text: L'Oreal – Digital markedsføring Hjem / L'Oreal Kategori: L'Oreal Publisert mars 17, 2021 november 11, 2021 av Synne Nymark — Legg igjen en kommentar For dette blogginnlegget tar jeg for meg de fem ulike barrierene for bærekraftig utvikling. Under skal jeg forklare hva de ulike barrierene går ut på samt hvilke av barrierene som er mest relevante for Lôreal som bedrift. Barriere: Oppleves lang borte Første barriere handler om at vi føler oss distansert fra for eksempel klimaendringer. Det blir for fjernt for de fleste av oss at vi ikke klarer helt å forholde oss til det. Mange vil distansere seg nettopp fordi mange av problemene ikke omhandler oss selv (Les her). Problemene blir for fjerne til at vi klarer å forstå omfanget av det. 2. Barriere: Lei av dommedagsvarsler Vi blir lei av en konstant påminnelse om alt som omhandler tap. Ved en kontinuerlig påminnelse på alt som er på vei til katastrofe og allerede er blir vi immune av hjelpeløshet. Mangel på løsninger gjør at følelsen av hjelpeløshet vokser som igjen resulterer i at vi distanserer oss fra tema (Les her). 3. Barriere: Konflikt mellom hva vi vet, og hva vi gjør Mange av oss gjør ting vi vet går utover den globale oppvarming i dag. Vanligvis vil vi kjenne på et ubehag når vi gjør ting vi vet er galt. For å slippe å kjenne på følelsene av at vi gjør noe reduserer vi gjerne betydningen av vår kunnskap om klima. Utover dette kan vi også begynne å tvile på kunnskapen vi har om klima for å rettferdiggjøre det vi gjør (Les her). 4. Barriere: Fornektelse Ved så store verdensproblemer som klimakrisen er det enklere for mange å fornekte fakta. Uansett hvor mye fakta vi står med vil fornektelsen uansett finne sted. Fornektelse har altså ikke noe med mangel på kunnskap, derimot er det mer en selvforsvars mekanisme for å unngå de ubehagelige sannhetene (Les her). 5. Barriere: Vår identitet Den siste barrieren går ut på vår identitet. Vi oppsøker gjerne informasjon som kan være bekreftende i forhold til våre allerede eksisterende verdier. Derimot har vi gjerne en tendens til å styre unna informasjon som kan virke utfordrerne på våre eksisterende verdier. Kunnskap som utfordrer våre verdier, truer vår identitet noe som kan resultere i at det krever mye mer for at vi skal ta til oss denne informasjonen (Les her). Bilde av Markus Spiske fra Pexels For å kunne bryte disse barrierene trenger vi en løsning. Derfor har Stoknes kommet opp med fem ulike løsninger. Løsning: Sosiale nettverk Sosiale nettverk er noe de fleste av oss bruker i dag, dette påvirker oss allerede i stor grad. Vi ønsker generelt gjerne å oppføre oss og gjøre som flertallet av mennesker gjør. Dette blir lettere tilgjengelig gjennom sosiale medier da vi ser hvordan folk fra hele verden legger ut, ikke nødvendigvis bare de i nærmeste omkrets. Bruk av sosiale nettverk vil være med på å lettere kunne påvirke flere mennesker i riktig retning (Les her). 2. Løsning: Bruke positive rammer En konstant påminnelse om hvor forferdelig verden står til, samt kostnader og alle katastrofer viker vi gjerne raskt unna. Derfor vil det være mer effektivt å heller jobbe frem de positive effektene som kommer som følge av riktig fokus samt at vi tar klima på alvor. Ved å heller adressere muligheter og løsninger vil det være lettere å få med flere på en bedre tankegang (Les her). 3. Løsning: Enkle handlinger For mange vil spørsmålet om klima bli så stort og omfattende at vi ikke vet hva vi skal gjøre. Ofte hører man om de som lever mest ekstremt for en bedre klode noe som de fleste av oss hadde slitt med å sette seg inn i. Derimot vil det være bedre å fokusere på enkle handlinger vi kan gjøre i hverdagen. Enkle og gode valg vil gjøre det lettere tilgjengelig og lettere for alle å ta en del i. derfor vil det igjen være større sjanse for at flere gjør dette (Les her). 4. Løsning: Historiefortelling For å endre fokuset for folket vil positive historier om ulike løsninger som kan lykkes. Vi må legge fokuset på en visjon og fortelling som gir oss håp om et grønnere samfunn samt byer som vil gi en større mulighet for natur enn det er i dag. Det er viktig å legge fokuset på det positivet enn å konstant fortelle om alle de forferdelige tingene som skjer i verden (Les her). 5. Løsning: Nye indikatorer og signaler Ved å legge fokuset på indikatorer som gir oss mål på de ulike tiltakene vi selv kan gjøre noe med, samt signaler som måler hva vi kan gjøre noe med. Dette resulterer i at vi lettere kan måle hvordan mennesker og bedrifter bidrar. Det er viktig å fokusere mer på hva vi kan gjøre som enkeltmennesker, bedrifter og land. Bilde av Akil Mazumder fra Pexels Skjønnhetsbransjen og deres barrierer Lôreal er en stor aktør innen skjønnhetsbransjen. Virksomheten gjør en rekke tiltak for en bærekraftig utvikling. Ved å minske distansen vi føler vil bruk av sosiale medier kunne bidra stort. Verden vil automatisk føles mindre samtidig som vi generelt har en tendens til å bli påvirket hva andre gjør. Ved å fremme seg selv som en bærekraftig bedrift vil det også bli enklere å påvirke andre bedrifter til å følge etter i samme retning samt få enkeltpersoner til å heller velge deres produkter fremfor en virksomhet som ikke støtter bærekraft. Samtidig som vi ser at flere gjør en forskjell som gjør at flere forhåpentligvis følger etter. Utover dette er det viktig å kunne påvirke til at færre distanserer seg fra kima krisen. Det som virksomheten vil kunne fokusere mer på er å fremme lokale tiltak. Dette vil automatisk gjøre at vi ikke lenger distanserer oss like mye fra problemene som eksisterer. Positive rammer Måten virksomheten skriver om tiltakene de gjør for å sikre en mer bærekraftig verden gir en følelse av håp for fremtiden. Selv om mange av disse tiltakene virker langt unna for oss, vil måten de forteller oss om tiltakene og resultatene av disse gi oss mer positivitet til det bærekraftige istedenfor å legge fokus på det negative. For å bidra til å unngå fornektelse av verdensproblemene skriver Lôreal masse artikler om de positive utfallene av tiltakene de har bidratt med. Ved å handle hos dem vil man kunne bidra til at de har mer penger å bruke på å fokusere på en mer bærekraftig verden. De skriver også om planene de har for å halvere klimautslippene sine innen 2030 (Les her). Per Espen Stoknes: What we think about when we try not to think about global warming: the new psychology of climate action. Chelsea Green Publishing, 2015


source: CulturaX

text: Nina Krstiansen er kritisk til virksomheten til Teri Krebs og Pål-Ørjan Johansen. Foto: Tommy Strømmen Rusforskning er så spennende at både mediene og akademia lett kan bli for naive. 3. juni 2015 22:00 Les Teri Krebs og Pål-Ørjan Johansens svar på kritikken her: Beruset forskningskritikk Det er sprekt når forskere går nye veier. Men forskningsinstitusjonene og de som finansierer bør være ekstra påpasselige når nye veier gås opp, særlig når forskningen foregår midt i politikkfeltet. afp000885787.jpg Forskning.no har de siste dagene skrevet om ekteparet Teri Krebs og Pål-Ørjan Johansen, som begge tidligere var ansatt på Institutt for nevromedisin på NTNU. I 2008 fikk de 3,5 millioner kroner fra Norges forskningsråd for å forske på om ecstasystoffet MDMA kan hjelpe folk med posttraumatisk stresslidelse (PTSD).Studien ble aldri publisert, enten fordi resultatene viste ingen virkning, slik det står i sluttrapporten fra NTNU til Forskningsrådet. Eller fordi datamaterialet, amerikanske videoopptak, var for dårlig, slik ekteparet selv hevder. Krebs og Johansen gjorde, med aksept fra Forskningsrådet, i stedet en metastudie, det vil si vurdering av andres forskning, for å se om LSD hjalp mot alkoholisme. Der fant de positive resultater. Brukte NTNU-status Johansen har brukt tittelen forsker ved Institutt for nevromedisin ved NTNU helt frem til 2014, til tross for at han sluttet flere år tidligere. Krebs sluttet i august 2014 uten å ha gjort ferdig sin doktorgrad, men med studierett på NTNU ut året. Hun bruker fortsatt tittelen forsker ved NTNU. I fjor startet ekteparet opp EmmaSofia, en interesseorganisasjon som skal samle inn penger til å starte produksjon av ecstasy-stoffet MDMA og for å starte kliniske forsøk med MDMA i Norge. Ekteparet har fått stor oppmerksomhet i norske og internasjonale medier, men forskning.nos undersøkelser viser at de låner autoritet gjennom utgåtte ansettelsesforhold og store, akademiske ord om egen virksomhet. I denne saken har mange vært naive: Forskningsrådet, som ikke har noen varsler oppe, selv om de vet at gir støtte til kontroversiell forskning. De følger vanlig prosedyre der NTNU og en prosjektleder får ansvaret. Og de bremser ikke når de får brev fra prosjektlederen på Psykologisk institutt som kommer med meget kraftige advarsler om at prosjektet er på ville veier: Han skriver til Forskningsrådet at han er ført bak lyset og ikke får utlevert dokumentasjon han etterspør, han tviler på prosjektet. Ekteparet tar med seg forskningsrådsbevilgningen, forlater den skeptiske prosjektlederen og tar inn på Institutt for nevromedisin på NTNU. Tirsdag fortalte instituttlederen til forskning.no at han ikke har noen papirer på prosjektet, at han aldri har sett dem og at de ikke har vært oppmerksomme nok hverken i forhold til publisering, etiske forhold eller bruk av NTNU-status i ettertid. Hverken Johansen eller Krebs er blitt ferdig med doktorgraden. Deres høyeste grad er embetseksamen. Men de har vært i et forskerutdanningsløp, og har fått publisert tre studier i vitenskapelige tidsskrifter. En av dem var fra NTNU-tiden med finansiering fra Forskningsrådet. De to andre er analyser av amerikanske helsedata, som ingen har finansiert. Likevel oppgir de forskningsrådsstøtte i artiklene. Mediene – både i Norge og internasjonalt – har vært naive overfor ekteparet. Og når temaet er så spennende som her: LSD og ecstasy-forskning, er det lett å la begeistringen blinde oss. For det gjør seg langt bedre med to forskere fra NTNU som snakker om partydop til alle, enn to aktivister med mastergrad som har laget sin egen interesseorganisasjon. Danielsen Lie har ingen omsorg for dem som foretrekker andre rusmidler enn alkohol | Sterri og Standal


text: debatt, Bodø | Smart by? Nei, svart by Smart by? Nei, svart by 18.12.19 15:32 18.12.19 15:32 Gratulerer AN; avisen har oppdaget at flere lyktestolper står uten lys i mørketiden, denne gangen i Kongens gate vis-a-vis domkirken. Det skulle bare mangle; det er 50 meter fra avislokalene. Det er flere gatelykter uten lys i byens sentrum. Men det kan se ut som kommunen har valgt en strategi der en unnlater å reparere defekte lys, for snart er mørketiden over, det blir mai og da lyser solen snart døgnet rundt. Men enkelte gatelys lyser også da, forgjeves. Som følge av utbyggingen av meierikvartalet har tre/fire gatelykter i Bankgata, med to svært trafikkerte gatekryss, stått uten lys i to år. For noen dager siden ble de tent. Lenger opp i Storgata, fra China Garden til Biskops Kroghs gate har tre gatelykter stått uten lys i hele høst. Og de overlever vel mørketiden uten å bli tent. Men det er ikke bare her det mangler lys. Hvor blir det slik? Kommunen har «outsourcet» vedlikeholdet av gatelysene til Frost Kraftentreprenør AS, et datterselskap til Bodø Energi AS (og Troms Kraft AS). Så er det opp til folk i byen å opptre som varslere til denne bedriften via et skjema på nettet. Men i alle dager? Er det ingen i kommunen eller i bedriften som beveger seg rundt i byen, både i jobb og som privatperson, og legger merke til at mørketiden har senket seg på enkelte gatestrekninger, i dobbelt forstand. Gater og fortau blir brøytet, og sparsomt strødd, men ingen fra Byteknikk synes å bry seg med at stolpene mangler lys. Som de sier i restaurantbransjen: Dette er ikke mitt bord.


text: Slaget om sykehusene står nå - HA Debatt Gunhild Fundlid Brevig, Elverum Senterparti Publisert: 04 februar, 2020 10:49 Oppdatert: 04 februar, 2020 10:49 Åpent brev til Helse Sør-Øst. Styringsgruppa for Helse Sør-Øst la 29. januar fram tre scenarier for funksjonsfordelinger i Sykehus Innlandet. To av forslagene innebærer at det bare skal være fødetilbud og bløtdelskirurgi ved mjøssykehuset. Hvor mange fødsler skal skje i sykebiler fremover? Hva skjer med barneavdeling og tilbud til mor og barn i Elverum om et av de to scenariene blir fasiten? Ifølge foretaksmøte i Helse Sør-Øst 8. mars 2019 skal det være balanse mellom vestlige og østlige deler av sykehusområdet. Dersom vi får et mjøssykehus i vest, må vi ha et velfungerende akuttsykehus i Elverum for østre regioner. Behov for akuttsykehuset i Elverum sier seg sjøl med de store avstandene fra Engerdal i nord til Solør i sør! Tynset er fredet i nord og vil ivareta fjellregionen. Behovet for akuttberedskap på grunn av Trysil med større og større turisttilstrømming, Forsvaret på Terningmoen og Rena, ulykker på rv 3, rv 25 og rv 2 bør også være innlysende. Dessuten har vi godt utbygd og oppdatert helseutdanning på Terningen Arena som trenger praksisplasser på et velfungerende sykehus. Arbeidsplasser og kompetanse er viktig. Dette gjelder særlig arbeidsplasser for kvinner, og er vesentlig for hele regionen. I Elverum har vi startet utbygging av 5G som blir sett på som framtidas muligheter for fjernstyring av operasjoner. Elverum Sykehus må bestå som funksjonelt akuttsykehus for pasienter i alle aldre også i framtida! Vi finner oss ikke i at det kun skal være ett fødetilbud for hele Innlandet med areal større enn Danmark!


text: BSU - En veldig god spareform for unge | Sparebanken Sør-veilederen BSU: Den aller største sparegrisen BSU er den beste sparegrisen for unge som drømmer om å kjøpe egen bolig. Noen tror på karma. Du gjør gode gjerninger, og gode ting skjer tilbake. Jeg, derimot, tror på BSU. Jeg setter inn 25 000 kroner i året, og får renter pluss 5000 kroner tilbake. Når du er ung ønsker du gjerne å leve i nuet. Du klarer ikke å tenke lenger enn til hva du skal ha på deg på neste fest, og det er ingen som dømmer deg for det. Men det kommer en dag hvor du går lei av huseiere som ber deg slutte å spille musikk etter klokken 17, som bestemmer hvor ofte du skal vaske vinduene og som bruker tre uker på å komme ned og fikse det ødelagte modemet. Da kan det være greit å spare til et selveid sted å bo, ved hjelp av en boligsparing for ungdom-konto (BSU). BSU er altså en boligsparingsavtale for unge mennesker. Du kan spare aktivt på BSU-kontoen din til du har fylt 33 år. Om du eksempelvis har sparer fra du er 21 år, vil disse 12 årene med egensparing (sett at du har fylt opp beløpsgrensen hvert år) utgjøre hele 300 000 kroner. Trehundretusen! (Dette er fra 2017 maksgrensen for sparing i BSU. Les mer om de gjeldende BSU-reglene her.) Men det stopper jo ikke der. I tillegg gir Sparebanken Sør deg bankens beste rente på sparebeløpet. Så du har alt å vinne på å spare penger på BSU-kontoen. Nå har det seg også slik at staten har sett BSU-sparingens verdi for unge mennesker, så de gir deg opptil 5000 kroner i skattelette dersom du har spart 25 000 kroner i løpet av året og du har en inntekt over frikortgrensen. De gir deg altså penger tilbake for at du har spart til egen fordel. Det er som å kjøpe et flakslodd du vet det er gevinst på. "Du kaster penger ut av vinduet" er det hyppigst brukte argumentet leietakere får høre fra de som oppfordrer til å heller kjøpe leilighet. Selv mener jeg ikke at du kaster penger ut av vinduet ved å leie leilighet, i alle fall ikke i større grad enn du gjør når du bruker penger på mat. Begge utgiftspostene er penger du bruker og aldri ser noe til igjen, men du trenger mat, og du trenger et sted å bo. Jeg må likevel innrømme at når man først skal bruke penger på å bo, ville det være fantastisk om disse pengene var en investering, og det blir de kun om du betaler ned på en leilighet du eier selv. Derfor sparer jeg til å kjøpe min første bolig. Dette målet er i alle fall en motiverende tanke for meg når jeg overfører sårt trengte penger til en konto jeg ikke kommer til å benytte meg av før mine første aldersrynker har ankommet pannen. Men så kommer jeg jo på, at om jeg sparer disse pengene fra nå, så slipper jeg i alle fall unna bekymringsrynkene om noen år. Og disse er langt verre. På et eller annet tidspunkt kan det føles litt meningsløst å vri om nøkkelen til en dør du ikke eier selv, og du kommer til å få lyst til å etablere deg. Jeg skjønner at det kan være vanskelig å spare så mye som 2083 kroner i måneden, men for studenter og unge generelt, finnes det flere smutthull til denne sparesuksessen: Ønsk deg penger til BSU-kontoen i jule- og bursdagsgave. Du slipper å få luer som klør og glorete lysestaker av besteforeldre, besteforeldrene dine slipper å få leddgikt ved å slite med å pakke inn fysiske gaver, og du er ett steg nærmere et leilighetskjøp. Vinn-vinn-vinn-situasjon. Om du har fast eller deltidsjobb, sett gjerne av et fast trekkbeløp som overføres automatisk fra lønnskonto til BSU-konto samme dag som du får lønn. Du rekker ikke å tenke «wow, så mange penger jeg har til rådighet!» før en andel av disse er videreført. Det du ikke ser, har du i dette tilfellet godt av. Enda et tips som betinger en deltidsjobb: Når feriepengene ankommer, prøv å overfør så mye som mulig av disse. Sparer du for eksempel 10.000 kroner av feriepengene, trenger du bare å spare 1364 kroner de resterende elleve månedene for å fylle opp kontoen. Innstill deg på at du ikke får igjen på skatten. Dette er penger du ikke kan regne med å få, med mindre du har stålkontroll på økonomien din. Så om du får skattepenger tilbake er det kun en bonus. Får du ikke igjen på skatten, er eneste konsekvens at du har like mye penger den måneden som alle andre måneder. Det er sjelden man kan belage seg på å få igjen på skatten, og da føles det mindre bittert å la disse gå direkte til BSU-kontoen. Jeg har selvinnsikt nok til å vite at penger jeg ikke sparer brukes på tull. Jeg kan spare så målrettet jeg bare vil, men etter at jeg startet med SmåSpar, som overfører 10 % av beløpet jeg drar kortet mitt på hver gang, har jeg spart 690 kroner kun den siste måneden. Dette gjør jeg i tillegg til å spare et planlagt og fastsatt månedlig beløp. Du kan bestemme om du vil runde av beløpet eller overføre et fast beløp hver gang du drar kortet. To ganger i året mottar vi studenter ekstra store stipend. Pensumbøker koster sin vekt i gull, men de koster langt i fra hele stipendet du mottar – dette er en ypperlig sjanse til å avse et større beløp til BSU.


text: Ja, da var vi endelig flyttet inn i nytt hus. Vårt hus! Aldri mer flytting, aldri mer slitte stygge leiligheter med blått toalett. - Hurra! Som dere ser har bloggen blitt nedprioritert det siste året. Ret og slett fordi blogglysten ikke har vært på topp og fordi det er andre ting som krever tid. Jeg er mer aktiv på instagram og for dere som ønsker å følge meg der kan legge meg til som linnanitafaaland. Her kommer noen glimt fra julen 2013: Med disse bildene ønsker jeg alle en fortsatt fin romjul og en strålende nyttårsfeiring! For english or any other languages; press the Google translater-button on the right side and select your language. Enjoy your stay! kjøkkenet i nytt hus, stuen i nytt hus ...venter ikke forgjeves! Og det kan man vel trygt si om denne prosessen her. En ting er å bygge ferdighus, men når man selv tegner et hus ned til hver minste detalj, og man selv har ansvar for å leie inn byggmester, elektrikere, rørleggere ++, - tar ting plutselig litt lengre tid. Bare det å overføre skjøtet på tomten fra besteforeldrene mine og over til oss, tok over 6 måneder. Byråkratirot! Men nå lyser det endelig i enden av tunnelen, og til sommeren er vi forhåpentligvis innflyttet i det nye huset vårt! FORHÅPENTLIGVIS!! Her ser dere huset fra sør. Jeg kan jo ikke avsløre FOR mye. Det lille utbygget blir vaskerommet. Jeg skal holde dere oppdatert så godt jeg kan, men jeg kan allerede avsløre hvitmalte gulv, kakkelovn, stukkatur, takrosetter, brystningspanel, badekar med løvebein, walk in closet ++ - Ja, hele nesten 350 kvm å boltre seg på! Jeg tror vi vil få det bra! Gammelt/Old Jeg er fortsatt tro mot landstilen. Men ja takk til litt mer farger! Min datter/my daughter Sååå lenge siden sist. Men tiden som småbarnsmor, og til tider også alenemamma (mannen jobber i Nordsjøen) er travel! Men for en tid tilbake hadde den lille familien på tre en liten photoshoot og nå vil jeg gjerne dele resultatet med dere. Tiden flyr og den lille tulla nærmer seg 6 måneder! *Flere innlegg kommer! Ps; jeg blogger fra nå av kun på denne adressen. Det ser ut til at http://www.vintageogcharm.com/ har blitt hacket. Plutselig har både utseende og språk blitt endret, og nå dukker det også opp blogginnlegg som ikke er fra meg. Så håper dere alle kan slette den adressen og ertsatte den med http://prinsessenpaaerten.blogspot.no/ Er det ellers noen som har tips eller råd på hvordan jeg kan få slettet/få tilbake den den andre bloggen, blir jeg meget glad! Endelig kan formen tillate et lite blogginnlegg igjen. Jeg føler formen så smått begynner å komme seg, migrenen kommer ikke lengre like ofte - og ENERGIEN er stigende. Endelig, kan noe så enkelt som å hente posten, gjøres hver eneste dag! Selvfølgelig har de hyppige migreneanfallene blitt avløst av andre ting, slik som bekkenløsning og diverse 'ta på seg sokkene'-vanskeligheter. Men hva er vel det i forhold til en god omgang med migrene hvor man går rundt med dobbeltsyn 24/7?! Under den 2 måneders lange bloggpausen, er det ikke bare svangerskapsmigrene som har stått på menyen - vi har også flyttet. Dessverre ikke til sveitservillaen vår - men ettersom huseier plutselig bestemte seg for å legge boligen ut for salg, hadde vi ikke annet valg enn å flytte. En ny runde med oppussing og nok et flyttelas senere, er vi endelig på plass. Hardt, men verdt det. Å bo i uvisshet og muligens måtte flytte med en liten baby på lasset, var totalt utenkelig. Heldigvis var ikke flytteturen lang - kun 5 min. unna. Fordelen er 2 ekstra soverom, innleid arbeidskraft og en litt mer sentral beliggenhet! Og når det gjelder sveitservillaen, arbeides det fortsatt med planering av tomta. Men det kommer til å bli et DRØMMEHJEM. Alt er planlagt - ned til den minste detalj! Men over til tittelen; babyrom. I løpet av de siste dagene har vi endelig blitt ferdige med den biten. Når man gjør ting i etapper, tar det nemlig litt tid. Jobbing, pause, jobbing, pause, jobbing, pause...osv, osv... Hadde dette vært før graviditeten, hadde jeg nok klart dette på under en dag. Men nå er vi endelig i mål. Til og med babytøyet er vasket, brettet og lagt nøysomt ned i Hemnes-kommoden fra Ikea. Wallstickers og selvlaget uro i fattigmannssølv henger over sprinkelsengen. Enn så lenge har jeg styrt unna knæsjfargene. Enn så lenge... Til og med vuggen i stuen er i perfekt stand. Nå gjenstår det bare en ventetid på 5-8 uker før den tas i bruk av ei nydelig lita tulle med navn Ingrid Taline. - KAN NESTEN IKKE VENTE! Gode nyheter/good news Dette må definitivt være den lengste bloggpausen noensinne. Jeg må jo meddele at det har skjedd en del siden sist, så derfor er det på høy tid med en liten oppdatering. Dessuten er det jo deilig med litt tidsfordriv i form av blogging innimellom ... Som dere ser har magen vokst bittelitt siden sist! 25. mai - på bursdagen min, ble nemlig mistanken bekreftet - positiv graviditetstest. Det vil si at i midten av januar venter vi en liten jente. Åh - som vi gleder oss! (På bildet: 18 uker på vei) Selv om jeg storkoser og gleder meg over svangerskapet er ikke alt barebare. Jeg sliter stort sett hver dag med moderat/sterk hodepine - svangerskapsmigrene, som det så fint kalles. Jeg er til kontroll hver uke for å ta blodtrykk, urinprøve og blodprøver i frykt for at ikke ting skal utvikle seg til svangerskapsforgifting. Men jeg føler meg i tygge hender, og håper og satser på at ting går bra. Noe det sikkert gjør! Men jeg kunne selvsagt ønske at jeg gikk gjennom svangerskapet i toppform. Føler jeg har vært nok syk dette året! Ellers er vi godt i gang på hustomta. ENDELIG kan jeg skimte sveitservillaen vår i enden av tunnelen!! Turkis - en nyydelig farge nå i sommer. Så vakker at jeg vurderer å male et møbel i samme spreke farge. Ved siden av jernsengen her i stuen står det nemlig en gammel krakk. Denne fungerer som et lite avlastningsbord. Perfekt for sene tvkvelder, når jeg trenger og ha godisskålen lett tilgjengelig. Krakken er ideell å male ettersom det går så fort, dermed kan den lett overmales til høsten.... Hmm ..... - skal, skal ikke? Jeg sier definitivt skal! Jeg kan ellers meddele at endelig skinner sola over Sørlandet - noe som gjør livet bare bittelitt bedre å leve! Det er dessuten fredag - den aller beste dagen i uken. NYT! HA EN FANTASTISK KVELD - NYT SOMMEREN - OM DU KAN. Gangen/'imellomtiden', Nå er det på tide/It's about time Nå er det lenge siden sist, dere! Men sånn blir det innimellom - bloggingen frister ikke like ofte som tidligere. Denne uken befinner vi oss i vakre Hardanger, nærmere bestemt hos svigers. Vi har hatt en storslagen bryllupsfeiring med hele vår familie og venner tilstede. Kjempe koselig, men nå er jeg glad det hele er over. I dette innlegget velger jeg å legge ut et lite bilderas fra spisestuen vår. Spisestue-møblene er fra serien Bombay fra Bohus. Bordføttene har fått seg en omgang med hvitmalingen, mens selve bordplaten har blitt behandlet med drivved-beis og deretter et strøk med hvitkalket oljebeis. Stoltrekkene fra Ikea passet såvidt over de brede stolryggene. Men med litt iherdighet gled de sakte, men sikkert på plass. I denne månedens utgave av Boligpluss er det en boligreportasje fra den gamle leiligheten vår i Kristiansand. Bildene ble tatt i fjor sommer og selve intervjuet kun ett par dager før bryllupet. Det var flott å endelig se det på trykk! Spisestuen/'i mellomtiden' Sommertid/summertime Med kalenderen pekende på juni måned, og en gradestokk som viser nesten 25 varmegrader, kan det definitivt kalles sommer. La oss bare håpe på at den er kommet for å bli. Og med det fine lyset må det også knipses ett par bilder. Denne gangen av kjøkkenet. Og som dere ser er den duse grønnfargen kommet for å bli. I hverfall helt til jeg blir lei av den ...(håååper det blir lenge til). En liten bonus med å gifte seg er alle de vakre gavene. Jeg koste meg hver dag i ukene etter bryllupet med å pakke ut og finne den riktige plassen til hver eneste lille gjenstand. Denne Biscuit-krukken kjøpte jeg selv på Mosters hus i Lyngdal ett par måneder før bryllupet. Den ble brukt til å ha sjokoladekjeks stående i på bryllupsfesten. Det aller beste er at den sklir rett inn her hjemme også! HA EN RIKTIG FIN JUNIKVELD - NYT SOMMEREN! Kjøkkenet/'i mellomtiden' FARGE SPLÆSJ/COLOR DASH! I en ellers så hvit og landlig leilighet er det herlig med litt farger. Faktisk et lite 'must' vil jeg si! Denne gamle vaskekommoden ble kjøpt for 200,- på bruktbutikken Shalam i Kristiansand. Den gang var den rosa. Hjemme hos meg ble den hvit, men for en stund siden ble den nok en gang malt - men denne gangen endte fargen på en dus grønnfarge. Og med en fil hentet fra mannens verktøyskrin, fikk den også et slitt uttrykk i kantene. Bildene er tatt i fra ganga i huset, hvor vi nå leier frem til sveitservillaen vår står ferdig. Vi er enda helt i startfasen på byggeprosjektet, så det gjelder å ha is i magen. Ha en riktig fin fridag - kos dere! Gangen/'imellomtiden' VÅRT BRYLLUP/OUR WEDDING DAY Her kommer det nok et par glimt fra vår store dag,7. mai 2011 - alt laget om til en liten filmsnutt. Ps! Ikke glem å skru på lyden på datamaskinen ... BRUKTFUNN/A USED SHELF Aaah - endelig helg! Og jeg skal ikke gjøre noe som helst. Det er min oppskrift på en avslappende helg, det! I ettermiddag valgte jeg å finne frem kameraet fra skuffa og knipse noen bilder. Denne gangen ble et av objektene mitt aller siste bruktfunn; tallerkenhylla fra Fretex til 299,- Det begynner riktignok å bli ett par måneder siden storkuppet, som jeg vil kalle det - men bloggiveren er ikke alltid på topp.Siden den tid har den hengt på stueveggen og bare ropt om å bli bloggifisert. Mine søte små ble også noe uinteressert, men villige med på photoshooten... MED DETTE ØNSKER JEG DERE ALLE EN FORTREFFELIG OG AVSLAPPENDE HELG! 'I mellomtiden', Stuen/'i mellomtiden Norges grunnlovsdag/Norways constitution day (Bilde: Flagg.no) Hurra for Norge! Hurra for at vi er et fritt og uavhengig land. Hurra for alle som kjempet for vår frihet under krigen. Hurra for vårt vakre og nydelige land Norge! Siden 1380 hadde Norge vært i union med Danmark (dansketida eller «400-års natten»), men ved Kieltraktaten i januar 1814 avstod danskekongen, Frederik 6.,blant annet Norge til svenskekongen. Den danske øverstkommanderende i Norge, Christian Frederik, som var blitt svært populær i landet på grunn av sitt vinnende vesen, sammenkalte 112 representanter fra det sørlige Norge for å møte på Eidsvoll til forhandlinger om en norsk grunnlov. 33 av utsendingene var valgt av hæren og marinen, 25 var fra byene (kjøpstedene) og 54 fra landdistriktene i fylkene (amtene). På grunn av den lange avstanden ble ingen representanter fra nord-Norge innkalt. Flertallet av representantene, selvstendighetspartiet, var ca 80 personer, mens unionspartiet talte omlag 30 personer. De mest framtredende av disse var for selvstendighetspartiet C. Magnus Falsen, G Sverderup, P. Motzfeldt og W.F.K. Christie. Andre Eidsvollmenn var blant andre unionspartiets leder Wedel Jarlsberg, S. Løvenskiold, Nicolai Wergeland og J. Aall Samlingen fant sted i hovedbygningen på Eidsvoll Værk (nå museum) der hovedforhandlingene startet 12. april 1814 og ble avsluttet 20. mai. Da reiste Eidsvoll-mennene seg etter avslutningsmiddagen, tok hverandre i hendene i en brorskapskjede og uttalte unisont de udødelige ordene: «Enige og tro til Dovre faller».Selve den nye grunnloven ble undertegnet 17. mai 1814. Samme dag ble Christian Frederik valgt til ny, norsk konge. Han fikk bare være konge noen få måneder, etter som han måtte overgi tronen til svenskekongen, Karl Johan, allerede 10. oktober 1814. Og Norge var nå i nesten 100 nye år i union med Sverige, fram til 1905. Det store engasjementet som også Henrik Wergeland la for dagen i forbindelse med å få i stand en skikkelig markering av at Norge hadde fått sin egen Grunnlov, kom virkelig for dagen i studenttiden hans. Da skrev han blant annet den kjente barnenasjonalsangen «Vi ere en nasjon vi med». Senere er Wergeland blitt tillagt æren for at 17. mai ble den nasjonaldagen den er i dag. Henrik holdt også den første offisielle talen for dagen på 17. mai 1833 i Oslo. Henrik Wergeland døde allerede i 1845, bare 37 år gammel av lungebetennelse og tuberkulose. Den siste 17. mai han levde, stilte folkemengden seg opp utenfor huset hans for å vise at de satte pris på alt han hadde gjort for grunnlovsdagen. Under tyskernes okkupasjon av Norge fra 9. april 1940 til 7. mai 1945, trådte følelsen av nasjonalt fellesskap i forgrunnen. Naziregime, terror, fengsling og tortur, skulle igjen samle folket. Under den tyske okkupasjonen var det strengt forbudt å feire 17. mai, men neppe noen gang har dagen inntatt så sentral plass i folks bevissthet som nettopp da, slik dikteren Nordahl Grieg har formet det i et dikt som snart ble alle nordmenns eie: «Idag står flaggstangen naken, bak Eidsvolls grønnende trær, Men nettopp i denne time, De sterke motsetninger som hadde preget 17. mai-feiringen i 1920- og 30-årene, ble etter krigen avløst av følelsen av fellesskap slik som i årene omkring 1905. Men der var en forskjell. Den gang var det den fulle nasjonale selvstendighet som sto i sentrum for 17. mai-feiringen og folkejubelen. I årene etter 1945 lå hovedvekten sterkere på de demokratiske rettighetene, kontrasten til det man hadde opplevd under krigen, vold, terror, konsentrasjonsleirer, diktatur. Nasjonalfeiringen På selveste dagen før dagen - dagen før bryllupet mitt, ringer det fra Boligpluss - en av Norges største interiørmagasiner. I fjor på denne tiden hadde jeg nemlig besøk av en fotograf i forbindelse med en reportasje for bladet, og på forrige fredag var det tid for selve intervjuet. (Bilde tatt av Boligpluss i forbindelse med en boligreportasje) Noen uker etter denne fotograferingen, fikk jeg også en kjempeoverraskende telefon fra samme magasin - leiligheten min var blitt valgt ut som en av de ti finalistene til å bli med i konkurransen 'Norges vakreste hjem 2010'. Flere av bildene fra 'photoshooten' ble brukt i denne konkurransen og selv om vi ikke nådde helt til topps, var det stor stas og bare få delta. Så i juli måned, kommer boligreportasjen på trykk. Jeg må si jeg er litt spent. For hva var det egentlig jeg sa nå igjen?! Å bli intervjuet dagen før bryllupet var kanskje ikke den beste ideen ... Hihi! Men jeg gleder meg til å se alle bildene fra leiligheten, selv om vi ikke lengre bor der. Minner på trykk! Leiligheten, Rester/left overs - og et vakkert vårbryllup Tim McGraw & Faith Hill; It's your love Så var drømmebryllupet vel overstått. Vår dag. Min og Anders. Solen skinte hele dagen for oss, og alle i nærmeste familie var tilstede, utenom 'mormor' Sigfrid, som dessverre ikke har helse til å reise helt fra Sandnes til Hægebostad. Bryllup er en definitivt drømmedag med kjærligheten i fokus! Kunne ønske jeg kunne få den tilbake igjen og igjen (med noen småvrir såklart - man kan ikke få alt til gå slik man helst vil..). Det var flere ting vi satt tilbake med dagen etter... Blant annet masse mat. Godteri, kaker, frukt, smørbrød og disse nydelige cupcakes'ene. Som med alt annet, vet jeg hvordan jeg vil ha det. Og disse cupcakesene ble akkurat som ønsket. Nydelige og romantiske i duse pasteller. Og helt fantastiske i smak! Høydepunktet i løpet av dagen var definitivt vielsen i kirken og fotograferingen på den nydelige stranden og brygga ved Rosfjord strandhotell. Stemningen og settingen var bare helt uforglemmelig! Etterpå ventet et nydelig lokale med hvitdekkede runde bord og stoler med hvite stoltrekk, stor romantisk wallstickers på veggen med teksten; Grow old along with me - the best is yet to be, lysestaker i fattigmannsølv, pikekyss og hjertegodis i skåler fra Madame Stoltz, titalls buketter med Memory Lane roser, romantiske smågaver til alle gjestene, femarmede sølv lysestaker med levende lys + + . Noen vil sikkert påstå jeg var gal med alt det jeg la ned i dette lokalet for å få det så perfekt som mulig, men det var virkelig verdt det! Ned til siste krone og minutt! Det ble nettopp like gjennomført som jeg ville ha det ... Den lykkelige brud fotografert av sin vakre forlover på stranden ved Rosfjord strandhotell; * Flere bilder kommer senere! Velg språk/Select Language Alle bilder er tatt av meg, om ikke annet er oppgitt. Lån gjerne, men husk å linke. nita_nr1@hotmail.com Fakta om huset vårt: - 2.etasjers sveitservilla fra 2013, tegnet av bloggforfatter.- Boareal: ca 360 kvm fordelt på to plan.- Rominndeling:1 etasje; yttergang, gang, garderobe wc/bad, lekerom, kontor, spisestue, stue, kjøkken, kjøkkenstue, spiskammers og vaskerom2 etasje; 5 soverom, walk in closet, 2 bad og loftstue.Leverandører:- Ikea- Floret interiør- Historiske fliser- Eks design- Trapperingen- Right price tiles


text: Inviterer til digital juleavslutning, 17. desember Foto/ill.: Ingunn Ek, Kulturoperatørene Alle ansatte og studenter er invitert til høytidelig og underholdende juleavslutning 17. desember klokken 13:00. Publisert tirsdag 01. desember 2020 - 09:35 Sist oppdatert torsdag 17. desember 2020 - 14:25 UNIVERSITETETS JULESENDING Hold deg klar torsdag 17. desember klokken 13:00 Alle studenter og ansatte vil få tilsendt lenke til sendingen på e-post. Sendingen kan kun sees torsdag klokken 13:00 – I år har det naturligvis ikke vært mulig å arrangere tradisjonelle julebord, avslutninger og julekaffe slik vi kjenner det. Derfor inviterer vi hele universitetssamfunnet, både ansatte og studenter, til digital juleavslutning. Det blir som en tv-sending, som kun kan sees direkte torsdag klokken 13, og jeg håper at alle tar seg tid til å få med seg markeringen, sier Dag Rune Olsen, rektor ved UiB. Alle studenter og ansatte har fått tilsendt lenke til sendingen på sms og e-post. Sendingen kan kun sees torsdag klokken 13, så det gjelder å sette av tiden. – Dette året har vært annerledes og utfordrende for oss studenter. Når samfunnet har stengt ned og vi har manglet de sosiale møteplassene i hverdagen, har det vært krevende å opprettholde motivasjonen for studiene. Det skal derfor bli godt for oss å endelig ta ferie, men før det er jeg glad for å kunne ønske alle medstudenter velkomne til en velfortjent og storslagen juleavslutning! Dette blir veldig bra, og jeg kan garantere julestemning, sier Sandra Amalie Lid Krumsvik, leder av Studentparlamentet ved UiB. Du møter UiBs juleugle på Instagram i desember Illustrasjon: Margareth Haugen Finn ugla - og vinn! Hvor er juleugla? I forkant av julesendingen kan du gjette hvor UiB-ugla er. Ny oppgave blir lagt ut hver dag på Instagram Stories. MER FØRJULSHYGGE UiB Alumni inviterer til digital julekonsert 15. desember Vi kårer to vinnere under julesendingen – den med flest riktige svar,og en tilfeldig, trukket vinner. Begge vinnerne får et et trådløst, støydempende headset - Sony WH-1000XM4. Her følger du UiB på Instagram Enda en julekalender ...! På Høyden har selvsagt også en helt vanlig julekalender, alle hverdager, til og med julaften 24. desember. Følg med på forsiden av På Høyden eller vår julekalenderside.


text: Sjekk topplisten med alle beste norske bettingselskaper i 2021 her! Beste norske bettingselskaper 2021 Velkommen til vår oversikt over alle de beste norske bettingselskaper som finnes på markedet i 2020! Her har vi samlet sammen en omfattende oversikt over de beste stedene hvor norske spillere kan kose seg med oddsspill, og samtidig få tilgang til store spillutvalg og generøse bonustilbud. Vi presenterer en oversikt over de mest populære bonustilbudene akkurat nå, og anbefaler det vi mener er det beste bettingselskapene for øyeblikket. Det lanseres kontinuerlig nye bettingselskaper, men kun kremen av kremen får en plass på topplistene hos oss! Vi har også hvilke bookmakere hvor det er mulig å sette inn penger med norske VISA-kort, slik at du slipper bruke masse tid og energi på blokkerte spillsider! Bla gjennom de forskjellige bonustilbudene du finner her, og se om det er noe som faller i smak. Vi oppdaterer denne siden jevnlig når det lanseres nye kampanjer og superbonuser hos bettingselskapene på topplisten vår. Du kan lese våre omfattende og grundige omtaler av bettingselskapene, og slik finne ut hvilke som passer best for deg uten å måtte registrere konto hos 4-5 bettingselskaper før du finner et sted du liker deg. Vi holder deg oppdatert på nye norske bettingselskaper og nye populære oddsbonuser som dukker opp! Våre 5 på topp bettingselskaper Eksklusivt! 100 kr GRATIS 100% opptil 1 000 kr + 250 kr freebet NY ODDSSIDE! 100% oddsbonus opptil 1 200 kr 100% opp til 10 000 kroner NY ODDSSIDE! 100% oddsbonus opptil 2100 kr NY ODDSSIDE! 100% oddsbonus opptil 2 100 kr Nylansert sportsbook! 100% oddsbonus opptil 2 100 kr Populære bonustilbud fra norske bettingselskaper Her har vi samlet sammen de aller mest populære bonustilbudene fra bettingselskaper i Norge. Tilbudene du ser under er basert på hva våre lesere setter mest pris på, og benytter seg mest av. Vi tar til enhver tid pulsen på hva som rører seg i betting-Norge, og sørger for å gi deg en oppdatert oversikt over de heteste bonustilbudene akkurat nå. Vi følger med på når det dukker opp kampanjer verdt å benytte seg av. Det kan være alt fra spesielle påfyllsbonuser som er for gode til å gå glipp av, til oddsboostere og andre spesialtilbud fra nordiske bettingselskapersom man bare må få med seg! I denne oversikten finner du nyhetssaker om aktuelle hendelser i sportsverdenen. Det kan være alt fra spesialtilbud hos en bestemt bookmaker, til informasjon om planlagte storkamper i Ultimate Fighting Championship (UFC), fotball-VM og EM, Premier League, Champions League, og massevis av lignende nyheter. Vi dekker både engangskampanjer som du er nødt til å være på i løpet av noen dager for å få, til pågående kampanjer og nye bonustilbud fra etablerte bettingselskaper på nett. Vårt mål er å sørge for at du får med deg alt som rører seg i oddsverdenen, og får mer igjen for spillingen din uten å bruke flere timer hver dag på å holde deg oppdatert! Den jobben tar vi på vår kappe for leserne våre. Her finner du også redaksjonelt innhold fra våre skribenter som tar for seg ulike tema innen sportsbetting. Det kan være alt fra hvordan man setter riktig odds på et spillobjekt, til hvordan man maksimerer gevinsten sin over tid. Vi har nemlig holdt på med dette i mange år, og har opparbeidet oss god kunnskap om hva som kreves for å lykkes med sportsbetting. Det er også derfor vi stort sett kun anbefaler leserne våre å spille hos etablerte bettingselskaper, siden det er der man har den største sjansen for å vinne penger i det lange løp! Mobilebet: "Dagens kamp" gir deg ekstra gevinster! Svenbet gir deg 1 000 i bonus på eSports hver uke! Prøv virtuelle spill hos Evobet med 100 % bonus! BetWinner med 10 % mer i odds på dagens spill! JoyCasino gir deg cashback på 15 % hver måned CampoBet blir offisiell hockeysponsor i Sverige Dette er våre anbefalinger dersom du er på jakt etter bettingselskaper med bonuser i toppklasse. Vi spiller og tester konstant ut nye selskaper på samme måte som du som spiller, og alle våre høye forventninger må oppfylles for at vi skal bli fornøyde. Dette er etter vår mening de aller beste spillsidene for norske spillere akkurat nå, og den oppdateres kontinuerlig. Når vi prøver ut spillsiden er den nødt til å levere på omtrent samtlige punkter (bonustilbud, spillutvalg, og brukervennlighet) for å komme med på vår anbefalte liste over bettingselskaper. De siste årene har vi også fokusert svært mye på at bettingselskapet må tilby en mobiltilpasset side slik at man enkelt kan spille fra mobilen sin fra sofakroken eller mens man er på stadion. Det er selvfølgelig mange andre faktorer som også må være på plass før vi tør anbefale en bettingside til leserne våre, men som vi ofte tar for gitt! En gyldig lisens er et absolutt must, slik at vi kan stole på at leserne våre ikke blir frasvindlet pengene sine, og at man faktisk får ut gevinstene sine dersom man vinner. Alt dette sjekker vi grundig før vi plasserer utenlandske bettingselskaper på topplisten vår, slik at du slipper å ta denne jobben for hver enkelt bettingside du vurderer å sette inn penger hos. Velger du ett av bettingselskapene fra listen vår, kan du stole på at det er trygt og sikkert å spille der. Vi er alle forskjellige og har ulike ønsker og preferanser, så derfor har vi valgt å inkludere et stort spenn av bonustilbud fra mange forskjellige typer bettingselskaper. Vi er overbeviste om at vi har god oversikt over oddsmarkedet i Norge, og at dette er så nærme de beste tilbudene som er mulig å komme akkurat nå. Hvis ingen av disse tilbudene faller i smak hos deg, vil du garantert finne andre alternativer lengre opp eller lengre ned på denne siden som forhåpentligvis er mer interessante for deg. Våre 3 på topp bettingselskaper Hvis du kan velge mellom å få en Lada eller en Porsche, hva går du for? Du velger Porschen, gjør du ikke? Selvfølgelig gjør du det. Det samme prinsippet kan anvendes når du skal velge hvor du skal spille på oddsen. Det er ingen grunn til at du skal velge å spille hos de dårligste sidene som finnes, når du har muligheten til å spille hos markedets aller ypperste bettingselskaper. Den vanligste årsaken til at folk spiller hos dårlige bettingsider er at de ikke er klar over hvor mye bedre de andre er – de tror at alle er like dårlige. Vi skal se litt nærmere på hva som skiller de beste fra de mindre gode, og hvorfor det spiller en stor rolle for deg som spiller der. Du har helt sikkert et par favorittidretter som du liker å følge med på, og som du føler at du kan nok om til å satse penger på magefølelsen din. Den store forskjellen på gode og dårlige bettingselskaper er hva slags spillobjekter du finner der, og hva de tilbyr i odds. De beste bettingselskapene har som regel et langt større antall spillobjekter, og sjansen for å finne dine favorittidretter er tilsvarende større. Enkelte selskap velger å kun fokusere på de største idrettene og de største ligaene, mens andre går mer i dybden og tilbyr spill på smale idretter som sjakk, eSports og lignende spill. Du bør alltid spille der du får best odds på utfallet du ønsker å satse penger på. Tror du bortelaget går av med seieren, eller at Northug endelig har klart å prikke inn formen og ta førsteplassen i mot alle odds, må du plassere oddskupongen der du får mest igjen i gevinst hvis tipset ditt slår inn. Derfor lønner det seg å ha konto (med penger på!) hos mange forskjellige bettingselskaper på nett, slik at du kan spille der avkastningen blir størst. De aller fleste bettingselskapene tilbyr generøse bonuser til nye spillere som åpner konto og setter inn penger. Disse bonusene kan variere ganske stort, alt fra små oddsbonuser på 25 % av innskuddet ditt, og opptil 100-200 %. Hvis du liker å holde deg på samme spillside over lengre tid, er det imidlertid kampanjene og påfyllsbonusene du må sjekke ut, for velkomstpakken gjelder bare helt i starten. De mest populære bettingselskapene tilbyr generøse kampanjetilbud som belønner lojale spillere, og som ikke kun fokuserer på å tiltrekke seg nye spillere. Det er også et moment til hvor de beste spillsidene virkelig skiller seg ut, og det er på omsetningskravene som følger med bonustilbudene. Hvis du får en bonus på 100 % på innskuddet ditt, følger det alltid med et omsetningskrav som må oppfylles før du kan ta ut bonuspengene dine. La oss si at du satte inn 1 000 kroner, og fikk 1 000 kroner i bonus fra casinoet. Et rettferdig omsetningskrav ligger på rundt 6-8 ganger bonusbeløpet, altså fra 6 000 – 8 000 kroner. Det betyr at du må spille for dette beløpet før bonuspengene blir frigjort for uttak. De fleste bettingselskapene krever også at oddskupongene må ha en odds på over 1,8 – 2,0 for å telle mot omsetningskravet, så du kan ikke bare satse på spillobjekter med 1,10 i odds. Det dukker i blant opp nye bettingselskaper som forsøker seg med urimelige omsetningskrav på 10-15 ganger bonusbeløpet og med en minimumsodds på 2,5 – 3, men disse finner du ikke hos oss. Vi nekter rett og slett å støtte slike useriøse aktører. Du må alltid huske på å sjekke hva slags omsetningskrav som følger med på bonusen du vurderer å benytte deg av, slik at du slipper å bli lurt og havne i problemer dersom du prikker inn milliongevinsten på kupongen din!


text: Johnny Jensen: – ØIF Arendal bygger «stallen» slik vi også ønsker å gjøre det! » ØIF Arendal Johnny Jensen: – ØIF Arendal bygger «stallen» slik vi også ønsker å gjøre det! Tekst: ØIF Arendal 24/07/2018 Han er yngrelandslagstrener og Arendal-venn. FalkHortens hovedtrener Johnny Jensen. Og han er imponert over hvordan ØIF Arendal og Marinko Kurtovic "bygger" sin spillerstall. Også har han noen råd til unge talenter på vei opp og frem. – Det ØIF Arendal er i ferd med å gjøre nå, er slik vi også ønsker å bygge vår egen stall. Johnny Jensen har en imponerende spille karriere bak seg. Håndballeventyret starter i Sandefjord TIF (1987-1999), gikk så til Tyskland hvor han spilte for VfL Bad Schwartau (1991-2001), ThSV Eisenach (2001-2003) og SG Flensburg Handewitt (2003-2010) før han vente hjem til spill og trener jobb i Nøtterøy. 200 landskamper og 288 mål forteller mye om en fantastisk håndballkarriere. Så ingen tvil, han vet hva han snakker om. Og nå ser han til Marinko Kurtovic og ØIF Arendals måte å utvikle klubben på. ØIF Arendal har hentet inn mange unge og spennende håndballtalenter. – Det er mange som tenker slik som ØIF Arendal gjør. Men det er få som får det til. Tålmodighet er en dyd både for klubb og for spillere skal vi tro Johnny. – Det er så viktig å være tålmodig. De fleste yngre spillere har «maur i rompa og tenker utelukkende på spilletid, spilletid og spilletid. Johnny Jensen maner til tålmodighet og at yngre spillere er forberedt på dem som møter dem. – Det er viktig å vite at når man kommer som et yngre håndballtalent til en stor klubb i eliteserien, er det først og fremst en fantastisk treningsarena man kommer til. Hver eneste treningsøkt med noen av Norges beste håndballspillere gjør deg bedre. Og så gjelder det å bruke mulighetene når de kommer. – Selvsagt. Og alle spillere som presterer i trening vil etterhvert få muligheter også i kamp. Og da gjelder det å bruke dem når de kommer. Og perspektivet til unge talenter bør ikke være for kort. – Det er viktig å tenke lengre enn «nåtid». Gjerne en eller helst flere sesonger av gangen. Tenke utvikling og være tålmodig. Om han er generøs med ØIF Arendal, Marinko Kurtovic og klubben strategi, ikke la deg lure. Han kommer til å gjøre alt for å ta med seg poengene fra Sparebanken Sør Amfi når FalkHorten kommer på besøk! Arendal-vennen Johnny Jensen!


text: Avviser fly-punktering – NRK Hordaland – Lokale nyheter, TV og radio Avviser fly-punktering Gummirester på rullebanen på Stord stammer ikke fra noe punktert landingshjul på flyet som havarerte tirsdag, fastslår Havarikommisjonen. Publisert 13.10.2006, kl. 14.00 Det er undersøkelsesleder Birger Andreas Bull som sier dette. Det er funnet fragmenter av gummi fra ett av hjulene på ulykkesflyet som etter landing kjørte ut av rullebanen og kom i brann. Gummirestene har satt i gang spekulasjoner om at ett hjul på flyet har punktert under landingen. Gummi fra landing Flere passasjerer skal ha hørt lyder som minnet om punktering. Men undersøkelsesleder Bull i Statens Havarikommisjon for transport avviser at flyet punkterte under landing slik flere medier har antydet. Bull fastslår at ingen av hjulene på flyet har punktert. Gummifragmenter som ble funnet på rullebanen, er rester som kan settes av når hjulene tar bakken under landing, påpeker han. Fredag formiddag startet ryddingen av havaristedet på Stord. Bull regner med at arbeidet ville være avsluttet et stykke ut på ettermiddagen. Vi vil fortsette arbeidet med faktainnsamling og gjennomføre ytterligere samtaler med flyselskapet. - Kommisjonen har gjort en god del funn som gjør at enkelte årsakssammenhenger blir mer sannsynlige enn andre. Men jeg ønsker ikke å gå inn i disse teoriene, sier Birger Andreas Bull. Taleregistratoren til Florida Både taleregistratoren og ferdskriveren ble så hardt skadd i brannen at det er høyst uvisst om det kan hentes ut informasjon fra de svarte boksene. Taleregistratoren er sendt videre til Florida for nye undersøkelser etter at ekspertene ved Farnborough-laboratoriet ga opp sine undersøkelser. - Vi vil tidligst om en uke få svar på om det er mulig å hente ut informasjon fra taleregistratoren og ferdskrivere, sier Bull til NTB.


text: Bjørn O.Hansen: Melkedrikkerne, del 3 Det er vanskelig å si hvor mange molokanere som finnes i verden i dag. I det tidligere Sovjetunionen befant det seg 20.000. Da snakker vi om de som først og fremst hadde etnisk tilhørighet til denne gruppen. I USA finnes det 25.000 molokanere, hvorav 5.000 av dem identifiseres som etniske molokanere. Disse bor i all hovedsak i det vestlige USA: California, Arizona, Oregon, Washington, Montana og Wyoming. Deres forfedre kom til Amerika tidlig i det 20 århundre. Den eldste aktive forsamlingen kommer sammen i et bedehus som ble bygget i 1925 i Potrero Hill i San Francisco, California. Men det finnes også molokanere i Canada, i British Columbia og Alberta og i Australia. Vi snakker om noen få tusen. Det finnes 200 molokanske menigheter, 150 av dem i Russland og Aserbajdsjan. Vi finner dem også i Nord-Kaukasus, det sørlige Ukraina, Armenia og Sentral-Asia. La oss nå se nærmere på noen av særtrekkene: Molokanerne er svært opptatt av å følge mange av forskriftene i Det gamle testamente, men i en nytestamentlig ånd. De feirer gudstjenester morgen og kveld, som symbol på morgen- og kveldsofringene beskrevet i Mosebøkene. De spiser ikke svinekjøtt eller skalldyr, som de anser å være urent, i følge forskriftene i Det gamle testamente. De fleste helligholder sabbaten, men de holder også den første søndagen i måneden som hellig, som en bibelsk Rosh Chodesh, det som i følge jødisk tradisjon er den første dagen i måneden. De kan ikke avtjene verneplikt, på grunn av sin pasifistiske overbevisning, og de kan heller ikke sitte i noen jury eller anlegge rettssak mot noen brødre. Molokanerne følger også den julianske kalenderen, som mange ortodokse kristne gjør. Gudstjenestene ledes av det vi kaller en møteleder. Gudstjenestespråket er det lokale på hvert et sted gudstjenestene holdes. De har prester, men ikke noe hierarkisk presteskap. De respekterer helgener, men tilber dem ikke. Alle som gifter seg gifter seg innen menigheten. Molokanerne feirer også Den store forsoningsdagen, Løvhyttefesten som de kaller Korshøytiden, de faster i forbindelse med advent, de feirer jul fra 25. desember til 5. januar, Åpenbaringstiden, de faster de 40 dagene før påske, og de feirer både påske og pinse og Kristi himmelfart. De markerer også Apostelfasten og Alle helgens dag. Etiketter: Aserbajdsjan, Den ortodokse kirke, Melkedrikkerne, Metvei Simyonitsj Dalmatov, Molokanere, Russland, Semen Matveev Uklein, skisma, urkirken, Østkirken


text: Johan Henrik Rathman Marstrander VII Johan Henrik Rathmann Marstrander. Født 7. juli 1844 i Brønnøy, og døde 17. september 1927 i Fusa. Som alle de andre barna på prestegården måtte han i 12 – 13 års alderen dra til Bergen for å få tilfredsstillende skolegang. Han ble student på Bergen Katedralskole i 1864 og tok teologisk embetseksamen i 1870. Samme år ble han utnevnt til personlig kappelan hos sin far. Da faren døde i 1873 ble Brønnøy soknekall delt og Johan Henrik ble i 1875 utnevnt til sokneprest i Velfjord som hadde vært anneks under Brønnøy. Han giftet seg 27. mars 1876 i Bergen med Elisabeth Margareta Behrens som han ble kjent med i Brønnøy, hvor hun hadde vært guvernante hos distriktslege Hoffmann. Hun var født 26. februar 1852 i Bergen, som datter av seilmakermester og skipsreder Andreas Thomsen Behrens (1821 - 86) og Wilhelmine Dominica Matzau. Elisabeth døde 15. april 1956 i Fusa. De to var ganske forskjellige. Elisabeth var preget av et frisinnet, kulturåpent og kunstinteressert hjem. Særlig sang og musikk sto høyt i den Behrenske krets. Johan Henrik var rolig og konservativ kirkelig, men de supplerte hverandre og skapte et harmonisk og lykkelig hjem. Etter fem år i Velfjord ble han forflyttet til Vega i samme prosti. Vega ligger rett ut mot Norskehavet, tre mil fra fastlandet, nord for Brønnøysund. Det var værhardt og barskt her ute, men utmerkede kirkelige forhold og Johan Henrik og Elisabeth hadde 10 fine år som prestefolk. Prestegården Gladstad var "et yndet, fredet Sted", som biskop Skaar skrev i Elisabeths poesialbum på en visitas. Da Johan Henrik søkte og fikk stillingen som sokneprest i Fusa i 1889, så var det nok for å skaffe barna bedre muligheter til skolegang. Avskjeden fra Vega var meget hjertelig. Etter den siste gudstjenesten en søndag formiddag fulgte store deler av menigheten med til skipsanløpsstedet Rørøren for å ta farvel. Det var en temmelig stor flytting. Den omfattet foruten familien på foreldre og fire barn, også lærerinne, kjøkkenpike og budeie og dessuten hest og kuer og gårdsredskaper. Rutebåten "President Christie" skulle ta flyttelasset helt inn til Fusa. Det ble en fin reise i nydelig vårvær. Det vakte stor begeistring blant de andre passasjerene når prestefruen ropte på budeien og spurte om hun hadde melket kuene. Yngstemann, Henrik på 2 år, skulle ha nysilt melk til frokost. Etter å ha losset den øvrige lasten i Bergen kom "President Christie" noen dager før pinse inn til Fusa. Det var for grunt til at båten kunne legge til kaien. Det var blitt sent på kvelden, men likevel samlet folk seg og fikk flyttelasset i land ved hjelp av noen store notbåter. Det var en stor overgang å komme fra den åpne og flate øya Vega til den avstengte fjordbygda inne i Bjørnefjorden. Prestegården i Fusa var, og er vel fremdeles den største gården i prestegjeldet. I "Efterretninger om geistlige Embeder i Norge" (Shr. 1871) angis at gården føder 3 hester, 30 storfe og 80 småfe og har 4 husmannsplasser. Gården var nok blitt noe mindre da det nye presteparet kom til Fusa. Til å begynne med drev de gården selv ved hjelp av gårdsdreng og budeie og leiefolk i onnene. Senere ble den forpaktet bort etter en forpaktningskontrakt som måtte godkjennes av Kirkedepartementet. Prestegårdens hovedbygning var et vakkert hus i gammel embetsmannsgårdstil med mansardtak i rød teglsten. Vis a vis hovedbygningen på den andre siden av den ca 3⁄4 mål store gårdsplassen lå den 10 meter lange "borgstuen" eller forpakterboligen. I alt var det 15 hus samlet omkring gårdsplassen. I tillegg var det fjøs, låve, stall, sauefjøs og grisehus. Det hørte også et stort naust til gården nede ved dampskipsbryggen. Dessuten var det et badehus med ildsted til oppvarming av vann, badeværelse og et basseng. Det lå litt ensomt til og ble ofte oppsøkt av fantefølger, "splinter". Derfor måtte bygningen til slutt rives. Ved Sagelven var dessuten et kvernhus som tilhørte prestegården. Hele prestegården utgjorde et meget vakkert anlegg, men som var preget av forfall da Johan Henrik kom i 1890. Men for barna var prestegården et himmerike. Prestegårdene i Norge var på den tiden kirkens eiendom. Prestene betalte - som nå - ingen husleie, men måtte selv stort sett sørge for vedlikehold. Når en prest forlot embetet, ble det holdt åbotsforretning. Hadde presten forsømt vedlikeholdet måtte han betale en større eller mindre åbot. Johan Henrik fikk ikke penger til å reparere de største skadene, men fikk isteden overta en del av bygningene. Embetsinntekten var kr. 2.300,- årlig hvorfor økonomien var så som så. Livet på en prestegård blir preget av prestens og prestefruens livsgjerning og livsinnstilling. Det rådet en avgjort kristelig ånd i hjemmet på Fusa prestegård. Ikke sneversynt eller utvortes kirkelig formvesen, men en levende, personlig Gudstro, konsentrert om Jesus Kristus som vår levende Herre og Fader, som levde med i dagliglivets mange slags opplevelser i sorg og glede. Johan Henriks yndlingssalme som stadig ble sunget om kveldene når Elisabeth satte seg til pianoet, var Vilhelm Birkedals "Jeg så ham som barn". Denne salmen ble også sunget ved hans gravferd fra Fusa kirke. Det kristelige liv i hjemmet hadde sine faste rutiner: Hver morgen ble alle samlet til husandakt i spisestuen kl. halv ni, etter at det var ringt "til bords" med den store messing bordklokken, som hadde sin faste plass i spisestuen og ble brukt før alle måltider for å kalle den tallrike huslyd sammen. Alle i huset skulle være med i andakten, også eventuelle gjester. Johan Henrik leste vanligvis fra en husandaktsbok (biskop Laaches og Conrad Svendsens andaktsbøker ble ofte brukt), så bad han en bønn med Fader Vår og Velsignelsen til slutt. Det hele tok neppe mer enn 10 - 15 minutter. Ved alle måltider ble det lest bordbønn før og etter maten. Før man reiste seg fra bordet etter kveldsmaten, ble det også holdt en kort andakt. For gjester og folk fra menigheten som ble bedt til å spise, var nok dette en ukjent og forunderlig skikk. Johan Henrik ønsket at husandakter skulle bli en alminnelig skikk i menigheten. Søndag var ukens store dag. Da skulle alle til gudstjeneste i kriken så sant de kunne slippe fra og så sant det var "preikesundag". Det var jo tre menigheter i Fusa Sogn og tre kirker, men bare en prest. Det ble gudstjeneste bare hver tredje søndag i hver kirke - og da var det "preikesundag" der. Fusa kirke lå omtrent 5 minutters vei fra prestegården. Johan Henrik pleide når været tillot det, å iføre seg prestekjolen og kragen hjemme. Når han var kommet til et bestemt sted på veien, satte ringeren i med tredjegangs ringing og folk som hadde samlet seg på kirkebakken, gikk langsomt og høytidelig inn i kirken og fant sine plasser - mennene til høyre for midtgangen og kvinnen til venstre. Det var ingen faste plasser, men de enkelte gårdene benyttet gjerne de samme plassene hver søndag. Prestefamilien hadde sin egen benk lengst fremme til venstre. Klokkeren, eller kirkesangeren som han ofte ble kalt, satt i koret og ledet sangen. På den andre siden av koret satt to menn, menighetens kirkelige tillitsmenn, tilsatt av biskopen. De var prestens medhjelper i menighetsarbeidet. (Menighetsråd var ennå ikke innført) De hadde spesielle funksjoner i en høytidelig seremoni når presten kom inn fra sakristiet. Når presten gikk opp på prekestolen, ble "prekestolverset" sunget - nemlig "O Helligånd kom til oss ned". Johan Henrik skrev alltid sin prekener. Han hadde manuskriptet med på prekestolen og fulgte nok med i det der. Men han hadde memorert sine prekener så godt og brukte manuskriptet så diskret at det neppe var mange som la merke til det. Etter prekenen fulgte den alminnelige kirkebønn bedt fra prekestolen, ikke fra alteret, som nå. Nesten ved hver gudstjeneste var det barnedåp. Barnedåpen ble alltid forrettet i selve gudstjenesten som et ledd av den, og det selv om det var katekisasjon og nattverd. Barnedåpen ble høyt aktet og var kanskje det ledd i gudstjenesten som engasjerte menigheten mest - alle fulgte spent med. Etter dåpshandlingen gikk alle fadderne rundt alteret og ofret til prest og klokker. Konfirmasjonsundervisningen fant sted om sommeren og da hadde presten regelmessig katekisasjon - dvs samtaler med konfirmanter og skoleungdom på kirkegulvet etter den første salmen etter prekenen. Det var stort fremmøte. Menigheten fulgte godt med og det var en ære å kunne svare godt for seg. Nattverden var vesentlig begrenset til fastetiden og slutten av trefoldighetstiden. Da gikk størstedelen av de voksne menighetslemmer til alters. Det kunne være opp til 400 nattverdsgester i Strandvik, den største menigheten. Alle nattverdsgjestene deltok før gudstjenesten i det alminnelige skriftemål. Dette kunne ta opp til 5 timer. Fra visse hold ble det rettet skarp kritikk mot denne "vanealtergang". Men det ble ansett for å være en god vane som ga fin kontakt mellom kirken og folket, og kunne være av betydning for dyperegående sjelesorg. Salmesang var det dårlig bevendt med. Det var ikke orgel og kirkesangeren hadde ikke sangstemme. Han hadde en gammel lærer til assistanse. Etter 18 års strev lyktes det å skaffe orgel. Men det var ingen som kunne eller ville være organist. Resultatet ble at Elisabeth, som kunne spille piano, reiste inn til Kristiania og tok et semester i orgelspill ved Musikk-konservatoriet. Så ble hun organist i Fusa kirke så lenge hennes mann var sokneprest. Da sønnen Peter ble personlig kapellan hos sin far hendte det ofte at de alle tre var sammen om å forrette gudstjenesten i Fusa kirke. Gudstjenestespråket var riksmål. Alterbok og Tekstbok var på riksmål - også prekenene. Men etter hvert som Johan Henrik vokste seg sammen med menigheten, gjorde han nok også bruk av bygdespråket. Etter gudstjenesten fulgte gjerne noen av menigheten med opp i prestegården til kirkekaffe og hyggelig samvær, ofte med verdifulle samtaler. Det var helg over søndagen i den gamle prestegården også om det ikke var "preikesundag" i Fusa kirke. Alle gikk helgekledd. Alt arbeid hvilte unntatt det nødvendigste i kjøkken og fjøs. Det rådet søndagsstillhet overalt. Høytidsstemning preget selvsagt også de store høytider. Husandaktene var preget av de dramatiske begivenhetene. Det var en alvorlig og stille atmosfære. Langfredag ble flagget firt på halv stang. Påskedag var det glede og lovsang igjen og flagget vaiet fra hel stang. Pinsen hadde en annen karakter. Den falt da også på den vakreste vårtiden på Vestlandet. Men det kristne budskap i pinsen ble alltid betonet. Julen hadde sitt særpreg på prestegården og for prestefamilien. Julekvelden var også julehelgens høydepunkt for familien, som det er det i dag. Det var ingen julekveldsgudstjeneste. Men hjemme på prestegården ble det stelt til fest. Den fulgte en gammel nedarvet tradisjon. Julerengjøring, juleslakting og julebakst var selvfølgelig unnagjort. Julekveldens formiddag ble barn gjerne sendt rundt med forskjellig slags julegodt til gamle og syke i bygda. Imens ble julen forberedt hjemme. Ved totiden ble det servert mølje, dvs. havreflatbrød oppløst i sterk, fet kjøttkraft med sirup på. Sterk kost. Juletreet var hentet og satt på plass i storstuen. Barna fikk ikke se det før det var ferdig pyntet og med tente lys. Ved 7-tiden samlet man seg i spisestuen, feststemte og spente. Meny: Avkokt torsk og risengrynsgrøt. Det var gårdsdrengens plikt å skaffe torsk. Midt under middagen måtte hver av barna reise seg og si frem en julesalme. Når måltidet var over, gikk far inn i storstuen for å tenne julelysene mens resten av flokken sto utenfor. Så ble døren slått på vidt gap og juletreet lyste i all sin strålende glans. Så var det å gå rundt juletreet og synge alle de kjente julesangene. Endelig var det utdeling av presanger og opplesing av julebrev og julekort. Kvelden ble avsluttet med stort julebord med alle de kjente julekakene: hjortetakk, berlinerkranser, bordstabel, sandkaker, pepperkaker osv. - frukt og alle salgs julegodter. Gudstjenesten 1. juledag var utvilsomt julens egentlige høydepunkt. Kirken var fullsatt og menigheten sang av fullt hjerte. Det ble ofret til misjonen og hele menigheten deltok i en bølgende, smilende festprosesjon opp til alteret. Juletreet var ikke i bruk da Johan Henrik og familien kom til Fusa. Men prestefamilien viste an i juletrefestene i prestegården og snart var det i bruk i hjemmene rundt om. I de store høytidene var det alltid gudstjeneste i Fusa kirke. Annendagen deltes på anneksene i Strandvik og Hålandsdalen. Det var vanskelig og tung vei til begge kirkene - til Hålandsdalen én mil med båt og én mil med hesteskyss. Iblant kunne turen ta 3-4 timer hver vei. I begynnelsen av det nye århundre ble det god kjørevei til begge kirkene. De søndagene som Johan Henrik hadde gudstjeneste i annekskirkene, var det ingen gudstjeneste i Fusa kirke. Prestefruen syntes ikke noe om det og startet søndagsskole i prestegården. Den fikk god tilslutning og om sommeren tok hun med barna til en av nabobygdene eller til en fjellgård. I julen var det søndagsskolefest i prestegården. Det ble spørsmål om søndagsskole også på Vinnæs, 7 km. fra Fusa. Elisabeth tok på seg også denne søndagsskolen, slik at hun først hadde søndagsskole på Fusa og om ettermiddagen på Vinnæs. Hun ble etter hvert aktiv i søndagsskolearbeidet på landsbasis og ble medlem av styret for Bergens krets av Norsk Søndagsskoleforbund og deltok i Forbundets kretsmøter og på landsmøter. Hun ble påskjønnet for sitt arbeid med et maleri av Jesus og barna. Dette er i dag hengt opp i dåpssakristiet i Fusa kirke. Prestegården ble senter for meget annet kristelig arbeid. En kvinneforening for Det Norske Misjonsselskap ble opprettet med Elisabeth som leder og hadde sine møter i prestegården. Likeledes var hun leder for en kvinneforening for Sjømannsmisjonen. Arbeidet for Omstreifermisjonen (Misjon for hjemløse) ble også tatt opp. Hvert år ble det holdt basar hvor medlemmenes egne arbeider og innsamlede gaver ble loddet ut. Fra de ulike misjonsforeninger ble det sendt ut reisetalere og Johan Henrik la opp reiserute for dem i prestegjeldet. Det var nesten et utall av ulike typer kristelige organisasjoner som sendte sine representanter rundt i landet til møter og stevner. Prestegården ble standkvarteret for dem alle. Johan Henrik forsøkte alltid å opprettholde et positivt forhold til alle typer kristelige foreninger og retninger, også til de "ikke kirkekristne" fridreligiøse kretser. Han deltok leilighetsvis på deres møter og lot dem bruke kirken og ha ofring på sin store stevner. Men han ble aldri "deres mann", dertil var han for fast overbevist om kirkens og sitt embetes rett og betydning. De store kirkelige besøk var allikevel visitasene, da biskop og prost kom. Visitasene ble den gang holdt regelmessig med 2 års mellomrom. Den ene gang kom biskop og prost sammen, bispevisitas. To år etter kom prosten alene, på prostevisitas. De bodde selvfølgelig i prestegården. Visitasene var en travel tide både for prest og prestefrue. Presten skulle ordne mange praktiske forhold for besøket i de tre menighetene. Gudstjenester og møter skulle kunngjøres. Lærerne skulle underrettes om fremmøte i kirken sammen med barna for avhøring. Beretning om menighetens tilstand skulle skrives og statistikker utarbeides. Sønnen Peter som var hjemme på ferie under en prostevisitas fikk av prosten høre: " Deres far fører et mønstergyldig kontor. De bør ta ham til eksempel når De blir prest". Også for prestefruen var visitasen en travel tid. Hun følte at dette var en visitering av prestegårdens hus og orden. Foruten at gjestene skulle ha godt stell, skulle det arrangeres en rekke tilstelninger og festmiddager. For presten, og sikkert også for prestefruen, var det en stor ting å være sammen med sine geistlige overordnede og samtale med dem om kirkelige og teologiske spørsmål. Prestegårdens gjestfrihet innskrenket seg så visst ikke bare til visitaser og besøk av representanter for de mange kristelige foreninger. Særlig om sommeren var det stadig innrykk av slekt og venner og andre tilfeldige besøkende. Elisabeth's store slekt i Bergen ville gjerne ta seg en tur til prestegården i Fusa. En sommer da hennes søsken med sine familier var på besøk og bodde på nabogårder, men oppholdt seg hele dagen på prestegården, var det 30 mennesker til bords middag og aften gjennom hele sommeren. Barna tok gjestfriheten så selvfølgelig at de til og med inviterte fremmede til å overnatte på prestegården. Peter forteller om en slik episode da han var 12 år. Han sto nede på bryggen og la merke til et eldre ektepar som spurte seg for etter overnattingsmuligheter. Da dette viste seg vanskelig gikk han resolutt bort til ekteparet og sa de kunne overnatte på prestegården. Han klarte å overtale dem og tok dem med hjem. På tross av at det allerede var gjester der som riktignok var på vei hjem, ble de tatt vel imot. Litteraturhistorikeren Henrik Jæger bodde et års tid med familien inne på Fusa like ved den gamle prestegården. Han og fruen var ofte gjester der. Før de reiste fra Fusa skrev han følgende vers i Elisabeths poesialbum: Under de skyggende Fusefjeld ligger en gammeldags gaard, blir det morgen og tidlig kvæld, solen ved vinterstid tager farvel og kommer først atter ved vaar. Men ei skal du savne solens skind og ei for tyngsel du grue, fjeldet det tynger ei lenger dit sind saa snart som du træder i stuene ind til Fusas prest og hans frue. Kjærlige tanker og glade smil, den utvungne gjæstfriheds hjem, livsglad skjæmt uden braad og pil, en prestgaard kortsagt i gammeldags stil det fant vi på Fusa hos Dem. Da barna ble voksne og studerte og gikk på skole i Bergen, kunne de alltid ta med seg venner hjem - gjerne i flere dager, særlig i sommerferien. Hverdagslivet i prestegården var preget av nøysomhet og arbeidsomhet. Johan Henriks motto var Augustins bønn: "Domine da quod jubes, et jube quod vis" - (Herre gi meg hva du krever, og krev så hva du vil). Det var skrevet med store bokstaver på et kort som han hadde foran seg på skrivebordet. Han arbeidet meget med sine prekener. Fredagen var hans faste preken forberedelsesdag. Elisabeth sørget for at han fikk den nødvendige ro og ikke ble forstyrret. Det ligger en stor prekensamling etter ham på Øpstad like ovenfor prestegården. Her bodde de to etter at Johan Henrik ble pensjonist. Det var selvsagt ikke mulig å ha noen fast kontortid. Han var ofte på farten rundt i menigheten både for å treffe folk og for å holde gudstjenester. Fremkomstmiddelet var for det meste hest og vogn - men også båt. Gamle Brunen, som han hadde med fra Nordland, var ingen hurtigløper, men en stø og solid hest. Senere fikk han en liten vestlandshoppe, Bella. Forpakteren var forpliktet til alltid å ha en hest reiseklar. Tiden etter julefeiringen frem til våren falt ofte lang og trist. Regn og ruskevær var det gjerne daglig og stadig mørkt og grått. Dette var i parafinlampenes tid. Først lenge etter presteparets tid på Fusa kom det elektrisk lys. I tillegg til det vanlige husholdningsarbeidet skapte dette ekstra arbeid. Og så alt arbeidet med vedovnene: Det var gammeldagse 3-4 etasjers kakkelovner. Alle var engasjert i å "passe ovnen" for å holde det varmt. Vedspørsmålet var aktuelt hele vinteren og det gikk med en masse ved - ikke alltid så tørr som ønskelig. Forpakteren klaget over det store vedforbruket. Barna gikk på gymnasiet i Bergen og var bare hjemme i helgene. En avveksling om vinteren var kramkarens besøk. Det var den samme hvert år. Landhandlerier var det få av på denne tiden og de som fantes var dårlig assortert. Det var utrolig hva kramkarens kolossale skreppe inneholdt. Særlig barna og tjenestefolkene var opptatt av hans herligheter. En av de siste kramkarene slo seg ned som fast landhandler i en av nabobygdene. Konfirmantundervisningen var Johan Henriks kjæreste prestearbeid. Det ble svært meget reising av dette fordi de tre menighetene gjerne ville ha konfirmantundervisning i sitt sogn. Han ble derved bundet tre dager i uken. Ved innskrivingen til konfirmasjon ble konfirmantene overhørt av presten. Men det var sjelden noen ble avvist pga. manglende kunnskaper. Undervisningen foregikk for det meste i kirken og varte fra 9.30 til 14.30 med en times formiddagspause. Ved begravelser var det ikke alltid presten ble bedt om å være til stede. Jordfestelsen ble utført kommende "preikesundag" like etter gudstjenesten. En stolpe var satt ned i graven på kisten, da graven ble kastet igjen. Denne stolpen ble nå tatt opp, presten holdt en gravtale og jordpåkastelsen skjedde gjennom hullet etter stolpen. I hovedsognet var presten alltid til stede og talte og forrettet ved graven. Var begravelser fra bygden nær hovedkirken, ble talen som oftest holdt i hjemmet og presten var gjerne med hjem etter gravferden Ved bryllup var de gamle bondebryllups-tradisjoner i hevd da Johan Henrik kom til Fusa og de fortsatte et stykke inn i det nye århundre. Det var tre dagers bryllup med mange gjester og mye mat og drikke. Bruden hadde krone og var praktfullt kledd. Tambur og spelemann var med og fremfor alt kjøkemesteren som dirigerte det hele. Det var et voldsomt oppstyr og Johan Henrik var nok betenkt på å gå i prosesjon til kirken sammen med brudeparet til trommevirvel og felespill. I hele sin prestetid i Fusa var Johan Henrik formann i skolestyret og fikk derved meget med skolen å gjøre, særlig når det gjaldt bygging av nye skolehus. Skolen var under sterk utvikling på slutten av forrige århundre og det ble etter hvert slutt på omgangsskolene i leide lokaler og primitive arbeidsforhold. Presten var ofte tilstede ved eksamener og avla også ellers besøk på skolene. Henrik var politisk konservativ og leste Morgenbladet og Bergens Aftenblad. Folk flest i Fusa var venstreorientert og leste Bergens Tidende. Dette skapte neppe noen vanskeligheter i prestearbeidet. Han var ikke politisk aktiv og mente at en prest ikke burde vanskeliggjøre sin prestetjeneste, som gjaldt alle i menigheten, ved politisk aktivitet. I 1905 gikk Johan Henrik sammen med sine menigheter helhjertet inn for frigjøringen fra Sverige og for opprettholdelse av kongedømmet. Gudstjenestene var i denne tiden sterkt preget av den politiske situasjon. I sitt nyttårsbrev til broren Fredrik i 1906, skriver Henrik: " ...Gratulerer med den store Begivenhed i 1905! Synes, vi kan være inderlig glad og Gud taknemlig. Jeg var virkelig med og ydede af helt Hjerte mit Bidrag til Sagen paa min ringe Maade fra Predikestolen. Jeg synes, Begivenhedenes Gang har saa tydeliggt vist, at Gud var med i det Hele – at Tiden nu var inde til vor Frigjørelse. Og hvor fredeligt og stille er det ikke nu mod hvad Tilfældet var tidligere! Det forekommer mig, at Svenskerne med deres Konge har baaret sig saaledes ad mod Nordmændene, at de kunde ikke vente sig andet." Det hendte ofte at folk kom til prestegården for å få hjelp ved sykdom og uhell. Distriktslegen bodde i Os og var vanskelig tilgjengelig. Johan Henrik hadde kanskje lært noe av sin bror som studerte medisin og som han bodde sammen med i studietiden. En gang da en mann hadde hugget seg stygt i benet, sydde han noen sting og forbandt såret på en måte som distriktslegen ga ham anerkjennelse for. Ved en gulsottepidemi reiste han til Bergen og orienterte seg hos medisinsk sakkyndige om hvordan man skulle forholde seg. På Vega hadde han sammen med menigheten klart å få ansatt lege. I Fusa ble det opprettet kommunal legestilling i begynnelsen av århundret og senere ble det eget distriktslege-embete. Elisabeths arbeid var å lede husholdningen som var meget stor og krevende. Det var far, mor og 6 barn. Søsteren Vibeke (Bekka) bodde på prestegården i 20 år. Hun kom fra Oslo hvor hun hadde bodd sammen med sin mor etter at faren døde i Brønnøysund i 1873. Da moren døde i 1888 ble hun tatt vel imot på prestegården i Fusa. For øvrig besto husholdningen av huslærer eller guvernante, kokkepike, som oftest stuepike eller en annen hushjelp, iblant husjomfru og dessuten ofte en ung pike som skulle lære husholdning. Før de fikk forpakter var det også gårdsdreng, budeie og dagsarbeider - særlig i onnene. Det skulle mye til å skaffe mat til så mange, uten moderne oppbevaringsmidler og uten landhandel i nærheten. Det ble store krav til planlegging og organisering. Middagsmaten var svært ofte saltet torsk og uer som iblant kom i en hel tønne fra Nordland. Men det ble også spist mye fersk fisk som ble tatt i fjorden utenfor. Spekesild var fast lørdagsmat med havresuppe og melk etterpå. Gårdens besetning av kyr og sauer ga kjøttmat. Slaktingen om høsten ble foretatt av bygdas slakter. Det ble gjerne slaktet 6-8 sauer og to kuer, nærmere jul også to griser. Barna ble omhyggelig holdt borte fra selve slakningen. Etter høst- og juleslaktingen var det stor aktivitet med å lage til all kjøttmaten til lagring. Det skulle males kjøtt til pølser, som ble stappet og kokt eller saltet for senere røking. Det skulle lages rullepølser, sylte, blodpølser og mye annet. Allikevel var kjøttmåltider forholdsvis sjeldne. Det måtte spares til høytider og viktige anledninger. Havregrøt og surmelk var den vanlige kveldsmaten. Flatbrød sto på bordet hver dag og det lå store stabler på stabburet. Kolonialvarer kom i store sendinger 3-4 ganger i året. Særlig juleforsyningen var rene feststunden for barna. Gårdsdriften skaffet korn, poteter og daglig melk. En del av ferskmelken ble plassert i store åpne spann som ble plassert i en stor stamp med kaldt vann for ikke å surne. Det var viktig å få søt fløte til kaffen og ellers i husholdningen. Resten av melken ble helt i store melkeringer av tre og ble til herlige rømmekoller. Men rømmen ble skummet av og samlet i "rømmedallen". Når den var full ble det kjernet smør. Slik som prestegården fungerte var husholdningen meget omfattende og krevende, og ganske sikkert svært kostbar. Man kan godt tenke seg at økonomien mange ganger kunne være anstrengt. Elisabeth var svært glad i blomster. Inne skapte hun et blomsterflor av potteplanter. Ute anla hun blomsterbed og laget en praktfull rosehage. Elisabeth påtok seg undervisningen i håndgjerning på skolen og da læreren ikke kunne synge overtok hun også hans sangtimer i mange år. Barna måtte selvfølgelig også hjelpe til i husarbeidet. Vedhugging måtte til når den opphugde veden var brukt opp. Pikene trengte hjelp til vannbæring. På tørkeloftet måte de ha hjelp med å trekke rullen. Så var det å gå ærender rundt i bygda med beskjeder og innbydelser. Var det noen syke i nærheten ble barna sendt av gårde med suppe eller godmat og med hilsener. Kjøkkenhagen skulle lukes og vannes. Og ikke minst måtte de litt større barna hjelpe til med å skaffe fisk. Trollgarnene skulle settes på sin spesielle måte . På denne måten ble barna kjent med de forskjellige fiskesorter - ikke bare torsk, sei, hyse og flyndre - men også lange, steinbitt, knurr og berggylte. Alt ble brukt, men med varierende entusiasme. Men skolegangen var det aller viktigste for barna. Skolen i Fusa var dårlig utbygd. Det var todelt skole med skolegang annen hver dag. Foreldrene ville at barna skulle komme inn på middelskolen og gymnaset i Bergen. Derfor ble det ansatt huslærer og guvernante. Senere hjalp de eldre barna sine yngre søsken. Da Peter hadde tatt philosophicum var han ett år hjemme som huslærer før han fortsatte studiene. Ordningen med privatundervisning ble kostbar. En tid gikk derfor noen eldre gutter på skolen i prestegården mot å betale skolepenger. Senere ble noen bygutter som hadde tilpasningsproblemer sendt ut til prestegården på Fusa for å bli tatt hånd om. Det var skolebestyrer Hambro i Bergen som sørget for dette. Han var en gammel klassekamerat av Johan Henrik da han ble sendt på skole i Bergen fra Brønnøysund. De fleste av disse elevene var på prestegarden ett år, men noen få opptil 4 år. En av grunnene til at presteparet tok imot elevene fra Bergen var for å bedre økonomien. Fusa sokneprestembeter var dårlig avlønnet fra gammelt av. Lønnsordningen var da de kom til Fusa at menigheten selv for det meste skulle lønne presten ved offer for de kirkelige handlinger, tiende osv.. Denne ordningen ble endret i 1897. Nå skulle staten og kommunen sørge for lønnen, men Johan Henrik valgte å fortsette med den gamle ordningen for å ha bedre kontakt med de enkelte i menigheten. Det var tidligere ingen fast pensjonsalder. Etter den nye ordningen var aldersgrensen 70 år, men til gjengjeld fikk man da fast pensjon av staten. Selv om den gamle ordningen var tungvint, demonstrerte den at det var menigheten selv som lønnet sin prest. Den gamle prestegården var forfallen. Det ble etter hvert klart at det måtte en total restaurering til. Det ville bli svært kostbart og etter lange overveielser bestemte kirkedepartementet seg til å bygge ny prestebolig. Den gamle prestegårdens hus ble kjøp av Fusa kommune og utbedret slik at den kunne tjene som bolig for distriktslegen. Den gamle boligen ble endret innvendig og har fått et tilbygg slik at den ble temmelig forskjellig fra den gamle prestegården. Hagens fordums herlighet er praktisk talt forsvunnet. Presteparet valgte selv tomten til sin nye bolig som ble plassert på en liten høyde nærmere fjorden. Våren 1912 flyttet de så inn i sin nye bolig som de var med på å utforme sammen med arkitekt Sigurd Lunde fra Bergen. Ennå i åtte år var de prestefolk i Fusa. Da Johan Henrik sluttet som prest i 1920, 76 år gammel, var det meningen at presteparet sammen med sin yngste datter skulle flytte til Kristiania og bo sammen med Peter, som da var blitt universitetsstipendiat. Det gjorde de også, men Johan Henrik lengtet tilbake til sin gamle menighet og etter bare et halvt år flyttet han sammen med Elisabeth tilbake til Fusa. De fikk overta huset til sin svigersønn, som lå like ved den gamle prestegården. Her levet de i nær kontakt med sin gamle menighet inntil Johan Henrik døde i 1927. Han ble begravet på Fusa gamle kirkegård og menigheten reiste en minnebauta med prestens bilde i bronse og med innskriften "Gud er kjærlighet", (1. Joh. 4,16) som var Johan Henriks kjæreste skriftord. Elisabeth og hennes yngste datter reiste til Oslo og bodde sammen med Peter, på Ris utenfor byen. Elisabeth døde i 1936 og hennes aske ble ført til Fusa og satt ned i mannens grav. Johan Henrik og Eilsabeth fikk 8 barn: William Johannes, Susanne Kristiane, Andreas Behrens, Peter Eliseus, Edel, Henrik Andreas Behrens, Edel Elisabeth Margarethe og Einar Johan Behrens Marstrander.


text: Vincent van Goghs spiritualitet | mystikk.no En av de malerne som berørte meg sterkest i ung alder var Vincent van Gogh. En mann som i sin samtid solgte et bilde og endte opp med galskap og selvmord. Er ikke det en spennende ettertanke. Kanskje går de noen i blant oss i dag som vi fullstendig overser og regner som gale, som av ettertiden vil bli kalt geniale og langt forut for sin tid? Landskapet som en strøm av energi Van gogh: Stjernehimmel, Hadeland Glassverk 2019 De gamle keltiske vismennene beskrev landskapet som en strøm av energi. Ikke ulikt feng shui og akupunktur, hvis hensikt er å holde strømmen av livsenergi åpen. En av de tingene som kjennetegner van Gogh er den intense bruk av farger, spesielt gult og blått. En annen er at han maler himler, trær og åkre som en strøm av energi. På meg virker det som om han befinner seg et sted hvor han ser gjennom formens fasthet og inn til strømmen av energi som ligger bak og under. I sin ungdom prøvde Vincent å bli en omreisende predikant. Etter hvert ble han bedt om å slutte i sin åndelige gjerning, fordi han var for intens og ivrig. Han var antagelig et av disse menneskene som opplever seg selv og livet veldig intenst og uten de samme sikkerhetsmarginene som folk flest har. Det førte til at han i dag kan sies å være en av verdens aller største kunstnere. En skaper av malerier som berører hjerte og sjel til veldig mange. Van Gogh: Kirsebærtrær Hadeland Glassverk 2019 Alle maleriene til van Gogh tar meg med på en reise. Det kan være kirken i Auvers- sur-Oise som både er fysisk og samtidig i ferd med å oppløse seg i en høyere spirituell dimensjon. Det kan være kirsebærtrærne fra hans japanske periode som uttrykker en enkel og ren skjønnhet som trenger dypt inn i sinnet til de som ser det. Eller det kan være hans fantastiske himler, hvor du ser energien danse bortover og minne deg på at vi egentlig er strømmer av bevissthet og energi som beveger oss gjennom formen. Han forteller meg at vi ikke er formen, men energien, fargen og livskraften som strømmer gjennom oss. ● Opplev et spennende, nytt univers i verdens mest besøkte interaktive utstilling. 11. mai – 18. august 2019 på Hadeland Glassverk!


text: Event: Seminar: Lansering av Episerver Campaign - Episerver Seminar: Lansering av Episerver Campaign Med Episerver Campaign kan du sende SMS, e-post og push direkte fra Episerver sitt redaktørgrensesnitt. Du kan automatisere velkomstprogrammer og oppfølging etter kjøp med personalisert innhold. Episerver inviterer eksisterende og nye kunder til gratis frokostseminar den 8. mars i Oslo. Coop kommer og forteller om verdien de har fått med bruk av Episerver Campaign. Den Norske Dataforening skal snakke om GDPR og hva vi som markedsførere må tenke på når vi skal etterleve lovene knyttet til personvern som trer i kraft om knappe 4 måneder. Vi avslutter seminaret med en live demonstrasjon av Episerver Campaign Coop forteller om sin bruk av Episerver Campaign Coop forteller hvordan de har tatt i bruk Episerver Campaign og hvordan de drive mer trafikk til nettsidene sine. Som en positiv bi-effekt har alle kjedene har fått økt interesse og fokus på verdien ved utsendelse av e-post. På Black Friday 2017 økte Coop med 30% fra 2016 og reduserte tiden for utsendelsen av 150 000 e-post fra 10 timer til 1 minutt og 57 sekunder! Øyvind Moen fra Coop forteller om hvor raskt og enkelt de kom i gang, hvilken verdi det har gitt og hva de planlegger fremover med bruk av Episerver Campaign. GDPR og hva du som markedsfører må tenke på Med GDPR (The General Data Protection Regulation), som trer i kraft 25. mai 2018, innføres klare regler om hvordan bedrifter kan markedsføre sine produkter og tjenester. Det er klare regler for hvordan du skal håndtere samtykke fra enkeltpersoner og retten til innsyn i data som lagres om dem. Christian Torp fra Den Norske Dataforeningen forteller om noen av de viktigste områdene bedrifter må ta grep om for å sikre og etterleve GDPR og prinsippene som må håndteres rundt lagring og behandling av personopplysninger.


text: Prisen på kull har tredoblet seg i år, og energiprisene er i ferd med å eksplodere – Document Av: Kent Andersen 6. september 2021, 13:42 Wujek kullgruven i Kaowice i solnedgang Mens virkelighetsfjerne norske politikere raller om at «fossilalderen er forbi», og har omgjort hele Norge til et gigantisk samfunnseksperiment for å virkeliggjøre sine politiske påfunn, fortsetter resten av verden å øke sitt forbruk av fossil energi. Og det skjer ikke minst fordi verdensøkonomien igjen begynner å ta seg opp etter Covid-pandemien. Det har sørget for at kullprisene har tredoblet seg i år, fra 46 til 170 dollar pr. tonn, som er det høyeste på et tiår. De fleste landene i Asia satser tungt på kull. Ikke bare fordi det ikke finnes noen tilgjengelige alternativer, men også fordi det er billig, effektivt, kortreist og sørger for en stabil og forutsigelig energiforsyning – som igjen er helt avgjørende for å bekjempe fattigdom, fø befolkningen og opprettholde et moderne samfunn. Energimangel øker prisen på matvarer, produksjon, samferdsel, varme, vann, hygiene og viktige samfunnsfunsksjoner, noe som igjen kan skape hungersnød og opptøyer – og det kan ikke myndighetene i slike fattige og folkerike land risikere eller tillate. Disse landene er styrt av realister, ikke vestlige skruller med klimapanikk som politisk GPS. Strømforbruket i Kina vokser enormt Bare i 2021 tilsvarer veksten i thermisk kraftproduksjon i Kina, hele Tysklands kraftforbruk i løpet av ett år, sier Sigbjørn Seland, sjefanalytiker hos Stormgeo Nena (Nordisk Energianalyse) til E24, hvorav halvparten av kraftproduksjonen er kullkraft. Han forventer heller ikke noen nedgang, for prisene har vært mye høyere før. Den amerikanske energiinformasjonsetaten (EIA) venter også en ytterligere økning i kullbruken. Det har vært en 13 prosent økning i år i forhold til 2020, og etaten mener behovet er så stort at lagrene kommer til å bli tappet ned. Også Tyskland har bygget et nytt kullkraftverk, men forsøker først og fremst å redde seg fra energimangelen som Merkels «energiewende» skaper, med nye gassrørledninger til Russland. Prisen på olje har også steget kraftig i 2021, og prisen på naturgass har steget til rekordhøye nivåer i Europa på grunn av en kombinasjon av økende etterspørsel, mindre gasseksport fra Russland på grunn av et geopolitisk spill, og redusert europeisk gassproduksjon på grunn av klimahysteriet. Økende gasspriser verden over nærer også bekymring for global knapphet på gass, skriver Financial Times. Priseksplosjon på strøm og drivstoff de neste fire årene. Fordi klima Her i Norge er prisene på strøm i ferd med å eksplodere for alvor på grunn av vindkraftsvindelen som Norge aldri har hatt bruk for, og EUs overtakelse av Norges kraftforsyning gjennom ACER og overføringskabler. Selv det offentlig eide Statkraft har tillatelse til å inngå såkalte langsiktige PPA-avtaler til tyske bedrifter som Daimler. Norske strømkunder taper, men det er en gullgruve for Norsk energibransje, som påfallende nok aldri kan få nok klimapolitikk. Samtidig vil økningen i CO2-avgiftene gjennom Regjeringens «klimaplan 2030» øke drivstoffprisene dramatisk i Norge, og da blir ALT dyrere. Driveren for destruksjonen av Norges energimarked, er Parisavtalen som nesten alle land har undertegnet, men bare Norge forsøker å gjennomføre på dypt alvor, uansett hva det måtte koste. Og det spiller dessverre ingen rolle om du er lei Ernas angrep på lommeboken din, for Jonas lover å bli enda mer ekstrem. De klimahysteriske globalist-partiene fra Rødt til Frp kan simpelthen ikke få brukt nok penger på Parisavtalen, og derfor er det aldri penger nok til sykehus, veier, pensjoner og velferd. Det grunnleggende problemet med klimahysteriet, er ikke om det blir varmere og hvem som har skylda for det. Det grunnleggende problemet er at «grønt skifte» bygger på en forutsetning som er et falsum: Man kan ikke erstatte de enorme mengdene fossil energi med vind- sol og biokraft. Det er ikke fysisk, matematisk, teknisk eller økonomisk mulig. Do the math. Det er heller ikke noen grunn til å forsøke dette, ettersom det ikke finnes noen klimakrise, og derfor er det ingenting som haster. «Energiomstillingen» bygger på falsum, panikk og kunnskapsløshet Den påståtte «energievolusjonen» vi er inne i, er noe som røykfylte hippier klekket ut i rødvinsrus i 1968. Gjennom et nyreligiøst massehysteri og kyniske vindkraftselgere, forsøker vestlige «ledere» å presse denne «grønne» utopien igjennom – koste hva det koste vil, fordi vestlige ledere kan ingenting om teknologi. Men det kommer aldri til å virke. Det er kort og godt ikke mulig. Et samfunn basert på sol og vind, vil være et mer energifattig enn U-land, og prisen vil gjøre oss fattigere enn U-land. Klimahysteriet er derfor vår tids største samfunnstrussel. Joda: Verden vil nok gå tom for fossil energi etter hvert, men det vil ikke skje de første 100 årene, og da er det ikke vindkraft som vil redde verdens befolkning. Panikktiltakene vestlige politikere driver med , skaper en falsk energimangel, som igjen driver energiprisene oppover, som igjen gjør ALT dyrere: Mat, klær, sko, og alle andre varer som krever produksjon og transport. Derfor øker energifattigdommen i Vestlige land. Parisavtalen og klimahysteriet kan skape historiens verste hungersnød Det skumleste er ikke at vi blir fratatt bevegelsesfrihet, sparepenger, nattesøvn og økonomisk handlingsrom av at klima-partiene som driver opp strømregningen din «to the max». Det skumleste er at FNs bærekraftsmål om å redde klimaet gjennom kutt i fossil energibruk, er en trussel mot milliarder av menneskers mattilgang. Verdens jordbruk hviler nemlig på et enormt overskudd av billig energi. Å eksperimentere med dette, er som å leke med en atombombe. Fortsetter klimahysteriet og skaper en selvpåført energimangel i verden, kombinert med mindre plantenæring i atmosfæren, og kaldere klima slik målet er, vil resultatet bli hungersnød for milliarder av mennesker. Der har du en ekte katastrofe som truer, og det er «de grønne» som har ansvaret.


text: Sluttet i Bauer Media - nå skal han hjelpe annonsører å kjøpe reklame på YouTube | Kampanje I fjor høst ble det klart at Bjarte Øgrey sluttet i Bauer Media. Nå er han klar for rollen som landssjef for Channel Factory i Norge. - Jeg gleder meg til å ta fatt på den meget spennende oppgaven i å skaffe et ordentlig fotfeste for Channel Factory på det norske markedet, sier Øgrey. Jobb / Publisert 05.01.2021 21:06:55 - Oppdatert 05.01.2021 21:06:55 Sluttet i Bauer Media - nå skal han hjelpe annonsører å kjøpe reklame på YouTube Får ansvaret for å bygge opp Channel Factory i Norge. - Vi er henrykt, sier nordisk toppsjef Robert Bjørk. I fjor høst ble det klart at Bjarte Øgrey var en av flere radiosjefer som sluttet i Radio Norge-eier Bauer Media, samtidig som selskapet omorganiserte sin norske organisasjon. Øgrey startet da som frittstående konsulent, men nå er det klart at han har fått jobben som landssjef og salgsdirektør i Channel Factory. Les også: Bauer Media kutter i ledelsen - flere sjefer slutter Channel Factory jobber med markedsføringsteknologi og programmatisk salg av YouTube-reklame. Selskapet skriver i en pressemelding «at de hjelper annonsører og byråer med å maksimere effekten av sin YouTube annonsering ved hjelp av sin egenutviklede software-plattform – ViewIQ.» - En av bransjens beste Mattias Spetz, toppsjefen i Channel Factory i Europa, sier ansettelsen av Øgrey demonstrerer deres satsning og engasjement til å yte økt service til merkevarer og mediebyråer i lokale markeder i Europa, Midtøsten og Afrika. - Vi bygger team i Norge med lokalt språk, kunnskap og relasjoner noe som ytterligere bekrefter Channel Factory som markedsleder innen online video annonsering, sier Spetz i en melding. Administrerende direktør i Norden, Robert Bjørk, «er henrykt over å ha ansatt en av bransjens beste og mest respekterte salgstrateger». - Øgrey med sin brede erfaring fra tradisjonelle medier som TV og radio, og ikke minst sin erfaring som forhandlingsdirektør i Omnicom gjør at vi har stor tro på å lykkes med vår satsning i Norge, sier han. - Har fått dyp respekt Øgrey sier han «har klokkertro på den unike programvaren til Channel Factory.» - Jeg må si jeg har fått dyp respekt for filosofien til Spetz og Bjørk. Jeg gleder meg til å ta fatt på den meget spennende oppgaven i å skaffe et ordentlig fotfeste for Channel Factory på det norske markedet og jeg tror virkelig at «the sky is the limit» her, sier Øgrey selv. Bjarte Øgrey starter i Channel Factory 18. januar. - Å kunne tilby annonsørene et mer effektivt, sikkert og relevant kjøp av YouTube gjør at alle vinner. Vi sikrer et trygt miljø for annonsørens merkevare og de som ser annonsen vil føle at den er mer relevant. Summen av trygt miljø og økt relevans sannsynliggjør en høyere ROI for annonsøren noe som igjen bidrar til økt sannsynlighet for gjenkjøp og økte investeringer, fortsetter han. Selskapet har blant annet kontorer i Skandinavia, USA, Tyskland, Spania, Storbritannia, Singapore, Australia og Hong Kong


text: Klima og miljødepartementet mener Brasils miljøpoliti Ibama er en viktig årsak til reduksjonen i avskogingen. Organisasjonen har fått tilført midler fra Norge gjennom Amazonas-fondet. Avskogingen i Brasils Amazonas falt med 12 prosent i skogåret 2017, etter to år med økninger, ifølge bekreftede tall fra Brasils Miljøverndepartement. Det betyr at utbetalingene av norsk skogbistand til Brasil vil øke betraktelig i år. Av Jan Speed Sist oppdatert: 25.05.2018 06.01.24 I skogårene 2015 og 2016 - som måles fra august til juli - økte avskogingen sammenlignet med de rekordlave årene fra 2011 til 2014. I skogåret 2016, som går fra august 2015 til juni 2016, var avskogingen i Brasils del av Amazonastotalt 7.893 km2. Det er et område større enn hele Vest-Agder fylke. Dette var 27 prosent mer enn i skogåret 2015. Det førte til at Norge reduserte utbetalingene av skogpenger til Brasil til 350 millioner kroner. Dette er en kraftig reduksjon fra tidligere år, der bidragene i snitt lå på 925 millioner kroner årlig i perioden 2009-2016. I en pressemelding skriver departementet at ledelsen i Brasils miljøpoliti Ibama er en viktig årsak til reduksjonen i avskogingen. Organisasjonen har fått tilført midler fra Norge gjennom Amazonas-fondet. – Miljøkriminalitet er et globalt problem og en sentral årsak til avskoging og dermed klimagassutslipp globalt. At Norge på denne måten har bidratt direkte til bekjempelse av miljøkriminalitet og redusert avskoging er meget positivt", sier klima- og miljøminister Ole Elvestuen.