text: Olav Håkonson Hauge (født 18. august 1908 i Ulvik, død 23. mai 1994 i Ulvik) var en norsk gartner, oversetter og forfatter som var en av de viktigste lyrikerne innenfor den modernistiske tradisjonen på 1900-tallet. Han ble født i Ulvik i Hardanger, på gården Hakestad der han ble boende hele livet. Han skrev på nynorsk med mye innslag av dialektord fra Hardanger (ordforklaringer i fotnoter forekommer). Hauge oversatte lyrikk fra engelsk, tysk og fransk. Hauge signerte til 1939 med «Olav Hauge» og begynte etter dette å bruke bokstaven «H.» (etter faren Håkon) for å unngå forveksling med en annen Olav Hauge. Hauge ga ut diktsamling omtrent hvert femte år etter debuten. Av yrke var han utdannet gartner, og arbeidet i unge år som innleid arbeidskraft på gårdene i nærmiljøet. Senere bodde han i kårhuset på Hakestad, og hadde en liten frukthage. Fra 1978 var han gift med billedkunstneren Bodil Cappelen (født 1930). Hauge var festspilldikter ved Festspillene i Bergen i 1988. Hauges lyrikk er tydelig påvirket av detaljrikdommen og fasthetene i asiatisk lyrikk. Lyrikkens bilder og konkrete inspirasjon er fra det landlige lokalmiljøet, med internasjonal innflytelse i stil. Atle Kittang beskrev i 1996 Hauge og Rolf Jacobsen som norsk poesis aristokrater på 1900-tallet. «Det er den draumen» (1966) ble i en avstemning hos NRK i 2016 kåret til Norges beste dikt noen gang. Diktet er trolig Hauges mest kjente og blir ofte fremført ved høytidelige anledninger. Hans dikt Kvardag var også blant de seks finalistene. Jon Fosse har uttrykt stor respekt for Hauge og skrev en liten «pamflett» Olav H. Hauges poetikk (Samlaget, 1993). Debuten i 1946 ble ikke særlig lagt merke til. Han fikk kritikerprisen for sin fjerde bok og da han var 60 år gammel var han etablert som en av landets ledende lyrikere. Det var særlig Jan Erik Vold og Profil-kretsen som formidlet og fremmet Hauges lyrikk til et større publikum. Vold og miljøe knyttet til Profil la særlig vekt på Hauges korte og enkle dikte. Vold og Hauge ble venner som brevvekslet jevnlig og Vold besøkte Hauge i Ulvik flere ganger. De som første omtalte Hauge positivt offentlig var Paal Brekke, Johs. A. Dale og Rolv Thesen. Hauge var pasient ved Valen sjukehus der Konrad Lunde var leder og Hauges lege. Ifølge Knut Olav Åmås’ biografi over Hauge var Lunde opptatt av litteratur og oppfordret Hauge til å gi ut diktene han arbeidet med. Hauge var til sammen over 3 år ved Valen og han fullførte debuten Glør i osk mens han var innlagt der i 1945. Før første innleggelse på Valen var han akuttinnlagt på Neevengården sykehus i Bergen. Hauge fikk den gangen diagnosen schizofreni. Hauge ga ikke uttrykk for noen partipolitisk tilhørighet. Han var skeptisk til kapitalismen og mente den var i ferd med ødelegge verden. Han medvirket lokalt i Folkebevegelsen mot EEC og mente at stormaktene og maktblokkene var en fare for verdensfreden. Han var medlem av Mållaget og medvirket sammen med moren ved innsamling av ord til Norsk Ordbok. Hans grunnholdning var verdikonservativ og sosialistisk, ifølge Idar Stegane. Etter andre verdenskrig mente han å observere at de som ivrigst jaktet på quislinger selv var nazivennlige under okkupasjonen. Bakgrunn Olav Håkonson Hauge ble født i Ulvik 18. august 1908. Moren Katrina Hakestad (1873-1975) var fra gården Hakastad og faren Håkon M. Hauge (1877-1954) fra Lærdal i Sogn. Morens aner på Hakastad og i Ulvik går mange generasjoner bakover. Faren var anleggsarbeider og hadde arbeidet på Bergensbanen og senere i Odda og Tyssedal. Gårdene i Ulvik drev setrer på Hardangervidda og Finse, og foreldrene kan ha blitt kjent der. Foreldrene ble gift i 1903 bodde i Ulvik og drev et lite bruk (10 dekar) på Hakastad. De fikk syv barn og fire av disse levde opp (tre gutter og en jente). Olav H. Hauge gikk to vintrer på en mellomskole i Ulvik, to år på Hjeltnes hagebruksskule i Ulvik og fire år i gartnerlære. Han var lærling drivhusene på Norges Landbrukshøyskole og ved Statens forsøksgard på Njøs i Leikanger kommune. Det er gjengitt egne dikt og oversettelser av Hauge i sognebladet 1932-33 og i Gula Tidend på slutten av 1930-tallet. Hauge var innlagt på Valen fra mai 1934 til september 1937, med noen besøk hjemme i julen. Han var innlagt på Valen fra oktober 1945 til oktober 1946, deretter flere kortere opphold (omkring to måneder hver gang). Foreldrenes bruk ble overført til barna Anna, Olav og Oddmund, og Olav bodde senere i kårhuset som foreldrene hadde satt opp. Olav H. Hauge giftet seg med Bodil Cappelen. Hun flyttet tilbake til Østlandet noen år etter at Hauge døde. Hauge skrev dagbok fra han var 18 år til noen dager før han døde, til sammen 4000 sider utgitt i 5 bind. Dagbøkene reflekterer over sykdommen og erfaringer innleggelser og behandling. Hauge oversatte lyrikk fra engelsk, tysk og fransk, språk han lærte delvis på mellomskolen og delvis på egen hånd. Onkelen Edmund Hakestad hadde vært mange år i USA og ga den unge Hauge engelske bøker og bøker om verselære blant annet Hints on Writing Poetry av Clement Wood. Hauges første engelsk diktsamling var In Memoriam av Tennyson som Edmund sendte ham. Edmund (døpt Oddmund) Hakestad var sosialist (eller anarkiskt) og ivrig leser av sosialistisk litteratur, og hans favorittdikter var Robert Browning. Onkel Edmund kom tilbake fra USA i 1927 og de to brevvekslet mens han var i USA. Naboen Magnus Hakestad var biblioteksbestyrer i Ulvik og kjøpte inn radikale tidsskrifter og bøker av blant andre H.G. Wells og Upton Sinclair. Magnus Hakestad ga Hauge en innføring i sosialismen. Boksamlingen i Ulvik var trolig viktig for Hauge som var en ivrig leser. Motivene og tematikken i Hauges lyrikk I lyrikken til Hauge er Hardanger-landskapet og naturen tydelig til stede, både rent konkret og som symbolgiver. I sin essens er forfatterskapet hans allikevel ikke tilhørende Hardanger eller Norge. Det er internasjonalt format over Hauges dikt. Sjøl om han ikke hadde formell utdanning innafor litteratur eller litteraturhistorie, var han svært godt orientert i både eldre og nyere europeisk lyrikk, gjennom omfattende lesing og sjølstudier. Alfred Tennyson, William Butler Yeats, Robert Browning, Stéphane Mallarmé, Arthur Rimbaud, Stephen Crane, Friedrich Hölderlin, Georg Trakl, Paul Celan, Bertolt Brecht og Robert Bly er alle blitt gjendikta på norsk av Hauge. Hauge hentet særlig inspirasjon til egen skriving fra kinesisk diktning. Dette kommer tydelig til kjenne i f.eks. diktet «T`ao Ch`ien» fra samlinga Spør vinden. Dessuten nevnes den kinesiske Lu Chi som en insipirasjonskilde i Jon Fosses bok Olav H. Hauges poetikk. Hauge debuterte i 1946 med samlinga Glør i oska, som inneholder dikt i tradisjonell form. Fra og med samlinga På ørnetuva skjer det ei påtakelig formell nyorientering mot et modernistisk formspråk. Samlinga Dropar i austavind fra 1966 er blitt stående som et høydepunkt i forfatterskapet. Her finner vi bl.a. ei lang rekke «tingdikt», som det kjente Sleggja: Eg er berre ei sleggje. Eg stend der no. Eg lyt berre til når det røyner på. De poetiske bildene kan hos Hauge fungere som symboler eller metaforer for menneskelige grunnerfaringer, men i den senere delen av forfatterskapet kan bildet stå helt ukommentert, slik at leseren må skape mening sjøl. I Sleggja er det en motsetning mellom det statiske og det dynamiske som syner forbindelse med den japanske haikudiktningen, uavhengig av hvordan man oppfatter slegga som bilde. Fra og med 1966 leverer Hauge dikt uten enderim, fast rytme og strofeform – med unntak av sonetter, som han alltid hadde en forkjærlighet for og som han har vært en fornyer av i norsk lyrikk. Mange av hans tekster er tonesatt av ulike artister. I 2008 feiret Riksteatret Hauges 100-årsjubileum med forestillingen Kom ikkje med heile sanningi, som var satt sammen av Ola E. Bø. Bibliografi Diktsamlinger Glør i oska (Noregs boklag, 1946) Under bergfallet (Noregs boklag, 1951) Seint rodnar skog i djuvet (Noregs boklag, 1956) På ørnetuva (Noregs boklag, 1961) Dropar i austavind (Noregs boklag, 1966) Spør vinden (Noregs boklag, 1971) Janglestrå (Samlaget, 1980) Seljefløyta (Samlaget, 2018) Etterlatte dikt (dikt fra tenårene, fra et refusert manus fra 1938, og fra 1940-tallet), redigert av Bodil Cappelen. Utvalg og samlinger Dikt i utval: Dogg og dagar ved Ragnvald Skrede, 159 s, (Noregs boklag, 1964) Dikt i samling (inkluderer Utanlandske dikt), 305 s, ISBN 8252200222 , (Noregs boklag, 1972) Syn oss åkeren din i utvalg ved Jan Erik Vold, 95 s, ISBN 8252502628, (Bokklubben, 1975), (henta fra Dikt i samling 1972) Dikt i samling, 290 s, ISBN 8252204562, (Noregs boklag, 1980) Regnbogane (illustrert av Wenche Øyen), 27 s, ISBN 8252123309, (Samlaget, 1983) Dikt i samling, Ny og auka utgåve, 303 s, ISBN 8273500268, (Samlaget, 1985) Mange års røynsle med pil og boge, 222 s + 2 lydkassetter, ISBN 8252132650, (Samlaget, 1988) Dikt i samling, 5. utgave (Ny og auka utgave), 307s, ISBN 8252140815, (Samlaget, 1993) Dikt i samling, 6. utgave, Samlaget, 311s, ISBN 8252144063, (Samlaget, 1994) Det er den draumen, utvalg ved Bodil Cappelen, 64 s, ISBN 8252150829, (Samlaget, 1998) Dikt i samling, 7. utgave, Samlaget, 318s, ISBN8252156312, (Samlaget, 2000) Mange års røynsle med pil og boge, 137 s + 2 CD-plater, ISBN 8252154735, (Samlaget, 2000) Dikt i samling, 8. utgave, Samlaget, 319s, ISBN 9788252171952, (Samlaget, 2008) Når tussalusi kviskrar, Illustrert av Inger Lise Belsvik, 32 s, ISBN 9788252172003, (Samlaget 2008) Dikt i samling, 9. utgave, Samlaget, 398s, ISBN 9788252175745, (Samlaget, 2010) Oversettelser Utanlandske dikt, 1967 Stephen Crane, Svarte ryttarar, oversetter Olav H. Hauge, 78 s, ISBN 8252200931, (Noregs boklag, 1974) Bertolt Brecht, Til ettertidi : 21 dikt, oversetter Olav H. Hauge, illustratør: Arne Bendik Sjur, 43 s, ISBN 8270949930, (Oktober, 1978) Hand grip hand i svevne - dikt av Robert Bly, Paul Celan, Sylvia Plath og andre moderne lyrikarar, 78 s, ISBN 8252204058, (Noregs boklag, 1978) Dikt i umsetjing, 179 s, ISBN 8252205186, (Noregs boklag, 1982) Frå Rimbaud til Celan – nye dikt i umsetjing, 89 s, ISBN 8252137342, (Samlaget, 1991) Andre utgivelser Regnbogane, illustrert av Wenche Øyen, ISBN 8252123309, (Samlaget 1983), dikt fra voksensamlingene utvalgt for barn Manndottera og kjerringdottera, etter Asbjørnsen og Moe ved Olav H. Hauge, illustrert av Bodil Cappelen, ISBN 8252126979, (Samlaget 1985), barnebok ABC, Illustrert av Bodil Cappelen, ISBN 9788252128260, (Samlaget, 1986), barnebok Brev 1970-1975, med Bodil Cappelen, 311 s, ISBN 8252148271, (Samlaget, 1996) Dagbok 1924-1994, 5 bind, 800 + 800 + 736 + 704 + 686 s, ISBN 8252155189, (Samlaget, 2000) Skogen stend, men han skiftar sine tre. Aforismar i utval, 63 s, ISBN 8252158218, (Samlaget, 2001) Lagnaden gjer mange til heltar. Aforismar i utval, 81 s, ISBN 8252159648, (Samlaget, 2002) «Fjellet kring Uppsæte, Hallingskeid og Finse i eldre tid», prosastykke, trykt i Norsk Årbok 2007 (første gang trykt i Den norske turistforeningens årbok 1950, Den norske turistforeningen, Oslo). Dagbok 1924-1994. I utval, 315 s, ISBN 9788252178692, (Samlaget, 2011) Priser Kritikerprisen 1961, for På ørnetuva Sokneprest Alfred Andersson-Ryssts fond 1968 Doblougprisen 1969 Sunnmørsprisen 1971, for Spør vinden Melsom-prisen 1973 Aschehougprisen 1978 Nynorsk barnelitteraturpris 1983 for Regnbogane (sammen med Wenche Øyen) Referanser Litteratur 2008: 31 forfattere; Tid å hausta inn (Det norske samlaget. Essay, artikler og dikt om mannen og verket) 2008: Arne Skjerven og Steinar I. Bergo, redaktører: Olav H. Hauge og bygda (Det norske Samlaget. 2002: Hadle Oftedal Andersen: Poetens andlet. Om lyrikaren Olav H. Hauge (Det Norske Samlaget) Eksterne lenker Artikkel i Norsk biografisk leksikon NRK: Lydfiler med Olav H. Hauge Olav H. Hauge i NRK Forfatter Olav H. Hauge i Dagbladet Forfatter Hauge-Tveitt jubileet 08 Olav H. Hauge les 5 dikt (1972) Digitaliserte bøker av Olav H. Hauge og om Hauge i Nasjonalbiblioteket. Olav H. Hauge i Norsk Oversetterlekskikon Norske lyrikere Vinnere av Kritikerprisen Vinnere av Doblougprisen Vinnere av Aschehougprisen Vinnere av Nynorsk barnelitteraturpris Norske gartnere Personer fra Ulvik kommune Norske dagboksforfattere


source: wikipedia

text: Ove Robert Aunli (født 12. mars 1956 i Hemne) er en norsk tidligere langrennsløper som representerte klubbene Kyrksæterøra IL og Strindheim IL. Ove Aunli tok bronse på 15 km under OL 1980 i Lake Placid, der Thomas Wassberg slo Juha Mieto med et hundredels sekund. I samme mesterskap var Aunli med på det norske stafettlaget som tok sølv på stafetten. Han deltok også i 1984 i Sarajevo, blant annet i stafetten der Norge kom på 4.-plass. Han deltok på det norske stafettlaget som tok gullmedalje under VM 1982, der Oddvar Brå brakk staven i en uforglemmelig spurtduell. Under VM 1985 i Seefeld var Aunli Norges sterkeste løper på herresiden, med sølv på 30 km og bronse på 50 km. Han gikk ankeretappen på stafetten og spurtbeseiret Italias Giuseppe Ploner, slik at det ble norsk gull. Aunli har ytterligere to bronsemedaljer fra VM-stafetter (1978 og 1987). Han vant NM-gull på 30 km i 1985. Aunlis beste sammenlagtplasseringer i verdenscupen er tredjeplass i både 1981 og 1985. Han deltok i første sesong av Mesternes Mester, som ble sendt i 2009, sammen med sin kone Berit Aunli. En statue av de to, utformet av Arne Mæland, ble avduket på Kyrksæterøra 10. juni 2023. Verdenscupseire Referanser Eksterne lenker Personer fra Hemne kommune Norske langrennsløpere Verdensmestere i langrenn Olympiske sølvmedaljevinnere for Norge Olympiske bronsemedaljevinnere for Norge Olympiske medaljevinnere i langrenn Norgesmestere i langrenn Deltakere for Norge under Ski-VM 1978 Deltakere for Norge under Vinter-OL 1980 Langrennsløpere under Vinter-OL 1980 Deltakere for Norge under Ski-VM 1982 Deltakere for Norge under Vinter-OL 1984 Langrennsløpere under Vinter-OL 1984 Deltakere for Norge under Ski-VM 1985 Deltakere for Norge under Ski-VM 1987 Mesternes Mester-deltakere


text: Oleh Volodymyrovytsj Blokhin (ukrainsk Олег Володимирович Блохін; født 5. november 1952 i Kyiv) er en ukrainsk trener og tidligere fotballspiller (angriper). Han spilte 432 kamper og scoret 211 mål for Dynamo Kyiv, og på scoret han 42 mål på 112 kamper. Han ble hovedtrener for i 2003. I 1975 mottok han Gullballen som den beste europeiske fotballspiller det året. Referanser Eksterne lenker Sovjetiske fotballspillere Ukrainske fotballspillere Ukrainske fotballtrenere Spillere i Fotball-VM 1982 Spillere i Fotball-VM 1986 Trenere i Fotball-VM 2006 Trenere i Fotball-EM 2012 Olympiske bronsemedaljevinnere for Sovjetunionen Medaljevinnere under Sommer-OL 1972 Deltakere for Sovjetunionen under Sommer-OL 1972 Fotballspillere under Sommer-OL 1972 Medaljevinnere under Sommer-OL 1976 Deltakere for Sovjetunionen under Sommer-OL 1976 Fotballspillere under Sommer-OL 1976 Fotballspillere for FC Dynamo Kyiv Fotballspillere for Aris Limassol Fotballspillere for SK Vorwärts Steyr Fotballtrenere for Olympiakos FC Fotballtrenere for PAOK FC Fotballtrenere for Ionikos FC Fotballtrenere for AEK Athen Fotballtrenere for FK Moskva Trenere for Ukrainas herrelandslag i fotball Personer fra Kyiv Olympiske medaljevinnere i fotball


text: For mannsnavnet Odin, se Odin (navn). Odin (norrønt: Óðinn) er ifølge norrøn mytologi den mektigste og klokeste av gudene, og er kjent under en rekke tilnavn. Foreldrene hans er Bor og Bestla, og han er bror til Vilje og Ve. Hustruen hans er Frigg, den mektigste gudinnen i Åsgard, og med henne fikk han Balder, Hod og Hermod. Med Jord (Fjorgyn) fikk han Tor og Meili. Med Rind fikk han Våle og Skjold, og med Grid sønnen Vidar. Odins bolig heter Valaskjalv, der han sitter i sitt høysete Lidskjalv. Odin har spydet Gungne og gullringen Draupne. Odin er en mester i hamskifte, og runealfabetet knyttes til ham. Videre forbindes han med visdom og vidd, kunnskap og krig, seid og seier, død og galge, diktning og skaldskap. Snorre skildrer i sin Ynglingesaga Odin som en mektig høvding som innvandret til Skandinavia med stammen sin og bosatte seg i Gamle Sigtuna. Skalden Øyvind Finnsson diktet kvadet Håløygjatal til Håkon jarl. Her fremstilte Øyvind Håkon som etterkommer av Odin og Skade. Fornaldersagaen Sturlaug den arbeidsommes saga fra rundt 1300, begynner slik: «Alle menn som er kloke og har kjennskap til sannheten vet at tyrkere og asiamenn bosatte seg i Norderlandene. Språket deres spredte seg siden i alle land, og lederen for disse folkene het Odin som menn regner sin ætt fra.» Tidfestelse Lenge var den eldste innskriften med Odins navn innrisset med runer på Nordendorf-fibulaene fra siste halvdel av 500-tallet, funnet i en kvinnegrav ved Augsburg i Tyskland i 1843, da det ble bygget jernbane fra Augsburg til Donauwörth. I Danmark stammet den eldste bevarte innskriften av navnet hans fra en amulett funnet i Ribe, lagd av et stykke bein fra en hodeskalle i starten av 700-tallet. I 2020 ble det funnet en gullskatt ved Vindelev nord for Jelling i Jylland («Vindelev-funnet»). Den inneholdt blant annet brakteater fra tidlig 400-tall. I mars 2023 var gjennomgangen av funnet kommet så langt at runer på en brakteat med portrett av en stormann, kunne tolkes som «Han er Odins mann». Det betyr at dyrkelse av gudene fra norrøn mytologi var etablert alt i starten av 400-tallet, 150 år før tidligere antatt. Valhall Odin styrer i Valhall. Veggene er lagd av spyd, og taket av skjold. Valhall har 540 porter, som alle er så brede at 800 einherjere kan gå gjennom dem. Her samles alle som har falt i kamp, og fortsetter striden her. Imidlertid er det slik at alle som dør når de slåss her, kommer til live igjen, og kan spise og drikke videre. Maten får de fra galten Særimne. Den blir spist hver dag, men om kvelden er den like hel igjen. Kokken her heter Andrimne, og kjelen Eldrimne. Geita Heidrun fyller et kar med mjød hver dag, det er rikelig til alle. Odin selv drikker bare vin, det er både mat og drikke for ham. Det er valkyriene Hrist og Mist som bringer Odin hans drikkehorn. Geiten Heidrun og hjorten Eiktyrne står på Valhalls tak og eter bladene fra verdenstreet Yggdrasil. Odins kunnskap Som gud for kunnskap og visdom vant han sin kunnskap ved å ofre det ene øyet sitt for å få drikke av kunnskapens brønn (Mimes brønn). Odin er derfor enøyd. Dette gjorde han for å forstå den verden han hadde skapt. Mime ble senere halshugd, og Odin har siden brukt hodet hans til å rådføre seg med. Men en dag fortvilte han over alt han fremdeles ikke visste og forstod. Han måtte ut i verden og øke sin kunnskap. Han stakk spydet sitt i siden på seg for å lære om smerte. Han klatret opp i Yggdrasil og hang der i ni døgn, halvt død, halvt levende. Da åpenbarte verdens hemmeligheter seg for ham, og Odin kunne reise tilbake klokere enn før. Odins dyr Hesten hans, Sleipner, har åtte ben. Ingen hest i verden løper like fort som Sleipner som løper til lands, til vanns, gjennom fjell og i lufta. På hver skulder har Odin en ravn, henholdsvis Hugin og Munin («Tanken» og «Minnet»). De ser hver eneste bevegelse nede på jorden og hører hver eneste lille lyd. Ingenting kan holdes skjult for Hugin og Munin. Han har to ulver, Gere og Freke. Begge navnene betyr «grisk»/«grådig». Han eier også grisen Særimne som metter alle i Vallhall. Hver dag slaktes og spises han, for å gjenoppstå til neste dags servering. Odins tilnavn Odin hadde mange navn som gjenspeiler hans mange egenskaper og ferdigheter. Han var hamløper og kunne omskape seg til hva det skulle være. Allfader («alle æsers far»), Arnhovde, Atrid, Audun, Bileyg (Biløyd), Bivlinde, Båleyg (Bål-øyd), Bolverk, Brun/Brune, Dresvarp, Farmatyr, Gaut, Herjan, Hrosshårsgråne (hross = hest), Hvatmod, Hvedrung, Hærglad, Hærblinde, Hå/Høy, Ialk, Jevnhå (Den Jevnhøye), Jolner, Kjalar, Langskjegg, Launding, Møttul, Njot, Olg, Ölur, Ome, Oske, Ovner, Rane, Ravnguden, Roptaty (Hroptatýr), Rosterus (hos Saxo, trolig = Hroptr), Sann/Sannetal, Seierfar, Sidhatt, Sidskjegg, Sige, Sigder, Siggaut, Sigmund, Sigtrygg, Skilfing, Skjoldvall, Svalner, Svavner, Svidrer, Svidur, Svipal, Tud, Tund/Tunn, Tekk, Tror, Trasar, Tveblinde, Tvegge, Ud, Vak/Vakr, Valfader («far til alle falne i kamp»), Valdr Galga, Vegtam, Vidrimmer, Vidur, Vodin, Våvud, Ygg/Yggr (= den skrekkelige), Yggjung, Yjung. Referanser Litteratur Gro Steinsland Norrøn religion - Myter, riter, samfunn Pax 2005 ISBN 978-82-530-2607-7 Ola Svein Stugu: Historie i bruk (s. 55), forlaget Samlaget, Oslo 2008, ISBN 978-82-521-7214-0 Snorre: Kongesagaer, Ynglinge-saga, Gyldendal, 1979. Eksterne lenker Oppslagsordet «Oden» i Nordisk familjebok fra 1914 (på svensk) Håløygjatal hos Heimskringla.no Æser


text: Odd Olaf Nerdrum (født 8. april 1944 i Hälsingborg) er en norsk maler. Nerdrum betegner seg selv som figurativ kitsch-maler, men kan også karakteriseres som moderne klassisist med forbilder fra den eldre kunsthistorien, i protest mot modernismen. Hans mest kjente og provokative malerier er kanskje «Mordet på Andreas Baader» fra 1977–1978, der han framstiller terroristen som et offer, og «Selvportrett i gylden skrud» fra 1998, der han avbilder seg selv med erigert penis. Nerdrum har gjennom sin malerstil og sitt kunstsyn flere ganger skapt offentlig debatt om kunst i Norge. Bakgrunn og arbeid Odd Nerdrum var elev ved Statens kunstakademi under Aage Storstein og Alexander Schultz, men avbrøt sin kunstutdannelse i løpet av 1960-tallet, for å utdanne seg selv i en klassisk tradisjon i forlengelsen av gamle mestere som Caravaggio, og kanskje spesielt Rembrandt. Nerdrum har avholdt en rekke utstillinger og høstet stor kommersiell suksess. Odd Nerdrums første kunstutstilling fant sted i Norge i 1967. Allerede fra hans første utstilling kunne det være vanskelig å se hvilket standpunkt han tok i sine bilder, men «kunsten behøver ikke nødvendigvis være verken revolusjonær eller skildre noe samfunnsmessig problem», uttalte han til Bergens Tidende i 1977. Gjennom 1960-, 1970-, og 1980-årene arrangerte Odd Nerdrum, sammen med blant andre Bjørn Fjell, Arne Paus og Karl Erik Harr, en serie utstillinger under tittelen «Romantikk og realisme». Kunsthistorikeren Gunnar Sørensen hevdet i 1980 at det er «verken Rembrandt eller Velazquez som utgjør Nerdrums nærmeste åndsfrender, for egentlig hører han vel hjemme i tradisjonen fra Tidemand, Christian Skredsvig og Christian Krohg». Enkeltverk Bildet «Stefanus – den første martyr» fra 1969 viser øyensynlig et offer for vold på gaten. «Frigjøring» fra 1975 viser en kvinne sittende overskrevs på en liggende mann på en enkelt madrass i et sparsommelig utstyrt rom. «Mordet på Andreas Baader» fra 1978 viser et storslagent tablå, hvor en halvnaken, utstrukket og nærmest Kristus-lignende figur, den tyske venstreterroristen (identifisert i bildets tittel), som mest sannsynlig begikk selvmord, blir skutt i bakhodet av en dresskledd mann med ansiktet i skygge. Bildene «Trygd» (1973), innkjøpt av Nasjonalgalleriet, og «Moren vender tilbake som ung kvinne» (1974), makulert av kunstneren selv i 1978, bærer preg av sosialrealisme. Verket «Skyen» (1985) er med på listen over Morgenbladets 12 viktigste kunstverk. Kritikk I 2011 sa Stig Andersen at «Forestillingen om at Odd Nerdrum tilhører den ypperste verdenselite er et norsk fenomen». Nerdrum er i all hovedsak blitt møtt med negativ kritikk av norske kunstanmeldere. De mener han kopierer en tidligere stilart. Nerdrum har på sin side svart at modernismen knebler og hindrer billedkunstens frihet. Dom Odd Nerdrum ble 17. august 2011 dømt til to års og ti måneders ubetinget fengsel for ha solgt bilder for 10,5 millioner kroner uten å betale skatt, men dommen ble opphevet av Høyesterett 5. februar 2013 på grunn av saksbehandlingsfeil. Han ble igjen dømt i juni 2014. I 2016 ble det kjent at han hadde søkt Justisdepartementet om benådning. Søknaden ble avslått våren 2016. Nerdrum ble benådet ved kongelig resolusjon 22. september 2017. Familie og privatliv Nerdrum trakk seg fra offentlighetens lys i 2002. I desember 2003 flyttet han til Island, men har siden bodd på Rødvik Gård i Stavern og i Frankrike. Han er tidligere samboer med kunstshøgskole-rektor Cecilie Broch Knudsen. Odd Nerdrum er far til Nora Ceciliedatter Nerdrum, Öde Spildo Nerdrum og Myndin Nerdrum. Verk (utvalg) 1982 «Mursten» 1982 «Sommer» (Nevlunghavn) 1984 «Jernloven» 1985 «Skyen» 1988 «Sangerne» 1992 «Hermafroditt» 1996 «Stripper» 1997 «Innvielse» 1998 «Selvportrett i gylden skrud» 1999 «Tvillinger ved havet» 2008 «Mother and Child» Plateomslag Junipher Greene: Friendship (1971) Magni Wentzel, Roger Kellaway & Red Mitchell: New York Nights (1992) Sondre Bratland: Rosa frå Betlehem (1992) Solefald: The Linear Scaffold (1997) Faun & Vilde Bjerke: En musikalsk reise i André Bjerkes diktning (2001) Marianne Beate Kielland & Sergej Osadchuk: Come Away, Death (2010) 1/2: Separate Ways/P.S. I Love You (2011) Myrkur: Mareridt (2017) Utstillinger I 2022 holdt sin første separatutstilling i Norgen siden 1998. Referanser Eksterne lenker Digital kopi av Jan Åke Pettersson: Odd Nerdrum : historieforteller og selvavslører (Aschehoug, 1998) verk av Odd Nerdrum hos fotoarkiv ovaering.no Norske malere Vinnere av kulturdepartementets barnebokpriser Nordmenn født i Sverige Personer fra Helsingborg Personer som har blitt benådet Nordmenn dømt for økonomisk kriminalitet


text: Olav Nygard, (født 10. juli 1884, død 11. februar 1924) er en norsk lyriker som skrev på nynorsk. Han gav ut fire diktsamlinger, før han døde knapt 40 år gammel. Olav Nygard var en av mellomkrigstidens aller fremste norske lyrikere. I løpet av sin levetid oppnådde han begrenset kunstnerisk anerkjennelse og han slet med en dårlig økonomi. Til tross, hans poesi satt store spor etter seg, og hans beste dikt hører til det fineste den norske litteraturen kan tilby. Bakgrunn Olav Nygard ble født på fjellgården Krossen i Modalen, Hordaland som barn av bonde Simon Larsson Nygard (1842–1930) og Brita Andersdotter Florvåg (1844–1894). Nygard var den nest yngst av ti søsken. Hans skolegang var folkeskole, først og fremst omgangsskole. 1903–1904 gikk han på Nordhordlands Amtskole, og i 1904–1905 gikk han på Møre Folkehøgskule i Ørsta, hvor styreren, Andreas Austlid, tok seg av han. 1905–1906 gikk han i snekkerlære og avtjente miliærtjeneste. 1907–1908 hadde han et nytt opphold ved folkehøgskolen i Ørsta, der han møtte Anton Aure og Anders Underdal. 1909–1910 bodde han i Oslo, en periode hos Hulda og Arne Garborg på Labråten i Asker. Olav Nygard livnærte seg som snekker, verftsarbeider, bryggeriarbeider og bonde. Flere ganger skiftet han bosted for å forsørge seg og familien, og eide og drev småbruk i Eksingedalen (1915–1916), på Lindås (1916–1918), på Horvei (1918–1922) og på Ulsrud (1922–1924). Den 31. desember 1912 ble han gift med Rakel Mathilde Tvedt (1889–1979), datter av bonde Sjur Hanssen Tvedt og Bertha Karin Monsdotter. Hun skulle komme til å overleve sin ektemann med 55 år da Nygard døde den 11. februar 1924 på Ulsrud i Østre Aker etter lengre tids sykeleie av tuberkulose. Nygard har fått Olav Nygards veg på Ulsrud i Oslo (like ved hans siste bosted i Beverlia) oppkalt etter seg. Gavlveggen i Ulsrud Borettslag i veien er dekorert med Nygard-sitatet «No kvil deg fot. No hev du vinne fram.» fra diktsamlingen Ved vebande. Lyrikeren Nygard ble tidlig opptatt av engelsk dikting, William Shakespeare, Percy Bysshe Shelley, John Keats, men også av Henrik Wergeland. I tiden etter 1910 levde han av dagsarbeid og av å skrive for landsmålsavisene. 1910–1911 turnerte han med Hulda Garborg og Det Norske Spellaget. Nygard tilhører idag den sentrale norske lyrikkanon. Han ga ut fire diktsamlinger: Flodmaal (1913), Runemaal (1914), Kvæde (1915) og Ved vebande (1923). Han oversatte også et utvalg dikt av Robert Burns (1923). Debutboken kom ut på Olaf Norlis Forlag, mens de to neste bøkene ble utgitt av Gula Tidend i Bergen. Flodmaal fikk enkelte gode anmeldelser da den kom ut, mens Runemaal og Kvæde ikke ble lagt merke til av mange. Først med sin siste bok fikk han oppmerksomhet ut over en mindre krets. I et takkebrev til Nygard karakteriserer Arne Garborg boken slik: «Det er eit herlegt lite arbeid; høyrer til det beste og er, trur eg, det finaste, me hev av lyrikk på norsk». Om døden I sine dikt beskjeftiger Nygard seg med de største temaer, og han står klart innenfor en romantisk diktertradisjon. Han blir ikke uten grunn kalt en dødens dikter: Hans bøker, særlig Ved vebande («ved det hellige») og et etterlatt manuskript, inneholder tradisjonelle døds- og vanitasdikt, men også svært originale bearbeidelser av disse temaene. I kontrast til den åpne dødstematikken står et sterkt fokus på fruktbarhet, skapelse og de livgivende impulser. Disse to sidene inngår ofte i en poetisk fruktbar dynamikk, for eksempel i hans kanskje mest kjente dikt, «No reiser kvelden seg» fra 1923: No reiser kvelden seg i vesterbrun, han trør på lette føter gjenom tun og skuggeveven fjell-imillom hengjer. Det gjeng ei kviskring gjenom kjørr og lyng, og talatrasten skifter ljod og syng med avdagsskjelven under sine strengjer. Men dagen tek sin gangar fast i taum tek ferdakåpa på med fullrend saum og bort frå blåne etter blåne skundar. Det gular gjenom svale dal og lid, der skuggen ventar natta, brura si og ør i sine elskhugsdraumar blundar. Naturmystikk Olav Nygards forfatterskap faller i to deler. De tre første bøkene inneholder en rekke folkeviseinspirerte og ofte naturmystiske dikt, svært mange av dem innenfor en romantisk og idealistisk verdensanskuelse. Dikterens ansvar er et sentralt motiv i det tidlige forfatterskapet, og dette blir tematisert både sosialt og eksistensielt. Et typisk eksempel på dette er diktet «Eg vart vald til svarberg», fra Runemaal. Den siste diktsamlingen kommer ut etter en åtteårig pause i forfatterskapet. I denne boken kommer det inn både tvil og avklaring i forhold til idealismen, og Nygard beveger seg henimot en posisjon hinsides romantikken. Synet på dikterrollen gjennomgår store endringer, den blir gjenstand for en omfattende og poetisk avansert utspørring av forholdet mellom dikter og dikt. Denne posisjonen har vært karakterisert som «metaromantikk». I siste del av forfatterskapet når Nygard også sitt mesterskap i turneringen av de klassiske versformene. Samtlige av Nygards dikt er skrevet i tradisjonelle strofeformer, og særlig sentral i forfatterskapet er ottava rima-strofen, som totalt dominerer de siste delene av hans lyriske produksjon. Nygards dikt har ofte blitt oppfattet som språklig vanskelige. Dette beror både på at han i store deler av forfatterskapet benyttet seg av gamle, ‘ukurante’ ord, og på den utstrakte bruken av sammensatte ord og voldsomme språkbilder. Denne tendensen til vanskeliggjøring har blitt betraktet som hans største svakhet som lyriker, men også som et mulig modernistisk trekk ved forfatterskapet. Utgivelser Flodmaal (1913) Runemaal (1914) Kvæde (1915) Ved vebande (1923) Dikt (gjendikting av Robert Burns) (1923) Dikt i samling (1984, ny utgave 2004) Referanser Litteratur Olav Nygard - liv og dikting (tidsskriftet Nordica Bergensia, nr 15 (1997). 205 s. (Heile heftet er vigd lyrikaren Olav Nygard og inneheld desse foredraga: I Stegane: "Olav Nygard og den litterære tradisjonen", s. 9-22. G Akselberg: «Språk og språkbruk hjå Olav Nygard», s. 23-45. A Aarseth: "Den vanskeleggjorde forma. Linjer og verkemiddel i Olav Nygards lyrikk", s. 47-62. A K Fonneland: «Mørke og lys. Ny lyrikk i møte med Olav Nygard», s. 63-82. M Tveisme: «Ikkje berre himmelsyner. Nærværet i Olav Nygard si dikting», s. 83-94. J Gjerdåker: «Olav Nygard og livssoga hans», s. 95-113. Resten av heftet er opptrykk av sentrale artiklar av og om Olav Nygard). ISBN 82-90500-41-6 - Les i fulltekst Vassenden, Eirik. Skapelsens problem. Lesninger i Olav Nygards lyrikk. 353 s. Dr.avh., Universitetet i Bergen, 2003 Aarnes, Asbjørn. Poesien hos Olav Nygard, et dikteralbum. 343 s. (Pax, 2004) Eksterne lenker Jan H. Landro: «Saknad heiter livet mitt» nett-tekst Ferdig søk i databasen LITTFORSK Utvalgte dikt fra aasentunet.no Digitaliserte bøker av Olav Nygard og om Nygard hos Nasjonalbiblioteket Norske lyrikere Nynorskforfattere Personer fra Modalen kommune


text: Oslo Børs ASA er Norges eneste regulerte markedsplass for omsetning av aksjer, egenkapitalbevis og andre verdipapirer, som derivater og obligasjoner. I 2019 ble Oslo Børs en del av Euronext. Historie Oslo Børs ble etablert ved egen lov av 18. september 1818. Handelen på Oslo Børs startet den 15. april 1819. I 1881 ble Oslo Børs en fondsbørs, det vil si at verdipapirer ble tatt opp til notering. Den første kursnotering av verdipapirer inneholdt 16 obligasjonsserier og 23 aksjer, Norges Bank inkludert. Oslo Børs var den første norske børsen som ble etablert, etterfulgt av lokale børser i Trondheim (1819), Bergen (1837), Kristiansand (1837), Drammen (1839), Stavanger (1878), Kristiansund (1894), Skien (1895), Ålesund (1905) Sandefjord (1912), Haugesund (1914) og Fredrikstad (1921). Oslo Børs hadde hele tiden hovedmarkedet for noterte aksjer og obligasjoner, de lokale børsene drev vanligvis med valutanoteringer og vareomsetning, selv om de også hadde en viss fondsbørsvirksomhet. Etter første verdenskrig ble Oslo Børs den eneste børsen som hadde noe aksjeomsetning av betydning. Oslo Børs samarbeider om blant annet handelssystemer med London Stock Exchange. Børsen har også et samarbeid med børsene i Singapore og Toronto (Canada) om sekundærnotering av selskaper. Børsen ble privatisert i 2001, og ble etter fusjonen med Verdipapirsentralen (VPS) i 2007, heleid av Oslo Børs VPS Holding. Selskapsstruktur I 2006 kjøpte Oslo Børs 50% av aksjene i NOTC, den norske markedsplassen for unoterte aksjer. I 2017 kjøpte de ut Verdipapirforetakenes Forbund, slik at selskapet ble heleid. I 2012 kjøpte Oslo Børs ca. 71% av aksjene i fiskederivatbørsen Fish Pool, og eier per 2020 ca. 97% av aksjene. I 2019 ble Oslo Børs VPS en del av Euronext-konsernet. I 2021 solgte Euronext Oslo Market Solutions for å fokusere på konsernets kjernevirksomhet. Bygning Børsbygningen i Tollbugata 2 i Oslo ble oppført i årene 1827–1829 etter tegninger av arkitekt Christian Heinrich Grosch (1801–1865). Børsen søkte i 1822 staten om å få bygge på Grønningen (i dag kalt Børshagen), den første og eneste offentlige park i datidens Christiania. Grosch måtte i 1827 forlate stillingen som assistent for slottsarkitekt H.D.F. Linstow fordi Stortinget nektet å bevilge penger til byggingen av Slottet, og var dermed ledig for sitt første oppdrag i hovedstaden. I dag skjer all handel på Oslo Børs elektronisk, bygningen inneholder ikke lenger den fysiske markedsplassen for verdipapirer. Børssalen er i dag kontorer. Som markedsplass Oslo Børs tilbyr notering og handel i aksjer, egenkapitalbevis, ETP-er, renteprodukter og derivatprodukter på fem ulike markedsplasser; Oslo Børs, Oslo Axess, Merkur Market, Nordic ABM og Oslo Connect. Oslo Børs er den største markedsplassen hvor det noteres og handles aksjer, egenkapitalbevis, ETP-er (børshandlede fond og notes), derivater og renter. Oslo Axess ble etablert i mai 2007 som et alternativ til Oslo Børs for notering av, og handel i aksjer. Merkur Market ble etablert i 2016 og er en såkalt multilateral handelsfasilitet, hvor regelverket er mindre omfattende enn for selskaper notert på Oslo Børs og Oslo Axess. Nordic ABM ble etablert i juni 2005 som en alternativ markedsplass for renter. Oslo Connect ble etablert i 2009 og er en markedsplass for handel i ikke-standardiserte derivater (OTC-derivater). Oslo Børs har fem forskjellige markedsplasser. Oslo Børs, Oslo Axess og Merkur market er markedsplasser for aksjer. Nordic ABM for renteprodukter samt Oslo Connect for derivater. Oslo Børs Oslo Børs er hovedmarkedsplassen til Oslo Børs. Oslo Axess Oslo Axess er en regulert og autorisert markedsplass i regi av Oslo Børs. Hensikten er å bidra til vekst blant mindre selskaper, og gi dem de fordelene som oppnås ved å ha aksjer notert i et regulert marked. Generelt Oslo Axess er ment for selskaper som ønsker notering på en regulert markedsplass, men som ikke tilfredsstiller kravene til børsnotering på Oslo Børs. Investorer får beskyttelse og et kvalitetsstempel av Oslo Axess, men denne vil derimot ikke være like dekkende som for selskaper på børsen. Hovedmålgruppen er små og mellomstore selskaper, inkludert pre-kommersielle selskaper. Oslo Axess opererer med de samme prisene for handel som Oslo Børs. Konsesjon Oslo Axess har konsesjon fra Finansdepartementet til å fungere som regulert markedsplass for aksjehandel i Norge. Stort sett gjelder de samme lovgivningene som for Oslo Børs. Første virkedag for Oslo Axess var 2. mai 2007. Merkur market Merkur Market er en multilateral handelsplattform (MTF) opprettet av Oslo Børs. Både opptakskravene og de løpende rapporteringsforpliktelsene i etterkant av opptaket, er enklere og mindre omfattende enn på Oslo Børs og Oslo Axess. Oslo Connect Oslo Connect er en multilateral handelsplattform (MTF) for handel i ikke-standardiserte derivater. Nordic ABM Nordic ABM er en liste for registrerte renteprodukter hvor Oslo Børs fastsetter reglene etter konsultasjon med markedsaktørene. Nordic ABM er ikke et regulert marked eller multilateral handelsfasilitet underlagt regulering i børsloven eller verdipapirhandelloven. Aksjer I Norge kan et allmennaksjeselskap (ASA) noteres på Oslo Børs. Det er opp til selskapet selv å søke om å bli tatt opp til notering, men selskapet må oppfylle gjeldende krav som blant annet omfatter antall eiere (spredning), antall aksjer, markedsverdi og historie. For å være notert stiller Børsen blant annet strenge krav om behandling av konfidensiell informasjon. Selskaper som tilfredsstiller kravene til notering, vil mye lettere få tilgang til kapital gjennom emisjoner. Mange investorer investerer utelukkende i verdipapirer som er notert på en børs. Slike papirer er lettere å selge. OBX – indeksen består av de 25 mest omsatte aksjene notert på Oslo Børs. OBX-indeksen er handlebar, det vil si at du kan kjøpe og selge børsnoterte futures og opsjoner på indeksen. Sagt på en annen måte kan du få samme eksponering ved å kjøpe et indeksprodukt som om du kjøper alle aksjene (vektet) som inngår i indeksen. Rangeringen baseres på en seks måneders omsetningsperiode. Indeksen justeres hver tredje fredag i juni og desember. OSEBX – Oslo Børs Benchmark Index skal være en investerbar indeks som inneholder et representativt utvalg av alle noterte aksjer på Oslo Børs. OSEBX revideres på halvårlig basis og endringene implementeres 1. desember og 1. juni. Det lages også en rekke andre indekser. Derivater Derivater ble første gang notert på Oslo Børs 22. mai 1990. Valuta Frem til 1991 var det valutaveksling på Oslo Børs, i dag foregår omsetning av valuta hos Norges Bank. Ledende sektorer Oslo Børs har en unik posisjon internasjonalt knyttet til næringene energi, shipping og sjømat. Børsen er ledende og størst/blant de største i verden innen disse sektorene. Børsdirektører Den administrative leder av Oslo Børs ble tidligere kalt «børskommissær», mens tittelen «børsdirektør» ble innført i 1988. Børskommissærene ble i starten utnevnt av Norges konge, men har siden 24. desember 1868 blitt utpekt av Norges regjering og fikk instrukser fra Handelsdepartementet, ved en kongelig resolusjon. Herman Wang (1819–1822) Lauritz Nicolai Kraft (1822–1834) Jacob Smith (1835–1857) Adolph Ingemann (1857–1865) M P Paulsen (konstituert 1866–1867) Axel Winge (1868–1893) Henrik Theodor Hammond (1894–1904) Reidar Due (1904–1937) Asbjørn Mjerskaug (1937–1963) Hans Christian Arnessen (1963–1977) Erik Jarve (1977–1994) Kjell Frønsdal (1995–1999) Sven Arild Andersen (2000–2005) Bente A. Landsnes (2006–2019) Håvard S. Abrahamsen (2019–2020) Øivind Amundsen (2020–) Se også Børs og katedral Børsens hovedliste Markedsplasser på Oslo Børs Indekser OBX-indeksen, de 25 mest omsatte selskapene OSEBX-indeksen OSESX-indeksen Litteratur Kapitalkilde for Næringslivet. Oslo Børs gjennom 175 år. Utgitt i tilknytning til Oslo Børs' 175-årsjubileum 15. april 1994. Bedriftsøkonomens Forlag, ISBN 82-7037-827-5 Seip, Elisabeth: Arkitekt og klassisist. I: Seip, Elisabeth (red.): Chr. H. Grosch – Arkitekten som ga form til det nye Norge, Oslo 2001. ISBN 82-92238-01-8 Oslo før og nå - artikkel fra forskning.no 2.10.08 Referanser Eksterne lenker Oslo Børs Børser Byggverk i Oslo Christian H. Grosch Kvadraturen (Oslo) Etableringer i 1819 1819 i Norge Byggverk fullført i 1829 Kulturminner i Sentrum (Oslo)


text: Olav Kyrre (norrønt: Óláfr kyrri), født ca. 1050, død 1093, var Norges konge fra 1067 til sin død i 1093. Det første året han regjerte var det sammen med den eldre broren, Magnus, men fra 1069 var Olav enekonge, da Magnus døde ung. Det var antakelig i disse første årene som konge at Olav fikk tilnavnet Kyrre, som betyr den fredelige. Hovedkilden til hans liv er Olav Kyrres saga i Snorres Heimskringla, Fagerskinna og Morkinskinna. Bakgrunn og familie Olav var sønn av kong Harald Hardråde (norsk konge 1046-1066) og Tora Torbergsdatter. Faren Harald ble i 1045 gift med Ellisiv av Kyiv, som han fikk døtrene Maria og Ingegjerd med. I 1048 traff han Tora, som ble mor til sønnene Olav og Magnus. Tora tilhørte Giskeætten, som var en av de mektigste slektene i Norge på den tiden. Etter Haralds død i 1066 skal Tora ha blitt gift på nytt, enten med den svenske kongen Håkan Røde, eller med den danske kongen Svein Estridsson. Olav ble gift med den danske kongsdatteren Ingerid, datter av kong Svein Estridsson, så dersom morens giftermål med Svein stemmer, var Ingerid også Olavs stesøster. Olav og Ingerid fikk ingen barn sammen, men Olav fikk sønnen Magnus med frillen (elskerinnen) Tora Jonsdatter. I England Olavs far Harald dro til England i 1066, og både Olav, stemoren Ellisiv og søstrene Maria og Ingegjerd var med. Harald kjempet i flere slag, og Olav var med i minst ett av dem. Snorre forteller at Olav var med faren da nordmennene seilte opp ved «Humbra», altså elven Humber i Yorkshire, og gikk i land ved «Usa», altså elven Ouse. 20. september 1066 stod slaget ved Fulford, hvor nordmennene og deres angelsaksiske allierte seiret over den angelsaksiske jarlen Morcar av Northumbria. Snorre gjengir også et kvad av skalden Stein Herdisson om Olavs deltakelse i slaget. Snorre påstår at Morcar ble drept i slaget. Dette stemmer ikke, Morcar flyktet og allierte seg med Harald Godwinsson, Harald Hardrådes motstander. Fem dager senere stod slaget ved Stamford Bridge mellom Harald Godwinsson og Harald Hardråde. I dette slaget deltok ikke Olav. Faren Harald ble drept i slaget. Olav tok med den engelske stormannen Skule, som fikk tilnavnet Kongsfostre, hjem fra England. Skule ble lederen for Olavs hird, og fikk flere gårder av det norske krongodset, blant annet Rein i Rissa, og ble stamfar til birkebeinerkongen Inge Bårdsson (norsk konge 1204-1217). Den fredelige kongen Da Olav kom hjem til Norge året etter, ble han innsatt som konge sammen med broren Magnus. Magnus døde allerede i 1069, og Olav ble da konge alene. Olavs regjeringstid ble en fredelig tid for kongeriket. Han inngikk forlik både med danskekongen Svein Estridsson og med Vilhelm Erobreren som da var konge i England, og klarte å holde landet utenfor konflikter med andre land og makthavere. Fordi regjeringstiden hans var så fredelig, er det lite stoff om ham i sagaene. Dette betyr ikke at det ikke skjedde mye viktig i den tiden han var konge. Det var tvert imot en tid som var preget av at kongemakten, staten og rettsorganisasjonen ble sterkere. En indikasjon på dette er at hirden i kongsgården ble fordoblet, og at det ble innført nye hirdskikker etter europeisk modell. I denne tiden ble forholdet til paven atskillig bedre, og dette førte til etableringen av faste bispeseter flere steder i Norge. Olav, som regnes som Bergens grunnlegger, var også den kongen som opprettet gildeinstitusjonen i Norge. Snorre forteller at Olav gjerne selv satt i gildet i Nidaros. Han likte seg visst i slike sammenkomster og kunne være både lystig og pratsom til tross for at han vanligvis var lite snakkesalig. Det å kunne lese var noe som tidligere var forbeholdt de geistlige, men som den første norske kongen lærte Olav Kyrre seg denne kunsten. Symeon av Durham skrev i sin krønike at Olav var svært interessert i å lese salmer, og at han også assisterte prester ved gudstjenester. Det er også bevart et brev til Olav fra Pave Gregor VII. I brevet ber Gregor Olav om å sende «unge og ættstore menn» fra Norge til Vatikanet for å få opplæring som kirkeledere. Vi vet imidlertid ikke hvorvidt Olav gjennomførte dette. Olav døde 1093 på kongsgården Haukbø i Viken, nå Håkeby i Tanum i Båhuslen. Kongen ble senere begravd i Kristkirken i Nidaros (Trondheim). Referanser Litteratur Bjørn Bandlien En engelsk rømling hos Olav kyrre, nr. 4.1 (2004), s. 33-79 Snorre Sturlason, Harald Hardrådes saga og Olav Kyrres saga. Oversatt av Gustav Storm, Kristiania 1900 Eksterne lenker Store norske leksikon - Olav 3 Haraldsson Kyrre Norsk biografisk leksikon - Olav 3 Haraldsson Kyrre Olav 03 Nordmenn fra vikingtiden Fødsler på 1000-tallet Dødsfall i 1093


text: Om det tragiske var den filosofiske doktorgraden til Peter Wessel Zapffe, og ble første gang utgitt som bok i 1941. Zapffes seks hundre sider store verk er en redegjørelse for den filosofiske tankegangen som ble grunnlagt i Zapffes essay Den sidste Messias. I «Om det tragiske» skriver han blant annet at det ligger i menneskets natur å spørre etter mening ettersom mennesket er et meningskrevende vesen. Denne søken etter mening er mennesket alene om, fordi vi er i besittelse av et åndsoverskudd. Mennesket har større intellektuell kapasitet enn det naturen krever, og dette overskuddet bruker vi på meningsløse grublerier for å finne mening med tilværelsen. Dette er «det tragiske». Referanser Litteratur Filosofibøker Peter Wessel Zapffe


text: Organisasjon er to eller flere mennesker som arbeider sammen og utfører oppgaver for å oppnå et mer eller mindre klart definert mål. Dette vil i praksis innebære en formalisering med fordeling av sider ved arbeidet (rollefordeling/oppgavespesialisering) for at samarbeidet skal gi mest mulig effekt. Organisasjoner fremmer medlemmene sine interesser, realiserer mål, produserer varer og tjenester, og administrerer og utøver myndighet. Formelle organisasjoner Formelle organisasjoner kjennetegnes av regelverk, prosedyrer og mål for den kollektive virksomheten. De formelle organisasjonene kan deles i to hovedgrupper: arbeidsorganisasjoner og frivillige organisasjoner. Arbeidsorganisasjoner er opprettet for å produsere bestemte varer eller tjenester i privat og offentlig virksomhet. Formelle organisasjoner er anerkjent av omgivelsene og/eller offentlige myndigheter som en enhet (i Norge ved oppføring i Foretaksregisteret), dessuten er retten til å tale eller inngå kontrakter på vegne av organisasjonen formalisert. Arbeidsorganisasjoner kan organiseres i forskjellig former (se Selskapsformer i Norge) og reguleres i selskapsrettens rettsregeler. Frivillige organisasjoner De frivillige organisasjonene knytter sin virksomhet til bestemte religiøse, kulturelle, humanitære, idrettslige, politiske og næringsmessige interesser og verdier. Et hovedskille mellom frivillige organisasjoner går mellom ideelle organisasjoner og interesseorganisasjoner. Det totale antallet lokalforeninger, klubber og lag blant frivillige organisasjoner i Norge anslås til 200 000. Det finnes ca. 1200 landsomfattende organisasjoner med et samlet medlemstall på mer enn én million. Organisasjon kan også være en betegnelse på aktiviteter som systematisk tar sikte på å ordne, iverksette, fremme og planlegge arbeid som utføres i organisasjoner eller skaffe seg oversikt over et sakskompleks. Organisasjon er i dagligtale ofte det samme som en forening. Uformelle organisasjoner Organisasjoner skiller seg fra uformelle grupper som familier, klaner, vennegrupper, nabolag og gjenger ved at organisasjoners sosiale relasjoner som oftest er mer formelle og målrettede. Dette er imidlertid ikke alltid tilfelle, og av og til kan slike andre sosiale grupper fungere så målbevisst og systematisk at de vanskelig lar seg skjelne fra ordinære organisasjoner. Når det skjelnes mellom formelle og uformelle organisasjoner blir formelle organisasjoner definert på grunnlag av offisielle hierarkier og målsetninger; mens uformelle organisasjoner er definert utfra sosial praksis og forskjellige forhandlingsformer. I en formell organisasjon er medlemskap normalt regulert i en arbeidskontrakt eller medlemskapsbetingelser. Organisasjonsteori Innenfor organisasjonsteorien blir formell organisasjon ofte definert som «et sosialt system som er bevisst konstruert for å nå bestemte mål». En annen tilnærming er å definere formelle organisasjoner som en planlagt struktur av aktiviteter. Også da er strukturen planlagt med sikte på å oppnå noe som kan forstås som et målbilde om ikke nødvendigvis bestemte og klart definerte mål. Fellestrekk ved alle formelle organisasjoner er med andre ord «redskap for å realisere mål». Men hvordan de skal nå disse målene og hvilken struktur de gir systemet som settes opp med målbildet for øyet er avhengig av hvilken oppgave de har, hvilken teknologi de har til rådighet, hva målene er og hvilke påvirkninger, krav, begrensninger og muligheter organisasjonen møter fra sine omgivelser. Uformell organisasjon er i organisasjonsteoretisk sammenhengen en referanse til det sosiale nettverket som etablerer seg innenfor personkretsen av en formell organisasjon, med en uavhengig og selvskapt sosial struktur. Denne uformelle organisasjonen har ingen etablerte felles mål og etablerer kommunikasjonsveier og maktstrukturer uavhengig av og til tider i strid med den formelle organisasjonen. Innenfor den uformelle organisasjonen kan man finne ulike (makt-)koalisjoner. En klassisk organisasjonsteoretisk betraktning er å se organisasjonens mål og virkemåter som konsekvens av interessene til en dominerende koalisjon innenfor den uformelle organisasjonen, som kan være en varierende konstellasjon over tid og i forhold til ulike prosesser og forhold i organisasjonens liv. I denne betraktningsmåten, som gjerne kalles organisk, var mål-fokuset betraktelig neddempet, eller endog eksplisitt forkastet. Andre og senere organisasjonsteoretiske retninger som også er kritiske til instrumentell målorientert teori subsummeres gjerne under kategoriene kritisk teori og postmoderne teori. I organisasjonsteori finner man også en tredje type organisasjoner, som gjerne betegnes spontane. Det kan typisk være den organiseringen av mennesker som er på stedet ved en ulykke eller naturkatastrofe, en spontant oppstått samordning av innsatsen til skadebegrensing og hjelp til skadelidte, som for eksempel brannslukking, redning av mennesker og dyr som har blitt stengt inne eller begravet av ras og sammenraste konstruksjoner, førstehjelp til skadde og så videre. Når eksterne redningsmannskaper kommer frem overlates scenen gjerne til disse, som representerer formell organisering selv om den umiddelbare oppgaven de skal løse er ad hoc-preget. Organisasjonsforskning Organisasjonsforskning setter søkelyset på blant annet arbeidsdeling, samordning, styring, mål, interesser og endring i organisasjoner. Man har også studert tilsiktede og utilsiktede sosiale virkninger av ulike organisasjonstyper. Organisasjonsforskning har vært rettet mot organisasjoner i både næringsliv og offentlig forvaltning samt ideelle organisasjoner og interesseorganisasjoner. Man trekker på en rekke disipliner (statsvitenskap, sosiologi, økonomi, psykologi) og dette medfører at det er tale om et mangfoldig og sammensatt fag. Det undervises og forskes på organisasjoner ved høyskoler, handelshøyskoler og universitet. Også ved frittstående forskningsinstitutter som Fafo, SNF og ISF forskes det på dette området. Norske organisasjonsforskere er med i Nettverk for organisasjonsforskning i Norge. Leder av organisasjoner Den daglige lederen i en stor organisasjon eller institusjon, for eksempel i en interesseorganisasjon, kalles ofte generalsekretær. Generalsekretæren er som regel ansatt, til forskjell fra styrelederen som gjerne blir valgt på organisasjonens landsmøte. I noen politiske partier kalles denne stillingen partisekretær, som hos enkelte partier også er valgt på landsmøtet og har en mer politisk rolle. Dette er vanlig praksis hos for eksempel Arbeiderpartiet. I bedriftsorganisasjoner og offentlige etater kalles ofte den daglige lederen for direktør, disponent eller administrerende direktør. En daglig leder er dermed en fullmektig («agent») som driver organisasjonen på oppdrag fra eier(e) eller medlemmer («prinsipal»). Den øverste beslutningsmyndighet ligger altså hos organisasjonens øverste organ (generalforsamling, landsmøte, parlament), mens daglig leder har fått delegert beslutningsmyndighet for daglig drift. Se også Gruppe (psykologi) Organisasjonsteori Forbund Klubb selskap Referanser Litteratur Pax leksikon besøkt 21/08/08 Videre lesning Oversikt over norsk organisasjonsforskning: Døving, E. og Johnsen, Å. (red.). 2005. Organisasjonsteori på norsk. Fagbokforlaget. ISBN 82-450-0381-6 Eksterne lenker NEON nettverk for organisasjonsforskning i Norge Organisasjonsteori