text: Zgodovina Slovenije Zgodovina Slovenije je zgodovina vseh prebivalcev na ozemlju današnje Republike Slovenije in v njeni neposredni soseščini od prazgodovine do danes, čeprav se ime Slovenija v pomenu, ki je približno enak današnjemu, pojavi šele leta 1834 v knjigi ruskega zgodovinarja Jurija Venelina Starodavni in današnji Slovenci, deset let kasneje pa še v pesmi Koseskega in se Slovenija kot politična enota prvič konstituira po letu 1945, kot samostojna država pa šele 1991. Vsebina - 1 Prazgodovina - 2 Kelti in Rimljani - 3 Naselitev Slovanov - 4 Slovanski plemenski kneževini Karantanija in Karniola - 5 Frankovska država - 6 V Svetem rimskem cesarstvu - 7 Prihod in utrditev Habsburžanov - 8 Od reformacije do baroka - 9 Terezijanska in jožefinska doba - 10 Pod Francozi - 11 Slovenija v predmarčni dobi - 12 V ustavnem obdobju - 13 Prva svetovna vojna - 14 Obdobje med svetovnima vojnama - 15 Druga svetovna vojna - 16 Nastanek federativne Jugoslavije - 17 Osamosvojitev Slovenije - 18 Samostojna Slovenija - 19 Viri in opombe - 20 Zunanje povezave - 21 Literatura Prazgodovina[uredi | uredi kodo] Najstarejši dokaz človeškega bivanja na današnjem slovenskem ozemlju sta dve kamniti orodji iz Jame v Lozi pri Orehku, stari okoli 250.000 let. Iz obdobja würmske ledene dobe, ko so na ozemlju Slovenije živeli neandertalci, je najpomembnejša najdba piščalke iz Divjih bab v bližini vasi Šebrelje na Idrijsko-Cerkljanskem. V mlajši kameni dobi in bakreni dobi so se prebivalci že ukvarjali z živinorejo in poljedelstvom. Na prehodu iz bronaste v železno dobo je obstajala kultura žarnih grobišč. Za halštatsko obdobje so značilne utrjene naselbine na vzpetinah, imenovane gradišča, in lepo izdelani železni predmeti (npr. situle) in orožje (Most na Soči, Vače, Rifnik, Šentvid pri Stični). Njihovi prebivalci etnično niso določljivi. Kelti in Rimljani[uredi | uredi kodo] V 4. in 3. stoletju pr. n. št. so ozemlje današnje Slovenije zasedla plemena Keltov, ki so tu ustanovili prvo državno tvorbo imenovano Noriško kraljestvo. Na Gorenjskem in v delu Štajerske so živeli Tavriski, Karni so se naselili na severozahodu, Noričani na severu, Japodi na Dolenjskem in delno na Notranjskem, Latobiki na Dolenjskem in Posavju, ter Histri v Istri. Ta ljudstva so razvojno in gospodarsko zaostajala za Rimljani. Ukvarjala so se predvsem s poljedelstvom, živinorejo in pastirstvom. Iz tega časa izvirajo imena mnogih današnjih krajev (Bohinj, Tuhinj) in rek (Sava, Savinja, Drava). Današnje slovensko ozemlje je imelo za Rimljane velik strateški pomen. Rimski prodor na ozemlje današnje Slovenije se je začel po ustanovitvi Akvileje (181 pr. n. št.). V drugi polovici 2. stoletja so Rimljani v istrskih vojnah podjarmili Histre, Tavriske (129 pr. n. št.) in Karne (115 pr. n. št.). Nato je Oktavijan v letih 35-33 pr. n. št. mejo premaknili vse do Donave in okoli 10 pr. n. št. mirno priključil še zavezniško Noriško kraljestvo.Zasedena področja so Rimljani vključili v provincialno organizacijo: zahodna Slovenija z Istro je bila vključena v 10. regijo Italije (Regio X), vzhodni del in Dolenjska sta bila vključena v provinco Panonijo, alpski prostor in Posavje sta bila sredi 1. stoletja vključena v provinco Norik. Nastajati so začela mesta Emona (danes Ljubjana), Celeia (danes Celje), Poetovio (danes Ptuj), Neviodunum (danes Drnovo), ki so jih naseljevali priseljenci iz Italije in poromanjeni staroselci. Zgrajen je bil cestni sistem z glavno osjo Akvileja-Emona-Celeia-Poetovio-Carnuntum (Petronell ob Donavi). Prve organizirane krščanske cerkve so nastale proti koncu 3. stoletja; v 4., 5. in 6. stoletju so se oblikovale škofije, ki so sodile pod oblast metropolije v Akvileji. Zaradi obrambe meje Italije je v 3. stoletju na kraškem robu nastal utrdbeni sistem Claustra Alpium Iuliarum. V 5. in 6. stoletju je začela rimska oblast na ozemlju Slovenije slabeti zaradi vdorov germanskih plemen, ki so se premikala proti Italiji; domače prebivalstvo se je iz mest začelo seliti v višinska zatočišča. Sredi 5. stoletja so prek Slovenije v Italijo vdrli Huni in opustošili vrsto mest na poti, ob koncu 5. stoletja pa so Vzhodni Goti (Ostrogoti) zasedli Italijo in do 536 so bili v njihovo Italsko kraljestvo vključeni tudi Norik, Dalmacija in Panonija. Naselitev Slovanov[uredi | uredi kodo] V 6. stoletju so se na širšem ozemlju vzhodnih Alp naselili Slovani. Prvi slovanski naselitveni sunek je datiran okoli leta 550, potekal pa je iz smeri današnje Moravske. Drugi slovanski sunek je prišel po odhodu Langobardov z današnjega slovenskega ozemlja v Italijo leta 568. V izpraznjeni prostor so se začeli naseljevati Avari in Slovani. Prostor, ki so ga poselili Slovani, so naseljevali tudi ostanki romaniziranih staroselcev, ki so deloma še ohranili krščanstvo. Naselitev Slovanov v Vzhodne Alpe potrjujejo propadi škofij v vzhodnoalpskem prostoru v drugi polovici 6. stoletja, sprememba poselitve in materialne kulture, predvsem pa uveljavitev novega, slovanskega govora. Meja z Bavarci se je že takrat začasno ustalila na vzhodnem Tirolskem, v 8. stoletju pa se je na robu Furlanske nižine in v Istri na kraškem robu ustalila meja z Langobardi. Slovanski plemenski kneževini Karantanija in Karniola[uredi | uredi kodo] Slovani v Vzhodnih Alpah so bili, tako kot Slovani v Panoniji, podrejeni oblasti avarskih kaganov. Avarski davčni pritiski in nasilje nad podrejenimi Slovani[1] so nekje med leti 622[1] in 626[2] sprožili obsežen slovanski upor pod Samovim vodstvom, ki je obsegal področja na današnjem Češkem in Moravskem, verjetno pa tudi že v Vzhodnih Alpah. Samova vstaja in avarski poraz pred Konstantinoplom sta vsekakor tako hudo omajala avarsko vojaško moč,[3] da so se jim v širokem loku od Sudetov do južne Rusije uprla številna slovanska plemena in se začasno otresla njihove oblasti.[4] Zdi se, da je bila Samova plemenska zveza delno že razslojena družba, saj Fredegarjeva kronika, ki opisuje tedanje dogodke, ločuje med izrazi »Vendi« in »Slovani«, pri čemer naj bi bili »Vendi« le tisti Slovani, ki so Avarom služili kot pomožna vojska.[5] Samovi plemenski zvezi se je pridružil tudi velik del vzhodnoalpskih Slovanov pod vodstvom kneza Valuka.[6][7] Kdaj točno so se pridružili svojim severnim slovanskim sosedom, ni jasno.[7] Vsekakor so leta 630 v pohodih zoper Samovo kraljestvo sodelovali tudi Langobardi, ki pa so tedaj mejili le na vzhodnoalpske Slovane, in tem so že med leti 623-626 iztrgali iz rok področje v Kanalski dolini.[8] Po drugi strani pa so že leta 628 vzhodnoalpski Slovani proti Bavarcem dosegali tako odlične uspehe, da so dosegli ustalitev svoje zahodne meje, kar dokazuje, da so bile v igri širše povezave med Slovani in ne zgolj vojne lokalnih plemen na delu Vzhodnih Alp. To dokazuje vsaj povezovanje vzhodnoalpskih plemen in nastanek politične skupnosti, ki kasneje nosi ime Karantanija, če ne že Samove plemenske zveze na tem področju.[9] Čeprav so Valukovi Slovani v vzhodnih Alpah nedvomno vsaj od leta 630 pripadali Samovi plemenski zvezi, pa ni nujno, da so ji pripadali tudi Slovani južno od Alp na področju današnje Slovenije, saj je bilo to področje prehodnih vplivov med Langobardi, Avari in Slovani.[6][10] Samo je vladal do leta 658,[10] po njegovi smrti pa se je zveza plemen od Labe pa morda celo do Jadrana hitro razkrojila.[11] Po propadu Samove plemenske zveze leta 658 je »krajina Slovanov« s središčem na Krnskem gradu severno od današnjega Celovca, ki se je že začela imenovati Karantanija, ohranila neodvisnost. Ko so Karantanci okoli leta 743 Bavarce zaprosili za pomoč v obrambi pred Avari, so morali priznati njihovo nadoblast, ter jim za talca poslali sina kneza Boruta, Gorazda, in knezovega nečaka Hotimira, ki so ju Bavarci pokristjanili. Z vladanjem kneza Hotimira leta 751 se je začelo pokristjanjevanje Karantancev, kar je sprožilo tri neuspele upore. Po porazu bavarskega kneza Tasila III. leta 788, je bila v frankovsko državo Karla Velikega skupaj z Bavarsko vključena tudi Karantanija. Ko je knez slavonskih Slovanov Ljudevit Posavski leta 819 zaradi nezadovoljstva s frankovskim furlanskim mejnim grofom začel upor, so se mu leta 820 priključili tudi Karantanci, a so bili še istega leta poraženi. Po zadušitvi tega upora so Franki leta 828 reorganizirali upravo in najkasneje tedaj so po večinskem mnenju zgodovinske stroke domače slovanske kneze zamenjali frankovski grofje. Iz časa Karantanije pa se je vse do leta 1414 ohranil poseben obred ustoličevanja koroških vojvod, ki je potekal v slovenskem jeziku. Kljub postopni integraciji Karantanije v frankovski politični okvir in njenemu kasnejšemu razpadu na posamezne dežele, se je na vsem njenem ozemlju ohranilo tudi slovensko govoreče plemstvo, o čemer pričajo t.i. slovenske fevdne prisege iz 17. stoletja.[12][13] Karniolo omenja že v 8. stoletju langobardski kronist Pavel Diakon, ki za deželo uporabi oznako " Carniola, patria Sclavorum ". Med zgodovinarji in arheologi prevladuje mnenje, da se je na območju osrednje Slovenije, v zgornjem Posavju, na prehodu iz 8. v 9. stoletje razvila slovanska plemenska kneževina Karniola, katere središče je bilo v Carniumu (današnjem Kranju). Leta 795 je izpričan edini domnevni knez Vojnomir. Karniola je bila ob koncu 8. stoletja vključena v frankovsko Furlansko marko, vendar je svojo plemensko ureditev ohranila do leta 828, ko so jo Franki po neuspešnem uporu panonskega slovanskega kneza Ljudevita Posavskega spremenili v mejno grofijo. Langobardski kronist Pavel Diakon opisuje tudi prihod Slovanov na današnje ozemlje Primorske. V svojem znamenitem delu " Historia Langobardorum " (Zgodovina Langobardov), kjer je opisana zgodovina Langobardov od začetkov leta 560 do konca leta 740, Pavel Diakon omenja med drugim tudi bitko med Langobardi in slovanskimi bojevniki leta 670 ob reki Nadiži: "Broxas dicitur, non longe a Foroiuli....ad ponte Natisonis fluminis" Med najstarejšimi viri, ki omenjajo prisotnost Slovanov na današnjem ozemlju Primorske je listina rižanskega zbora. To je naziv zapisnika rižanskega zbora, ki se je odvijal najverjetneje leta 804, v kraju Rižana blizu Kopra. Rižanski zbor je sklical gradeški patriarh Fortunat. Udeležili so se ga predstavniki istrskih mest in kaštelov, predsedovali pa so mu trije cesarjevi odposlanci. V njej je, med drugim, zapisana obveza vojvode Janeza, ki je predstavljal tedanjo frankovsko oblast nad deželo, da bo Slovane, ki so se nastanili v okolico mest, pregnal v tiste kraje, v katerih mestom ne bodo povzročali škode na poljih in v gozdovih.[14] Frankovska država[uredi | uredi kodo] Po neuspešnem bolgarskem prodoru v Panonijo in njeni ponovni osvojitvi je kralj Ludvik Nemški okoli leta 840 Panonijo podelil v fevd beguncu z Moravske Pribini. Leta 847 je bil Pribina imenovan za grofa in ozemlje Spodnje Panonije je postalo njegova last. Sedež oblasti je bil v Blatenskem kostelu na današnjem Madžarskem. Leta 861 je Pribino nasledil sin Kocelj in se iztrgal frankovskemu vplivu. Kocelj je podpiral slovanski misijon svetega Cirila in svetega Metoda in oviral delovanje salzburških misijonarjev. Vendar je bil okoli leta 876 odstranjen, kar je končalo kratko obdobje samostojnosti spodnjepanonske slovanske kneževine. Ozemlje je bilo ponovno vključeno v Vzhodno marko. V času vlade Arnulfa Koroškega je Koroška postala središče Vzhodne marke in dobila precejšnjo samostojnost znotraj cesarstva. Na slovenskem ozemlju se je krepila fevdalizacija, a proces je zaustavil prodor Madžarov ob koncu 9. stoletja. Po porazu Bavarcev v bitki z Madžari pri današnji Bratislavi leta 907 je namreč ozemlje osrednje Slovenije za približno po stoletja padlo pod madžarsko oblast. Fevdalni sistem se je tako izoblikoval šele po porazu Madžarov pri Augsburgu leta 955 in ponovni vključitvi tega ozemlja v cesarstvo, v 10. in 11. stoletju. V Svetem rimskem cesarstvu[uredi | uredi kodo] Po novi osvojitvi je bila spremenjena tudi upravna organizacija, ki je temeljila na mejnih grofijah (markah oz. krajinah). Cesar Oton II. je Koroški, ki je leta 976 postala vojvodina, podredil sosednje mejne grofije: Karantansko marko, Podravsko in Savinjsko marko, Kranjsko, Istrsko marko in Furlansko ter Veronsko marko. Ta polsamostojna tvorba je obstajala do začetka 11. stoletja, ko so se začele oblikovati dežele. V tem obdobju se je utrdil fevdalni sistem, naselile so se pomembne plemiške rodbine, nastali so prvi gradovi okrepila se je kolonizacija in uveljavil se je hubni sistem delitve obdelovalne zemlje. Iz tega časa izvirajo tudi Brižinski spomeniki. Iz mejnih krajin in iz nekaterih zaključenih ozemelj, ki so jih obvladovale velike plemiške družine, so se v visokem srednjem veku na Slovenskem izoblikovale zgodovinske dežele Štajerska, Koroška, Kranjska, Goriška, Trst in Istra, vključene v Sveto rimsko cesarstvo. Prihod in utrditev Habsburžanov[uredi | uredi kodo] Potem ko so leta 1246 izumrli avstrijski vojvode Babenberžani in leta 1269 kranjski in koroški Spanheimi se je na prostoru Slovenije uveljavil češki kralj Otokar II. Přemysl, ki je leta 1260 ogrskemu kralju Beli IV. iztrgal Štajersko in leta 1269 zasedel Kranjsko in Koroško. Ker je že od leta 1254 s svojih rokah imel Avstrijo in je leta 1272 postal še furlanski generalni kapitan, je obvladoval ozemlja od Češke do Jadranskega morja. Vendar cesar Rudolf I. Habsburški teh pridobitev ni priznal in je začel vojno, ki se je končala z Otokarjevim porazom leta 1278. Rudolf je leta 1282 sinovoma Albrehtu in Rudolfu dal v fevd Avstrijo in Štajersko, Koroško in Kranjsko pa je dobila majnhardinska (tirolska) veja Goriških grofov. Ko je leta 1335 izumrla tudi ta velika rodbina, so Habsburžani pridobili še Kranjsko in Koroško, leta 1374 pa so po drugi veji Goriških podedovali še istrsko Pazinsko grofijo in Slovensko marko. Naposled so leta 1382 pridobili še Trst in s tem izhod na Jadransko morje. Oblast Habsburžanov pa je začasno ogrozil vzpon domače rodbine, Celjskih grofov. Ta se je začel v drugi tretjini 14. stoletja: leta 1333 so dedovali po Vovbržanih, leta 1341 dobili grofovski naslov, povezava s cesarjem Sigismundom Luksemburškim pa jim je omogočila, da so se njihove posesti razširile še na Ogrsko in Hrvaško. Sigismund jih je leta 1436 povišal v državne kneze, kar je omogočilo razvoj posebne dežele, Celjske kneževine. Povišanje pa je sprožilo tudi vojno s Habsburžani, ki se je leta 1443 končala s poravnavo med Friderikom II. Celjskim in Friderikom III. Habsburškim. S poravnavo sta družini sklenili pogodbo o dedovanju, ki pa so jo po smrti zadnjega Celjana Ulrika II. leta 1456 Habsburžani morali ubraniti v vojni za celjsko dediščino. (do leta 1460). Leta 1461 se je Friderik III. zaradi dediščine ogrske krone zapletel v vojno z ogrskim kraljem Matijo Korvinom in s svojim bratom Albrehtom, ki je zahteval del avstrijske dediščine. Spopadi, ki so v glavnem potekali v Spodnji Avstriji, so zajeli tudi Štajersko, v njih pa so cesarju precej pomagale notranjeavstrijske čete. Končali so se z Albrehtovo smrtjo brez potomcev leta 1463. Toda leta 1469 je Štajersko, predvsem Spodnjo, močno prizadela fajda plemstva in najemniških čet z vladarjem. Tudi te spopade je spodbudil ogrski kralj. Končala se je z usmrtitvijo najemniškega poveljnika Andreja Baumkircherja leta 1471. Po letu 1479 se je zaradi imenovanja salzburškega nadškofa Friderik III. znova zapletel v dolgotrajno vojno z Matijo Korvinom. Korvin je bil uspešen in njegove čete so zasedle večino Štajerske, Kranjske, Reko in vojvodino Avstrijo ter leta 1485 vkorakale na Dunaj. Oblast nad temi deželami so Habsburžani znova dobili šele po njegovi smrti, ko je ozemlja zasedel Maksimilijan I. Habsburški. Konec srednjega veka, v 15. in 16. stoletju, so dogajanja na tem območju zaznamovali turški vpadi. Nezadovoljstvo s preslabo fevdalno obrambo zoper Turke in uvajanje novih, predvsem naturalnih davkov in tlake, so tudi na Slovenskem povzročili kmečke upore. Največji je 1515 zajel skoraj vse slovensko ozemlje. Leta 1572/73 so se v skupnem uporu povezali slovenski in hrvaški kmetje. Upori so se s krvavimi porazi nadaljevali vse do prve polovice 18. stoletja. Leta 1518 se je v Innsbrucku zvršilo zasedanje vseh deželnih stanov dednih habsburških dežel. Na enotnem deželnem zboru so si zadali nalogo, da obrambno povežejo dedne dežele v trajno, trdno in enotno zvezo in da sodelujejo Notranjeavstrijske in Zgornjeavstrijske dežele v obrambi zoper Turkov. Na zasedanju so določili dedno celovitost habsburških dednih dežel. Od reformacije do baroka[uredi | uredi kodo] Sredi 16. stoletja se je na Slovenskem razmahnila reformacija pretežno luteranske smeri in postavila temelje slovenskega knjižnega jezika in s tem oblikovanja slovenske jezikovne skupnosti. Primož Trubar je leta 1550 izdal prvi knjigi v slovenskem jeziku, Abecednik in Katekizem. Protestanti so izdali še okoli 50 drugih knjig v slovenščini, med drugim je Adam Bohorič napisal prvo slovensko slovnico (Articae Horulae (1584)), leta 1584 pa je Jurij Dalmatin izdal prevod celotnega Svetega pisma. Terezijanska in jožefinska doba[uredi | uredi kodo] V času vladanja Marije Terezije in njenega sina, cesarja Jožefa II. (1765-1790), ko je bila med drugim uvedena tudi splošna šolska obveznost in vpeljano osnovno šolstvo v slovenskem jeziku (1774), se je s kulturno jezikovno akcijo slovenskih izobražencev začenjalo oblikovanje ideje o obstoju posebnega slovenskega naroda. Oba vladarja sta izvedla še številne druge reforme, vendar je moral Jožef II. nekatere najbolj radikalne razveljaviti še pred svojo smrtjo. Med pomembnejšimi ukrepi, ki so se obdržali, sta nevoljniški patent, ki je podložnik podelil osebno svobodo in tolerančni patent, ki je znova dovolil naselitev Judov in protestantov. Jožefa II. je kratko nasledil njegov brat, zmerni reformist Leopold II. (1790-92), tega pa sin konservativni Franc II. Pod Francozi[uredi | uredi kodo] Ob koncu 18. stoletja so slovenske dežele dosegli spopadi francoskih revolucionarnih vojn. Leta 1797, ob koncu vojne prve koalicije, so francoske čete za kratek čas zasedle dele današnjega slovenskega ozemlja. Po podpisu campoformijskega miru pa je celotno slovensko etnično ozemlje prišlo v okvir Habsburške monarhije, saj so Habsburžani v zameno za Lombardijo in Avstrijsko Nizozemsko dobili nekdanjo beneško Istro in Benečijo. Po novem porazu Avstrijskega cesarstva leta 1809 je Napoleon s schönbrunnskim mirom od habsburške monarhije odtrgal jugozahodne slovenske dežele (do Save) in na ozemlju zahodne Koroške, Kranjske, Goriške, Trsta, Istre, Dalmacije in Hrvaške južno od Save ustanovil Ilirske province (1809-1813) z glavnim mestom v Ljubljani. Province so bile popolnoma odvisne od Francije, čeprav niso bile njen sestavni del. Motivi za njihovo ustanovitev so bili predvsem strateški in gospodarski (kopenska povezava z Osmanskim imperijem, blokada avstrijskega dostopa do Sredozemlja). Kratkotrajna francoska vladavina je spremenila davke, uvedla reforme prava (Code Napoleon) in izboljšala položaj slovenščine v šolah, fevdalizma pa ni odpravila, čeprav je to načrtovala. Izboljšan položaj slovenščine in nekateri drugi vplivi francoske zasedbe približno polovice današnje Slovenije, pa tudi vplivi idej francoske revolucije so še pospešili oblikovanje zavesti o obstoju posebnega slovenskega naroda. Anton Tomaž Linhart v zgodovinopisju, Jernej Kopitar v jezikoslovju in nekateri drugi so pripomogli k uveljavljanju predstave o etnični enotnosti slovanskih prebivalcev Kranjske, južnega dela Štajerske, Koroške, Goriške in dela Istre ter tržaškega zaledja. Vendar je bilo takšno prepričanje značilno predvsem za del izobražencev, med širšim slojem pa je francoska zasedba ostala v spominu predvsem po visokih davkih in slabi gospodarski situaciji, ki je bila posledica nenehnih vojn. Slovenija v predmarčni dobi[uredi | uredi kodo] V 30. in 40. letih 19. stoletja so slovensko govoreče izobraženske elite z redkimi izjemami zavrnile ideologijo ilirizma, ki je predvidevala nastanek južnoslovanskega (ilirskega) naroda in skupnega knjižnega jezika. Prepričanje o posebni slovenski identiteti je izviralo predvsem iz verjetja v obstoj slovenske jezikovne skupnosti, ki je bila utemeljena na književni tradiciji iz časa delovanja slovenskih protestantov v 16. stoletju, ter na tedanji živahni slovstveni dejavnosti. Vrednost slovenskega jezika je dvignilo zlasti delovanje pesnika Franceta Prešerna, ki je dokazal, da je slovenščina primerna tudi za visoko kulturo. Poleg tega je individualnost slovenščine dokazovala tedanja slavistika (Jernej Kopitar, Pavel Jozef Šafárik). Ker je tedaj veljalo, da so jezikovne skupnosti enake narodom, se je med izobraženci vse bolj širilo prepričanje o obstoju posebnega naroda, Slovencev. V predmarčni dobi se je nadaljevala modernizacija vasi in začela prva industrializacija. Velika pričakovanja je vzbudila zlasti gradnja Južne železnice, ki je povezovala Dunaj in Trst ter je potekala čez slovenske dežele. V evropski pomladi narodov, marca in aprila 1848 je nastal prvi slovenski politični program imenovan »Zedinjena Slovenija«, ki je zahteval združitev vseh dežel, naseljenih s Slovenci, v eno deželo Slovenijo. V ustavnem obdobju[uredi | uredi kodo] Leta 1867 so slovenski poslanci na deželnih volitvah na Kranjskem že dobili večino. Tega leta je z razdelitvijo države na ogrsko in avstrijsko polovico nastala Avstro-Ogrska. Večji del današnjega slovenskega ozemlja je ostal v avstrijskem delu monarhije, le Prekmurje je ostalo v ogrskem delu. Že leta 1866, po izgubljeni vojni z Italijo in Prusijo pa je Italija dobila Benečijo; Beneški Slovenci so tako prišli pod Italijo, kar je potrdil formalni plebiscit. Slovenska politična gibanja v tem času je zaznamoval najprej skupni narodnostni boj vseh Slovencev (obdobje slogaštva), kasneje pa so se vse poglabljala politična razhajanja, zlasti v 80. in 90. letih 19. stoletja, ki je obdobje kulturnega boja med katoliško in liberalno strujo meščanskih politikov. V začetku 20. stoletja se uveljavljajo tudi socialdemokratska politična združenja, ki so jih vodili razumniki, sodelavce pa iskali med vse številčnejšim delavstvom. Predvsem v začetku 20. stoletja so se precej okrepila prizadevanja za državnopravno in tudi kulturno povezovanje z Južnimi Slovani, predvsem s Hrvati. Zamisel o trialistični preureditvi Avstro-Ogrske, s katero bi Slovenci in Hrvati v monarhiji dobili posebno državno enoto je imela pristaše v katoliškem in liberalnem taboru[navedi vir], med izobraženci so se mnogi zavzemali za tesno kulturno in jezikovno povezovanje in celo za opustitev slovenskega jezika (neoilirizem). Prva svetovna vojna[uredi | uredi kodo] Med prvo svetovno vojno, ki je Slovenijo hudo prizadela zlasti s krvavo soško fronto in s politiko velesil, ki je grozila z razkosanjem slovenskega ozemlja med več držav (londonski sporazum, 1915), so Slovenci že poskušali urediti svoj narodni položaj v skupni državni enoti s Hrvati in Srbi v habsburški monarhiji. Zahtevo, znano kot majniško deklaracijo, so podali slovenski, hrvaški in srbski poslanci v dunajskem parlamentu spomladi 1917. Vladajoči krogi habsburške monarhije so zahtevo sprva zavrnili, poznejše pobude vlade za federalizacijo monarhije (npr. oktobrski manifest cesarja Karla) pa je zavrnila večina slovenskih politikov, ki se je že nagibala k neodvisnosti. Ohranitev reformirane države je najdlje zagovarjal nekdanji načelnik Slovenske ljudske stranke in zadnji kranjski deželni glavar, Ivan Šusteršič, ki pa je imel le malo pristašev in vpliva. Obdobje med svetovnima vojnama[uredi | uredi kodo] Po porazu Avstro-Ogrske in centralnih sil sta hrvaški sabor v Zagrebu in ljudski shod v Ljubljani 29. oktobra 1918 razglasila narodno osvoboditev in ustanovitev samostojne Države Slovencev, Hrvatov in Srbov s središčem v Zagrebu. Major Rudolf Maister je 1.11.1918 v vojašnici 26. strelskega polka v Melju pred mestnim poveljnikom podpolkovnikom Antonom Holikom razglasil Maribor in Spodnjo Štajersko za posest Države SHS in s prevzemom vojaškega poveljstva nad Mariborom in vso Spodnjo Štajersko zagotovil pripadnost Spodnje Štajerske Sloveniji. Nevarnost s strani Italije, ki je na podlagi londonskega sporazuma iz leta 1915 zasedla Primorsko in Istro ter dele Dalmacije, nedefinirane meje, odsotnost mednarodnega priznanja in pritisk[dvomljivo — glej pogovorno stran] Srbov po združitvi v skupno državo, sta povzročila 1. decembra 1918 združitev Države SHS s Kraljevino Srbijo v Kraljevino Srbov, Hrvatov in Slovencev, ki se je od 3. oktobra 1929 imenovala Kraljevina Jugoslavija. Večinski del slovenskega naroda v jugoslovanski državi, ki je bila popolnoma centralistično urejena, ni užival nobene ustavnopravne avtonomije, je pa zaradi kompaktne etnične naselitve in zaradi prevlade politične stranke SLS, ki se je zavzemala za avtonomijo, dejansko živel dokaj avtonomno narodno življenje, ki ga tudi centralistična beograjska zakonodaja ni mogla spodnesti. Slovenija se je gospodarsko in kulturno dobro razvijala. V njenem političnem življenju pa je do uvedbe šestojanuarske diktature (1929) vladal hud boj med Slovensko ljudsko stranko in liberalno Jugoslovansko demokratsko stranko. Druga svetovna vojna[uredi | uredi kodo] Ko so k trojnemu paktu leta 1940 pristopile tudi Madžarska, Bolgarija in Romunija, je močno povečal pritisk na Jugoslavijo, da bi tudi pristopila, za kar si je prizadeval Hitler, ki si je pred napadom na SZ želel zaščiti južni bok. Tako je prišlo 25. marca 1941 do podpisa pogodbe Kraljevine Jugoslavije z Nemčijo, čemur je dva dni kasneje, 27. marca, sledil puč, ki ga je vodil letalski general Dušan Simović. Regent knez Pavel je bil odstavljen in oblast je bila dodeljena mlademu Petru. Začasno vodenje vlade je prevzel general Simović. Hitlerju se tako Jugoslavija ni zdela več zanesljiva in tako so Nemci in zavezniki 6. aprila 1941 po načrtu Marita in brez vojne napovedi napadli Kraljevino Jugoslavijo. Napad se je začel z bombardiranjem Beograda, pri čemer je bilo ubitih 20.000 ljudi. Odpor jugoslovanske kraljeve vojske je bil zgolj simboličen, saj so zaradi počasne mobilizacije uspeli zbrati le polovico nabornikov in tudi vojaška oprema in doktrina Srbije iz balkanskih vojn in prve svetovne vojne sta bili zastareli. Tako so nemške čete 10. aprila že dosegle Zagreb in 12. aprila Beograd. Italijanska vojska je svoj napad začela šele 11. aprila, ko se je vključila tudi Madžarska. Tedaj je bila nemška vojska že v Karlovcu. Italijanska vojska se je razcepila na dva dela: del je prodiral proti in Ljubljani in naprej preko Kočevja, drugi del pa je prodiral preko Dalmacije. Nemška vojska je vdrla tudi iz Bolgarije in z mobiliziranimi enotami zlahka preprečila umik Jugoslovanske vojske na solunsko fronto. Kmalu po napadu je nastal slovenski Narodni svet pod vodstvom Marka Natlačena, ki je pozival k mirni predaji orožja in vdaji okupatorju. Po kapitulaciji jugoslovanske vojske je Madžarska je zasedla večino Prekmurja. Pod oblastjo NDH se je leta 1941 znašlo pet slovenskih naselij: Bregansko selo (danes se imenuje Slovenska vas), Nova vas pri Bregani (danes Nova vas pri Mokricah), Jesenice na Dolenjskem, Obrežje in Čedem. Šlo je za ozemlje veliko približno 20 kvadratnih kilometrov, na katerem je takrat živelo približno 800 prebivalcev. Italijani so na svojem okupiranem ozemlju na začetku vodili zmerno politiko. Tako sodovoljevali dvojezičnost, italijanski jezik so v šole uvedli zgolj kot učni predmet, dovoljevali so vsa nepolitična, kulturna in športna društva. Na zasedenem ozemlju, ki so ga sestavljala Ljubljana, Notranjska in Dolenjska s približno 320.000 prebivalci, je Italija ustanovila Ljubljansko pokrajino (italijansko Provincia di Lubiana). Po prvih uspešnih uporniških akcijah prebivalcev na zasedenem ozemlju, je italijanska oblast spremenila politiko in začela izvajati program etničnega čiščenja.[15]. Izvedba tega naklepa je privedla do izgona približno 35.000 civilistov, od katerih je v italijanskih koncentracijskih taboriščih, v letih 1942 in 1943, umrlo od lakote in bolezni okoli 3500 moških, žensk in otrok.[16] Da je šlo za poskus etničnega čiščenja, izhaja ne samo iz zelo velikega števila ubitih in razseljenih, ampak tudi iz izjav in ukazov visokih italijanskih oficirjev, predvsem pa iz vsebine zloglasne okrožnice 3C, ki jo je podpisal prvega marca 1942 general Mario Roatta.[17] "Pokončati je treba vse moške, tega prekletega plemena"—(Benito Mussolini, šef italijanske vlade, v Gorici 31. julija 1942)[18] Nemška oblika okupacije pa je bila najhušja izmed vseh treh, saj so prepovedali vse slovenske časopise, nemški jezik so v šole uvedli kot učni jezik, odrasle so nasilno vpisovali v Štajersko domovinsko zvezo in Koroško ljudsko zvezo oziroma v njune oborožene oddelke. Uradovalni jezik je prav tako postala nemščina. Nasilno so odvzeli 600 otrok, ki so po videzu zadoščali kriterijem arijske rase in jih dodelili organizaciji Lebensborn, uvedli so nacistične zakone, kasneje so začeli z vojaško mobilizacijo prebivalstva, kar je bilo v nasprotju z mednarodnim pravom,... 26. aprila 1941 je bila v Ljubljani ustanovljena Protiimperialistična fronta (ob napadu Nemčije na Sovjetsko zvezo preimenovana v Osvobodilno fronto), ki je začela oborožen boj proti okupatorjem. Ustanovne skupine Protiimperialistične fronte so bile: Komunistična partija Slovenije, del krščanskih socialistov, demokratični del liberalnega telovadnega društva Sokol in del kulturnikov, ki pa so bili nepovezani. V spomin na ta dogodek je bil določen 27. april kot praznik dneva upora proti okupatorju. V Volkmerjevem prehodu v Mariboru so dne 29. april 1941 protinacistično razpoloženi slovenski mladinci pod vodstvom Bojana Ilicha zažgali dva osebna avtomobila nemške civilne uprave. To je bila prva odporniška protiokupatorska akcija v okupirani Sloveniji, ki se je porodila iz revolta ob transu ki ga je med Hitlerjevim obiskom tri dni pred tem dejanjem doživela večina mariborskih Nemcev. Nacistična policija je zaprla okoli 60 mladincev, vendar jih je kmalu izpustila saj jim ni mogla dokazati udeležbe pri požigu. 22. junija 1941 je bil ustanovljeno glavno poveljstvo partizanskih sil in na isti dan so bile objavljena Gesla osvobodilnega gibanja OF. Kasneje, 1. novembra 1941 so bile objavljene tudi Temeljne točke OF, katerih 8. in 9. točka sta bili napisani pod vplivom atlantske listine. Vodilno vlogo v Osvobodilni fronti je s podpisom Dolomitske izjave 1. marca 1943 prevzela Komunistična partija Slovenije, ki je v zmagovitem narodnoosvobodilnem boju sama prevzela vso oblast. Leta 1943 je na Kočevskem nastalo znatno osvobojeno ozemlje na katerem je OF organizirala Kočevski zbor, na katerem je izvolila najvišji organ slovenske države, sprejela odločitev o priključitvi Primorske Sloveniji in izvolila delegacijo za II. zasedanje AVNOJ. Ob koncu vojne je slovenska partizanska vojska skupaj z Jugoslovansko armado in sovjetsko Rdečo armado osvobodila celotno slovensko etnično ozemlje. Oddelki VOS pod komando komunistične partije in po sovjetskem vzoru so po koncu vojne povečini izvajali t.i. povojne izvensodne poboje nad civilnimi in vojaškimi osebami. Doslej je evedentiranih okoli 600 grobišč po vsej Sloveniji. Nastanek federativne Jugoslavije[uredi | uredi kodo] Zbor odposlancev slovenskega naroda v Kočevju (oktober 1943) se je odločil za vključitev Slovenije v novo Jugoslavijo, ki je bila ustanovljena na zasedanju AVNOJ v Jajcu novembra 1943 in bila dve leti kasneje razglašena za Federativno ljudsko republiko Jugoslavijo (FLRJ). Slovenija se je kot njen sestavni del preimenovala v Ljudsko republiko Slovenijo. Do leta 1947 je bila nacionalizirana vsa zasebna dejavnost. Po prelomu s Sovjetsko zvezo leta 1948 je Jugoslavija začela uvajati milejšo obliko socializma, ki je temeljila na družbeni lastnini in samoupravljanju. Leta 1963 se je FLRJ preimenovala v Socialistično federativno republiko Jugoslavijo (SFRJ), Slovenija pa v Socialistično republiko Slovenijo. Slovenija se je gospodarsko hitro razvijala, posebej še v petdesetih letih, ko se je dežela močno industrializirala. Po gospodarski reformi in nadaljnji gospodarski decentralizaciji Jugoslavije v letih 1965 in 1966, se je Slovenija med vsemi šestimi republikami najhitreje približevala tržnemu gospodarstvu. Kljub zaviralni gospodarski in socialni zakonodaji je Slovenija ohranjala svojo večjo gospodarsko razvitost, od državnega povprečja boljšo kvalifikacijsko strukturo, boljšo delovno disciplino in organizacijo.[navedi vir] Slovenija je ustvarjala kar 2,5-krat večji družbeni produkt od državnega povprečja, kar je med Slovenci krepilo narodno samozavest. Ta samozavest se je kazala tako na gospodarskem kot kulturnem področju. Osamosvojitev Slovenije[uredi | uredi kodo] ||Ta razdelek potrebuje čiščenje. Pri urejanju upoštevaj pravila slogovnega priročnika. Razlog za to je: slaba vključenost v celoto, pomanjkanje notranjih povezav, malo navedb virov.| V povojnem času so v Jugoslaviji potekala trenja med zagovorniki centralizma na eni in federalizma na drugi strani, Slovenija pa je bila eden glavnih udeležencev teh sporov. Vendar so se v teh sporih slovenski politiki omejevali predvsem na položaj Slovenije v Jugoslaviji in niso razmišljali o osamosvojitvi Slovenije in s tem o spremembi obsega jugoslovanske države. Po smrti Josipa Broza Tita leta 1980 so se začele gospodarske in politične razmere zaostrovati, kar je v desetih letih privedlo do konca SFRJ. Odločitev Slovenije, da zapusti Jugoslavijo, ni bila enostavna, saj je vanjo v povojnih desetletjih vložila veliko energije in sredstev, od nje pa pričakovala varnost in zaščito nacionalne identitete ter možnost za miren razvoj. Prvo jasno zahtevo po neodvisnosti Slovenije je leta 1987 postavila skupina izobražencev v 57. številki Nove revije. Množičnejše zahteve po demokratizaciji in odpor proti centralistični Jugoslaviji je sprožila aretacija in sodni pregon treh sodelavcev političnega tednika Mladina in podčastnika JLA (Janez Janša, David Tasić, Franci Zavrl in Ivan Borštner). Pripadniki močnega civilnega gibanja so ustvarili Odbor za obrambo četverice, ki se je kasneje preoblikoval v Odbor za varstvo človekovih pravic, vodil ga je Igor Bavčar. Slovenska javnost je na iniciativo odbora z množičnimi demonstracijami protestirala proti procesu sojenja četverici, a vojaške oblasti niso popustile. Vsi štirje so bili obsojeni na zaporne kazni, ki so jih kasneje slovenske oblasti zmanjšale. Zahteve po demokratizaciji in temeljiti preureditvi jugoslovanske države so izražale tudi prve opozicijske stranke. Te so se sprva še imenovale zveze, kot na primer Slovenska kmečka zveza, ki je nastala leta 1988, in pa Slovenska demokratična zveza, ki je nastala leta 1989. Tudi slovenska oblast je začela spoznavati, da so možnosti za sožitje v Jugoslaviji vse manjše, in je začela braniti slovenske pozicije . To je bila posledica reformnih procesov v zvezi komunistov, v kateri je pod vodstvom Milana Kučana začela prevladovati t.i. prenoviteljska struja. Ta se je postopoma začela odpovedovati oblastnem monopolu, in sicer zaradi pritiskov opozicije in konflikta z Beogradom. To odpovedovanje pa se je najprej izrazilo v političnem geslu o nestrankarskem pluralizmu., nato pa v sestopu iz oblasti. Majniška deklaracija[uredi | uredi kodo] Na protestnem zborovanju zaradi druge aretacije Janeza Janše je pisatelj Tone Pavček 8. maja 1989 prebral majniško deklaracijo. Deklaracijo so podpisali Društvo slovenskih pisateljev, Slovenska demokratska zveza, Slovensko krščansko socialno gibanje in Socialdemokratska zveza Slovenije. Zahteve, izražene v majniški deklaraciji, so postale temeljni program nastajajočih strank demokratične opozicije. Osnovne točke deklaracije so bile: - Zahteva po suvereni državi slovenskega naroda - Zahteva po samostojnem odločanju o povezavah z južnoslovanskimi narodi in drugimi narodi v okviru prenovljene Evrope - Zahteva po spoštovanju človekovih pravic in svoboščin, vključno s političnim pluralizmom - Zahteva po taki družbeni ureditvi, ki bo zagotavljala duhovno in gmotno blaginjo slovenskim državljanom. Oblasti so na razglasitev skušale odgovoriti z alternativnim programom, temeljno listino Slovenije 1989, ki jo je Socialistična zveza delovnega ljudstva Slovenije objavila 22. junija. Listina je še zagovarjala jugoslovansko državo, vendar pod pogojem, da bo dejansko federativna in demokratična. Nastajajoče opozicijske stranke, zlasti Zbor za ustavo, pa so zagovarjale doslednejše določbe o političnem pluralizmu in gospodarski suverenosti. Listino je odpisalo jo je 420.000 ljudi, medtem ko je majniško deklaracijo podprlo nekaj več kot 100.000 podpisnikov.[19] Zaostritev razmer v Jugoslaviji[uredi | uredi kodo] Slovenski komunisti so 20. januarja 1990, potem ko niso upoštevali nobene od njihovih pobud, zapustili 14. kongres ZKJ, ki je tako dokončno razpadla. V času ko je začela razpadati Sovjetska zveza, so se spori med Slovenijo in federacijo stopnjevali. Vrhunec so dosegli, ko so srbske oblasti napovedale Sloveniji gospodarsko blokado zaradi slovenske podpore kosovskim Albancem na zborovanju v Cankarjevem domu januarja 1989. Ob koncu leta se je konflkikt še zaostril. Pripadniki tedanjih slovenskih policijskih sil so 1. decembra 1989 v akciji imenovani "Akcija Sever" preprečili prihod Miloševićevim podpornikom z avtobusi iz Srbije v Ljubljano na "miting resnice", kjer naj bi rušili tedanjo oblast, ker je nasprotovala srbski centralistični politiki. Prepoved in preprečitev mitinga sta dodatno zaostrili odnose med oblastmi v Sloveniji in Srbiji. Marca 1990 je Slovenija razglasila gospodarsko samostojnost, aprila je na volitvah za predsednika slovenskega predsedstva zmagal Milan Kučan, na parlamentarnih volitvah pa je s 126 poslanskimi sedeži proti 240 zmagala organizirana opozicija-DEMOS, ki jo je sestavljala večina opozicijskih strank. Te stranke so bile : Slovenska demokratična zveza, Socialdemokratska stranka Slovenije, Krščanski demokrati, Zeleni, Slovenska kmečka zveza. Predsednik skupščine je postal France Bučar, vlado je sestavil krščanski demokrat Lojze Peterle, ker je njegova stranka znotraj Demosa dobila največ glasov. Najmočnejši opozicijski stranki sta bili prenovljena komunistična in liberalna, v parlament pa je od prejšnjih družbenopolitičnih organizacij prišla tudi socialistična stranka(nekdanja SZDL) Slovenska skupščina se je začela ukvarjati z osamosvojitveno zakonodajo že julija 1990. Tedaj je bila sprejeta Deklaracija o suverenosti Republike Slovenije, ki je določala enoletni rok za sprejetje ustave in postopke ugotavljanja, kateri zvezni zakoni v Sloveniji ne veljajo več; odpravila je tudi slovensko delegacijo v zveznem zboru skupščine SFRJ. Še pred prvimi večstrankarskimi volitvami(7. marca) so bila sprejeta dopolnila k slovenski ustavi; iz imena republike je bila črtana beseda »socialistična«, z deklaracijo o urejanju razmerij, ki imajo splošen pomen za Slovenijo, pa je bila načelno razglašena samostojnost na gospodarskem področju. Slovenska skupščina je 28. septembra in nato 4. oktobra(tedaj je bil sprejet ustavni zakon in razveljavljenih 27 jugoslovanskih zakonov) nadaljevala s sprejemanjem osamosvojitvene zakonodaje. Novi zakoni so dajali Sloveniji izključne pristojnosti pri določanju vojaškega roka in poveljevanja v teritorialni obrambi. Zvezni organi so terjali, naj Slovenija te zakone prekliče. Na podlagi zakona o SLO in družbeni samozaščiti ter z vednostjo vseh treh predsednikov(predsedstva, skupščine in vlade) sta Janez Janša in Igor Bavčar kot sekretarja za obrambo in notranje zadeve organizirala t.i. Manevrsko strukturo narodne zaščite. Oktobra 1990 so pripadniki JLA zasedli štab TO v Ljubljani. Njegov dotedanji poveljnik Ivan Hočevar je ostal lojalen JLA, zato ga je predsedstvo RS zamenjalo; njegov naslednik je postal Janez Slapar. Plebiscit o osamosvojitvi Slovenije[uredi | uredi kodo] V Sloveniji je 23. decembra 1990 potekal plebiscit o osamosvojitvi Slovenije. Pred tem je Slovenija drugim republikam ponujala predlog konfederalne pogodbe, ki pa so jo vse razen Hrvaške zavrnile. Del političnih strank, zlasti v Demosu, je odnos do Jugoslavije zaostroval in zlasti tistim, ki so izšli iz bivših družbenopolitičnih organizacij, očital »jugoslovanarstvo«. V odnosu do Jugoslavije je bila kombinacija obeh drž produktivna: radikalnost novih strank je Jugoslavijo postavljala pred dejstvo, da se mora hitro spremeniti ali pa jo bo Slovenija zapustila. V strankarske spore je posegla Socialistična stranka Slovenije s predlogom za plebiscit o samostojnosti in neodvisnosti Slovenije. Pobudo je nato prevzel Demos in 6. decembra je skupščina sprejela zakon o plebiscitu.[20] Vprašanje na plebiscitnem lističu se je glasilo:«Ali naj Republika Slovenija postane samostojna in neodvisna država?«. Plebiscit je bil 23. decembra, rezultati pa so bili uradno razglašeni 26. decembra. Glasovanja se je udeležilo 93,2 % volilnih upravičencev; za samostojnost je glasovalo 88,2 % vseh volivcev. Po zakonu naj bi bila odločitev uresničena v šestih mesecih. Še pred plebiscitom je skupščina objavila tudi Deklaracijo o spoštovanju temeljnih konvencij Sveta Evrope, sprejela pa je tudi Izjavo o dobrih namerah (6. december 1990). Slovenska oblast je začela tudi diplomatsko akcijo, s katero je skušala drugim republikam in svetu pojasniti svoje motive pri osamosvajanju. Zagovarjala je tezo o razdružitvi in ne odcepitvi. Na zborovanju v Ljutomeru 16. decembra 1990 se je Jože Pučnik zavzel za rešitev, ki državljanstva ne bi priznala vsem, ki so na dan plebiscita imeli stalno prebivališče v Sloveniji, v izogib problemom "podobnim kninskim",[21] kar je pozneje vodilo do problematike Izbrisanih. Zaostrovanje jugoslovanske krize[uredi | uredi kodo] Med tem so se nadaljevala prizadevanja za rešitev vse hujše politične krize v Jugoslaviji. V začetku 1991 so se vrstila srečanja vodstev vseh republik. V začetku junija pa je zvezni premier Ante Marković slovenske poslance prepričeval, naj Slovenija ostane v Jugoslaviji. Navkljub temu je vrsta dogodkov položaj bistveno poslabšala. Srbske oblasti so januarja 1991 vdrle v jugoslovanski finančni sistem in si »sposodile« 1,4 milijarde dolarjev. Zvezno predsedstvo je na predlog JLA sprejelo sklep o razorožitvi paravojaških oddelkov, kamor so šteli tudi Teritorialno obrambo, ki je bila sicer del jugoslovanskih oboroženih sil. Temu se je Slovenija uprla in prevzela poveljevanje nad svojo Teritorialno obrambo. Razglasitev neodvisnosti in dogodki po njej[uredi | uredi kodo] 25. junija 1991 je slovenski parlament sprejel ustavni zakon za uresničitev Temeljne ustavne listine o samostojnosti in neodvisnosti Slovenije, Deklaracijo o neodvisnosti in več zakonov, s katerimi je Slovenija prevzela prejšnje pristojnosti federacije na svojem ozemlju. JLA je že dan po osamosvojitvi poskusila s silo zatreti slovensko samostojnost. S tem se je začela desetdnevna vojna, v kateri sta slovenska TO in policija porazila JLA. Vodstvo JLA se je moralo sprijazniti s porazom in navkljub resnim grožnjam in ultimatom moralo opustiti kampanjo v Sloveniji in sesti za pogajalsko mizo. Začela so se pogajanja na Brionih, ki so se končala z podpisom brionske deklaracije. 18. julija je predsedstvo SFRJ sprejelo odločitev, da se JLA z orožjem in opremo umakne iz Slovenije in oktobra 1991 je odšel iz Slovenije zadnji vojak JLA. Samostojna Slovenija[uredi | uredi kodo] Novembra je bil sprejet zakon o denacionalizaciji, decembra pa nova ustava. Evropska unija je Republiko Slovenijo priznala sredi januarja 1992, OZN pa jo je sprejela med članice maja 1992. Demos je razpadel, aprila 1992 je bila izglasovana nezaupnica Lojzetu Petrletu, nasledil ga je Janez Drnovšek, ki je ostal na oblasti tudi po volitvah 1992 in 1997. Mandat predsednika republike pa so volivci dvakrat zaporedoma podelili Milanu Kučanu (1992-1997 in 1997-2002). Februarja 1999 je začel veljati pridružitveni sporazum z Evropsko unijo, Slovenija je 29. marca 2004 postala članica zveze NATO, 1. maja 2004 pa tudi članica Evropske unije. Slovenija je 1. januarja 2007 prevzela skupno evropsko valuto evro. V prvem polletju 2008 je predsedovala evropskemu svetu. Viri in opombe[uredi | uredi kodo] - Grafenauer, B. (2000). Str. 94. - Curta, F. (2001). Str. 109. - Simoniti, V., Štih, P. (1996). Str. 30 - Hauptman, L. (1999). Str. 37. - Curta, F. (2001). Str. 60. - Korošec, P. (1990). Str. 17. - Wolfram, H. (1991). Str. 177. - Simoniti, V., Štih, P. (1996). Str. 31. - Glej v: Grafenauer, B. (2000). Str. 115. - Štih, P. (2001). Str. 30. - Grafenauer, B. (2000). Str. 97. - http://physics.fe.uni-lj.si/members/iglic/history/uporaba_slovenscine.pdf, Dr. Aleš Iglič, O uporabi slovenščine med plemstvom - http://ezb.ijs.si/fedora/get/nrss:bibl_097/VIEW/, Fran Kotnik, Dvoje slovenskih fevdnih priseg - Boris Gombač, Atlante storico dell'Adriatico orientale, Bandecchi & Vivaldi Editori, Pontedera 2007, ISBN 978-88-8641-327-8, Str. 43 - Benito Mussolini: “To ozemlje moramo upoštevati kot poskusno ozemlje . . . Ne bi izključil možnosti preselitve celotnih skupin prebivalcev’’. Cit. v Marco Cuzzi, L’occupazione italiana della Slovenia, Roma, 1998, s. 225. - Božidar Jezernik, Italijanska koncentracijska taborišča za Slovence med drugo svetovno vojno, Ljubljana, 1997, s. 557-558. - Angelo del Boca, Italiani, brava gente?, Vicenza, 2005, s. 234-243. - Alojz Zidar, Slovenski narod pomni in obtožuje, Koper, 1999. - "Od aretacije četverice do samostojne države, 1988-1991", Muzej novejše zgodovine Slovenije - Slovenija2001.gov.si - Od plebiscita do samostojnosti - "Slovenija ne more več čakati, nabralo se je preveč slabega" - zapis o razpravah na ljutomerskem taboru za samostojno Slovenijo, Ljutomer, 16.12.1990". Delo, 17. decembra 1990. Zunanje povezave[uredi | uredi kodo] Dvajseto stoletje [1] Literatura[uredi | uredi kodo] - Curta, Florin (2001). The Making of Slavs: History and Archaeology of the Lower Danube Region c. 500-700. USA, Cambridge University Press. - Čepič et al. (1979). Zgodovina Slovencev. Ljubljana, Cankarjeva založba. - Grafenauer, Bogo (2000). Karantanija: izbrane razprave in članki. Ljubljana, Slovenska matica. - Grdina, Igor, Slovenci med tradicijo in perspektivo : Politični mozaik 1860-1918. Ljubljana, 2003. - Korošec, Paola (1990). Alpski Slovani- Die Alpenslawen. Ljubljana - Melik, Vasilij in Ferdo Gestrin (1966). Slovenska zgodovina : od konca osemnajstega stoletja do 1918. Ljubljana.. - Prunk, Janko (1992). Slovenski narodni vzpon : narodna politika (1768-1992). Ljubljana. - Simoniti, Vasko in Peter Štih (1996). Slovenska zgodovina do razsvetljenstva. Celovec - Štih, Peter (2001). Ozemlje Slovenije v zgodnjem srednjem veku: osnovne poteze zgodovinskega razvoja od začetka 6. do konca 9. stoletja. Ljubljana, Filozofska fakulteta. - --. Slovenska zgodovina : Od prazgodovinskih kultur do konca srednjega veka. E-knjiga. - Vodopivec, Peter, Od Pohlinove slovnice do samostojne države : Slovenska zgodovina od konca 18. stoletja do konca 20. stoletja. Ljubljana, 2006. - --. Slovenska zgodovina - 1780-2004. E-knjiga.


source: fineweb

text: Moška prehodna jakna Arlo CTW W Gipsy Olivna. Prehodna atraktivna jakna, ki poudarja svojo edinstvenost z veliko dobrimi detajli. Na spodnjem delu dva všita žepa, na prsnem dva zunanja z našitki in en všiti na zadrgo. Jakna se zapira na zadrgo in ima stoječ ovratnik. Material jakne je iz bombaža, podloga je iz toplega flisa prijetnega za nošenje in za hladne dni. Rok dostave 15.08.2012 Army Shop. Tags: link products 69€ moška prehodna jakna arlo ctw gipsy olivna kupi


text: Dodatni popusti neposredno od hotelov, na tisoče lokalnih reklamnih ponudb, ki niso na voljo nikjer drugje na spletu. Brezplačne nočitve, brezplačne premestitve v višje kategorije, posebne ponudbe za zgodnje rezervacije in popusti v zadnjem trenutku, tudi na tisti dan, ko potujete! Preprosto v naše iskalno polje na levi vpišite svoje datume potovanj in si oglejte, kateri popusti so poleg že tako zagotovljenih najnižjih cen še na voljo. Brezplačne nočitve Brezplačne premestitve OGROMNI popusti Na voljo zdaj! Vpišite svoj e-naslov in pošiljali vam bomo naša redna promocijska sporočila.


text: 75 % popusta na odlično postrv na žaru ali slastno svinjsko ribico v jurčkovi omaki, v gostilni Sokol! Plačajte le 2,9€ za slastne morske ali mesne zaklade, v vrednosti 11,60 €. DNI UR MIN SEC Podrobnosti o ponudbi - Kupite in unovčite lahko več kuponov, ter jih tudi podarite kot darilo. - Potrebna predhodna rezervacija po telefonu 01 439 68 55. - Kuponi so unovčljivi do 15.04.2012. - Hrane, kupljene s kuponom 1nadan, ni moč odnesti s seboj. - Ponudba vsebuje: Odlična postrv na žaru ali slastna svinjska ribica v jurčkovi omaki. Mmmmm bi raje sladkovodno ali svinjsko ribico? Najboljši kulinariki so svoje poslanstvo pričela z igranjem in ustvarjanjem s hrano, ki je njihove sposobnosti žonglerskih okusov pripeljala do kulinaričnih dobrot namenjeno zabavi v vašem želodcu. Odkrijte igrivost okusov z eno izmed priljubljenih specialitet - odlična postrv na žaru ali slastna svinjska ribica v jurčkovi omaki v gostilni Sokol! Vsi ljubiteji dobre hrane, specialitet in stare Ljubljane, ne oklevajte in se prepustite pravemu okusu ;) Gostilna Sokol se nahaja v strogem centru stare Ljubljane točneje na Ciril Metodovem trgu 18 - v neposredni bližini Magistrata, v stari meščanski hiši, arihitektonsko razgiban, interier je masiven, kmečki, domač in topel. Gostilna je razporejena v dve etaži in je namenjena širokemu spektru ljudi, tako intimne do 10 oseb v posebni sobi, pa tja do 80 oseb v zadnji novo zgrajeni. Ambient je v starem kmečkem stilu, osebje (natakarji in šankistke) pa v narodnih nošah, vse to dopolnjujejo stare umetniške slike iz 19. stoletja. Kompletno lahko pogostijo do 250 gostov. Gostilna slovi po čudoviti gobovi juhi v kruhovi skodelici, kmečki pojedini, divjačini v kar so se prepričali številni domači in tuji gosti. Ne spreglej ostalih super ponudb Za dolgo življenjsko dobo vaše klimatske naprave! Pri tej ponudbi lahko izberete tudi globinsko čiščenje avtosedežev z zunanjim pranjem za 39,20 € ali profesionalno poliranje osebnega vozila za 49,90 €.


text: Natrij |Splošno| |Ime, simbol, vrstno število||natrij, Na, 11| |Kemijska vrsta||alkalijska kovina| |Skupina, perioda, blok||1 (IA), 3, s| |Gostota, trdota||968 kg/m3, 0,5| |Videz||srebrno bel |Lastnosti atoma| |Relativna atomska masa||22,989770| |Atomski polmer (izračunan)||186 (190) pm| |Kovalentni polmer||166±9 pm| |van der Waalsov polmer||227 pm| |Elektronska konfiguracija||[Ne]3s1| |e- na energijski nivo||2, 8, 1| |Oksidacijska stanja (oksid)||1, -1 (močno bazičen)| |Kristalna struktura||telesno centrirana kocka| |Fizikalne lastnosti| |Agregatno stanje||trdno (paramegneten)| |Tališče||370,87 K, 97,72 °C| |Vrelišče||1156 K (1621 °F)| |Molski volumen||23,78 ×10−6 m3/mol| |Izparilna toplota||96,96 kJ/mol| |Talilna toplota||2,598 kJ/mol| |Parni tlak||1,43×10−5 Pa pri 1234 K| |Hitrost zvoka||3200 m/s pri 293,15 K| |Razne lastnosti| |Elektronegativnost||0,93 (Paulingova lestvica)| |Specifična toplota||1230 J/(kg·K)| |Električna prevodnost||21 106/(m·ohm)| |Toplotna prevodnost||141 W/(m·K)| |1. ionizacijski potencial||495,8 kJ/mol| |2. ionizacijski potencial||4562 kJ/mol| |3. ionizacijski potencial||6910,3 kJ/mol| |4. ionizacijski potencial||9543 kJ/mol| |5. ionizacijski potencial||13354 kJ/mol| |6. ionizacijski potencial||16613 kJ/mol| |7. ionizacijski potencial||20117 kJ/mol| |8. ionizacijski potencial||25496 kJ/mol| |9. ionizacijski potencial||28932 kJ/mol| |10. ionizacijski potencial||141362 kJ/mol| |Najstabilnejši izotopi| |Če ni označeno drugače, so uporabljene enote SI in standardni pogoji. Natrij (latinsko natrium) je kemični element, ki ima simbol Na in atomsko število 11. Natrij je mehka, voskasta, srebrna reaktivna kovina, ki spada v skupino alkalijskih kovin in ga je v izobilju v naravnih spojinah (posebno halitih). Je izjemno reaktiven in gori z rumenim plamenom, na zraku oksidira in burno reagira z vodo, zaradi česar ga je treba hraniti v nafti. Ima samo en stabilen izotop, 23Na. Elementarni natrij se ne pojavlja samostojno na Zemlji, saj hitro oksidira v zrak in burno odreagira pri stiku z vodo. Natrijev ion je topljiv v vodi in se nahaja v večini oceanov in stoječih voda. V slednjih se natrijevemu ionu kot protiutež pojavlja klorov ion, kar pomeni, da, ko voda izhlapi ostane v večini natrijev klorid, ki ga poznamo tudi kot kuhinjsko sol. Natrijev ion je sestavni del mnogih mineralov. Natrij je bistveni element tako za živalsko in človeško življenje, kot tudi za nekatere rastlinske vrste. Vsebina Značilnosti[uredi | uredi kodo] Pri sobni temperaturi je natrijeva kovina dovolj mehka, da jo lahko režemo z nožem. Če ga izpostavimo zraku bo svetel srebrnkat sijaj kovine začel temneti. Gostota alkalnih kovin navadno narašča z atomskim številom, vendar ima natrij večjo gostoto kot kalij. Natrij je precej dober prevodnik toplote. Kemijske lastnosti[uredi | uredi kodo] Natrij z vodo reagira eksotermično: koščki natrija v velikosti graha bodo poskakovali po površini vode, dokler jih ta ne uniči, medtem ko bi večji kosi eksplodirali. Pri reakciji z vodo se proizvede zelo jedek Natrijev hidroksid in zelo vnetljiv vodikov plin Kemijske spojine[uredi | uredi kodo] Natrijeve spojine so zelo pomembne za kemijsko, steklarsko, kovinarsko, papirno, naftno, tekstilno in kozmetično industrijo. Trda mila so navadno sestavljena iz natrijeve soli katere od maščobnih kislin. V industrji so najbolj pomembne naslednje natrijeve spojine: kuhinjska sol (NaCl),Natrijev hidroksid (NaOH), natrijev karbonat ali natrijeva sol (Na2HCO3), soda bikarbona (NaHCO3), natrijev nitrat (NaNO3), natrijev heksafluoro aluminat = kriolit (Na3AlF6) in boraks (Na2B4O7·10H2O). Natrij navadno tvori v vodi topne spojine kot so sulfati, nitrati, halidi, karboksilati in karbonati. Obstajajo le posamezni primeri natrijevih spojin, ki precipitacirajo iz vodnih raztopin. V naravi pa obstaja veliko primerov netopnih natrijevih spojin kot na primer glinenci. Spektroskopija[uredi | uredi kodo] Ko natrij ali natrijeve spojine pridejo v stik s ognjem, postane plamen živo rumene barve. Izotopi[uredi | uredi kodo] Poznamo trinajst natrijevih izotopov. Edini stabilen izmed njih je izotop 23Na. Natrij ima tudi dva radioaktivna kozmogena izotopa, ki imata med Na izotopi najdaljšo razpolovno dobo (razločitev), 23Na ima razpolovno dobo 2,6 leti, 24Na pa 15 ur. Izpostavljanje akutnemu nevtronskemu sevanju (npr. jedrske nesreče) povzroči pretvorbo nekaterih stabilnih 23Na izotopov v 24Na izotope v človeški krvni plazmi. Z merjenjem koncentracije tega izotopa lahko ugotovimo količino sevanja pri žrtvi. Zgodovina[uredi | uredi kodo] Sol je pomemben proizvod v človeških dejavnostih, kar dokazuje angleška beseda salary (plača, plačilo), ki se nanaša na oblate soli t.i. salarium, ki so jih rimski vojaki včasih dobili skupaj z ostalim plačilom. V srednjeveški Evropi je bil Natrij uporabljan kot zdravilo za glavobol. Natrijevo kemijsko kratico Na je prvi objavil Jöns Jakob Berzelius v svojem sistemu atomskih simbolov in je okrajšava latinskega imena Natron, ki pomeni naravne mineralne snovi, katerih glavna sestavina je hidriran natrijev karbonat. Hidriran natrijev karbonat je imela v zgodovini pomembno vlogo v industriji in gospodinjstvu, kasneje pa so ga zamenjali pecilni prašek, soda bikarbona in druge natrijeve spojine. Čeprav je bil Natrij že dolgo poznan v spojinah, ga je šele leta 1807 z elektrolizo v kavstično sodo ali lug (Natrijev hidroksid) izoliral sir Humphrey Davy. Nastanek[uredi | uredi kodo] Stabilne oblike Natrija nastanejo v velikih (več kot 3 sončne mase) zvezdah s spojitvijo 2 ogljikovih atomov. Za to je potrebna temperatura več kot 600 mio stopinj celzija. Nahajališče[uredi | uredi kodo] Zaradi visoke reaktivnosti Natrij v naravi najdemo le kot spojino. Natrij predstavlja približno 2,6 % mase Zemljine skorje in je šesti najpogostejši element na Zemlji, ter najpogostejša alkalijska kovina. Natrij najdemo v mnogih mineralnih soleh, od katerih je napogostejša navadna sol (Natrijev klorid), ki je v velikih količinah raztopljena v morski vodi, kot tudi v trdnih nahajališčih (haliti). Natrij je obilno prisoten tudi v zvezdah, njegova D spektralna linija je med najbolj vidnimi v zvezdni svetlobi. Komercialna proizvodnja[uredi | uredi kodo] Natrij je prvič komercialno proizveden leta 1855 s toplotno redukcijo natrijevega karbonata pri 1100 stopinjah celzija, kar poznamo kot Devillov postopek. Postopek, ki temelji na redukciji natrijevega hidroksida, so razvili leta 1886. Natrij se danes pridobiva z elektrolizo tekočega natrijevega klorida po patentiranem postopku iz leta 1924. Pomen natrija v telesu[uredi | uredi kodo] Zmanjševanje količine natrija v ledvicah ljudje občutimo kot padanje krvnega pritiska (vrtoglavica, glavobol, zaspanost), posledično se začne izločati renin hormon, ki deluje na več načinov, posredno tudi povzroča nastajanje hormona aldosterona, ki zmanjšuje izločanje natrija v urinu. Ko v telo ponovno pride dovolj natrija (vnos s hrano, pijačo - izotonični napitki), se s tem koncentracija natrija v telesu ponovno poveča - dvigne se tudi krvni pritisk. Telo začne ponovno zadrževati vodo, kar pripomore k obnovi telesne tekočine. Pri dolgotrajnih težjih fizičnih naporih nam lahko začne primanjkovati soli, kar lahko privede do mišičnih krčev. Natrijevi kationi imajo pomembno vlogo za nevronske funkcije (možgani in živčevje) in pri vplivanju na osmotsko ravnotežje medcelične tekočine. Dovajanje soli v telo je ključnega pomena za pravilen potek kemijskih reakcij v telesu. Volumen zunaj celične tekočine je običajno 15 litrov na 70 kg človeške mase (90 % celotne telesne tekočine vsebuje 50 gramov natrija). Zunanje povezave[uredi | uredi kodo] |Poglejte si besedo natrij ali Natrij v Wikislovarju, prostem slovarju.| |Wikimedijina zbirka ponuja več predstavnostnega gradiva o temi: Natrij|


text: Različica 0.9.5 je izšla ne preveč dolgo nazaj, in polno različico 0.9.5.1 je izšla tudi. Morda boste sami vprašati, Iščem posodobitve v moji WordPress armaturni plošči, in ne vidim ničesar, kako priti? To je Natančen vzrok 0.9.5 zaživel, je bil kritičen bug povezani s spremembo, ki v nadgradnjo API by WordPress 3.8 ki je Transposh blokirati vse posodobitve (vključno z njegovo lastno) od nadzorne plošče. Torej, kaj storiti? Da bi nadgradnjo na najnovejšo polno verzijo, obstaja nekaj možnosti: - onemogočiti trenutno Transposh plugin, preveri za posodobitve, posodobitev na različico 0.9.5 od wordpress.org, aktivirati plugin, znamke “omogočajo posodobitev za polno različico” in spet posodobiti - izbrisati vašo trenutno različico plugin in namestite verzijo iz wordpress.org in sledite posodobitve - ročno prenesite najnovejšo različico in samo zamenjati datotek na vaš strežnik. Mi smo resnično žal za to neprijetnost Kaj je še novega? Več jezikov so bili dodani Google motorju, spremenila skupna številko 82 Podprti jeziki! Kaj pa 0.9.4? Bilo je lepo različica, osnovna vprašanja s pomočjo Google proxy, morali bi napisal celoten post o tem preveč, tako 0.9.4, prosim, sprejmite naše opravičilo Uživajte novo različico, in ne oklevajte, da nas obvestite o morebitnih težavah Niso iti zelo daleč, Prosimo gledam ta video in preberite spodnja navodila. Kaj morate storiti, da jih dobite nazaj? Samo nadgraditi na polno verzijo s pomočjo naslednjih navodil: - Nadgradnjo na najnovejšo različico od wordpress.org (ki bo zadnji, tam) - Preveri “lahko nadgradite na polno verzijo” v nastavitvah - Preverite za nadgradnje in izvedbo nadgradnje, to je vse! Kaj je novega v različici 0.9.3: - Posodobitev bo delo iz naše spletne strani - Nekateri popravki hroščev - Sposobnost, da odstranite rel = namestnika, ki ni bila vedno koristno - (0.9.3.1) Izdali smo sub različico vključitvi novih jezikov, ki jih Google podpira, da naše skupno število – 73! (Če je kdo tukaj govori Hmong, nam pišite) Upamo, da boste uživali to različico. Štiri leta po tekoč v skladišče WordPress, in 189,795 prenosi kasneje, Transposh bodo zapustili wordpress.org skladišče. Očitno, Ves ta čas naša widget imel povezavo na našo spletno stran, in čeprav je bilo mogoče odstraniti, To je bilo v nasprotju s smernicami wordpress.org. To je vodilo, da ne moremo sprejeti, verjamemo, da si zaslužijo priznanje za naše delo. Ne manj kot twitterju, Facebook, ali katero koli drugo znano podjetje, ki zagotavlja gradnike tretjih oseb tam. Prav tako ne more sprejeti dejstva, da bo naša plugin odstrani brez predhodne najave, in brez Čas je za spremembe, desno od modre. Ne moremo sprejeti, da bo sporočil, da objavite na forumu plugin odstranjen samo zato, ker se moderatorji niso všeč, ali se odloči, da so v nasprotju s pravili, ki so jih sami ustvarili. Pravila, ki jih ne želijo, da ponovno preuči. So svobodno odločala jim je všeč, navsezadnje, njegove njihovi gostovanje in pravil. Ne more prezreti, da, na srečo dovolj, nimamo, da jih sprejmejo. Če se želite pritožiti, ne pritožujejo tukaj, poskusite in se pritožujejo na forumih, ampak mislim, da vam bo moderiral, wordpress.org ni demokracija, niti ni na mestu skladen GPL, Vse mora biti prosto, v ceni, in govora, to je razlog, da imaš na tone pohabljene vtičnikov, ki služijo le kot promocijo za pro različico. To je tudi tisto, kar so predlagali, da bomo s Transposh. In ne mi ni všeč, Ne en bit. Če bo naslednja različica kdaj naložili na tem mestu, da bo pohabljena verzija, (brez povezave tukaj, Zagotovo) in ne najbolj uporabna različica. Najnovejša različica (ne pohabljen) bo služil prav tukaj na naložite stran. Na katerem bomo zdaj morali dodati mehanizem za posodabljanje. Vas prosimo, da o tem pogovoriti v komentarjih tukaj. Tako dolgo wordpress.org, in hvala za vse ribe. Da, je bilo v obdobju štirih let, odkar je prva različica Transposh za WordPress sprosti. In res, Prišli smo zelo daleč. Transposh se na tisoče spletnih mest uporablja po vsem spletu, in imamo veliko lepih uporabnikov (in nekaj manj srečni tisti, ). Ta različica, 0.9.2, ni res, kar smo pričakovali, da imajo do sedaj, Po štirih letih bi se od nas pričakuje, da ena različica (morda celo dva) bo že sproščeni. Ampak očitno, življenje se redko nadaljujte, kot jo nameravate. Naslov tega mest dejansko nanaša na novo vedenje naše parser, ko smo naleteli (ki bi morala biti ne-breaking prostor) smo dejansko izbruhnila stavka v dve, kar je precej ravno nasprotno, kar naj bi stvari bile. Torej, upam, da je to sedaj že določena, in ne bomo več zlomiti! Druge spremembe vključujejo: - Osnovna podpora za Woocommerce integracije - Preglasijo primer, ko drugi vtičniki ali teme povzroči process_page se imenuje predčasno - Popravi grdo napako, ko isti prevod pojavil v točki več kot enkrat - Bing sta dodana dva jezika - Popravite napako, ki jih sporočijo dserber izločanju za izbiro jezika na mesto, kjer je bila onemogočena translate_on_publish - Posodobitev za datotekama PO., Turški Prevod Ömer Faruk Khan Da boste uživali to različico! To je, da! Če so objavili prej o 0.9.1 ki je dokaj lepo različica z nekaj lepih izboljšavami. Vendar pa smo čakali na to zelo lepo animacijo, dosežen na Fiverr z neverjetno animatorja, se zgodi, da so povezani s krvjo v ekipi here Izdelali smo tudi lepo Pripomoček galerija Stran, Samo pojdi in si oglejte! Druge spremembe vključujejo: - Dodano nekaj pomoči znotraj Admin vmesnik za zelo pogosta vprašanja (Ključi – brez, vam ni treba tipk privzeto) - Dovoli jQueryUI različica za overriden, reševanje sporov številne (Stare teme, vse vrste komponent z nesortiranih različicah jQuery in jQueryUI) - Pritrditi, ko nekateri slabo plugins vstaviti css na neprimeren način. (to onemogočil možnost videti, kateri so selecred jeziki) - Dodana je funkcija transposh_echo – glej naš razvoj mestu za dokumentacijo in uporabo - Popravki za widgets, lažje vključevanje v kratke kode, stare določa Dropbox, ids odstrani - Dodajanje dotik udarec s admin, omogoča izbiro jezika na dotik naprave - Popravki za manjša vprašanja, odkritih leta 0.9.0 Kaj še čakaš? Download Najnovejša različica zdaj! Na 12/12/12 (kar lep dan) na 20:12 (ustrezno časovno). Izdali smo prevod 0.9.0 naših plugin. Ta različica je vključevala velik reportaža naših okoljih in administrativnih stran. Prehod iz enega zelo dolgo stran, oh tako veliko možnosti, da madež rešitve za kartično vmesnik. Ta različica ni le kozmetični pa tudi dve pomembni značilnosti, ki jih omogočajo zavihku Nastavitve novi napredni: 1. Vključitev debugging podporo: Zdaj bomo lahko dal boljšo podporo z uporabo plugin možnost, da ustvarijo dnevnike, in dopušča oddaljeno razhroščevanje. 2. Napredno pravila razčlenjevanju: Ta funkcija vam omogoča, da spremenite način Besedila se pokvarilo za prevajanje na vaši strani. To omogoča veliko bolj fino granulacijo in vgradnji motorja v vašem konkretnem primeru uporabe. Vendar pa – je treba opozoriti, te funkcije, čeprav so dobro označene testirajo napredna in eksperimentalni. Uporabite jih le, če veste, kaj počnete. Obstaja veliko drugih funkcij in popravke hroščev vključeni, da mnogi med njimi si zaslužijo svoj komentar, ampak za zdaj, gremo čez dnevnik sprememb: * Nova izbiro jezika widget temelji na Select2 (Zelo lepo izberite polje z zastavicami) * Dodane tipke ctrl za hitro brskanje po predhodni / naslednji blokov (Izboljša hitrost dela z vmesnikom) * Nova možnost, ki omogoča, da ponastavite konfiguracijsko datoteko za priporočile privzete * Css določa za 20 12 temo * Izogibajte se nalaganju subwidgets v skrbniških strani * Odstranjeno razlikovanje med editiran in viden jezikov, Sedaj lahko jezik aktivno samo, ali invalidnih * Posodobitev za jQueriUI 1.9.2 (jQuery je zdaj treba 1.6+) * Določa, da je z-indeksa za starega sloga spustnega (obliž z chemaz) * Določa bug s sklopko kitajskih enostavna in tradicionalna * Popravi napako preprečujejo nadgradnjo iz zelo starih različicah * Zatiranju obvestil, ko so gradniki ustvarite neposredno s pomočjo našega delovanja * Izogibajte se prepis URL-jev v privzetem jeziku, večinoma izvedene canonicals * Naš scenarij je potrebna pri widget omogoča nastavitev privzeti jezik * Končno rešil problem z MSN prevedli in CR / LF V dneh po začetni izdaji, 3 bugs so bili odkriti in določiti, Če nekaj enostavno ne deluje, se prepričajte, da osvežite svoje datoteke. Uživajte v tej različici! Dobro, Google je pravkar objavila na svojem blogu translate, da bo podpiral Lao, uradni jezik Laosu, Tako smo dodali zahteva kodo in sem hitro sprostitev s podporo za ta jezik, kar potrjuje tudi Ena ura Prevajanje. Verzija je že zunaj, za nekaj dni, vendar je pravi problem pri pridobivanju ta post v živo je našla sliko. Nismo povsem prepričani, da je najbolj primerno sliko, Ampak vsaj rima. Uživajte v to novo različico. Zelo smo ponosni, da predstavi to izdajo našega vtičnika. Ta različica, Poleg običajnih izboljšave in popravke napak, Končno združuje strokovne ljudi prevod z osnovno integracijo OneHourTranslation.com strokovne prevajalske storitve. Tako to deluje, je naslednji: - Pojdi OneHourTranslaion.com in ustvarite račun - Uporabite računa ustvarjene podatke in jih vstavite na stran za nastavitve Transposh - Pri uporabi v prevajalski vmesnik, admin (in samo admin) boste videli “Ena ura Prevod čakalne vrste” Gumb - S pritiskom na ta gumb bo dodal stavek v čakalno vrsto, en klik dequeue element - 10 minut po zadnji stavek je bil dodan prevod Projekt bo ustvaril v eni uri prevajanja - Daj mu eno uro (ali manj iz naših izkušenj) in bodo prevodi pojavljajo na vašem spletnem mestu - Vsi so veseli in ga dejansko podpira projekt Transposh (Bravo!) To je dokaj nova, tako da, če zadene Murphy, Samo stik z nami in bomo storiti vse, kar moremo, da bi stvari dela. Zdaj, za preostanek te objave: - Fiksni zastavo svahiliju na Tanzanijo, kot je ugotovljeno v Ed Jordanijo - Veliko popravkov za backup storitev - Fix za razčlenjevalnika napako, ko ima prevesti v jezik privzeti po izbrani element - Osnovna XSS poročajo Infern0_ (Velika zahvala!) - Za programerje: Dodano globalno funkcijo vrne trenutni jezik “ transposh_get_current_language()“ - Izgleda, Libije ima novo zastavo preveč - Osnovna ID widget, ki vsebujejo poševnice nazaj, tako da bomo mimo W3C validacije - Popravljeno jQueryUI za 1.8.23 da bi se izognili konfliktu z jQuery 1.8 uporabljajo nekatere teme - Portugalski (Brazil) prevod Amilton Junior Naši operaterji cakajo za vaše mnenje, če dobiš signal zasedeno, poskusite znova obrnili na nas! PS. To je prva različica, ki so opravili 1,000 Dnevne prenosi, smo ponižen. Ta različica določa nekatere napake in dodaja podporo za lepo shortcode ki vam omogoča, da se da pripomoček v notranjosti mesta Na primer:, to: [tp widget="flags/tpw_flags_css.php"] Bo prikazal: To je bilo tri leta (in tri dni, trideset in tri ure) saj je bila prva različica Transposh plugin predvajali na odlagališča plugin WordPress.org. Čas zagotovo leti. To je bil prvi prestopno leto (29februar) in pravi prestopno leto za Transposh. Plugin je preneseno iz skladišča v 50,000 krat v tem letu in je dosegla stabilno rast funkcij in skupno število podprtih jezikih. In danes z dodatkom etnične skupine Hmong Daw smo prvi vtičnik za podporo skupno število 66 jezikih. To je bilo res zanimivo (kot v, ima zanimivo življenje) leto za avtomatsko prevajanje in industrijo plugins, Google, kjer je skoraj padla svojo podporo API (samo za prehod na plačilni model) medtem ko Bing uvedene nove omejitve. Transposh je uspešno premagal te spremembe, medtem ko drugi plugins ni preživel. Kaj prinaša prihodnost za Transposh? Mi se počasi vre nekaj novih stvari, delajo na našo vizijo izboljšati prevod spletne strani, ko se bodo stvari pripravljeni – jih bo ven. Medtem, Vaša nadaljnja podpora je za nas pomembno, včasih preprosto sporočilo s “vaš plugin je super” nas žene, da nadaljuje. Torej, če mislite, da nam gre dobro, spustite nas linijo, če misliš, da bi izboljšali stvari, spustite nas seznanili, in če mislite, da smo zanič, ne bomo razumeli, zakaj ste prebrali to sporočilo do te točke V želji, da bomo velik 4. letnik, Mogoče se bo končala z večjo torto


text: Zaradi dobrega položaja Moevenpick Hotel Mactan Island Cebu v Otok Mactan , je to izhodišče zelo primerno za oglede Cebu. Od tod lahko obiskovalci dostopajo do vsega, kar lahko to živahno mesto ponudi. Poleg tega so na dosegu roke: Mactansko svetišče, Sutukil, Mactan izvozna cona. Povedano enostavno, vse storitve in usluge, ki jih pričakujete od Moevenpick Hotels & Resorts, so na dosegu roke. Z 24-urna sobna strežba, izposoja koles, prostor za kajanje, Wi-Fi na javnih mestih, nočni klub ponuja hotel največje možno udobje bivanja. Gostje lahko izbirajo med 244 sobami, od katerih vse izžarevajo nekakšno harmonijo in mir. Če ste navdušeni nad fitnesom ali pa samo iščete nekaj za sprostitev, potem boste uživali v dodatnih ponudbah hotela, kot so parna kopel, bazen (otroški), soba za igre, vodni športi (motorizirani), fitness center. Zaradi svoje odličnosti in izjemne lokacije je Moevenpick Hotel Mactan Island Cebu idealno izhodišče za prijetno bivanje v Cebu.


text: Bertrand Russell |Zahodna filozofija Filozofija 20. stoletja |Ime||Bertrand Arthur William Russell, tretji grof Russell| |Datum rojstva||18. maj 1872| |Kraj rojstva||Trellech, Monmouthshire, Združeno kraljestvo| |Datum smrti||2. februar 1970 (97 let)| |Kraj smrti||Penrhyndeudraeth, Wales, ZK| |Šola/tradicija||analitična filozofija, logični pozitivizem| |Glavna zanimanja||filozofija matematike, logika, epistemologija, filozofija znanosti, filozofija jezika, filozofija religije |Pomembne ideje||logični atomizem, epistemološki realizem, Russllov paradoks.| Bertrand Arthur William Russell, tretji grof Russell, valižanski matematik, logik, filozof, logični pozitivist, agnostik, mirovnik in Nobelov nagrajenec (1950 za književnost), * 18. maj 1872, Ravenscroft (zdaj Cleddon Hall, Wales), † 2. februar 1970, Penrhyndeudraeth, Wales. Russell je bil vplivni matematik, filozof in politični aktivist. Vodil je britanski »upor proti idealizmu«, ki ga je predstavljala tradicija britanskega heglijanstva. Skupaj z Whiteheadom, Fregejem in Moorom velja za ustanovitelja analitične filozofije. Svoja najpomembnejša filozofska dela je objavljal med letoma 1900 in 1913. V letih od 1910 do 1913 je skupaj z njegovim učiteljem Whiteheadom izdal v obširni izdaji razdeljeni na tri dele »Načela matematike« (Principia mathematica), ki velja za razširitev Fregejevega predhodnega dela na področju filozofije matematike, v ožjem pomenu filozofske šole logičnega pozitivizma, ki je poskušala z razširitvijo logike na matematiko utemeljiti temeljne in neprotislovne aksiome. V tem delu se nahaja tudi slovita Russellovo antinomijo, ki jo v poenostavljeni obliki poznamo kot paradoks brivca. Pri logičnem izpeljevanju te antinomije Russell ne prekrši nobenega logičnega zakona, pa vendar ga simbolizirano sklepanje na koncu vodi v protislovje. Odpravo teh antinomičnih množic vseh množic, ki ne vsebujejo same sebe je spodbudil širši možganski vihar v novi filozofiji matematike. Meta-matematična teorija, ki poleg logičnega pozitivizma, zajema še intuicionistično in Hilbertovo formalistično utemeljevanje matematike pa prej vzbudi pozornost logikov in filozofov kot pa samih matematikov. Razvoj Russllovega logičnega pozitivizma se po sodelovanju z Whiteheadom ustavi in izčrpa, prav tako pa Russell zapade v eno svojih največjih filozofsko ustvarjalnih kriz, v katerem se usmeri v sodelovanje s svojimi učenci. Njegova najbolj nadarjena učenca Ludwig Wittgenstein in pa Frank Pulpton Ramsey, ki je umrl že pri šestindvajsetih letih, sta bistveno razširila Russellove ideje. Z izbruhom prve svetovne vojne je izrazil svojo pacifistično držo, pisarno pa zamenjal za jetniško celico. Po vojni je obiskal novo delavsko državo Sovjetsko zvezo. Obisk in srečanje z Leninom sta ga razočarala. Konec dvajsetih in v tridesetih se je posvetil pedagoškemu delu. V Angliji je najprej ustanovil Beacon Hill School, v kateri je potekalo poučevanje po sodobni izkušenjski pedagogiki. Vendar je iskal druge izzive od pedagogike, zato se je leto pred izbruhom druge svetovne vojne odpravil na gostiteljska predavanja v ZDA, kjer ga je zadržala vojna. Svoja pacifistična prepričanja je pred grožnjo svetovnemu miru, ki so jo predstavljali nacisti, omilil. Še pred koncem vojne se je kot persona non grata zaradi striktnega zagovarjanja ateizma vrnil v Združeno kraljestvo, v letu konca vojne pa izdal epohalno delo »Zgodovina zahodne filozofije«, ki velja še danes za enega najboljših poljudnih uvodov v filozofijo. Kljub večinoma mirovniškemu udejstvovanju je leta 1950 prejel Nobelovo nagrado za književnost. Do smrti je ostal zaprisežen borec proti jedrskemu oboroževanju, vojnam in proti politični manipulaciji z življenji ljudi. Zunanje povezave[uredi | uredi kodo] |Wikinavedek vsebuje navedke o temi: Bertrand Russell| |Wikimedijina zbirka ponuja več predstavnostnega gradiva o temi: Bertrand Russell|


text: Turistični informacijski center:Občina Radlje ob Dravi Mariborska cesta 7, 2360 Radlje ob Dravi ++ 386 2 887 96 30 TIC 1:Javni zavod ŠKTM Radlje ob Dravi Mariborska cesta 14, 2360 Radlje ob Dravi ++ 386 2 887 32 88 Občina Radlje ob Dravi leži v Zgornji Dravski dolini, med Pohorjem, reko Dravo in Kozjakom. V 14-ih naseljih občine, ki se razteza na 94 km2, živi 6.148 prebivalcev. Največje naselje so Radlje ob Dravi, ki hkrati predstavljajo tudi upravno središče občine. Villa Radela se prvič omenjena v listinah leta 1161, kot trg pa leta 1268. O častitljivi starosti kraja pričajo tudi najdbe iz rimskih časov. Radlje še danes ohranjajo svojo značilno trško podobo. Občina Radlje ob Dravi se ponaša z bogato zgodovinsko tradicijo, ki je pustila svoj pečat tako v Radljah ob Dravi, kot tudi v naseljih Dobrava, Brezni vrh, Radelca, Remšnik, Sv. Anton na Pohorju, Sv. Trije Kralji, Spodnji Orlici, Št. Janžu pri Radljah, Vasi, Vuhredu, Spodnji in Zgornji Vižingi ter na Zgornjem Kozjem vrhu. Obiskovalci občine lahko izbirajo tudi med številnimi možnostmi za rekreacijo, saj razgibano območje Dravske doline, Pohorja in Kozjaka ponuja številne pohodne, kolesarske in učne poti. Prav slednje so odlična priložnost za obiskovalce, da združijo prijetno s koristnim. Športno ponudbo sta poleg številnih igrišč za nogomet, igrišča na mivki za odbojko, tenis igrišča, kegljišča in plezalnih sten, dodatno popestrili nova Športna hiša Radlje, ki je že odprla svoja vrata in nov Športni stadion. Turistični in športni ponudbi svoje doprinesejo tudi številni kulturni dogodki in seveda kulinarika. V poletnih mesecih se v Radljah odvijajo številne prireditve v okviru Koroškega kulturnega poletja. September pa je mesec, ko občina praznuje svoj praznik in takrat so številne prireditve združene v t.i. Radeljska srečanja. Poleg tega različna društva v občini, organizacije, institucije in številni posamezniki tekom leta organizirajo različne prireditve, ki so namenjene tako občanom in občankam, kot tudi obiskovalcem ob drugod. Točka odličnosti : Kraju dajejo svoj pečat številne kulturno – zgodovinske znamenitosti, sprehajalne in pohodne poti, kolesarske poti, športna infrastruktura, domača kulinarika in številne prireditve. Obiskovalci si lahko na primer ogledajo Kalvarijo, Marijino znamenje, Mestno hišo, razvaline Starega gradu, ipd. Vsak kraj občine pa seveda ponuja svoje skrite kotičke in posebnosti. GPS Northing (N) : 46,614 GPS Easting (E) : 15,2256


text: We are migrating the content of this website during the first semester of 2014 into the new EUR-Lex web-portal. We apologise if some content is out of date before the migration. We will publish all updates and corrections in the new version of the portal. Do you have any questions? Contact us. Motorna vozila s prikolicami: mase in mere avtomobilov (do leta 2014) Želena informacija ni na voljo v izbranem jeziku. Za informacijo v enem od jezikov, ki so na voljo, izberite eno od naslednjih povezav - Kraftfahrzeuge und Kraftfahrzeuganhänger: Masse und Abmessungen von Personenkraftwagen (bis 2014) - Motor vehicles with trailers: masses and dimensions of cars (until 2014) - Vehículos de motor y remolques: masas y dimensiones de los vehículos particulares (hasta 2014) - Véhicules à moteur et remorques: Masses et dimensions des voitures particulières (jusqu'en 2014)


text: Potala Palača Potala (Tibetansko: པོ་ཏ་ལ,; enostavno Kitajsko: 布达拉宫; tradicionalno Kitajsko: 布達拉宮) se nahaja v Lhasi, v Avtonomni pokrajini Tibet, na Kitajskem. Imenuje se po gori Potalaka (kamniti rt na južnem koncu Indije), mitološkem bivališču Avalokiteshvara (v prevodu: "gospod, ki gleda dol"; to je bodisatva sočutja, utelešenje vseh Bud). Palača Potala je bila glavna rezidenca dalajlam vse do 14. dalajlame, ki je, v času tibetanske vstaje leta 1959, pobegnil v Dharamsalo v Indiji. Od tedaj dalje je v palači Potala muzej. Bodisatva (bō'dĭsät `wə) [sanskrt = razsvetljenje-bitje], v začetku budizma izraz, ki se nanaša na Budo, preden je dosegel najvišje razsvetljenje. Duhovna pot Bodisatve je osrednji nauk mahajana budizma.) Veliki Peti dalajlama Lozang Gyatso je začel z gradnjo palače Potala v letu 1645 po tem, ko je eden od njegovih duhovnih svetovalcev, Konchog Chophel († 1646) predlagal, da je mesto idealno za sedež vlade, ki se je do tedaj nahajala med samostanoma Drepung in Sera ter starim delom mesta Lasa. Na predlaganem mestu so bili ostanki starejše trdnjave, ki jo je zgradil Songtsen Gampo že leta 637. Objekt meri v tlorisu 400 krat 350 metrov, v višino pa 117 m in ima 13 nadstropij. Na najvišjem delu imenovanem Ri Marpo (Rdeča palača), se nad mesto dvigne več kot 300 m. Kamniti zidovi so zidani poševno tako, da je debelina spodaj tudi 5 m, povprečno pa 3 m. Gre torej za protipotresno gradnjo. V zgradbi je več kot 1.000 sob, 10.000 oltarjev in okoli 200.000 kipov. V Lasi so sicer trije glavni griči, ki predstavljajo zaščitnike Tibeta in sicer: Chokpori, leži južno od palače Potala in je duša gore Vajrapani, Pongwari duša Mandžušrija in Marpori, hrib, na katerem stoji palača Potala. Vsebina Zgodovina[uredi | uredi kodo] Palača Potala je zgrajena na ostankih starejše trdnjave iz leta 637, ki jo je zgradil Songtsän Gampo. Od prvotnega objekta sta ohranjeni dve kapelici na severozahodnem vogalu palače. Ena je Phakpa Lhakhang, druga Chogyel Drupuk. Služili sta Songtsän Gampo-u za meditacijo. Lozang Gyatso, veliki 5. dalajlama, je začel z gradnjo sodobne palače Potala v letu 1645. Zunanji objekt je bil zgrajen v 3 letih, medtem ko je notranjost, skupaj z opremo, nastajala 45 let. Dalajlama se je z vlado preselil v Potrang Karpo ("Bela palača") leta 1649. Potrang Marpo ("Rdeča palača) je bila dograjena med letoma 1690 in 1694. Celotna gradnja je trajala vse do leta 1694, še približno dvanajst let po smrti 5. dalajlame. Palača Potala je služila dalajlamam kot zimska rezidenca. Med tibetansko vstajo proti Kitajski leta 1959, je bila palača nekoliko poškodovana. Ušla pa je poškodbam med kulturno revolucijo leta 1966 z osebnim posredovanjem Zhou Enlai-ja, ki je bil takrat premier Ljudske republike Kitajske. Kljub temu pa so bili skoraj vsi spisi (več kot 100.000), zgodovinski dokumenti in druga umetniška dela bodisi odstranjena, poškodovana ali uničena. Palača je bila prvič obnovljena tudi med leti 1989 do 1994. Palača Potala je bila vpisana na seznam Unescove svetovne dediščine leta 1994. Leta 2000 in 2001 so dodali na seznam tudi tempelj Jokhang in palačo Norbulingka. Unesco je izrazil zaskrbljenost nad gradnjo sodobnih objektov v neposredni bližini palače, saj naj bi ogrožali edinstveno vzdušje ob palači. Kitajska vlada se je odzvala na to z uzakonitvijo prepovedi gradnje vseh objektov višjih od 21 metrov. UNESCO je bil tudi zaskrbljen zaradi uporabljenih materialov za obnovo palače, ki se je začela leta 2002, vendar je vodja obnove Qiangba Gesang pojasnil, da so bili uporabljeni le tradicionalni materiali in način izvedbe. Od 1. maja leta 2003 dalje, je bilo število obiskovalcev palače omejeno na 1.600 na dan, delovni čas pa skrajšan na šest ur dnevno. S tem ukrepom so želeli zaščititi objekte pred prevelikim obiskom (pred tem je bilo tudi do 5000 obiskovalcev na dan) in kvarnim vplivom na razstavljene predmete. Zaradi nadaljnjih poškodb so bili prav tako prepovedani obiski strehe. Kvote obiskovalcev so povečali 1. julija 2006 ob odprtju železnice Qingzang na 2.300 dnevno, vendar je kvota pogosto dosežena že v dopoldanskem času. V mesecih od julija do septembra, ko je sezona obiskovalcev na višku, je obiskovalcev tudi več kot 6000. Arhitektura[uredi | uredi kodo] Palača Potala je zgrajena na nadmorski višini 3.700 metrov, na gori Ri Marpo ("Rdeča gora") v središču Lase. S svojimi obsežnimi navznoter nagnjenimi zidovi, okni razdeljenimi v ravnih vrstah in ravnimi strehami na različnih ravneh, daje videz trdnjave. Na južnem vznožju skalnega hriba je velik prostor obdan z zidovi in vrati ter velikim stebriščem na notranji strani. Niz enostavnih stopnišč, ki se razvejajo po stopnjah, pomagajo k lažjemu dostopu do vrha oziroma vstopa v palačo. Okna palače so zelo skrbno izdelana, pobarvana in poslikana. Palača, ki na zunaj deluje kot trdnjava, je v notranjosti po stenah in tramovju bogato okrašena in poslikana, tudi s pozlatami. Velika Bela palača določa obliko in velikost celotnega sklopa zgradb palače Potala. Osrednji del, ki se imenuje "Rdeča palača", je škrlatne barve, je drugačne oblike in prekrita s pozlačenimi strehami. Vsebuje glavne dvorane, kapele in svetišča preteklih dalajlam. Bela palača[uredi | uredi kodo] Bela palača ali Potrang Karpo predstavlja bivanjski del namenjen duhovščini. Prva Bela palača je bila zgrajena v času petega dalajlame in se je vanjo, skupaj z vlado, preselil leta 1649. Trinajsti dalajlama jo je v začetku dvajsetega stoletja dogradil do današnje velikosti. Palača je bila namenjena posvetni rabi. V njej so bili bivalni prostori, pisarne, učilnice, sprejemnice, upravni prostori in samostanski del. Osrednje, rumeno pobarvano dvorišče znano kot Deyangshar, ločuje bivalne prostore lam od drugih redovnikov in od Rdeče palače. V Beli palači je tudi zlata stupa osmega dalajlame, knjižnica s pomembnimi budističnimi spisi Kangyur (108 enot) in Tengyur (225 enot). Rumena stavba ob dvoriščni strani Bele palače je ovešena z ogromnimi transparenti vezenimi s svetimi simboli. Rdeča palača[uredi | uredi kodo] Rdeča palača ali Potrang Marpo je v celoti namenjena verskim študijem in budističnim molitvam. Sestavljena je iz zapletene postavitve različnih dvoran, kapel in knjižnic na različnih ravneh, s kompleksno vrsto manjših galerij in ovinkastih hodnikov. V Rdeči palači počiva v stupah kar osem tibetanskih dalajlam. Dvorane in kapele so do zadnjega kotička napolnjene z verskimi vsebinami. Tukaj so podobe Bud, ki se jim je uspelo z dobrodelnostjo, požrtvovalnostjo in meditacijo povzpeti nad meje posvetnega življenja. Najdemo podobe bodhisatve, ki pomagajo ljudem ter duhovnike. Prav tako pa so pogosto naslikane strašljive podobe jeznih božanstev, ki renčijo, nosijo verige iz lobanj in podobno. Njihova jeza je uperjena na ljudi in slepila, ki se jih oklepajo. Velika zahodna dvorana[uredi | uredi kodo] Osrednja dvorana Rdeče palače je Velika zahodna dvorana ali prestolna dvorana, ki je sestavljena iz štirih velikih kapel, ki oznanjajo slavo in moč graditelja Potale, petega dalajlame. Dvorana je znana po svojih lepih freskah, ki spominjajo na perzijske miniature in prikazujejo dogodke iz življenja petega dalajlame ter poročajo o zgodovini tibetanskega budizma. V prvem nadstropju nad Zahodno kapelo so številna velika okna, ki prostor osvetljujejo in služijo prezračevanju Velike dvorane ter kapel. Med okni so odlične freske, ki prikazujejo podrobnosti iz časa gradnje palače Potala. Iz drugega nadstropja je mogoč dostop do osrednjega paviljona, ki se uporablja za obiskovalce palače, za nakup osvežilne pijače in spominkov. Sveta kapela[uredi | uredi kodo] Na severni strani Velike zahodne dvorane v Rdeči palači se nahaja najbolj sveta kapela. Velike modre in zlate napise nad vrati je v 19. stoletju napisal Kitajski cesar Tongzhi in razglašajo budizem kot blagoslovljeno področje. Ta kapela, kot tudi jama Dharma pod njo, sicer izvirata iz sedmega stoletja. Kapela vsebuje majhen star kip Avalokitshvara in dveh njegovih spremljevalk. Na tleh je majhen, temen prehod v jamo Dharma, kjer je Songsten Gampo študiral budizem. V jami so svete podobe Songsten Gampa, njegove žene in njegovega ministra, Sambhota, učenjaka, ki je razvil tibetansko pisavo ter številna božanstva. Severna kapela[uredi | uredi kodo] Severna kapela prikazuje kronanje Bude Sakyamuni-ja na levi in petega dalajlamo, ki sedi na čudovitem zlatem prestolu, na desni strani. Višina kipov je enaka, kar pomeni enak status. Na skrajni levi strani kapele je zlata stupa - grob enajstega dalajlame, ki je umrl kot otrok. Na desni strani kapele so Avalokiteshvara in njegove zgodovinske inkarnacije, Songsten Gampa in prvi štirje dalajlame. Pisma pokrita s svilo, v etuijih z lesenimi pokrovi, predstavljajo specializirano knjižnico. Južna kapela[uredi | uredi kodo] Južni kapela je posvečena Padmasambhavi, legendarnemu indijskemu magu in svetniku, ki je v 8. stoletju prišel v Tibet, si podredil demone domačinov in jim ukazal verovati v budizem. Njegova družica Yeshe Tsogyal, kraljevo darilo, sedi na njegovem levem kolenu in njegova druga žena, ki je bila iz rodne dežele doline Swat, na njegovi desni strani. Na levi je prikaz osmih svetih duhov, na desni pa osem srditih gospodarjev čarobne moči, ki so si podredili demone vere Bon. Vzhodna kapela[uredi | uredi kodo] Kapela vzhoda je posvečena reformatorju Congkhapi, ustanovitelju sekte Gelugpa (Rumene čepice). Njegov je osrednji kip, obdan je z lamami iz samostana Sakya, kjer so oblikovali pravila sekte. Kipi so narejeni iz različnih materialov in imajo plemenite izraze. Zahodna kapela[uredi | uredi kodo] Kapela je posvečena prvim petim reinkarnacijam dalajlame. Tukaj se tako nahaja pet zlatih stup. Velika osrednja stupa, visoka 14,85 metra, vsebuje mumificirano telo petega dalajlame. Stupa je zgrajena iz sandalovine in prevlečena z več kot 130 kg zlata ter posuta s 18.680 biseri in poldragimi kamni. Na levi stoji stupa dvanajstega dalajlame, na desni pa desetega dalajlame. V grobnico 13. dalajlame, ki je visoka 22 metrov, se pride iz zgornjega nadstropja. Zgrajena je bila leta 1933. Sama stupa je visoka 14 m in obložena s tono zlata in dragulji. Tukaj je tudi mandala izdelana iz 200.000 biserov, nanizanih na vrvice in okrašena z dragimi kamni in koralami. Freske v tradicionalnih tibetanskih stilih prikazujejo številne dogodke iz življenja trinajstega dalajlame v zgodnjem 20. stoletju. Vse stupe vsebujejo tudi pomembne svete spise. Steber Zhol[uredi | uredi kodo] Kamnit steber iz leta 764 ali malo kasneje, Zhol ali Döring Chima, je prvotno stal v vasi Zhol ob vznožju Potale. Danes stoji steber zanemarjen v novem parku pod palačo Potala. Na njem naj bil najstarejši primer tibetanskega zapisa. Steber vsebuje posvetilo slavnemu tibetanskemu generalu in opis njegovih zaslug za kralja, med njimi pohodi proti Kitajski, ki so dosegli vrhunec z kratko osvojitvijo kitajskega glavnega mesta Chang'an (modern Xian) leta 763 našega štetja, ko so Tibetanci za cesarja začasno nastavili sorodnika princese Jincheng Gongzhu (Kim-sheng Kong co. Viri[uredi | uredi kodo] - Naravna in kulturna dediščina Rusija in Vzhodna Azija, DZS, 1999, ISBN 86-341-2238-7 - Lonely planet TIBET, 2005 - The Potala, Tibetan Administrative Office of the Potala Glej tudi[uredi | uredi kodo] |Wikimedijina zbirka ponuja več predstavnostnega gradiva o temi: Potala|


text: NOVICA Cena zadolževanja Slovenije z napovedjo zahteve za razpis referendumov narasla Dejstvo je, da finančni trgi skrbno spremljajo ekonomsko in politično dogajanje v Sloveniji. Zahtevi za razpis referendumov o Zakonu o ukrepih RS za krepitev stabilnosti bank ter o Zakonu o Slovenskem državnem holdingu s strani poslancev opozicije, predstavljata negativno novico mednarodni skupnosti in finančnim trgom. Investitorji namreč pričakujejo, da bo Slovenija kredibilno nadaljevala z implementacijo v oktobru predstavljenih reform ter ukrepov za stabilnost bank in upravljanja premoženja. Negativni vpliv takšne napovedi je bil v sredo 31. oktobra 2012 viden v gibanju donosa (pribitka) na obveznice RS, ki je v primeru dolarske obveznice iz 5,1 % poskočil za 0,5 odstotne točke na 5,6 % in ostal na višji ravni 5,5 % do konca dneva. 0,5 odstotne točke višja obrestna mera na letni ravni predstavlja za 8,6 mio EUR (11 mio USD), v desetih letih pa za 86 mio EUR (110 mio USD) višji strošek zadolževanja glede na glavnico pred kratkim izdane dolarske obveznice. Cena zadolževanja Republike Slovenije je tako z napovedjo zahteve za razpis referendumov narasla, predvsem v primerjavi z drugimi primerljivimi državami, katerih donos se v tekočem tednu ni bistveno spreminjal. Porast donosov slovenskih obveznic je bil v sredo glede na primerljive države osamljen primer, kar dokazuje, da so se finančni trgi negativno odzvali na zahtevi za razpis referendumov. Nasprotno so v obdobju med predstavitvijo reform ameriškim investitorjem in po izdaji dolarske obveznice, donosi obveznic predvsem na podlagi omenjenih zakonov, utrjevali trend padanja (tako na dolarski obveznici kot na celotni krivulji evrskih obveznic). V primeru dolarske obveznice je pričakovani donos investitorjev pred izdajo dolarske obveznice znašal od 6,2 do 6,4 %. Po predstavitvi reformnih ukrepov ameriškim investitorjem in izdaji dolarske obveznice se je slednji znižal na 5,7 % (strošek zadolževanja v EUR 5,5 %) ter dan pred napovedjo pobude o referendumu na 5,1 %. Sorazmerno temu gibanju donosov, se je gibala tudi teoretična cena dolga Republike Slovenije, ki je bila v torek 30. oktobra 2012 najnižja od letošnjega avgusta. Mednarodni finančni trgi, ki so pomemben vir financiranja Republike Slovenije, slovenskega bančnega sistema in gospodarstva, pričakujejo izpolnitev načrtovanih ukrepov glede krepitve stabilnosti bančnega sektorja kot tudi upravljanja z državnim premoženjem. Hitre implementacije ukrepov so v tem trenutku nujne v izogib še težjemu gospodarskemu in javnofinančnemu položaju Slovenije.


text: Potrebuješ pomoč? Spodaj izberi možnost in povezali te bomo s strokovnjakom. Oglej si možnosti podpore in popravila glede na izdelek in lokacijo. Za večino izdelkov Apple je na voljo tudi 90-dnevna brezplačna podpora po telefonu in enoletno omejeno jamstvo. Priporočamo, da preveriš svojo vrsto podpore, preden se obrneš na nas. Avtorske pravice © 2014 Apple Inc. Vse pravice pridržane. Slovenija (Slovenščina)


text: Kapljice vode so nežno drsele po mojem telesu, z rokami sem objela jedri dojki, bradavičke so vzcvetele, naslonila sem se na steno obloženo z ploščicam. Stiskala prsi in z konicami prstov dražila bradavički. Voda iz tuša poveča mojo notranjo napetost, hlastam za nečem novem. Počasi spuščam roki po trebuhu, nežno zajamem boke, medenico stisnem, da povečam pritisk. Voda še vedno blaži trenutke želja. Zaokrožim tik nad venerinim gričkom in zajamem moji lepi ritnici, razpiram in masiram ju, predstavljam si božanskost. Podam se naprej proti mojemu mednožju, voda spira moje sokove. Želim si nekaj lepega. Zarijem nežno z eno roko na mojo muco vso v pričakovanju, druga roka mi beži na jedro dojko, voda iz tuša postaja hladna, ne moti me. Božam se nežno, oči zaprte, zrejo nekam v modrino. Pritiski v mednožju postajajo močnejši, hitrejši, roka na dojki vedno bolj zahtevna, šum vode zaduši moj krik sreče. Telo nežno drhti, umirim se počasi. Rada to počnem pod tušom. Tags: sama pod tušem božanje samozadovoljevanje prsa mednožje roka ruby rubyka


text: Kliknite na to zgornjo sliko ali na povezavo V ISKANJU SREČE >> in si naročite svoj izvod. In ja, lahko ga po želji delite naokoli Postavljajte si prava vprašanja, da dobite prave odgovore, ki vas vodijo v pravo smer ... Vedno je pomembno le to, kaj vi daste iz sebe in s kakšnimi nameni. Kako ljudje to sprejmejo ali ne sprejmejo, je njihova določitev in pravica, zato se s tem ne obremenjujte. (In prispevek s polno smejkoti ) Preberite si celoten prispevek na povezavi: MOČ PRAVIH VPRAŠANJ Prepričana sem, da ima vsakdo izmed nas nekaj, kar lahko deli s svetom in zaradi tega pomaga celotni družbi. Ko veš, kdo si, kaj si in ko si upaš to deliti s svetom, se na to energijo kar lepijo drugi ... In takrat lahko spreminjaš svet! In če verjameš, da ga boš, ga res boš! Preberite si celoten prispevek na povezavi: ISKRENOST PRIVLAČI LJUDI “Žrtve naštevajo težave. Voditelji predstavijo rešitve. Vsak od nas ima ob rojstvu možnost doseči genialnost. Na žalost pa nas večina umre v povprečnosti. Preveč ljudi, podobnih kot jajce jajcu, ravno ne navdihuje. Ne moreš biti ustvarjalen in inovativen in kar je še teh lepo zvenečih pridevnikov, če se preveč bojiš misliti, čutiti in biti drugačen. Bodi izviren.” Preberite si celotno obnovo knjige na povezavi: VODITELJ BREZ NAZIVA Želim, da se Slovenci bolj zavedamo, v kako izjemno čudoviti deželi živimo. Želim, da prodajo, podjetnost in podjetništvo prikazujemo v pozitivni luči. Želim, da se verjame v mlade in da se spodbuja podjetnost. Želim, da se ljudje ponovno naučijo poslušati samega sebe, se povrniti v naravo in ne biti zgolj rezultat zunanjih prepričanj, zahtev in mnenj okolice.


text: Obiskovalci Slovenije se lahko veselijo pestre športne ponudbe. Številna letovišča in zdravilišča po Sloveniji imajo teniška igrišča , od katerih so nekatera odprta tudi v zimski sezoni. Opremo si lahko izposodite v nekaterih teniških središčih, po želji pa lahko najamete poklicnega teniškega vaditelja. Slovenija je zaradi svoje naravne lege in raznolikega površja ena najbolj privlačnih dežel za letenje z baloni .Potapljanje je dovoljeno v vseh slovenskih rekah in jezerih ter v morju, razen v ribogojnici ob Bohinjskem jezeru , na pomorski liniji za ladje in v pristaniščih. Dovoljenja za potapljanje izdaja policija. Prav tako je dovoljeno potapljanje v kraških jamah , vendar le pod nadzorom poklicnega vodnika.Zavod za ribištvo Ljubljana upravlja nekatere najbolj značilne in najbolje ohranjene slovenske ribolovne revirje Soče , Save Bohinjke , Radovne , Krke in Unca . V njih je skrbno in dobro vzdrževan stalež najrazličnejših rib, med katerimi je posebno dragocena soška postrv , endem jadranskega porečja. Slovenija ima še precej ribolovnih revirjev , ki so ohranili naravnost in ki jih še niso pohabili vodnogospodarski posegi. V Sloveniji lahko ribič lovi v hitrih, bistrih alpskih rekah in jezerih, zasanjanih kraških vodah, v travniških potokih, v rekah v sredogorju in na izjemno zanimivih kraških poplavnih območjih. Tako ima tudi redko priložnost, da spozna najrazličnejše naravne biotope in pestre razmere ob njih. Na slovenskih loviščih je mogoče loviti medvede, jelene, gamse, muflone, damjake, divje prašiče, poljske zajce, fazane, divje race, kune zlatice, kune belice in srnjake. Vsakomur, ki ga lov v Sloveniji zanima, priporočamo, da si prej priskrbi informacije o tovrstnih možnostih.


text: Orodja za dostop Storitvena orodja Izbira jezika Pojdi na navigacijsko pot ter preskoči orodja in izbiro jezika Ta informacija ni na voljo v želenem jeziku. Prosimo, izberite drugo jezikovno različico. Na našem spletišču upoštevamo splošne jezikovne smernice portala EUROPA. Čim več informacij skušamo objaviti v 24 jezikih EU. Zaradi prevajalskih omejitev in nekaterih nujnih vsebin (npr. novic) so določene informacije na voljo le v angleškem, francoskem in nemškem jeziku. Zakonodaja in drugi uradni dokumenti so objavljeni v vseh jezikih EU na spletišču EUR-Lex.


text: Ne glede ali ste turist ali potujete poslovno, Quest Hotel & Conference Center - Cebu je odlična izbira za namestitev ob obisku Cebu. Hotel s 3 zvezdicami je od letališča oddaljen samo 13 km in je tako zlahka dostopen. Center Ayala, Konzulat Japonske, Cebu Business Park so samo nekatere od mnogih znamenitosti, ki bodo nedvomno pritegnile obiskovalce. Usluge in storitve, ki jih zagotavlja Quest Hotel & Conference Center - Cebu, naredijo gostom prijeten oddih. Med bivanjem v tem krasnem hotelu lahko gostje uživajo v hotelski/letališki prevoz, prostor za kajanje, Wi-Fi na javnih mestih, prostori za srečanja , bar. Poleg tega so v vseh hotelskih sobah na voljo tudi sef v sobi, klimatska naprava, satelitska/kabelska TV, brezplačna ustekleničena voda, sobe za nekadilce, da se ustreže tudi najbolj zahtevnim gostom. Ves dan se lahko prijetno sproščate v zunanji bazen, park. Ne glede na namen obiska Cebu, je Quest Hotel & Conference Center - Cebu odlična izbira.