text: Reaaliluvut voidaan kuvailla havainnollisesti eri tavoin: yksi tapa on sanoa, että niihin luetaan sekä rationaaliluvut (kuten 2 tai 2/3) että irrationaaliluvut (kuten tai neliöjuuri 2). Toinen tapa on taas havainnollistaa reaalilukuja lukusuoran pisteinä. Matematiikassa tarvitaan kuitenkin täsmällistä määritelmää, joten määrittely käydään läpi tässä artikkelissa seuraavaksi. Reaalilukujen havainnollinen määritelmä Reaalilukujen joukko koostuu rationaaliluvuista ja irrationaaliluvuista. Rationaaliluvuksi kutsutaan lukua, jonka desimaalikehitelmä on päättyvä tai päättymätön jaksollinen, ja irrationaaliluvuksi lukua, jonka desimaalikehitelmä on päättymätön ja jaksoton. Esimerkiksi ja ovat rationaalilukuja, ja 0,1010010001... ja ja ovat irrationaalilukuja. Reaaliluvut ja suoran pisteet vastaavat täysin toisiaan. Vaikka tämä määritelmä kelpaa koulumatematiikkaan, se ei ole täsmällinen, koska nyt herää kysymys, mitä luku ja desimaalikehitelmä tarkoittavat. Siksi reaaliluvut määritellään nykymatematiikassa aivan toisesta lähtökohdasta. Reaalilukujen aksiomaattinen määritelmä Tarkastellaan abstraktia joukkoa , jossa on määritelty abstrakti yhteenlasku , abstrakti kertolasku (missä piste jätetään usein kirjoittamatta) ja abstrakti järjestysrelaatio . Algebrallinen struktuuri on täydellinen järjestetty kunta eli reaalilukujen kunta, jos sillä on seuraavassa mainitut algebralliset ominaisuudet, järjestysominaisuudet ja täydellisyysominaisuus. Reaalilukujen algebralliset ominaisuudet (A1) Yhteenlaskun vaihdantalaki: Kaikilla on . (A2) Yhteenlaskun liitäntälaki: Kaikilla on . (A3) Nollan olemassaolo: On olemassa sellainen reaaliluku , että kaikilla on . (A4) Vastaluvun olemassaolo: Jokaista reaalilukua kohti on olemassa sellainen reaaliluku , että . Merkitään . (A5) Kertolaskun vaihdantalaki: Kaikilla on . (A6) Kertolaskun liitäntälaki: Kaikilla on . (A7) Ykkösen olemassaolo: On olemassa sellainen reaaliluku , että kaikilla on . (A8) Käänteisluvun olemassaolo: Jos ja , niin on olemassa sellainen , että . Merkitään . (A9) Osittelulaki: Kaikilla on . Reaalilukujen järjestysominaisuudet (J1) Refleksiivisyys: Kaikilla on . (J2) Antisymmetrisyys: Olkoon . Jos ja , niin . (J3) Transitiivisuus: Olkoon . Jos ja , niin . (J4) Vertailullisuus: Kaikilla on tai . (J5) Järjestyksen säilyminen yhteenlaskussa: Olkoon . Jos , niin . (J6) Ei-negatiivisuuden säilyminen kertolaskussa: Olkoon . Jos ja , niin . Reaalilukujen täydellisyysominaisuus Jos algebrallisella struktuurilla on ominaisuudet (A1)–(A9), niin kyseessä on kunta. Jos sillä on lisäksi ominaisuudet (J1)–(J6), niin se on järjestetty kunta. Paitsi reaaliluvut myös rationaaliluvut muodostavat järjestetyn kunnan. Tarvitaan siis vielä sellainen ominaisuus, joka on reaalilukujen joukolla mutta ei ole rationaalilukujen joukolla . Joukon epätyhjä osajoukko on ylhäältä rajoitettu, jos on olemassa sellainen reaaliluku , että kaikilla on . Tällöin on joukon yläraja. (T) Täydellisyys: Joukon jokaisella epätyhjällä ylhäältä rajoitetulla osajoukolla on pienin yläraja. (Toisin sanoen, jokaisen tällaisen osajoukon ylärajojen joukossa on pienin luku.) Joukolla ei ole täydellisyysominaisuutta. Esimerkiksi niiden rationaalilukujen joukko, joiden neliö on lukua 2 pienempi, on epätyhjä ja ylhäältä rajoitettu, mutta sillä ei ole (rationaalista) pienintä ylärajaa. Reaalilukujen konstruointi rationaaliluvuista Kun rationaalilukujen joukko oletetaan tunnetuksi, reaalilukujen joukko voidaan konstruoida käyttämällä Dedekindin leikkauksia tai Cauchyn jonoja. Edellinen tapa tarkoittaa havainnollisesti, että reaaliluku määritellään sen kaikkien rationaalisten alalikiarvojen joukkona. Jälkimmäinen tarkoittaa havainnollisesti, että reaaliluku määritellään kaikkina mahdollisina sitä kohti suppenevina rationaalilukujonoina. Siis, kun oletetaan tunnetuksi, reaalilukujen aksioomajärjestelmälle (A1)–(A9), (J1)–(J6), (T) voidaan muodostaa malli, joten reaaliluvut "ovat olemassa". Voidaan todistaa, että kaikki tämän aksioomajärjestelmän mallit ovat keskenään isomorfisia, mikä havainnollisesti tarkoittaa, että niiden matemaattinen rakenne on täysin sama ja ne eroavat toisistaan vain merkintöjen osalta. Reaalilukujen joukon ylinumeroituvuus Cantorin diagonaalimenetelmällä voidaan osoittaa, että reaalilukujen joukko on ylinumeroituva. Katso myös Kompleksiluku Lähteet Browder, A.: Mathematical Analysis: An Introduction. Springer, 1996. Ebbinghaus, H-D.; Hermes, H.; Hirzebruch F.; Koecher, M.; Mainzer, K.; Neukirch, J.; Prestel, A.; Remmert, R.: Numbers. Corrected 3rd printing. Springer, 1995. Lindelöf, E.: Johdatus korkeampaan analyysiin. 4. p. WSOY, 1956. Myrberg, Lauri: Differentiaali- ja integraalilaskenta korkeakouluja varten. Osa I. 7. p. Kirjayhtymä, 1999. ISBN 951-26-0936-3. Myrberg, Lauri: Differentiaali- ja integraalilaskenta korkeakouluja varten. Osa II. 4. p. Kirjayhtymä, 1995. ISBN 951-26-0994-0. Rudin, W.: Principles of Mathematical Analysis. 3rd ed. McGraw-Hill, 1976. ISBN 0-07-054235-X. Kirjallisuutta Reaaliluvut Seulonnan keskeiset artikkelit


source: wikipedia

text: RFC:t (Request for Comments) ovat IETF-organisaation (Internet Engineering Task Force) julkaisemia Internetiä koskevia standardeja. Myös jotkin muut järjestöt ovat kutsuneet dokumenttejaan RFC:iksi. Kaikki Internet-standardit julkaistaan RFC:inä, mutta vain pieni osa RFC:istä on standardeja. RFC:t ovat sisällöltään ja asemaltaan hyvin kirjava joukko asiakirjoja, jotka kuvaavat Internetin erilaisia käytäntöjä, lähinnä teknisten menettelyjen järjestelmiä eli protokollia. Ensimmäisen RFC:n () kirjoitti Steve Crocker 7. huhtikuuta 1969 otsikolla Host Software. RFC:iden joukossa on myös kepposia. Perinteisesti sellainen julkaistaan ainakin aprillipäivänä. RFC editorin sivuilla on yleiskatsaus RFC:ihin sekä RFC FAQ. Ohion valtionyliopiston sivulla Internet Requests for Comments (RFC) luetellaan ja lyhyesti kommentoidaan eräitä tavallisille Internetin käyttäjille tai Internetin tekniikoihin vastaperehtyvälle kiinnostavimpia RFC:itä kuten Internet Users’ Glossary (joka tosin on aika vanha). Hyödyllinen on varmaankin myös Users’ Security Handbook, joka on suomennettu nimellä Tietokoneen käyttäjän turvaopas. Ne kuuluvat RFC:iden ns. FYI-sarjaan (For Your Information), johon kuuluvat dokumentit ovat laajalle yleisölle tarkoitettuja informatiivisia juttuja; tosin osa niistä on sisällöltään vanhentuneita. Sen sijaan "standardointiuralla" olevat RFC:t ovat usein teknisiä ja alan asiantuntijoille tarkoitettuja. Dokumentit voivat olla informatiivisella tai kokeellisella statuksella, jolloin ne eivät vastaa standardia. Dokumentit voivat kuvata tulevaa standardia (ehdotettu tai hahmotelma) ennen varsinaista standardin tilaa (Internet Standard). Dokumentit voivat olla myös historiallisella () statuksella. Teknisen kirjoituksen sanastosta ja käytännöistä on . RFC:n historiaa on koottu yhdeksi dokumentiksi 30 Years of RFCs . Lähteet Aiheesta muualla Jukka Korpelan RFC-opas Lista kaikista RFC:istä Internet-standardit


text: Romanit ovat pohjoisen Intian alueelta joskus vuosien 400–1100 välillä lähtenyt kansa, joka on levittäytynyt eri puolille maapalloa. Kaakkois-Eurooppaan romanit tulivat 1300-luvulla. 1400-luvulla heitä alkoi siirtyä Länsi-Eurooppaan ja myöhemmin myös Suomeen. Romanien tarkkaa kokonaismäärää on vaikea arvioida, sillä he eivät aina näy väestönlaskennoissa, mutta Euroopan unionin alueella heitä elää arvioiden mukaan yli 10 miljoonaa ja Amerikassakin noin kaksi miljoonaa. Osa romaneista puhuu edelleen romanikieltä, joka kuuluu indoarjalaisiin kieliin. Romaneilla ei enää ole omaa uskontoa, vaan he ovat kristittyjä tai muslimeja, mutta joitain vanhoja intialaisia piirteitä heidän uskonnollisissa käsityksissään on edelleen säilynyt. Romanit ovat perhekeskeisiä ja yhteisöllisiä, ja etenkin heidän rituaalipuhtaussääntönsä ovat pitäneet heidät erillään valtaväestöstä. Romanit ovat perinteisesti olleet valtaväestöä huonommassa asemassa. Heitä on historiansa aikana vainottu ja vainotaan edelleen useissa maissa, etenkin Itä-Euroopassa. 1900-luvulla romanit joutuivat uuden ongelman eteen yhteiskunnan muuttumisen myötä, sillä heidän vanhat elinkeinonsa ja kiertelevä elämäntyylinsä eivät vaivatta nivelly nyky-yhteiskuntaan. Nykyään romanit esimerkiksi Suomessa ovatkin siirtyneet valtaväestön tapaiseen paikallaan asumiseen. Nimitykset Romaneista on käytetty useita eri nimityksiä. Jotkin nimityksistä ovat romanien itse käyttämiä, toiset valtaväestön käyttämiä. Kaikkien romanien yhteisnimitys, romanikielinen rom ('mies', 'ihminen') hyväksyttiin romanien konferenssissa Lontoossa 1971. Romanit itse käyttävät toisistaan usein heimon nimeä tai tiettyä ammattia harjoittavan alaryhmän nimeä: esimerkiksi kaldarash tarkoittaa seppiä ja metallityöläisiä ja lovari hevostenhoidon ja kaupan ammattilaisia. Suomessa romaneja on kutsuttu vanhastaan mustalaisiksi, mutta nimitys on nykyisin useimpien romanien mielestä loukkaava. Suomen romanifoorumin mukaan henkilökohtaisessa keskustelussa nimitystä voi kuitenkin käyttää oikealla sävyllä puhuttaessa, mutta julkisissa tilaisuuksissa ja kirjallisissa esityksissä sitä pitää välttää. Sana tulee ilmeisesti ruotsinkielisestä "svart tattare" -nimityksestä. Suomessa romaneita on kutsuttu joskus myös tattareiksi. Koska romanien arveltiin joskus olleen lähtöisin Egyptistä ja koska he asuivat 1100-luvulla Kreikassa "Pikku-Egyptiksi" nimitetyssä paikassa, joihinkin kieliin on jäänyt heistä egyptiläisyyteen viittaava nimitys, kuten englannin gypsy tai espanjan gitano. Joissakin kielissä heidän nimensä tulee bysanttilaisesta athinganoi-uskonlahkosta, kuten saksan Zigeuner tai ranskan tsigane. Lukumäärä Euroopassa asuu arvioiden mukaan 10–12 miljoonaa romania. Romaniassa on arvioiden mukaan 1,85 miljoonaa romania, Venäjällä, Bulgariassa, Espanjassa ja Unkarissa romaneja on kussakin arviolta 700 000–900 000 ja monessa muussakin Euroopan maassa yli 100 000. Turkissa romaneja saattaa olla 2,75 miljoonaa. Amerikoissa romaneja on 1–3 miljoonaa, joista Brasiliassa 800 000 ja Yhdysvalloissa noin miljoona. Suomessa romaneja on noin 11 000. Eri maiden virallisten tilastojen ja epävirallisten arvioiden välillä on usein huomattavia eroja. Romanien määrää on vaikea laskea, sillä he ovat liikkuvaisia, heillä ei usein ole henkilöasiakirjoja, eivätkä he halua määritellä itseään romaneiksi heikohkon romani-identiteettinsä ja syrjinnän pelon vuoksi. Esimerkiksi Romanian väestönlaskennan 2002 mukaan romaneja oli maassa vain 535 000, Bulgariassa vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 325 000, Turkissa 500 000 ja Unkarissa 309 000. Ryhmät Euroopan romanit voidaan jakaa kolmeen pääryhmään: roma, sinti (myös manouche) ja kale. Näistä romat kattavat noin 87–88 prosenttia Euroopan koko romaniväestöstä. Romat jakautuvat alaryhmiin, kuten kalderaš ('kuparisepät'), lovari ('hevoskauppiaat'), gurbeti, churari ('siiviläntekijät') ja ursari ('karhuntanssittajat'). Kalet kattavat noin 10 prosenttia Euroopan koko romaniväestöstä. Heitä asuu Pyreneiden niemimaalla ja Etelä-Ranskassa, ja myös Suomessa on kaalee-ryhmä. Sintejä asuu lähinnä Euroopan saksankielisillä alueilla, Benelux-maissa ja Ruotsissa. Toinen tapa jakaa romanit on heidän puhumiensa murteiden pohjalta: Balkanin romanit, Valakian (Romanian) romanit, Karpaattien romanit ja Pohjoismaiden romanit. Jokainen ryhmä jakautuu edelleen useisiin alaryhmiin: esimerkiksi Suomen kaalet kuuluvat Pohjoismaiden romaneihin. Tunnukset Romanien lippu edustaa romanikansaa. Lipun sininen väri symboloi taivasta, vapautta, hengellisyyttä ja ikuisuutta, ja vihreä luontoa, maata, hedelmällisyyttä ja elämän käsin kosketeltavia puolia. Punainen 16-puolainen pyörä muistuttaa Intian lipun chakraa ja muistuttaa siten romanien alkuperästä. Se symboloi hevosten vetämiä vankkureita, matkustamista, kasvua ja kehitystä. Romanien kansallislaulu on Žarko Jovanovićin säveltämä "Gelem, Gelem". Romanien kansallispäivä on 8. huhtikuuta. Silloin pyritään nostamaan esiin romanivähemmistön ongelmat eri puolilla Eurooppaa. Historia Alkuperä Romanien alkuperäinen kotimaa on Intian Punjabin maakunta. Kielitieteellisesti asia osoitettiin 1700-luvun lopulla, lisää todisteita on löytynyt hindujen mytologiasta, ja lopullisesti asia on vahvistunut uusilla geenitutkimuksilla. Toisaalta L. Arvi P. Poijärven mukaan kielitieteellinen tutkimus on pitänyt mahdollisena myös Keski-Intiaa tai Dardistania Hindukušin alueella. Romanien oletetaan asuneen Intiassa viimeistään ajanjaksolla 450–950 jaa. Intiassa on edelleen n. 10 miljoonaa ihmistä, joiden kieli ja kulttuuri muistuttavat romanien kieltä ja kulttuuria. Se osoittaa, että kaikki romanit eivät lähteneet vaeltamaan muualle. Romaneilla on myös arveltu olleen seemiläinen alkuperä, sillä heidän puhtaussäännöksensä ja yksijumalaisuutensa viittaavat seemiläisiin uskontoihin. Joidenkin tutkijoiden mukaan sintien ja kaaleiden romaniryhmät saattoivat siirtyä Babylonin vankeudesta Pohjois-Intiaan. Vaelluksen alku Romanien vaelluksesta on esitetty ristiriitaisia teorioita, kunnes 2012 julkaistu geenitutkimus selvensi asiaa. Geenitietojen nojalla romanit lähtivät Intiasta noin vuonna 500 jaa. He kulkivat Keski-Aasian ja Lähi-idän kautta, siis Persian ja Armenian kautta juurikaan sekoittumatta näiden väestöihin. Eurooppaan romanit tulivat Balkanin kautta, luultavimmin Bulgariasta, mistä romanit alkoivat levittäytyä muualle vuoden 1100 tienoilla. Genomisekvensoinnista on päätelty, että romanit kohtasivat matkalla pullonkauloja. Vain alle puolet Intiasta lähteneestä populaatiosta pääsi Eurooppaan. Balkanilta matkaansa jatkaneista katosi noin 30 %. Euroopassa romanipopulaatiot eristyivät toisistaan. Sukulaisavioliitot olivat tavallisia, mikä esti sekoittumisen valtaväestöön. Balkanilla romanit eivät sekoittuneet paikallisväestöön, mutta näin tapahtui menneisyydessä etenkin Pyreneitten niemimaalla. Syitä romanien lähtöön Intiasta ei ole varmuudella selvitetty. Suomen romaneja tutkinut professori Martti Grönfors uskoo teoriaan, jonka mukaan romanien menestys eri maissa perustui siihen, että he täyttivät yhteiskunnissa esiintyneen aukon: romanit tekivät niitä töitä, jotka eivät muille kelvanneet tai jotka olivat jopa kiellettyjä. Uusi tietosanakirja kertoo romaneista vuonna 1964 seuraavasti: "Toimeentulonsa he hankkivat tav. erilaisilla käsityö- ja paria-ammateilla, hevoskaupalla, povauksella ja soitolla, nuoret tytöt myös tanssimalla." Grönforsin mukaan romanikulttuurissa oli arvostettua se, mikä muualla torjuttiin. Intiassa torjuttuihin kastittomien ammatteihin kuuluivat mm. hevoskauppa, ennustaminen, eläinten käsittely ja kauppa, sepäntyöt sekä ammattimainen tanssiminen, laulaminen ja soittaminen. Keski-Aasian ja Lähi-idän islamilaisissa maissa laulu ja soitto olivat kiellettyjä, mutta tehtävä voitiin antaa orjille, joiden esityksistä nautittiin. Euroopassakaan julkista esiintymistä ei hyväksytty, mutta sääntöä pääsivät väistämään kiertolaiset, jotka liikkumalla välttivät rangaistuksen. Myös Venäjällä kirkko ja valtio vainosivat kiertäviä näyttelijöitä eli skomoroheja. Hevoskauppa oli myös vieroksuttua, samoin povaus, joka oli lähellä noituutta. Hevonen tarjosi romaneille sekä elinkeinon että tavan siirtyä nopeasti paikasta toiseen, mikä vapautti heidät kantaväestöön kohdistuneesta valvonnasta. Yhden teorian mukaan romanit olivat alun perin Luoteis-Intian Rajputin kuningaskunnissa eläneitä alempikastisia hinduja: käsityöläisiä, maanviljelijöitä ja muita työläisiä, jotka palvelivat hallitsevaa sotilasluokkaa ja bramiineja. Kun Ghaznin hallitsija Mahmud Ghaznilainen alisti nämä kuningaskunnat 1000-luvun alussa, hän värväsi intialaiset perheineen kuningaskuntaansa sotilaiksi omaan etniseen yksikköönsä. Turkkilaisten valloitettua Ghaznin suuri osa näistä joukoista siirtyi turkkilaisten riveihin tai pakolaisiksi Armeniaan ja myöhemmin sieltä edemmäs länteen. Eräiden ranskalaistutkijoiden mukaan romaneilla oli kolme pääryhmää: romit, lomit ja domit. Romit vaelsivat Bysantin kautta Eurooppaan, lomit Armeniaan ja Turkkiin, ja domit Palestiinaan. Domien ja romien kielet mahdollisesti erkaantuivat toisistaan jo Intiassa, ja ryhmät lähtivät sieltä eri muuttoaalloissa. Siirtyminen länteen neljässä aallossa Romanien ensimmäinen muuttoaalto länteen alkoi 1400-luvulla. Böömiin saapui romaneja vuonna 1418, muualle Itä-, Keski- ja Länsi-Eurooppaan 1400-luvulla, ja Venäjälle 1700–1800-luvuilla, joskin ensimmäiset olivat saapuneet jo vuonna 1501. Pariisiin romaneja saapui ensi kertaa noin vuonna 1427, ja samoihin aikoihin heitä tuli Italiaan ja Belgiaan sekä Espanjaan, minne heitä saattoi tulla myös Pohjois-Afrikasta. Britteinsaarille muodostui romaniyhteisö 1400- ja 1500-luvuilla. Pohjoismaihin romanit tulivat 1500-luvulla. Heitä tuli ehkä ensin Tanskaan, mahdollisesti Skotlannista, ja Tanskasta Ruotsiin vuonna 1512. Romaneja on tullut Pohjoismaihin myös Venäjän kautta. Suomen romanit ovat luultavasti alun perin lähtöisin Puolasta, Saksasta ja Skotlannista. Suomeen romanit tulivat Ahvenanmaan kautta joskus 1500-luvun aikana. Yleisesti heidän uskotaan tulleen Ruotsin kautta, mutta on myös mahdollista, että he tulivat Baltiasta. Romaneilla oli joidenkin lähteiden mukaan uusille paikkakunnille saapuessaan esittää korkea-arvoisten hallitsijoiden kirjoittamia suosituskirjeitä, joiden mukaan romanit olivat Egyptistä tai jostain toisesta maasta pakenevia pyhiinvaeltajia. Näiden kirjeiden ansiosta romaneja kohdeltiin vielä 1400-luvun puoliväliin asti Länsi-Euroopassa kunnioittavasti ja avuliaasti. Alkuperäinen kirje saattoi olla aito, Unkarin kuningas Sigismundin vuonna 1417 kirjoittama. Romanien saapuminen Länsi- ja Etelä-Euroopan kaupunkeihin noudatti yleensä samaa kaavaa. Tulijat otettiin 1400-luvun alkupuolella ystävällisesti vastaan, ja heille annettiin almuja ja ruokaa. Hopeisia korvakoruja käyttäviä tummaihoisia romaneja pidettiin eksoottisina ja kiehtovina vieraina, ja povaajat saivat runsaasti asiakkaita. Jonkin ajan kuluttua kaupunkilaisten mieli kuitenkin muuttui, ja romanit karkotettiin syytettyinä varastelusta ja muista pikkurikoksista sekä valheellisista ennustuksista. Usein viranomaisia häiritsi myös romanien epäsiisteys ja ryysyiset vaatteet, eikä heidän kertomuksiinsa aristokraattisesta tai uskonnollisten katumuksentekijöiden taustasta enää uskottu. Kun romanien uutuudenviehätys oli himmentynyt 1400-luvun loppupuolelle tultaessa, heitä alettiin kieltää edes tulemasta kaupunkeihin, ja he kohtasivat syrjintää kaikkialla minne menivätkin. 1500-luvulta alkaen moni maa määräsi heidät kokonaan karkotettavaksi. Tällaisia lakeja oli noihin aikoihin kuitenkin vaikea panna toimeen, ja romanit saivatkin usein liikkua käytännössä melko vapaina. Itävalta-Unkarin hallitsijat Maria Teresia ja Joosef II pyrkivät 1700-luvun puolivälin jälkeen assimiloimaan romanit pakolla. Tämä pyrittiin saavuttamaan esimerkiksi kieltämällä romaneilta kiertolaiselämä, rinnakkainen oikeusjärjestelmä ja julkinen romanikielen käyttö sekä jakamalla heille maata maanviljelyä varten. Romanit kuitenkin torjuivat yritykset ja pakenivat maasta. Valakiassa, nykyisessä Romaniassa, romanit orjuutettiin pian saapumisensa jälkeen useiksi vuosisadoiksi aina 1850-luvulle asti. Romanian romanien orjuuden syistä ei ole varmuutta. He saattoivat tulla maahan sen valloittaneiden tataarien orjina 1241, tai heistä tehtiin orjia vasta Romaniassa, sillä maassa tarvittiin työvoimaa, etenkin seppiä. 1400-luvun lopun jälkeen kaikki maan orjat olivat romaneja. Orjat jakautuivat kolmeen luokkaan: kruunun, luostareiden ja pajarien orjiin. Kruunun romanit tekivät sekalaisia töitä, pajarien orjat olivat lähinnä palvelijoita, ja luostarien orjat lähinnä maatyöläisiä. Omistaja saattoi rangaista orjiaan tai myydä heidät pois, eivätkä orjat saaneet omistaa maata. He saivat yleensä kuitenkin liikkua vapaasti. Romanien toinen muuttoaalto länteen tapahtui 1800-luvulla, kun romanit vapautettiin Romaniassa orjuudesta 1800-luvun puolivälissä. Sen seurauksena heitä muutti paljon länteen ja Venäjälle. Romaneja lähti myös Euroopan ulkopuolelle Afrikkaan, Australiaan ja Amerikkaan. Suurimmat muuttoaallot Yhdysvaltoihin 1800-luvulla olivat Britteinsaarilta 1850 ja Itä-Euroopasta vuoden 1864 jälkeen. Romanien kolmas muuttoaalto länteen tapahtui 1900-luvun alun poliittisten tapahtumien mullistuksessa. Tällöin romaneja muutti myös Yhdysvaltoihin, Meksikoon ja Brasiliaan. Neljäs muuttoaalto alkoi 1960-luvulla. Silloin lähinnä jugoslavialaisia romaneja lähti etsimään työtä Länsi-Euroopasta. Tämä muuttoaalto jatkuu edelleen. Sosialismin aika oli Itä-Euroopan romaneille melko hyvää, sillä tasapäistävä politiikka paransi heidän asemaansa, ja raskaat teollisuustyöt olivat melko hyvin palkattuja. Toisaalta sosialistiset toimenpideohjelmat tuhosivat romanien yhtenäiskulttuurin. Kun kommunistivalta romahti, itäblokin romanit jäivät työttömiksi ja ilman toimeentuloturvaa. Moni heistä siirtyi Länsi-Euroopan kaupunkeihin ja ajautui siellä näpistyksiin ja muuhun rikollisuuteen, mikä on huonontanut kaikkien romanien mainetta. Kieli Useat romanit puhuvat romanikieltä, joka kuuluu indoeurooppalaisen kielikunnan indoarjalaiseen ryhmään. Romanikieli perustuu sanskritiin samoin kuin esimerkiksi hindi, urdu ja marathi. Romanikieltä tutkimalla pystyttiinkin aikoinaan osoittamaan romanien alkuperäiseksi asuinpaikaksi todennäköisesti Luoteis-Intia. Varhaisromani syntyi Bysantissa 900–1200. Romanikieli on jakaantunut eri murteisiin. Kieleen on tullut muiden kielten sanastoa sitä mukaa kun romanit ovat vaeltaneet Intiasta länteen. Romanit ovat pyrkineet pitämään kielensä salaisena ulkopuolisilta suojellakseen kieltä ja kulttuuriaan. Romanien perinne oli pitkään ainoastaan suullista, ja romanikielistä kirjallisuutta on alettu julkaista vasta 1900-luvulla. Tavat ja perinteet Dosentti Anna-Maria Viljasen mukaan yhtä romanikansaa tai yhtenäistä romanikulttuuria ei ole olemassa. Esivaltiollinen klaanikulttuuri Unkarilainen romanipoliitikko Aladár Horváth kirjoitti: ”Sisäisen identiteettimme mukaisesti olemme kulttuurinen ja taloudellinen yhteisö, joka perustuu klaanijärjestelmään.” Romanikulttuurin omalaatuiset piirteet tulevatkin parhaiten ymmärretyksi, kun ne nähdään klaanijärjestelmän ilmauksina. Esimerkiksi romaninaisten pukeutuminen ilmaisee klaanisolidaarisuutta. Klaaniyhteisöt ovat valtiovaltaa pakenevia yhteisöjä, jotka Jared Diamondin mukaan vielä 500-luvulla muodostivat valtaenemmistön kaikista. Ne perustuivat paimentolaisuuteen ja keräilyyn, ja liikkuvuutensa ansiosta ne kykenivät välttämään paikoilleen asettuneen maanviljelijäväestön kohtalon riiston ja verotuksen kohteina. Keskusvallan puuttuminen on pakottanut klaaniyhteisöt luomaan uusia tapoja järjestyksen säilyttämiseen, jotka professori Martti Grönforsin sanoin edustavat ”esivaltiollista” oikeudellista järjestelmää. Niitä ovat olleet sukuyhteyteen perustuva tiukka keskinäinen auttamisvelvollisuus ristiriitatilanteissa sekä oman loukkaamattomuuden varjelu verikoston kaltaisilla kollektiivisilla toimilla, joita voi luonnehtia kunniaväkivallaksi. Antropologit ovat eritelleet erilaisia klaanikulttuurin mekanismeja, jotka auttavat estämään konfliktien pahimpia seurauksia. Yksi niistä on antropologi Edward Evans-Pritchardin nimeämä ”tasapainotettu vastakkaisuus” (balanced opposition), jonka hän kuvasi tutkimuksessaan libyalaisesta sanusi-heimosta vuonna 1949. Sama ilmiö esiintyy kaikissa klaaniyhteisöissä. Suomen romaneja tutkinut Grönfors luonnehti sitä sanoilla ”tasaväkiset miehet tasaväkisin asein”. Muita kontrollikeinoja ovat suvun vanhimpien vastuulla oleva sovittelu tai romanien väistämisvelvollisuus. Romaniyhteisöt tarjoavat Suomessakin esimerkin nomadiperinteen kyvystä vastustaa sulautumista byrokraattiseen yhteiskuntajärjestykseen. Romani-identiteetti Romanien tavat ja uskomukset vaihtelevat maittain huomattavasti, vaikka niissä onkin yhteisiä piirteitä. Heikinheimo sanoo kirjassaan, että romaneja yhdistävä identiteetti (romanipe) on voimakas, ja siihen perustuu romanien koheesio ja selviytyminen. Romani-identiteetin pohjana ovat arvot ja etiikka, joihin kuuluvat yhteisöllisyys, vastuu, veljeys, kunnioitus, usko Jumalaan, hyvään ja pahaan sekä romanikielen säilyttäminen. Yhteisestä identiteetistä huolimatta eri romaniheimot ja yhdyskunnat eivät kuitenkaan aina tule toimeen keskenään. Romanit ovat usein tietoisestikin pysytelleet omissa turvallisissa piireissään ja suhtautuneet valtaväestöön "toisina" tai "erilaisina", joiden tapoja he pitävät outoina ja vieraina. Torjuvaan suhtautumiseen ovat vaikuttaneet etenkin romanien tarkasti määritelty puhtauskulttuuri. Myös romanien kiertävät ja tilapäiset ammatit ovat erottaneet heidät valtaväestöstä. Kulttuuri Jotkin romaniheimot harjoittavat musisoimista, laulua ja tanssia, mutta toiset heimot eivät lainkaan. Monet heimot ovat olleet kiertolaisia, mutta jotkin heimot ovat aina asuneet paikallaan, joskus pakosta. Romaninaiset kertovat vaatetuksellaan kotipaikkansa, ja vaatetuksellaan ja hiuksillaan statuksensa. Naimattomat ja naimisissa olevat naiset letittävät hiuksensa eri tavoin, ja naimisissa olevat naiset käyttävät huivia julkisilla paikoilla. Suomen romaninaisten vaatetus oli ennen vanhaan paljon nykyistä värikkäämpi. Uskonto Romanit ovat asuinmaasta riippuen uskonnoltaan yleensä kristittyjä (katolisia, ortodokseja tai protestantteja) tai muslimeja. Jotkin romaniryhmät kuten arlijat kääntyivät islaminuskoon levittäydyttyään osmanien ja Turkin alueelle. Heidän uskonnossaan on silti yhä piirteitä heidän perinteisistä uskomuksistaan. Romanin Jumala-yhteys on usein suora, eikä siihen tarvita pappia. Jumala on romaneille merkittävä auktoriteetti. He kutsuvat jumalaa usein Devlaksi, eivätkä aina huomioi Jeesusta, Jehovaa tai Allahia. Kaakkois-Euroopan romanit ovat yleensä ortodokseja. Bulgariassa, Pohjois-Makedoniassa ja Kaakkois-Romaniassa on muslimiromaneja. Helluntailaisuus ja muut vapaat evankeliset kristinuskon suunnat lisäävät suosiotaan romanien keskuudessa. Euroopassa on noin 2 000 romanikirkon verkosto. Monissa maissa romaneilta kiellettiin kaikki kirkon palvelut, kuten vihkiminen, hautaaminen, kastaminen ja terveyspalvelut. Nykyisin Suomen kansankirkko suhtautuu romaneihin myönteisesti. Suomessa alkoi 1900-luvulla voimakas romanien uskonnollinen liike, jonka nimi muuttui myöhemmin Romano Missioksi. Romanien suojeluspyhimys on Musta Saara. Tuhannet romanit kulkevat vuosittain ranskalaiseen Saintes-Maries-de-la-Merin kaupunkiin, missä Mustan Saaran patsas kastetaan meriveteen ja hänelle uhrataan kynttilöitä. Yhteiskunta Romanien yhteiskunta jakautuu neljään tasoon. Ensimmäinen ja tärkein taso on perhe, johon voi kuulua useita sukupolvia. Perhe on romanin elämän keskipiste, ja sille hän on ensisijaisesti kuuliainen. Toinen taso on suku, joka on saanut nimensä jostain suvun vanhasta johtajasta tai esi-isästä. Kolmas taso on etninen alataso, kuten kalderaš, lovari tai sinti. Tällaisia ryhmiä yhdistää historia, perinteet ja murre, ja joskus yhteinen elinkeino. Neljännellä tasolla ovat kaikki romanit – ei-romaneista käytetään romaninkielistä nimeä gadže (Suomessa muodot kaajo, kaajee.) Eri romaniryhmillä on kuitenkin toisistaan poikkeavia sosiaalisia rakenteita. Romaneilla on aina ollut kuninkaita ja kuningattaria. Tällaisten kuninkaallisten valta ja arvovalta ovat vaihdelleet suuresti, ja usein he ovat omaksuneet tittelinsä itse. Joidenkin asiantuntijoiden mukaan romaneilla ei kuitenkaan ole päällikköjä sosiaalisessa mielessä, eikä voida puhua "mustalaisten kuninkaista". Perhe Romaneille tärkein asia ihmiselämässä on perhe. Kaikilla perheenjäsenillä on oma roolinsa ja tehtävänsä. Sukupuolet kasvatetaan eri tavalla: tytöistä vaimoja ja äitejä ja pojista perheen elättäjiä. Poikien koulunkäyntiä arvostetaan enemmän kuin tyttöjen, mutta tietyssä iässä pojan sallitaan lopettaa koulunkäynti niin tahtoessaan. Lapset kasvatetaan usein kollektiivisesti, ja tila on usein yhteistä. Kunnioitusta tulee osoittaa erityisesti vanhempia, heikkoja ja sairaita kohtaan. Nuoret eivät saa asua talossa vanhempien romanien yläpuolella. Romaniperheiden lapsiluku on pienentynyt 1900-luvun puolivälistä lähtien ja samalla lukutaito on yleistynyt ja koulunkäynti on lisääntynyt. Poikalapsia arvostetaan enemmän kuin tyttöjä, sillä tytöt jättävät kotinsa avioiduttuaan, mutta poika tuo kotiin äitinsä avuksi miniän. Suomessa vanhan heimotavan mukaan kuolleen perheenjäsenen käytössä ollut henkilökohtainen omaisuus hävitetään. Vainajan kanssa samassa asunnossa eläneet haluavat muuttaa muualle. Sama tapa tunnetaan kiertolaisromanien keskuudessa Britanniassa ja Ranskassa. Avioliitto Romanit ovat solmineet avioliitot perinteisesti hyvin nuorina, mutta nykyaikana avioitumisikä on alkanut nousta. Jälkisosialistisen siirtymäkauden vaikeudet ovat kuitenkin Itä-Euroopassa aiheuttaneet romanien tapojen paluuta perinteisiin, mikä on jälleen alentanut avioitumisikää. Esimerkiksi Bulgariassa 2000-vuosikymmenellä romanityttöjen keskimääräinen avioitumisikä oli 14 ja poikien 15 vuotta, ja yli 60 prosenttia naisista meni naimisiin alle 18-vuotiaana. Myös pakkoavioliittoja esiintyy yhä. Vaikka vanhemmat ovatkin perinteisesti sopineet lastensa avioliitoista, nykynuoret haluavat aiempaa enemmän päätösvaltaa oman puolisonsa valinnassa. Monissa maissa morsiamen koskemattomuus on edelleen välttämätöntä avioliiton hyväksymiseksi, ja neitsyys tarkistetaan hääyönä. Avioliiton ulkopuoliset sukupuolisuhteet ovat kiellettyjä, varsinkin naisille sekä lähisukulaisten ja ei-romanien kanssa. Avioerot sallitaan parin yhteisestä tai romanituomioistuimen päätöksestä. Rituaalipuhtaus Rituaalipuhtauden ja saastaisuuden käsite on romaneille tärkeä, vaikka eri ryhmillä onkin siitä erilaiset käsitykset. Romanikulttuurissa asiat jaetaan puhtaisiin ja epäpuhtaisiin. Puhtaustavat vahvistavat romanikulttuurin yhtenäisyyttä ja sen eroa pääväestön kulttuuriin. Puhtaustavoilla on suuri vaikutus kaikkiin elämänaloihin, ja puhtaus määrittelee romaneilla myös ihmisryhmien kuten miesten ja naisten, vanhojen ja nuorten sekä romanien ja ei-romanien välisiä suhteita. Romanit pitävät kotinsa siistinä ja tahrattoman puhtaana, etenkin keittiön. Pöytätasot suojataan liinoin. Lattiat, WC:t ja kellari ovat likaisia, joten ruoka on pidettävä niistä erossa. Ruoka ei saa koskea myöskään mihinkään ruumiin alaosaan liittyvään kuten hameeseen. Myös ruokailuvälineet muuttuvat saastuneiksi pudottuaan lattialle, joskin nykyaikana lattialle pudonneet ruokailuvälineet vain pestään. Keittiössä käytettävät kankaat pestään keittiössä omassa vadissaan eikä pesukoneessa. Vaatteet lajitellaan tarkasti, ja eri ikäryhmien ja sukupuolten vaatteet pestään erikseen. Kun romani vanhenee, hänestä tulee puhdas, minkä vuoksi itseä vanhempia romaneja kunnioitetaan ja suositaan, ja heitä puhutellaan kohteliaasti. Rangaistukset ja verikosto Tabujen tai sääntöjen rikkomisista seuraa vaatimus hyvityksestä. Joskus hyvityksestä päättää yhteisö, joskus romanituomioistuin (kris), ja joskus seurauksena on kosto. Kovin mahdollinen rangaistus on yhteisöstä erottaminen. Verikosto on kahden romanisuvun välistä ikuista vihanpitoa, joka syntyy romanin surmaajan tai vahingoittajan suvun sekä uhrin suvun välille. Kostoa väistääkseen surmaajan suku väistää uhrin sukua esimerkiksi poistumalla paikalta tai vaihtamalla asuinpaikkakuntaa. Verikostolla ei ole selviä sääntöjä, mutta naisia ja lapsia se ei pääsääntöisesti koske. Juhlapäivät Eri maiden romanit viettävät paikallisia juhlapäiviä, ja Bulgarian muslimiromanit viettävät myös omia juhliaan. Etelä-Balkanin romanit, niin kristityt kuin muslimitkin, juhlivat toukokuussa Pyhän Yrjön päivää (Erdelez, Djurdjevdan), ja jotkut heistä pitävät Pyhää Yrjöä suojelupyhimyksenään. Pyhän Yrjön kerrotaan legendan mukaan pelastaneen romanit lohikäärmeeltä. Romanit viettävät kansallispäivää 8. huhtikuuta, toisen maailmansodan romaniuhrien kansainvälistä muistopäivää 2. elokuuta sekä kansainvälistä romanikielen päivää 5. marraskuuta. Asuminen ja liikkuminen Romanit eivät Itä-Euroopassa ole yleensä kovin haluttuja naapureita, ja heitä syrjitään asuntomarkkinoilla eri tavoin. Romaniassa, Slovakiassa ja Tšekissä viranomaiset ovat toisinaan rakentaneet muureja erottamaan romanit muusta väestöstä. Entisissä kommunistimaissa romaneita asutettiin joskus tehtaiden lähelle rakennettuihin vaatimattomiin asuntokasarmeihin. Kun kommunistivalta romahti, romanit muuttivat niistä pois. Monin paikoin romanit on pakotettu muuttamaan kaupunkien laitamille, missä palvelut ja liikenneyhteydet ovat kehnot. Romaneita on muuttanut myös hylättyihin sotilaskasarmeihin, esimerkiksi Romanian Bukarestissa. Euroopan unioni tukee usein romaneille rakennettavia asuntoja Itä-Euroopassa. Romanit ovat perinteisesti eläneet kiertelevää elämää, mikä on monessa maassa koettu ongelmaksi. Entisaikaan romanit vaelsivat vankkureissa, nykyisin yleensä matkailuperävaunujen kanssa. Kaikki romanit eivät enää kierrä kuten ennen, joskin monet on pakotettu pysymään aloillaan vastentahtoisesti tai köyhyyttään. Ranskassa suurilla paikkakunnilla on yleensä maksullisia majoitus- tai pysäköintipaikkoja kierteleville ihmisille kuten romaneille. Kaupungistuminen on kuitenkin haitannut romanien leiriytymistä. Kierteleminen vaikeuttaa usein romanilasten koulunkäynnin järjestämistä. Perinteinen vaeltava elämäntapa on säilynyt parhaiten ehkä Britanniassa. Suomessa Viimeiset kiertolaiselämää Suomessa viettäneet romanit olivat 2010-luvulla jo vanhuksia. Laki romanien asunto-olojen parantamiseksi (713/75) oli voimassa 1976–1981. Romanien asumisolot paranivat merkittävästi. Valtaosa Suomen romaneista asuu kuntien vuokra-asunnoissa, ja asumisen taso on hyvä. Asunnon saannissa ongelmia tuottaa etninen syrjiminen, ja ongelmia aiheutuu romanikulttuurin erityispiirteistä, joita kunnissa ei aina ymmärretä. Elinkeinot Romanit ovat suosineet ammatteja, jotka mahdollistavat vapaan liikkumisen ja riippumattomuuden pääväestöstä. Tällaisia ammatteja ovat kulkukauppa, kevyet käsityöt ja maatalouden kausityöt. Romanimiesten perinteisiä ammatteja Länsi- ja Keski-Euroopassa ovat olleet kulkukauppa, lumpun- ja romunkeruu, kattiloiden ja pannujen valmistus, paikkaus ja tinaus sekä veitsenteroitus. Lisäksi he ovat harjoittaneet nahkatöitä, korinpunontaa, luudantekoa ja puusepäntyötä. Moni romani kautta Euroopan on ollut hevosenhoitaja, kouluttaja ja kauppias. Moni näistä perinteisistä ammateista on jo kadonnut, ja palkkatyöhön ja toisen komentoon sopeutuminen on osoittautunut monelle romanille vaikeaksi. Vaurastuminen on ollut romaneille mahdollista lähinnä muusikoille, tanssijoille ja härkätaistelijoille. Monet Espanjan suurimmista härkätaistelijoista ovatkin olleet romaneja. Romaninaiset ovat esimerkiksi harjoittaneet käsitöitä, povanneet pääväestölle ja kerjänneet. Joissain maissa joillain romaninaisilla on yhteisössään tietäjän ja parantajan rooli. Rikollisuutta ja kerjäämistä esiintyy romanien keskuudessa huomattavimmin Balkanilla ja etenkin kalderash-heimolla. Romaneja on siirtynyt EU:n laajentuessa idästä muualle Eurooppaan kerjäämään. Pohjoismaisten viranomaisten ja tutkimustiedon mukaan romanikerjäläisyyteen ei liity järjestäytynyttä rikollisuutta, vaan heitä valvoo korkeintaan oma suku. Musiikki, kirjallisuus ja elokuva Mustalaismusiikki on ollut suosittua jo 1700-luvulta lähtien, ja moni romanimies on ollut arvostettu ammattimuusikko. Tunnetuimpia mustalaismusiikkityylejä on espanjalainen flamenco. Tunnettuja, eri musiikkityylejä edustaneita romanimuusikkoja ovat esimerkiksi Gipsy Kings -yhtye ja Django Reinhardt sekä suomalaisista Anneli Sari ja Aale Lindgren. Koska romanien perinne on ollut suullista, romanikirjailijoita on ollut melko vähän. Heistä tunnetuimpia ovat ranskalainen Matéo Maximoff, venäläinen Alexander Germano, unkarilainen Menyhért Lakatos, kosovolainen Ali Krasnicki, puolalainen runoilija Bronislawa Wajs ja suomalainen Veijo Baltzar, joka perusti vuonna 2002 Kansainvälisen romanikirjailijaliiton, IRWAn. Ei-romanikirjailijat ovat kirjoittaneet romaneista huomattavan paljon, vaikkakin joskus romantisoidusti ja totuudenvastaisesti. Esimerkiksi Miguel de Cervantes kuvaa romaneja monessa teoksessaan, ja romanihahmoja esiintyy useissa William Shakespearen näytelmissä. Aleksis Kiven Seitsemässä veljeksessä esiintyy kiertelevä romaniperhe "Rajamäen rykmentti". Tunnettuja elokuvantekijöitä, jotka ovat kuvanneet romaneja, ovat esimerkiksi serbialainen Emir Kusturica ja ranskalainen Tony Gatlif. Televisiosarjoja ovat esim. Romano-tv ja yhdysvaltalainen tositelevisiosarja Mustalaissiskot. Englantilaisessa Peaky Blinders-televisiosarjassa on tärkeässä pääosassa romanitaustainen Shelbyn suku. Elokuvia ovat esim. Mustalaisleiri muuttaa taivaaseen, Mustalaismorsian, Mustalaiskuningatar, Mustalaishurmaaja, Mustalaisten aika, ym... Järjestöt Romaneilla on useita kansallisia ja kansainvälisiä järjestöjä. Kansainvälinen romanikomitea (CIT) perustettiin 1965, ja se järjesti ensimmäisen romanien maailmankongressin Lontoossa 1971. Kongressissa hyväksyttiin romanien nimi rom sekä romanien lippu ja hymni. Samalla CIT:n korvasi Kansainvälinen romaniunioni (IRU). Toinen romanien maailmankongressi pidettiin Genevessä 1978 ja kolmas Saksassa 1981. IRU:n kongressi koostuu jäsenmaiden valtuutetuista ja yksilöistä. IRU:n parlamentti käsittelee kokouksissaan romanien tilannetta eri maissa ja määrittelee järjestön oman sisäisen ja kansainvälisen politiikan. IRU:n toimeenpaneva elin on sen puheenjohtajisto. Ahdinko ja syrjintä Romanien köyhyys ja syrjintä nykyaikana Romanien asema on marginaalinen ja vaikea monessa Euroopan maassa, etenkin Itä-Euroopassa kuten Romaniassa ja Unkarissa. He asuvat pääosin rutiköyhällä ja takapajuisella maaseudulla. Euroopan unionin romaneista 80 prosenttia elää köyhyysrajan alapuolella. Romanien työllisyys-, terveys- ja asumistilanne ovat heikot. Euroopan unioni pyrkiikin rahoittamaan romanien aseman parantamista, ja vuosille 2014–2020 on EU-budjetissa varattu noin 20 miljardia euroa syrjittyjen ryhmien, ennen kaikkea romanien, auttamiseksi. Eri maiden paikallisviranomaiset eivät kuitenkaan usein uskalla ryhdy avustamaan romaneita vastareaktion pelossa, tai avustusprojektit epäonnistuvat kulttuurisista syistä. Romanien auttamistoiminnan joitain vääristymiä Balkanilla ovat romanit itse kutsuneet "mustalaisteollisuudeksi", jossa romanien integraatio-ohjelmien valtavia budjetteja ei käytetä todellisuudessa romanien hyödyksi, eikä kehityshankkeisiin palkata lainkaan romaneja. Monien maiden lait syrjivät romaneita, ja heihin kohdistuu usein halveksuntaa ja väkivaltaa. Heitä syrjitään myös työ- ja asuntomarkkinoilla. Romaniassa romanien asuinalueita on hävitetty ja asukkaita häädetty sillä perusteella, että alueet ovat sotkuisia ja romanit varastelevat naapureiltaan. Slovakiassa useat romanien asuinalueet on eristetty muurilla tai niitä on purettu terveys- ja turvallisuussyistä. Romaneja syytetään usein rikollisuudesta ja haluttomuudesta parantaa omaa asemaansa, ja Euroopan laitaoikeistolaiset puolueet pitävät romaneja uhkana yhteiskunnalle. 1960-luvulla julkaistussa Uudessa tietosanakirjassa romaneja kutsutaan pinnallisiksi, laiskoiksi, huolimattomiksi ja epäluuloisiksi, ja heille väitetään olevan tyypillistä raskaan työn, etenkin maatyön, karttaminen. Romanit kärsivät edelleen Suomessakin valtaväestön ennakkoluuloista, jotka perustuvat joidenkin romanien ongelmiin. Tiedotusvälineet pyrkivät nykyisin aiemmasta poiketen yleensä välttämään ennakkoluulojen lietsomista jättämällä etnisen taustan mainitsematta romaneihin liittyvissä kielteisissä uutisissa. Jotkut romanit ovat kuitenkin itse nostaneet esille ristiriitoja, jotka liittyvät romanien tapoihin ja ryhmänsisäisiin valtasuhteisiin. Syrjinnän historiaa Kun romanit aikoinaan saapuivat Eurooppaan, heihin suhtauduttiin aluksi yleensä myönteisesti, sillä he olivat taitavia muusikkoja, hevosenhoitajia, käsityöläisiä, ennustajia ja sotilaita. Kun Länsi-Euroopan ylimysten kiistat loppuivat ja sitä myöten sodat, moni romaniammattisotilas ryhtyi ryöväriksi. Se leimasi lopulta kaikki romanit, ja katolisen kirkon ja monen kuninkaan asenne romaneita kohtaan kääntyi kielteiseksi. Varsin pian romaneita alettiinkin vainota, vangita ja karkottaa. Syrjintä kirjattiin eri maiden lakiin ja sitä on jatkunut meidän päiviimme saakka. Monessa maassa romanien läsnäolo kiellettiin hirttotuomioiden uhalla. Ranskassa romanimiehet pakotettiin usein kaleeriorjiksi, ja naiset ja lapset lähetettiin luostareiden kehruuhuoneisiin orjiksi. Romaniassa romanit olivat satojen vuosien ajan maaorjina. Pohjoismaissakin romanimiehet lähetettiin helposti vankilaan tai linnoitustyöhön ja naiset kehruuhuoneisiin. Suomessa romaneja syytettiin usein irtolaisuudesta erityisesti 1700- ja 1800-luvuilla. Romanien vaino huipentui natsi-Saksassa, joka tuhosi heitä toisen maailmansodan aikana tuhansittain. Romanien joukkotuhossa eli porajmosissa surmattujen romanien lukumäärää on vaikea arvioida, mutta arviot ovat liikkuneet puolen miljoonan molemmin puolin. Yhdysvalloissa ei koskaan ole esiintynyt romanien syrjintää. Romanit Suomessa Romaneja elää Suomessa Euroopan neuvoston arvion mukaan noin 11 000.. He kutsuvat itseään kaaloiksi eli kaaleiksi, 'tummiksi'. Suomen romanit puhuvat äidinkielenään suomea, mutta heillä on myös oma romanikielen murteensa, kaalo, jota puhuu puolet Suomen romaneista. Suurin osa Suomen romaneista kuuluu luterilaiseen kirkkoon. Vuoden 1970 väestölaskennassa kerättiin tietoja romanien elinkeinoista, ammateista, ruokakuntien koosta ja asumisoloista, mutta sittemmin ei Suomessa ole kerätty tilastoista etnisyystietoja. THL:n vuosina 2017 ja 2018 tekemän romanien hyvinvointitutkimuksen Roosan mukaan alle 30-vuotiaista romaneista 75 prosenttia on työttömänä. Syynä he pitävät syrjintää. Romaniasiain neuvottelukunnan pääsihteeri Janette Grönfors totesi kuitenkin vuonna 2020, että "Suomi on ehdottomasti Euroopan paras maa romaneille". Suomeen on tullut 2000-luvulla pääasiassa Romanian ja Bulgarian romaniyhteisöistä katukerjäläisiä. Kerjäämistä on epäilty järjestäytyneeksi rikollisuudeksi, ja joidenkin kerjäävien romaneiden on arveltu joutuneen ihmiskaupan välineeksi, mutta Suomen poliisi tai Helsingin sosiaalivirasto eivät tällaista ole havainneet. Alkukesällä 2016 Romanian romanit alkoivat pyörittää avointa ja katukuvassa näkyvää huumekauppaa Helsingin ydinkeskustassa. Myynti on ollut vilkasta ja järjestäytynyttä. Lähteet Grönfors, Martti: Suomen mustalaiskansa, 1981. ISBN 951-0-10904-5 Viitteet Kirjallisuutta Aiheesta muualla Suomen romaniväestön osallisuus ja hyvinvointi. Romanien hyvinvointitutkimus Roosan perustulokset 2017–2018, THL 2018 Europako Romano thaj Travelerengo Forumo European Roma Rights Centre Specalized Library with Archive ”Studii Romani” (bulgariaksi ja englanniksi) Ylen Elävä arkisto: Minä olen mustalainen Suomen käsityön museon Tie romanien elämään verkkonäyttely Seulonnan keskeiset artikkelit


text: Romania () on valtio Kaakkois-Euroopassa. Sen naapurimaita ovat Ukraina, Moldova, Bulgaria, Serbia ja Unkari. Romanialla on myös kaistale Mustanmeren rantaa. Romanian pinta-ala on 238 391 neliökilometriä ja maassa oli vuoden 2019 tietojen mukaan noin 19,3 miljoonaa asukasta. Maan pääkaupunki on Bukarest. Karpaattien vuoristo ja Tonavan valuma-alue hallitsevat sen pinnanmuotoja. Romania on saanut nimensä Rooman valtakunnalta. Keskiajalla se oli jakautuneena Valakian, Moldavian ja Transilvanian ruhtinaskunniksi. Maata ovat hallinneet osmanit sekä Habsburgit. Toisen maailmansodan jälkeen Romaniasta tuli kommunistinen tasavalta, jota Gheorghe Gheorghiu-Dej ja Nicolae Ceaușescu johtivat yhteensä 40 vuoden ajan vuosina 1945–1989. Ceaușescun syrjäyttäneen kansannousun jälkeen maasta on kehittynyt monipuoluedemokratia, joka kuuluu Natoon ja Euroopan unioniin. Romania on yksi Euroopan unionin köyhimmistä maista, ja sen ongelmia ovat korruptio, inflaatio ja maatalouden vanhanaikaisuus. Maantiede Romanian pinta-ala on 238 391 neliökilometriä. Suuren osan Bulgarian ja Serbian vastaisesta rajasta muodostaa Tonava. Moldovan vastaisen rajan muodostava Prutjoki liittyy Tonavaan. Romanialla on kaistale Mustanmeren rannikkoa. Maan länsiosaa hallitsevat Karpaatit, joiden korkein huippu Moldoveanu nousee 2 544 metrin korkeuteen. Karpaatit erottavat Tonavan keskijuoksun ja alajuoksun, joiden valuma-alue on suurelta osin Romanian aluetta. Suuria kaupunkeja ovat pääkaupungin lisäksi Craiova, Cluj-Napoca, Galați, Constanța, Iași, Timișoara ja Brașov. Vuonna 2012 niissä kaikissa arvioitiin olevan 250 000–300 000 asukasta. Ilmasto Suuressa osassa Romaniaa vallitsee mannerilmasto: kesät ovat kuumia ja talvet kylmiä ja kuivia. Sateet ovat vähäisiä muualla paitsi Karpaattien yläosassa. Suurin osa sateista ajoittuu kevääseen ja alkukesään, jolloin saadaan usein ukkosluonteisia sadekuuroja. Alavilla alueilla on lumipeite tyypillisesti 30–50 päivänä vuodessa, ja korkeammalla vuoristossa lumiaika jatkuu noin sata päivää. Luonto Romaniassa on kolme vallitsevaa kasvillisuusvyöhykettä: vuoristot, metsät ja aro. Metsistä iso osa on luonnontilaisia, ja niissä elää suuri määrä susia ja karhuja. Karpaateilla elää kotoperäinen gemssinalalaji. Metsien hallitsevat puulajit ovat pyökki ja kuusi. Romaniassa on neljätoista kansallispuistoa ja kaikkiaan yhteensä yli 500 luonnonsuojelualuetta. Useimmat suojelualueet sijaitsevat Karpaateilla, ja vain muutamilla on matkailijoille palveluita. Tonavan suisto on Unescon maailmanperintökohde ja Euroopan suurin kosteikkoalue. Rautaportti Serbian ja Romanian rajalla tarjoaa hienoja maisemia. Piatra Craiuluin kansallispuistossa tavataan susia, kauriita ja karhuja, Retezatin kansallispuistossa mustia vuorivuohia, karhuja, kettuja ja munkkikorppikotkia. Historia Varhaiset vaiheet Rooman keisari Trajanus valloitti suunnilleen nykyistä Romaniaa ja Moldovaa vastanneen Daakian vuosina 101–106. Maan nimi on peräisin Rooman valtakunnasta käytetystä nimestä Romania. Rooman vallan loppuvaiheessa ja sen jälkeen alueelle hyökkäsivät lukuisia kertoja germaaniset gootit, hunnit, slaavit, avaarit, bulgaarit ja unkarilaiset. Keskiajalla pääosa romanialaisista eli kolmen ruhtinaskunnan alueella, jotka olivat Valakia, Moldavia ja Transilvania. Vuonna 1365 syntyneet itsenäiset Romanian ruhtinaskunnat Valakia ja Moldavia joutuivat osmanien valtakunnan alaisuuteen, ensin Valakia vuonna 1396 ja sitten Moldavia vuonna 1455. Itävallan keisarikunta sai Moldavian pohjoisosan Bukovinan 1775 ja Venäjän keisarikunta itäosan Bessarabian 1812. Transilvania joutui Unkarin hallintaan 1100-luvulla, vuonna 1526 se liitettiin osmanien valtakuntaan ja 1800-luvulla Itävaltaan (vuodesta 1867 Itävalta-Unkari). Romania syntyi Moldavian ja Valakian yhdistyessä 1859, ja suurvallat tunnustivat sen itsenäiseksi Turkin sodan aikana 1877. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Itävalta-Unkarin hajotessa ja Venäjän vallankumouksen aikana Bessarabia päätti liittyä Romanian kuningaskuntaan 1918. Trianonin rauhassa Transilvania siirrettiin Unkarilta Romanialle, jolloin Romania sai suuren unkarilaisvähemmistön. Toinen maailmansota Molotov–Ribbentrop-sopimuksen mukaan Neuvostoliitto sai 1940 Moldavian ja Pohjois-Bukovinan, Unkari Saksan ja Italian tukemana Transilvanian pohjoisosan ja Bulgaria Etelä-Dobrogean. Kuningas Kaarle II:n myönnyttyä luovutuksiin armeija kaappasi Ion Antonescun johdolla vallan ja liittyi toiseen maailmansotaan Saksan ja Italian puolella saadakseen takaisin Neuvostoliitolle luovutetut alueet. Hitler luovutti Romanialle alueita, mutta kuningas Mikael I:n vallankaappaus elokuussa 1944 syöksi diktaattori Antonescun vallasta ja Romanian armeija joutui Puna-armeijan komentoon. Romania koki suuria lisämenetyksiä taistellessaan Saksaa vastaan Unkarissa ja Tšekkoslovakiassa. Kommunistivalta Romaniasta muodostettiin 1948 neuvostomielinen, kommunistijohtoinen kansantasavalta, ja kuningas lähti maanpakoon. Romania oli aluksi taloudellisesti ja sotilaallisesti vahvasti Neuvostoliiton ohjailema. Neuvostomiehityksen aikana suuri määrä ihmisiä pidätettiin mielivaltaisesti, arviot liikkuvat kymmenissä tuhansissa. Suurin osa poliittisista vangeista vapautettiin vuosien 1962–1964 armahduksissa. Maassa käytiin myös valtakamppailu kommunistisen puolueen fasistien valtakaudella ja sodan aikana Moskovassa viettäneen ”moskovalaisryhmän” ja sodan Romaniassa viettäneen ”vankilaryhmän” välillä. Se huipentui vuonna 1952 puolueen johtajan Ana Paukerin vangitsemiseen ja Gheorghe Gheorghiu-Dejin valtaannousuun. Gheorghiu-Dej saavutti Hruštšovin luottamuksen, ja sen seurauksena neuvostojoukot vedettiin pois Romaniasta vuonna 1958. Tämän jälkeen politiikan suunta muuttui täysin, ja Romania solmi kauppasopimuksia Länsi-Euroopan maiden kanssa ja irtisanoutui SEV-maiden yhteisestä taloussuunnitelmasta vuonna 1964. Nicolae Ceausescun aika 1965–1989 Gheorghiu-Dejin kuoleman jälkeen Nicolae Ceaușescu nousi kommunistipuolueen johtoon 1965 ja maan hallituksen päämieheksi 1967. Romania alkoi toteuttaa Neuvostoliitosta erillistä ulkopolitiikkaa. Se tuomitsi Tšekkoslovakian miehityksen 1968 ja oli ainoa Varsovan liiton maa, joka ei osallistunut miehitykseen. Romania solmi myös diplomaattisuhteet Israeliin, arabimaihin ja Saksan liittotasavaltaan. Ceaușescu oli muun muassa neuvostovastaisuutensa vuoksi alussa erittäin suosittu sekä koti- että ulkomaissa, ja länsimaat viivyttelivät hänen hallintonsa tuomitsemista sen muuttuessa 1970-luvun alusta lähtien totalitaristiseksi. Ceaușescu rakensi poliisivaltion ja pystytti henkilökultin. Romanian ulkomaanvelka kasvoi rajusti vuosina 1977–1981, ja maa tuli riippuvaiseksi IMF:stä ja Maailmanpankista. Ceaușescu käynnisti ohjelman koko ulkomaanvelan maksamiseksi, mikä toteutuikin vuonna 1989, juuri ennen Ceaușescun kaatumista. Tavoitteen saavuttamiseksi kaikki ylimääräinen ruoka ja kulutustavarat myytiin ulkomaille ja romanialaisten elintaso laski. Ceausescun diktatuurin eräs erityispiirre oli Nicolaea Ceausescun vaimon Elena Ceausescun asema erittäin merkittävänä taustavaikuttajana ja vallankäyttäjänä. Perhe muodostikin eräänlaisen dynastian. Ceaușescun jälkeen Ceaușescun valta päättyi kansannousuun ennen joulua 1989, ja hänet teloitettiin pikaisesti. Valta siirtyi Kansallisen pelastuksen rintamalle (Frontul Salvării Naționale, FSN) ja sitten väliaikaiselle kansallisen yhtenäisyyden neuvostolle (Consiliul Provizoriu de Uniune Națională) aina vaaleihin asti. FSN ja sen ehdokas Ion Iliescu voittivat 20. toukokuuta 1990 presidentinvaalit ja saivat enemmistön edustajainhuoneeseen ja senaattiin. Uusi hallitus aloitti varovaiset talousuudistukset. Uusi demokraattinen perustuslaki hyväksyttiin joulukuussa 1991. Entinen kommunisti Ion Iliescu oli presidenttinä 1990–1996 ja 2000–2004. Välillä presidenttinä oli demokraattipuolueen Emil Constantinescu. Marraskuussa 2004 presidentiksi valittiin Traian Băsescu Oikeus ja totuus -liitosta. Pääministeriksi nousi hänen liittolaisensa Călin Popescu-Tăriceanu, mutta miehet kääntyivät pian toisiaan vastaan. Romania liittyi Natoon 2004 ja Euroopan unioniin 1. tammikuuta 2007. Pääministeri Tăriceanu veti Romanian joukot Irakista kesällä 2006, vaikka presidentti sitä vastusti. 1. huhtikuuta 2007 presidentti Băsescun Demokraattisen puolueen ministerit erotettiin hallituksesta. Parlamentti erotti 18. huhtikuuta 2007 presidentin väliaikaisesti virantoimituksesta. Toukokuussa järjestettiin kansanäänestys, jossa kysyttiin, voiko perustuslain rikkomisesta ja mafiayhteyksistä syytetty Băsescu jatkaa presidentinvirassa. Yli 74 prosenttia äänestäjistä kuitenkin tuki häntä. Marraskuun 2008 vaalien jälkeen muodostettiin Emil Bocin johdolla liberaalidemokraattien ja sosiaalidemokraattien hallitus. Boc kuitenkin erosi mielenosoitusten vuoksi helmikuussa 2012. Romanian presidenttinä vuodesta 2014 toiminut Klaus Johannis valittiin marraskuussa 2019 yli 60 prosentin kannatuksella presidentinvaalien toisella kierroksella uudelle viisivuotiskaudelle. Eurooppa-myönteinen keskustaoikeistolainen Johannis on tunnettu korruption vastustaja ja oikeusvaltion puolustaja. Hän on luvannut lisätä korruption vastaisia toimia sekä edistää oikeuslaitoksen uudistamista. Romanian peräkkäiset sosiaalidemokraattiset hallitukset ovat hidastaneet erityisesti oikeuslaitoksen uudistamista ja heikentäneet sen riippumattomuutta. Helmikuussa 2020 pääministeri Ludovic Orbanin liberaali hallitus kaatui parlamentin luottamuslauseäänestyksessä oltuaan vallassa vain kolme kuukautta sen jälkeen, kun maan ensimmäisen naispuolisen pääministerin, sosiaalidemokraatti Viorica Dăncilăn hallitus oli kaatunut. Tämän arveltiin johtavan uusiin vaaleihin, joita pidettiin mahdollisesti hallituksen pyrkimyksenäkin, sillä pääministeri Orbanin liberaalipuolue PNL:n kannatus oli mielipidemittauksissa ollut tuntuvasti korkeampi kuin arkkivihollisensa sosialidemokraattisen PSD:n. Vuoden 2021 parlamenttivaalien jälkeen PSD ja PNL muodostivat koalitiohallituksen, jonka ehtona oli pääministeripuolueen vaihtuminen vaalikauden puolivälissä. Ensimmäisen puoliskon pääministerinä toimi PNL:n Nicolae Ciucă, ja kesäkuussa 2023 pääministeriksi nousi PSD:n Marcel Ciolacu. Unkarilaisten demokraattinen liitto (UDMR) osallistui Ciucăn hallitukseen, mutta jättäytyi pois Ciolacun hallituksesta. Politiikka Romania on semipresidentiaalinen tasavalta. Romanian lakiasäätävänä elimenä on kaksikamarinen parlamentti. Senaatissa (Senat) on 137 jäsentä ja edustajainhuoneessa (Camera Deputaților) 334 jäsentä. Molempien edustajilla on neljän vuoden kausi. Presidentti valitaan suoralla kansanvaalilla viisivuotiskaudelle (vuoteen 2004 asti nelivuotiskaudelle). Presidentti nimittää pääministerin, joka muodostaa hallituksen. Hallituksen on saatava parlamentin hyväksyntä. Vuoden 2009 presidentinvaaleissa Traian Băsescu pääsi toiselle kaudelle saatuaan 50,3 prosenttia äänistä. Vastaehdokas Mircea Geoana sai 49,7 prosenttia. Hänen seuraajansa, vuodesta 2014 presidenttinä toiminut Klaus Johannis valittiin vuonna 2019 toiselle kaudelle. Romanian asevoimat muodostuvat maavoimista, ilmavoimista, merivoimista ja erikoisjoukoista. Asevelvollisuudesta luovuttiin vuonna 2006. Nykyisin armeija muodostuu 18–35-vuotiaista miehistä ja naisista, jotka menevät vapaaehtoisina 5-vuotiseen palvelukseen, jota voidaan jatkaa 3 vuoden jaksoissa 36 vuoden ikään asti. Romanian ilmavoimilla on MiG 21 Lancer -hävittäjiä, C-27J Spartan - ja C130-B Hercules -kuljetuskoneita, Antonov An-30 -tiedustelukone, IAR-helikoptereita ja Jak-52- ja IAR-99 Soim -harjoituskoneita. Romania on ollut Naton jäsen vuodesta 2004, ja ennen sitä se oli Naton rauhankumppanuusohjelmassa sen alusta alkaen. Se on osallistunut Naton operaatioihin Angolassa, Bosniassa, Albaniassa, Afghanistanissa ja lähetti joukkoja Irakiin Yhdysvaltojen johtaman hyökkäyksen jälkeen. Se tuki Naton operaatioita Kosovossa ja salli ilmatilansa käytön niissä. Vuonna 2007 kävi ilmi, että maassa on ollut Yhdysvaltojen tiedustelupalvelun CIA:n salainen vankila vuosina 2003–2005. Politiikan vahva henkilö taustalla oli pitkään sosiaalidemokraattisen puolueen puoluejohtaja Liviu Dragnea, joka ei vaalivilpistä saamansa rikostuomion tähden voinut asettua pääministeriksi. 2000-luvun pääministerit 1.1.2001–21.12.2004 Adrian Năstase 21.12.2004–28.12.2004 Eugen Bejinariu 29.12.2004–22.12.2008 Călin Popescu-Tăriceanu 22.12.2008–6.2.2012 Emil Boc 6.2.2012–9.2.2012 Cătălin Predoiu 9.2.2012–7.5.2012 Mihai Răzvan Ungureanu 7.5.2012–4.11.2015 Victor Ponta 4.11.2015–17.11.2015 Sorin Cîmpeanu 17.11.2015–4.1.2017 Dacian Cioloș 4.1.2017–29.6.2017 Sorin Grindeanu 29.6.2017–15.1.2018 Mihai Tudose 15.1.2018– 29.1.2018 Mihai Fifor vt. 29.1.2018 – lokakuu 2019 Viorica Dăncilă lokakuu 2019–7.12.2020 Ludovic Orban 7.12.2020–23.12.2020 Nicolae Ciucă (vt.) 23.12.2020–25.11.2021 Florin Cîțu 25.11.2021–12.6.2023 Nicolae Ciucă 12.6.2023–15.6.2023 Cătălin Predoiu (vt.) 15.6.2023– Marcel Ciolacu Alueellinen jako Romania jakaantuu 41 piirikuntaan () ja itsehallinnolliseen pääkaupunkiin Bukarestiin (Municipiul București). Talous Itä-Euroopan kommunistivallan romahduksen jälkeen 1989–1991 Romanian vanhentunut teollisuus vaati perusteellista kehittämistä. Vuoteen 1994 mennessä lainsäädäntö oli valmis markkinatalouteen, ja seuraavan 15 vuoden aikana maahan tuli paljon ulkomaisia sijoituksia. Maa liittyi Maailman kauppajärjestön jäseneksi 1. tammikuuta 1995. Helmikuussa 1997 Romania aloitti laajat vakautus- ja rakenneuudistustoimet, mutta uudistuksia on tehty vain kausittain. Korruptio, byrokratia ja inflaatio ovat olleet ongelmina. Maa toivoi pääsevänsä siirtymään euroon vuonna 2014. Euroon liittymisestä ei 12/2014 ollut varmaa tietoa. Vuonna 2009 bruttokansantuote henkeä kohti oli 11 500 Yhdysvaltain dollaria. Se laski edellisvuodesta 7,2 prosenttia noustuaan sitä ennen seitsemisen prosenttia vuodessa. Vuonna 2009 työttömiä oli 7,6 prosenttia työvoimasta. Maa sai EU:lta ja IMF:ltä kaksivuotisen apupaketin. Edistyksestä huolimatta korruptio on edelleen melko laajaa ja maatalous hiukan vanhanaikaista. Kollektivisoinnin purkamisessa maatalousmaat palautettiin pientiloina alkuperäisille omistajilleen tai heidän perillisilleen, jotka olivat usein kaupunkilaisia. Monet olivat muuttaneet ulkomaille, ja omistussuhteiden hidas selvittäminen on haitannut maan myymistä tai vuokraamista aktiivisille viljelijöille. Maatalous tuottaa maissia, vehnää, perunaa, öljykasveja, vihanneksia ja karjaa. Transparency Internationalin vuoden 2011 korruptioselvityksessä Romania oli sijalla 75, Euroopan maista huonoimpia ja samalla tasolla monen Afrikan maan kanssa. EU on vakavasti kehottanut Romaniaa kitkemään rikollisuutta ja korruptiota. Ne ovat esteenä myös maan pääsylle Schengen-alueeseen. Romanian merkittävimmät luonnonvarat ovat öljy, maakaasu, kivihiili, rautamalmi, suola ja puu. Merkittävimmät vientituotteet ovat koneet, tekstiilit, kemikaalit ja öljyjalosteet. Liikenne Romaniassa on 53 lentokenttää, joista 25:llä on päällystetty kiitotie, ja neljän kentän kiitotie on yli 3 047 metriä pitkä eli sopii mannertenvälisiin lentoihin. Rautatietä on yli 10 000 kilometriä. Niistä ja rautatieasemista vastaa pääosin Romanian rautatiet -konserni (CFR), vaikka rautatiekuljetuksia tarjoaa jo toistakymmentä muutakin yhtiötä. 1 700 kilometriä vesiväyliä muodostuu noin tuhannen kilometrin pätkästä Tonavaa, sen sivujoista ja joistakin kanavista. Satamakaupunkeja ovat Brăila, Constanța, Galați ja Tulcea. Väestö Romanian väkiluku oli vuonna 2018 noin 19 524 000. Väestöstä 89,5 prosenttia on romanialaisia, 6,6 prosenttia unkarilaisia ja 2,5 prosenttia romaneja (2002). Romanien eli sikaanien (cigány eli mustalaiset) lukumäärän määrittely on vaikeaa, sillä joidenkin lähteiden mukaan he pyrkivät rekisteröitymään mieluummin romanialaisiksi tai unkarilaisiksi. Eräiden lähteiden mukaan heitä on noin kaksi miljoonaa eli 10 prosenttia väestöstä. Kaikilla ei ole henkilöpapereita, joten he jäävät väestönlaskennan ulkopuolelle. Virallinen kieli on romania, jota puhuu äidinkielenään 91 prosenttia väestöstä. Merkittävät unkaria ja saksaa puhuvat vähemmistöt asuvat lähinnä Transilvaniassa. Vuoden 2002 väestönlaskennassa 86,8 prosenttia oli ortodokseja, 4,7 prosenttia roomalaiskatolilaisia, 7,5 prosenttia protestantteja ja 0,9 prosenttia muita ja määrittelemättömiä. Mustanmeren rannikon Dobrogeassa on pieni muslimivähemmistö, joka on turkkilaista ja tataarialkuperää. Romanialaisten eliniänodote on hiukan eurooppalaisten keskiarvojen alapuolella. Vuonna 2007 arvioitiin, että Romania on saavuttanut YK:n vuosituhattavoitteista kolme: nälän ja köyhyyden vähentämisen, odottavien äitien terveyden sekä HIVin ja AIDSin rajoittamisen tavoitteet. Globaalin kumppanuuden tavoite on todennäköinen, ja kolmen muun saavuttaminenkin on mahdollista. Romanian koulujärjestelmä on saanut huonon maineen lännessä, ja se on uudistusten edessä. Nykyisin nuoret käyvät peruskoulua kuusivuotiaasta noin 14–15-vuotiaaksi. Sen jälkeen seuraa kansallinen testi, jonka läpäisseet pääsevät lukioon tai samantasoiseen oppilaitokseen (kauppaopistoon, tekniseen opistoon tai sotilasakatemiaan). Lukioon pääsee pieni osa ikäluokasta, ja siellä kilpailu on kova. Vain parhaat suorittavat ylioppilastutkinnon, joka on ainoa pääsytie korkea-asteen opintoihin. Maan vanhin yliopisto Universitatea Babeș-Bolyai sijaitsee Cluj-Napocassa. Se on myös yksi maan parhaimmiksi arvostelluista yhdessä Bukarestin ja Transilvanian yliopistojen kanssa. Kulttuuri Kuvataide Monet taidemaalarit opiskelivat 1800-luvulla Länsi-Euroopassa, kuten maisemamaalauksesta ja talonpoikaiselämän kuvauksista tunnetuksi tullut Nicolae Grigorescu ja muotokuvia maalannut Theodor Aman. Yksi tunnetuimmista romanialaisista taiteilijoista on 1900-luvun alkupuolen kuvanveistäjä Constantin Brâncuși. Sosialistinen realismi oli vallalla kommunismiaikana. Nykytaidetta edustaa nuori kubisti Alexandra Nechita. Kansanluonne tulee parhaiten esille perinteisissä käsitöissä ja kansantaiteessa. Yksi optimismin ilmaus ovat iloiset, värikkäät hautamuistomerkit. Tunnettu tuote ovat taidokkaat koristellut munankuoret, joita tehdään varsinkin pääsiäisen alla. Keramiikkaa tehdään edelleen dreijaamalla, ja lasitteeseen tehdään värikkäitä geometrisia tai eläin- ja kasviaiheisia koristeluita. Puukaiverruksia näkee monin paikoin, varsinkin portin koristaminen komein kaiverruksin on ollut perinteinen vaurauden merkki. Kansanperinne elää vahvimmin tekstiileissä, joita kudotaan ja kirjotaan edelleen kodeissa. Perinteisissä matoissa näkyy turkkilaisvallan vaikutus. Arkkitehtuuri Romanian vaiheikas historia heijastuu vuosisatojen varrella rakennetuissa luostareissa, kirkoissa ja linnoissa. Ceaușescun aika jätti jälkensä varsinkin Bukarestin kaavoitukseen ja jälleenrakennukseen. Sen suurellisin muistomerkki on Romanian parlamenttitalo, yksi maailman suurimmista rakennuksista. Unescon maailmanperintöluettelossa on Romaniasta seitsemän kulttuurikohdetta. Orăștie-vuorten daakialaiset linnoitukset ajanlaskun alkuvuosilta Sighișoaran historiallinen keskusta keskiajalta Transilvanian linnoitettujen kirkkojen kylät 1200–1600-luvuilta Moldavian maalatut kirkot, bysanttilaista rakennustaidetta 1400- ja 1500-luvuilta Horezun luostari 1600-luvun lopusta Maramureșin puukirkot, kahdeksan eri-ikäistä kirkkoa Maramureșissa Pohjois-Romaniassa Perinteiseen romanialaiseen arkkitehtuuriin voi tutustua Bukarestin kylämuseossa, johon on siirretty 300 rakennusta maan eri puolilta. Musiikki ja elokuva Romanialainen kansanmusiikki on usein surumielistä kuten maan koillisosan doina. Yleisiä soittimia ovat nai (panhuilu), tembal (eräänlainen kielisoitin), bacium (pitkulainen puupuhallin), gorduna (pienikokoinen basso) ja viulut. Monet kansanmuusikot ovat romaneita. Tunnettu romanialainen viulisti ja säveltäjä on George Enescu. Viime vuosina myös romanialainen elokuva on saavuttanut kansainvälistä menestystä. Lyhytelokuvat Cătălin Mitulescun Trafic ja Marian Crișanin Megatron palkittiin Cannesin elokuvajuhlilla 2004 ja 2008, ja vuonna 2007 Cristian Mungiun ohjaama aborttia käsittelevä elokuva 4 kuukautta, 3 viikkoa, 2 päivää sai Cannesin Kultaisen palmun. Kirjallisuus Romanian kirjallinen perinne juontaa juurensa keskiaikaisista balladeista ja runoelmista. Tunnetuin kansantaru kertoo Draculasta, ja sitä ovat toistaneet monet ulkomaiset kirjailijat. Myöhemmät kirjailijat tunnetaan politiikan, historian ja kirjallisten arvojen yhdistämisestä. Runoilija Mihai Eminescu ylisti kotimaansa historiaa ja kulttuuria. Samaan aikaan Ion Luca Caragiale kirjoitti koomisia näytelmiä poliittisista aiheista. Tristan Tzara, joka muutti Ranskaan ensimmäisen maailmansodan aikoihin, kuului dadaistisen liikkeen perustajiin. Eugène Ionesco eli myös Ranskassa ja kirjoitti absurdia draamaa. Tunnettuja romanialaisia kirjailijoita ovat myös muiden muassa Mircea Eliade ja Emile Cioran. Keittiö Romanialainen aamiainen on tyypillisesti tee ja pieni hillovoileipä. Päivän pääateria syödään alkuiltapäivästä. Mititei-makkara on suosittu alkupala. Alkuruokana on usein liha- tai kaalikeittoa. Pääruoka on tyypillisesti lihaa. Lähiseudun viinejä käytetään paljon. Luumuista tehdään Țuică-nimistä brandyä. Urheilu Jalkapallo ja tennis ovat suosittuja urheilulajeja. Romanian jalkapallomaajoukkue on pelannut MM-tasolla seitsemän kertaa, ja pääsi puolivälieriin vuonna 1994. Lokakuussa 2014 se oli FIFA-rankingissa sijalla 21. Romania on osallistunut olympialaisiin vuodesta 1900. Viime vuosina sillä on ollut kesäkisoissa 100–150 urheilijaa, talvikisoissa noin 20. Nadia Comăneci oli 1970-luvulla ylivoimainen voimistelija, joka voitti 9 olympiamitalia. Romania oli ainoana Varsovan liiton maana mukana Los Angelesin olympialaisissa 1984 sijoittuen mitalitaulukossa peräti toiseksi. Lähteet Viitteet Aiheesta muualla Romania Google Mapsissa Seulonnan keskeiset artikkelit 41.6 Itä-Eurooppa


text: Rahanpesu on toimintaa, jossa rikollisesti hankitun omaisuuden alkuperä pyritään piilottamaan, jotta omaisuus näyttäisi laillisesti hankitulta. Rahanpesun tavoitteena on välttää laittoman omaisuuden takavarikointi. Yhdistyneiden kansakuntien huumeiden ja rikollisuuden torjunnasta vastaavan viraston mukaan maailmassa pestään rahaa vuosittain 800–2 000 miljardin euron edestä, joka on 2–5 prosenttia maailman bruttokansantuotteesta. Rahanpesu on järjestäytyneen rikollisuuden keskeisimpiä toimintatapoja. Rahanpesu edellyttää aina alkurikosta eli rikosta, jolla laiton omaisuus on saatu. Mikäli rahanpesun tekijä on myös rikoksen tekijä, häntä syytetään rahanpesun sijasta alkurikoksesta. Alkurikos eli rikos voi rahanpesussa olla mikä tahansa rikos. Toiminnan päämäärä Rahanpesussa on tavoitteena saada rikollisesti hankitut varat osaksi laillista rahoitusjärjestelmää, esimerkiksi pankkitilille, jolloin niitä voidaan hyödyntää kuten laillisesti hankittua omaisuutta. Järjestäytynyt rikollisuus Esimerkiksi huumekauppiaille ja järjestäytyneelle rikollisuudelle saattaa kerääntyä laittomasta toiminnasta suuria määriä rahaa, jota he eivät voi käyttää ilman kiinnijäämisen riskiä, ellei ensin tehdä rahanpesua omaisuudelle. Kun rikollinen tausta on häivytetty, voi rahaa käyttää missä tahansa kuten sen olisi saanut laillisesti. Julkisten varojen kavaltaminen eli korruptio Myös korruptiossa poliitikko tai julkinen vallankäyttäjä (kuten virkailija) on saattanut kavaltaa itselleen verovaroja, jotka hän pyrkii siirtämään pois jotta voisi käyttää kavaltamiaan rahoja. Varsinkin korkean profiilin tapauksiin saattaa liittyä monimutkaisia kuvioita ja valtion organisaatioiden hyväksikäyttöä rahanpesussa. Tiedustelupalvelut Myös valtioiden vakoilu- ja tiedustelupalvelut, kuten Venäjän FSB, käyttävät rahanpesua siirtääkseen laillisia valtion verorahoja ulkomaille. Menetelmät Rahaa voidaan pestä monella tavoin. Rahanpesua voidaan harjoittaa esimerkiksi käteisellä maksamalla, monimutkaisilla yrityskaupoilla tai siirtämällä rahoja tilien välillä monimutkaisilla tilisiirtokuvioilla. Rahaa voidaan myös pestä kuljettamalla fyysisiä seteleitä valtioiden rajojen yli. Järjestelmällinen rahanpesu käyttää hyväkseen myös postilaatikkoyrityksiä, valelainoja, lahjottuja tuomareita ja bulvaaneja. Rahanpesua voidaan myös tehdä ostamalla ja myymällä osakkeita. Mirror trading –osakekauppa Mirror trading -osakekauppa (suom. peilikaupankäynti) ei ole aina laitonta. Mirror trading tarkoittaa, että kauppaa käyvä antaa osakemarkkinoilla samanaikaisesti sekä osto- että myyntikäskyn tietyille osakkeille. Kaupankäyjä ostaa osakkeita ensimmäisellä tilillään tai yrityksellään ja luovuttaa ne samanaikaisesti toiselle omistamalleen tilille tai yritykselleen. Tämä osakkeet vastaanottanut taho myy saamansa osakkeet heti rahaksi toiseen valuuttaan. Menetelmää on käytetty erityisesti rahan saamiseksi ulos Venäjältä. Monet tällä tavoin rahaa pesseet ovat saamillaan rahoilla sen jälkeen ostaneet kalliita kiinteistöjä ja näin häivyttäneet rahan alkuperää yhä enemmän. Peilikaupankäyntiä voidaan myös tehdä valuutoilla. Muulit eli rahanvälittäjät Alun perin huumerikollisuudessa huumeiden salakuljettajasta käytettyä muuli-nimitystä on alettu käyttää myös rahanpesun auttajista. Muulin tehtävänä on vastaanottaa rikoksella hankittua rahaa ja lähettää se eteenpäin. Teko on rikosoikeudellisesti rangaistava, vaikka tekijä ei tietäisi olevansa osallinen rahanpesusta. Muuleja värvätään muun muassa roskapostiviesteillä ja internetin keskustelusivustoilla. Viesteissä tarjotaan hyvä palkkio helposti kotona työskentelemisestä. Muuliksi ryhtyville saatetaan jopa toimittaa aidon oloinen työsopimus. Monesti työtä markkinoidaan talousalan yrityksen, vaikka taustalla on järjestäytynyt rikollisuus. Väärennetty työnimike saattaa olla esimerkiksi palkanmaksaja, vaikka kyseessä ei ole oikeasti palkkamaksut. Muulien tehtävänä on vastaanottaa raha tililleen ja sitten nostaa se tililtä pois käteisenä mahdollisimman pian. Tämän jälkeen muuli saa viestin, minne maahan ja kenelle käteinen raha lähetetään. Joskus muulien tehtävänä on lähettää rahoja tililtä toiselle. Mikäli huijaus paljastuu, joutuu muuli oikeudelliseen vastuuseen rahanpesusta, kun kuvitteellinen työnantaja katoaa. Toinen huijaus, johon ihmisiä värvätään on nettikaupan petos. Tällöin henkilö saa tilillensä rahaa nettikaupassa tehdystä huijauksesta, ja hänen tehtävänään on välittää rahat eteenpäin toiselle tilille. Henkilöä voidaan myös pyytää vastaanottamaan rikollisilla varoilla hankittuja tuotteita ja toimittamaan ne eteenpäin. Pöytälaatikkoyhtiö tai niiden monimutkainen verkosto Pöytälaatikkoyhtiö on yhtiö, joka on olemassa vain paperilla, eikä sillä ole mitään oikeaa liiketoimintaa. Pöytälaatikkoyhtiöitä tai niiden monimutkaisia verkostoja käytetään rahanpesuun siirtämällä rahaa yhtiöiden välillä, jotta rahan alkuperä hämärtyy. Nesita Manceau Nesita Manceau on filippiiniläinen kotirouva, jonka nimiin on perustettu yrityksiä, jonka oikea omistaja halutaan salata. Virallisissa papereissa hän omistaa tai johtaa yritystä. On todennäköistä, että Manceau ei itse tiedä yrityksistä yhtään mitään. Nimi on talousrikostutkijoille hyvin tunnettu ja paperilla hän johtaa satoja yrityksiä Uudessa-Seelannissa, Yhdysvalloissa ja useissa veroparatiiseissa. Manceau asuu todennäköisesti Vanuatulla, sillä rekisteröinneissä käytetty passi on Vanuatun passi. Manceaun nimissä on myös tehty asekauppaa Pohjois-Koreasta Iraniin hänen "omistamien" pöytälaatikkoyhtiöiden kautta. Samanlaisia varastettuja- tai valeidentiteettejä on useita muitakin. Historia Sanan rahanpesu (engl. money laundering) arvellaan syntyneen Yhdysvalloissa kieltolain aikaan, kun alkoholin laittomasta myynnistä koituvat tulot oli naamioitava; yksi menetelmä olisi ollut pesuloiden käyttäminen rahan alkuperän häivyttämisessä. Rahanpesu Suomessa Suomessa tuomitaan lähinnä rahanpesun pikkurikollisia, sillä Suomen poliisi ei onnistu keräämään merkittävistä rahanpesun rikoksista kunnollista todistusaineistoa oikeutta varten. Yleisin rahanpesusta tuomion saaneen rahamäärä on noin tuhat euroa. Tuomittu henkilö on usein rikoksen tekijän sukulainen tai ystävä. Valtionsyyttäjän mukaan Suomessa isommat rahanpesutapaukset jäävät syyttämättä ja tuomitsematta. Suurin rahanpesutapaus oli 135 miljoonaa euroa. Siinä rakennusyhtiö sai rahan "teiden suunnittelusta" Venäjällä. Vuoden 2015 kansallisessa rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen riskiarviossa nähtiin, että suurimmat riskit rahanpesuun Suomessa liittyvät kiinteistöalaan, käteisrahan kuljettamiseen, peiteyhtiöihin, verkkoasiointiin, asiakkaiden varatileihin ja verkossa tapahtuvaan varjomarkkinointiin. Historia Rahanpesua ei ollut kriminalisoitu Suomessa vielä 1990-luvulla. Silloin julkisuudessa keskusteltiin, kuinka Suomen pankkeihin tarjottiin määräaikaistalletuksina rikollisin keinoin hankittua rahaa. Danske Bank (Sampo-pankki) Suomalaisen Sampo-pankin (nyk. Danske Bank) Viron toiminnoissa oli kyseenalaisia toimintatapoja jo ennen sen yhdistymistä Danske Bankiin. Neljännes Danske Bankin rahanpesuskandaalin tileistä oli perustettu Sampo-pankkiin, eli noin puolitoista tuhatta tiliä. Danske Bankin kautta 2010-luvun alussa suomalaisiin yrityksiin ja pankkeihin päätyi ainakin 19 miljoonaa euroa Venäjän tiedustelupalvelun ja Putinin lähipiirin rahoja. Nordea 2000-luvulla Nordean tileillä on harjoitettu rahanpesua jopa 150 miljoonan euron edestä. Epämääräistä rahaa päätyi noin sadan suomalaisyrityksen ja muutaman yksityishenkilön tilille. Vuonna 2020 Rahapesula–tietovuodossa selvisi, että Nordean tileille on siirretty 700 miljoonaa euroa epämääräistä rahaa, joista yli 200 miljoonaa euroa oli siirretty Suomen tileille. Nordean tilit liittyvät venäläiseen pöytälaatikkoyhtiöiden epämääräiseen verkostoon, jonka kautta on siirretty satoja miljardeja euroja Eurooppaan. Nordean asiakkaana on ollut ainakin 300 pöytälaatikkoyhtiöitä, joiden toimintaan on liittynyt hämäryyksiä. Nordea ei ole kuitenkaan selvittänyt asiaa tai lopettanut yhteistyötä. Kyseisiin yrityksiin liittyi suoranaisia talousrikoksia, asekauppaa sekä osa niistä oli tunnettuja bulvaaneja eli valenimiä. Aineistosta paljastui, että Nordea ei ole noudattanut rahanpesusäädöksiä ja lain vaatimuksia asianmukaisesti. Nordea Suomen ja Viron pankeissa on ollut myös rahanpesua harjoittavan Somitekno Ltd yrityksen tili. Yhtiöllä oli yli miljardin euron edestä tilisiirtoja, mutta Nordea ei tiennyt, kuka heidän pankissaan olevan tilin omistaa. Asia paljastui, kun Deutsche Bank on tehnyt asiasta tiedustelun, johon Nordea oli vastannut ettei tiedä, kenen tili on. Myöhemmin pankki kieltäytyi paljastamasta omistussuhteita rahanpaljastusepäilyistä huolimatta. Nordean kieltäytyminen tietojen paljastamisesta vaikeutti viranomaisten toimintaa asian selvittämisessä. Somiteknon omistajaksi paljastui kazakstanilainen liikemies Igor Bidilo, jolla on kytköksiä Venäjään. Bidilo on muun muassa tehnyt sopimuksia venäläisten öljy-yhtiöiden kanssa. Yhtiön asiakkaana on ollut myös serbialaismies, joka on tekaissut kymmenien miljoonien edestä väärennettyjä sopimuksia. Nordea ei ole kuitenkaan puuttunut asiaan, vaikka sopimusten osapuolena oli yritys, joka on jo lopettanut toimintansa. Nordean asiakkaana on ollut myös 26 yritystä, jotka liittyvät Magnitskin tapaukseen, 230 miljoonan euron petokseen. Petoksesta saadut rahat pestiin ulkomaille. Muita tapauksia Nokia teki useita kymmenien miljoonien eurojen matkapuhelinkauppoja Nasita Manceaun nimiin rekisteröityjen pöytälaatikkoyhtiöiden kanssa. Puhelimet tilasi vuonna 2007 uusiseelantilainen Impala Trans Limited -yhtiö, puhelimet toimitettiin Ukrainaan ja rahat maksettiin liettualaisesta pankista, joka on nykyään suljettu rahanpesun vuoksi. Ei ole julkisesti selvillä, kuka puhelimet osti tai maksoi. Valtion kaivosyhtiöstä Terrafamesta kolmanneksen omistava Trafigura on epäiltynä kymmenien miljardien epämääräisistä rahansiirroista. Trafiguralla on satoja pöytälaatikkoyhtiöitä. Yhtiö on siirtänyt satoja miljoonia euroja veroparatiiseihin pöytälaatikkoyhtiöille, joilla ei ole todellista liiketoimintaa. Yhtiö on sotkeutunut rikos- ja korruptiotapauksiin eri puolilla maailmaa. Vuonna 2016 vuodetuista Panaman papereista löytyi satoja suomalaisnimiä, joilla oli kytköksiä veroparatiiseihin. SwissLeaks-tietovuodossa paljastui suomen kansalaisuuden omaavan venäläisen oligarkki Gennadi Timtšenko Al-Shabaabin 2010-luvulla Nairobissa tekemää terrorismi-iskua rahoitettiin osittain myös Suomesta pienillä summilla tehdyillä rahanpesulla. Rahanpesu maailmalla Rahanpesua tapahtuu kaikkialla maailmassa. Tähän on koottu joitain tapauksia. Eurooppa Viro Vuonna 2018 Danske Bankin pääjohtaja Thomas Borgen erosi Dansken Viron pankissa olleen jopa 200 miljardin euron rahanpesuskandaalin vuoksi. Selvityksessä tutkittiin epäilyttävää rahaliikennettä vuosien 2007 ja 2015 välillä. Vilkkaimpana vuonna 2013 pankissa oli rahanpesua 26 miljardin euron arvosta. Pankki ei esimerkiksi puuttunut erään pienyrityksen tiliin, jonka kautta siirrettiin päivittäin jopa kymmeniä miljoonia euroja rahaa. Selvitys tehtiin tilintarkastajan ilmiannosta, joka kuoli epäilyttävissä olosuhteissa tämän jälkeen. Dansken virolainen tytäryhtiö oli pessyt muun muassa Vladimir Putinin lähipiirin ja Venäjän turvallisuuspalvelu FSB:n rahoja. Rahaa oli siirretty myös Suomesta. Danske Bank vetosi, ettei sen johto ole tehnyt mitään juridisesti väärin. Osa pankin työntekijöistä oli auttanut rahanpesussa ja tilisiirtoja oli tekemässä 42 pankin työntekijää. Viron Finantsinspektsioon alkoi tutkia tapausta 2018. Varoja oli siirretty muun muassa Lantana Trade LLP -yhtiön kautta, jonka yhteyksistä Putiniin Danske Bank ei ollut ilmoittanut viranomaisille. Kun pankki teki sisäisiä selvityksiä siirrosta, alkoivat työntekijät saada uhkailuja. Myös Dansken Liettuan ja Latvian konttoreita on epäilty venäläisten rahanpesusta. Rahoja käytettiin muun muassa yritysmaailman korruptioon ja poliitikkojen lahjontaan. Myös Virossa toimiva ukrainalaisomisteinen Versobank jäädytettiin rahanpesun vuoksi. 67% pankin asiakkaista oli ulkomaalaisia ja sillä oli vain noin 250 miljoonan euron edestä talletuksia. Myös ruotsalainen Swedbank on sotkeutunut rahanpesuun. Liettua Ūkio Bankas ja Snoras–pankkeja käytettiin venäläiseen rahanpesuun. Viranomaiset ovat sittemmin sulkeneet kummankin pankin. Latvia Latvian kolmanneksi suurin pankki ABLV on Yhdysvaltojen viranomaisten mukaan tehnyt rahanpesua Venäjälle ja Pohjois-Korealle. Euroopan keskuspankki jäädytti pankin varannot tutkinnan seurauksena. Euroopan keskuspankissa ja ABLV:ssä toiminut Latvian keskuspankin johtaja Ilmars Rimšēvičs pidätettiin epäiltynä kiristyksestä. Pankkia epäiltiin 20 miljardin euron arvoisesta rahanpesusta. Pankin kautta rikollista rahaa on päätynyt myös Suomeen. ABLV lakkautettiin vuonna 2018 rahanpesun vuoksi, samalla kun sen kaupankäynti dollarilla estettiin. Saksa Saksalainen Deutsche Bank oli mukana Venäjältä lähtöisin olleessa 20 miljardin dollarin arvoisessa rahanpesussa. Venäjän johto ja FSB siirsivät eurooppaan operaatiossa kaikkiaan 80 miljardia euroa vuosien 2010 ja 2014 välillä. Iso-Britanniassa toimivat peiteyhtiöt lainasivat toisillensa rahaa. Yhtiöt sitten menivät konkurssiin kuvitteellisen velan kanssa. Lahjotut tuomarit Moldovassa hyväksyivät kuvitteellisen velan ja varojen siirron. Laittomat varat siirrettiin Deutsche Bankin pankkiverkoston kautta Euroopan tileille. Pankki laati sisäisen tarkistuksen rahanpesun paljastuttua ja salasi tulokset. Poliisi teki vuonna 2018 yllätysiskun Deutsche Bankin päämajaan Panaman papereiden vuodon takia tutkiakseen yhtiön kautta tapahtuvaa rahanpesua veroparatiiseissa. Samassa paljastui että kaksi Deutsche Bankin työntekijää oli ollut auttamassa rahanpesua veroparatiiseihin. Yhtiö maksoi 2011 ja 2018 välillä 14,5 miljardia euroa sakkoja venäläiseen rahanpesuun liittyen. Pankki oli sotkeutunut rahanpesuun sen Moskovan konttorin kautta: Pankin työntekijät auttoivat rahanpesussa ostamalla osakkeita Venäjällä jumissa olevilla ruplilla ja myivät niitä toiselle saman omistajan yritykselle. Nämä osakkeet sitten välittömästi myytiin vieraassa valuutassa, mm. euroissa tai dollareissa ja saadut tulot talletettiin veroparatiisiin ulkomaisessa valuutassa. Tällä ns. mirror trading -operaatiolla siirrettiin kymmenen miljardia dollaria Venäjältä ulos. Deutsche Bankin epäillään harjoittaneen rahanpesua myös Malesiassa. Venäjä Venäjältä on siirretty rahanpesun avulla satoja miljardeja dollareita ulos 2000-luvulla. Rahan siirto on ollut hyvin kansainvälistä ja siinä on ollut mukana merkittäviä pankkeja Euroopasta. Venäjän suurin rakennusyhtiö S.G.M. sai Venäjällä miljardien dollarien arvoisia rakennusurakoita ilman kilpailutusta, ja yhtiön omistajat pesivät saamansa varat veroparatiisiin Deutsche Bankin avustuksella. Monet rikkaat venäläiset siirtävät omaisuutensa veroparatiiseihin rahanpesun avulla. Pestyllä rahalla monesti hankitaan hyvin kalliita kiinteistöjä esimerkiksi New Yorkista. Varojen siirto osakekaupoilla eli mirror tradingilla on yleinen tapa pestä rahat ulkomaille. Sveitsi Englantilaisen pankin HSBC Sveitsin konttori on pessyt rahaa ja kiertänyt veroja 180 miljardin dollarin edestä. Pankki on myös avustanut Al-Qaidaa ja Hizbollahia terroristijärjestöjen varainsiirrossa. Iso-Britannia Englantilainen pankki HSBC on ollut mukana aktiivisesti veronkierrossa ja rahanpesussa, ja se on auttanut huumekartelleja rahanpesussa. Vuonna 2012 paljastui kuinka pankin valvontajärjestelmät ovat olleet puutteellisia. Yhtiö on hoitanut epämääräisiä liiketoimiaan muun muassa sekkien ja kätkettyjen yritysten kautta. Yhtiö oli lunastanut 290 miljoonan dollarin edestä venäläisten rahanpesussa käyttämiä sekkejä. Isossa-Britanniassa toimi venäläisten omia rahanpesuyrityksiä, kuten Westminister Capital Management, joiden ainut tehtävä oli auttaa rikkaita venäläisiä rahanpesussa. Varoja siirrettiin mirror trading -osakekaupoilla. Standard Chartered -pankki sai 1,1 miljardin dollarin sakot 2019, kun se kieltäytyi luomasta rahanpesua estäviä järjestelmiä ja syyllistyi itse rahanpesuun. Yhdysvaltain valtiovarainministeriö uhkasi peruuttaa pankilta sen dollarikauppaluvan. Amerikat Argentiinan veroviranomaiset epäilevät Euroopan suurinta pankkia HSBC:tä 60 miljoonan dollarin rahanpesusta. Costa Ricassa toimivaa digitaalista valuutanvaihtajaa Liberty Reserveä epäillään Yhdysvalloissa 5 miljardin euron rahanpesusta. Panama Vuodetut Panaman paperit sisältävät yksityiskohtaisia tietoja yli 214 000 offshore-yrityksestä ja niiden veroparatiiseihin sijoittamista varoista. Meksiko Englantilainen pankki HSBC avusti huumekartelleja rahanpesussa siirtämällä panssaroiduissa ajoneuvoissa huumerahoja meksikosta yhdysvaltoihin. Pankki siirsi Yhdysvaltoihin 7 miljardia dollaria huumemyynnillä saatua rahaa. Pankki maksoi Yhdysvalloille 1,9 miljardia dollaria sakkoja rahanpesun paljastuttua. Rahanpesussa siirrettyä rahaa käytettiin Yhdysvalloissa huumekaupan pyörittämiseen. HSBC myös siirsi Sinaloan huumekartellin rahoja satojen miljoonien edestä Yhdysvaltoihin. Venezuela Maan entisen presidentin Hugo Chávezin ja nykyisen presidentin Nicolás Maduron lähipiiriin kuuluvat liikemiehet ovat hyödyntäneet eurooppalaisia ja yhdysvaltalaisia pankkeja rahan siirtämisessä ulos maasta. Johtoa on syytetty korruptoituneeksi. Eräässä tapauksessa kohtuuhintaisten julkisten asuntojen rakentamisesta vastuussa ollut liikemies oli siirtänyt rahat veroparatiisiin. Rahanpesussa oli siirretty yli sata miljoonaa dollaria. Yhdysvallat HSBC auttoi Sinaloan huumekartellin rahanpesua harjoittavaa yritystä ja pyramidihuijauksesta Yhdysvalloissa. Vaikka pankki sai mittavat sakot laiminlyönneistään, se ei tarttunut toimeen tai puuttunut rahansiirtoihin. Yhteiskunnalliset vaikutukset Verovarat ja yhteiskunnan palvelut Kun laittoman omaisuuden alkuperä on yhteiskunnalta verovaroista kavalletuissa rahoissa, on tällöin yhteiskunnalla vähemmän resursseja hoitaa tehtäviänsä. Menetetyt verovarat vähentävät rahoja, jotka on käytössä yhteiskunnan palveluihin. Talousjärjestelmän tasapaino ja luotettavuus Toiminnalla on monenlaisia yhteiskunnallisia seurauksia. Rahanpesu häiritsee pääoman kansainvälistä liikkuvuutta, joka vääristyy laittomien rahavirtojen takia. Toiminta vaikuttaa talousjärjestelmän yleiseen vakauteen ja integriteettiin, sekä yhteiskunnan talouteen laajemmin. Rahanpesu voi heikentää valtion tasapainoa. Laillisen taloudellisen toiminnan heikkeneminen Toiminta voi karsia tai hidastaa oikeiden laillisten investointien tekemistä toiminnasta kärsiville alueille. Laiton toiminta vie resursseja laillisesta yritystoiminnasta. Terrorismi Rahanpesulla rahoitetaan terroristijärjestöjä. Torjunta Rahanpesun torjunnan kolme keskeistä tavoitetta on varantojen löytäminen, tilin jäädyttäminen ja takavarikointi. Rahanpesun estäminen on tehokas tapa estää terrorismia ja järjestäytynyttä rikollisuutta, sillä se estää käyttämästä rikollisesti hankittuja varoja. Rahanpesu on kansainvälistä toimintaa, jonka vuoksi sitä yritetään torjua myös kansainvälisillä sopimuksilla sekä poliisin ja tullin yhteistyöllä. Isoin osa torjunnasta on finanssialan yritysten omalla vastuulla. Rahanpesusta aiheutuvat ankarat taloudelliset sanktiot voivat vähentää rahanpesua niiden kohdalla, joille toiminta on taloudellista, eikä ideologista. Rahanpesun selvittämistä haittaa viranomaisten yhteistyön puute ja sääntelyn hajanaisuus eri maissa. Pienissä pankeissa työntekijöillä voi olla korkea kynnys ilmoittaa epäilys paikallisen poliitikon tai merkkihenkilön toiminnasta. Suuret pankit eivät myöskään hoida velvollisuuksiaan valvoa kovin tehokkaasti. Rahanpesun tunnistaminen Rahanpesu paljastuu usein seuraavilla tavoin: Varoja siirretään suuria määriä lyhyen ajan sisällä Varojen saaja tai lähettäjä on ollut epäilynä rikoksesta Varojen saajaan tai lähettäjään liittyy epäilyttävää toimintaa Siirrettyihin varoihin ei liity asiaankuuluvaa liiketaloudellista toimintaa Siirretyt varat ovat tasalukuja, joka on harvinaista yritysmaailmassa Varat siirretään veroparatiisiin tai korkean riskin maahan Tilin omistajan tiedetään olevan bulvaani eli olemassa olematon ihminen tai yritys Tilin omistaja on pöytälaatikkoyhtiö, jolla ei ole todellista toimintaa Sama omistaja tekee useita peräkkäisiä Mirror trading operaatioita (omaisuutta siirretään rajojen yli osakekaupoilla) Pankkien ja sijoituslaitosten velvollisuudet Suomessa finanssialan rahanpesuun liittyviä velvollisuuksia ovat muun muassa: Asiakkaan henkilöllisyyden todentaminen ja tietojen säilyttäminen Omaisuuden tosiasiallisen edunsaajan eli käyttäjän tunnistaminen (yhteisöjen kohdalla taho, jolla on yli 25% omistus tai ääniosuus) Velvollisuus ottaa selvää epäilyttävästä liiketoiminnasta Ilmoittaa rahanpesuepäilyistä ja epäilyttävästä liiketoiminnasta Dokumentoida epäilyt Velvollisuus tehdä riskienhallintaa, kehittää jatkuvaa seuraamista ja laatia sisäisiä ohjeistuksia Työntekijöiden kouluttaminen ja suojeleminen Rekisteröityä Aluehallintoviraston rahanpesun valvontarekisteriin Ilmoitusvelvollisuus rahanpesusta Suomessa on muun muassa yrityksillä jotka tarjoavat vakuutuksia, luottoa, sijoitusneuvontaa- ja sijoituspalveluita, veroneuvontaa ja palveluita yrityksille, tai harjoittavat perintää. Ammateista ilmoitusvelvollisuus on kirjanpitäjillä, tilintarkastajilla, asianajajilla ja oikeuspalveluita tarjoavilla. Ilmoitusvelvollisuus on myös rahapelien järjestäjillä, joukkorahoituksen välittäjillä ja panttilainaamoilla. Myös yli 10 000 euron käteismaksut tulee ilmoittaa tavarakaupassa. Rahanpesusta tehdyt ilmoitukset, dokumentaatio ja selvitykset säilytetään erillään muista asiakastiedoista. Itsestään koskevia tietoja ei ole oikeutta nähdä tai tarkistaa. Talousmaailman omavalvonta Finanssialan yrityksillä, kuten pankeilla, on lain mukaan velvollisuus tuntea asiakkaansa, ja niiden on ilmoitettava epäilyttävistä tilanteista Rahanpesun selvittelykeskukselle. Finanssivalvonnan tehtävänä on valvoa Suomessa, että finanssialan yritykset täyttävät lain asettamat vaatimukset sekä, että niiden riskienhallinta ja menetelmät vastaavat kansainvälisiä vaatimuksia. Finanssialan toimijat tekevät ilmoitukset epäilyistä oman kirjallisen riskiarvionsa perusteella. Riskiarvio sisältää muun muassa asiakasyrityksen palvelut ja tuoteet, sen asiakkaat, jakelukanavat sekä toiminnan maantieteelliset alueet. Valvonnan laiminlyöminen on rangaistavaa. Huolimattomuudesta seuraavan rikemaksun suuruus työntekijöille on 500–10 000 euroa ja yhteisöille 5 000–100 000 euroa. Pankkien tekemien rahanpesun epäilystä tehtyjen ilmoitusten määrä suomessa on kasvanut merkittävästi 2020-luvun taitteessa. Finanssialan yritys tai sen työntekijä voidaan tuomita rahanpesusta silloin, kun yritys epäilyistä huolimatta esimerkiksi neuvoo sijoittamisessa tai varojen siirtämisessä, tai auttaa perustamaan peiteyhtiön. Useat toimijat ovat perustaneet ilmiantokanavia (engl. whistleblowing), joissa työntekijä voi ilmiantaa finanssialan yrityksen sisällä tapahtuvia epäilyttäviä toimia tai sääntöjen rikkomista. Valvontajärjestelmä toimii Finanssivalvonnan mielessä joissain tapauksissa liian hitaasti. Rahat on jo saatettu nostaa ulkomailla automaatista silloin, kun järjestelmä vasta hälyttää epäilyttävästä maksusuorituksesta. Monesti kuitenkin rahanpesua katsotaan finanssimaailmassa sormien läpi. Asiakas täyttää lomakkeen, eikä tietoja tarkisteta tai epäilyksistä ilmoiteta. Myös pankin ilmapiiri voi olla välinpitämätön: esimerkiksi Deutsche Bankin rahanpesutapauksessa kukaan ei tehnyt mitään vaikka järjestelmä varoitti miljoonien dollarien menetyksestä. Varoituksiin reagoimiseen voi mennä useita vuosia, jolloin rahat ovat jo poissa. Pankit ovat myös suoranaisesti peitelleet rahanpesuun liittyviä ongelmia. Suuret kansainväliset pankit ovat toistuvasti laiminlyöneet rahanpesun valvonnan 2000-luvulla. Monet pankit, kuten Deutsche Bank ja HSBC ovat itse sotkeutuneet rahanpesuun ja auttaneet jopa siinä rikollisia. Valvovat viranomaiset eivät puuttuneet HSBC:n puutteelliseen omavalvontaan, vaikka se oli tiedossa. Suomessa toimivista pankeista Danske Bankilla oli laajoja puutteita ja laiminlyöntejä rahanpesun valvonnassa, mikä johti jopa 200 miljardin euron rahanpesuun Virossa. Pankkia kritisoitiin muun muassa siitä, että sillä meni vuosia puuttua tilanteeseen. Pankki aloitti selvittämään asiaa vasta kun se nousi kansainväliseen julkisuuteen. Poliisin toiminta Suomessa Suomessa rahanpesusta tehdyt ilmoitukset ja epäilyt tutkii Vantaalla sijaitseva Keskusrikospoliisin rahanpesun selvittelykeskus. Ilmoitusten vastaanottamisen ja esitutkinnan lisäksi keskus hoitaa tilien jäädytämisen ja tapausten tilastoinnin. Vuonna 2018 pankit tekivät selvittelykeskukselle 9 000 epäilyilmoitusta, kun vielä edellisenä vuonna niitä tehtiin vain 5 000 kappaletta. Yhteensä epäilyjä keskukselle tuli noin 40 000 kappaletta Suomessa ilmoitusten määrä on muuhun EU:hun verrattuna korkea. Rikosilmoituksia tehdään vuosittain noin 50–100 kappaletta ja tietojen luovutuksia muille viranomaisille, kuten verottajalle, toista tuhatta kappaletta. Selvittelykeskuksen tutkinnan seurauksena kotimaassa takavarikoitiin 2,3 miljoonaa euroa rikollista omaisuutta vuonna 2018, sekä selvitysten johdosta myös miljoona euroa ulkomailla. Keskusrikospoliisin yhteydessä toimivan rahanpesun selvittelykeskuksen arvion mukaan rahanpesun kohteena olevan omaisuuden arvo oli jo keskuksen ensimmäisinä toimintavuosina yli miljardi markkaa, kun lähtökohdaksi otetaan talous- ja huumausainerikosten sekä muiden taloudellista hyötyä tuottavien rikoslajien kautta saadun rikoshyödyn määrä. Rahanpesun selvittelykeskukselle tehtyjen epäilyttävää liiketointa koskevien ilmoitusten vuotuinen määrä on ollut voimakkaasti kasvussa 1990-luvun loppupuolelta ja oli vuoden 2001 aikana noin 2 200 (vuoden alkupuoliskolla 1 281). Ilmoituksissa mainittujen varojen määrä oli vuoden 2001 ensimmäisen puolikkaan aikana 625 miljoonaa markkaa. Kansainvälinen rikoksentorjunta Rahanpesun estäminen perustuu kansainvälisiin käytäntöihin, jotka pyritään saamaan yhdenmukaiseksi eri laitosten ja valtioiden välillä. Euroopan unioni aloitti järjestelmällisen rahanpesuun puuttumisen vasta 1990-luvun lopulla. Aluksi EU puuttui vain huumekauppaan liittyvään rahanpesuun vaatimalla pankkeja keräämään tilien käyttäjien henkilöllisyystiedot. Tämän jälkeen rahanpesuun puuttuminen laajeni koskettamaan muuta vakavampaa rikollisuutta, mukaan lukien terrorismi. Italia keskeytti 2010-luvulla Vatikaanin maksuliikenteen, koska valtio ei ollut ottanut käyttöön rahanpesun estävää lainsäädäntöä. Yhdysvalloissa rahanpesua valvova viranomainen on FinCEN, joka toimii Yhdysvaltain valtiovarainministeriön alaisuudessa. Lainsäädäntö Suomessa Rahanpesu määritellään Suomen rikoslain 32 luvun 6 §:ssä toiminnaksi, jossa joku ottaa vastaan, käyttää, muuntaa, luovuttaa, siirtää tai välittää rikoksella hankittua omaisuutta peittääkseen tai häivyttääkseen hyödyn tai omaisuuden laittoman alkuperän. Rikoslain 32 luku kätkemis- ja rahanpesurikoksista määrittelee myös useita muita rahanpesuun liittyviä rikoksia, kuten törkeän rahanpesun. Rahanpesun torjunnasta säädetään rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen estämiseen liittyvässä laissa. Suomessa rahanpesu tuli lakiin rangaistavaksi teoksi vuonna 1994. Lakia on sittemmin muutettu vastaamaan kansainvälisiä sopimuksia vuonna 2003. Alkurikoksen tekijää ei rangaista erikseen rahanpesusta, vaan tekijäksi katsotaan ulkopuolinen, joka avustaa rahan tai omaisuuden alkuperän häivyttämisessä. Myös tuottamuksellinen (törkeästä huolimattomuudesta tapahtuva) rahanpesu on rangaistavaa. Eräät luotto- ja rahoituslaitoksien piirissä toimivat ovat ilmoitusvelvollisia havaitessaan toimintaa, jota on syytä epäillä rahanpesuksi. Aiemman lain mukaan myös ilmoitusvelvollisuuden laiminlyönti rangaistiin rahanpesuna. Tämä johti tilanteisiin, joissa ilmoitusvelvollista oli rangaistava laittomasta rahanpesusta tämän laiminlyötyä ilmoittamisen havaitsemastaan epäilyttävästä toiminnasta, vaikka sittemmin osoittautui, ettei varsinaista rahanpesua ollutkaan todellisuudessa tapahtunut. Sen vuoksi laista poistettiin vuoden 2003 lakimuutoksen yhteydessä edellä mainittu säännös. Sen sijaan ilmoitusvelvollisuuden laiminlyönti on nykyään eritelty omaksi rikoksekseen, josta rangaistaan sakolla. Lisäksi nykyään voi joutua julkiselle mustalle listalle. Rahanpesuun liittyvän lainsäädännön kehittämisestä Suomessa vastaa valtiovarainministeriö. Kansainvälinen oikeus Euroopan unionin rahanpesudirektiivit perustuvat OECD:n yhteydessä toimivan rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen vastainen toimintaryhmän (engl. Financial Action Task Force on Money Laundering) suosituksiin. Euroopan yhteisön neuvoston rahanpesudirektiivi (91/308/ETY) sisältää vastaavat säännökset. Katso myös Yrityksen saattohoito Lähteet Aiheesta muualla Suomen rikoslaki Estä rahanpesu – toimi oikein! Rahanpesu.fi, usean toimijan yhteinen sivu rahanpesusta Poliisin sivu rahanpesusta Luettelo rahanpesua valvovista ja tutkivista tahoista, sisältäen kotisivujen osoitteet Opinnäytetyö rahanpesun käytännöistä Suomen pankeissa Raha Rikokset Talousrikollisuus Seulonnan keskeiset artikkelit


text: Relaatio on erilaisuussuhde kahden asian välillä. Monesti relaatio tarkoittaa kahden suureen, esimerkiksi painon ja koon riippuvuutta toisistaan. Esimerkkejä: Marko on Matin isä. Tässä relaatio on "x on y:n isä" ja x ja y ovat esimerkiksi ihmisiä. Pallo on punainen. Relaatio "X on Y:n värinen" ja X on jokin esine tai asia ja Y on väri. Mikko on pitempi kuin Merja. Relaatio "on pitempi kuin". Luku kaksi on suurempi kuin yksi, 2 > 1. Relaatio "x on suurempi kuin y", missä x ja y ovat reaalilukuja. Kuvassa joukon X={1, 2, 3} ja joukon Y={a, b, c, d} välillä on relaatio, joka liittää X:n alkioita Y:n alkioihin: 1→D, 2→B, 3→A, missä relaatiota on merkitty symbolilla →. Relaatiotyyppejä Yksi-yhteen: 1) jos x:llä on tietty relaatio y:hyn, eikä muilla x' ole samaa relaatiota y:hyn, ja 2) x:llä ei ole samaa relaatiota mihinkään y' . Esimerkiksi länsimaissa miehellä (x) on yksi vaimo (y), ja päinvastoin. Mikään muu mies (x ') ei voi olla saman vaimon (y) aviomies, eikä tämä aviomies (x) voi olla kenenkään muun naisen (y ') kanssa naimisissa. Yksi-moneen: Jos yllä olevasta vain ensimmäinen ehto täyttyy. Moni-yhteen: Jos yllä olevasta vain toinen ehto täyttyy. Matemaattinen relaatio Yllä olevissa esimerkeissä relaatiot olivat kaksipaikkaisia eli binäärisiä. Määritellään siis ensin binäärirelaatio: Olkoot X ja Y epätyhjiä joukkoja. Niiden karteesisen tulon X × Y = { (x, y) | x ∈ X ja y ∈ Y} osajoukkoa R kutsutaan binäärirelaatioksi joukoissa X ja Y. Jos pari (x, y) kuuluu joukkoon R eli (x, y) ∈ R, niin merkitään x R y tai R(x, y) ja sanotaan, että alkio x on relaatiossa R alkion y kanssa. Esimerkkejä binäärisistä relaatioista ovat relaatiot "<" ja "=" reaalilukujen joukossa R. Jos A = {1, 2, 3, 4, 5} ja B = {1, 3, 5}, niin A × B = {(1, 1), (1, 3), (1, 5),..., (5, 5)}. Tällöin pienempi kuin -relaatio "<" joukosta A joukkoon B on joukon A × B osajoukko: "<" := {(1, 3), (1, 5), (2, 3), (2, 5), (3, 5), (4, 5)}. Yhtäsuuruusrelaatio "=" taas tarkoittaa joukkoa "=" := {(1, 1), (3, 3), (5, 5)}. Katso myös Ekvivalenssirelaatio Lähteet Kirjallisuutta Aiheesta muualla Joukko-oppi


text: Ruoanlaitto tarkoittaa ruoan valmistamista raaka-aineista lähtien. Käytettävät valmistusmenetelmät sekä raaka-aineet vaihtelevat suuresti eri puolilla maapalloa. Eri menetelmille yhteistä on pyrkimys parantaa käytettävien raaka-aineiden makua, helpottaa ruoan sulamista elimistössä sekä parantaa ruoan säilyvyyttä. Allergiat vaikuttavat usein ruoanlaittoon rajoittamalla mahdollisten käytettävien raaka-aineiden valikoimaa. Kulinarismi on hyvän ruoan ja juoman arvojen vaalimista. Gastronomia on ruoanvalmistuksen korkealuokkaisten herkkujen tuntemusta ja valmistusta. Ruoanlaittomenetelmät Ruoanlaitossa käytetään yleensä apuna kuumuutta. Kuumentaminen (keittämällä, paistamalla, paahtamalla tai höyryttämällä) vaikuttaa ruokaan kemiallisesti muuttaen sen makua, rakennetta, ulkonäköä ja ravitsemuksellisia ominaisuuksia. Kuumentaminen saattaa olla tarpeellista myös myrkyllisten raaka-aineiden muuttamiseksi syömäkelpoiseksi (esimerkiksi eräät sienet ja palkokasvit). Ruoanvalmistus on mahdollista myös ilman kuumentamista, esimerkiksi hapattamalla, suolaamalla ja kuivaamalla raaka-aineita. Kylmiä ruokalajeja kuten salaatteja voidaan valmistaa myös pelkästään paloittelemalla, yhdistelemällä tai sekoittamalla raaka-aineita. Eri maiden keittiöt Eri maiden ruoanlaittoperinteisiin vaikuttavat sekä luonnontieteelliset että kulttuuriset syyt. Luonnonolosuhteet vaikuttavat eri kasvi- ja eläinlajien menestykseen eri alueilla sekä ruoan säilyvyyteen. Ruoanvalmistusainesten saatavuus on laajentunut huomattavasti globaalin kaupankäynnin myötä. Kulttuurisiin seikkoihin puolestaan kuuluvat esimerkiksi eri uskontojen käsitykset pyhästä ja saastaisuudesta. Suomessa näistä tunnetuimpia lienevät Vanhan testamentin puhtaussäädösten määräykset syötäväksi kelpaamattomasta ravinnosta (jotka tosin Jeesus kumosi Uudessa testamentissa) sekä [[Juutalaisuus|juutalaisuuden}} ja islamin sianlihan syömistä koskeva kielto. Usein myös vegetarismi ja veganismi ovat eettisesti perusteltuja yksilöllisiä ratkaisuja. Myös ruoka-aineallergiat, kuten keliakia ja laktoosi-intoleranssi vaikuttavat osalla ihmisistä ruokakulttuurin sisältöön. Katso myös ravinto ravintoaine ruokavalio Aiheesta muualla Seulonnan keskeiset artikkelit