusta? Vrišč, trušč in smeh! Na pustni torek so maškare zaplesale v šotoru. Se ve: da bi odgnale zimo. Tisti bel sladkor na krofu, puf! – ga že ni več. Bilo je fino! V času pred in po Tednu pisanja z roko smo se posvetili zopet pisalu in papirju. Pisali smo pisma prijateljem v takšni in drugačni obliki. Kljub izobraževanju na daljavo in tipkovnici ne smemo pozabiti na pomen pisanja z roko za razvoj kognitivnih sposobnosti, razmišljanja in pomnjenja. Z nekaterimi učenkami in učenci 4. B razreda, smo si učenje na daljavo popestrili tudi z gledališkim krožkom, ki se je oblikoval na njihovo željo in pobudo. Učenci so sami izbrali igro Motovilka, glede na interese so si razdelili vloge, Aleksander je pripravil scenarij za besedilo. Skupaj smo pridno vadili na tedenskih srečanjih, koreografirali in se usklajevali ter posneli odlomek naše igre. Razredničarka: Romana Slatinek z veseljem vam sporočamo, da smo zbrali približno 700€ za naš šolski sklad s pomočjo božičnega sejma in se vam na tem mestu še enkrat zahvaljujemo za trud, dobro voljo, izdelke in donacije. Želimo vam vse dobro v 2021. Novoletni športni izziv V mesecu decembru smo se spopadli z različnimi športno-spretnostnimi izzivi. Aktiv športnikov je bil nad posnetki in odzivom učencev navdušen. Več pa v spodnji povezavi...


text: Vabljeni na gostujoče predavanje o družbenih implikacijah spletnih iskalnikov z vidika oblikovanja političnega mnenja posameznika, ki ga bo izvedla doc. dr. Bianca C. Reisdorf (Department of Media and Information and Quello Center, Michigan State University). Predavanje bo potekalo pri predmetu Internet v vsakdanjem življenju v sredo, 23. maja 2018, od 8.30 do 10.00 v predavalnici FDV-13. Predavanje bo osredotočeno na delovanje spletnih iskalnikov (npr. Google), predvsem sistema PageRank, ki določa sestavo zadetkov pri spletnem iskanju, ter povezanih družbenih implikacij. Dr. Reisdorf bo govorila o pojavih »filter bubbles«, ki se nanaša na algoritmično filtriranje personalizirane vsebine ter »echo chambers«, ki opisuje pojav v skupnosti, kjer so deljene le specifične ideje, informacije in prepričanja, ter o implikacijah teh pojavov za oblikovanje političnega mnenja posameznika. Tekom predavanja bo predstavila tudi empirične izsledke raziskave The Quello Search Project, kjer so s kolegi raziskovali vlogo spletnih iskalnikov v demokratičnih procesih. Raziskava s spletno anketo je bila izvedena v šestih evropskih državah ter v ZDA in je obsegala 14.000 uporabnikov interneta. Doc. dr. Reisdorfova je pridobila magisterij s področja sociologije (University of Bielefeld, Germany), doktorat pa na področju internetnih študij (Oxford Internet Institute, University of Oxford). Njeni raziskovalni interesi vključujejo digitalni razkorak in neenakosti ter njihove posledice za socialno vključenost posameznikov. Fakulteta za družbene vede bo doc. dr. Reisdorfovo gostila med 21. in 23. majem 2018, in sicer na povabilo Katedre za družboslovno informatiko in metodologijo ter Centra za družboslovno informatiko.