text: Et trossamfunn er en organisert gruppe mennesker innen en religion. Livssynssamfunn er en organisert gruppe mennesker med en felles livsfilosofi, spesielt når det gjelder de spørsmål religioner tradisjonelt befatter seg med. Trossamfunn i Norge I oktober 2003 var nærmere 86 prosent av befolkningen i Norge medlemmer av Den norske kirke, et luthersk trossamfunn. Omtrent 8 prosent var medlemmer i tros- og livssynssamfunn utenfor den norske kirke, og tallet øker. De fleste av disse var medlemmer av andre kristne trossamfunn. Per 2018 er andelen av befolkningen som er medlem av Den norske kirke sunket til 71 prosent av befolkningen. Tros- og livssynssamfunn utenfor Den norske kirke kan søke om registrering hos fylkesmannen i det fylket hvor trossamfunnet har sitt hovedssete. Registrerte samfunn kan søke om vigselsrett. Dessuten kan de få økonomisk støtte fra stat og kommune. Denne støtten skal tilsvare overføringene til Den norske kirke; det regnes ut hvor mye Den norske kirke har fått pr. medlem, og det samme beløp gis til tros- og livssynssamfunnene ut fra deres medlemstall. Lovverket som gjelder for tros- og livssynssamfunn er siden 1969 nedfelt i lov om trudomssamfunn og ymist anna. Flere tros- og livssynssamfunn i Norge har sluttet seg til Samarbeidsrådet for tros- og livssynssamfunn (STL) for å ivareta felles interesser og bedre kommunikasjonen mellom forskjellige religioner og livssyn. STL er et konsensusorgan, og kan dermed ikke binde noen deltagende trossamfunn ved uttalelser eller overenskomster uten at disse i hvert tilfelle går inn for det. Den norske kirke er med i rådet som observatør. Liste over noen tros- og livssynssamfunn utenfor Den norske kirke Full oversikt i artikkelen Tilskudd til tros- og livssynssamfunn i Norge Organisasjoner merket (*) får statstilskudd. Ahmadiyya Muslimsk Trossamfunn (*) Bahai-samfunnet (*) Buddhistforbundet (*) De Frie Evangeliske Forsamlinger (*) Den Evangelisk Lutherske Frikirke (Frikirken) (*) Den katolske kirke (*) Den nordisk-katolske kirke (*) Brunstad Christian Church, tidligere Den Kristelige Menighet (Smiths Venner) (*) Den norske unitarkirke (kristenunitarer) (*) Den Norske Sotozen Buddhistorden (*) Det mosaiske trossamfunn Det Norske Baptistsamfunn (*) Det Norske Misjonsforbund (Misjonsforbundet) (*) Frelsesarmeen (*) Foreningen Forn Sed (*) Guds Menighet Gurduara Sri Guru Nanak Dev Ji (sikhene) (*) Holistisk forbund (*) Human-Etisk Forbund (*) Humanistforbundet (*) Islamsk Råd Norge (*) Jehovas vitner (*) Jesu Kristi kirke av siste dagers hellige (mormonere) Kristensamfundet Kristi Forsamling (*) Metodistkirken (*) Menigheten Samfundet (*) Oslo Kristne Senter (*) Pinsemenigheter (*) Sanatan Mandir Sabha (hinduene) (*) Syvendedags Adventistsamfunnet (adventister) (*) Syvende dags Kristne Vennenes samfunn (kvekerne) (*) Åsatrufellesskapet Bifrost (*) Se også Religion Teologi Livssynssamfunn Dissenter Dissenterloven Referanser Eksterne lenker Statistikk: Livssynssamfunn utenfor den Norske kirke Lov om tilskott til livssynssamfunn Lov om trudomssamfunn og ymist anna Samarbeidsrådet for tros- og livssynssamfunn Liste over godkjente frivillige organisasjoner, tros- og livssynssamfunn Religiøse organisasjoner Organisasjonsformer


source: wikipedia

text: Ulstein er en kommune på Sunnmøre i Møre og Romsdal. Geografi Kommunen består av den vestlige delen av Hareidlandet og en rekke andre øyer. I gammel tid het Hareidlandet Hǫð. Den moderne skrivemåten blir Hod. Den viktigste av de mindre øyene er Dimna med 1 341 innbyggere (2023). Mange kaller Dimna for Dimnøya for å skille mellom øya og bygda Dimna, som ligger på den vestlige delen av øya. Andre bebodde øyer er Hatløya og Eika. Tidligere bebodde øyer er Vattøya, Håkonsholmen, Borgarøya og Spjutøya. Ulstein grenser til Hareid i øst og til Herøy i vest. I sør har kommunen fastlandsforbindelse til Ørsta og Volda, via Eiksundsambandet. Eiksundtunnelen går 287 meter under havet og er verdens nest dypeste veitunnel (fra 2019 er Ryfylketunnelen den dypeste). Historie I Dimnasund er det funnet er boplass som er datert til å være - år gammel. Boplassen ligger nå under vann. Utgravinger på Osnes viser tegn til bosetting 5 000 år tilbake i tid. Oshaugen på Osnes er den største gravhaugen på Vestlandet, trolig fra eldre bronsealder. I perioden 1837–1916 omfattet Ulstein kommune også Hareid. Hareid ble skilt ut som egen kommune i 1917. Ulstein kommune omfattet også Vartdalstranda i perioden 1837–1895. Vartdal er fra 1964 en del av Ørsta kommune. Eiksund og Eika var tidligere en del av Herøy kommune, men ble overført til Ulstein i 1964. Kirkestedet var tidligere på gården Ulstein, som også har gitt kommunen navn. Ulstein ligger ca 3 kilometer nord for Ulsteinvik. På 1870-tallet vokste det fram et sentrum i Vik, som er blitt kalt Ulsteinvik for skille stedet fra andre Vik. I dagligtale blir sentrumsområdet bare kalt for Vik. I 2000 vedtok kommunestyret at kommunesenteret Ulsteinvik skulle være by. Bakgrunnen var en ambisjon om å skape et urbant og attraktivt sentrum. Ulsteinvik vant «Statens pris for attraktiv stad», som ble delt ut for første gang i 2012. I statuttene for kåringen heter det at: «Kåringen skal fremheve og hedre kommuner og/eller andre aktører som har vist vilje og evne til å skape et levende og attraktivt sted for å bo, arbeide, drive næring og besøke. Kåringen skal bidra til å løfte fram forbilder som kan inspirere andre til innsats». Befolkning Tettstedene i kommunen er Ulsteinvik med innbyggere () og Sundgot med innbyggere. Sundgot ble skilt ut fra Ulsteinvik i 2015. Ulstein har også en andel ( innbyggere) i Dragsund tettsted, som hovedsakelig ligger i Herøy. Ulstein har en noe yngre befolkning enn landsgjennomsnittet. 20,0 % er i aldersgruppen 0-15 år og 3,9 % er over 80 år. Gjennomsnitt for landet er henholdsvis 18,5 % og 4,3 % (2020). 16,86 % av befolkningen (2023) i Ulstein er innvandrere eller barn av innvandrere. Dette er litt lavere enn landsgjennomsnittet på 19,90 %. De største gruppene basert på landbakgrunn er: Skoler Ulsteinvik er et skolesenter (Ulstein vidaregåande skule og Sunnmøre folkehøgskule). Det er fire barneskoler i kommunen (Ulsteinvik, Ulstein, Hasund og Haddal). Før var det skoler i Eiksund, i Dimna og på Flø. I tidligere tider var det skoler på Vattøya, Hatløya og på Eika. Det er en ungdomsskole i kommunen: Ulstein ungdomsskole. Næringsliv Ulstein er kjennetegnet av å ha mange ansatte i privat sektor og få ansatte i offentlig sektor. I næringslivet er den maritime industrien dominerende. Ulstein Group, Green Yard Kleven, Kongsberg Maritime og Island Offshore er viktige bedrifter. De øvrige bedriftene er også i stor grad rettet mot maritim teknologi. Mange er plassert i Saunesmarka industriområde. Ulstein Expo er et museum som med moderne og interaktive hjelpemidler forteller historien om den maritime industrien i Ulstein. På grunn av det høye antallet arbeidsplasser, har Ulstein betydelig netto innpendling fra Hareid, Herøy, Ørsta, Volda og Ålesund. Ulsteinvik er et viktig handelssenter. Ulstein kommune ligger på tredjeplass i fylket når det gjelder handelsomsetning per innbygger (2018). Ulstein har fylkets laveste andel med hensyn til sysselsatte i primærnæringene med 1,0 %, ifølge fylkesstatistikken for Møre og Romsdal 2022. Idrett Ulstein er kjent for fotballaget IL Hødd, som har spilt seks sesonger på øverste nivå og som topper maratontabellen for det nest øverste nivået. I 2012 vant laget cupfinalen og kunne kalle seg norgesmestere i fotball. Når det gjelder sport for øvrig står friidretten sterkt. Dimna IL er blant landets ledende klubber i aldersbestemte klasser og gjør seg etter hvert også gjeldende på seniornivå. Verdensrekordholder og olympisk mester i 400 meter hekk Karsten Warholm representerer Dimna IL. Ellers gjør Ulstein seg bemerket innenfor rytmisk gymnastikk og turn (IL Hødd). I kommunen finnes også et sykkelmiljø rundt Ulstein og omegn sykkelklubb, et seilermiljø rundt Ulstein seilforening og et dykkermiljø rundt Ulstein og Hareid dykkerklubb. Golftradisjonene i Ulstein startet med Ulstein Pitch & Putt klubb. Klubben skiftet navn i 1999 til Sunnmøre golfklubb i forbindelse med en ny bane plassert i nabokommunen Hareid. Kommunen og idrettsmiljøene satser på nye anlegg. Ulsteinhallen, som ble ferdigstilt i 2015, er en av landets største idrettshaller, og vil kunne arrangere nasjonale og internasjonale friidrettsstevner. Ved siden av Ulsteinhallen ligger Nye Høddvoll, som sto ferdig til sesongen 2015. Ulstein Arena, som blant annet inneholder en svømmehall og en idrettshall, ble åpnet i 2017. Kultur Sjøborg kulturhus og kino i Ulsteinvik har mange store kulturarrangementer. Kulturhuset ligger i tilknytning til Quality Hotel Ulstein. Studio Hugo Opdal på Flø har mange utstillinger av kjente nasjonale og internasjonale kunstnere. De mest besøkte festivalene i Ulstein er Smak av Ulstein i juni hvert år og Trebaatfestivalen i uke 33 hvert år. Trebåtfestivalen er Norges nest største tre/veteranbåtfestival. Vikebladet Vestposten er lokalavis for Ulstein og Hareid og kommer ut i Ulsteinvik. Handlingen i TV-serien "Heimebane", som blir vist på NRK i 2018 og 2019, er lagt til Ulsteinvik. Religion og livssyn I Ulstein er 76,9% av befolkningen (2018) medlemmer i Den norske kirke. Det er en kirke i Ulstein: Ulstein kyrkje. Den ble bygd på det gamle kirkestedet på gården Ulstein i 1848, men ble flyttet til Ulsteinvik i 1878. Samferdsel Fra Ulsteinvik er det 30 km til nærmeste flyplass (Ørsta/Volda lufthamn, Hovden), men Ålesund lufthavn, Vigra har flere avganger og det er bedre kommunikasjoner til/fra flyplassen. Nærmeste anløpssted for Hurtigruten er Torvik i Herøy, 24 km fra Ulsteinvik. Ulsteinvik har bussforbindelse til Oslo via Gardermoen daglig. En dagbuss og en nattbuss. Den 14. april 2014 ble kunngjort at den framtidige E39 skulle gå gjennom Ulstein. En forutsetning for dette var at det ble bygget bro mellom Hareid og Sula, men per 2014 var det ikke bevilget penger for å få dette gjennomført. Politikk Ulstein kommunestyre er i perioden 2019–2023 sammensatt slik: Fremskrittspartiet 6 representanter, Høyre 5, Arbeiderpartiet 5, Kristelig Folkeparti 3, Senterpartiet 3, Venstre 2, og Sosialistisk Venstreparti 1 representant. Til sammen 25 representanter. Knut Erik Engh (FrP) er ordfører for perioden 2019–2023 og Stian Skorgen Scheide (H) er varaordfører. Regionalt samarbeid Med hensyn til interkommunalt samarbeid definerer de 7 kommunene på Søre Sunnmøre seg som en region i stadig større grad. Til dels inkluderes også deler av Nordfjord i regionen. Avstandene er forholdsvis små. Avstanden fra Ulsteinvik til de andre 6 kommunesentrene er: Hareid 11 km, Fosnavåg (Herøy) 28 km, Larsnes (Sande) 28 km, Volda 33 km, Ørsta 34 km og Fiskå (Vanylven) 48 km + ferje. Av regionale sentrumsfunksjoner ligger Skattekontoret for Søre Sunnmøre i Ulsteinvik. Søre Sunnmøre Reinhaldsverk, som dekker fire av de sju kommunene, ligger også i Ulsteinvik. PPT-kontoret for Hareid, Ulstein, Ørsta og Volda ligger i Ulsteinvik. Hareid og Ulstein har felles brannvern og Hareid, Sande og Ulstein har felles NAV-kontor på Hareid. Vennskapskommune Ulstein er vennskapskommune med den finske kommunen Veståboland. Kjente ulsteininger Sigvald Mathias Hasund (1868–1959), professor (Norges landbrukshøgskole), statsråd 1928–1931 Martin Ulstein (1893–1943), bedriftsleder og gründer Ragnar Ulstein (1920-2019), dokumentarforfatter, statsstipendiat, medlem i Kompani Linge Idar Ulstein (1934–2012), industrileder Kjetil Hasund (1942–), fotballspiller Martin Tore Bjørndal (1944–2015), ambassadør Ottar Kaldhol (1946–), stortingsrepresentant (Ap) 1993–1997 Otto Sundgot (1951–), fotballspiller Arve Bakke (1952–), forbundsleder i Fellesforbundet 2007–2015 Per Eide (1954–), fotograf Tore Ulstein (1967–), industrileder, president i NHO 2013–2017 Kjersti Kleven (1967–), industrileder, styreleder i Norsk Industri 2013–2015 Gunvor Ulstein (1969–), industrileder, konserndirektør i Ulstein Group Fredrik Steen (1969–), standup-komiker, tekstforfatter og skuespiller Øyvind Gjerde Kamsvåg (1971–), skipsdesigner; opphavsmann til Ulstein X-Bow Geir Hasund (1971–), fotballspiller Ole Bjørn Sundgot (1972–), fotballspiller Arild Sundgot (1978–), fotballspiller Morten Moldskred (1980–), fotballspiller Erika Skarbø (1987–), fotballspiller/OL-deltaker Bror Magnus Tødenes (1993–), operasanger Karsten Warholm (1996–), friidrettsutøver; verdensrekordholder, olympisk mester og verdensmester på 400 meter hekk Referanser Litteratur Eksterne lenker Ulstein Bibliotek


text: Uganda er en republikk i Afrika som har felles grenser med Tanzania, Rwanda, Den demokratiske republikken Kongo, Sør-Sudan og Kenya. Viktige eksportvarer er kaffe, te og bomull. Viktige importvarer er maskiner, levende dyr og kjemikalier. Viktige handelspartnere er Kenya, Storbritannia og Japan. Demografi Folketallet er beregnet til 45,7 millioner (2020). Befolkningen er delt inn i en rekke etniske grupper med til dels store forskjeller i kultur og språk. Cirka 70 % av befolkningen snakker bantuspråk. I 1960-årene var det cirka asiater i Uganda, de var vesentlig av indisk og pakistansk herkomst. Disse ble utvist av president Idi Amin i 1972, bare omkring 1000 ble igjen. De utviste fikk 90 dager på å forlate landet og fikk bare med seg minimum bagasje og femti pund sterling. Til forskjell fra Kenya og Tanzania har Uganda aldri hatt noen stor befolkning av europeiske kolonister. Størstedelen av befolkningen lever på landsbygda, kun 31 % lever i byene. Folketettheten er størst langs nordkysten av Victoriasjøen, hvor flere av de største byene ligger. Landets nordlige områder er tynt befolket. De største byene er hovedstaden Kampala med innbyggere i 1991. På andreplass kommer Jinja med 61 000 innbyggere. Historie Mange antropologer liker å kalle området i Afrika der Uganda ligger for menneskets vugge. Det er sannsynlig at Uganda tidligere var dekket av tett tropisk regnskog, som var bebodd av pygmestammer som var jegere og samlere. For omtrent 2000 år siden ble disse stammene presset vekk av landbruksdyrkende bantufolk. Omkring det 18. århundre dominerte to etniske grupper det nåværende Uganda: bantustammer i sør som levde av jordbruk, og nomadiske stammer i nord, niloterne. Fra det 15. århundre eksisterte det i den sørlige delen av det nåværende Uganda et aristokrati som delvis eksisterer den dag i dag. Blant disse hadde kongerikene Buganda og Bunyoro ledende roller. Allerede før europeernes inntog på 1800-tallet var det arabiske kjøpmenn i området nord for Victoriasjøen. Det eksisterte dengang tre kongeriker: Bugunda, Bunyoro-Kitara og Ankole. Arabernes handelsmotiv var elfenben og slaver. I noen områder etablerte islamsk tro seg. I mange andre deler av landet opprettholdt naturreligionene sin stilling. Omkring 1860 gjennomdaget de britiske forskere James Augustus Grant og John Hanning Speke kilden til Nilen. På samme tid begynte den europeiske kolonialisering av Øst-Afrika. Samuel Baker avviste de tidligere legender om at det indre Afrika var et sted med utbredt kannibalisme. De første europeerne som slo seg ned i området, var katolske og protestantiske misjonærer. De håpet på å omvende/døpe store befolkningsgrupper til kristendom på kort tid, mens islam fortsatt ikke hadde ordentlig fotfeste. Britisk koloni I årene 1884–1885 ble de to kolonimaktene i området, Tyskland og Storbritannia enige om Storbritannias krav på det østafrikanske høylands- og sjøområde. I andre kontrakter i 1886 og 1890 ble områdene videre oppdelt. Det såkalte Deutsch-Ostafrika ble opprettet på området der Tanzania, Rwanda og Burundi ligger i dag. Det som i dag er Uganda og Kenya ble samlet i British East Afrika. I 1888 ble området underlagt Det britiske ostindiske kompani. Herfra ble Storbritannias økonomiske og politiske interesser styrt. De forhandlet også frem flere beskyttelseskontrakter med kongeriket Buganda. I året 1893 krevde Sir Gerald Portal i Entebbe, hvor landets nåværende internasjonale flyplass ligger, Uganda til den engelske krone. I 1894 ble Uganda en del av et britisk protektorat. Man måtte deretter føre noen mindre kriger for å stoppe motstanden blant de originale befolkningsgruppene mot et kolonialt statssystem. I 1902 ble området British East Afrikas oppdelt i to forvaltningsenheter som svarer til nåværende områder fra Uganda og Kenya. Økonomien i kolonitiden begrenset seg til eksport av jordbruksvarer som bomull og kaffe. I motsetning til Kenya forble antallet europeiske innflyttere lite, så landbruksmetodene ble preget av den lokale kunnskap. Etter byggingen av jernbanen gjennom de britiske koloniene, flyttet mange asiater til Uganda. De har i etterkant stått for en stor del av handelen og industrialiseringen i Uganda. Uavhengighet På 1950-tallet startet en viss demokratiseringsprosess, det oppstod partier og en såkalt kongres. I 1962 ble Apolo Milton Obote landets første statsminister, samtidig med at landet ble uavhengig. Idet Obote forsøkte å oppløse det gamle kongeriket, noe som delvis medførte massakre, fjernet han seg fra befolkningen. Dette ble utnyttet av Idi Amin. I januar 1971, mens Obote var i utlandet overtok Amin kontrollen. Dette ble i visse kretser i inn- og utland hilst velkommen, men Amins omdømme endret seg i etterkant. Idi Amin De åtte år Amin regjerte var preget av massive menneskerettighetsbrudd og økonomisk nedgang. Forfølgelse og massakre av etniske grupper (særlig acholi og lango) som tidligere støttet Obote, førte til 100 000-300 000 drepte. Han førte en svært mislykket økonomisk politikk særlig etter at han utviste landets asiatiske befolkningen i 1972. Disse stod for en betydelig del av håndverk og handel. Interne stridigheter i militærregimet var betydelig og førte til at de fleste militærledere ble drept. Etter 1979 I april 1979 ble byen Kampala «befridd» av ugandiske frigjøringsstyrker og tropper fra Tanzania, og Idi Amin ble fordrevet fra Uganda. Etter noen overgangspresidenter vant Obote valget i desember 1980. Yoweri Museveni, på den tiden en høyere offiser i hæren, anklaget Obote for valgfusk og gikk «ut i bushen», det vil si startet en geriljakrig. De nærmeste årene var preget av en brutal borgerkrig som etterhvert førte til en sammenbrudd av regjeringen slik at Museveni kunne overta makten i januar 1986. Museveni har vært landets president siden. Han var ansett som en ny type afrikansk leder, mer åpen og interessert i landets utvikling, særlig på 1990-tallet. Dette har blitt noe revidert i de senere år. I Uganda har totalt sett hatt en positiv utvikling under hans regjering hans presidentperiode ble landet involvert i flere kriger som borgerkrigen i Kongo 1998–2003 og intern i landet mot opprørsgruppen Herrens motstandsarmé. Museveni har prøvd å skaffe seg legetimitet gjennom omdiskuterte valg for eksempel i 2001, 2006 og sist i februar 2011. Siden 2005 er flere partier tillatt, men valgfusk fra regjeringens side er vanlig. Likevel må en regne med at presidenten har betydelig støtte i landet. Etter valget i februar 2011 har protester mot regjeringen blitt slått ned på med overraskende brutalitet Politikk og administrasjon Landets nåværende president, Yoweri Museveni, har vært ved makten siden 1986. Landets president er både statsoverhode og regjeringssjef. Presidenten utnevner en statsminister som hjelper ham i arbeidet. Parlamentet dannes fra et National Assembly, som består av 300 medlemmer. 81 av dem nomineres av ulike interessegrupper, som kvinner og Ugandas forsvar. De andre medlemmene velges for en periode på fem år. Museveni har maktet å stabilisere store deler av Uganda, men LRA (Herrens motstandsarme) og regjeringsstyrkene kriger i nord. Denne krigen har pågått siden Museveni overtok, og brer seg nå (2006) også over i nabolandene Sudan og Kongo. Norske Redd Barna har karakterisert situasjonen i Nord-Uganda som «verdens verste systematiserte overgrep mot barn», og FN karakteriserer Nord-Uganda som en av verdens oversette humanitære katastrofer. 1,6 millioner mennesker er drevet på flukt men LRA og regjeringsstyrkene fortsetter kampene. Halvparten av Uganda sitt statsbudsjett kommer fra utenlandsk bistand. Direkte budsjettstøtte over flere år har ikke maktet å forhindre at over 10 millioner ugandere lever i absolutt fattigdom. Direkte statsstøtte benyttes i Uganda, et land som herjes av borgerkrig, og som i tillegg er gjennomsyret av korrupsjon. Menneskerettigheter Menneskerettighetssituasjonen i Uganda var svært dårlig under Idi Amins diktatur. Landet har fortsatt store problemer med å gjennomføre allmenne menneskerettigheter og i 2008 er det så mange som tretten sikkerhetsorganisasjoner tilknyttet Musevani sitt styre. Noen av disse er kun ansvarlige overfor presidenten, og er ikke ansvarlige overfor parlamentet. Organisasjonene fører saker mot motstandere av regimet, gjennomfører bortførelser, forsvinninger, drap, og opptrer både uavhengig og i samarbeid med andre organisasjoner, og i samarbeid med politiet i Uganda. De er også involvert i brudd på menneskerettighetene er også involvert i forfølgelse av media og den politiske opposisjonen. Situasjonen til homofile Homofiles rettigheter har stadig blitt dårligere i Uganda de siste årene. I begynnelsen av 2014 skrev president Museveni under på en lov som åpnet for å straffe «gjengangshomofile» med livstid i fengsel. Dette førte til en debatt i Norge om bistandsmidler burde stanses, eller om man burde åpne for dialog. Næringsliv Helse i Uganda I 2015 var forventet levetid ved fødsel 60 år for menn og 64 år for kvinner. Barnedødeligheten viser at 46 barn under fem år dør per 1000 fødte (2019). Majoriteten av dødsfallene skyldes smittsomme sykdommer som HIV/AIDS, Malaria, luftveisinfeksjoner og diare. Høye risikofaktorer for dødelighet omfatter feilernæring hos mor og barn, ubeskyttet sex, kontaminert drikkevann, dårlige sanitærforhold og luftforurensning. I 2015 var det 1, 5 mill. HIV smittede i Uganda. Uganda har både offentlige og private helseaktører. Det offentlige tilbudet er fordelt mellom nasjonalt, regionalt og lokalt nivå, der de lokale tjenestene baserer seg på frivillighet fra helsearbeidere i desentraliserte landsby på nivå 1 (Village Health Teams). Neste nivå er Helsesenter 2, som er en poliklinikk tjeneste operert av en sykepleier. Videre er det Helsesenter 3, som har sengeplasser, enkel diagnose og mor/barn tjenester. Helsesenter 4 rangerer øverst med tjenester som blodtransfusjoner og akutte barseltjenester. I tillegg fins det private sykehus og helsestasjoner styrt av religiøse og frivillige organisasjoner. Verdens helseorganisasjon sitt millenniumsmål nr. 4 om å redusere barnedødeligheten med 2/3 fra 1990 til 2015 ville tilsi en reduksjon på 4,4 % per år. Uganda er mellom de landene i Afrika sør for Sahara som har redusert barnedødeligheten for barn under 5 år med mer enn 6 % per år. Barnedødelighetsrate per 1000 levendefødte (2004–2015) Samferdsel Jernbanene i Uganda er eid av selskapet Uganda Railways Corporation (URC). Selskapet ble dannet i 1977 etter at East African Railways Corporation (EARC) ble delt og URC overtok de delene av jernbaneanleggene som lå i Uganda. Oppføring på UNESCOs lister Verdensarvsteder Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder. Bwindi Impenetrable nasjonalpark – landskapsvern, biologisk mangfold Ruwenzori nasjonalpark – landskapsvern, høyfjellsområde Bugandakongenes graver / Kasubi Tombs – minner etter tidligere statsdannelse Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv Oppføringer på UNESCOs liste knyttet til aktivt vern av immateriell kultur (Intangible Cultural Heritage). Årstallet angir når det ble listeført hos UNESCO. 2005 – Det tradisjonelle håndverket i klesproduksjonen Se også Liste over byer i Uganda War/Dance Referanser Litteratur Eksterne lenker Uganda CIA World factbook The Monitor Samveldet av nasjoner Stater og territorier etablert i 1962 Den afrikanske unions medlemsland


text: Ulrich «Uli» Stielike (født 15. november 1954 i Ketsch utenfor Mannheim) er en tidligere tysk fotballspiller (libero og midtbanespiller). Klubber 1972-1977 Borussia Mönchengladbach 1977-1985 Real Madrid (Spania) 1985-1988 Xamax Neuchatel (Sveits) Uli Stielike ble kåret til Årets spiller i Spania i 1981. Han fikk med seg 42 landskamper for . Referanser Eksterne lenker Tyske fotballspillere Tyske fotballtrenere Europamestere i fotball Spillere i Fotball-EM 1980 Spillere i Fotball-VM 1982 Spillere i Fotball-EM 1984 Fotballspillere for Borussia VfL 1900 Mönchengladbach Fotballspillere for Real Madrid CF Fotballspillere for Neuchâtel Xamax FC Fotballtrenere for Neuchâtel Xamax FC Fotballtrenere for SV Waldhof Mannheim Fotballtrenere for UD Almería Fotballtrenere for FC Sion Trenere for Sveits' herrelandslag i fotball Trenere for Elfenbenskystens herrelandslag i fotball Trenere for Sør-Koreas herrelandslag i fotball Personer fra Rhein-Neckar-Kreis Fødsler i 1954


text: En ungdomsorganisasjon er en organisasjon som blir drevet av og for ungdommer. Slike organisasjoner er ofte opptatt av politikk og miljø. De oppstod særlig under fremveksten av massebevegelsene på slutten av 1800-tallet. I Norge omfattet dette først og fremst religiøse organisasjoner, avholdsorganisasjoner, politiske organisasjoner, idrett, turn og fotball, målrørsla og folkedans, speiderbevegelsen, jeger- og fiskerlag samt skytterlag. Ungdomsorganisasjoner kan ha tilknytninger til andre organisasjoner, for eksempel en såkalt moderorganisasjon, det vil si en organisasjon som jobber med det samme som ungdomsorganisasjonen, men har en voksen medlemsmasse. Landsrådet for Norges barne- og ungdomsorganisasjoner (LNU) er en paraplyorganisasjon for demokratiske og frivillige barne- og ungdomsorganisasjoner i Norge. Kategorier Frivillige ungdomsorganisasjoner kan deles opp i ulike kategorier. Partipolitisk uavhengige politiske ungdomsorganisasjoner Disse organisasjonene arbeider politisk, men er ikke formelt tilknyttet noen av de politiske partiene. Disse organisasjonene har som regel valgt å fokusere på enkelte saker eller politikkområder. Partitilknyttede ungdomsorganisasjoner Alle partiene som sitter på Stortinget, i tillegg til flere andre parter, har egne ungdomspartier. Humanitære organisasjoner Humanitære organisasjoner er organisasjoner som jobber med humanitært arbeid, det vil si arbeid som har som mål at mennesker som på en eller annen måte lider, eller har det vanskelig, skal få det bedre. Livssynsorganisasjoner Livssynsorganisasjoner er organisasjoner som driver arbeid basert på et livssyn, det være seg religiøst eller ikke religiøst. Interesseorganisasjoner En interesseorganisasjon har som hovedmål å fremme interessene til sine medlemmer, for at disse skal bli ivaretatt på best mulig måte. Kulturorganisasjoner Kulturorganisasjoner er organisasjoner som jobber for med eller for kultur. Friluftsorganisasjoner Friluftsorganisasjoner driver med friluftsliv og relaterte aktiviteter. Fritidsorganisasjoner Fritidsorganisasjonene driver aktiviteter knyttet til fritidsaktiviteter. Se også Liste over studentorganisasjoner i Norge Ungdomsparti Frivillig organisasjon Ungdomskultur Barne- og ungdomsorganisasjoner


text: Ungarn er et land i Sentral-Europa. Landets hovedstad er Budapest, og det grenser til Østerrike, Slovakia, Ukraina, Romania, Serbia, Kroatia og Slovenia. Ungarn har omtrent 10 millioner innbyggere (pr. mai 2009), og har et flateinnhold på ca. km2. Store deler av det ungarske landskapet domineres av sletter (Den ungarske slette og Den lille ungarske slette), med noe fjell i Karpatene i nord. Elven Donau deler landet i to, og utgjør sammen med bielvene Tisza og Drava Ungarns viktigste vassdrag. Ungarns historie strekker seg tilbake til slutten av det første årtusen e.Kr., og like etter årtusenskiftet ble landet et selvstendig kongedømme under Stefan I. I middelalderen tilfalt den ungarske tronen habsburgerne, og Ungarn var i union med nabolandet Østerrike frem til slutten av første verdenskrig. Etter andre verdenskrig kom landet under sovjetisk innflytelse, og var en kommunistisk ettpartistat frem til 1989. Siden den gang har Ungarn vært en parlamentarisk republikk, og ble medlem av EU i 2004. De har vært medlem av militæralliansen NATO siden 12. mars 1999. Naturgeografi Store deler av Ungarn består av slettelandskap, på ungarsk puszta. I forhistorisk tid var det ungarske slettelandskapet under vann. Da vannet trakk seg tilbake var det etterlatt store avleiringer. Sammen med løsjord som senere har blåst til, utgjør dette jordsmonnet et meget fruktbart område for jordbruksproduksjon. To tredjedeler av Ungarn er oppdyrket mark. Først og fremst dyrkes hvete og mais, men det finnes også stor produksjon av frukt, sukkerroer, grønnsaker og hamp. Ungarn har også en omfattende vinproduksjon, blant annet i de ungarske vinområdene Tokaj og Eger. Budapest er den største byen i landet, med over to millioner innbyggere. Den gamle bydelen Buda ligger på Donaus vestre bredd, og den mer moderne bydelen Pest på østre bredd. Byen var besatt av tyrkerne 1541–1686. Byen ble påført store skader under andre verdenskrig og ved opprøret i 1956. Ungarns største innsjø er Balaton. Klima Ungarn har et kontinentalt klima, med kalde, fuktige vintre og varme somre. Gjennomsnittlig temperatur på årsbasis er 9.7 °C. Temperaturen svinger mellom ca. 38 °C om sommeren til −22 °C om vinteren. Temperaturen om sommeren er vanligvis mellom 27 til 32 °C, og om vinteren +5 til -15 °C. Gjennomsnittlig årsnedbør er ca. 600 millimeter. En mindre del av landet i syd omkring Pécs nyter middelhavsklima. Den topografiske avgrensning av det karpatiske basseng gjør at Ungarn er utsatt for tørke, og effektene fra drivhuseffekten merkes allerede. Den allmenne oppfatning, som deles av mange forskere, har landet igjennom de seneste tiår blitt stadig tørrere, og tørkeperioder er blitt forholdsvis vanlig, Somrene er blitt varmere og vintrene mildere. Av denne grunn er snørike vintre blitt mer sjeldent enn før. Den allmenne oppfatning er også at Ungarns værmønster er i ferd med å gå over fra fire til kun to årstider, ettersom vår- og høstperiodene blir kortere og kortere, og er enkelte år helt fraværende. Denne antatte tendensen ble uventet reversert i 2006 da landets to største elver, Donau og Tisza gikk over sine bredder samtidig, som førte til at flere hundre hjem ble ubeboelige til tross for intenst arbeid med å forsterke dikene langsmed mesteparten av elvene med sandsekker (ved hjelp av universitetsstudenter og det ungarske heimevernet ("Honvédség")). Mesteparten av Ungarn er dekket av jordbruksarealer, men det finnes noen rester av dets opprinnelige skoger, hovedsakelig i fjellregionene og i nasjonalparkene. Demografi Religion Historie På 800-tallet innvandret madjarske stammer vestover fra det nåværende Russland. Noen av disse slo seg ned mellom Donau og Tisza. Stammene ble forent i ett rike av Stefan I år 1001. Rikets storhetstid var på 1300- og 1400-tallet, og mange tyskere slo seg også ned her. På 1500-tallet ble størstedelen av Ungarn etter slaget ved Mohács okkupert av Det ottomanske rike. Samtidig arvet huset Habsburg den ungarske kongekronen, og Ungarn kom derfor i personalunion med Østerrike. På 1600-tallet ble tyrkerne drevet tilbake og landet gjenerobret av habsburgerne. I 1867 ble fellesskapet mellom keiserriket Østerrike og kongedømmet Ungarn formalisert, og det såkalte keiserlige og kongelige monarkiet, eller dobbeltmonarkiet Østerrike-Ungarn, oppsto. Drapet på den østerriksk-ungarske tronfølgeren Franz Ferdinand i Sarajevo i 1914 førte til utbruddet av første verdenskrig, som landet tapte, noe som førte til at det gikk i oppløsning, og Ungarn ble adskilt fra Østerrike. Ungarn og Østerrike utviklet seg relativt likt etter at Ungarn kom under Habsburgernes styre fra 1526, bortsett fra at Ungarns økonomi var dominert av landbruk og ble senere og mer begrenset industrialisert. Ungarns moderne historie er preget av tre personer som ledet landet i lange perioder: Miklós Horthy, János Kádár og Viktor Orbán. All tre tenderte til autoritært styre med forskjellige utgangspunkt. Horthy og Kádár ledet landet under stramme ytre betingelser, mens Orbán har overdrevet trusslene mot landet for å legitimere sitt autoritære styre ifølge statsviteren Hans-Georg Heinrich. Horthy og Kádár var ikke voldelige tyranner og deres autoritære styre var langt mindre strengt enn nazismen og stalinismen. Horthy baserte seg i stor grad på støtte fra tradisjonelle eliter som storkapital og store landeiere. Kádár myket opp styreformen i en «gulasjkommunisme» der forbrukerne hadde det romsligere enn i de fleste andre deler av den Sovjet-dominerte østblokken. Mellomkrigstiden Etter krigen forsøkte kommunisten Béla Kun å gripe makten, men ble raskt styrtet av motrevolusjonære styrker ledet av Miklós Horthy med hjelp fra rumenske antikommunister. Ungarns parlament proklamerte landet som monarki, men den eksilerte ungarske kongen (og østerrikske keiseren) fikk aldri tilbake tronen, tross flere forsøk, da seierherrene fra første verdenskrig la sterkt press på Ungarn for å forhindre det. Isteden ble Horthy utnevnt til riksforstander på ubestemt tid. Ungarn mistet to tredjedeler av sitt territorium etter første verdenskrig; noe som fremdeles preger landets politiske liv. Nasjonalistiske krefter krever de tapte territoriene tilbake. Andre verdenskrig Grenseendringer Slovakia var til slutten av første verdenskrig en del av Ungarn og ble i 1918 en del av republikken Tsjekkoslovakia. Béla Kun og kommunistpartiet kom til makten i Ungarn etter krigen og invaderte i 1919 Slovakia der de forsøkte å opprette en slovakisk sovjetrepublikk. Ungarn avsto ved Trianon-traktaten av 1920 etter første verdenskrig det såkalte Felvidék eller Øvre Ungarn (Slovakia og Karpato-Ruthenia) til den nye republikken Tsjekkoslovakia og Transilvania til Romania. Omkring 4 millioner etniske ungarere havnet da i nabolandene. Gjenvinning av disse områdene var en sterk drivkraft i ungarsk politikk i mellomkrigstiden. I 1933 sendte statsminister Gyula Gömbös en entusiastisk hilsen til Adolf Hitler, Tysklands nye leder, og inviterte til nærmere politisk og økonomisk samarbeid. Tyskland, Italia og Ungarn signerte i 1934 Romaprotokollene. I november 1937 møtte Hitler utenriksminister Kálmán Kánya og lovte da Felvidék i bytte mot ungarsk støtte til Hitlers politikk overfor Tsjekkoslovakia. I 1938 avslo Ungarn å støtte Tyskland militært under Sudetenkrisen og ved konferansen i Bled 23. august 1938 aksepterte Tsjekkoslovakia, Romania og Jugoslavia at Ungarn kunne ruste opp og avsto fra å bruke militærmakt for å løse konflikter. Italia støttet Ungarns krav om felles grense med Polen. Anti-sovjetiske holdninger var en viktig bakgrunn for Ungarns utenrikspolitiske orientering. Etter Münchenavtalen i 1938 ble et landareal på km2 langs Slovakias sørlige grense overført til Ungarn. Dette området, som delvis tilsvarer det som kalles «Øvre Ungarn» eller Felvidék, hadde innbyggere hvorav 87 % var etniske ungarere. I forbindelse med München-avtalen hadde Ungarn i utgangspunktet krevd å få overført hele Slovakia. Polen (støttet av Italia) forlangte at Karpato-Ukraina skulle overføres til Ungarn slik at landene fikk felles grense. Ved forhandlingene i Wien 2. november 1938 («den første Wien-meglingen») ble Ungarn tildelt en liten del av Karpato-Ukraina inkludert hovedbyene Uzjhorod og Mukatsjeve, resten av Transkarpatia ble okkupert av Ungarn etter Tsjekkoslovakias oppløsning i mars 1939. Slovakia erklærte seg som autonomt område 6. oktober 1938. Tsjekkoslovakia ble, under navnet Tsjekko-Slovakia, en føderal stat som resultat av München-avtalen. Den østligste delen av Tsjekkoslovakia ble Karpato-Ruthenia en autonom region (på linje med Slovakia) under navnet Karpato-Ukraina. Ved den oppløsningen av Tsjekkoslovakia 15. mars 1939 ble området okkupert av Ungarn og gjort til regionen Kárpátalja. Området strekker seg sørover fra Karpatene med hovedbyene i overgangen mellom det ungarske slettelandet og fjellene. Over 60 % ( personer) av befolkningen før krigen var rutenere, omkring var etniske madjarer og jødene var med sine personer den tredje største etniske gruppen. I tillegg var det et lite antall etnisk tsjekkere, slovaker, rumenere og tyskere samt sigøynere. Før oppdelingen av Tsjekkoslovakia hadde den slovakiske delen av landet jødiske innbyggere. De fleste jødene bodde i Bratislava, Košice, Nitra og Zvolen. Etter at Ungarn ble tildelt grensestripen i sør havnet av disse i Ungarn. I Košice, som ble overført til Ungarn, bodde det omkring jøder og disse utgjorde 20 % byens befolkning. I Karpato-Ruthenia var det jødiske innbyggere og disse utgjorde over 15 % av befolkningen i regionen. I dette området arbeidet 1⁄4 av jødene i landbruket, noe som var uvanlig i Europa på den tiden. De fleste jødiske barn gikk på tsjekkisk-språklige skoler og ble beskyldt for å drive «tsjekkifisering» av området. Ungarn okkuperte jugoslavisk Bačka (ungarsk: Bácska også kalt Delvidek) i 1941 etter invasjonen av Jugoslavia. Okkupasjonen var over i 1944 og området ble en del av Den sosialistiske føderale republikken Jugoslavia. Østfronten Landet deltok i annen verdenskrig på tysk side og medvirket etter press ved invasjonen av Sovjetunionen. Košice ble 26. juni 1941 (fire dager etter invasjonen) bombet av et lite antall uidentifiserte fly, dette ga de militære lederne et påskudd til å presse regjeringen til å slutte seg til krigen. I løpet av 1944 rykket sovjetiske styrker raskt vestover og tyske styrker var i løpet av sommeren i stor grad fordrevet fra sovjetiske territorium. Frontlinjen gikk i slutten av august omtrent ved Ungarns daværende østgrense ved Karpatene. På ettersommeren 1944 rykket sovjetiske styrker inn i Romania noe som ledet til regimeskifte og Romania gikk over til de allierte. București kom under sovjetisk kontroll 1. september. Sovjetiske styrker drev i løpet av oktober ut ungarske og tyske styrker fra Karpato-Ruthenia. Sovjetiske styrker krysset i oktober 1944 grensen til Ungarn. Sovjetiske styrker under Malinovski nådde Budapest 30. oktober med 64 divisjoner. I løpet av desember var byen helt omringet og beleiret. Tysk okkupasjon Ungarn var før 1944 et relativt fristed for de ungarske jødene og de jødiske ungarerne følte at de var relativt trygge under Horthys regime. Horthys regime nektet å etterkomme det tyske kravet om å deportere landets jøder og det førte til at relasjonen mellom Hitlers og Horthys regimer ble stadig mer anstrengt. Den ungarske hæren led store tap ved slaget om Stalingrad 1942–1943. Den ungarske ledelsen innså at Tyskland trolig ville tape krigen og med Horthys stilltiende godkjenning begynte Kállay å undersøke muligheten for å inngå separat våpenhvile med de allierte. For å forhindre separatfred okkuperte Tyskland uten kamp Ungarn 19. mars 1944 og avsatte Kállay. Politikeren Edmund Veesenmayer ble da innsatt som øverste tyske representant i landet og i praksis landets øverste leder. Mussolinis fall i juni 1943 gjorde situasjonen vanskelig for Ungarn som mistet sin støttespiller i tautrekkingen med Hitler. Høsten 1943 begynte det tyske regimet å forberede en okkupasjon av Ungarn. Ribbentrop sendte i hemmelighet Veesenmayer til Ungarn. Ministerpresident Miklós Kállay ba tidlig i 1944 USA og Storbritannia gjennomføre en eller annen form for luftbåren styrkeoverføring til Ungarn og hadde diplomatiske følere til Sovjetunionen – tysk etterretning fikk raskt kjennskap til dette. Horthy informerte 12. februar Hitler om at ungarske styrker på østfronten ville bli trukket tilbake til hjemlandet. Hitler tilkalte 15. mars Ribbentrop og Himmler som ble informert om invasjonen av Ungarn skulle skje innen fire dager. Veesenmayer advarte mot invasjon og anbefalte i stedet å presse Horthy til å utnevne en tyskvennlig regjering. Ribbentrop støttet Veesenmayers forslag og overbeviste Hitler om å bruke en blanding av trusler og lokkemidler overfor Horthy. Horthy kom 18. mars til Klessheim ved Salzburg for samtale med Hitler. Horthy ble rasende over Hitlers ultimatum og ville gå om bord i toget sitt for å reise hjem. SS iverksatte da et fingert flyangrep som vertskapet hevdet hadde ødelagt telefonlinjen. I mellomtiden bearbeidet Ribbentrop den ungarske utsendingen til Berlin, Döme Sztójay, som overbeviste Horthy om å akseptere Hitlers diplomatiske løsning: Ungarns suverenitet skulle respekteres, den tyske okkupasjon skulle avsluttes så snart ny regjering var på plass og Horthy skulle fortsette som statsoverhode. Sent på kvelden 18. mars fikk Horthy lov til å ta toget tilbake til Budapest med Veesenmeyer og SS-offiseren Ernst Kaltenbrunner som uinviterte gjester om bord. Toget ble underveis holdt igjen tilstrekkelig til at okkupasjonen av Ungarn kunne skje smertefritt tidlig 19. mars. Kállay gikk av og Sztójay ble ny statsminister. SS-offiseren Adolf Eichmann og hans stab i avdeling IV B 4 var 12. mars samlet i Mauthausen før avreise til Ungarn. «Operasjon Margrethe», den tyske overtakelsen av kontrollen i Ungarn, skulle skje uken etter. Eichmanns plan var å tømme Ungarn for jøder, provinsene først og Budapest til slutt. Wehrmacht gikk først inn i Ungarn og Eichmann og hans folk fulgte etter fra og med 18. mars 1944. Da tyske styrker 19. mars 1944 tok kontroll over Ungarn kom Eichmann og hans mannskap til landet og ledet internering og deportasjon av jødene. Massakre på jøder i det okkuperte Polen og Sovjetunionen var trolig kjent i Ungarn en tid før dette, men det er uklart om systematikken og omfanget var kjent. Før tyskerne tok kontroll i 1944 var det en del jøder som flyktet til Ungarn fra tyskkontrollerte områder. På dette tidspunktet utgjorde de ungarske jødene den største gjenværende jødiske befolkningen i Europa. Regjeringen under Kállay nektet å gi etter for tysk påtrykk om deportering av jøder til Tyskland. Den forsøkte, med støtte av Horthy, å føre en forsiktig balansegangspolitikk overfor det allierte Tyskland og holdt døren åpen for forhandlinger med de vestallierte om en separatfred. Dette førte til en raskt gjennomført tysk okkupasjon av Ungarn den 19. mars 1944. Holocaust Tyske styrker okkuperte landet 19. mars 1944. Fra 15. mai til 8. juli 1944 ble jøder sendt fra Ungarn (inkludert Transilvania) til Auschwitz for å bli avlivet. Ungarn hadde i 1944 det siste intakte jødiske samfunnet i Europa og dette var den siste store transporten til Auschwitz. Internasjonalt press på den ungarske regjeringen medvirket til at deportasjonene stanset 8. juli og da var Ungarns provinser var praktisk talt tømte for jøder. Etter deportasjonene til Auschwitz var de gjenværende jødene samlet i arbeidsleirer eller i Budapest der flere tusen ble myrdet før byen ble frigjort. Opp til 20.000 ble massakrert før den tyske okkupasjonen og 40.000 døde i arbeidstjeneste ved Østfronten. Etter Polen og Sovjetunionen hadde Ungarn de største tapene under holocaust. Mordene på jødene fra Ungarn var den siste store drapsbølgen under holocaust. Unikt for holocaust i Ungarn er at det ble gjennomført omkring to år etter de fleste andre steder i Europa og det ble satt i gang samtidig som det var klart at Tyskland ville tape krigen. Av Ungarns omkring 825 000 jøder (inkludert de annekterte områdene) ble omkring 564 000 utryddet. Innenfor Ungarns grenser av 1937 ble omkring 297.000 drept. Det tyske regimet hadde hovedansvar for drap på , det ungarske regimet hadde hovedansvar for , og de øvrige døde (av blant annet sykdom) eller ble drept under kampene på Østfronten. Av de døde var omkring jøder som hadde flyktet fra Polen, Jugoslavia, Slovakia og selve Tyskland. Av rundt sigøynere i landet ble rundt deportert til Auschwitz høsten 1944. Enheter fra gendarmeriet (politiet) og pilkorsbevegelsen internerte høsten 1944 sigøynere i egne konsentrasjons- og transittleirer. Av disse overlevde 10 %. Lutz og Lutz oppgir sigøyner-befolkningen før krigen til og anslår at av disse ble drept. Anslagene på dødsoffer går fra til . Etter andre verdenskrig Fra 1945 til 1949 var det fri valg inntil kommunistene tok kontrollen i 1949. Til forskjell fra Østerrike som mottok generøs støtte gjennom Marshallplanen og utviklet et solid demokrati. Landet var etter krigen okkupert av Sovjetunionen, som innsatte et Moskva-vennlig regime som styrte landet diktatorisk frem til Sovjetunionens sammenbrudd i 1989. Et opprør som brøt ut i 1956 ble slått brutalt ned av sovjetiske tropper. Landets ledelse med János Kádár i spissen innførte på 1960-tallet «gulasjkommunisme» med økonomiske eksperimenter. Under Kádár ble det etterhvert større personlig frihet, mer privat forbruk, mindre statlig innblanding og mer frihet for småbedrifter. Sovjetunionen tok etter gulasjkommunismen under Gorbatsjov på 1980-tallet. Fra 1972 var det anledning til å opprette samarbeidsselskaper med vestlige bedrifter og reglene ble myket opp på 1980-tallet slik at det i 1988 var 300 joint ventures med vesteuropeiske bedrifter. I 1989-1990 hadde Ungarn det eneste fungerende aksjemarkedet i østblokken. Dagens Næringsliv skrev at det i 1990 var stor mangel på telefoner, telefonlinjer, kontorplass og boliger av vestlig standard. På tidlig 1990-tall var den økonomiske situasjonen uklar med flere devalueringer av valutaen, den største utenlandsgjelden per innbygger i Europa og sprikende anslag for BNP. «Ingen EF-kamp vil oppstå her; skulle Ungarn en gang kvalifisere til EF-medlemskap, ville søknaden bli sendt med bred folkelig konsensus», skre avisen. Oppløsningen av kommunistregimet János Kádár gikk etter press av som partileder i mai 1988. I mai 1989 ble grensen mot Østerrike åpnet og i juni 1989 ble Imre Nagy og andre fra oppstanden i 1956 rehabilitert. Fra august 1989 ble Ungarn fristed for flyktninger fra DDR. Kommunistpartiet la ned seg selv i oktober 1989 og den liberale fløyen dannet Ungarns Sosialistiske Parti. Konstitusjonen ble endret fra folkerepublikk til republikk i oktober 1989. Ungarn måtte langt på vei bygge opp demokratiske institusjoner fra grunnen etter 40 år kommuniststyre og før det 24 år under Horthys autoritære styre. Den 16. juni 1989 talte Viktor Orbán på Heltenes gate i anledning den nye begravelsen av Imre Nagy og andre nasjonale martyrer fra oppstanden mot de sovjetiske okkupantene i 1956. Han forlangte frie valg og at sovjetiske tropper ble trukket ut av landet. Talen ble møtt med stor nasjonal begeistring. Ungarn ble medlem av NATO i 1999 sammen med Tsjekkia og Polen. I 2011 ble ny grunnlov vedtatt, som trådte i kraft 1. januar 2012. Grunnlovsendringene var omstridte, og innebar blant annet at landet endret navn fra Republikken Ungarn til Ungarn. Orbán har dominert ungarsk politikk siden 2010 og The Economist, et britisk tidsskrift, mener at Orbán har uthulet demokratiet i Ungarn slik at landet begynner å ligne på en ettpartistat. Ifølge the Economist har dette blant skjedd ved at de tre statsmaktene (utøvende, lovgivende og dømmende) har blitt «samordnet» og støtter hverandre i stedet for være uavhengige og kontrollere hverandre. Politikk og administrasjon Den ungarske statsministeren er regjeringssjef, og er ansvarlig for både å utpeke og eventuelt sparke statsråder. Siden 2010 har Viktor Orbán vært statsminister. Presidenten har kun er seremoniell rolle, og velges av parlamentet for femårsperioder. I mai 2020 konkluderte Freedom House med at Ungarn ikke lenger er et demokrati. The Economist, et britisk tidsskrift, mener at Orbán har uthulet demokratiet i Ungarn slik at landet begynner å ligne på en ettpartistat. Ifølge the Economist har dette blant skjedd ved at de tre statsmaktene (utøvende, lovgivende og dømmende) har blitt «samordnet» og støtter hverandre i stedet for være uavhengige og kontrollere hverandre. I forbindelse med Koronaviruspandemien i 2019–2020 innførte Ungarn 30. mars 2020 en kriselov som gav statsministeren (Orbán) mulighet til å styre ved hjelp av dekreter uten å gå veien om parlamentet. Kriseloven skulle gjelde på ubestemt tid og gav statsministeren rett til å oppheve eldre lover og endre straffeloven slik at alle som mener «forvrenger fakta» kan interneres. Statsministeren kan selv avgjøre hvor lenge kriseloven skal gjelde. Kritikere har ment at Ungarn med dette har tatt skrittet over i diktatur og Washington Post har omtalt det som et stille statskupp. Vestlige aviser som The Economist og The Telegraph har kommet med lignende kritikk, mens den amerikanske organisasjonen Freedom House mener at Ungarn har havnet i en gråsone mellom demokrati og diktatur. Amerikanske Anne Applebaum skriver at kontroll med koronaviruset bare er et påskudd for å sikre seg mer makt. Før tiltakene mot epidemiene var nedgradert fra demokrati til halvdiktatur av forskere på området. Statsviter Tore Wig skriver i april 2020 at Orbán og hans støttespillere har «gått gradvis løs på institusjonelle begrensninger og alternative maktsentra» der hvert skritt er innenfor de konstitusjonelle og demokratiske spillereglene. Det ungarske parlamentet (Országgyűlés) har 199 representanter. Sperregrensen er på 5 prosent. Politiske partier Ungarn har et flerpartisystem. Politikken domineres stort av to politiske blokker. I parlamentsvalget i 2010 fikk koalisjonen «Fidesz-KDNP» kvalifisert flertall i Parlamentet, med 263 mandater, og dannet regjering. Denne koalisjonen var mellom Fidesz – Ungarsk borgerforbund (Fidesz – Magyar Polgári Szövetség) og KDNP (Det kristen-demokratiske folkepartiet). Det ungarske sosialistpartiet (Magyar Szocialista Párt, MSZP) fikk 59 mandater. Ved parlamentsvalget i Ungarn 2014 fikk den samme koalisjonen (Fidesz-KDNP) 133 mandater av Parlamentets totale 199, og kunne igjen danne regjering. Parlamentet skulle etter valgordningen bestå av 199 medlemmer etter valget i 2014, mot 386 medlemmer ved valget i 2010. De to største opposisjonspartiene etter dette valget ble Jobbik med 23 plasser og Magyar Szocialista Párt med 21 plasser. Folkeavstemning I 2016 ble det avholdt en folkeavstemning om fordelingen av kvoteflyktninger kommet til Italia og Hellas etter flyktningkrisen i 2015. Administrativ inndeling Ungarn er delt inn i 19 fylker (megyék, entall: megye). Hovedstaden Budapest har i tillegg en spesiell status, og er ikke underlagt noe fylke. Fylkene deles videre inn i 174 distrikter (járások, entall: járás). Landet har også 23 byer med noe som ligner fylkesrettigheter, men selv om disse har utvidede rettigheter er de likevel underlagt fylket de ligger i. Siden 1996 har også landet blitt delt inn syv regioner for statistiske og utviklingsmessige formål. Næringsliv Allerede bak Jernteppet var Ungarn kjent for sin metallbearbeiding. Mye av eksporten gikk til Russland. Omstilling til nye markeder har endret bildet noe, men der lages fortsatt biler og bildeler til europeiske bilmerker. Ungarn er også i ferd med igjen å bli et populært turistmål. Vin er blitt dyrket lenge, for eksempel rundt byen Eger, hvor Vinmonopolet fikk sin Egri Bikavér (en rød vin) fra. Lokale druesorter som Kékfrankos og Kadarka blir gjerne blandet med mer kjente som Merlot og Cabernet Sauvignon. Samfunn Urbanitet Kultur I samband med økende autonomi innen det østerrikske keiserdømmet blomstret en moderne høykultur opp, og i dag står Budapests kaféer og kulturinstitusjoner ikke tilbake for hva man kan finne i Wien. Mellom elvene Donau og Tisza finnes en stor rikdom i folkedrakter, folkesanger og folkedanser. Sporene av balkanisme kan iakttas i blandingen av serbisk, svabisk, slovakisk, rumensk og romsk folkekultur i dets møte med den ungarske kulturen. Den ungarske kulturinnflytelse er også merkbart til stede i tilliggende provinser i nabolandene, som Vojvodina, Transilvania, sørlige deler av Slovakia og Østerrike, hvor man mange steder også finner store ungarske minoritetsgrupper. Ungarn dyrker mye paprika, hvilket gjenspeiles i matveien med retter som Gulyás, pörkölt og lecsó samt krydderet Pirosarany. Oppføring på UNESCOs lister Verdensarvsteder Oppføringer på UNESCOs verdensarvliste (World Heritage List), verdens kultur- og naturarvsteder. Donaustranden og slottet Buda i Budapest Gamlebyen Hollokö Grottene i Aggtelek karst (delvis i Slovakia) Benediktinerklosteret Pannonhalma Hortobágy nasjonalpark Gamle kristne gravplasser i Pécs Kulturlandskapet Fertő/Neusiedlersjøen (delvis i Østerrike) Vingårdsregion Tokaj Mesterverker i muntlig og immateriell kulturarv Oppføringer på UNESCOs liste knyttet til aktivt vern av immateriell kultur (Intangible Cultural Heritage). Årstallet angir når det ble listeført hos UNESCO. 2009 – Busó-festligheter i Mohács er en karnevalsskikk 2012 – Matyó, tradisjonelt broderi 2016 – Falkoneri 2018 – Blaudruck/Modrotisk/Kékfestés/Modrotlač, farging/trykking med indigofarge Se også Ungarns regenter Ungarns historie Fotnoter Referanser Litteratur Eksterne lenker Den europeiske unions medlemsland NATO-land Republikker Stater og territorier etablert i 896


text: Ulf Grahn (født 17. januar 1942) er en svensk komponist som bor og arbeider i USA. Presentasjon av komponiseter finnes hos Prosjekt Runeberg og Svensk Musik (svensk) og hos The Society of Swedish Composers. Man kan høre på et utvalg av Grahns musikk hos Society of Composers Inc. Referanser Eksterne lenker Svenske komponister


text: Utopia er i moderne språkbruk en betegnelse for det perfekte samfunn («et utopia»). Navnet ble først brukt av engelskmannen Thomas More som tittel på hans verk De Optimo Reipublicae Statu deque Nova Insula Utopia fra ca. 1516, vanligvis omtalt som «Utopia». More konstruerte ordet utopia fra gresk outopia («ingensteds») og eutopia («et godt sted»). Thomas Mores Utopia I sin bok, som opprinnelig ble skrevet på latin, beskriver More Utopia som et rasjonelt organisert samfunn, en republikk hvor all eiendom er felleseie. Utopia har få lover, og ingen advokater. Alle innbyggerne bidrar i fellesskap til jordbruket, men slaver tar seg av rutinearbeidet. Kunnskap og visdom dyrkes, men fellesskapets beste kommer foran moralske vurderinger. Livet er nøye regulert fra vugge til grav, gamle og syke blir eliminert. Underteksten er en kritikk av Mores samtidige England heller enn et alvorlig ment forsøk på å konstruere et perfekt samfunn, slik boken enkelte ganger beskrives. Liknende begreper På norsk brukes det avledede ordet utopi for å beskrive ideen om eller den litterære beskrivelsen av et perfekt samfunn. På engelsk må man gå omveien via adjektivet Utopian (for eksempel a Utopian idea/novel). Ordet dystopi (fra engelsk Dystopia, første kjente bruk i 1868, et anti-eutopia eller et «ikke-godt» sted) benyttes på norsk som «anti-utopi» eller beskrivelsen av det verst tenkelige samfunn. Se også Utopi Paradis Slaraffenland Gullalderen Eldorado Dystopi Geomyte Eksterne lenker Bokens fulle tekst hos Project Gutenberg Britisk litteratur Utopier Fiktive steder Bøker fra 1516


text: En politisk ungdomsorganisasjon er en ungdomsorganisasjon som knytter seg til et moderparti. I Norge finnes følgende politiske ungdomsorganisasjoner: Liberalistisk Ungdom Pensjonistpartiets Ungdom Unge Pirater Ungkommunistene i Norge De Kristnes Ungdom Kystpartiets Ungdomsorganisasjon Referanser Norske politiske lister


text: Kunnskapsdepartementet (forkortet KD) er et norsk departement som har ansvaret for barnehager, grunnskole, videregående opplæring, fagskole, høyere utdanning og forskning. Departementet hadde i 2020 et budsjett på nærmere 122 milliarder kroner. Departementet ble opprettet av Jens Stoltenbergs andre regjering 1. januar 2006 som en videreføring av Utdannings- og forskningsdepartementet, som hadde ansvar for skole, videregående opplæring, høyere utdanning, forskning. Det nye departementet ble også tillagt ansvar for barnehager. Avdelinger Kunnskapsdepartementet er fra 1. mars 2018 organisert i syv avdelinger: Juridisk avdeling (JUSS) arbeider med departementets utvikling og tolkning av juridiske saker. Ekspedisjonssjef er Hege Nygård. Avdeling for barnehage og grunnskole (BAG) arbeider med utforming av politikk for både barnehagen, overgangen barnehage-grunnskole og grunnskolen. Avdelingen har ansvar for etatsstyring av Utdanningsdirektoratet og Statped. Ekspedisjonssjef er Kjersti Flåten. Avdeling for videregående opplæring, fagskole og kompetansepolitikk (VFK) arbeider med etatsstyring av Statens lånekasse for utdanning og har et medansvar for etatsstyring av Utdanningsdirektoratet. Avdelingen har ansvar for utdanningsstøtte og folkehøyskoler. Ekspedisjonssjef er Morten Rosenkvist. Avdeling for høyere utdanning, forskning og internasjonalt samarbeid (HFI) arbeider med utforming av politikk for høyere utdanning og forskning. Avdelingen har også et internasjonalt ansvar. Ekspedisjonssjef er Anne Line Wold. Avdeling for eierskap i høyere utdanning og forskning (EIE) arbeider med etatsstyring av statlige universiteter og høyskoler, Norges forskningsråd, Unit - Direktoratet for IKT og fellestjenester i høyere utdanning og forskning, Direktorat for internasjonalisering og kvalitetsutvikling av høyere utdanning (Diku), de forskningsetiske komiteene og ansvaret for Universitetssenteret på Svalbard, Norsk senter for forskningsdata, Simula Research Laboratory, UNINETT og Norsk utenrikspolitisk institutt. Avdelingen arbeider også med forvaltning av bygg, med studentsamskipnadene og studentvelferd, og tilskudd og politikk overfor private høyskoler. Ekspedisjonssjef er Knut Børve. Integreringsavdeling (IA) arbeider med integreringspolitikk overfor personer med innvandrerbakgrunn. Ekspedisjonssjef er Lisbeth Fransplass. Avdeling for fellestjenester og strategiske satsingsområder (FSA) har ansvar for å koordinere departementets arbeid med statsbudsjettet og det overordnede ansvaret for administrativt arbeid i departementet. Ekspedisjonssjef er Eivind Heder. Underliggende etater 22. juli-senteret Arkitektur- og designhøgskolen i Oslo Foreldreutvalget for grunnopplæringen Høgskolen i Innlandet Høgskolen i Molde Høgskolen i Østfold Høgskulen i Volda Høgskulen på Vestlandet Integrerings- og mangfoldsdirektoratet Direktoratet for høyere utdanning og kompetanse Kunsthøgskolen i Oslo De nasjonale forskningsetiske komiteene Nasjonalt organ for kvalitet i utdanningen – NOKUT Nord universitet Norges forskningsråd Norges grønne fagskole – Vea Norges handelshøyskole Norges idrettshøgskole Norges miljø- og biovitenskapelige universitet Norges musikkhøgskole Norges teknisk-naturvitenskapelige universitet Norsk utenrikspolitisk institutt Oslomet – storbyuniversitetet Samisk høgskole De samiske videregående skoler, Karasjok og Kautokeino Sikt – Kunnskapssektorens tjenesteleverandør Statens lånekasse for utdanning Statped Sørsamisk Kunnskapspark Universitetet i Agder Universitetet i Bergen Universitetet i Oslo Universitetet i Stavanger Universitetet i Sørøst-Norge Universitetet i Tromsø – Norges arktiske universitet Utdanningsdirektoratet Historie Øystein Djupedal (SV) var departementets første leder. Han ble avløst 18. oktober 2007 av kunnskapsminister Bård Vegar Solhjell (SV) og forsknings- og høyere utdanningsminister Tora Aasland (SV). Fra oktober 2009 overtok Kristin Halvorsen som minister for barnehage- og opplæringssaker, og hun overtok i mars 2012 også ansvaret for forskning og høyere utdanning fra Tora Aasland og satt til 16. oktober 2013. For en oversikt over fagområdenes departementstilknytning fra 1814 til i dag, se Kirke- og undervisningsdepartementet. Se også Liste over Norges kunnskapsministre Referanser Litteratur Kim Helsvig Reform og rutine. Kunnskapsdepartementets historie (1945–2017) Pax 2017 ISBN 9788253040301 Eksterne lenker Notis om opprettelsen av departementet Pressemelding om opprettelsen av departementet Norske departementer Utdanning i Norge Forskningspolitikk Skoleledelse


text: Den uralske språkfamilien er en språkfamilie som består av ni ulike språkfamilier: samojediske, hantisk, mansisk, ungarsk, permisk, marisk, mordvinsk, østersjøfinsk og samisk. Den interne klassifikasjonen har de siste 30-40 åra vært mye diskutert. En tidligere todeling i samojediske vs. finskugriske språk er oppgitt fordi det ikke har vært mulig å rekonstruere et finskugrisk urspråk uten samojedisk. Det har heller ikke vært mulig å rekonstruere et ugrisk (hantisk, mansisk, ungarsk) eller et volgafinsk (marisk, mordvinsk) urspråk. For drøfting og referanse til tidlgere litteratur, se J. Häkkinen 2007, 2009. Tre uralske språk, alle finsk-ugriske, er offisielle språk i egne nasjonalstater: ungarsk, finsk og estisk. Med unntak av minoriteter i de skandinaviske landene (og Latvia) hører de andre uralske språkene hjemme i Russland. Noen av dem, slik som komisk og marisk, har egne autonome republikker, men en stor del av de mindre uralske språkene er utrydningstruede. Sørsamisk, som blir snakket i Norge og Sverige, er også sterkt truet. Tidligere ble de uralske språkene ført sammen med de altaiske språkene i en ural-altaisk familie, men i senere år har den oppfatningen tapt støtte og den etablerte oppfatningen idag er at det dreier seg om to separate familier (jf. Sinor 1988). Gjennom årene har også teorier om en «indo-uralsk» (uralsk + indoeuropeisk) språkfamilie blitt fremført, f.eks. av Greenberg (2000). Blant annet finnes visse likheter hos de personlige pronomenene, en type ord som språk normalt ikke låner fra hverandre. Disse teoriene har dog ikke vunnet støtte blant spesialister innenfor uralsk og indoeuropeisk språkhistorie. Klassifisering Uralske språk Samiske språk Tersamisk Kildinsamisk Enaresamisk Kemisamisk Akkalasamisk Skoltesamisk/østsamisk Nordsamisk Lulesamisk Pitesamisk Umesamisk Sørsamisk Østersjøfinske språk Nordlige Finsk Kvensk Meänkieli Karelsk Ludisk Vepsisk Ingrisk Sørlige Votisk Estisk Sørestisk Livisk Utdødde språk mellom østersjøfinsk og mordvinsk Merja Muroma Mesjera Mordvinske språk Erzja Moksja Permiske språk Komipermjakisk Udmurtisk Syrjensk (komi) Mariske språk Vestmarisk Østmarisk Ob-ugriske språk Khanti Mansi Ungarsk Samojediske språk Nenetsisk Selkupisk Nganasansk Litteratur Greenberg, Joseph 200: Indo-European and Its Closest Relatives: The Eurasiatic Language Family, Volume 1, Grammar- Volume 1 of Indo-European and Its Closest Relatives: The Eurasiatic Language Family. Häkkinen, Jaakko 2007: Kantauralin murteutuminen vokaalivastaavuuksien valossa. Mastergradsoppgåve, University of Helsinki Sinor, Denis 1988: The Problem of the Ural-Altaic Relationship. Sinor, D. (red.): The Uralic languages s. 706-741. Leiden: Brill. Agglutinerende språk


text: Viking Fotballklubb er en norsk fotballklubb fra Stavanger, og er Rogalands største. Klubben har både herrelag og damelag. Viking kvinner Laget spiller i 2023-sesongen i 2. divisjon avdeling 1. De spiller hjemmekampene sine på Viking stadion, som ble åpnet i 2004. Lagets drakter består av mørkeblå trøyer, hvite bukser og mørkeblå strømper. Viking menn Med sin andreplass på maratontabellen er herrelaget et av Norges beste fotballag gjennom tidene, noe som tradisjonelt vektes tyngre enn for eksempel antall cupmesterskap. Laget har spilt i toppdivisjonen siden den ble etablert, med unntak av sesongene 1966–67,1987–88 og 2018. Viking har til sammen tatt åtte seriemesterskap og seks norgesmesterskap, og er det fotballaget i Norge med flest sesonger (57 per 2015) i toppdivisjonen. Laget spiller sine hjemmekamper på Viking stadion, som ble åpnet i 2004. Tilskuerrekorden er mot 24. juni 2007. Kapasiteten er tilskuere. Lagets drakter består av mørkeblå trøyer, hvite bukser og mørkeblå strømper. Eliteserien 2023 Spillerstall Oppdatert 14. september 2023 Utlånte spillere Historie Idrettslaget Viking ble grunnlagt i Stavanger 10. august 1899. Den første fotballen som Viking kjøpte, ble levert fra Hall & Hamlin i Hull, England i september 1899.På 1950-tallet hadde klubben grupper for herrefotball, friidrett, boksing, bryting, håndball og orientering. I 1986 ble idrettslaget splittet i Viking Fotballklubb, Viking Ishockeyklubb og Viking Håndball. Viking FK er en av Norges mest suksessfulle fotballklubber. Klubbens herrelag har andreplass på maratontabellen fra 1949 til 2018. Viking har spilt i toppdivisjonen siden den ble etablert, med unntak av tre korte perioder (1966-67, 1987-88 og 2018). Dette gjør at Viking er laget med flest sesonger i toppserien gjennom tidene, med god margin (57 sesonger, mot 2.-plass Rosenborgs 44 sesonger). Klubben har til sammen vunnet åtte seriemesterskap (1958, 1972, 1973, 1974, 1975, 1979, 1982, 1991) og seks norgesmesterskap (1953, 1959, 1979, 1989, 2001 og 2019). Klubbens logo og vimpel Vikings logo er et splittflagg med rød bunn med Viking F.K. øverst og Stavanger nederst i gule bokstaver. Stiftelsesåret 1899 står under Stavangers tidligere byvåpen i midten, en eikestubbe (selv om byvåpenet faktisk har en vinranke) med spirende blad inne i en stilisert laurbærkrans (alt i gult). Vikings vimpel er en trekantet vimpel med den spisse enden ned med mørkeblå bunn. Øverst står det Viking F.K. med stor skrift og under noe mindre stiftet 1899, begge i hvitt med en viking med hjelm, kappe og en øks i hendene mens han har høyre fot oppå en fotball alt i hvitt. Like under er Vikings logo og under der igjen står det seriemestere: 1958, 1972, 1973, 1974, 1975, 1979, 1982, 1991 og nederst cupmestere: 1953, 1959, 1979, 1989, 2001. I 2019 ble den gamle logoen oppdatert og særlig eiekestubben ble gjort tydeligere. Det ble i 2020 også snakket en del om å fornye og oppgradere den grafiske profilen til klubben og de ble derfor laget forslag som klubbens medlemmer ble fikk til en «rådgivende avstemming» . Det ble dermed bestemt at man skulle fornye logoen. Starten «Ballen kom fra England. Den ble skipet over Nordsjøen, vugget over havet, seilt inn i Vågen, og den var ikke rund en gang.». Fotball kom til Stavanger relativt tidlig og Viking ble dannet i Stavanger den 10. august 1899. Stiftelsesmøtet ble avholdt i Martin Egelands hus, et auksjonslokale i Verksgata 14 på hjørnet mellom Verksgata og Fiskepiren. Blant mennene som var samlet der, var noen som hadde brutt ut av roklubben og turnforeningen. Lauritz Rosnæs fikk vervet som klubbens første formann. Forsamlingen vedtok klubbflagg, kontingent, drakten (som skulle bestå av en hvit trøye, en grønn kalott og skjerf, og en sid, hvit bukse) og at enhver uberyktet mann over 16 år kunne bli medlem. Året etter at Viking ble etablert kom klubben Norrøna, og den første fotballkampen i Stavanger gikk ikke uventet mellom Norrøna og Viking. En kamp som Viking vant 1-0. I starten spilte Viking for det meste mot lokale lag. Viking-formann Finn Brodahl ble en person som startet et vendepunkt i klubben, da han hentet inn spillere fra gutteklubbene til Viking og etablerte et lag som tok seg helt til semifinalen i cupen i 1925. Året etter vant klubben sitt første kretsmesterskap, mot byrival SIF. Denne triumfen ble gjentatt i 1928 da Viking hadde ansatte skotten Don Coleman som trener, han utviklet blant annet det lette kortpasningspillet som kom til å kjennetegne klubben. 1930- og 1940-tallet I 1930 røk Viking ut av cupen i kvartfinalens omkamp mot Ørn Horten. En ny æra i klubbens historie startet i 1931 da Viking startet med Reidar Kvammen på 17 år, Bertram Jacobsen på 18 år og William Danielsen som kun var 15 år i kampen mot Ulf i Sandnes. Rivaliseringen med SIF endte etter at Viking for aller siste gang avga kretsmesterskapet til SIF. Viking var blitt byens beste lag. Seier i kretsmesterskapet ble en vane. Fra 1930-tallet etablerte klubben seg også på nasjonalt nivå. 1. oktober 1933 spilte Viking semifinale i NM mot Lyn og Viking etablerte seg som et publikumslag. «Norges østerrikere», skrev hovedstadspressen. Etter ekstraomganger sto det 3-2 til Viking. Viking gikk helt til cup-finale i 1933, som de tapte for Mjøndalen. I løpet av 1930-tallet produserte klubben flere av sine best kjente spillere, blant annet Reidar Kvammen, som spilte på Bronselaget under OL i Berlin i 1936. Hans bror Arthur Kvammen og Bernhard Lund spilte også for . Gjennom hele 30-årene nådde laget høyt opp i cupsammenheng, dog uten å gå helt til topps, med en ny semifinale i 1935, kvartfinale 1937 og et 10-0 tap i NM-kvartfinalen for Fredrikstad i 1939. I løpet av 1930-tallet ble Reidar Kvammen en etablert fotballstorhet. Også Bernhard Lund, Arthur og Sverre Kvammen og William Danielsen debuterte på landslaget i løpet av dette tiåret. Da andre verdenskrig brøt ut i Norge 9. april 1940, ble det naturligvis vanskeligere forhold for idretten. Etter et siste møte i «Totalen» i januar 1941 gjemte klubben vekk pokalene hos betrodde medlemmer, og tømte kassen. Idrettsstreiken, den første sivile motstandsfronten, varte i over fire år, krigen i mer enn fem. Viking, som alle andre idrettslag, satte brått punktum da nazistene forsøkte å kapre nordmenns lojalitet gjennom sporten. Etter krigen i 1958 ble statuen «Fotballspilleren» som er et minnesmerke over falne idrettsmenn under krigen, laget av billedhuggeren Magnus Vigrestad, reist i Holbergsgata ved gamle Stavanger stadion. Denne var bekostet av idrettsungdom i Stavanger. Den 21. juni 1945 vendte Viking tilbake på Stavanger Stadion i kampen Viking mot SIF, foran fem tusen tilskuere. I perioden etter krigen var det flere nye spillere slik som Inge Paulsen og Torgeir Torgersen, men også spillere som hadde spilt for klubben før krigen, blant annet Lauritz Abrahamsen på venstre back, med Tonning Skjæveland som midtstopper, Thore Thu sentralt på midten og William Danielsen som indreløper. Men det var også flere spillere som manglet, som enda ikke hadde vendt tilbake etter å ha sneket seg over svenskegrensen eller blitt sendt til Grini og tyske tukthus. Blant annet Reidar Kvammen, som var en nedslitt kropp da han ble hentet ut fra Stutthof konsentrasjonsleir. I 1947 var Viking gjenreist og tilbake i god form. Det ble et eventyrlig cupår, med 4-0 over Gjøvik Lyn i 3. runde, 6-0 over Årstad og 1-0 borte mot Brann i de påfølgende rundene. I semifinalen ventet Mjøndalen. Først borte, som endte i uavgjort 1-1. Til hjemmekampen var det stor begeistring og det brøt ut panikk i køen ved Prostebakken utenfor butikken til billettselger Arne Hidles sportsforretning, noe som endte med 20.000 mennesker på Stadion i hjemmekampen. Georg Monsen smalt inn 1-0 og 2-0 og Inge Paulsen økte til 3-0. Viking var klar for sin andre NM-finale. Den skulle spilles uten Reidar Kvammen, som tråkket feil og vred kneet. I finalene møtte Viking Skeid og tapte 0-2. Men over 114.000 mennesker så Viking i cupen i 1947, det vil si over 14.000 per kamp i snitt. I 1948 spilte Reidar Kvammen hovedrollen. Han hadde 49 landskamper femten år etter sin landslagsdebut og i juni ble han tatt ut til kampen mellom Norge mot Danmark i Idrætsparken. Ikke bare spilte han, Norge vant 1-0 og Kvammen var god. «Norges alle tiders største fotballbegavelse», ifølge fotballpresident Reidar Dahl etter kampen. Reidar Kvammen var den første nordiske spilleren som hadde oppnådd et halvt hundre landskamper. 1950-tallet De første medaljene Etter andre verdenskrig ble Viking endelig en av de dominerende klubbene på 1950-tallet. Viking ble norgesmester i fotball for første gang da de slo Lillestrøm 2-1 i cup-finalen i 1953. et skal ha vært en underholdende kamp hvor Håkon Kindervåg og Kåre Ingvaldsen var målscorere for Viking. Denne cupfinalen var faktisk den tredje i Vikings til da 54 år lange historie, men dette var bare begynnelsen. Viking vant sitt første seriemesterskap i 1958. Viking ble seriemester i fotball etter å ha slått Skeid, som ble cupvinnere det året, 2-0 i seriefinalen. Året etter ble Viking igjen Norgesmester etter at de vant 2–1 over Sandefjord Ballklubb i 1959. Keeper Sverre Andersen var den mest fremtredende spiller i sin generasjon, mens Edgar Falch også fikk flere kamper for landslaget. Rolf og Kåre Bjørnsen, Åsbjørn Skjærpe og Leif Nicolaysen var andre viktige spillere, mens en ung Olav Nilsen startet sin store Viking-karriere i 1959. Klubbens tilskuerrekord stammer fra 1959 da 18 892 tilskuere så Viking slå Odd 4-0 i semifinalen i cupen. Gullalderen Mens 1960-tallet ble et roligere tiår for Viking, kom klubben tilbake og dominerte norsk fotball på 1970-tallet. Viking vant fire seriemesterskap på rad fra 1972 til 1975, i tillegg til 1979 da de også tok the double og ble cupmester. Trener i 1972, Kjell Schou-Andreassen, har fått æren for å legge grunnlaget for suksessen. Likevel fikk laget ny trener hvert år, og Sverre Andersen, Stuart Williams og Olav Nilsen ledet laget til seier de påfølgende år, og Tony Knapp var trener for 1979-laget. Midtbanespiller Olav Nilsen var også en avgjørende spiller på banen i første halvdel av tiåret, og fikk tilnavnet "Olav Viking", mens kollega Svein Kvia ble årets spiller ved flere anledninger. Reidar Goa, Hans Edgar Paulsen, Erik Johannessen, Inge Valen, Johannes Vold, Svein Hammerø, Gunnar Berland og Trygve Johannessen var andre nøkkelspillere. Nedrykk 1980-tallet startet bra. Kjell Schou-Andreassen returnerte for å ta klubben til seriemesterskap i 1982. De ble også nummer to i serien i 1981 og 1984, og i cupen i 1984. I denne perioden hadde klubben spillere som Bjarne Berntsen, Per Henriksen, Erik Thorstvedt, Svein Fjælberg, Nils Ove Hellvik, Tonning Hammer, Isak Arne Refvik, Torbjørn Svendsen, Trygve Johannessen og Gary Goodchild. Likevel rykket klubben ned etter 1986-sesongen, og 1987 ble en av klubbens verste sesonger med en åttendeplass i andre divisjon. Opprykk Noe måtte gjøres, og løsningen ble å bruke store summer på å hente inn den svenske treneren Benny Lennartsson og spillerne Kjell Jonevret og Per Holmberg. Satsingen lønte seg da Alf Kåre Tveit sikret et kontroversielt straffespark i 95. minutt mot Vard i siste seriekamp i 1988. Arild Ravndal skåret og ga Viking seieren som sikret opprykk, kjent som "Mirakelet i Haugesund". Dette signaliserte starten på en ny æra, og klubben vant cupen i 1989 og serien i 1991. Lars Gaute Bø, Roger Nilsen, Kent Christiansen, Egil Fjetland, Jan Fjetland, Trond Egil Soltvedt, Mike McCabe og Børre Meinseth var andre nøkkelspillere på et ungt Viking-lag. 1990-tallet Mange av de unge spillerne på laget som vant seriegull i 1991 klarte ikke å leve opp til forventningene, og klubben lå i fare for å rykke ned i 1992. Bjarne Berntsen tok over som trener etter Arne Larsen Økland midt i sesongen og sikret fortsatt Tippeliga-spill, i tillegg til at de nesten slo ut FC Barcelona av europacupen. Klubben kjempet om seriemedaljer største delen av 1990-tallet, men klarte ikke å ta seriegullet fra Rosenborg. 1990-tallet førte også med seg stor eksport av norske fotballspillere, og Viking tjente godt på salg av blant andre spissen Egil Østenstad til Southampton i 1996 og keeper Thomas Myhre til Everton i 1997. Gunnar Aase, Lars Gaute Bø, Magnus Svensson, Bjarte Lunde Aarsheim, Kenneth Storvik, Roger Nilsen og Ingve Bøe var andre nøkkelspillere i denne generasjonen. 2000–2010: «Vi er ikke en klubb som samler på 5.-plasser» Benny Lennartsson kom tilbake i 2000 for å ta over for danske Poul Erik Andreasen, og det resulterte i en bronsemedalje og cupfinale mot Odd samme år. Det påfølgende året ble sesongen kronet med et cupmesterskap og enda en bronsemedalje. På grunn av god plassering i serien fikk Viking plass i UEFA-cupens første runde. Den første kampen ble spilt mot Chelsea på Stamford Bridge, engelskmennene tok ledelsen etter 44 minutter ved Jimmy Floyd Hasselbaink og økte til 2-0 ved Enrique de Lucas etter 68 minutter. Et lite håp ble tent for Stavangerlaget da innbytter og engelskmann Ben Wright skåret et mål etter ett minutt på overtid. Den 3. oktober 2002 ble en minneverdig dag for Viking og står som en av fotball Norges største bragder noensinne, da retur kampen ble spilt på Stavanger stadion. Viking fikk en god start på hjemmekampen da Morten Berre kranglet inn 1-0 målet etter en corner da det var spilt 8 minutter, finnen Peter Kopteff la på til 2-0 etter 35 minutter. Frank Lampard til 2-1 etter 45 minutter og så kom det to raske mål etter en times spill, først et av Erik Nevland og så et minutter etterpå av John Terry. Dermed var stillingen 3-2 og Chelsea lå an til å gå videre på bortemålsregelen, men et flott mål av Nevland i det 88 minutt sørget for en sensasjonell seier for Viking. Da sluttsignalet ble gitt tok trener Benny Lennartsson av gårde på en ellevill jubeltur. Han inntok Alf Kåre Tveits legendariske «fygar». Dette medførte en strekkskade for treneren som haltet litt i dagene etter. Lennartsson fikk vite av direktør Bjarne Berntsen at Viking ikke ønsket å forlenge kontrakten med ham etter 2002-sesongen. Selv om han bestemte seg for ikke å kommentere saken i mediene, gjorde han ett unntak for Stavanger Aftenblad hvor han sa: «Jeg skal bruke fem ord for å beskrive hva jeg føler: Fornedrende. Dårlig stil. Helt uenig». I 2003 tok Kjell Inge Olsen over som trener og klubben endte på en noe skuffende femteplass i serien. Man spilt også den siste kampen på ærverdige Stavanger stadion mot Stabæk i siste hjemmekamp denne høsten. På begynnelsen av 2004-sesongen flyttet Viking til ny stadion i Jåttåvågen, Viking stadion. Olsen gav seg som trener etter skuffende resultater på høsten og våren og inn kom først Bjarne Berntsen (midlertidig) og senere den meritterte engelskmannen Roy Hodgson som tok over som trener. Klubben endte på niendeplass i sin første sesong på nytt stadion, og femteplass året etter. Brede Hangeland, Egil Østenstad, Peter Kopteff og Frode Hansen var viktige spillere i denne perioden. På slutten av sesongen sluttet Roy Hodgson som trener for å ta over , og han ble erstattet av Tom Prahl. I den forbindelse uttalte Viking-formann Ole Rugland det etter hvert så kjente sitatet «Målet for Viking må alltid være medaljer. Vi er ikke en klubb som samler på 5.-plasser». 2006-sesongen startet dårlig for laget under Prahls ledelse, og dårlig ble raskt verre. Med syv kamper igjen å spille, lå det engang så fryktede laget nederst på tabellen. Noe måtte gjøres, og den trenerenomaden og blant annet tidligere Start-treneren Tom Nordlie ble ansatt på en 3-måneders kontrakt for å erstatte Tom Prahl og berge Viking fra nedrykk. Med ny trener vant Viking tre av de fire første kampene, og klatret til tiendeplass, men tapte så to kamper på rad og falt til nedrykksplass. Fra nest sisteplass så det ut til at det beste klubben kunne håpe på var kvalifiseringsplass. Seriefinalen ble spesiell, da Viking knuste sølvvinner Brann 5-0 hjemme og passerte både Ham-Kam og Odd Grenland på tabellen og endte på en sikker 11.-plass. Tom Nordlie var favoritt til å bli trener også neste sesong, men han valgte Lillestrøm. Kort tid etter ansatte Viking Uwe Rösler (en uke etter at han var erstattet av Tom Nordlie i Lillestrøm) som deres nye trener. 2007-sesongen gikk mye bedre enn det forrige. Viking tapte ingen seriekamper på hjemmebane og endte på tredjeplass. I forkant av 2008 hadde Viking en bred og stabil stall og var regnet som en av tittelkandidatene. VG gikk så langt som å tippe at Viking kom til å vinne serien i 2008 . Viking forsterket stallen foran sesongen med de unge og lovende tsjekkerne Martin Fillo og Ålesunds toppskårer Joakim Austnes de to store signeringene, mens Thomas Myhre skulle få spille en hel sesong i mål etter tilbakekomsten året før. Men 2008 var sesongen da de fleste storlagene skuffet (utenom Stabæk), Viking endte på en 6.-plass og sesongen ble sett på som en fiasko. For den tradisjonsrike klubben ble 2009 en skikkelig nedtur. Sentrale spillere som danskene Nicolai Stokholm og Allan Gaarde var borte, men Tomasz Sokołowski var den mest profilerte nykommeren. Uwe Rösler fortsatte som trener for det tredje året og det var igjen knyttet store forventninger til at han nå måtte levere. Viking hadde mye problemer med skader og slet med spill og formasjoner, og det ble aldri helt bra. Lenge lå Viking på midten av en tett tabell, men åtte serierunder før slutt innledet Viking en tapsrekke som ikke ble brutt før i avslutningskampen med 1-0 over Tromsø, og med det endte Viking som nummer 10. Kampen var Thomas Pereira siste obligatoriske Viking kamp i en lang og trofast karriere i klubben og Pereira ble etter sesongen hedret med en testimonial som takk for 13 år i klubben. Etter sesongen ble Uwe Rösler og Viking ble enige om å avslutte sitt samarbeid (Selv om Rösler hadde signert ny treårskontrakt samme vår!). 2010–2019 Allerede 1. desember 2009 ble det klart at den tidligere landslagssjefen Åge Hareide skulle overta trener ansvaret i Viking fra 2010 og ut 2011-sesongen. Inn kom en del nye spillere, blant annet den svenske spissen Patrik Ingelsten (for fem millioner kr) fra SC Heerenveen og den norske landslagskeeperen Rune Jarstein ble hentet fra Rosenborg. I sommerpausen kom den tidligere Viking-spilleren Erik Nevland hjem til klubben etter spill i nederlandske Groningen og engelske Fulham. Han spilte sin siste kamp i Europaligaen finalen i 2010. Viking endte på en 9.-plass i 2010. I 2011 var Viking igjen tippet plant som medaljekandidat av flere fotballeksperter, både på tv og i nettavisene. Det ble bygget opp store forhåpninger til klubben, som nå hadde en relativt god stall, en merittert trener i Hareide og flotte klubbfasiliteter og som i tillegg hadde flere gode resultater i forsesongen. Unge talenter som Valon Berisha og Yann-Erik de Lanlay spilte flere gode kamper i førsesongen og ble også fremhevet som viktige talenter. Etter en elendig start på sesongen 2011 valgte sportsdirektør Egil Østenstad og ta ansvar for flere års sammenhengende sportslige nedturer og si opp sin stilling den 8. juni 2011. To dager før valgte Viking å kvitte seg med et omdiskutert kunstverk av kunstneren Jimmie Durham, ett grønt bilvrak med en 2,3 tonn tung stein oppå som av enkelte har sett på som «forhekset» eller forbundet med «dårlig karma». I september ble det også klart at Ole Rugland ville gi seg som styreleder, ingen styreformann i Viking har ledet klubben sammenhengende så lenge som ham. Han fikk sitt første styreverv i Viking FK i 1992 og fra 1999 har han ledet styret i Viking Fotball ASA. Den samme rollen har han hatt i Viking FK siden 2002. Sesongen 2011 endte med en 11.-plass og cup-exit i kvartfinalen. Dette var både skuffende og overraskende, i hvert fall i forhold til hvilke "tabelltips" klubben hadde fått i media før seriestart. Den 8. juni 2012 ble klubben og manager Hareide enig om et sluttvederlag i forbindelse med opphøret av ansettelsesforholdet, begrunnet svake sportslige resultater. Fra Hareide tok over som trener i 2010 tok Viking i snitt 1,28 poeng i snitt per eliteseriekamp, dette er dermed den dårligste poengfangsten de siste 15 årene (Kun slått av Tom Prahls periode som trener da klubben kun tok 1 poeng i snitt per eliteseriekamp). 19. juni 2012 tok Kjell Jonevret over som hovedtrener for Viking. Han hadde da vært arbeidsledig etter han måtte gå fra Molde i 2010. Første sesongen til Jonevret ble en god 5. plass, men neste sesong ble en nedtur med en 10. plass. i 2015 var Viking igjen på 5. plass, noe som var en bra plassering, mtp hvordan økonomien var i klubben. I den påfølgende sesongen ble det igjen en 5.plass, og man kom i tillegg til en semifinale i cupen. Her møtte Viking Sarpsborg på Viking Stadion, hvor Sarpsborg vant 1-0 etter ekstraomganger. I 2016 gikk sesongen noe som forventet med en 8. plass, men etter sesongen ble det bekreftet at Jonevret var ferdig i Viking som følge av ulike ambisjonsnivå i forhold til resten av styret. Jonevret tok totalt 1,59 poeng i snitt per eliteseriekampnår han var i Viking. Hans etterfølger ble hans assistent Ian Burchnall, noe som ble hans første sesong som hovedtrener i en klubb. Det ble en svært tung sesong som etter flere formasjoner og dårlige kamper endte i nedrykk til 1. divisjon, for første gang siden 1988. Burchnall var svært godt likt av både fans og spillere, men 3 kamper før slutten av sesongen fikk Burchnall sparken som følge av nedrykket. Etter en måned med spekulasjoner ble det klart at Bjarne Berntsen igjen skulle bli hovedtrener i Viking. Sammen har han med seg tidligere Vikingspiller Bjarte Lunde Aasheim og tidligere Vidar trener Morten Jensen. I 2018 spilte Viking i 1. divisjon og endte til slutt med å vinne ligaen foran Mjøndalen på andre plass. Sesongen var preget av et ungt lag som svingte i prestasjonene, og på 30 kamper ble det 20 seiere, 1 uavgjort og hele 9 tap. Tommy Høiland endte som toppstårer i ligaen med sine 21 mål. Johnny Furdal ble etter sesongen kåret til årets spiller i OBOS-ligaen og Kristian Thorstvedt ble kåret til årets gjennombrudd i OBOS-ligaen. Opprykket ble klart i den siste serierunden hjemme mot Kongsvinger IL hvor Viking hadde solgt ut stadion med over 17 000 tilskuere innenfor portene. Etter kampen ble banen stormet og man feiret opprykket sammen med spillerne. Viking hadde en god sesong tilbake i Eliteserien, og endte på øvre halvdel av tabellen for første gang siden 2016. I tillegg vant de cupen med 1-0 over Haugesund FK. 14. november 2019 overtok André Danielsen toppen av adelskalenderen for antall kamper i Viking da han spilte sin kamp nummer 552 for Viking og passerte Svein Kvia, med seksten sesonger i klubben. SR-Bank Arena SR-Bank Arena er hjemmearenaen til Viking. Fra 1917 spilte Viking sine hjemmekamper på Stavanger stadion, men på 2000-tallet kom det konkrete planer om å flytte og bygge et nytt fotballstadion. 1. mai 2004 ble Viking stadion åpnet da Viking spilte 1–1 i seriekampen mot foran et fullsatt stadion med 15 300 tilskuere. Tilskuersnittet ble den sesongen 12 439 som var det høyeste snittet i Vikings historie. Den nåværende rekorden ble satt i 2007 da snittet lød på 15 936 tilskuere. Stadion ligger ved Jåttåvågen i Hinna bydel. Stadionet er utstyrt med kun sitteplasser, varmelamper i taket og ellers moderne fasiliteter. Viking stadion har også VIP-områder på stadion, med plass til 1 040 VIP-gjester, og den totale tilskuerkapasiteten er 15 900. Dette flotte anlegget som mange anser som det fineste stadionet i Norge kostet 160 millioner kroner. Det har vært planer om å bygge ut stadion på grunn av kapasitetsmangel og økt publikums interesse, men det har ikke skjedd noen store endringer. Arenaen blir også brukt til storkonserter, noe som har gitt Stavanger flere store konserter de siste årene. Jærbanen går rett forbi Viking Stadion og det ble åpnet en ny stasjon her i 2008, i forbindelse med dobbeltsporet ble Jåttåvågen holdeplass som er integrert i stadionanlegget åpnet. Det går også hurtigbåter og mange busser i forbindelse med kampene og konserter på Stadion. Til seriestarten 2012 fikk Viking to nye storskjermer, hvorav den ene er eliteseriens største på hele 55 kvadratmeter. Det er Viking hovedsponsor Lyse som betaler for skjermene og IT-bedriften Atea som er leverandør. TV Vest skal produsere bildene under og sendingen før kampene. 9. juni 2012 ble det satt tilskuerrekord med 25 000 på Viking stadion under en konsert da Mods fra Stavanger spilte en utsolgt engangskonsert. Andre som har som har hatt konserter på Viking stadion inkluderer R.E.M., Bob Dylan, Bryan Adams, Roger Waters og Robbie Williams. Vikings hjemmeside Fotballen.eu, i samarbeid med Umbro og Sport samt spillavisen TIPS, kåret Viking Fotballklubb til norgesmester i fotballweb 2007. I 2008 endte de på andreplass mens de i 2009 var tilbake på topp. Viking vant nok en nettkåring i mars 2011. Denne gang er det kommunikasjonbyrået Nucleus som har vurdert tippeligalagenes nettsider. Et storlag verdig, er konklusjonen om Viking-weben. «Stilig design, oversiktlig, og lett å bruke. Hyppige nyhetsoppdateringer, og hele seks ferske artikler på evalueringsdagen er utvilsomt imponerende. Historie og statistikkdelen kan vanskelig gjøres bedre. Her finner man lett frem til det tiåret man ønsker, og det er bare å fordype seg i Vikings lange historie. Uten problemer finner man frem til tidligere spillere enten alfabetisk eller via søketjenesten.» Viking Fotballklubbs styre Viking FKs styre er ansvarlige for driften av Viking Fotballklubb og breddeavdelingen, mens Viking Fotball AS er ansvarlig for elitesatsingen. I Viking FKs § 15 om idrettslagets styre står det hvilke oppgaver og forpliktelser styret i Viking FK har. Styret er idrettslagets høyeste myndighet mellom årsmøtene. Styret i Viking Fotballklubb per 2021: Eirik Bjørnø (daglig leder) Rune Bertelsen (styreleder) Eirik Myhre (nestleder) Espen Brevik (styremedlem) Arild Ravndal (styremedlem) Odd Egil Flokketveit (styremedlem) Ellen Heggheim (styremedlem) Helen Rygg Ims (styremedlem) Silje Padøy (styremedlem) Viking Fotball ASs styre Viking Fotball AS er ansvarlig for driften av Viking Fotballklubbs elitesatsing. Viking Fotball AS ble stiftet i 1998 og er registrert som allmennaksjeselskap under bransjen «sport og idrett ellers». Tidligere navn på var Viking Fotball ASA, og ble endret til Viking Fotball AS i 2017. Ole Rugland var Vikings styreleder fra 2002-sesongen, og var en nøkkelperson i byggingen av det nye Viking Stadion i Jåttåvågen. Styret i Viking Fotball AS per 2020: Eirik Bjørnø (daglig leder) Fra de øvrige aksjonærene Stig Christiansen (styreleder) Fra de øvrige aksjonærene Jan Henrik Jelsa (styremedlem) Fra de øvrige aksjonærene Rune Bertelsen (styremedlem) Fra Viking FK Ellen Heggheim (styremedlem) Fra Viking FK Merethe Berge Paasche (styremedlem) Fra de øvrige aksjonærene Erik Hestnes Sæstad (varamedlem) Fra de øvrige aksjonærene Eirik Myhre (varamedlem) Fra Viking FK Meritter herrelag Seriemestere: 1958, 1972, 1973, 1974, 1975, 1979, 1982, 1991 2.-plass: 1981, 1984 3.-plass: 1968, 1971, 1978, 1994, 1996, 2000, 2001, 2007, 2021 Cupmestere: 1953, 1959, 1979, 1989, 2001, 2019 Cup -tapende finalist: 1933, 1947, 1974, 1984, 2000 Sesong for sesong Flest mål scoret for Viking Koeffisient-rangering (UEFA) Den følgende tabellen viser Viking FKs plassering på koeffisient-rangeringen til UEFA (per 22. desember 2022): Æresmedlemmer Æresmedlem i Viking Fotballklubb er en utmerkelse som deles ut av styre i Viking FK i henhold til statuttene i klubben. Medlemmer av Viking FK som har ytet klubben særskilt tjeneste kan innvoteres som æresmedlemmer. Forslaget må komme fra et enstemmig styre eller fra et enstemmig æresmedlemkollegium. Det kreves da tre fjerdedeles flertall blant de stemmeberettigede på årsmøtet for stadfestelse dette. Ved spesielle jubileer kan stadfestelsen bli foretatt av styret og æresmedlemkollegiet. Dette skal være enstemmig. Som æresmedlem i Viking følger det også med goder, og dette innebærer at personer med æresmedlemskap har gratis adgang på de beste plasser for 2 personer ved alle Viking arrangementer. Æresmedlemmer i Viking Andreas Bredal Wessel, Æresmedlem fra 1908 Reidar Kvammen, Æresmedlem fra 1948 William Danielsen, Æresmedlem fra 1970 Olav Lund, Æresmedlem fra 1970 Palmer Stangeland, Æresmedlem fra 1974 Sverre Andersen, Æresmedlem fra 1979 Olav Nilsen, Æresmedlem fra 1979 Arne Idar Johannessen, Æresmedlem fra 1983 Arild Evjen, Æresmedlem fra 1984 Martin Larsen (Fotballspiller), Æresmedlem fra 1989 Sigbjørn Slinning, Æresmedlem fra 1994 Reidar Goa, Æresmedlem fra 2000 Lauritz Abrahamsen, Æresmedlem fra 2001 Ole Rugland, Æresmedlem fra 2009 Erik Johannessen, Æresmedlem fra 2020 Flest kamper for Viking Herrer Trenere for Viking Herrer 1946: Reinhard Andersen 1947–1949: Sophus Jensen 1950: Frantz Gutkas 1951–1952: Gunnar Stensland 1953–1954: Georg Monsen 1955: William Danielsen 1956–1957: Georg Monsen 1958–1959: Jens Opsahl/William Danielsen 1960: Jens Opsahl/Sverre Andersen 1961: Svend Aage Jespersen 1962–1963: Georg Monsen 1964: Reidar Kvammen 1965: Georg Monsen 1966: Sverre Andersen/Claus Ellingsen 1967–1970: Sverre Andersen 1971–1972: Kjell Schou-Andreassen 1973: Sverre Andersen 1974: Stuart Williams 1975: Olav Nilsen 1976: Arvid Knutsen 1977: Svein Kvia/Arne Johannessen 1978–1981: Tony Knapp 1982: Kjell Schou-Andreassen 1983: Andreas Morisbak 1984: Keith Blunt (vår) 1984: Svein Kvia (høst) 1985: Bill Foulkes (vår) 1985: Sverre Andersen (høst) 1986–1987: Svein Kvia 1987: Kjell Schou-Andreassen (høst) 1988–1991: Benny Lennartsson 1992: Arne Larsen Økland 1992–1995: Bjarne Berntsen 1996–1999: Poul Erik Andreasen 2000–2002: Benny Lennartsson 2003–2004: Kjell Inge Olsen 2004: Bjarne Berntsen (midlertidig) 2004–2005: Roy Hodgson 2006: Tom Prahl 2006: Tom Nordlie (høst) 2007–2009: Uwe Rösler 2010–2011: Åge Hareide 2012–2012: Åge Hareide (manager) og Josep Clotet Ruiz (trener) 2012–2016: Kjell Jonevret 2017–2017: Ian Burchnall 2018–2020: Bjarne Berntsen 2021–: Bjarte Lunde Aarsheim 2021–: Morten Jensen Kjente herrespillere Edgar Falch Reidar Kvammen Arthur Kvammen Trygve Johannessen William Danielsen Sverre Andersen Olav Nilsen Sigbjørn Slinning Kjell Schou-Andreassen Erik Johannessen Isak Arne Refvik Bjarne Berntsen Svein Kvia Svein Fjælberg Erik Thorstvedt Alf Kåre Tveit Egil Østenstad Roger Nilsen Frode Olsen Brede Hangeland Gunnar Aase Lars Bohinen Gøran Sørloth Thomas Myhre Thomas Pereira Martin Andresen Kjell Jonevret Magnus Svensson Erik Nevland Patrik Ingelsten Alexander Ødegaard Rune Almenning Jarstein Allan Gaarde Lars Gaute Bø Hannu Tihinen Peter Ijeh Einar Sæbø André Danielsen Valon Berisha Veton Berisha Kristian Thorstvedt Joe Bell Supporterklubb Vikinghordene er en supporterklubb for Viking. Viking Oslo er klubbens supportergruppe i Oslo. Viking Hamar er klubbens supportergruppe på Hamar. Se også Æresmedlem i Viking Vikinghordene, Supporterklubb Viking TV, Vikings TV-kanal hos Lyse «Me e Viking», Sangen som ble kåret til «Tidenes Vikinglåt» i en avstemning arrangert av Vikingmagasinet Kick og Viking FK Ein blåe dag, Vikinghymne Referanser Eksterne lenker VikingForum.no Daglig oppdaterte nyheter, Stavanger Aftenblad Fotballag i Stavanger Fotballag etablert i 1899 Kongepokalvinnere i fotball