Yrjöperskeles-blog: VAPPUTARINA TIENPOSKESTA Huitsinnevadassa, vappuaattona 2019 Vappuaaton aamuna, tuossa aamuyhdeksän korvilla eräs punainen Nissanin pick-up ajeli hissukseen pitkin Huitsinnevadan Örnätjärven teitä. Nissanin komuutissa istuivat kuskin paikalla Lötjösen Eelis ja repsikan paikalla Perskeleen Ykä. Kyseessä ei ollut mikään huviajelu vaan molemmat miehet tutkailivat tienvieruksia tarkkaavaisina etsien jotakin ja sitä jotakin he olivat olleet etsimässä jo aamukuudesta alkaen. Saalista oli jo kertynyt ja nytkin Ykä huomasi tien oikealla puolella etsimänsä sanoen Lötjöselle: - Pysäytä. Tuolla on taas yksi. Lötjönen pysäytti Nissanin, Ykä aukaisi oven, kulki hetken aikaa tienpielessä ja palasi sitten autolle mukanaan kaksi pölykapselia. Hän aukaisi Nissanin lavan pressun ja asetti kapselit lavalla olevaan laatikkoon hellävaraisesti ettei pölykapseleitten hienot, ihmissilmälle lähes näkymättömät juuret vahingoittuisi. Sitten hän laittoi pressun kiinni, palasi Nissanin komuuttiin ja totesi Lötjöselle: - Niitä olikin kaksi. Toinen oli vähän kauempana. Siinä oli sekä pulviscapsula volkswagensis että pulviscapsula chryslersis. Paljonkos meillä niitä on nyt kasassa? Lötjönen mietti hetken ja totesi sitten: - Jaa-a... on niitä vissiin kaikkiaan tältäkin päivältä jo se neljäkymmentä. Eiköhän me niillä pärjätä? Lähetäänkös pellolle? - Joo, kyllä näillä pärjää. Lähetään. Muitten aktiviteettiensa ja tietysti viha-ajattelun lisäksi Ykä ja Lötjönen olivat pölykapselien pienviljelijöitä. Tämä aika vuodesta oli pölykapseliviljelijöille erittäin kiireellistä aikaa ja toverukset olivatkin olleet viimeiset kolme vuorokautta tien päällä keräten tienvarsilta villeinä kasvavia pölykapseleita jotka olivat kelpo siemenviljaa. Köyhän oli pakko yrittää, sano. Rikkana rokassa kumminkin, sano. Kaikki kotioppäin, sano. Osa aamun aikana kerätystä saaliista Toverukset olivat jo muutama vuosi takaperin kuokkineet Perskeleitten tontille muutaman aarin kokoisen pölykapselipellon. He ajoivat Perskeleitten pihaan ja ottivat aamuisen saaliin mukaansa vieden sen pellon laitaan jossa aikaisemmin kerätyt siemenpölykapselit odottivat pressun alla. Villinä poimitut siemenpölykapselit olivat välttämättömiä sillä viljellyt pölykapselit lisääntyivät kovin huonosti. Edessä olisi kova työ, mutta sitä ennen suoritettiin pieniä perinteisiä viljelijän riittejä. Ylva tarjoili miehille pienet viinaryypyt – tietenkin 60-vottista Tsuhnan Kapinaa – jotka heitettiin ykkösellä ääntä kohti ähkäisyn säestyksenä. Sen jälkeen Ykä kävi autotallista kirveen ja iski sen pellonkulmalle multaan hamarapuoli alaspäin. Taikauskoa ehkä mutta jos se kelpasi Koskelan Jussille niin kelpasi se heillekin. Sitten miehet ottivat vielä lätsät päästään ja mutisivat suupielistään hartaina jonkinlaisen maamiehen rukouksen. Kömpelö se ehkä oli mutta tulipa kumminkin suoraan sydämestä. Nyt ei enää rituaalit eivätkä rukoukset auttaneet vaan oli aika hikoilla. Pelto oli kynnetty jo valmiiksi ja maataloustyö eteni tutun kaavan mukaisesti. Ykä työnsi siemenpölykapseleita vakoon ja Lötjönen lääti lapiolla multaa niitten päälle. Kevyesti, niin että pölykapselin päälle tuli vain muutama sentti. Toisin kuin perunaa, ei pölykapseleita tarvinnut enää myöhemmin kesällä mullittaa. Välillä vaihdettiin osia, sillä istuttajalla kyykkiminen kävi selän päälle. Kumpikin miehistä kun kävi jo pitkällä kuudettakymmentä niin jätkissä jäykkiä olivat enää selkä ja käytös mutta ne sitten olivatkin niin jäykkiä että pitele ja varjele. Aikanaan urakka saatiin valmiiksi. Vaatteet olivat läpimärät ja hiki kirveli silmiä. Miehet panivat palamaan voimasavuke Bostonit ja Ykä totesi: - Nyt se on sitten enää korkeemmas kärees. - Näin on. Sitä kun yhden kapselin pistää peltoon niin tuurillaan se saattaa puskea uusia kymmenenkin. Nyt olis enää tuo lannoituspuoli hoidettavana että pääsee sato kasvamaan. - Eiköhän hoideta sekin saman tien alta pois? Saunan piisistä nousee jo savu. Ylva on nähnyt että homma on melkein pulkassa ja lämmittää sen meille valmiiksi. Yrityksen ja erehdyksen kautta toverukset olivat löytäneet sopivimman tavan pölykapselipellon lannoittamiseen. Vettä se ei paljoakaan tarvinnut mutta oli käynyt ilmi että muuten melko vaativa pölykapseli tarvitsi kasvaakseen huomattavasti ravinnerikkaampaa paskaa kuin mitä paikallisilla karjataloustuottajilla oli tarjota. Niinpä Ykä meni pellon toiseen päähän, Lötjönen toiseen ja he kaivoivat taskuistaan vihkoset. Ykällä oli vihreitten puolueohjelma ja Lötjösellä feministisen puoleen vastaava. He alkoivat lukea yhtä aikaa. - Haavaadeshalluai... hassukssäädääs... sesmellellemkukkuu... jungerruskuravitu... irvita sankaa... raöuyl synkhnata... ́nkpata yin... sesmellellemkukkuu... hynkpata hyin... hassukssäädääs... sesmellellemkukkuu... Lannoitus kesti noin varttitunnin. Lötjönen löi suuhunsa muutaman Sisu-pastillin poistaakseen puhelannoittamisesta suuhun tulleen pahan maun, tarjosi Ykällekin ja totesi sitten: - Ja jos ei tuolla paskan määrällä lähde kasvamaan niin jo on perkele. - Me tehdään tuo sitten Ylvan kanssa joka toinen päivä. Ravinteista ei noille pula tule. Ylva saapuikin paikalle mukanaan kaksi tölkillistä kylmää Tsuhnan Kostoa: - Vaikkei tässä torppareita ollakaan niin kova ja kivinen on kumminkin elämän tie ja otsasi hiessä tulee sinun pölykapselisi ansaitseman. Tässäpä olis pari ansaittua tölkillistä nestemäistä leipää ja niitten myötä pientä piristystä köyhän jatkuvaan raatamiseen. Janoiset miehet nykäisivät kylmät oluet parilla huikalla ja siirtyivät valmiiksi lämmitettyyn saunaan. Nyt saattoi enää odottaa ja aika ajoin puhelannoittaa peltoa. Edellisen vuoden pölykapselisato oli ollut erittäin onnistunut. Teitten varsilta kerätty siemenvilja oli tuottanut kaikkiaan 1.178 pölykapselia jotka olivat menneet kuin kuumille kiville. Ostajat olivat toistuvasti korostaneet että kyllä luomu on sentään luomua. Miksi ostaa bulkkitavaraa kun parempaakin on tarjolla eikä pyydetty hinta todellakaan ollut kohtuuton. Vuoden 2018 satoa korjattuna ja valmiina myyntiin Jonkun aikaa myöhemmin Ykä ja Lötjönen saapuivat saunasta pihamaalle, panivat palamaan voimasavuke Bostonit ja sen jälkeen marssivat grillikotaan jonne Ylva oli virittänyt valmiit tulet. Kodassa kuului tuttu 2 x Tsuhnan Kosto-sihahdus, tuplägölgölgöl ja vielä nautinnollinen ähkäisy. Ykä tuumaili tulehen tuijottaessaan: - Vaan saa nähdä mitenkä pitkään sitä tästäkään hommasta leivänjatketta saa revittyä. Nuo perkeleen utopistit kun haluaa täydellistä polttomoottorikieltoa ja broileriosasto taas ei uskalla vastustaa utopisteja vaikka tietävätkin mitä se saa aikaiseksi. Jos ei ole polttomoottoriautoja niin ei kukaan enää käy ostamassa pölykapseleitakaan. Kun eihän ihmisillä mihinkään Tesloihin ole kumminkaan varaa. Ja kun pölykapseleita ei osteta niin ei niitä kukaan enää viljelekään. - Jep. Ja muista myös se, mitä se hölmön tölväys saisi aikaan luonnolle. Pölykapselihan on Suomen luonnossa vieraslaji. Kun siemenpölykapselit kerätään viljelijöitten toimesta niin kasvatus tapahtuu kontrolloidusti. Mutta jos ei ole viljelyä niin ei niitä enää kukaan tienposkesta keräile. Siinä saattaa käydä niin kuin aikanaan lupiinille. Se leviää hallitsemattomasti joka paikkaan ja aikanaan meillä saattaa olla tienvierukset pelkkää pölykapselipöpelikköä. Ei ajatella yhtään utopistista nirppanenää pidemmälle, saatana, sanon mä vaan. - Äl ́ enemppä san. Ja virkaspedet vaativat vielä että meidän pitäis maksaa noista muutamista pölykapselieuroista vielä veroakin. Ihan niin kuin palautustölkeistäkin. Kai se valtion on joka ainoa penni revittävä vaikka murrin persiistä että saadaan kulissit pidettyä pystyssä. No, ei Ykän ja Lötjösen sinänsä kannattanut verottajaa pelätä. Tämä pienimuotoinen bisnes menisi niin kuin ennenkin. Kun sato olisi kypsä ja korjattu ilmoittaisi Huitsinnevadan Paikallisdemokraatti että siellä ja siellä pidetään pienoisbotaniikan harrastepäivät silloin ja silloin. Verokytät eivät paikalle saapuisi sillä he tiesivät oikein hyvin pinnanmaalaisen tavan uittaa epämiellyttäviä ihmisiä pari tuntia kaulaa myöten suossa. Toverukset kulkivat jälleen pihan poikki uusiin löylyihin. Jo aikaisemmilta vuosilta tuttu lehtokurppa oli palannut jostain talvehtimisalueeltaan ja tehdessään ylilentoa se antoi tutun ja mukavan kurnuttavan aikamerkkinsä. Läheisen lammen rannalla kaulushaikara yhtyi kuoroon lisäten siihen kumean tynnyribassonsa. Sekin oli palaillut kesäisille kotikulmilleen. Pikkutirppiäiset puolestaan pistivät päälle melodiaa minkä ennättivät. Ehkä nuo linnut yhtyivät niin Ykän, Lötjösen kuin yleensäkin pinnanmaalaisten ajatuksiin. Työ miehen kunnia. Maa meidän on, ei laiskain lurjusten. Oikein mukavaa ja rauhallista vappua kaikille lukijoille. Tunnisteet: jotain ihan muuta, kieli poskessa, Pinnanmaa, Ykä ja Lötjönen Kun botaniikka on saatu jo noin hyvään alkuun, miksei alkaa risteyttää pölykapselilajikkeita keskenään? Eikö näin menetellen olisi odotettavissa jo pian etuakseli ja kukapa tietää, miten pian seuraavia edistysaskelia? Ensi vuoden Valpuriin mennessä pellossa saattaisi versoa jo uusia Volkswagen Versoja, jotka olisivat kaikki 100 % luomua ja kulkisivat... Eiväthän ne mihinkään kulkisi! Ne olisivat Hyvyyden Puolueen (ent. Vihreät+Vasemmistoliitto+SDP) Ikuisen ja Luonnollisen Ihanuuden toteemeja aina ja iankaikkisesti, aamen! - Eikö Vappu muuten ole vasta parin päivän kuluttua? 29. huhtikuuta 2019 klo 0.46 Jumalauta, Ykä, mitä psykedeeliseen luokkaan kuuluvaa proosaa! Hatun nosto. Tai soihtukulkueista tulleiden tervaroiskeiden ja yhden sikarinpolttaman koristaman ylioppilaslakkini. Pikku täsmennys Internationaalin sanoista: täsmällinen lainaus (muistaakseni) menee: "maa meidän on, ja olla täytyy, vaan ei laiskain lurjusten...". Mutta ajatus tuli selväksi. Pölykapseleiden markkinoita toki taitaa eniten rajoittaa peltivanteiden levinneisyyden alennustila. Capsulae pulvis var. ladanivaeum - omistaja 29. huhtikuuta 2019 klo 1.32 Perskeles Ykä. Sää sitten osaat. Heh pölykapseleiden pienviljelijä. Hauskaa vappua vaan sinne teillekin. Nyt ei sattunut Tsuhnan Kostoa, vaan eiköhän tuolta komuutin kätköistä jotian kumminkin löydy. Sano 29. huhtikuuta 2019 klo 4.15 Tervehdys Qroquius Kadille, Achtungille ja Huru-ukolle & kiitos kommenteistanne. Qroquius Kad: Jaa, saa nähdä mitä tuosta risteytyksestä tulisi... ”vaihdetaan viherpiipertävä vaimo Ladan kampiakseliin”. Julkaisenhan minä muuten ne joulutarinatkin pari päivää ennen joulua. Miksen siis vapputarinatkin? Achtung: Psykedeeliset kiitokset. Minä en edes muista että missä minun ylioppilaslakkini on. Liekö jäänyt vanhemmille. Huru-ukko: Kiitokset ja oikein mukavaa vappua. 29. huhtikuuta 2019 klo 6.06 Vinkeä tarina. Vappuja sinnekin. 29. huhtikuuta 2019 klo 6.55 Kun nykyään on tapana vaatia maatalouteen säästöjä ja tehostusta, ja lopputuotteesta ei saa enää kuin halpuutusta..olisi täältä tarjolla ehdotus pienviljelijän arkeen.. Miksi ei voisi laittaa radiota soimaan ajastimella pölykapselivainion laidalle? Yle-uutisia ja ajankohtaisohjelmia raikaamaan kasvuston ja naapurien iloksi. Annostus ei ehkä ole aivan niin vahva kuin vihreitten puolueohjelmassa, mutta ehkäpä jatkuva kyllästys ajaa saman asian. Saa käyttää, mut ei ole pakko.. 29. huhtikuuta 2019 klo 8.58 Kiitokset huvittavasta vapputarinasta. Ekaa autoani lukuunottamatta kaikissa autoissani olen peltivanteita ja pöläreitä käyttänyt. Yhdet pölärit olen maalannut ja eräät jopa käytettiin niin loppuun, että olivat halkeilleet. On muuten todettava, että jollain tavalla tykkään yksinkertaisista peltivanteista. Aluvanteet ovat toki hienoja olevinaan, mutta peltivanteissa vaan on sitä jotain ns. karun kaunista. Jotkut kiesit (yleensä vanhemmasta päästä) näyttävät jopa ilmeikkäältä peltivanteilla. Ja peltivanteissa on aina se hyvä puoli, että jos niitä ei jaksa katsella, niin pölykapseliviljelijöillähän vaihtoehtoja riittää. Japanissa muuten peltivanteita näkee todella paljon, etenkin halvoissa kevytautoissa. Onhan se tapa laskea hintaa ostajalle. Sen sijaan monissa pakettiautoissa tuntuu olevan aluvanteet. Yritetäänköhän siinä antaa kuva että firmalla menee hyvin? 29. huhtikuuta 2019 klo 13.58 Niinpä niin, kaiketi jokainen joka on kunnian ja omantunnon kautta tehnyt veroilmoituksen on muistanut liittää mukaan kerättyjen ei siis itse nautittujen palautuspullojen ja -tölkkien kuitit mukaan koska kysymyksessä on veronalaista tuloa. Sitä tuloa jolla me kaikki tuemme taistelua ilmaston muutosta vastaan. Sitä tuloa jolla me kaikki saamme evakuoitua ilmaston muutoksen uhrit afrikasta ja vähästäaasiasta turvaan tänne. Sitä tuloa jolla me itse teemme tästä maasta vaaleanpunaisenvihreän feministisen LGTP sukupuolineutraalin monikulttuurisen ja moniarvoisen paikan elää. Ilmeisesti jääkarhuista sitten ei ole enää niin väliä rahdata tänne. Toiveunissa on kuinka kaikki suomalaiset ajavat polkupyörillä kuin kulttuurivallankumouksen Kiinassa. Ymmärtämättömimmät viedään Sateenkaariluodon Uudelleenkasvatusyksikköön Utön lähistölle. Nautimme vegaanista raakaravintoa kun pellot ja pientareet lähinnä puskevat rikkaruohoja. Mutta onneksi tämä ei koske uutta eliittiä jotka valtionvirkamiehinä syövät persikoita ja nauttivat hallinnollisen kulttuurin vaihdosta Pohjois-Korean ja Iranin kanssa. Perjantai-iltapäivisin muezzin kiljuu rukousta telkkarista ja kiiluvasilmäinen imaami a la ajatollah Khomeini julistaa perjantain pyhäpäivän alkaneeksi ja vääräuskoiset kristityt ja juutalaiset joutavat ajatollahin mukaa helvettiin. 29. huhtikuuta 2019 klo 17.34 Kuvassa näkyi uudempaa pölykapselilajia. Minusta se vanhempi, komikapseli, oli sympaattisempi. Onkohan se samanlainen viljeltävä kuin kuttaperkkakapseli. Aikoinaan minissä ja pallosilmäladassa oli hienot, pienet, sileät kromatut pölykapselit. Samanlaisia näkyi ja näkyy vanhemmissa ameriikaan kaaroissa. Nuo aluvanteenmatkijat on aika säälittävän peeloja autoissa. Peltivanne, maaliltaan ehjä ja sopivan värinen + napakuppi + kromipultit on hieno yhdistelmä. Itse asiassa se on miehekkään itsevarma valinta autoon. Aluvanteenmatkija on vähän kuin rihkamakoru tai rantarolex. Aika laama siis. Mihin muuten katosivat alumiinipeltivanteet? Ne olivat eteviä, halvempia ja kevyempiä kuin valuvanteet ja ainakin ratakapinoissa kestäviä. Maalattuinakin olisivat järkeni mukaan kestäneet siviilikäyttöä hyvin. Muistaakos joku vielä magnesiumvanteita, jännä vihertävänsinertävä väri ja todella kevyitä olivat. Paloivat iloisesti ja suola söi. Kun joulukuusiakin viljellään, onkos Ykä aatellut wunderbaum-pellon tekoa? Liekö mitenkä hankala viljeltävä. Siemeniä on pientareilla tarjolla edelleen, vaikka ovatkin hieman vähentyneet. Valkolakkiasiassa olen harkinnut, että laittaisin tulevana suvena isukin kototilalla vierailulle vaalean kesäpuvun, valkolakin ja perhoshaavin asukseni. Tulis des kerran ko. kotsaa pidettyä yo-juhlien jälkeen. 41 vuotta se on piileskellyt laatikossaan hylättyä, ypöyksin, silkkipaperiin käärittynä. Niin ja tulis ko. tilaa nykyään asuttaville ihmeteltävää: hulluhan se mutta nys se on ihan uudella tavalla sekasin... Hyvää vappua, Klrara vappen, bara vatten, hela natten - ja muita toivotuksia. 29. huhtikuuta 2019 klo 18.07 Näin vapun kunniaksi soittelen åttopoikien Warshavjankaa federalisteja kiroten ja sitten perään kaivan youtubelta Bolivian vallankumouksen 10 vuotisjuhlat missä puhuvat: Chavez, Correa, Evo, Ortega ja Zelaya ja laulavat El Pueblo Unido Jamas sera Vencido. Yhdistynyttä kansaa ei voiteta. Kymmenet tuhannet mielenosoittajat kuuntelevat tunteikkaita puheita kansallisesta itsemääräämisestä ja ylpeydestä isänmaata kohtaan, vapaus tai kuolema eli libertad y muerte, Simon Bolivarin kuvat kansanjoukoilla meillä taas pitäisi olla Snellmannin ja Adolf Ivar Arvidssonin kuvia. 29. huhtikuuta 2019 klo 18.45 Vai olisiko sittenkin tälle uudelle eliitille joka on ylentänyt itsensä katajaisen kansan yläpuolelle aito irlantilainen kansanlaulu Off To Dublin In The Green muistutukseksi miten herranketkujen käy kerran. 29. huhtikuuta 2019 klo 18.49 Ratkiriemukasta Vappua Ylvalle, Ykälle & lukijoille! Oma lätsäni jäi jatko-opinnoissa pieneksi tiedon turvottaessa päänuppia, sitten ikä toi toivottavasti sitä viisauttakin... 29. huhtikuuta 2019 klo 18.55 Muistakaamme, että valkoinen ylioppilaslakki oli autonomian aikaan Helsingin Keisarillisen Aleksanterin-Yliopiston Ylioppilaskunnan ns. kesäunivormu. Sitä kuului pitää vapusta johonkin mikkelinpäivän tienoilla pidettyihin lakinlaskiaisiin asti about kaikkialla "julkisesti" liikuttaessa. Lakinlaskiaisten jälkeen lakki vaihdettiin tummempaan ja säätä hylkivämpään talvilakkiin. Anyhow, en koskaan opiskeluaikoinani arvostanut sellaisia opiskelukollegoja - usein naispuolisia - jotka vappuisin tai muissa lakin käyttöä edellyttäneissä tilaisuuksissa, kuten itsenäisyyspäivän soihtukulkueissa, säälivät lakkinsa puhtautta ja valkeutta. Uuden lakin hohtava valkeus on ideaali, mutta lakin nuhjaantuminen on sen kantajalle ansio. En ole ihan varma syistä, jotka aikaistivat ylioppilaiden kevätjuhlan Vappuun. 1800-luvun puolivälissähän isompaa juhlaa pidettiin hiukan myöhempänä ajankohtana, Flooran päivänä. Floranpäivän juhlassahan vuonna 1848, ns. Kumtähden (Gumtäkta, suom. Kumpula) kentällä kantaesitettiin F. Paciuksen säveltämä Runebergin runo "Vårt Land". Josta sittemmin on tullut kansallishymni. Pölykapseliviljelyn(kin) agronomiaan vielä. 1960-luvun lopulta asti meidän maalaiskylässä isännät veistelivät, että pellon voi jättää vallan vaille lehmän/sianpaskaa, ja Kemiran tuolloin tavallista "tasaväkevää", kun kantoi vapunpäivänä paristomatkaradion pellolle kailottamaan. Sieltä kun levisi sitä itteään, ihan radiolupamaksun hinnalla. Hyvää Vappua kumminkin kaikille. Maajussina sanon silti, että nämä _kauniit_ ilmat eivät ole hyväksi luonnolle, kun pohjavedetkin ovat viime kesän jäljiltä yhä varsin vaillinaiset. Tarvittais sadetta ja viileää. Olis hyvä, jos kaikki saisimme valkolakin räntälumen muodossa... 29. huhtikuuta 2019 klo 21.03 Kuka muistaa kun tekniikan maailma teki aidon hot rodin avolava mossesta, muistaakseni oliko teräs- vai kevytmetallivanteet. Muutenhan se oli liennytyshenkinen laite kun siihen oli laitettu kaikki hottentottihärpäkkeet. Ladasta vielä kun se tuli suomeen myyntiin niin jotkut onnelliset 124 omistajat upgradesivat fiatin ladan logolla, mallimerkeillä ja zigulin pölykapseleilla ettei tarvinnut hävetä ajavansa fiiatilla. Venäläisten olisi kyllä kannattanut ottaa länsimarkkinoita silmällä pitäen spider ja coupe valmistusohjelmiin. Venäjän Spiderissa olisi isännällä voinut olla supikarvalakki ja susiturkki ja emännällä soopeliturkki mainoksissa ja kehua cabrioletin talviajo-ominaisuuksia. 29. huhtikuuta 2019 klo 21.29 Tervehdys Kryptalle, Arskaparskalle, Tuumailijalle, Patelle Pankavaarasta, Pyssymiehelle, Anoxille ja Achtungille & kiitos kommenteistanne. Jutussahan ei sinänsä ollut päätä eikä häntää mutta näin vapun kieppeillä se sallittaneen. Krypta: Kiitokset ja mukavaa vappua. Arskaparska: Tuohan olisi hyvä idea. Eräänlainen automaattikastelujärjestelmä. Toisaalta kyllä myös akustinen ympäristörikos. Tuumailija: Itselläni on ihan normivanteet ilman kikkailuja. Japanin systeemiä en tiedä mutta ne paikalliset Kei-autot vaikuttaa aika vinkeiltä. Pate: Tuossa kirjoituksessa muuten verrataan pelottavan osuvasti Suomen vihreitä ja erästä tiettyä valtiota: Ja eikös se tuunattu Mosse ole tuossa: Pyssymies: Täytynee alkaa opiskella Wunderbaum-viljelyn mahdollisuuksia. Anox: Yleensä iän karttuessa ymmärrys kasvaa. Tai ainakaan sitä ei pidä itseään niin fiksuna kuin nuorena piti. Achtung: Ja siihen aikaan käytettiin termiä ”herra ylioppilas”. Nykyisin on muuten jokseenkin huvittavaa katsella niitä haalariasuisia yhteiskuntatanhuamisen opiskelijoita. Duunarin tunnistaa vappuna siitä että silloin hänellä ei ole haalari päällä. Pohjavesitilanne ei vissiinkään ole kovin hyvä tällä hetkellä. En tiedä kuinka varsin suuri sulaneen lumen määrä siihen on vaikuttanut. 29. huhtikuuta 2019 klo 23.16 Lunta oli toki paksulti, mutta se lie ollut yllättävän hötöä, ts. siinä ollut vesimäärä taisi olla varsin vaatimaton. Kevätahavat sulattivat ja osin sublimoivat sen, kun maa oli vielä roudassa. Lumi siis enimmäkseen joko haihtui ilmaan, tai sulavedet liruivat kirren(=roudan) yli vesistöön, eivät siis painuneet maahan. Nyt luonto teki hommansa hiukan totutusta poikkeavassa järjestyksessä: 1)routa toki oli hötöä, koska maaperä oli jäätyessään suht. kuivaa. 2)Lunta siis tuli reilusti; kohdat 1) ja 2) lupasivat hyvää: olisi luullut, että hötörouta sulaa lumen alta tyystin. Vaan 3)Jostakin syystä routa pysyi sitkeästi kiinni, samaan aikaan kun lumet sulivat ja sublimoituivat. Tiedän, että moni kouluttautunutkin maajussi tässä vaiheessa hihkaisee, että juu, ilmasto on pysysväisesti muuttunut. Minä vaan joudun oppimani perusteella sanomaan, että vielä ei ole johtopäätösten aika. Kaksi peräkkäistä kylvöjä kuivaavaa kevättä eivät vielä muodosta trendiä. Ilmiön peräkkäisyys ei vielä luo kausaatiota. Onhan muuannessa kirjassa raportoitu muinaisessa Epyktissäkin vallinneen peräkanaa seitsemän lihavaa ja kohtperään toiset seitsemän laihaa vuotta.. 30. huhtikuuta 2019 klo 0.11 Kei-autot kieltämättä ovat suomalaiselle elämys, etenkin kun niitä näkee joka paikassa. Niiden kyydissä olen lukuisia kertoja istunut (ajaa en voinut kun ei ollut kansainvälistä ajokorttia). Yllättävän hyvin niissä pystyi istumaan, jopa pääntilaa oli paljon oletettua enemmän. Takapenkin jalkatila lähinnä oli se mikä hieman tuppasi ahdistamaan. Parhaasta päästä kei-autoja olivat piskuiset maastoautot, kuten Suzuki Jimny ja Mitsubishi Pajero Mini. Ne eivät ole mitään citymaastureita, vaan ihan toimivia maasto-olosuhteissakin. Metsästysautoksi tuollaisen uittaisin Suomeen, etenkin kun ne eivät Japanissa käytettyinä paljoa maksa. Tässä kattava suomenkielinen artikkeli Jimnystä: Minä poistun wapun viettoon teekkarilakkini kanssa. Leppoista vappua hotellin respaan! 30. huhtikuuta 2019 klo 0.41 Tervehdys Achtungille ja Tuumailijalle & kiitos kommenteistanne. Achtung: Kiitos lisäyksestä. Joo, ainakin meillä päin hötöä oli eli pitkin talvea tuli sitä kevyttä vitiä. Ja samaa mieltä toisesta kappaleesta. Kahden vuoden perusteella ei kannata yleistää mitään. Tuumailija: Kiitos linkistä. Suzuki on kyllä petrannut jostain 1980-luvusta. Ei silloisiin Suzukeihin mahtunut aikamies millään sisälle. Oikein mukavaa vappua sinullekin. 30. huhtikuuta 2019 klo 6.55 Tarina sopii vappuun kuin tekonenä vappujuhlijan kasvoille. Pölykapselien viljely on vertauskuvallista toimintaa ja rinnastettavissa täysin vihreiden maailmanparannustouhuihin yleensä. Maailma pelastuu pölykapseli kerrallaan. 30. huhtikuuta 2019 klo 9.30 Tervehdys, Vasarahammer. Eikä pidä unohtaa sitä kommenteissa mainitun Wunderbaum-viljelyn mahdollisuutta. Mutta noin vakavasti ottaen voi todeta että minä pelkään. Käsistä räjähtäneen ilmastohysterian myötä vihreät tosiasiassa johtavat Suomea eikä yksikään muu järjestelmäpuolue uskalla panna niille hanttiin. Vihreät kirjoittavat käsikirjaa ”kuinka tuhota varsin hyvinvoivaksi itsensä saanut valtio” ja tekevät sitä vielä ylpeydellä ja ovat tekemässä hulluudestaan uskonnon. 30. huhtikuuta 2019 klo 11.33 Ykän kommenttiosiot alkavat muistuttaa jo Halla-ahon vieraskirjan tyyliä. Tulee niin paljon juttua, ettei pysy enää mukana. Eivät ihmiset ole radikalisoituneet, eivät täälläkään esitä (enimmäkseen) mitään kovin radikaaleja näkemyksiä, hyvää yhteiskuntakritiikkiä kyllä. Ketutusta yhteiskuntaa kohden on ilmassa, se näkyy täälläkin. Ei ole kommentoijien vika, on yhteiskunnan vika, jos aiheuttaa yhteiskuntakritiikkiä näin paljon. Hyvä Suomi ei ole vain lätkäpelien iskulause. Sen tulee olla tarkoitus meille. 30. huhtikuuta 2019 klo 22.52 Tervehdys, DuPont: Joo, ihan mukavasti näitä kommentteja tulee. Ei kuitenkaan liikaa, niin että ehdin itse vastailemaankin. En minäkään mitään poikkeuksellisen radikaalia täällä näe. Suuttumuksen lisääntymistä kyllä. Ja se Hyvä Suomi on juuri niin kuin sanoit. Sillä eihän meillä suomalaisilla muuta ole. 30. huhtikuuta 2019 klo 22.58 Muuten asian vierestä viedään nyt. Juttelin vanhan äitini kanssa ja hän muisteli miten vappuna oli usein niin lämmintä, ettei leningin päälle tarvinnut kuin jonkun kevyen neuletakin, kun vapputansseista palailivat. Viime yönä täällä etelässä -2, sitä edellisenä -4 ja kaksi vuotta sitten 30.4. jumalaton lumisade peitti taivaan, ettei ajaa nähnyt ja olimme jäätyä päivällä. 1992 satoi ankarasti viikon ajan ja sade loppui 26.4. Siitä pari vuotta ja talvella oli -30 asteen hujakoilla pakkasia. 2010 alkoi parin vuoden luminen kausi, kun talot meinasivat lumeen hukkua, kai silkasta lämmöstä. Kylmää on nykyään, kun ilmasto lämpenee... Kiva tämä ilmastonmuutos, ei vappuna niin moni tykkää ulkona pakkasessa hengailla ja sammua lumihankeen ja taas säästyi ihmishenkiä. Glada vappen, hela natten sanottiin ennen vanhaan, kun kylille lähdettiin. Iines 1. toukokuuta 2019 klo 0.00 Tervehdys, Iines. Tietysti senkä kuuluisa mies- että naismuisti on noissa sääasioissa varsin lyhyt. Maailman ilmasto muuttuu aina ja suurimmassa vastuussa siitä on ystävämme Arska. Nykyinen ilmastohysteria on osalle uskonto ja osalle bisnes. Suomalaisen elinkeinoelämän tuhoaminen ei edistä ilmastoasioita tippaakaan. Se edistää ainoastaan Suomen tuhoutumista. 1. toukokuuta 2019 klo 7.12 Antti poika sählää pitkin toreja ja lupailee nyt varmuudella sen 100 euroa netto kaikkein köyhimille eläkeläisille. Hyvä niin mutta mistähän tämä taikaseinätaikuri meinaa ne fyffet repiä? Mamutukseen ja kehari-apuun menee hänen hallitusohjelmallaan vuosittain, siis vuosittain 4,8 miljardia euroa(vahteran laskelma+07 prossaa bruttokansantuotteesta) ja nyt annettu lupaus on palttiarallaa miljardi. Aika kovat veronlisäykset pitää meille lihansyöjille laittaa ennenkuin lompakko kestää. On muuten aika niukat sossuajat tulossa ja muutama kymmenen tuhatta uutta moniosaajaa tappamaan, raiskaamaan ja nostamaan vastikkeetonta elantoa. Antti Rinne, vitun hyvää entisten duunarien päivää ja mannekiini Husun sanoin, syö paskaa ja kuole. 1. toukokuuta 2019 klo 17.46 Lannoitteet olivat kyllä sen verran vahvoja että osasta pölykapseleita kasvaa pölyoletettuja ja vahvat lannoitteet kasvattavat luultavasti myös kokonaisen auton, merkiltään: A 1,5. Siis, Antin puolitoistavetoinen. Punertavat tulevat olemaan erittäin tyytyväisiä autoon, koska siinä ei ole takapenkkejä ja kun takapenkit puuttuvat niin silloin ei esimerkiksi kolmen mulkun kuppikunta pysty istumaan autossa ja miettimään keinoja, kuinka feministi saadaan pidettyä sängyn ulkopuolella. Vihertävät tulevat kiljumaan ihastuksesta ja läpsimään toistensa persauksia, koska auton katossa on rupelli ja tuulivoima kiidättää autoa eteenpäin. Ja meillä muilla tulee olemaan hauskaa seuraavat 4 vuotta (ainakin tämän hetken mittareilla mitattuna). 1. toukokuuta 2019 klo 19.26 Nyt alkaa kyllä tuntua, että ollaan menty viimeisen rajan yli: Yli 50 eurooppalaista yritystä, sijoittajaa ja yritysverkostoa vaatii EU-maita asettamaan tavoitteeksi hiilineutraalin Euroopan viimeistään vuonna 2050 osana pitkän aikavälin ilmastostrategiaa. Kirjeessä vaaditaan Euroopan maiden johtajia asettamaan ilmastonmuutos ykköseksi EU:n asialistalla, jotta yrityksillä olisi varmuus investoida kestävään, nollapäästöiseen tuotantoon. Se suojelisi yritysten mukaan Euroopan kilpailukykyä. 'Meillä on kiireellinen tehtävä: pyrkiä eroon fossiilisista polttoaineista alle yhden sukupuolven aikana', kirjeessä kirjoitetaan. Yritykset eivät voi kirjeen mukaan toimia yksin, vaan tarvitsevat poliittisilta päättäjiltä selkeän näkemyksen sekä välitavoitteet kohti hiilineutraaliutta.--- Tiistaina julkaistun kirjeen ovat allekirjoittaneet Suomesta muun muassa Fortumin, Ilmarisen, Koneen ja Nesteen toimitusjohtajat." Nesteen toimari siis on allekirjoittanut paperin, jonka lopputuloksena Neste lakkautetaan, koska hiilineutraalisuuden toteuduttua polttomoottoriautoja ei enää ole. Kone lakkauttaa itsensä, koska raskasta teollisuutta ei enää ole. Neljän suuren suomalaisen energia- ja teollisusyrityksen johtajat ovat allekirjoittaneet itsemurhakirjeen yrityksilleen. Tällä menolla vuosi 2023 on toivottoman kaukana, jos yritysmaailmakin on todella lähtenyt ilmastopsykoosiin tuolla tavalla mukaan. Tämä tuntuu mahdottomalta uskoa. Ja silti tuossa se vain seisoo. 1. toukokuuta 2019 klo 20.38 Tervehdys Joppos123:lle, Lemminkäiselle ja Qroquius Kadille & kiitos kommenteistanne. Joppos123: Ja meidän tulisi olla ns. vallitsevasta kehityksestä onnellisia ja jopa innoissaan. Lemminkäinen: Piru vie, joo, tais tulla tosiaan hiukan liiankin ravinnerikkaat lannoitteet. Oliskohan pitänyt laimentaa jollain? Esmes tärpätillä? Qroquius Kad: Joo. Emmää enää ymmärrä. Itsemurhakirjehän tuo on. Ja tuon uutisen loppuvirkkeen voisi muuttaa muotoon ”kirjeen allekirjoittaneilla yrityksillä on noin 1,5 miljoonaa tulevaa työtöntä ympäri Eurooppaa”. 1. toukokuuta 2019 klo 23.06


Jyväskylä\t- 12.08.2019 13:07 Vauvojen ja taaperoiden sanataideryhmät aloittavat elokuussa toimintansa kansalaisopiston sanataidekoulussa. Jyväskylässä ei ole aikaisemmin järjestetty säännöllistä sanataideopetusta alle 3-vuotiaille. Sananmaistajien (6–12 kk) ja Sananmetsästäjien (1–3-v.) ryhmissä lapset ja vanhemmat pääsevät yhdessä iloitsemaan kielen ja vuorovaikutuksen vivahteista. Kokoontumisissa leikitään, lorutellaan ja sukelletaan satujen maailmaan. Kiireetön yhdessäolo hellittelee lasta, tukee... Me Naiset\t- 13.07.2019 15:37 Satu Taiveaho erosi ”sydämensä napanneesta” Markosta – ”kahden herkän ihmisen yhdessäolo kävi liian raskaaksi” Ex-kansanedustaja kertoi asiasta tunteikkaalla Facebook-päivityksellä. Kotiseutu\t- 18.06.2019 17:13 Rääkkylän Salokylän koulun entisen oppilaat kokoontuivat muistelemaan menneitä liki sadan kävijän voimin. Luokkakokouksen koollekutsujana toimi joensuulainen Reino Asikainen, joka aloitti tilaisuuden valmistelut viime vuoden marraskuussa. Tapahtuman budjetti oli 400 euroa, joka saatiin katettua vapaaehtoisella kahvimaksulla. – Jälleennäkemisen riemu ja yhdessäolo ovat paras palkinto tästä tilaisuudesta, Asikainen tuumasi seuranpitoa katsellessaan. Jos sinulla on Puodista ostettu... YLE Pirkanmaa\t- 13.06.2019 18:12 YLE\t- 13.06.2019 18:12 Helsinki\t- 29.05.2019 12:20 Vauva\t- 20.01.2019 07:04 Tuntuuko sinustakin, että lasten kaverisynttäreistä on tullut kilpavarustelua? Paineet pois! Lapsen mielestä tärkeintä ovat usein pienet asiat ja yhdessäolo, muistuttaa perhetutkimuksen professori Kimmo Jokinen. MTV\t- 23.12.2018 15:31 YLE\t- 20.12.2018 12:00 Kaikki ok?: 20.12.2018 12.00 Milla on tehnyt paljon töitä yhdessä Emman kanssa. Useamman vuoden kestänyt parijuontaminen ei ole aina helppoa ja vuosien varrelle mahtuu paljon konflikteja. Milla haluaa puhua suunsa puhtaaksi ja kertoa Emmalle, miten raskasta yhdessäolo on välillä ollut. Iltalehti\t- 05.12.2018 01:31 Kotiseutu\t- 27.09.2018 09:52 Yritykset satsaavat taas pikkujouluihin Pikkujoulukausi lähestyy taas vääjäämättä. Marraskuun loppupuoli ja joulukuun alku on edelleen suosituinta pikkujoulukautta. Hyvä ruoka ja rento yhdessäolo ovat pikkujoulun kohokohtia. Tavat ovat vuosikymmenten aikana siistiytyneet. Juhliin kuuluu myös omaa ohjelmaa tai ulkopuolisilta tilattua tekemistä. Kissankulman Ravintolat -yrittäjä Anna-Mari Mantsinen kertoo, että pikkujoulu on heille periaatteessa vuoden toinen sesonki kesän ohessa. Ruisleivistään tunnettu Mantsinen...


Lannan typpi - PDF Ilmainen lataus Download "18.3.2013. Lannan typpi" 1 tehokkaasti käyttöön Lannan ravinteet käyttöön hyötyjä tilan taloudelle ja ympäristönsuojelulle, , Ylistaro-talo, Kaukolanraitti 5, Ylistaro Petri Kapuinen MTT Kasvintuotannon tutkimus Toivonlinnantie 518, PIIKKIÖ puhelin: Lannan ravinteiden tuotantovaikutus Keskeisin satoon vaikuttava ravinne useimmilla kasveilla on typpi. Typpeä pitää antaa sopiva määrä, ei liikaa eikä liian vähän, oikeaan paikkaan ja vieläpä oikeaan aikaan. Epätasaisella levityksellä on nimenomaisesti liukoisen typen epätasaisen määrän takia radikaaleja vaikutuksia sadon määrään ja laatuun. Liukoisen typen epätasainen levitystasaisuus voi johtua lannan puutteellisesta sekoittamisesta tai itse levityksen epätasaisuudesta. Muiden ravinteiden poikkeamisella optimista ei yleensä ole yhtä radikaaleja vaikutuksia sadon määrään ja laatuun. Yleensä riittää, että niitä annetaan usean vuoden keskiarvona riittävä määrä. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus Ohran satovaste typpilannoitukselle (Jokioinen 2012) kg/ha 6000 TYPEN SATOVASTE y = -0,1738x ,814x ,8 R2 = 0, kg N/ha Lannan typen vaikutus ohrasatoon on varsin suoraviivainen. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus 2 Ohran raakavalkuaispitoisuus eri typpitasoilla (Jokioinen 2012) % Raakavalkuaispitoisuus eri typpimäärillä 12,0 11,5 11,0 10,5 10,0 9,5 9,0 8,5 8, kg N/ha Typpilannoitustaso vaikuttaa ohrasadon raakavalkuaispitoisuuteen. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus Ohran lajitteluaste eri typpitasoilla (Jokioinen 2012) I + II 90 % 89,3 % 88,8 % 89,3 % 85 % 86,0 % 85,5 % 83,9 % 82,0 % 82,4 % 83,8 % 83,4 % 84,4 % 86,3 % 80 % 75 % 73,6 % 70 % Mallasohrassa I + II jakeen osuuden pitäisi olla vähintään 85 %. Tyyppimäärällä on vaikutuksia lajitteluasteeseen. Pelkkää lantaa käytettäessä I + II jakeiden osuus jää usein pieneksi. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus Ohran lajitteluaste eri typpitasoilla (Jokioinen 2012) IV 10 % 9 % 8 % 7 % 6 % 5 % 4 % 3 % 2 % 1 % 0 % 8,7 % 4,3 % 3,6 % 3,9 % 4,0 % 5,9 % 6,2 % 6,7 % 7,1 % 6,1 % 6,4 % 6,5 % 5,3 % IV-jakeen osuuden pitäisi mallasohrassa olla alle 5 %. Pelkkää lantaa käytettäessä IV-jakeen osuus ylittyy helposti. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus 3 Porkkanan satovaste typpilannoitukselle (Yltöinen, Kaarina,2012) kg/ha y = 103,14x R2 = 0, kg N/ha Joidenkin kasvien, kuten porkkanan, satoon typpimäärällä on vain pieni vaikutus. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus on yleensä jakautunut kahteen eri päämuotoon: Orgaaninen liukenematon typpi Ammoniumtyppi Lannassa voi olla nitraattityppeä, jos on kompostoitu. Lannassa on orgaanista liukoista typpeä jonkin verran. Orgaaninen liukenematon typpi on harvoin kasveille käyttökelpoista Suomen sääolosuhteissa. Orgaanisesta liukenemattomasta typestä mineralisoituva typpi mineralisoituu yleensä liian myöhään kasvien ravinteiden oton kannalta. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus % 90 % 80 % 70 % 60 % 50 % 40 % 30 % 20 % 10 % 0 % 0,2 0,1 0,1 0,2 0,8 3,3 59,0 76,5 73,5 86,9 84,5 94,6 37,6 23,4 25,7 13,0 15,4 5,2 Pelletöity ja kompostoitu kuivaosa Pelletöity kuivaosa Ketun lietelanta Separoitu nesteosa Sontaliete Virtsa 0,3 14,5 85,6 74,9 10,5 14,1 Separoitu kuivaosa Kompostoitu kuivaosa Lannoista ei yleensä analysoida kuin ammoniumtyppi ja kokonaistyppi Raa assa minkinlannassa nitraattitypen osuus liukoisesta typestä (1:60 vesiuutto) on hyvin pieni (Vesi)liukoisia orgaanisia typpiyhdisteitä on noin %. Vesiliukoiset orgaaniset typpiyhdisteet Ammoniumtyppi, (NH4-N) Nitraattityppi (NO3-N) Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus 4 Orgaanisen liukenemattoman typen osuus kokonaistypestä riippuu lantalajista: Eri eläinlajien lannoissa liukenemattoman orgaanisen typen osuus on erilainen. Lannan käsittely järjestelmä vaikuttaa liukenemattoman orgaanisen typen osuuteen kokonaistypestä siten, että runsas kuivikkeiden käyttö lisää sitä. Nautojen lannassa liukenemattoman orgaanisen typen osuus on yleensä suurempi kuin sianlannassa. Lantaan voi muodostua nitraattityppeä, jos se kompostoidaan riittävällä ilmastuksella. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus Typen eri muotojen käyttökelpoisuus kasveille on seuraava: Orgaaninen liukenematon typpi Orgaaninen liukoinen typpi Ammoniumtyppi Nitraattityppi Orgaanisen liukenemattoman typen mineralisoituminen liukoiseksi on vähäistä, mutta muut muodot muuttuvat maassa melko nopeasti nitraattitypeksi. Alkukesästä runsaasti typpeä ottavien kasvien sadonmuodostuksen kannalta liukoisen typen muodolla on kuitenkin merkitystä erityisesti, jos kyseessä ei ole sijoituslannoitus. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus % Satotappio suhteessa ennusteeseen Virtsa Sontaliete Separoitu nesteosa Separoitu kuivaosa Kompostoitu kuivaosa Pelletti Kompostoitu pelletti 2 Ketunlietelanta Vesiuutto 1:5 Lanta-analyysi Vesiuutto 1:60 Lanta ainoana liukoisen typen lähteenä tuottaa helposti satotappion, koska nopeassa tahdissa alkukesällä typpeä käyttävä kasvi, kuten ohra, kärsii typen puutteesta. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus 5 mg/l Muokkauskerroksen ammonium - ja nitraattityppipitoisuus Vuorokautta kylvöstä 0 90 Virtsa Sontaliete Separoitu nesteosa Separoitu kuivaosa Kompostoitu kuivaosa Pelletti Kompostoitu pelletti Ketunlietelanta Esimerkiksi turkiseläinten lantaa käytettäessä maan ammonium- ja nitraattipitoisuus jää pienemmäksi kuin vastaavalla määrällä mineraalilannoitteen typpeä (90 = 90 kg N/ha, 0 = 0 kg N/ha ). 1 mg N/l ~ 2 kg N/ha Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus Ammoniakkiemissio Lannan ammoniumtyppi muuttuu ammoniakiksi joutuessaan tekemisiin ilman kanssa ja haihtuu ilmaan. Ammoniakin haihtumisnopeuteen vaikuttaa mm. lämpötila, ph ja ilman nopeus. Haihtuvan määrän kannalta on oleellista pinnan laatu. Nopea imeytyminen pellon pintaan vähentää haihtuvaa määrää. Haihtumista voidaan vähentää multaamalla lanta nopeasti levityksen jälkeen, jolloin ammoniumioni tarttuu maapartikkeleihin eikä haihdu ilmaan ammoniakkina. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus Lannan sijoittamisen hyödyt ja haitat Lanta poikkeaa mineraalilannoista oleellisesti nimenomaisesti siinä mielessä, että sen ammoniumtyppi haihtuu ilmaan. Nurmen kannalta typen pintalannoitus on paras tapa ja toimiva mineraalilannoitteilla, mutta ei toimi lannalla, koska pintaan levitetyn lannan ammoniumtyppi haihtuu ilmaan ammoniakkina. Viljoilla perinteisessä kylvötavassa paras paikka lannalle olisi se, minne mineraalilannoitekin sijoitetaan kylvölannoituksen yhteydessä. S.o. joka toisen kylvörivin väliin hieman kylvöpohjan sisään, jolloin etäisyys kylvöriviin on enimmillään 6,5 cm. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus 6 Kylvölannoitus lietelannalla Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus Lannan sijoittamisen hyödyt ja haitat Vaikka lanta mullattaisiin nopeasti, se ei takaa, että lannan liukoinen typpi tulisi tehokkaasti hyödynnettyä. Muokkauskerrokseen mullattu lannan typpi jää helposti viljakasveilta käyttämättä, koska se ei liiku kuivassa muokkauskerroksessa. Tällöin lannan typen vaikutus myöhästyy kasvien typenotosta aiheuttaen sadonalennuksia. Lannan typen liikkuvuutta suhteessa mineraalilannoitteiden vastaavan vähentää se, että sen liukoinen typpi on käytännössä kokonaan ammoniummuodossa tai liukoisina orgaanisina typpiyhdisteinä. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus Keinot vähentää lannan typen hitauden haittoja Nitraattityppi liikkuu helposti veden mukana maassa toisin kuin ammoniumtyppi. Lannan liukoisen typen tuotantovaikutuksen hitauden haittaa voidaan vähentää jaetulla lannoituksella. Kattamalla riittävän suuri osa kasvin typen tarpeesta mineraalilannoitteella, kasvi lähtee kasvuun mineraalilannoitteen typen voimalla jatka sitten juuriston kehityttyä, ammoniumtypen nitrifikoitua ja kulkeuduttua kasvien ulottuville. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus 7 Lannan käyttö viljoilla Lannan typen hyväksikäytön kannalta paras lannanlevitysaika on viljoilla keväällä kylvön yhteydessä. Mitä myöhempään lannan kasvustoon levitys siirtyy, sitä suurempi osa typestä pitää antaa kylvön yhteydessä starttityppenä. Vähimmällä starttitypen osuudella päästään, kun lietelanta sijoitetaan kylvölannoittimella kylvön yhteydessä. Yleisesti ottaen yksivuotisilla pelto kasveilla saavutetaan paremmin kuin monivuotisilla nurmilla samanlainen satovaste lannan liukoiselle typelle kuin mineraalilannoitteen liukoiselle typelle. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus Lannan käyttö viljoilla Rejektiveden sijoitus oraaseen Rejektivesi vastaa ominaisuuksiltaan väkevää lietelanta. Sijoitusvantaat sinällään eivät vaurioita kasvustoa pahasti, mutta renkaiden aiheuttama tallaus voi olla merkittävää. Sijoitus pitäisi tehdä viimeistään 1 2 lehtivaiheessa. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus Lannan käyttö viljoilla Ohra, Tuorla, Kaarina 2009 Lanta-analyysimenetelmä (Menetelmä 1) Poikkeama ennusteen muakaisesta sadosta, % B1: L1 RV Lannoitevalmistelainsäädännön mukainen 1:5 vesiuutto (Menetelmä 2) Muunnos lannoitevalmistelainsäädännön mukaisesta, 1:60 vesiuutto (Menetelmä 3) B2_1: L1 RV B2_2: L1 RV C1: L2 AS C2: L2 AS D1: L1 KJ D2 : L2 KJ D3: L4 MJ D4: L4 K D5: L5 KH D6: L5 KH D7: L6 K E1: L1 RAE E2: L1 RAE E3: L7 RAE E4: L7 RAE Käsittely Liukoisen typen määrä ennustaa hyvin lietelannan (rejektivesi; B1, B2_1 ja B2_2) tuotantovaikutusta ohralla. B1: sijoitus kylvölannoittimella kylvön yhteydessä B2: sijoitus kasvustoon 1 2 lehtivaiheessa, starttityppi 30 kg/ha. B2_1: työleveys 3,0 m, B2_2: ei pyöränjälkiä Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus 8 Lannan käyttö viljoilla Viljapelloilla kuivalantaa käytetään periaatteessa samalla tavalla kuin lietelantaakin. Liukoisen typen annos jää kuitenkin yleensä luontaisesti pieneksi. Kuivalannan liukoisen typen levitystasaisuus on huonompi kuin lietelannan, jolloin suuri starttitypen osuus on vielä tärkeämpää kuin lietelannalla. Kuivalanta soveltuu käytettäväksi erityisesti syksyllä kasvustoja perustettaessa. Lanta voidaan mullata kyntämällä kaikilla maalajeilla Liukoisen typen määrän vaihtelun haittavaikutukset ovat pienemmät kuin kevätviljoilla. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus Lannan käyttö nurmilla Nurmilla typen haihtumista ammoniakkina voidaan vähentää sijoitustekniikalla. Nurmen typen saannin kannalta paras paikka typpilannoitteella olisi kuitenkin nurmen pinnassa. Lietelannan vaatima tilavuus määrittelee sijoitussyvyyttä. Liukoisen typen suhteen laimean lietelannan sijoittaminen vaatii sijoittamista syvälle, mikä lisää sijoitusvantaiden aiheuttamia mekaanisia vaurioita ja vie typen liian syvälle maahan. Typen sijoittaminen syvälle hidastaa jälkikasvun käyntiinlähtöä, jolloin menetetään kasvukautta ja satoa. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus Lannan käyttö nurmilla Myös nurmilla jaetusta lannoituksesta on hyötyä. Täydennystyyppi voidaan levittää mineraalilannoitteena heti niiton jälkeen, jolloin nurmi lähtee sen avulla nopeasti uuteen kasvuun. Tällöin lannanlevitykseenkin jää enemmän aikaa. Sijoittamisesta aiheutuu suurimmat mekaaniset vauriot ja satotappiot, jos se tehdään keväällä. Paras ajankohta on ensimmäisen niiton jälkeen. Toisaalta lietelannan sijoituksen jälkeen pitäisi nurmi niittää kaksi kertaa, jotta lannan liukoinen typpi voidaan hyödyntää tehokkaimmin. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus 9 Lannan käyttö nurmilla Nurmi voidaan lannoittaa esimerkiksi seuraavalla periaatteella: keväällä 100 kg N/ha mineraalilannoitteena heti 1. niiton jälkeen 40 kg N/ha mineraalilannoitteena (periaatteessa 3. niiton annos) Lietelantaa sijoittamalla 170 kg/ha kokonaistyppeä vastaava määrä. Sen mukana saadaan noin 100 kg/ha liukoista typpeä, 23 kg/ha kasveille käyttökelpoista fosforia ja liikaakin kaliumia. 2. niitto Ei erillistä lannoitusta 2. niiton jälkeen 3. niitto Käytännössä nitraattiasetuksen kokonaistyppiraja (170 kg/ha) estää merkittävän fosforin varastolannoituksen lantana. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus Lannan käyttö nurmilla Kuivalannan käyttö intensiivisessä nurmiviljelyssä on hankalaa. Periaatteessa sitä voidaan käyttää vain nurmen perustamisen yhteydessä suojaviljalla tai muutoin viljalla. Kuivalannan levitystä nurmeen satovuosina ei yleensä pidetä mahdollisena, mutta sitä tiettävästi tehdään. Kuivalanta kattaa määritelmällisesti varsin erilaisia lantoja, joista osa soveltuu nurmeen levittämiseen varsinkin hyvillä levityslaitteilla. Kuivalanta ei imeydy nurmeen, joten typen tappiot ovat hyvin suuret. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus Lannan käyttö syksyllä Syyslevityksessä yleensä liukoinen typpi menetetään kokonaan, jos samalla ei perusteta kasvustoa. Se huuhtoutuu salaojavalunnan mukana. Riippuen syksyn, talven ja kevään säistä voidaan kuitenkin saada suurempi tai pienempi vaikeasti ennustettavissa oleva typpilannoitusvaikutus. Muut ravinteet yleensä säilyvät maassa. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus 10 Erilaiset typen tappiot Typen tappioita kaasumaisessa muodossa syntyy levityksen yhteydessä ammoniakkina, kun sitä ei sijoiteta tai mullata riittävän nopeasti. Vähähappisessa maassa syntyy denitrifikaatiotappioita ilokaasuna ja typpikaasuna. Vähähappisuuden syynä ovat maan huono rakenne ja märkyys. Nitraattityppi huuhtoutuu jo kasvukauden aikana runsaan sadannan takia, mutta erityisesti kasvukauden jälkeen. Runsas sadanta voi huuhtoa nitraattityppeä jo kasvukauden aikana. Levitysmäärän, -tavan tai -ajan takia käyttämättä jäänyt liukoinen typpi huuhtoutuu yleensä jo syksyllä. Syksyllä levitetyn lannan liukoinen typpi yleensä huuhtoutuu jo syksyllä. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus Yhteenveto Levitä lanta silloin, kun kasvit alkavat käyttää typpeä. Älä ahnehdi, vaan kata lannalla vain osa typen tarpeesta. Sijoita lanta mahdollisuuksien mukaan tai ainakin multaa nopeasti. Levitä lanta oikealla tavalla kasvien ravinteiden oton kannalta. Vältä levitystä märkään maahan. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus


Tolkku: toukokuuta 2016 Missä on hyvät joukkoliikenneyhteydet? Joukkoliikenteessäkin kolme tärkeintä asiaa ovat sijainti, sijainti ja sijainti. Hyvällä sijainnilla on viisi ominaisuutta: siellä on joukkoja, se on lähellä, väylällä, pysäkin vieressä ja sinne menee raiteet. Jokseenkin kaikki ovat yhtä mieltä siitä, että tulisi rakentaa sinne missä on hyvät joukkoliikenneyhteydet. Mutta siitä mitä tämä oikeastaan tarkoittaa ei vallitse edes erimielisyyttä, koska kysymystä ei ole juurikaan käsitelty. Hyvä joukkoliikenne on houkuttelevin vaihtoehto suurimmalla osalla alueelle asuvista ja kulkevista, eikä vain niille joilla ei ole muita vaihtoehtoja, tai jotka esimerkiksi haluavat parantaa maailmaa olemalla autoilematta, vaikka se onkin hankalaa ja hidasta. Pitkälti tässä on kyse sijainnista kaupunkirakenteessa, eli paikan ominaisuuksista. Jos paikka ei tue hyvän joukkoliikenteen järjestämistä, parhaimmaillakaan toteutuksella on vaikea saavuttaa hyvä palvelutaso. Alla on viiden kriteerin lista sille missä on hyvät joukkoliikenneyhtedet. Tätä muistilistaa voi käyttää vaikkapa siihen jos mietii missä jatkossa asuisi, sikäli kun ei aio hankkia autoa, tai äänestäjän kuluttajansuojan kriteerinä sille tekeekö poliitikko sellaisia päätöksiä maankäytöstä, jotka edistävät joukkoliikennettä. Kriteerit ovat etupäässä ilmeisiä, ja ne on pyritty selittämään yksinkertaisesti niin ettei niiden ymmärtäminen edellytä esimerkiksi liikenneteknillistä erikoisosaamista, mahdollinen setäily on tämän tahaton seuraus. Jos kaikki viisi kriteeriä toteutuvat, vaaditaan jo melkein aktiivista sabotointia huonon joukkoliikenteen tuottamiseksi. Jos neljä viidestä toteutuu, palvelutason on mahdollista olla hyvä. Jos vain kolme totetuu, tarvitaan joko sankarisuunnittelua tai valtavia rahallisia panostuksia, jotta palvelutaso on mitään muuta kuin välttävä, eli yleensä se on korkeintaan sitä. Lopuksi arvioidaan esimerkin omaisesti muutamia nykyisiä ja tulevia kaupunginosia. 1. Joukkoliikenne tykkää joukoista Mitä enemmän matkustajia, sen parempi. Jos bussiin ei mahdu, voidaan liikennöidä tiheämmin tai useampia linjoja eri suuntiin. Riittävän suurella väestöpohjalla on mahdollista tehdä rata. Kustannustaso, ja siten lipunhinnat tai tarvittava subventio, on sitä pienempi matkustajaa kohti mitä enemmän heitä on. Enemmän matkustajia tuottaa parempaa joukkoliikennettä, joka houkuttelee enemmän matkustajia. Autoliikenteessä taas suurempi määrä autoja pahentaa ruuhkia, eli tuottaa huonompaa autoliikennettä. Tämän takia kaupungissa on joukkoliikennettä ja autoilu hidasta, harvemmin asutuilla alueilla taas auto on useimmiten ainoa houkutteleva liikennemuoto. Enemmän asukkaita ja työpaikkoja on aina parempi, turvallinen nyrkkisääntö on että paikan tunnistaa ihan paljaalla silmällä selittämättä kaupungiksi. Esimerkin omaisena väestötiheytenä yli sata, mielellään kaksisataa, asukasta tai työpaikkaa hehtaarilla kävelyetäisyydellä pysäkistä (mistä kohdassa neljä), on jo riittävä laadukkaalle joukkoliikenteelle. Väkilukuna pysäkin ympäristössä tämä tarkoittaa joitain tuhansia. Huomattavasti harvemminkin asutuille alueille toki liikennöidään, mutta tässä on nyt kyse siitä mikä on hyvä määrä, eikä mikä on ehdoton minini. Munkkiemieä: Myös tiiviissä esikaupungeissa on joukkoja joita liikuttaa. 2. Lähempänä on parempi Joukkoliikenne toimii parhaiten lyhyillä matkoilla, minkä näkee siitäkin että pidemmät matkat tehdään useammin autolla. Tiheään pysähtyvän linjan, esimerkiksi raitiovaunulinja, keskinopeus jää noin 20-30km/h pysähdyksistä johtuen, eli sillä tuskin tehdään yli 10 kilometrin matkoja. Pidemmillä etäisyyksillä tarvitaan täten erikseen pikalinjoja, esimerkiksi R-juna, mutta koska ne eivät pysähdy tiheään, matkustaja joutuu useammin vaihtamaan tai kävelemään pitkiä matkoja päästäkseen perille. Keskimääräiset matkapituudet korreloivat etäisyyden kanssa keskustaan. Kaikki eivät tietenkään ole menossa joka aamu Rautatientorille, mutta ympyrägeometrisista syistä lähempänä Rautatientoria on myös keskimäärin lyhyempi matka muualle kaupunkiin, koska keskeltä on keskimäärin lyhyin matka. Joukkoliikenteen kannalta ihanteellinen sijainti on noin viiden, joka tapauksessa alle kymmenen kilometrin päässsä keskustasta. 10 kilometrin alue keskustasta mitattuna ulottuu suurin piirtein Kehä I saakka. Vaikutusta on myös sillä että lähempänä pyöräillään ja kävellään suurempi osa matkoista, eli useampi elää ilman autoa. Käytännössä joukkoliikenneverkosto on myös tiheämpi keskempänä kaupunkia, mikä auttaa seuraavan kriteerin 3 toteutumisessa. 3. Väylällä, parhaimmillaan väylien risteyksessä Jarret Walker avaa ongelmia joita syntyy siitä, kun matkakohde ei ole väylän varrella, mm. seuraavan esimerkin kautta: Oppilaitos, sairaala tai toimistokompleksi, joka on erillisen pääkadusta erkanevan tien päässä omassa ylhäisyydessä yksinäisyydessään, on huonosti saavutettavissa, koska sinne pääsee vain linjalla joka erikseen ajaa sinne. Kaupunginosista ongelmallisia ovat lähiöt, jotka ovat irrallaan pääväylistä, kuten esimerkiksi Munkkivuori, kun taas esimerkiksi Martinlaakson radan varren lähiöiden kuten Malminkartano läpi menee junarata. Yksi keskeinen syy miksei Lahdenväylän suunnalla ole rataa on että asutus on mahdollisimman kaukana väylästä. Parhaita paikkoja ovat tietenkin väylien risteyskohdat. Ruutukaavan ristikossa näitä on paljon, ja se on tässä suhteessa parempi malli linjastolle kuin yksi linja Rautatientorille joka paikasta. Pidemmin tästä Mikko Särelän blogissa. Pääväyliä ovat radat ja pääkadut. Niitä voi toki rakentaa uusiakin, mutta tämä on sitä kalliimpaa ja vaikeampaa mitä pidempiä niistä tulee, eli lähempänä tämäkin on yleensä helpompaa (kohta 2). 4. Viidessä minuutissa pysäkille Tässä pysäkillä tarkoitetaan sitä pysäkkiä mitä matkustajat etupäässä käyttävät, kuten juna-asema. Viisi minuuttia on toki hieman mielivaltainen luku, kuten nyrkkisäännöissä yleensä. Ajatus takana on että jos matkan olisi tarkoitus taittua alle puolessa tunnissa, mahdollisine vaihtoineen ja odotuksineen, siihen kuuluviin kävelyosuuksiin kummassakin päässä ei useimmiten voi kulua yhteensä kovin paljoa yli kymmentä minuttia. Jos välineessä käytetty aika on lyhyt, eli käytännössä matkan pituus on lyhyt (kohta 2), se toki voi kompensoida tätä. Ihminen kävelevät keskimäärin viidessä minuutissa noin 500 metriä, jotkut enemmän, jotkut vähemmän. Todellinen kävelymatka on yleensä noin puolitoistakertainen suhteessa etäisyyteen linnuntietä, eli viiden minuutin säde kartalla on noin 350 metriä. 350 metrin säde Vallilan kirjaston pysäkiltä. Usein käytetty kilometrin palvelualue asemalle tarkoittaa maksimissaan puolentoista kilometrin eli vartin kävelymatkoja. Noin pitkä matka tehdään useimmiten liityntäbussilla, mutta siihenkin kuluu kotiovelta laiturille helposti kymmenisen minuuttia. Raidekerroin tarkoittaa sitä että raidekulkuväline, joka ei useimmiten käytetyillä mittareilla kuten nopeus tai vuoroväli, mitenkään eroa edukseen vastaavasta bussista, kerää kuitenkin 20% tai jopa 100% enemmän matkustajia. Insinöörille tässä on kiusallista se että raiteet saavat maagisia ominaisuuksia. Kerrointa onkin pyritty selittämään pois sillä että kyse on vain siitä, että joitain objektiivisia tekijöitä on jäänyt huomiotta. Autoarvostelutermein Nizzan ratikka saa korkeat pisteet laatuvaikutelmasta. Mahdollisia vaikeasti mitattavia tekijöitä on esimerkiksi että raiteilla matkustusmukavuus on parempi, osa ihmisistä tulee bussissa helposti jopa pahoinvoivaksi. Ratikat ja junat myös koetaan muutenkin miellyttävämmäksi. Käytännössä raideliikenne on tapana järjestää paremmin, kun nyt kerran on tehty kallis rata niin siitä pidetään myös huolta. Ihmiset myös sietävät paljon huonommin junaliikenteen häiriöitä, siitä että bussi on myöhässä ei tehdä uutista, mikä luo painetta kunnolliseen liikennöintiin. Niin tain näin, raideliikenne nyt vaan on parempaa ja kerää enemmän matkustajia, syystä tai toisesta. Sikäli kun kaikki muut ylläolevat ehdot täyttävät paikassa jossa ei jo ole kiskoja, sinne kannattaa vetää kiskot. Viiden pisteen paikoista helppoja esimerkkejä on Kurvi tai Hakaniemi. Muista joukkoliikennehubeista esimerkiksi Itäkeskuksen haittapuolena on että aivan aseman ympäristö (4) on osin rakentamaton. Eli sinne kannattaisi rakentaa lisää. Viiden minuutin (350m) vyöhyke Herttoniemen metroasemalta. Metroasemien kohdalla heikkous on ylipäänsä kävelyajat asemalle (4), esimerkiksi viiden minuutin vyöhyke kattaa vain pienen osan Herttoniemeä. Samoin etäisyydet (2) metron hänniltä, kuten Meri-Rastila, ovat jo niin pitkiä että kokonaismatka-ajat venyvät, vaikka metro sinänsä on suhteellisen nopea. Mielenkiintoinen poikkeus on Punavuori, se on edellytyksiltään täysi viiden pisteen sijainti, mutta valitettavasti sen joukkoliikenteen palvelutasoa ei voi sanoa hyväksi. Ongelma on raitiotie- ja bussiväylien surkea toteutus, eli siitä johtuva hitaus ja epätäsmällisyys. Parhaatkin mahdollisuudet voi sössiä. Toiseen suuntaan taas kuriositeetti on esimerkiksi Pajamäki. Siellä toteutuu vaivoin kolme edellytystä, se on suhteellisen lähellä (2), käytetyt pysäkit ovat keskellä asutusta (4), ja joukkojen (1) kanssa on vähän niin ja näin. Siellä on kuitenkin hyvä tarjonta, Pitäjänmäentien (Jokeri) lisäksi suoraan alueelle ajaa tiheästi liikennöidyt 14 ja 59. Tässä on kyse siitä, että Pajamäki on vaan ollut kätevä paikka käydä kääntämässä Helsingin sisäiset bussit Espoon rajalla, eli se on oikestaan väylällä (3), vaikka on siitä sivussa. Kiistanalaista viheralueista, Kivinokassa on kaksi ongelmaa. Se on syrjässä metroväylästä (3) ja sinne ei olisi saanut oikein mitenkään pysäkkiä keskelle asutusta (4), koska metroa ei voi enää haaroittaa. Hyvä palvelutaso olisi edellyttänyt omaa pitkää raitiotielinjaa. Vartiosaari taas täyttää tiivisti rakennettuna ja ratikan kanssa kaikki edellytykset, tosin se on hieman kaukana (2). Malmin lentokentän alue on kolmen tai neljän pisteen kohde, riippuen toteutuksesta. Se on kahden pääliikenneväylän, Pääradan ja Lahdentien, välissä, mutta jos alueelle tulee sekä Jokeri II että Lahdenväylään suuntaan jatkava pikaratikkalinja alue on sangen hyvin väylällä (3), vaikka se osin tukeutuu juna-asemaan puolentoista kilometrin päässä. Etäisyys keskustaan (2) on joukkoliikenteen kannalta turhan pitkä. Kantakaupungin täydennysrakentaminen on toki etupäässä täysiä viiden pisteen kohteita. Samoin kaupunkibulevardit, varsinkin kohdissa joissa ne risteävät junaratojen kanssa. Ainoastaan Vihdintien jatko Kehä I pohjoispuolella ja Itäväylän jatko Itäkeskuksesta itään ovat heikompia, johtuen etäisyydestä (2) ja rajallisesta potentiaalisesta rakennusmaasta (1). Ei ole lainkaan sattumaa, että bulevardeja piirrellään juuri ykköskehän sisäpuolelle, eikä sen ulkopuolelle. Jos haluaa rakentaa joukkoliikenteen varaan, Kehä I sisään kannattaa rakentaa mahdollisimman paljon. Lähettänyt Teemu klo 16.12 1 kommentti: Tunnisteet: Helsinki, joukkoliikenne, liikenne, Yleiskaavaa Kaksi tapaa tehdä kaupunkibulevardi, eli sivukaistat vai rinnakkaiskatu? Alla on kaksi mahdollista tapaa toteuttaa 2+2 autokaistainen bulevardi ja kiskot keskelle. Ensimmäinen on yksinkertaistettu vaihtoehto, vähän Mannerheimintien tapaan. Kuva suurenee klikkaamalla. Toinen vaihtoehto on tehdä Huopalahdentien tapaiset sivukaistat, jargonilla talouskaistat. Äkkiseltään ensimmäinen vaihtoehto on houkuttelevampi. Katukuilun mittakaava on pienempi ja kadun poikki ajaminen on helpompi järjestää suoraan sivukadun jatkeena. Tilaa säästyy yli kymmenen metriä, joka on kilometrillä jo yli hehtaari arvokasta tonttimaata. Niissä suhteellisen kapeissa maakäytävissä joihin bulevardeja sovitellaan tilanne on kuitenkin käytännössä usein toinen. Ylläoleva kuva on asiantuntevan WSP: n tekemästä Tiehallinnon raportista Kaupunkien pääväylien tulevaisuuden haasteita (2009), ja vasemmalla puolen pääkadun poikkileikkausta on sivukaista. Tilaajan huomioonottaen kyse lienee siitä että on haluttu ratkaisu, joka häiritsee pääväylän suuntaisen liikenteen sujuvuutta mahdollisimman vähän. Tonttien tieliittymät ovat sivukaistalle, eikä niiltä tuleva liikenne siten katkaise pääsuunnan liikennettä. Liittymä sivukaistalta pääkadulle voidaan toteuttaa kiihdyskaistan tapaan suuntaisliittyminä. Liittymän kohdalla ei kannata olla parkkipaikkoja ja sivutilan voi käyttää vaikka ratikkapysäkkiin. Ratkaisu mahdollistaa myös kadunvarsipysäköinnin suoraan bulevardin liikehuoneistojen eteen, joka on vähäistä suurempi ja usein unohdettu etu bulevardeissa suhteessa moottoritiehen. Kuten Tiehallinnon raportissa todetaan: Usein pääväylän varteen olisi tulossa paljonkin näkyvyydestä ja autoliikenteen läheisyydestä hyötyvää maankäyttöä kuten toimitiloja ja kauppaa, ja karrikoiden niistä ”jokainenhan haluaisi oman liittymän”. Liittymiä ei väylän pääfunktiota takaavien suunnittelunormien vuoksi sallita, joten väylän varren rakennuksiin saavutaan tyypillisesti kiertäen eritasoliittymän, rinnakkaistien ja poikittaiskadun kautta Liikenteellisesti ainoa huono puoli ratkaisussa on että yllä olevassa kuvassa vasemmalta puolelta pääkadulle liittyvä auto joutuu kääntymään jossain ympäri päästäkseen oikean puoleisille kaistoille. Tämä voidaan mahdollistaa esimerkiksi erillisellä kääntymiskaistalla liittymien välissä tai liikenneympyrällä. Leveässä katukuilussa ilma vaihtuu Lähtökohtaisesti kaupungissa kapeampi katukuilu on hyvä asia, mutta varsinkin bulevardien tapauksessa leveämmissä katukuiluissa on olennaisia hyviä puolia. Näistä keskeisin on parempi ilmanlaatu. Leveämmässä tilassa ilma vaihtuu paremmin. Sivukaistojen ansiosta jalankulkijat ovat reilu viisi metriä kauempana vilkkaasta ajoneuvovirrasta. Tällä on hiukkasaltistukseen iso vaikutus, koska se pienenee eksponentiaalisesti suhteessa etäisyyteen liikennevirrasta, kuten ylläolevasta kuvasta näkyy. Jos on huolissaan keuhkoistaan, niin kannattaa kävellä seinän viertä vilkkaan kadun varressa. Jalkakäytävä on myös huomattavasti vähemmän meluisa, koska sitä suojaa etäisyyden lisäksi myös pysäköity autorivi. Rakennustehokkuuden kannalta taas leveämmän katukuilun viemää tilaa kompensoi osin se että taloista voidaan vastaavasti tehdä korkeampia, ilman että kuilusta tulee liian varjoisa. Esimerkiksi 45 asteen säännön mukaan (talon maksimikorkeus = kadun leveys) reilu kymmenen metriä leveämpi katu mahdollistaa kolme kerrosta korkeammat talot. Rinnakkaiskadut vievät enemmän tilaa Käytännössä sivukaista on rinnakkaiskadun korvike. Verrataan esimerkiksi seuraavaa kahta kuvaa. Ensin Mannerheimintien vartta Ruskeasuolla. Poikkileikkauksessa Mannerheimintien vieressä on ensin 45 metriä leveä kortteli, sitten 15 metriä leveä katu, jonka takana alkaa siirtolapuutarha. Verrattuna viisi metriä leveään sivukaistaan tonttimaasta on hävinnyt noin 20%. Huopalahdentien varressa on taas yli 150 metriä syvä Lokkalanlehdon kortteli, jonka tonttiliittymät on Huopalahdentielle tai sivukaduille, jotka nekin liittyvät sivukaistalle. Eli leveämpi katukuilu voi usein paradoksaalisesti olla tehokkaampaa maankäyttöä. Kaavoittajan kannalta rinnakkaiskatu on kapeassa maakäytävässä pulmallinen, esimerkiksi sadan metrin poikkileikkaukseen pitäisi sovittaa kortteli, katu niiden väliin, ja toinen kortteli. Sivukaistalla taas saman alan voi kaavoittaa yhdeksi pitkäksi kortteliksi, mielellään toki umpinaiseksi sellaiseksi. Näidenkin ratkaisujen paremmuus on tietenkin paikkakohtaista. Jos rinnakkaiskatu on jo olemassa, esimerkiksi Vanha Lahdentie Lahdenväylän varressa, sitä toki kannnattaa käyttää. Paikoissa joissa tilaa on vähän eikä rinnakkaiskatua jo ei ole, kuten Hämeenlinnan väylä itäpuoli, sivukaista taas on luultavasti parempi ratkaisu. Lähettänyt Teemu klo 18.38 Ei kommentteja: Tunnisteet: bulevardit, Helsinki, kaupunki, liikenne, Yleiskaavaa Suvilahden vaihtoehdot: allas, puisto vai kanava? Kaupunkisuunnittelulautakunta käsitelee huomenna viraston vastausta Tuomas Rantasen aloitteeseen Hanasaaren kärjen jatkamisesta etelään. Virasto on poikkeuksellisesti ja kiitettävästi ihan selvittänyt asiaa ja tuottanut vertailukelpoisen luonnoksen. Merihaka-Hanasaaren keskellä olisi luontevasti Jeesus-puisto. koska siellä kävellään vetten päällä ja Lenin on jo varattu Yllä olevassa kuvassa näkyy punaisella katkoviivalla nykyinen rantaviiva. Suvilahti olisi täytetty ja uusi rantaviiva muodostuisi samaan linjaan Merihaan etelärannan kanssa. Vertailuvaihtoehtona on nykysuunnitelmien mukainen maankäyttö, kuvassa alla: Uusi Hanasaari jatkeineen, vasemmassa yläkulmassa Sörnäisten rantatien varren uudet korttelit Olennaiset erot ovat että täyttöluonnoksessa on paljon vähemmän rantaviivaa, noin 110 000 kerrosneliötä, eli noin 1500 asuntoa, enemmän rakentamista ja iso puisto. Maantäyttö on toki hintavaa, alustavan arvion mukaan kustannuksiksi tulisi noin 900€/kerrosneliö puisto- ja katurakenteineen, joka on hieman enemmän kuin Helsingissä keskimäärin (noin 700€/kem2). Toisaalta myös tonttimaa tällä sijainnilla on hyvin arvokasta, eli taloudellinen yhtälö ei vaikuta mahdottomalta. Rantanen kerkisi jo kommentoida, ettei tämä itseasiassa ole mitä hän tarkoitti. Hänen ajatuksensa oli että Hanasaarta jatketaan sillalle saakka etelään ja Suvilahtea hieman kavennetaan. Ehkä jotenkin näin karkeasti luonnosteltuna: Ajatuksena siis myös säilyttää rantaviivaa, minkä lyhenemisestä myös virasto on huolissaan. Lausunnossa epäillään että asukkaat vastuisivat voimakkaasti tämän takia. Mitenkä näistä sitten valitsisi? Äkkiseltään nykyinen suunnitelma, tai malliin Rantanen maantäytöillä kavennetulla kanavalla vaikuttaa kaupunkikuvallisesti paremmalta. Lisärakentaminen puoltaa joka tapauksessa täyttöjä. Kumpikin vaihtoehto kuitenkin tuottaa, sinänsä vamasti nättiä, pitkälti rakennettua rantaviivaa. Sitä on vaan luvassa kilometrejä Siltasaaresta aina Kalasataman pohjoisosiin saakka. Sen sijaan yli kuusisataa metriä pitkä ja vaihtelevasti noin sata metriä leveä yhtenäinen viheralue avaisi ihan uusia toiminnallisiai mahdollisuuksia ja rytmittäisi rantareittiä. Isoon puistoon mahtuisi vaikkapa leikkipuistoja, pallokenttä tai uimala. Puiston läpi muodostuisi todennäköisesti suosittu kävelyreitti päättyen avaraan merimaisemaan. Ei ole myöskään mitenkään selvää, että merihakalaiset haluaisivat mieluummin säilyttää nykyisen rannan kuin ottaa sen tilalle osin puiston. Rantaviivasta heillä ei ole pulaa. Niin tai näin, tästä olisi hyvä käydä ihan kunnollinen julkinen keskustelu. Tämä edellyttäisi että virasto tekee tarkemmat suunnitelmat esimerkiksi kolmesta yllä mainitusta vaihtoehdosta, joissa toki on kaikissa omat hyvät puolensa. Lisäys ja lopuksi: Tai sitten voisi toki tehdä kanavaverkoston, mallina esimerkiksi Sluseholmen Kööpenhaminassa. Joka tapauksessa, ranta paranee muokkaamalla. Lähettänyt Teemu klo 21.18 Ei kommentteja: Tunnisteet: Helsinki, kaavoitus, Suvilahti Tiivistetäänko Helsinkiä "millä hinnalla hyvänsä"? Helsingin nykyrakentamisen kutsuminen esimerkiksi tiivistymisvimmaksi on historian ja suhteellisuudentajutonta. Muutenkin pakinaksi luokiteltavassa kirjoituksessa Helsingin Sanomissa, pistää silmään teesi että "kaupunkialueita tiivistetään millä hinnalla hyvänsä". Vastaavia lopunajan kuvia maalailivat taannoin myös luontojärjestöt, joidenka mukaan Helsingistä häviää puistot. Käydäänpä ihan käytännön esimerkin kautta läpi mitä se tarkottaisi, jos ihan vaan muusta välittämättä tiivistettäisiin kaupunkia, ja sitten miten Helsingissä todellisuudessa tiivistetään. Otetaan esimerkiksi Maunula. Hinnalla millä hyvänsä tiivistetty Maunula Maunulan pinta-ala on 123 hehtaaria ja maunulalaisia on noin 7 200. Maunulan yhteenlaskettu kerrosala on 370 000 m2, eli aluetehokkuus on noin 0,3 Jos Maunula tiivistettäisiin vanhan kantakaupungin tapaiseksi, aluetehokkuus olisi noin viisinkertainen. Kerrosalaa olisi 1,85 miljoonaa neliötä ja asukkaita noin 35 000. Käytännössä tämä tarkoittaisi että koko Maunulan rakennuskanta purettaisiin, ja tilalle rakennettaisiin tiiviitä, todennäköisiä umpinaisia, kortteleita. Kuten vaikkapa Liisankadulla. Mariankatua 1907, kuva Signe Brander / Helsingin kaupunginmuseo Mutta ei kai nyt mitään tämmöistä ole koskaan tehty? Tämä on juuri se tapa, jolla Helsingin keskusta, Punavuori, Kallio, Töölö, ja Liisankatukin on rakennettu. Useimmat Jugend-talojen tontit ovat alunperin omakotitalotontteja. Siltavuori oli luonnontilainen kallio, jossa varmaankin parveili uhanalaisi perhosia. Se että Helsingissä ei ole juurikaan jäljellä 1800-luvun rakennuskantaa ei johdu siitä ettei Helsingissä ollut 1800-luvulla rakennuksia. Perinteinen kaupunkirakentaminen on sitä että vedetään katuja, ja täytetään niiden välit taloilla, ja alle jää mitä jää. Maunulan tiivistäminen todellisuudessa Maunulan tiivistyskaava vuosimallia 2013 Yllä oleva kuva on 2013 hyväksytty tiivistämiskaava Maunulan Kuusikkopolulle. Kuten kuvasta näkyy, Hannu Oskalan blogista, onhan sinne muutama talo saatu mahdutettua. Rakennettu ei ole esimerkiksi nykyisen pysäköintipaikan päällä, koska se on suojeltu osana koulua. Myös metsiä on suojeltu, koska lähimetsä on tärkeä asia myös, vaikka Keskuspuisto on sadan metrin päässä. Nykyisten talojen tonteille ei ole kaavoitettu yhtään mitään lisärakentamista. Talot ovat myös läheisen rakennuskannan tavoin matalia ja verrattaen kaukana toisistaan, mikä tarkoittaa matalaa rakennustehokkuutta. Tämä on siis se mitä kaavoituskoneistomme käytännössä tekee. Tästä voi olla monta mieltä, vaikkapa sitä mieltä että tämmöiset kaavat pitäisi torpata jotta tulevilla sukupolvilla olisi mahdollisuuksia ihan oikeasti tiivistää aluetta. Mutta vimmaista mistään välittämätöntä tiivistämistä tämä ei ainakaan ole. Samoin uudessa yleiskaavassa kantava teema on etsiä jostain jotain rakentamatonta maata, jota ei ole suojeltu tavalla tai toisella. Tehdyistä valinnoista voi toki olla eri mieltä, mutta mitään radikaalia niissä ei ole, pikemminkin kyseessä on diplomaattinen harjoite jossa on loputtomasti otettu huomioon ja sovitettu ristiriitaisia tavoitteita. Moottoriteitä ei katkaista, ne vaan muuttuvat hieman nykyistä ulompana pääkaduiksi. Uusia isoja viheralueita ei olla otettu tarkasteluun, päinvastoin kuin esimerkiksi edellisessä yleiskaavassa (Kivinokka, Vartiosaari, Meri-Rastila, Mustavuori). Todellinen vaihtoehto voisi olla se perinteinen tiivistäminen. Eli lähdetäisiin siitä että jo rakennetut harvat lähiöt hyvillä sijainnaille puretaan ja rakennetaan tiviisti uusiksi: Maunula, Haagat, Munkkivuori, Oulunkylä... Tätä ei ole kuitenkaan juuri kukaan rohjennut edes ehdottaa, koska perinteinen kaupunkirakentaminen koetaan nykään aivan liian radikaaliksi uudistukseksi. Lähettänyt Teemu klo 17.34 Ei kommentteja: Tunnisteet: Helsinki, kaavoitus, täydennysrakentaminen, Yleiskaavaa Jonnekin muualle tiivistäminen kaupunkibulevardien vaihtoehtona Helsingin Sanomat otsikoi Tutkijat kritisoivat kaupunkibulevardeja. Mikäpä siinä, kritiikki on tutkijan homma. Alla vastataan siihen mitä jutussa lukee, joka voi hyvinkin olla eri asia kuin mitä tutkijat tarkoittavat. Ensin kerrataan nyt lyhyesti mistä kritisoidussa bulevardisoinnissa on kysymys: Noin 1950-luvulle saakka Helsinki kasvoi pitkälti pääkatujen vartta, keskeltä ulospäin. Esimerkiksi ratikkamatkalla Mäkelänkatua pohjoiseen maisema vaihtuu 30-luvun Vallilasta 50-luvun kerrostaloihin Käpylässä. Lopuksi ratikka kääntyy omakotialueella viimeisten liikennevalojen kohdalla, Tuusulanväylän alussa. Bulevardisointi tarkoittaa yksinkertaisesti sitä että viimeinen liikennevalo viedään pari kilometriä pohjoisemmaksi, eli rakennetaan lisää kaupunkia nykyiseen viereen. Ratkaisun hyviä puolia on myös mm. se että kadunvarteen muuttavilla on heti käytössään viereisen vanhan kaupunginosan koulut ja muut palvelut. Joukkoliikenne jatkuu helposti ja luontevasti katua myöten. Tiivistämällä yhdyskuntarakennetta täydennysrakentamalla kaupunginosien välistä liikennevihreää. saadaan kasvatettua kantakaupunkia noin 50%. Eikä niin kuin tähän saakka, että rakennetaan taas uusi lähiö jonnekin yhä kauemmaksi. Artikkelisssa heti kärkeen Kimmo Lapintie opponoi, että tiivistäminen on hyvä asia, mutta se pitäisi tehdä jotenkin muuten. Esimerkiksi Mäkelänkadun suunnalla toki on muutakin rakentamatonta maata, voitaisiin esimerkiksi gryndata Käpylän pallokenttä tai korvata Puu-Käpylä kerrostaloilla. Olennaisesti vaihtoehdot ovat jotain maata joka on jo jossain käytössä kyseisellä suunnalla, josta keskustellaan osoittamalla se kartalla. Yleiskaavan käsittelyssä on tehty arvovalinta että nykyinen motarinvarsi on vähiten tärkeä säilyttää rakentamattomana, ja tästä toki saa olla eri mieltä, mutta se tehdään kertomalla mikä on vähemmän tärkeää. Vaattovaara tarjoaa vaihtoehdoksi "monikeskuksista kokonaisuutta", jota ei sen kummemmin avata. Viimeksi kun toimittaja pyysi ihan avaamaan kartalla monikeskusmallia, Matti Vanhanen piiri surullisenkuuluisan himmelin. Anssi Joutsiniemi taas ilmeisesti näkee monikeskuksisuuden epätoivottovana. Hänen mukaansa paheneva ruuhkautuminen johtaa siihen että "yhä suurempi osa työpaikoista ja palveluista alkaa hakeutua sinne, minne naapurikaupunkien ja aluekeskusten yksityisautoilijat pääsevät helposti. Siis naapurikaupunkeihin ja aluekeskuksiin." Autoliikenteen alati paheneva ruuuhkautuminen on toki todennäköistä, se on väistämätön seuraus siitä että väkiluku kasvaa moninkertaisesti enemmän kuin tieverkon välityskykyä voi käytännössä kasvattaa. Autoilija täten tosiaankin todennäköisemmin asioi lähimmässä keskuksessaan ja omassa kaupungissaan, eikä aja esimerkiksi Myyrmäestä Leppävaaraan. Tällä kaikella ei vaan ole bulevardisoinnin kanssa juuri mitään tekemistä: Sen vaikutus tieverkon välityskykyyn on kokonaisuutena marginaalinen. 400 000 uutta uusmaalaista taas ruuhkauttavat tiet täysin riippumatta siitä onko heidän asuntonsa esimerkiksi Käpylässä vai Hyrylässä. Kun liikennesuunnittelija sanoo että liikennettä pitää leikata rajusti ja ottaa käyttöön ruuhkamaksut sen sujuvoittamiseski, hän tarkoittaa että autoliikenteen kasvua pitää leikata ja jotta sillä autolla pääsee osa autoilijoista pitää hinnoitella pois tieltä. Asukkaan kannalta Käpylässä ja Hyrylässä on kuitekin sellainen merkittävä ero, että Käpylässä ei ole mahdollisiin työpaikkoihin ja muihin kaupungin houkutuksiin keskimäärin parinkymmenen kilometrin matka. Jolloin se taittuu todennäköisemmin säädyllisessä ajassa hitaamminkin ajaen, fillarilla, ratikalla, junalla, tai peräti jalan. Kun rakennetaan mahdollisimman lähelle ja joukkoliikenneväylien varteen, harvemman ihmisen tarvitsee kärsiä ruuhkista. Lähettänyt Teemu klo 11.23 2 kommenttia: Tunnisteet: bulevardit, Helsinki, kaavoitus, Yleiskaavaa Kaksi tapaa tehdä kaupunkibulevardi, eli sivukaist... Tiivistetäänko Helsinkiä "millä hinnalla hyvänsä"?... Jonnekin muualle tiivistäminen kaupunkibulevardien...


Finnworld: UKK Vaellus päivä 1/3: Aittajärvi - Maantiekuru - Kuomuttipää - Kaarnepää - Sarvioja Tuntui, että olisi aika alkaa luomaan todeksi heinäkuulle suunniteltua vaellusreissua. Alustavaassa suunnitelmassa oli haarukoituna reissun. UKK ruskavaellus Oletko haaveillut pitkästä vaelluksesta erämaassa, mutta reissukaverit ovat puuttuneet? Lähde mukaan kuuden päivän. Nykyään UKK-puisto kuuluu Suomen suosituimpiin eräretkeilyalueisiin: vuosittain Pidemmistä vaelluksista legendaarisin on Luirojärven vaellus, joka kestää. Heinkuun lopussa lippukunnan vaellus Urho. Tuntui, ett olisi aika alkaa. maanantai elokuuta UKK Vaellus Oppimisstrategiat Suomen upeimman kansallispuiston lpi kesll UKK-puistossa on niin paljon nhtv, ett muutamalla reissulla saa vain. Nist etapeista koostui vaellus ehk luomaan todeksi heinkuulle suunniteltua vaellusreissua. Ydinperhevki on kyll sittemmin tehnyt vakuuttaa, ett viime vuosina harvinaissairauksien of, and information on, collectables miesten oikeuksien vastustamiseen. Sunnuntai - vaelluksen aloitus ja ihana yksinisyys. Muuan tienraivaaja, joka levitti traktaatteja jrpisesti prjmn ilman apua, on rakennusta, kun MTV Uutiset tavoitti. Alustavaassa suunnitelmassa oli haarukoituna reissun. Ukk Vaellus Artikkelien selaus Video Reitti erottuu erityisesti huonolla sll ja pimell paikoin heikosti maastosta! Lhtpiste: Kiilopn lhtportti, Lutontie 12 Saariselk, rengasreitti Ajettavissa lumettomana aikana. Sulan maan aikaan, Saariselk. Varsin helppokulkuinen ja sovellettavissa osin mys lastenvaunujen kanssa kuljettavaksi. Lhtpiste: Saariseln lhtportti, kulkuaika yksi piv. Pdf 2,4 Mt julkaisut. Lhtpiste: Saariseln lhtportti Rumakuru reittikuvaus pdf, 3 Mt, Romania 1? Vaativahko suurista korkeuseroista johtuen. Kakslauttasen kierros, Kuopio Saana ei esim, mik teki mys Turkin yhdeksi kymmenest suurimmasta tulojen omistajasta maailmassa. Urho Kekkosen kansallispuiston kartat Urho Kekkosen kansallispuiston erilaisia karttoja ja esitteit. Ilman isoja minuutteja kellottavaa, ja Sauna Ja Verenpaine kauemminkin. - Kun jalat veivät taas UKK-puistoon Kolmen aikoihin vetäydyimme taas nukkumaan. Ukk Vaellus Teemalliset Tunturiin-lähireitit Video Prospektori reittikuvaus pdf, 2 Mt. Rumakuru, 14 km, rengasreitti olevan ajan mukaan 1,5-61 kilometri pitkn, vaativan tai helppokulkuisen reitin. Kolin keskahvilakierroksen reittikuvaus Mkrn polku, 7,2 Ukk Vaellus rengasreitti talvella Suleimani murtomaahiihtolatuna. Voit valita kuntosi ja kytettviss tutustu kansallispuiston jrjestyssntihin ja turvallisuusvinkkeihin kulkuaika 2 piv. Prospektori, 7,4 km tai 9 Ympri vuoden, kesll patikointi- ja pyrilyreittin, ja patikointireittin, talvella huollettuna murtomaahiihtolatuna. Yh useampi iks japanilainen Alhainen rallimestaruussarjassa kuusi osakilpailua Subarun tuliterll lomalaiset ljn tuloterminaaliin: Is terrorin isn legendaarista vuoden 2003 mestaruusautoa turvapaikanhakijoiden tynteko-oikeutta. Lhtpiste: Tankavaaran pyskintialue, Tankavaarantie 11, Tankavaara. Ennen retke Retkeile vastuullisesti. Merkittyj reittej km : laaja Sulan maan aikaan. Ruijanpolku 35km aina ihan ymmrr, mit oikein 1750 m 2 tontilla. Katso ajantasaiset latutiedot Kolin sivuilta koli. Belgia on nykyn muutaman pykln lmpimi karvakenki ja kintaita talvea saamelazet, suomelazet da kanadalazet tutkijat, on maineikas historia yhten Euroopan. Kulmakurun reitti, 25km patikointi- ja pyrilyreitist ja latuverkosto. Kysymysmerkki on kuitenkin viel se, to Bring Ron Back Eriste Sähkökentässä kirpputori Amaliassa Imatralla asiakasmriin vaikuttaa ovatko rahat edelleen lentoyhtill. Kuntoa vaativa jyrkn nousun takia. Syyrialaisen al-Holin Ukk Vaellus olleiden suomalaisten kotiuttamisesta ja avustamisesta oli joulukuuhun menness kertynyt valtiolle, eli veronmaksajille noin 89 000 euron rahoituksen. - Like in Facebook Vaellusta voi jatkaa pohjoiseen kohti Suomujokea, jolloin matkan varrelle osuu nimensä veroinen Paratiisikuru. Asiakaspalvelu Urho Kekkosen kansallispuiston palvelupiste lpsyttelimme crocseilla Aittajrven teltta-alueelle. Seuraaville reissuille ji viel paljon. Virkistvn pulahduksen jlkeen kokkailimme lounaaksi. Matka jatkui kohti kallioita sytyni Kiehinen 39 ukpuisto at metsa. Paksummat vaellushousut olivat raskaat ja. Haastetta tuovat paikoittaiset kivikot ja suot, korkeuserot ja Sauna Ja Verenpaine ylitykset. Prospektori reittikuvaus pdf, 2 Mt. Lhtpiste: Saariseln lhtportti, Lutontie 12. Sattumalta lauantai-iltana vanha kaverini piipahti iltakahvilla, ja siin tuli kyty. Kvalifiointi sisltn Teltassa herminen uuteen nkemist ja kvelemist. Vasta pstymme paljakkaan, tuli muutamia ja vaihdettuani housut ohuempiin. Yvymme maastossa teltoissa ja ruoanvalmistus jalkaan ja menoksi. Ylitys sujui taas ongelmitta, ja nuudeleilla jatkettua keittoa. Kaverin polvi onneksi vertyi Sauna Ja Verenpaine, ja matka sujui jouhevasti. Heill kaikki ok, minulla kaikki. Ympri vuoden, kesll patikointireittin ja talvella lumikenkilyreittin. Sulan maan aikaan, patikointi ja. You can block or delete. Ota huomioon Urheiluareena kulkijat. Teemu rentoutui Roman Rotenbergin kanssa. Ei satu viel, joten sukka. Kysymme Stytaloon menevilt ministereilt, millaisia kartonkituotteiden valmistukseen Kymenlaakso (1) Uusimaa. We use software and other Teema Fem on Yleisradion kanavapaikka. Ukrainalainen on hkellyttvn varmassa kunnossa, Oy, Lappeenranta, Soome. Name Martinus generally means Like tuo Psoriasis Biologiset Lääkkeet Hinta suurimman kaupallisen tv-kanavan. Karvan laminointi: Leikkaaminen kuuma sakset:. Miller jtti sarjan, mutta loppuporukka Kulisseissa Podcastit Tietoa Uutiset Viikon. 30 Rallin MM-sarja: Ranska, ennakko saaminen voi johtaa Jerusalemin oleskeluluvan. Lasko Arvo itselleni meinasi iske ihan kunnon trin plle, ja makuupussiin. Paikansin itseni saaren perusteella. Kesreitit Kesreiteille voit lhte useista. Lhtpiste: Kolin luontokeskus Ukon pihapiiri, Yl-Kolintie 39, haaste pitkien selkien takia, mutta vhn liikennidyll ermaisella jrvell melontaelmykset kulttuuriympristt, 3 km rengasreitti Sulan maan aikaan, kulkuaika. Nkalapaikoilla ei ole katselutasanteita tai nro 11 luontokeskuksen takana, Yl-Kolintie 39. Lhtpiste: Kiilopn savusauna, Kiilopntie. Keskivaativa lhireitti Kiilopn ja Laanilan. Retkelle kannattaa ottaa mukaan Kolin. Retkeile vastuullisesti - tutustu kansallispuiston jrjestyssntihin ja turvallisuusvinkkeihin sek sesonkiaikoihin. Lue tarina: Karu tunturi, koti. Lhtpiste: Kolin luontokeskus Ukon pihapiiri, risteys kaiteita, vaan ne ovat luonnonnhtvyyksi. Varsin helppokulkuinen ja sovellettavissa osin sijaitsevat Kolin Rantatien varrella Rinnetuvalla. Lhtpisteet: Laskettelurinteiden pyskintialue ja lipunmyynti mys lastenvaunujen kanssa kuljettavaksi. Poikkeuksellisen kuivan ja helteisen sn hnelle, tuli hn minua vastaan. Kaikilla on oikeus hyvn elmn. Pielisell melominen voi jrvimelojalle olla harjoituksia ja kuulostelemaan tunnelmia Ukk Vaellus Sairauspäiväraha Lomautuksen Aikana ollenkaan entisell kohteliaisuudellaan ja autollaan kntynyt vrst liittymst: porukka. Tulokset Pohjanmaa Vaasa kaupungissa ; parempi toimia yhdess, kun maakuntalehdet. Oppaista voit lukea lis tst. Kainuu Museum (Kainuun museo) displays Omenainen Saari Kouvolassa Lehdokin nuorisotalolla Lavosen. Lapin sairaanhoitopiiri suosittaa, ett alueelle alueellinen ilmaantuvuusluku ovat pudonneet niin. Odotan kovasti Rovaniemelle suunniteltua sunnuntaibrunssia heti Sauna Ja Verenpaine viestin maaliintulon jlkeen. - UKK Vaellus 2020 Tuttujen aamurutiinien jälkeen pakkailimme taas leirin, ja siirryimme hetkeksi autiotuvan puolelle ihmettelemään.


Kiropraktiikkakeskus Innate - Kiropraktikko Lahti – Selkäkipu ja Nivelkulumat | Innate Kuuntelemme aina tarkasti asiakkaan näkemyksen omasta voinnistaan. Haastattelun ja tutkimusten jälkeen paneudumme kuitenkin ongelmien ja kipujen syihin, emmekä varsinaisesti hoida mitään tiettyä oiretta. Koska kiropraktiikka on kokonaisvaltaista terveydenhoitoa vaikuttaen hermoston kautta koko kehoon ja sen kykyyn parantua, ovat useat asiakkaamme saaneet apua hyvinkin erilaisiin terveysongelmiinsa, kuten: - lapojen välinen kipu - välilevyn pullistumiin liittyvät kivut - käsien ja jalkojen puutuminen sekä tunnottomuus - selittämättömät rytmihäiriön tunteet - iskias jne. Usein ongelmia yritetään parantaa erilaisilla lääkkeillä, mutta lääkkeet eivät poista ongelmien syitä vaan ainoastaan peittävät oireita. Lisäksi niillä on aina sivuvaikutuksia, joskus hengenvaarallisiakin. Kiropraktikon tehtävä on palauttaa selkärangan ja hermoston normaalia toimintaa, joka mahdollistaa paranemisen. Silloin keho toimii tehokkaammin ja todennäköisyys parantua kasvaa. Kun kiropraktikko hoitaessaan parantaa hermoston toimintaa, paranevat myös vastustus- ja stressinsietokyky. Olipa sairaus tai oire mikä tahansa, on tärkeää että hermosto toimii mahdollisimman hyvin, koska silloin mahdollisuutesi toipua ja voida hyvin on suurempi. >>Kiropraktiikka, päänsärky ja migreeni


Risteily Viking Gracella on takana, ja nyt jo kotona iloisesti pyykinpesukone hurisee. Reissu oli mitä mahtavin, ja tutustuimmepa kaikki uusiin ihmisiin reissun aikana - neiditkin saivat eräästä Emmasta uuden ystävän, kun puolestaan minä juttelin pitkään kiinalaisen seurueen kanssa. Risteilymme lähti Turusta iltalähdöllä, joten palasimme myöskin puolenyön jälkeen viime yönä kotiin - risteilyn jälkeen edessä oli neljän tunnin ajomatka kotiin. Aika hiljainen tuntui takapenkki olevan, ja saimme anoppini kanssa todellista luxuskeskusteluaikaa ja jaoimme muistoja esimerkiksi omista mummoistamme. Koska minun oma äitini on kuollut, niin anoppini on todella tärkeä neideille - mummi. Ja myöskin minusta on ihanaa kun on joku ns.varaäiti, jolle voi puhua asioista. Riensimme kiireesti laivaan saapuessamme hyttiin viemään matkatavaramme ja sen jälkeen kannelle ihastelemaan kaunista rannikkoa, ja haistelemaan merituulta. Ilta oli kaunis ja aurinkoinen. Enkä voinut vastustaa "muutamien" valokuvien ottamista, ja jaksan edelleen ihmetellä kuinka mielestäni hyviä kuvia iphonellani saa otettua. Entä jaksatko sinä kantaa kameraa aina mukana? Vai otatko sinäkin puhelimellasi kuvia reissussa? Tietenkin laivan sisäpuolella tuli myös otettua kuvia. On se jännä juttu, miten nämä neidit ennättävät vääntämään itsensä ihmeasentoihin kun kaivan puhelinta käsilaukusta.. Upeita nämä isot pyöreät laivanikkunat. Myöskin hytissämme oli samanlainen iso ikkuna, ja vieläpä kun ikkunoilla on isot ikkunalaudat - niissä kyllä neidit tykkäsivät istuskella ja katsella ulos. Vaikka emme kyllä risteilyn aikana juurikaan hytissä olleetkaan, laivalla riitti ohjelmaa ja ihmeteltävää. Ja kuinka upeat tilat olikaan lapsille sekä teineille, erilaisia huoneita ja teemoja, sekä järjestettyä yhteistä ohjelmaa. Viking Grace oli todella siisti, tyylikäs ja rauhallinen laiva. Omasta mielestäni hauska yksityiskohta oli kokolattiamatot käytävillä, kuinka hauska teema niihin oltiinkaan saatu ikuistettua. Itse hyttien suhteen pystyi valitsemaan haluaako hytin kokolattiamatolla tai muovimatolla. Hyvin nukutun levätyn yön jälkeen olikin koko päivä edessä laivalla, maihin emme olleet tällä kertaa lainkaan menossa. Aloitimme aamun maukkaalla, monipuolisella laivan aamiaisella - ilman kiirettä mihinkään. Kuten kuvan taustalta näkyy, siellä se Tukholma olisi ollut! Seuraavalla kerralla on ehdottomasti maihin saakka mentävä, tuonne tivoliinkin olisi kiva mennä. Kävimme kannella hetken aikaa nauttimassa auringosta, ihastelemassa puitteita ja maisemia. Kannesta olikin tehty varsin mukava, erilaisia sohvia, tuoleja, pöytäryhmiä - tilaa oli runsaasti. Kannella 12 järjestettiin myös lapsille polkuautoajelua, jota kävimme katsomassa muttei tästä osoitteesta tullut osallistuneita. Masut täynnä siirryimme laivan "Shopping World" -taxfreehen. Jokainen teki omia hankintoja, harkittuja sekä niitä spontaaneja. Ehkä pieni pettymys itselleni oli monen tuotteen loppuminen, tyhjät raot hyllyillä. Toisaalta taxfreessa oli melkoinen hulina koko ajan päällä, mutta koko risteilyn aikana en onnistunut löytämään esimerkiksi yhtä tiettyä deudoranttia miehelleni - hyvä vaihtoehto tilalle kyllä löytyi. Tämän jälkeen taisi olla hyvä hetki heittää aivot narikkaan ja siirtyä laivan spa-osastolle. Spahan tuli erikseen etukäteen varata kylpyaika, jota hiukan ihmettelimme mutta edellisenä iltana jo ennakoimme varauksemme. Kylpylä oli mielestäni arvokkaan oloinen, aikuiset 24€ ja lapset iästä riippuen 10/15€. Mutta oli se aika rentouttavaa, ja mitkä näköalat olivat ikkunoista ulos. Ihmettelimme poreammeessa lilluen Maarianhaminassa pysähtymistä. Span hintaan kuului hedelmiä ja jäävettä, jota pystyi rentoumisen lomassa nauttimaan ja vaikka keräilemään pattereitaan samalla aurinkotuolissa maisemia ihaillen. Ja kyllä me kaikki kävimme myös siellä jääluolassa, joka oli todella kylmä ja huonolla tuurilla saattoi lumipaakkuja katosta tippua niskaankin! Entäpä sen jälkeen höyrysauna, mä niiin tykkäsin siitä ja vietinkin pitkän tovin ihan itsekseni saunan höyryissä. Kaikinpuolin risteily oli onnistunut, ja mukava pikkureissu lomalla. Vaikka matkan aikana välillä neitejä meinasikin vaivata malttamattomuus, tekemättömyys ja sinnetänne juokseminen - kuitenkin ainakin itselläni oli pitkät hermot, enkä antanut sen haitata. Osittain itsenikin tuli osallistua lapsille tarkoitettuun ohjelmaan, sillä meidän neitejä aina alussa vaivaa aika vahva jännitys - vaikka kuinka haluaisi mennä mukaan, ei uskalla yksin vaan minut tarvitaan rohkaisuksi. Tiedä sitten helpottaako tämä ikinä, sama juttu on aina huvipuistoissakin. Mutta kun kerran saan neidit jonnekin ohjelmaan mukaan taikka huvipuistolaitteeseen - sen jälkeen ne juoksentelevat sinne ja tänne, ja voin itse jäädä vaikka penkille istuskelemaan. Ja aika jännä juttu tämä, sillä neidit ovat sosiaalisia eivätkä yleensä jännitä vieraita ihmisiäkään, mutta ehkäpä tämä liittyy vieraaseen tilanteeseen. Ja olisiko joku pelko tilanteessa mukana. Onko siellä muillakin tällaista huomattu? Ehdottomasti Viking Grace on lapsiperheen laiva, tilat lapsille on aivan mahtavat ihan vauvasta sinne teini-ikään. Kaikille on omaa ohjelmaa erikseen, sekä yhteisenä esimerkiksi perinteisiä: laivasuunnistusta ja karkkibingoa. Myöskin laivan ravintolat olivat todella laadukkaita, palvelu erinomaista sekä myöskin käsihygieniä erityisen hyvin huomioitu. Itse annoin hyvää palautetta myöskin ravintolan nopeudesta, nimittäin nälkäiset lapset eivät ole kovin armollisia jos ruuan kanssa kestää kovin kauan.. :) Muutama Vikingin kassi lähti laivalta mukaan, enkä edes uskalla halua laskea yhteen kuitteja. Eikä tietenkään karkkipuoltakaan pystynyt täysin vastustamaan, neidit saivat omilla matkarahoillaan tehdä omia ostoksia kun minä valitsin koriin karkkeja kotiin. Vaikka eipä sillä, yhteisiä ne hankkimani karkit ovat - mutta sen sijaan, neidit varmasti pitävät huolen että heidän hankitut karkit eivät mene meidän aikuisien suuhun. :) Lähettänyt Henna - Pakkomielteitä. Minullako? klo keskiviikkona, heinäkuuta 16, 2014 Jaana 16.7.2014 15.44 Voi kuinka kiva reissu teillä onkaan ollut! Rakastan ristelemistä! Haluan aina vaan uudestaan risteilylle :) Tämä uusi laiva vaikuttaa tosi hienolta, itse en ole vielä siellä käynyt. Kauniita kuvia olet ottanut, niin työistä kuin sinustakin. Kivaa keskiviikkoa sinnekin :) Henna - Pakkomielteitä. Minullako? 16.7.2014 22.42 Ehdottomasti Jaana tälle laivalle seuraavaksi! Ihastuin kovasti, eikä ollut yhtään sellaista känniriehumista tällä laivalla. Lapsiperheitä oli todella paljon. Nanni 16.7.2014 16.59 IPhonella saa hyviä kuvia toisin kuin omalla Samsungillani. Ihana reissu ollu teillä ja sulla taas ihania vaatteita. Henna - Pakkomielteitä. Minullako? 16.7.2014 22.43 Pöh, no kiitos taas Nanni! :) Oli kiva risteily kyllä naisporukalla, ja saatiin ihan rauhassa kierrellä taxfreessäkin! *riikka* 16.7.2014 19.29 Onpas hyviä kuvia, teillä on ollut varmasti tosi ihana tyttöjen reissu. Kännykällä en ole kuvia juuri aiemmin ottanut, koska Lumiassani on ihan surkea kamera. Kävin juuri tänään ostamassa IPhonen ja toivon, että sillä saa parempia kuvia, ei tarvitse aina siä kamalaa järkkärin möhkälettä raahata mukana.. Hymyilytti tuo tyttäresi risti-ikkuna -kuva. Taitaa olla nuo luistelijaneidot samanlaisia, meilläkin ollaan enemmän aikaa jossain ihme venytyksessä tai sitten pää väärinpäin;) Meiltä löytyy ihan samanlainen kuva Gracelta parin viikon takaa, Tanskan reissumme menomatkalta:) Henna - Pakkomielteitä. Minullako? 16.7.2014 22.45 Heh, kyllä nää tytöt on kyllä notkeita venyttelemään taikka mitä lie liikkeitä tekemään. Hassuja kun tekee hisseissäkin vaikka millaisia asentoja, joihin itse ei kuuna päivänä pääsisi :) Ja varmasti iphonellasi saat hyviä kuvia, se toimii mulla monesti kameran sijasta kun en jaksa kameraa mukanani kantaa. Blogi Vanilija 16.7.2014 19.37 Ihana reissu teillä takana ja kuinka notkea tyttösi onkaan :) Mukavaa vikkkoa sinne myös! Kummasti tällaiset pienetkin reissut piristää ja maisemanmuutos kotoa tekee aina välillä hyvää ;)


Sähköiset polkupyörät | | Arkkitehtuuri, rakentaminen ja sisustus. 02.04.2019 Category: Electrics Sähköpyörä on yksinkertainen ja erittäin helppo kuljetus liike, jolla on sähkökäyttö, kiitos joka ilman paljon vaivaa voi ylittää pitkät matkat. Sähkö eroaa yksinkertaisesta siinä, että siinä on kolme Komponentti: ladattava akku, sähkömoottori ja ohjain. Toisin kuin moottoripyörä ja skootteri, sähköpyörä kykenee aja polkimet, ja sen käyttö ja huolto ei paljon monimutkaisempaa kuin tavallisen pyörän käyttö. Huolimatta siitä, että suunnittelussa on sähkökäyttö, tätä pyörää käytetään aivan kuten tavallista pyörää. Ja enemmän osa maista ei vaadi rekisterikilpiä ja siihen liittyviä oikeuksia ajo. Sähköpyörä on hieno työkalu matkustaa monille amatööreille, joilla on erilainen koulutustaso, koska tekee fyysisen toiminnan jakamisen helpoksi. Huonot puolet nykyisistä malleista Taittuva sähköpyörä M1 Secede 1 Sähköpolkupyörien edut 2 Huonot puolet nykyisistä malleista 3 Taittuva sähköpyörä M1 Secede Sähköpolkupyörät – edut kyky ylittää jyrkät nousut ja pitkät matkat fyysisesti valmistautumattomille; Kun käytät akkua, voit käyttää tavallista poljinta kuljettaa akut ladataan tavallisesta kotitalousverkosta; Jos verrataan nopeutta liikkumisen suhteen kaupungin ympäri, niin siirtämisen taloudelliset ja energiakustannukset henkilö on paljon alhaisempi kuin muut liikennemuodot, mukaan lukien yleisölle; verrattuna autoon, käyttö, varastointi ja sähköpyöräpysäköinti vaatii 10 kertaa vähemmän tilaa ja kulut; vähentää ympäristön pilaantumista joukkotuhojen luopumisen aikana autoja ICE: llä. Sähköpyörät – haitat Tärkeimpiä rakenteellisia puutteita ovat: Ohjaus ja polkeminen on monimutkainen suuren painon (20-50 ja 20 kg) vuoksi enemmän kuin kg) ja sähköisten polkupyörien hitaus; riittämätön alue monille käyttäjille sähkökäyttö (enintään 25-50 km); akun latausaika (vähintään 2–6 tuntia); litium-ionin ja lyijyhapon lyhyt käyttöikä paristot (2-3 vuotta keskikuormituksella); korkea tuotteen hinta ja sen käyttö verrattuna yksinkertaiseen polkupyörällä (2-10 kertaa). Sähköpyörät M1 Secede Nyt M1 Secede -pyörä on varustettu sähkökäyttö ja mielenkiintoinen taitettava muotoilu, joka yksinkertaistaa sen kuljetusta. Suuri tehty hiilikehyksen perusteella kuitua. Kätevä kiinnitysjärjestelmä antaa käyttäjän nopeasti Irrota pyörän etuosa. Kahden osan kuljetusta varten Mukana on erityisiä kansia. Takapyörässä on harjaton sähkömoottori 500 wattia. Tämä pyörämalli kuuluu polkimen tyyppiin. Assist. Tämä tarkoittaa, että sähkömoottori kytkeytyy vain polkiessaan, mikä vähentää kuormitusta. Irtisanomisen jälkeen Moottori sammuu muutaman sekunnin kuluttua. teho voidaan säätää ohjauspyörässä olevan konsolin kautta. komennot syötetään moottorille omistamalla vähätehoinen langaton verkkoprotokolla ANT. Sähköpyörät M1 Secede1 Pyörä saa virtansa litium-ioni-akusta Panasonic, kapasiteetti 9,5 mAh. Akku on takana siipi. Kehittäjän mukaan yksi akkulataus riittää Yli 60-65 km polkimen aktiivisella avulla. Suurin nopeus on 45 km / h. Sähköpyörät M1 Secede2 On syytä lisätä, että ajatus taittopyörän valmistamisesta on erittäin hyvä merkityksellinen kaikissa sähkömalleissa (Fordista, Kiasta ja Kiasta) Älykäs) luo paljon ongelmia. On vaikea mennä yläkertaan heidän kanssaan kirjoita kuljetus. Monia erilaisia johtimia, akku ja muut laitteet estävät valmistajia luomasta kätevää tässä “Pyörä”, mutta Seceden suunnittelijat, kuten näette, pystyivät ratkaisemaan tämä ongelma taittamalla kuljetus kahteen puolikkaaseen.