text: Luettelo suomalaisista aikakauslehdistä sisältää osan kotimaisten aikakauslehtien kokonaismäärästä, joka oli 2 454 vuonna 2022. Ammattilehtiä Acatiimi Aikuiskasvatus Arkkitehti Defensor Legis Duodecim Fysioterapia Journalisti Kasvatus Kehittyvä Kauppa Ketju Kirjastolehti Kirjatyö Kuntalehti Lakimies Lapsen maailma Maankäyttö Mainostaja Markkinointi & Mainonta Media & viestintä Mediuutiset Navigator Opettaja Palkkatyöläinen Pikakirjoituslehti Poliisi & Oikeus Psykologi Psykoterapia Sairaanhoitaja Signum Suomen Kalastuslehti Suomen Lehdistö Suomen Lääkärilehti Teollisuuden Näytelehti Tidning för stenografi Työ Terveys Turvallisuus Uskontotiede Valtiotieteilijä Vanhustyö Sotilasala Rannikon Puolustaja Reserviläinen Ruotuväki Sotilasaikakauslehti Suomen Sotilas Asiakaslehtiä Me Pirkka Yhteishyvä Elämäntapalehtiä AKU. Image Harrastelehtiä Anime Frisk Bris Hetku Hippos Ihana Japan Pop Kopteri Korsteeni Kotipuutarha Laiva Mondo Partio Radiomaailma Raitio Resiina Shakki Softaaja Sukuviesti Suuri Käsityö Taika Taito Tähdet ja avaruus Vanhat Koneet Vapaa-ajan Kalastaja WoW Aselehtiä Ase & Erä Ase-lehti Kaliberi Rekyyli Autolehtiä Amerikan Rauta Auto 2000 Auto Bild Suomi GTi-Magazine Klassikot Mobilisti Moottori Spinneri Magazine Tuulilasi V8-Magazine Eläinlehtiä Koiramme Ilmailulehtiä Feeniks Ilmailu Lentoratas Siivet Suomen ilmailuhistoriallinen lehti Suomen Siivet Lintulehtiä BirdLife-lehti Linnut Ornis Fennica Pokerilehtiä Pokerilehti Pokerisivut.com Sisustuslehtiä Avotakka Deko. Divaani Tietokone- ja videopelilehtiä Nintendo-lehti Pelaa! Pelaaja Pelit Valokuvauslehtiä Kamera-lehti Luontokuva Photo Raw Pikseli Äänentoistolehtiä AVPlus Hifimaailma InnerWorldAudio Kulttuurilehtiä Askel Ajankohta (1967–1968) Basso Etsijä Hiidenkivi Huili Humanisti Jänkä (lehti) Kaltio Kanava Kirjo Kritiikin Uutiset Kulttuurivihkot Kumppani Libero Liekki Lumooja Mehiläinen Mnemosyne Neliö Niin & näin Ny Tid Paatos Pro Estonia Propaganda Protu Sarjainfo Seita SixDegrees Skeptikko Suomen mieli Synteesi Särö Taide Taito (lehti) Tanssi Teatteri Toinen vaihtoehto Tuli & Savu Tulva Tyyris Tyllerö Uusi Nainen Vapaa ajattelija Vartija Vegaia Voima Voltti Vox paganorum Elokuvalehtiä Como Episodi Filmihullu Kirjallisuuslehtiä Bibliophilos Kerberos (vuoteen 2014) Kiiltomato.net (verkkolehti) Kirjain (vuoteen 2012) Kirjallisuudentutkimuksen aikakauslehti Avain Kosmoskynä Lumooja Nuori Voima Parnasso Portti Ruumiin kulttuuri Särö Tuli & Savu Tähtivaeltaja Musiikkilehtiä Rondo Classic Trad (2006) Metallimusiikki Inferno Miasma Magazine Tuhma (2003–2007) Populaarimusiikki Blues News Iskelmä (2008) Jazzrytmit Kitaristi Musa.fi POP (1999–2011) Stara Rock Rumba Rytmi Soundi Sue Naistenlehtiä Anna Cosmopolitan (1999–2020) Eeva Elle (2008–2020) Gloria Jade Kodin Kuvalehti Kotiliesi Me Naiset Olivia (2007–2017) Regina (1959–2012) Sara (2006–2012) Trendi Tulva Nuortenlehtiä Nykyajan nuortenlehtiä CC Koululainen Nuorten eläinlehtiä Eläinmaailma (1978–2007) Hevoshullu Koirafanitus (2009–2014) Lemmikki (1990–2014) Pets Villivarsa (1983–2016) Lopetettuja nuortenlehtiä Demi (1998–2021) Fleim (2006–2014) Intro (1968–1979) Miss Mix (1998–2013) SinäMinä (1969–2010) Stump (1966–1970) Suosikki (1961–2012) Systeri (loppunut 2023) Opiskelijalehtiä Aino Anturi Aviisi Improbatur Jyväskylän Ylioppilaslehti Kalpa Kyliste Kylteri Lamkooma Osakolainen Oulun ylioppilaslehti Policy Polyteekkari Porin ylioppilaslehti Pointti Turun ylioppilaslehti Tutkain Uljas VapaaBoomari Vastavirta Visiiri Ylioppilaslehti Perhelehtiä Apu Hymy Katso Lapsen Maailma Meidän perhe Oho Seiska Seura Suomen Kuvalehti Tenava Valitut Palat Pokerilehtiä Pokerilehti Pokerisivut.com Poliittisia lehtiä Debatti Demokraatti .kom Libero Murros Muutoksen kevät PAX Rahvas Rauhan Puolesta Ulkopolitiikka Vihreä Lanka Voima Ydin Yhteiskuntapolitiikka Pornolehtiä Cocktail-lehti Erotica (lehti) Erotiikan maailma Hustler Jallu Kalle Kalu Lollo Ménage à trois Ratto Seksi.net Tabu Rajatietolehtiä Hermeetikko Minä olen Ultra Rikoslehtiä Alibi Rikosposti Ruoka ja juoma Glorian ruoka & viini HerkkuLeivonta Koti ja keittiö Kotiliesi Kotivinkki Leivotaan Maku Sarjakuvalehtiä Aku Ankka Iines Korkeajännitys Roope-setä Sarjari Sisustus ja asuminen Antiikki & Design Avotakka Deko Divaani Glorian Koti Koti ja keittiö Kotipuutarha Meidän Mökki Meidän Talo Talouslehtiä Nykyisiä talouslehtiä Arvopaperi Kauppalehti Optio Talouselämä Tekniikka ja Talous Lakkautettuja talouslehtiä Presso (2004–2007) Tiedelehtiä Nykyisiä tiedelehtiä Arkhimedes Historia Historiallinen Aikakauskirja Hoitotiede Janus Kasvatus Kielikello Luonnon tutkija Murros Naistutkimus Niin & näin Psykologia Psykoterapia Skeptikko Sosiologia Språkbruk Suomen Antropologi Tiede Tiede & edistys Tieteen Kuvalehti Tieteessä tapahtuu Tutkiva hoitotyö Tähdet ja avaruus Virittäjä Yhteiskuntapolitiikka Lakkautettuja tiedelehtiä National Geographic Suomi Tietokonelehtiä Nykyajan tietokonelehtiä KotiMikro Mikrobitti Pelit Skrolli Tivi Lakkautettuja tietokonelehtiä MPC (1983–2015) Printti (1984–1987) Prosessori (1979–2011) Tietokone (1981–2014) C-lehti (1987–1992) Enter (2000–2006) Printti (1984–1987) Tietoviikko (1982–2014) Urheilu- ja liikuntalehtiä Fillari Fit GOAL Hevosmaailma Huippu-Urheilu-Uutiset Juoksija-lehti Jääkiekkolehti MeNaiset Sport Pääkallo.fi Pro Hockey Skimbaaja Snowextreme Sport Tennis Urheilulehti Urheilusanomat Vauhdin Maailma Yleisurheilun Kuvalehti Uskonnollisia lehtiä Aamun Koitto Analogi Askel Christina Elämä Etsijä Fides Fleim HaKehila Hengellinen Kuukauslehti Herätkää! Hääilo Inkerin Kirkko Koulun Aamu Lasten polku Logos (lehti) Lähettäjä Nuotta Omatunto (lehti) Ortodoksinen kulttuuri Ortodoksinen seurakuntaviesti Ortodoksiviesti Päivämies Rauhan sana Rauhan Side Rauhan Tervehdys Ristin Voitto (RV) Ruukku Sana Sanan Voima Seppo Siionin Lähetyslehti Solea Tietäjä Uusi Elämä Vartija Vartiotorni – Jehovan valtakunnan julistaja Yhteis-Vapaamuurari Venelehtiä Frisk Bris Kippari Navigare Pro Sail Magazine Purje Puuvene Totalvene.fi Vene Venemestari Yhteiskunnallisia lehtiä Antikapitalisti Debatti Elonkehä Etsijä Kanava Kansa taisteli Kapinatyöläinen Maailman Kuvalehti Libero Maailma ja me Megafoni Mnemosyne Murros Muutoksen kevät Näköpiiri Politiikka Porvari Sivari & totaali Ulkopolitiikka Vegaia Voima Ydin Yliopistolehtiä Aikalainen Aurora Helsinki University Bulletin Unit Yliopisto Muita lehtiä Aikakaus-Lehti Erä ET-lehti Etuovi-lehti Harmaasusien Airut Hyvä terveys Kielikello Koiviston Viesti Koti ja keittiö Kuluttaja Kunto Plus Martat-lehti Maku Mondo Ovi Retki SixDegrees Suomen Kuvalehti Suomen Luonto Talo & koti Tekniikan historia (–2020) Tekniikan Maailma Terminfo Tiedosta-lehti Trendi Veli Vauva Vauva & leikki-ikä Vilpertti Viva Voi Hyvin Yhdyskuntasuunnittelu Yhteishyvä Ympäristö Lähteet Aiheesta muualla Aikakausmedia Kansalliskirjaston Finna-tietokanta (kansallisbibliografia) Tieteellisiä verkkolehtiä Suomessa Aikakauslehdistä Aikakausilehdistä


source: wikipedia

text: Linus Benedict Torvalds (s. 28. joulukuuta 1969 Helsinki) on amerikansuomalainen tietotekniikan asiantuntija, ohjelmoija ja hakkeri, joka aloitti 1990-luvulla Linux-käyttöjärjestelmäytimen kehittämisen ja on edelleen sen projektikoordinaattori. Hän asuu Portlandissa Oregonissa yhdessä vaimonsa ja kolmen tyttärensä kanssa ja työskentelee Linux Foundation -säätiön rahoittamana kokopäiväisesti Linux-ytimen parissa. Henkilöhistoria Lapsuus ja nuoruus Linus Torvalds syntyi suomenruotsalaisen Torvaldsin perheen ensimmäiseksi lapseksi. Hänen isänsä on radio- ja televisiotoimittaja Nils Torvalds ja hänen äitinsä STT:n toimittaja Anna Torvalds. Vanhemmat olivat Linuksen syntymän aikoihin radikaaleja vasemmistolaisia opiskelijoita: he toimivat aktiivisesti 1960-luvun ylioppilasliikkeessä Helsingin yliopistossa. Vuonna 1971 Linukselle syntyi sisko Sara. Torvalds on kertonut saaneensa nimensä kemisti Linus Paulingin ja englanninkielisen Tenavat-sarjan Epun () mukaan. Sukunimi Torvalds puolestaan syntyi, kun Linuksen isoisä Ole Saxberg muutti toisen etunimensä sukunimeksi ja lisäsi siihen s-kirjaimen. Torvaldseja on maailmassa vain parikymmentä, ja he kaikki ovat toisilleen sukua. Nimi Torvalds kirjoitetaan usein väärin, minkä takia Linuksesta käytetään Internetissä pelkkää etunimeä. Torvalds on sanonut olleensa ”ruma lapsi”, jolla oli isot etuhampaat ja suuri nenä, sekä ”sosiaalisesti nörtti”. Hän oli aina luokkansa nuorimpia ja pienimpiä oppilaita. Hän oli matemaattisesti lahjakas ja harrasti varsinkin ennen tutustumistaan tietokoneisiin muun muassa pienoismallien ja -rautateiden rakentelua sekä scifi- ja kauhukirjallisuutta. Hän kävi Cygnaeuksen ruotsinkielisellä ala-asteen ja kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsinkielisestä Norssista. Nils ja Anna Torvalds erosivat, kun Linus oli pieni. Vuonna 1978 Linukselle ja Saralle syntyi velipuoli Leo Torvalds. Lisäksi heillä on kaksi Linuksen vanhinta tytärtä nuorempaa velipuolta. Torvaldsin äidinkieli on ruotsi, mutta hän puhuu myös suomea, jota hän oppi etenkin viettäessään kesälomiaan suomenkielisillä alueilla Mäntyharjussa ja Simpeleellä. Ensimmäisen kontaktinsa tietokoneisiin Torvalds sai 11-vuotiaana vuonna 1981, kun hänen isoisänsä, Helsingin yliopiston tilastotieteen professori Leo Törnqvist osti laskukoneen tilalle Commodore VIC-20:n, joka oli ensimmäisiä kotikäyttöön tarkoitettuja tietokoneita. Aluksi Torvalds näpytteli isoisänsä paperille kirjoittamia ohjelmia koneelle, mutta alkoi pian lukea tietokonekirjoja ja -lehtiä ja opetteli niiden avulla ohjelmointia, aluksi BASIC- ja myöhemmin assembly-ohjelmointikielellä. Torvaldsin ensimmäiset ohjelmat olivat yksinkertaisia pelejä. Törnqvistin kuoltua vuonna 1983 Linus sai tietokoneen itselleen. Nils Torvalds yritti saada poikansa harrastamaan muutakin kuin tietokoneita ja ilmoitti tämän koripallojoukkueeseen. Linuksen koripalloura jäi kuitenkin lyhyeksi. Nils Torvalds oli myös SKP:n jäsen ja vei Linuksen mukaan SKDL:n pioneeritoimintaan. Linusta kiusattiin koulussa isänsä poliittisten näkemysten vuoksi. Aikuisiällään hän ei ole ollut lainkaan kiinnostunut politiikasta ja arvelee sen johtuvan juuri poliittisesti aktiivisesta perheestään. Nils Torvalds on myös agnostikko ja pettyi kovasti, kun Sara liittyi myöhemmin katoliseen ja Leo luterilaiseen kirkkoon. Linus on kuitenkin ateisti. 16–17-vuotiaana Torvalds osti säästämillään ja stipendeinä saamillaan rahoilla toisen tietokoneensa, Sinclair QL:n. Torvalds osti koneeseen lerppuaseman, jonka ajuri oli huono. Kirjoittaessaan uutta ajuria hän löysi koneen käyttöjärjestelmästä Sinclair QDOSista virheitä ja alkoi tutkia järjestelmää. Koska käyttöjärjestelmä oli tallennettu lukumuistiin, ei Torvalds kuitenkaan voinut korvata järjestelmän huonoja osia omalla koodillaan. Torvalds osti Englannista koneeseensa osia ja ohjelmia sekä kloonasi pelejä ja myi niitä tietokonelehdille. Torvalds kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1988 ja sai kaikista viidestä aineesta laudaturin. Samana syksynä hän pyrki Helsingin yliopistoon ja sai opiskelupaikan suoraan, koska oli kirjoittanut pitkän matematiikan ylioppilaskokeesta täydet pisteet. Torvalds on suorittanut Suomen asevoimien Reserviupseerikoulun. Yliopistossa Torvalds aloitti yliopisto-opinnot Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisessä tiedekunnassa tietojenkäsittelytieteen laitoksella. Hänen pääaineekseen tuli tietojenkäsittelytiede. Hän opiskeli ensimmäisenä vuotena aktiivisesti, mitä ei hänen mukaansa enää tämän jälkeen tapahtunut. Hän liittyi matematiikan, fysiikan, kemian ja tietojenkäsittelytieteen opiskelijajärjestöön Spektrumiin, jonka keskiviikkoiltojen juhlista tuli hänen sosiaaliselle elämälleen tärkeitä tilaisuuksia. Torvalds hankki vuonna 1990 kokovalkoisen kissan, jonka nimeksi tuli Mithrandir, lyhyemmin Randi. Nimi viittaa Gandalf-velhon sindarinkieliseen nimeen teoksessa Taru sormusten herrasta. Torvalds osti tietojenkäsittelytieteen professori Andrew Tanenbaumin kirjan Operating Systems: Design and Implementation, jossa Tanenbaum käsittelee Minixiä, opetuskäyttöön kehittämäänsä riisuttua versiota Unixista. Kirja muutti Torvaldsin elämän: hän ihastui Unixin selkeään rakenteeseen ja sen taustalla olevaan filosofiaan. Vuosina 1990–1991 Helsingin yliopistossa oli ensi kertaa käytössä Unix, Digital Equipment Corporationin Ultrix, jonka kautta Torvalds sai ensikosketuksensa ihailemaansa järjestelmään. Linux syntyy Torvalds törmäsi ensimmäisen kerran GNU-projektiin vuonna 1991, kun toinen tietojenkäsittelytieteen opiskelija Lars Wirzenius vei hänet Teknilliseen korkeakouluun kuuntelemaan free software -guru Richard Stallmanin puhetta. Torvalds ei jälkikäteen muistanut puheesta paljoakaan. Hän arvioi itse olleensa tuolloin kiinnostunut lähinnä teknologiasta siinä missä Stallman oli painottanut vapaiden ohjelmistojen yhteiskunnallisempaa puolta. Tammikuussa 1991 Torvalds osti uuden tietokoneen. Hän suhtautui PC-tietokoneisiin aluksi varauksin, mutta päätyi ostamaan 386:n sen hinnan, tehokkuuden ja yleisyyden vuoksi. Kone sisälsi riisutun DOS-käyttöjärjestelmän, mutta Torvalds halusi Minixin, jonka hän joutui tilaamaan ulkomailta. Minixin saapuminen kesti kuitenkin yli kuukauden, ja tuona aikana Torvalds pelaili paljon Prince of Persia -toimintaseikkailupeliä. Minixin saatuaan Torvalds keskittyi sen paranteluun. Hän ei ollut tyytyväinen käyttöjärjestelmän pääte-emulaattoriin ja päätti kirjoittaa oman. Tästä ohjelmasta muodostui lopulta käyttöjärjestelmän ydin, Linux. Pääte-emulaattori kehittyi nopeasti A- ja B-kirjaimia näytölle loputtomasti tulostavasta testiohjelmasta siihen pisteeseen, että Torvalds pystyi ottamaan sillä yhteyttä yliopiston tietokoneeseen sekä lukemaan ja kirjoittamaan sähköpostia. Voidakseen tallentaa tiedostoja internetistä hän kirjoitti ohjelmaan kiintolevy- ja tiedostojärjestelmäajurit. Juuri niitä ohjelmoidessaan hän alkoi mieltää projektinsa käyttöjärjestelmäytimeksi pelkän pääte-emulaattorin sijaan, mutta edelleen ohjelman oli tarkoitus täyttää vain hänen omat tarpeensa. Tiedustellessaan Minixin uutisryhmässä mahdollisuutta saada käsiinsä POSIX-standardeja Torvalds oli herättänyt Teknillisessä korkeakoulussa assistenttina toimineen Ari Lemmken huomion. Lemmke loi Torvaldsille Funetin palvelimelle oman alihakemiston, johon tämä voisi ladata projektinsa, kun se olisi valmis julkaistavaksi. Lemmke antoi hakemistolle nimen pub/OS/Linux, koska piti Torvaldsin ohjelmastaan käyttämästä työnimestä enemmän kuin tämän lopulliseksi suunnittelemasta nimestä Freax. Torvalds itse piti Linuxia narsistisena nimenä, mutta ei kuitenkaan vastustanut nimenvaihtoa. Sovitettuaan Bash-komentotulkin ja GCC-kääntäjän käyttöjärjestelmäänsä Torvalds laittoi ohjelmansa palvelimelle vapaasti ladattavaksi 17. syyskuuta 1991 versionumerolla 0.01. Tästä versiosta Torvalds kertoi vain harvoille, mutta julkaistessaan kuukauden kuluttua version 0.02 hän kirjoitti ilmoituksen ohjelmasta Minixin uutisryhmään. Hän julkaisi vielä yhden version, kunnes hänen motivaationsa käyttöjärjestelmän kirjoittamiseen alkoi hiipua. Tuhottuaan vahingossa tietokoneensa Minix-osion hän päätti ottaa Linuxin ensisijaiseksi käyttöjärjestelmäkseen. Sen siis tulisi selvitä omillaan, ilman Minixiä kehitysympäristönä, ja päätöksen jälkeen Linuxin seuraava versio oli 0.10. Torvalds lisäsi vielä tärkeän ominaisuuden, sivutuksen levylle, jolloin kiintolevyä pystyi käyttämään keskusmuistin tapaan. Se oli ensimmäinen ominaisuus, jonka Torvalds lisäsi ohjelmaan käyttäjien pyynnöstä, ja ominaisuus, joka Minixistä puuttui. Linuxin käyttäjäkunta laajeni, ja Torvaldsilta kyseltiin, halusiko hän ohjelmasta maksua. Hän pyysi heitä mieluummin lähettämään postikortin, joita tulikin satoja ympäri maailmaa. Torvalds ei kuitenkaan saanut pelkästään hyvää palautetta. Tammikuussa 1992 Minixin kehittäjä professori Andrew Tanenbaum lähetti Minixin uutisryhmään viestin, jossa hän arvosteli Linuxin rakennetta vanhanaikaiseksi, ”askeleeksi 1970-luvulle”, koska se ei perustunut mikroytimeen. Torvalds vastasi tiukkasävyisesti. Keskustelu jatkui kiivaana uutisryhmässä ja henkilökohtaisina sähköposteina, ja siihen otti osaa muun muassa Unixin kehittäjä Ken Thompson. Torvalds on arvellut, että Tanenbaumia harmitti se, että Linux oli syrjäyttämässä Minixin ja Torvalds käytti tämän uutisryhmää tiedottaessaan Linuxista. Tanenbaum itsekin kertoo tuohtuneensa enemmän asemansa järkyttämisestä luomassaan sosiaalisessa ryhmässä kuin teknisistä seikoista. Kiistan lopuksi Linuxille luotiin oma uutisryhmä comp.os.linux. Sittemmin Torvalds ja Tanenbaum ovat kuitenkin olleet hyvissä väleissä. Syksystä 1992 lähtien Torvalds toimi Helsingin yliopistossa assistenttina ja piti ruotsinkielisiä tietotekniikan kursseja. Kolme vuotta myöhemmin hän pääsi tutkimusassistentiksi. Hänen työnkuvaansa kuului siitä lähtien myös työskenteleminen tietokoneiden parissa, ja hän kehitti Linuxia myös työajallaan. Aluksi hän jännitti opettamista, mutta ajan myötä hänen itseluottamuksensa parani. Kun hän syksyllä 1993 piti tietotekniikan peruskurssia ja antoi opiskelijoille kotitehtäväksi lähettää hänelle sähköpostia, yksi kurssin opiskelijoista, Tove Monni (nyk. Torvalds), kuusinkertainen karaten Suomen mestari, pyysi sähköpostissaan häntä treffeille. Parin kuukauden kuluttua Torvalds ja Randi-kissa muuttivat Monnin asuntoon. Torvalds piti ensimmäisen julkisen puheensa marraskuussa 1993 Alankomaiden Unix-käyttäjäyhdistyksen kymmenvuotisjuhlassa. Häntä oli vuotta aiemmin pyydetty puhumaan Espanjaan, mutta hän oli kieltäytynyt vedoten esiintymiskammoonsa. Nyt puhe sujui kuitenkin hyvin. Linux 1.0 Linux 1.0 julkaistiin Helsingin yliopiston tietojenkäsittelytieteen laitoksella maaliskuussa 1994. Uudessa Linuxissa oli graafinen käyttöliittymä ja toimiva verkkojärjestelmä. Julkaisu sai huomiota mediassa ja pääsi muun muassa televisiouutisiin. Lars Wirzenius vastasi julkistuksen PR-puolesta, josta Torvalds ei ollut lainkaan kiinnostunut. Hän kuitenkin suostui pitämään tilaisuudessa puheen. Julkaisun jälkeen Torvaldsista kiinnostuivat paitsi toimittajat, myös teknologiayritykset. Syyskuussa 1994 Novell (joka osti myöhemmin SuSEn ) pyysi häntä Utahiin Oremin kaupunkiin Yhdysvaltoihin keskustelemaan työpöytä-Linuxistaan, mihin Torvalds suostui sillä ehdolla, että he maksaisivat hänelle matkan myös San Franciscoon. Myöhemmin Intel tarjosi Torvaldsille harjoittelijan paikkaa puoleksi vuodeksi Portlandiin Oregoniin, mutta perui tarjouksensa. Vuonna 1996 käyttöjärjestelmälle alettiin kysellä logoa. Torvalds halusi sympaattisen maskotin, jota oli mahdollista muunnella eri tavoin, toisin kuin abstrakteja logoja. Hän oli ihastunut pingviineihin käydessään vuonna 1993 Samba-ohjelmiston kehittäjän Andrew Tridgellin kanssa eläintarhassa Canberrassa. Tuolloin pieni sinipingviini oli purrut häntä käteen. Torvalds halusi maskotiksi hieman tukevan ja tyytyväisen näköisen pingviinin. Linuxille järjestettiin logokilpailuja, ja valituksi tuli ohjelmoija Larry Ewingin GIMP-kuvankäsittelyohjelmalla piirtämä Tux-pingviini, vaikkei se voittanut yhtäkään kilpailuista. Muutto Yhdysvaltoihin Keväällä 1996 ruotsalainen hakkeri Peter Anvin, joka oli vuonna 1993 kerännyt internetissä rahat Torvaldsin tietokonevelan maksamiseksi, houkutteli Torvaldsia töihin salaperäiseen tietokoneyritykseen Transmetaan Piilaaksoon. Torvalds kävi työhaastattelussa, ja kun tieto siitä levisi, hänelle tarjosivat työpaikkaa muutkin yritykset, kuten Tele, Digital Equipment Corporation ja Red Hat. Hän päätti kuitenkin mennä töihin Transmetalle, vaikka muut yritykset tarjosivat enemmän palkkaa. Hän oli kiinnostunut Transmetasta, jonka oli huhuttu suunnittelevan ohjelmoitavia suorittimia, eikä hän halunnut sitoutua yhteen tiettyyn Linux-yritykseen, koska olisi tällöin voinut joutua tekemään Linuxin kehityksessä yrityksen haluamia ratkaisuja. Tieto Torvaldsin uudesta työpaikasta ja siitä, että Tove oli raskaana, sai Linuxin kehittäjäyhteisön epäilemään, olisiko Torvaldsista enää jatkamaan ytimen kehittämistä. Torvalds kirjoitti Linux, a portable operating system -nimisen pro gradu -työnsä Linuxin sovittamisesta eri suoritinarkkitehtuureille vuonna 1996 yhtenä viikonloppuna ja jätti sen tarkastettavaksi kaksi päivää ennen hänen ja Toven ensimmäisen lapsen Patricia Mirandan syntymää. Opinnäytetyön tarkastanut professori Martti Tienari on kuvaillut työtä tohtorinväitöskirjan tasoiseksi, ja Torvalds saikin siitä laudaturin. Torvaldsin lopputyö palkittiin Tietojenkäsittelytieteen Seuran gradupalkinnolla. Linus ja Tove avioituivat tammikuussa 1997, koska arvelivat Yhdysvaltojen viisumien saamisen olevan helpompaa avioparille. Häissä oli vain kolme vierasta: Toven vanhemmat ja Linuksen äiti. Torvaldsit saivat viisumit ja lähtivät kohti San Franciscoa. Transmeta Transmeta suunnitteli vähävirtaisia suorittimia, jotka olivat yksinkertaisia ytimeltään, mutta joista tehtiin x86-yhteensopivia monimutkaisella ympäröivällä ohjelmakoodilla. Torvaldsin työnkuva liittyi jälkimmäiseen. Samalla hän kuitenkin työskenteli Linuxin parissa, myös työajallaan, sillä hänen PR-arvonsa oli yhtiölle vähintään yhtä tärkeä kuin hänen ohjelmointitaitonsa. Torvaldsien toinen lapsi Daniela Yolanda syntyi 1998. Samana vuonna Linus sai kutsun Linnan juhliin, ja Torvaldsit valittiin Ylen äänestyksessä juhlien mielenkiintoisimmaksi pariksi. Linux-yhtiö Red Hat oli vuonna 1997 antanut Torvaldsille optioita, ja yhtiön listauduttua pörssiin 11. elokuuta 1999 hänen optioidensa arvo oli parhaimmillaan yli viisi miljoonaa dollaria. Torvalds joutui kuitenkin odottamaan puoli vuotta ennen kuin voi lunastaa optiot. Hän oli saanut osakkeita ja optioita myös VA Linux -yhtiöltä, jonka listautuminen vuonna 1999 oli vieläkin menestyksekkäämpi. Yhteensä hän ansaitsi optioilla noin 20 miljoonaa dollaria. Toimittaja Scott Berinato kirjoitti kesällä 1999 PC Week -lehteen artikkelin ”Is the Linux revolution over?”, jossa hän kertoi, että kun Torvalds oli aiemmin vastannut itse puhelimeen ja keskustellut toimittajien kanssa kärsivällisesti, nykyään hänelle pystyi korkeintaan lähettämään faksin, jonka Berinato ei uskonut edes päätyvän hänen pöydälleen. Berinato epäili Linux-ilmiön muuttuneen vallankumouksellisesta sovinnaiseksi ja ehdotti, että Torvalds vetäytyisi asemastaan käyttöjärjestelmän kehityksen johtajana. Artikkeli herätti runsaasti keskustelua, pääosin Torvaldsin puolesta. Torvalds vastasi, ettei hän koskaan ole pyrkinyt olemaan muita helpommin tavoitettavissa eikä tavoitettavuus liity avoimeen kehittämismalliin. Tukholman yliopisto myönsi Torvaldsille syyskuussa 1999 kunniatohtorin arvon. Hänestä tuli siten Ruotsin akateemisen maailman nuorin kunniatohtori. Seuraavana kesänä myös Helsingin yliopisto myönsi hänelle saman arvon. Torvalds ei ole sukunsa ainoa kunniatohtori, sillä Åbo Akademi promovoi vuonna 1978 hänen molemmat isoisänsä, Leo Törnqvistin ja Ole Torvaldsin sekä vuonna 2002 Ole Torvaldsin vaimon Meta Torvaldsin. Perheen kolmas lapsi Celeste Amanda syntyi vuonna 2000. Torvaldsin yhdessä toimittaja David Diamondin kanssa kirjoittama omaelämäkerta Just for fun. Menestystarina ilmestyi vuonna 2001. Kirja kertoo paitsi Torvaldsin elämästä, myös Linuxin synnystä ja kehityksestä sekä ilmiöistä avoimen lähdekoodin yhteisön ympärillä. Lisäksi Torvalds yrittää hälventää mielikuvaa itsestään ”pyyteettömänä munkkina”. Open Source Development Labs ja Linux Foundation Torvalds irtisanoutui Transmetalta vuonna 2003 ja alkoi työskennellä kokopäiväisesti Linux-ytimen parissa Open Source Development Labsin palkkaamana. Seuraavana vuonna perhe muutti Portlandiin Oregoniin, lähemmäksi Linuksen työpaikkaa. Kun BitMover lakkautti vuonna 2005 BitKeeper-versionhallintajärjestelmänsä ilmaisversion, Torvalds koodasi Linux-ytimen kehittämistä varten oman hajautetun versionhallinnan (DVCS) järjestelmän Gitin. Vuoteen 2009 mennessä Gitistä on tullut erityisesti avoimen ohjelmistokehityksen yhteisössä yksi käytetyimmistä versionhallintatyökaluista. Gitin ympärille on muodostunut vahva yhteisö, joka kehittää sitä aktiivisesti. Torvalds ilmoitti 27. heinäkuuta 2005 Gitin ylläpidon siirtymisestä Junio Hamanolle. Tammikuussa 2007 OSDL yhdistyi Free Standards Groupin kanssa Linux Foundationiksi, josta tuli siis Torvaldsin uusi työnantaja. Torvalds sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden syksyllä 2010. Yksityiselämä Torvalds muutti 1997 Yhdysvaltoihin vaimonsa ja ensimmäisen lapsensa kanssa. Hän on pohtinut usein Suomeen palaamista. Torvaldsin harrastukset tietokoneiden lisäksi ovat laitesukeltaminen sekä tieteis- ja fantasiakirjallisuus. Linuxin ylin auktoriteetti Torvalds päättää ytimen kehityksen suurista linjoista. Se ei tarkoita, että kehittäjäyhteisö olisi hänen armoillaan, vaan Torvalds on johtaja vain siksi, että hän on osoittautunut luottamuksen arvoiseksi. Jos hän joskus menettäisi muiden kehittäjien luottamuksen, voisi yhteisö ryhtyä kehittämään Linuxin lähdekoodista omaa versiota. Open Source -vaikuttaja Eric S. Raymond on artikkelissaan Homesteading the Noosphere nimittänyt tällaista johtamistapaa ”valistuneeksi itsevaltiudeksi”. Johtamistyyli Torvalds korostaa, ettei tehtäviä tule aktiivisesti jakaa, vaan lähtökohtana tulee olla ohjelmoijan oma kiinnostus aiheeseen. Hän soveltaa samaa periaatetta myös itseensä ja on jättänyt muiden vastuulle Linux-käyttöjärjestelmän sellaiset osat, jotka eivät häntä kiinnosta, kuten esimerkiksi käyttöliittymän. Torvalds lisäsi vuonna 2004 Linuxin lähdekoodiin dokumentin johtamistyylistään. Siinä hän väittää, että menestyksekäs tapa johtaa on olla johtamatta eli tekemättä päätöksiä. Sen sijaan alaisten tulisi tehdä suuret, peruuttamattomat päätökset, sillä he tuntevat yksityiskohdat paremmin. Mikäli johtaja kuitenkin joutuu tekemään päätöksen, hänen pitää tehdä selväksi, ettei hän ole asiasta varma, ja päätös voi hyvinkin olla huono. Jos päätös myöhemmin osoittautuu huonoksi, sen voi perua ja sanoa olevansa idiootti. Jos taas pitää valita kahdesta vaihtoehdosta, esimerkiksi koodinpätkä tai ajuri, Torvaldsin mukaan kannattaa kokeilla molempia. Alaiset kyllä huomaavat aikanaan, kumpi toimii paremmin. Erimielisyyksiä Linux-ytimen postituslistalla käytiin syksyllä 1998 keskustelu, joka lähes johti ytimen kehityksen haarautumiseen. Tuolloin Torvalds tarkisti henkilökohtaisesti kaiken Linuxiin lisättävän koodin, mutta korjaustiedostoja tuli enemmän kuin hän ehti käsitellä, joten hän yksinkertaisesti poisti ne korjaukset, joita hän ei ehtinyt tarkistaa. Muutamat hakkerit kuitenkin ylläpitivät Linuxista omaa kehitysversiotaan. Siihen oli sisällytetty monia korjauksia, jotka eivät vielä olleet päässeet viralliseen versioon, mutta myös paljon ominaisuuksia, joita Torvalds ei aikonut ottaa mukaan Linuxin seuraavaan vakaaseen versioon. Tilanne kärjistyi, kun Torvalds ilmoitti asiasta postituslistalla. Hakkeri Larry McVoy esitti ongelman ratkaisuksi verkkomallin kehitysprosessia, jolloin koodi kulkisi Torvaldsille luottohakkereiden eli niin sanottujen luutnanttien kautta: mallissa Torvalds on omien sanojensa mukaan vain "keskeinen henkilö" eikä "päällimmäinen". Ytimen kehitysmallissa "portinvartijoina" toimivat alijärjestelmien ylläpitäjät lähettävät Torvaldsille muutoksia pääsarjan ytimeen liitettäväksi. Käytännössä kehitysjärjestelmä jo toimi tähän tapaan, mutta McVoyn mukaan tarvittiin kokonaan uusi versionhallintajärjestelmä. McVoy alkoi kehittää BitKeeper-versionhallintajärjestelmää, joka otettiin käyttöön kuitenkin vasta helmikuussa 2002. Torvaldsin mukaan Linuxin kehitysprosessi nopeutui ohjelman ansiosta kaksinkertaiseksi. BitKeeper ei ollut avointa lähdekoodia, mutta avoimen lähdekoodin kehittäjät saivat käyttää sitä ilmaiseksi. Vuonna 2005 McVoyn yritys kuitenkin poisti ohjelmiston ilmaisen version lisenssin, kun Andrew Tridgell pyrki takaisinmallintamaan BitKeeperin, jonka sen käyttöehdot kielsivät. Torvalds alkoi kehittää omaa avointa Git-versionhallintajärjestelmäänsä huhtikuussa 2005 ja ryhtyi käyttämään ohjelmistoa jo kahden viikon kuluttua. Ensimmäinen Gitillä ylläpidetty Linux-ytimen julkaisu oli versio 2.6.12 kesäkuussa 2005. Vuonna 2005 Torvalds kehotti avoimesti Linux-käyttäjiä käyttämään GNOME-työpöytäympäristön sijaan KDE:ta, koska hänen mukaansa GNOME aliarvioi käyttäjiään ja pyrki toimivuuden kustannuksella helppokäyttöisyyteen. Kiistan alkuperäinen syy oli hiiren kakkospainike, jonka toimintoja ei GNOMEssa voinut muuttaa. Torvalds kirjoitti lopulta itse koodin, jonka avulla hän sai painikkeen toimimaan haluamallaan tavalla. Ajatuksia tekijänoikeuksista Linux on lisensoitu Richard Stallmanin kehittämällä GNU GPL -lisenssillä, joka takaa käyttäjälle oikeuden kopioida, muuttaa ja jakaa edelleen ohjelmaa ja sen lähdekoodia vapaasti, kunhan GPL-lisenssiä käytetään myös sitä tai sen muunnosta eteenpäin jaettaessa. Alun perin Torvalds levitti Linuxia omalla lisenssillään, jossa kiellettiin ohjelman myyminen kokonaan sekä vaadittiin, että jos ohjelmaa muokkaa, oli sen lähdekoodi jaettava. Tällä hän halusi toisaalta estää sen, että joku alkaisi myydä Linuxia omanaan ja toisaalta nähdä, miten muut olivat muokanneet hänen ohjelmaansa. Linuxia sai kuitenkin kopioida vapaasti. Hakkereilla oli tuolloin tapana jakaa ohjelmia keskenään, ja Torvaldsin motiivina oli myös saada tunnustusta vertaisiltaan, muilta käyttöjärjestelmistä kiinnostuneilta ohjelmoijilta. Kun Linux sai mainetta, Torvaldsille tuli kyselyjä, voisivatko käyttäjät pyytää korvausta tuttavilleen kopioimistaan Linux-levykkeistä. Lopulta versioon 0.12 hän vaihtoi lisenssiksi GPL:n. Tällöin käyttöjärjestelmä oli jo niin tunnettu, ettei vaaraa omimisesta ollut. Lisäksi Torvalds oli käyttänyt käyttöjärjestelmässä useita GNU-projektin ohjelmia. Alkuvuodesta 2006 Torvalds kertoi vastustavansa GPL-lisenssin kolmatta versiota (GPLv3) ja ilmoitti, ettei Linux-ydin siirry käyttämään sitä. Hän arvosteli lisenssin uutta tiukkaa linjaa kaupallisiin ja omisteisiin ohjelmistoihin. Kesällä 2007 Torvalds kuitenkin kertoi olevansa tyytyväisempi kolmosversion uusimpiin luonnoksiin, mutta pitävänsä GPLv2:a edelleen parempana lisenssinä. Torvalds kannattaa tekijänoikeutta teoksen luojan oikeutena päättää, mitä hän luomukselleen tekee, mutta toisin kuin monet GPL-fanit, Torvalds ei tahdo kaikkia ohjelmistoja levitettävän GPL:n alaisina. Tekijänoikeudessa on hänen mukaansa kuitenkin varsinkin digitaalisen informaation kohdalla ongelma, lisenssien myyminen. Siten tekijänoikeuden haltija voi myydä oikeuksia käyttää teostaan menettämättä itse mitään. Jos tekijä vielä lisenssissä sanoutuu irti teoksensa mahdollisista vioista, kuluttaja on täysin vailla suojaa. Lisäksi tekijänoikeuden ongelmana on oikeuden haltijan mahdollisuus estää muiden hänen teostaan muistuttavien (eikä pelkästään siihen perustuvien) teosten luominen. Näin suojaa vaille jäävät myös muut taiteilijat, keksijät ja ohjelmoijat. GPL kuitenkin poistaa nämä ongelmat, koska sillä lisensoitujen ohjelmien lähdekoodin tulee olla aina saatavilla ja sitä pitää voida muokata vapaasti. Patentteja Torvalds vastustaa jyrkästi. Patentointiin saati patenttioikeudenkäynteihin on hänen mukaansa vain harvalla yksityishenkilöillä varaa, ja patentit ovatkin suuryritysten aseita kilpailussa muita yrityksiä vastaan. 21. syyskuuta 2003 Torvalds ja toinen Linux-ytimen kehittäjä walesilainen Alan Cox lähettivät europarlamentaarikoille avoimen kirjeen, jossa he vetosivat ehdotettua ohjelmistopatenttidirektiiviä vastaan. Torvalds omistaa Linux-tavaramerkin ja valvoo sen käyttöä Linux Mark Institute -järjestön kautta. Tavaramerkki päätyi Torvaldsin haltuun vuonna 1996 käydyn kiistan jälkeen. Silloin bostonilainen William R. Della Croce Jr. vaati kaupallisilta Linux-yrityksiltä korvauksia, koska hän oli rekisteröinyt tavaramerkin nimiinsä vuonna 1995. Yritykset lähettivät Yhdysvaltain patentti- ja tavaramerkkivirastolle mitätöintivaatimuksen. Lopulta juttu sovittiin, ja Della Croce luovutti tavaramerkin Torvaldsille vuonna 1997, vaikka tämä olikin haluton ottamaan tavaramerkkiä omistukseensa. Linuksen laki Torvalds sai syksyllä 1998 kutsun puhumaan Berkeleyyn Kalifornian yliopistoon verkostoyhteiskuntaa käsittelevään tilaisuuteen, ja koska tilaisuuden muut osanottajat olivat filosofeja, jotka puhuivat teknologiasta, Torvalds halusi olla teknologi, joka käsittelee filosofisia teemoja. Valmistellessaan puhetta edellisenä iltana Torvalds kehitti Linuksen laiksi kutsumansa teorian, joka hänen mukaansa selittää ihmisen perusmotiiveja ja yhteiskunnan kehittymistä. Linuksen laki selittää yhteiskunnan kehittymistä kolmen perusvaikuttimen avulla, jotka ovat: 1. eloonjääminen 2. sosiaaliset suhteet 3. viihde Eloonjääminen on perusmotiivi, johon kahta muuta verrataan. Sosiaaliset suhteet eloonjäämisviettiä korkeampi motiivi, koska ihminen on valmis kuolemaan esimerkiksi rakastettunsa, kotimaansa tai muun yhteisönsä puolesta. Korkein motiivi on viihde (jolla Torvalds tarkoittaa kaikkea sellaista, mihin ihminen suhtautuu innostuneesti, ei esimerkiksi pelkästään viihdettä median välityksellä. Filosofi Pekka Himanen käyttääkin kirjassaan Hakkerietiikka ja informaatioajan henki samassa merkityksessä yksiselitteisempää termiä ”intohimo”.), koska ihmiset vaarantavat usein henkensä halutessaan pitää hauskaa. Torvaldsin mukaan nämä motiivit ilmenevät kaikkialla elämässä, myös muiden kuin ihmisten keskuudessa, ja juuri edellä mainitussa järjestyksessä. Yhteiskunnan kehittyminen on sen jäsenten motiivien muuttumista alemmista ylimpiin. Torvaldsin mukaan alun perin eloonjäämisen välineistä ruuasta, seksistä ja sodasta on yhteiskunnassamme aluksi tullut sosiaalisen elämän osa-alueita ja lopulta huvin lähteitä. Teknologian osalta sen sijaan olemme vielä vaiheessa, jossa sitä käytetään pääosin sosiaaliseen kanssakäymiseen. Lopulta teknologiakin valjastuu kokonaan viihteen tarkoituksiin. Teorialla Torvalds haluaa korostaa, että teknologia ei ohjaa yhteiskuntaa, vaan yhteiskunnan muodostavien ihmisten tarpeet ohjaavat teknologiaa. Linuksen laki selittää myös hakkerien motiiveja ohjelmointiin ja Linuksen motiiveja kehittää Linuxia. Vaikka taustalla on pyrkimys eloonjäämiseen taloudellisten intressien muodossa, tärkeämpiä vaikuttimia ovat kuitenkin halu saada arvostusta vertaisiltaan ja varsinkin ohjelmoinnista itsestään nauttiminen, hauskanpito. Linuksen laki muistuttaa paljon psykologi Abraham Maslow’n kehittämää tarvehierarkiateoriaa ja vielä enemmän Clayton Alderferin Maslow’n teorian pohjalta kehittämää ERG-teoriaa (, ). Eric S. Raymond käyttää nimeä Linuksen laki artikkelissaan "The Cathedral and the Bazaar" esiintyvästä lauseesta: ”Kun on tarpeeksi silmiä, kaikki bugit häviävät.” Tämän mukaan ohjelmistojen avoin kehittämismalli tuottaa laadukkaita ohjelmia, koska kaikki käyttäjät toimivat samalla testaajina. Palkintoja ja tunnustuksia Vuonna 1994 löydetty asteroidi 9885 Linux sai nimensä Torvaldsin kehittämältä käyttöjärjestelmäytimeltä. Vuonna 1996 löydetty asteroidi 9793 Torvalds nimettiin Torvaldsin itsensä mukaan. Nokia Säätiön tunnustuspalkinto, 1997. EFF:n Pioneer Award -palkinto yhdessä Richard Stallmanin ja Barbara Simmonsin kanssa, 1998. Prix Ars Electronican Golden Nica -palkinto, 1999. Tukholman yliopiston kunniatohtorin arvonimi, 1999. Helsingin yliopiston kunniatohtorin arvonimi, 2000. British Computer Societyn Lovelace-mitali, 2000. Valittujen Palojen Vuoden eurooppalainen, 2000. Palkintošekin hän lahjoitti EFF:lle. Kuudestoista sija Suuret suomalaiset -äänestyksessä vuonna 2004. Yksi Time-lehden vuonna 2006 valitsemasta kuudestakymmenestä maailmaa muuttaneesta sankarista. Anders Chydenius -säätiön Chydenius-mitali ”tunnustuksena kansainvälisistä ansioista avoimuuden hyväksi”, 2007. Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellinen tiedekunta kutsui Torvaldsin kunnia-alumniksi ja nimesi luentosalin hänen mukaansa vuonna 2011. Tekniikan Akatemia -säätiön Millennium-teknologiapalkinto yhdessä Shinya Yamanakan kanssa, 2012. Internet Hall of Fame, 2012 IEEE:n pioneeripalkinto IEEE Computer Society Computer Pioneer Award, 2014 IEEE Masaru Ibuka Consumer Electronics Award, 2018 Lähteet Viitteet Aiheesta muualla Torvaldsin kotisivu The Rampantly Unofficial Linus Torvalds FAQ Ylen Elävä arkisto – Linus Torvalds (video 1998) Hakala, Heidi: Linus Torvalds trivs bäst framför datorn. Hufvudstadsbladet 1.2.2014 Amerikansuomalaiset henkilöt Linux-kehittäjät Suomalaiset avoimuuden edistäjät Suomalaiset ohjelmoijat Vuonna 1969 syntyneet Elävät henkilöt Seulonnan keskeiset artikkelit Suomalaiset keksijät 99.6 Lääketieteen, tekniikan ja talouselämän edustajat


text: Yhdysvaltain presidentti on Yhdysvaltain valtion ja hallituksen päämies. Presidentti johtaa liittovaltion toimeenpanevaa elintä ja on asevoimien ylipäällikkö. Presidentti valitaan epäsuorasti neljävuotiselle virkakaudelle kansanäänestyksellä valitsijamieskokouksen kautta. Vuodesta 1951 alkaen presidentin toimikausien maksimimäärä rajoitettiin kahteen kauteen. Tähän luetteloon on otettu ne henkilöt, jotka vannoivat Yhdysvaltain presidentin valan sen jälkeen kun Yhdysvaltain perustuslaki ratifioitiin vuonna 1789. Yhdysvaltain johtajista ennen ratifiointia katso siirtokuntien kongressin presidentti. Luetteloon ei ole otettu perustuslain 25. lisäyksen mukaan toimea hoitaneita väliaikaisia presidenttejä. Viimeiset numerot osoittavat kausia, joiden ajan presidentti oli vallassa. Esimerkiksi George Washington oli toimessaan kaksi perättäistä kautta ja hänet lasketaan ensimmäiseksi presidentiksi (ei ensimmäiseksi ja toiseksi). Gerald Ford nousi presidentiksi sen jälkeen, kun Richard Nixon oli eronnut, ja toimi presidenttinä loput Nixonin toisesta kaudesta. Grover Cleveland taas oli virassa kaksi kautta, jotka eivät olleet peräkkäisiä, joten hänet lasketaan sekä 22. että 24. presidentiksi. Sen vuoksi luettelossa on ”presidenttiyksiä” yksi enemmän kuin henkilöitä. Presidentit Katso myös Luettelo Yhdysvaltain presidenteistä eliniän mukaan Lähteet Viitteet Aiheesta muualla Hauenstein Center for Presidential Studies Detailed Quick Facts on All U.S. Presidents All Presidents of the United States A New Nation Votes: American Election Returns 1787-1825 Presidentit Yhdysvaltain presidentit Seulonnan keskeiset artikkelit 99.3 Yhteiskuntaelämän edustajat


text: Tämä on aakkosellinen luettelo kuntaliitosten tai nimenmuutosten yhteydessä tai muuten hävinneistä Suomen kunnista ja kaupungeista. Kunnan nimen jälkeen on kaupunki tai muu kunta, johon se liitettiin, tai muu selvennys. Luettelossa eivät ole mukana ne kuntaliitoksissa lakkautetut entiset kunnat, joiden seuraajana on samassa kuntaliitoksessa tai vain lyhyen erinimisyyden jälkeen muodostunut uusi samanniminen kunta. Siirry kirjaimeen → A B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z Å Ä Ö A Ahlainen – liitetty Poriin 1972 Aitolahti – liitetty Tampereeseen 1966 Akaa – jaettu 1946 Toijalan, Kylmäkosken, Sääksmäen ja Viialan kesken, nimi otettu uudelleen käyttöön 1. tammikuuta 2007 Viialan ja Toijalan yhdistyessä Akaan kaupungiksi Alahärmä – liitetty Kauhavaan 2009 Alastaro – liitetty Loimaaseen 2009 Alatornio – liitetty Tornioon 1973 Alaveteli – liitetty 1969 Kruunupyyhyn Angelniemi – liitetty 1967 Halikkoon, joka 2009 liittyi Saloon Anjala – Anjalan ja Sippolan kunnat yhdistetty 1975 Anjalankosken kauppalaksi, joka 2009 liittyi Kouvolaan Anjalankoski – liitetty Kouvolaan 2009 Antrea – luovutettu Neuvostoliitolle Anttola – liitetty Mikkeliin 2001 Artjärvi – liitetty Orimattilaan 2011 Askainen – liitetty Maskuun 2009 B Bergö – liitetty Maalahteen 1975 Björköby – liitetty Mustasaareen 1973 Bromarv – liitetty pääosin Tenholaan ja eteläkulmalta Hankoon 1977, Tenhola liitetty edelleen Tammisaareen 1993, joka Raaseporiin 2009 D Degerby – liitetty 1946 Inkooseen Dragsfjärd – yhdistetty Kemiön ja Västanfjärdin kanssa Kemiönsaareksi 2009 E Elimäki – liitetty Kouvolaan 2009 Eno – liitetty Joensuuhun 2009 Eräjärvi – liitetty 1973 Oriveteen Etelä-Pirkkala – Pirkkalan nimi 1922–1938 H Haaga – liitetty 1946 Helsinkiin Haapasaari – liitetty 1974 Kotkaan Halikko – liitetty Saloon 2009 Harlu – luovutettu Neuvostoliitolle Hauho – yhdistyi Hämeenlinnaan 2009 Haukipudas – muodosti uuden Oulun kaupungin Oulun, Kiimingin, Oulunsalon ja Yli-Iin kanssa 2013 Haukivuori – liitetty 2007 Mikkeliin Heinjoki – luovutettu Neuvostoliitolle Heinolan mlk ja Heinola yhdistyivät Heinolaksi 1997 Helsingin mlk – vuodesta 1972 Vantaa Hiittinen – liitetty 1969 Dragsfjärdiin, joka 2009 liitetty Kemiönsaareen Hiitola – luovutettu Neuvostoliitolle Himanka - liittyi Kalajoen kaupunkiin 2010 Hinnerjoki – liitetty 1970 Euraan Honkajoki – liitetty Kankaanpäähän 2021 Honkilahti – liitetty 1970 Euraan Houtskari – liitetty Länsi-Turunmaahan (nyk. Paraisiin) 2009 Huopalahti – liitetty Helsinkiin vuonna 1946. Hyvinkään mlk – liitetty Hyvinkäähän vuonna 1969 Hämeenkoski – liitetty Hollolaan 2016 Hämeenlinnan mlk – jaettu 1948 Hämeenlinnan, Rengon ja Vanajan kesken I Iisalmen maalaiskunta – liitetty 1970 Iisalmen kaupunkiin Ikaalisten maalaiskunta ja Ikaalisten epäitsenäinen kauppala yhdistetty Ikaalisten kauppalaksi 1972 Impilahti – luovutettu Neuvostoliitolle Iniö – liitetty Länsi-Turunmaahan (nyk. Paraisiin) 2009 J Jaakkima – luovutettu Neuvostoliitolle Jaala – liitetty Kouvolaan 2009 Jalasjärvi – liitetty Kurikkaan 2016. Jepua – lakkautettu 1975, liitetty Uuteenkaarlepyyhyn Johannes – luovutettu Neuvostoliitolle Jokijärvi – lakkautettu 1884, liitetty Taivalkoskeen Joutseno – liitetty Lappeenrantaan 2009 Juankoski – liitetty Kuopioon 2017 Jurva – liitetty Kurikkaan 2009 Jyväskylän maalaiskunta – liitetty Jyväskylään 2009 Jämsänkoski – yhdistyi Jämsän kanssa 2009 Jäppilä – lakkautettu 2004, muodosti Pieksämäen mlk:n ja Virtasalmen kanssa Pieksänmaan, joka yhdistyi 2007 Pieksämäen kanssa Jääski – luovutettu Neuvostoliitolle, loput liitetty Imatraan, Joutsenoon ja Ruokolahteen 1948 K Kaarlela – liitetty 1977 Kokkolan kaupunkiin Kajaanin maalaiskunta – liitetty 1977 Kajaanin kaupunkiin Kakskerta – liitetty 1968 Turkuun Kalanti (aikaisemmin Uusikirkko Tl) – liitetty Uuteenkaupunkiin 1993 Kalvola – yhdistyi Hämeenlinnaan 2009 Kangaslampi – liitetty Varkauteen 2005 Kanneljärvi – luovutettu Neuvostoliitolle Karhula – liitetty 1977 Kotkaan Karinainen – yhdistetty 2005 Pöytyän kanssa Pöytyän kunnaksi Karjaa – yhdistettiin Tammisaaren ja Pohjan kanssa Raaseporin kaupungiksi 2009 Karjaan mlk – liitetty 1969 Karjaaseen Karjala – liitetty 1977 Mynämäkeen Karjalohja – muodosti uuden Lohjan kaupungin Lohjan ja Nummi-Pusulan kanssa 2013 Karkku (aikaisemmin Sastamala) – liitetty 1973 Vammalaan; Vammala yhdistyi 2009 Sastamalaksi Karttula – liitetty Kuopioon 2011 Karuna – liitetty 1969 Sauvoon, Sandön alue Kemiöön Karunki – liitetty Tornioon 1973 Kaukola – luovutettu Neuvostoliitolle Kauvatsa – liitetty 1969 Kokemäkeen Keikyä – yhdistetty Kiikan kanssa Äetsäksi vuonna 1981; Äetsä yhdistyi 2009 Sastamalaksi Kemijärven mlk – yhdistetty Kemijärven kanssa 1973 Kemin mlk – nimi muutettiin Keminmaaksi vuonna 1979 Kemiö – yhdistetty Dragsfjärdin ja Västanfjärdin kanssa Kemiönsaareksi 2009 Kerimäki – muodosti uuden Savonlinnan kaupungin Savonlinnan ja Punkaharjun kanssa 2013 Kestilä – yhdistetty Pulkkilan, Piippolan ja Rantsilan kanssa Siikalatvan kunnaksi 2009 Kesälahti – liitetty Kiteeseen 2013 Kiihtelysvaara – liitetty Joensuuhun 2005 Kiikala – yhdistetty Saloon 2009 Kiikka – yhdistetty Keikyän kanssa Äetsäksi vuonna 1981; Äetsä yhdistyi 2009 Sastamalaksi Kiikoinen – liitetty Sastamalaan 2013 Kiiminki – muodosti uuden Oulun kaupungin Oulun, Haukiputaan, Oulunsalon ja Yli-Iin kanssa 2013 Kirvu – luovutettu Neuvostoliitolle Kisko – liitetty Saloon 2009 Kiukainen – liitetty Euraan 2009 Kivennapa – luovutettu Neuvostoliitolle Kodisjoki – liitetty Rauman kaupunkiin 1. tammikuuta 2007 Koijärvi – jaettu 1969 Forssan ja Urjalan kesken Koivisto – luovutettu Neuvostoliitolle Koiviston mlk – luovutettu Neuvostoliitolle Koivulahti – liitetty Mustasaareen 1973 Kokkolan mlk – vuodesta 1927 Kaarlela Konginkangas – liitetty Äänekoskeen 1993 Korpilahti – liitetty Jyväskylään 2009 Korpiselkä – luovutettu Neuvostoliitolle, osa liitetty Tuupovaaraan 1946 Korppoo – liitetty Länsi-Turunmaahan (nyk. Paraisiin) 2009 Kortesjärvi – liitetty Kauhavaan 2009 Koskenpää – liitetty Jämsänkoskeen 1969, joka yhdistyi 2009 Jämsään Koski Hl – nimi muutettiin Hämeenkoskeksi 1995 Kuhmalahti – liitetty Kangasalaan 2011 Kuhmoniemi – vuodesta 1935 Kuhmo Kuivaniemi – liitetty Iin kuntaan 1. tammikuuta 2007 Kullaa – liitetty 2005 Ulvilaan Kulosaari – liitetty 1946 Helsinkiin Kuolajärvi – nimi muutettiin Sallaksi vuonna 1936 Kuolemajärvi – luovutettu Neuvostoliitolle Kuopion mlk – liitetty Kuopioon (pääosa) ja Siilinjärveen 1969 Kuorevesi – liitetty Jämsään 2001 Kurkijoki – luovutettu Neuvostoliitolle Kuru – liitetty Ylöjärveen 2009 Kuusankoski – liitetty Kouvolaan 2009 Kuusisto – liitetty Kaarinaan 1946 Kuusjoki – liitetty Saloon 2009 Kuusjärvi – nimetty uudelleen Outokummun kauppalaksi 1968 Kylmäkoski – liitetty Akaan kaupunkiin 2011 Kymi – liitetty 1977 Kotkaan Kyyrölä – liitetty Muolaaseen 1934 Käkisalmen mlk – luovutettu Neuvostoliitolle Käkisalmi – luovutettu Neuvostoliitolle Kälviä – liitetty Kokkolaan 2009 Köyliö – liitetty Säkylään 2016. L Lahdenpohja – luovutettu Neuvostoliitolle Lammi – yhdistyi Hämeenlinnaan 2009 Lappee – liitetty 1967 Lappeenrantaan Lappi – liitetty Raumaan 2009 Lapväärtti – liitetty 1973 Kristiinankaupunkiin Lauritsala – liitetty Lappeenrantaan 1967 Lavansaari – luovutettu Neuvostoliitolle Lavia – liitetty Poriin 2015 Lehtimäki – yhdistyi Alajärven kanssa 2009 Leivonmäki – yhdistyi Joutsaan 2008 Lemu – liitetty Maskuun 2009 Liljendal – muodosti uuden Loviisan kaupungin Loviisan, Pernajan ja Ruotsinpyhtään kanssa 2010 Lohjan kunta ja Lohja yhdistyivät Lohjaksi 1997 Lohjan mlk – vuodesta 1978 Lohjan kunta Lohtaja – liitetty Kokkolaan 2009 Loimaan kunta ja Loimaa yhdistyivät Loimaaksi 2005 Loimaan mlk – vuodesta 1978 Loimaan kunta Lokalahti – liitetty Uuteenkaupunkiin 1981 Lumivaara – luovutettu Neuvostoliitolle Luopioinen – liitetty Pälkäneen kuntaan 1. tammikuuta 2007 Luvia – liitetty Eurajokeen 2017 Längelmäki – jaettu Jämsän ja Oriveden kesken 1. tammikuuta 2007 M Maaninka – liitetty 2015 Kuopioon Maaria – liitetty 1967 Turkuun Maksamaa – yhdistetty Vöyrin kanssa Vöyri-Maksamaan kunnaksi 1. tammikuuta 2007 Mellilä – liitetty Loimaaseen 2009 Merimasku – liitetty Naantaliin 2009 Messukylä – liitetty Tampereeseen 1947 Metsämaa – liitetty 1976 Loimaan maalaiskuntaan, joka 2005 yhdistyi Loimaahan Metsäpirtti – luovutettu Neuvostoliitolle Mietoinen – liitetty Mynämäen kuntaan 1. tammikuuta 2007 Mikkelin mlk – liitetty Mikkeliin 2001 Mouhijärvi – liitetty Sastamalaan 2009 Munsala – liitetty Uuteenkaarlepyyhyn 1975 Muolaa – luovutettu Neuvostoliitolle Muurla – liitetty Saloon 2009 Muuruvesi – liitetty Juankoskeen 1971, joka liitetty Kuopioon 2017 Mänttä – liitetty Vilppulan kanssa Mänttä-Vilppulaksi 2009 N Naantalin mlk – liitetty Naantalin kaupunkiin 1964 Nastola – liitetty Lahteen 2016. Nauvo – liitetty Länsi-Turunmaahan (nyk. Paraisiin) 2009 Nilsiä – liitetty Kuopioon 2013 Noormarkku – liittyi Poriin 2010 Nuijamaa – liitetty Lappeenrannan kaupunkiin 1989 Nummi – yhdistetty 1981 Pusulan kanssa Nummi-Pusulaksi, joka liitetty Lohjaan 2013 Nummi-Pusula – liitetty Lohjaan 2013 Nurmeksen mlk liitetty 1973 Nurmeksen kauppalaan Nurmo – liitetty Seinäjokeen 2009 O Oravainen – liitetty Vöyri-Maksamaan kanssa uudeksi Vöyrin kunnaksi 2011 Oulujoki – liitetty 1965 pääosaltaan Ouluun ja muut osat Haukiputaaseen, Kempeleeseen, Kiiminkiin, Oulunsaloon, Tyrnävään, Utajärveen ja Ylikiiminkiin Oulunkylä – liitetty 1946 Helsinkiin Oulunsalo – muodosti uuden Oulun kaupungin Oulun, Haukiputaan, Kiimingin ja Yli-Iin kanssa 2013 P Paattinen – liitetty 1973 Turkuun Paavola – yhdistetty 1973 Revonlahden kanssa Ruukiksi, joka 2007 yhdistettiin Siikajokeen Paraisten mlk – yhdistyi Paraisten kanssa 1967 Pattijoki – liitetty Raaheen 2003 Pernaja - muodosti uuden Loviisan kaupungin Loviisan, Ruotsinpyhtään ja Liljendalin kanssa 2010 Perniö – liitetty Saloon 2009 Pertteli – liitetty Saloon 2009 Peräseinäjoki ja Seinäjoki yhdistyivät 2005 Seinäjoen kaupungiksi Petolahti – liitetty Maalahteen 1973 Petsamo – luovutettu Neuvostoliitolle jatkosodan jälkeen Pieksämä – Pieksämäen nimi vuosina 1930–1948 Pieksämäen mlk – yhdistetty 2004 Jäppilän ja Virtasalmen kanssa Pieksänmaaksi Pieksänmaa – liitetty 1. tammikuuta 2007 Pieksämäen kaupunkiin Pielisensuu – liitetty 1954 Joensuuhun Pielisjärvi – liitetty 1973 Lieksaan Pietarsaaren mlk – nimi muutettu Pedersören kunnaksi 1989 Pihlajavesi – liitetty 1969 Keuruuseen Piikkiö – liitetty Kaarinaan 2009 Piippola – yhdistetty Pulkkilan, Rantsilan ja Kestilän kanssa Siikalatvan kunnaksi 2009 Pirttikylä – liitetty 1973 Närpiöön Pohja – yhdistettiin Tammisaaren ja Karjaan kanssa Raaseporin kaupungiksi 2009 Pohjaslahti – liitetty 1973 Vilppulaan ja Virtoihin Pohjois-Pirkkala – Nokian nimi vuoteen 1938 Porin mlk – liitetty Poriin 1967 Porvoon mlk ja Porvoo lakkautettiin ja perustettiin uusi kaupunki vanhalla nimellä Porvoo 1997 Pulkkila – yhdistetty Piippolan, Rantsilan sekä Kestilän kanssa Siikalatvan kunnaksi 2009 Punkaharju – muodosti uuden Savonlinnan kaupungin Savonlinnan ja Kerimäen kanssa 2013 Purmo – liitetty Pietarsaaren maalaiskuntaan (nyk. Pedersören kuntaan) 1977 Pusula – yhdistetty 1981 Nummen kanssa Nummi-Pusulaksi Pyhäjärvi Ol (Oulun lääni) muuttui Pyhäsalmeksi 1993 ja taas Pyhäjärveksi 1996 Pyhäjärvi Ul – liitetty 1969 Karkkilaan Pyhäjärvi Vpl – luovutettu Neuvostoliitolle Pyhämaa – liitetty 1974 Uuteenkaupunkiin. Pyhäsalmi – Pyhäjärven väliaikainen nimi vuosina 1993–1996 Pyhäselkä – liitetty Joensuuhun 2009 Pylkönmäki – liitetty Saarijärveen 2009 Pälkjärvi – luovutettu Neuvostoliitolle, osa liitetty Tohmajärveen 1946 R Raippaluoto – liitetty Mustasaareen 1973 Rantsila – yhdistetty Pulkkilan, Piippolan sekä Kestilän kanssa Siikalatvan kunnaksi 2009 Rauman mlk – liitetty Raumaan 1993 Rautio – liitetty 1973 Kalajokeen Rautu – luovutettu Neuvostoliitolle Renko – yhdistyi Hämeenlinnaan 2009 Revonlahti – yhdistetty 1973 Paavolan kanssa Ruukiksi, joka 2007 yhdistettiin Siikajokeen Riistavesi – liitetty 1973 Kuopioon Ristiina – muodosti uuden Mikkelin kaupungin Mikkelin ja Suomenniemen kanssa 2013 Rovaniemen mlk – yhdistetty 2006 Rovaniemen kaupungin kanssa Rovaniemeksi Ruotsinpyhtää - muodosti uuden Loviisan kaupungin Loviisan, Pernajan ja Liljendalin kanssa 2010 Ruskeala – luovutettu Neuvostoliitolle Ruukki – liitetty Siikajoen kuntaan 1. tammikuuta 2007 Rymättylä – liitetty Naantaliin 2009 Räisälä – luovutettu Neuvostoliitolle S Saari – liitetty 2005 Parikkalan ja Uukuniemen kanssa Parikkalan kunnaksi Sahalahti – liitetty 2005 Kangasalan kuntaan Sakkola – luovutettu Neuvostoliitolle Salmi – luovutettu Neuvostoliitolle Saloinen – liitetty 1973 Raaheen – Saloinen oli "Salo" vuoteen 1913 Sammatti – liitetty 2009 Lohjaan Sastamala – Karkun vanha nimi – otettu uudelleen käyttöön 2009 Mouhijärven, Vammalan ja Äetsän yhdistyttyä Savonranta – liitetty Savonlinnaan 2009 Seinäjoen mlk – liitetty 1959 Seinäjokeen Seiskari – luovutettu Neuvostoliitolle Siipyy – liitetty 1973 Kristiinankaupunkiin Simpele – liitetty 1973 Rautjärveen Sippola – yhdistetty Anjalan kunnan kanssa 1975 Anjalankosken kauppalaksi; Anjalankoski liitetty 2009 Kouvolaan Snappertuna – pääosa liitetty 1977 Tammisaareen ja loput Karjaaseen; vuodesta 2009 Raaseporia Soanlahti – luovutettu Neuvostoliitolle Somerniemi – liitetty 1977 Someroon Sortavala – luovutettu Neuvostoliitolle Sortavalan mlk – luovutettu Neuvostoliitolle Suistamo – luovutettu Neuvostoliitolle Sulva – mantereen puoleinen osa liitetty 1973 Mustasaareen ja Sundom Vaasan kaupunkiin Sumiainen – liitetty Äänekosken kaupunkiin 2007 Suodenniemi – liitetty Vammalan kaupunkiin 1. tammikuuta 2007; vuodesta 2009 Sastamalaa Suojärvi – luovutettu Neuvostoliitolle Suolahti – liitetty Äänekosken kaupunkiin 2007 Suomenniemi – muodosti uuden Mikkelin kaupungin Mikkelin ja Ristiinan kanssa 2013 Suomusjärvi – liitetty Saloon 2009 Suoniemi – liitetty 1973 Nokiaan Suursaari – luovutettu Neuvostoliitolle Säkkijärvi – luovutettu Neuvostoliitolle, osia liitetty Miehikkälään ja Ylämaahan 1946 Särkisalo – liitetty Saloon 2009 Säräisniemi – nykyisin Vaala Säyneinen – liitetty Juankoskeen 1971, joka liitetty Kuopioon 2017 Säynätsalo – liitetty Jyväskylään 1993 Sääksmäki – liitetty 1973 Valkeakoskeen Sääminki – pääosa liitetty 1973 Savonlinnaan ja loput Punkaharjuun T Tammisaaren mlk – liitetty Tammisaareen 1977 Tammisaari – yhdistettiin Karjaan ja Pohjan kanssa Raaseporin kaupungiksi 2009 Tarvasjoki – liitetty Lietoon 2015 Teerijärvi – liitetty Kruunupyyhyn 1969 Teisko – liitetty Tampereeseen ja Kuruun 1972 Temmes – liitetty pääosin Tyrnävään 2001, osia Liminkaan, Lumijokeen ja Rantsilaan Tenhola – liitetty 1993 Tammisaareen, joka 2009 yhdistyi Raaseporiksi Terijoki – luovutettu Neuvostoliitolle Tiukka – liitetty 1973 Kristiinankaupunkiin Toijala – yhdistetty Viialan kanssa Akaan kaupungiksi 1. tammikuuta 2007 Tottijärvi – liitetty 1976 Nokiaan Turtola – nimi vuodesta 1949 Pello Tuulos – yhdistyi Hämeenlinnaan 2009 Tuupovaara – liitetty 2005 Joensuuhun Tyrväntö – liitetty 1971 Hattulaan Tyrvää – liitetty 1973 Vammalaan – Vammala erotettiin Tyrväästä 1915. Vuodesta 2009 Sastamalaa Tytärsaari – luovutettu Neuvostoliitolle Töysä – liitetty Alavuden kaupunkiin 2013 U Ullava – liitetty Kokkolaan 2009 Uskela – liitetty 1967 Saloon Uudenkaarlepyyn mlk – liitetty 1975 Uuteenkaarlepyyhyn Uudenkaupungin mlk – liitetty 1969 Uuteenkaupunkiin Uukuniemi – yhdistetty 2005 Parikkalan ja Saaren kanssa Parikkalan kunnaksi Uusikirkko Tl – nimi Kalanti vuodesta 1936, liitetty 1993 Uuteenkaupunkiin. Uusikirkko Vpl – luovutettu Neuvostoliitolle V Vahto – liitetty Ruskoon 2009 Vahviala – luovutettu Neuvostoliitolle, osia liitetty Lappeeseen ja Ylämaahan 1946 Valkeala – liitetty Kouvolaan 2009 Valkjärvi – luovutettu Neuvostoliitolle Valtimo – liitetty Nurmekseen 2020 Vammala – yhdistettiin Mouhijärven ja Äetsän kanssa Sastamalan kaupungiksi 2009 Vampula – liitetty Huittisiin 2009 Vanaja – jaettu 1967 Hämeenlinnan, Hattulan, Janakkalan ja Rengon kesken. Varpaisjärvi – liitetty Lapinlahden kuntaan 2011 Vehkalahti – liitetty Haminaan 2003 Vehmersalmi – liitetty Kuopioon 2005 Velkua – liitetty Naantaliin 2009 Vihanti – liitetty Raaheen 2013 Viiala – yhdistetty Toijalan kanssa Akaan kaupungiksi 1. tammikuuta 2007 Viipuri – luovutettu Neuvostoliitolle Viipurin mlk – luovutettu Neuvostoliitolle Viljakkala – liitetty Ylöjärven kaupunkiin 2007 Vilppula – liitetty Mäntän kanssa Mänttä-Vilppulaksi 2009 Virtasalmi – yhdistetty 2004 Pieksämäen mlk:n ja Jäppilän kanssa Pieksänmaaksi, joka 2007 yhdistyi Pieksämäkeen Vuoksela – luovutettu Neuvostoliitolle Vuoksenranta – luovutettu Neuvostoliitolle Vuolijoki – liitetty Kajaaniin 2007 Värtsilä ja Tohmajärvi yhdistyivät 2005 Tohmajärven kunnaksi Vähäkyrö – liitetty Vaasaan 2013 Västanfjärd – yhdistetty Kemiön sekä Dragsfjärdin kanssa Kemiönsaareksi 2009 Vöyri-Maksamaa – yhdistetty Oravaisten kanssa uudeksi Vöyrin kunnaksi 1. tammikuuta 2011 Y Yli-Ii – muodosti uuden Oulun kaupungin Oulun, Haukiputaan, Kiimingin ja Oulunsalon kanssa 2013 Ylihärmä – liitetty Kauhavaan 2009 Ylikiiminki – liitetty Ouluun 2009 Ylimarkku – yhdistetty Närpiön kanssa Närpiön kaupungiksi 1. tammikuuta 1973 Ylistaro – liitetty Seinäjokeen 2009 Ylämaa – liittyi Lappeenrantaan 2010 Yläne – liitetty Pöytyään 2009 Ä Äetsä – liitetty Sastamalaan 2009 Ähtävä – liitetty Pietarsaaren maalaiskuntaan (nyk. Pedersören kuntaan) 1977 Äyräpää – luovutettu Neuvostoliitolle Äänekosken mlk – liitetty Äänekoskeen 1969 Ö Öja – liitetty Kaarlelaan 1969, joka liitetty Kokkolaan 1977 Katso myös Kuntaliitos Suomessa Aiheesta muualla Entiset kunnat


text: Lapsi tarkoittaa ihmistä syntymästä murrosikään. Lapsuutensa aikana ihminen kehittyy biologisesti ja psykologisesti sekä sosiaalisesti pienestä elinpiiristä kohti yhteiskuntaa. Hän muun muassa kasvaa, sosiaalistuu ja oppii kielen. Iästä riippumatta lapsi-sanaa käytetään ihmisen jälkeläisestä, suhteessa vanhempiinsa. Lapsen asema yhteiskunnassa Lakikielessä lapsi määritellään usein alle 18-vuotiaaksi. Siten lapsi on monen maan kannalta alaikäisen synonyymi. Suomen lastensuojelulaki pitää lapsena alle 18-vuotiasta. Sen tarkoituksena on turvata lapsen oikeus turvalliseen kasvuympäristöön, tasapainoiseen ja monipuoliseen kehitykseen sekä erityiseen suojeluun. Myös Yhdistyneitten kansakuntien Lastenrahasto Unicef ja Suomen ratifioima Lapsen oikeuksien sopimus määrittelevät lapsen alle 18-vuotiaaksi. Alle 18-vuotiaalle on määrätty laissa huoltajat, jotka ovat yleensä lapsen biologiset vanhemmat. Alaikäisten oikeustoimikelpoisuus on rajoitettua, eli he tarvitsevat huoltajansa suostumuksen muiden kuin olosuhteisiin nähden tavanomaisten ja vähämerkityksisten oikeustoimien tekemiseen. Monia yhteiskunnallisia oikeuksia on rajattu vain aikuisille, vaikka esimerkiksi äänioikeusikäraja on Suomessa laskenut 24:stä 18 vuoteen, ja sen laskemisesta 16 vuoteen on keskusteltu. Useimmissa nykyaikaisissa yhteiskunnissa on oppivelvollisuus, joka alkaa Suomessa sinä vuonna, kun lapsi täyttää seitsemän vuotta ja päättyy, kun oppilas täyttää 18 vuotta. Lastensuojelulaki kuitenkin takaa lapselle oikeuden saada ikäänsä ja kehitystasoaan vastaavalla tavalla saada tietoa ja esittää mielipiteensä, jos häntä koskee lastensuojeluasia. Suomen terveydenhuollossa kuullaan 12-vuotiaan mielipidettä omasta hoidostaan, kuten esimerkiksi rokotuksista, jos hänet arvioidaan henkisesti kypsäksi. Elokuville, televisio-ohjelmille ja digitaalisille peleille on asetettu ikärajat, joiden tarkoitus on suojella lasta tämän kehitykselle haitallisilta sisällöiltä. Lapsen kehitysvaiheet Sosiaalinen Lapsella on eri ikäisenä erilaisia tarpeita vuorovaikutukseen vanhempien ja muun yhteisön kanssa. Alle yksivuotiaas vauvakin tarvitsee suhteita toisiin ihmisiin. Vuoden vanha alkaa toimia aktiivisesti ja kävelemään. Kaksivuotias yleensä rauhoittuu vähän ja alkaa tarkkailla ympäristöään enemmän. Kolmivuotias on villi vipeltäjä. Neljävuotias alkaa huomioida toisia ihmisiä entistä enemmän. Viisivuotias alkaa itsenäistyä ja näyttää isolta, vaikka tarvitsee edelleen huolenpitoa. Seitsemänvuotiaan lapsen elämänpiiri laajenee koulun alkaessa. 9–12-vuotiaana varhaislapsuuden kuohut on ohitettu ja varsinaiset nuoruusiän tyrskyt ovat vasta edessä. 12–15-vuotiaana tapahtuu eniten muutoksia niin fyysisesti kuin henkisesti. Fysiologinen Lapsen kasvua voidaan verrata ihanteellisissa oloissa elävien samanikäisten terveiden lasten keskimääräiseen kasvamiseen. Suomessa käytetään kasvun seurannassa suomalaisia kasvukäyriä. Käyriä päivitetään säännöllisesti, sillä vuosien varrella väestön aikuispituus on jatkuvasti lisääntynyt, kasvukausi lyhentynyt ja murrosiän kasvupyrähdys aikaistunut. Kasvunseurannan tavoitteena on kasvuun vaikuttavien sairauksien ja häiriöiden varhainen toteaminen. Lapsen elimistössä on suurempi nestepitoisuus kuin aikuisen elimistössä. Myös lääkeaineiden metabolismi voi olla erilainen. Siksi lääkkeiden käyttäytyminen ja vaikutukset voivat olla erilaiset kuin aikuisilla. Siksi lääkkeiden kehitys ja käyttö voi poiketa myös samankokoisten aikuisten lääkityksestä. Fysiologisesti lapsuuden fysiologisen kasvun katsotaan loppuvan murrosiän (puberteetin) alkamiseen, ja sen ajatellaan alkavan heti imeväisiän kasvun jälkeen 2 vuoden iässä. Puberteetti alkaa yksilöllisesti eri iässä, tytöillä noin 10–12-vuotiaana, pojilla noin 11–14-vuotiaana. Puberteettia ja sen jälkeistä kasvun hidastumista kutsutaan nuoruuden kasvuksi. Ennen puberteettia on 7–12 vuotta kestävä vaihe jolloin lapsen fyysinen kehitys on tasaista, ja melko hidasta. Tämä vaihe alkaa noin 3-vuotiaana, ja sitä kutsutaan lapsuuden kasvuksi. Ennen tätä lapsi kasvaa voimakkaasti (noin puoli metriä) syntymän ja kolmannen ikävuoden välillä, ja kyseistä kasvuvaihetta kutsutaan imeväisiän kasvuksi. Lapsuuskäsityksen historia Valistusajan filosofit kuten John Locke ajattelivat, että lapsi on syntyessään puhdas ja viaton osa luontoa, muovautuva ja altis vaikutteille, ja siksi on tärkeää kasvattaa häntä määrätietoisesti. Sosiologinen lapsuudentutkimus taas käsittelee lapsuutta myös kontekstiin ja kulttuuriin sidottuna ilmiönä - lapsuus afrikkalaiskylässä on erilainen kuin lapsuus teollisuusmaan kaupungissa. Jos lapsuus käsitetään kehitysvaiheena kohti aikuisuutta,lapsi itse määritellään vain keskeneräiseksi aikuiseksi.1900-luvun lopulla syntyi uusi lapsuuskäsitys, jossa lapsen ääni haluttiin kuuluviin yhteiskunnassa. Lapsen oikeuksien sopimuksen (1989) mukaan kaikilla maailman lapsilla on universaalit oikeudet, riippumatta vanhemmista ja ympäröivistä aikuisista. Katso myös Alaikäinen Kielen omaksuminen Luettelo ikärajoista Suomessa Lähteet Kirjallisuutta Saarimäki, Pasi; Hytönen, Kirsi-Maria; Niskanen, Heli (toim.): Lapsi matkalla maailmaan: Historiallisia ja kulttuurisia näkökulmia syntymään. SKS, 2012. Aiheesta muualla Museum of Childhood: tietoa ja kuvia lasten hoidossa käytetyistä tavaroista, lasten vaatteista ja erilaisista leluista Lapsen puhehäiriö - puheen ja kielen kehittäminen, Terveyskirjasto.fi Seulonnan keskeiset artikkelit


text: Laiva on suuri vedessä kulkeva alus. Veneestä se eroaa suuremmalla koollaan, mutta tarkkaa rajanvetoa laivan ja veneen välille on vaikea tehdä. Laivan ja veneen erosta ei tiettävästi ole virallista määritelmää, mutta erään näkemyksen mukaan pituudeltaan yli 24-metrisiä aluksia pidetään laivoina, koska niiden kuljettamiseen vaaditaan Suomessa tutkinto. Laivoja valmistetaan eri käyttötarkoituksiin, kuten kaupankäyntiin, risteilyihin, rahdin tai ajoneuvojen kuljetukseen. Risteilylaivat kulkevat usein samaa reittiä säännöllisillä aikatauluilla, toisin kuin muut laivat, joiden reitit vaihtelevat. Etymologiaa ja nimistöä Sanaa laiva arvellaan lainasanaksi germaanisista kielistä; germaaniseksi kantasanaksi on rekonstruoitu *flawją. Sanan vastineita on myös balttilaisissa ja slaavilaisissa kielissä. Alkuperäinen merkitys lienee ollut jokin esihistoriallinen venetyyppi. Sanalla alus viitattiin alun perin laivoihin ja veneisiin, mutta nykyisin se merkitsee muutakin, kuten esimerkiksi avaruusalusta. Sana alus on johdos sanasta ala ja viittaa siihen, että alus on kantamansa ihmisen tai lastin alapuolella. Suomessa ja sukulaiskielissä omaperäisiä nimityksiä laivoille tai veneille ovat aluksen lisäksi esimerkiksi vene, joka merkitsee nykyisin hyvin pientä, kannetonta laivaa, haapio ja honkio, jotka merkitsevät yhdestä puusta tehtyä venettä, uisko, joka merkitsee tietyntyyppisiä purjealuksia, saima, joka tarkoitti Laatokalla käytettyä purjealusta, ja haaksi, joka on vanha laivojen ja veneiden yleisnimitys. Laivan koon ilmoittaminen Laivan koko määritellään yleensä ensisijaisesti sen kyvyllä kuljettaa lastia, joko painona tai tilavuutena. Laivan tilavuus eli vetoisuus ilmaistaan joko laivan kokonaisvetoisuutena eli bruttovetoisuutena (GT) tai lastitilojen vetoisuutena eli nettovetoisuutena (NT). Vetoisuuden mittayksikkönä käytettiin vuoteen 1994 asti rekisteritonnia. Nykyisten mittaussääntöjen mukaan brutto- ja nettovetoisuudet ovat yksiköttömiä, logaritmisesti laskettuja lukuja. Laivan kantavuus on aluksen lastin, polttoaineen, varusteiden ja henkilöiden suurin sallittu paino. Painon yksikkönä käytetään tonnia, ja sen lyhenteenä on dwt tai joskus myös tdw (, ”kuollut paino”). Laivan uppouma on aluksen kelluessa syrjäyttämän vesimäärän paino tonneina ilmaistuna. Etenkin sota-alusten koko ilmoitetaan käyttämällä uppoumaa. Mikäli kauppa-aluksille ilmoitetaan uppouma, on se silloin lastimerkkiin lastatun aluksen uppouma suolavedessä (1,025 t/m3). Lästi on historiallinen tilavuus- ja painomitta, jota käytettiin myös ennen laivojen koon ilmaisemiseen. Navigaation kannalta myös laivan ulkomitoilla, kuten suurimmalla pituudella (L.O.A.), leveydellä, korkeudella, syväyksellä ja vesilinjan pituudella, on merkitystä. Max-kokoluokat Panamax-tyyppiseksi kutsutaan laivaa, joka on kooltaan sellainen, että se mahtuu kulkemaan Panaman kanavan suluista. Myös muilla vesireiteillä on vastaavia alusten kokorajoituksista johdettuja luokkia, kuten Suezin kanavan Suezmax ja Saimaan kanavan Saimax. Laivan liikkeet aallokossa Laivan liikkeet aallokossa kuvataan koordinaatistossa (x, y, z), jonka origo on aluksen painopisteessä. Akselit x-akseli on pitkittäissuuntainen akseli, joka on positiivinen keulaa kohti y-akseli on poikittaissuuntainen akseli, joka on positiivinen oikealle z-akseli on pystysuuntainen akseli, joka on positiivinen ylöspäin Suoraviivaiset liikkeet työntyily, rullaaminen (tai kiihtyily) (englanniksi surge) on aluksen edestakaista pitkittäistä siirtymäliikettä x-akselin suunnassa [kuvassa n:o 3] huojunta, vaaruminen (sway) on edestakaista poikittaista siirtymäliikettä y-akselin suunnassa [n:o 2] kohoilu (heave) on edestakaista pystysuuntaista siirtymäliikettä z-akselin suunnassa [n:o 1] Kulmaliikkeet keinunta [Φ, fii] (roll) on edestakaista kulmaliikettä pitkittäisen x-akselin ympäri [n:o 6] jyskintä [Θ, theeta] (pitch) on edestakaista kulmaliikettä poikittaisen y-akselin ympäri [n:o 5] mutkailu [Ψ, psii] (yaw) on edestakaista kulmaliikettä pystysuoran z-akselin ympäri [n:o 4] Laivatyypit Laivat voidaan luokitella käyttövoimansa perusteella esimerkiksi höyrylaivaksi, purjealukseksi ja soutualukseksi eli kaleeriksi. Käyttötarkoituksensa mukaan laivat luokitellaan matkustaja-, kuivalasti-, säiliö- ja erikoisaluksiksi. Matkustaja-aluksia Autolautta Linjalaiva Risteilyalus Kuivalastialuksia Irtolastialus Junalautta Konttialus Ro-ro-alus Storoalus Säiliöaluksia LNG-säiliöalus Tankkeri Erikoisaluksia Asuntoalus Hinaaja Jäänmurtaja Kaapelialus Kalastusalus (muun muassa troolari) Lossi Meripelastusalus Ponttoni Proomu Ruoppaaja Sota-alus Laivaonnettomuuksia RMS Titanic upposi Pohjois-Atlantilla vuonna 1912 törmättyään jäävuoreen, noin 1 500 kuollutta. RMS Empress of Ireland upposi Saint Lawrencen joella Kanadassa vuonna 1914 törmättyään yhteen toisen aluksen kanssa, 1 012 kuollutta. Wilhelm Gustloff upposi tammikuussa 1945 Itämerellä toisen maailmansodan loppuvaiheessa neuvostoliittolaisen sukellusveneen torpedon osuessa siihen laivan ollessa kuljettamassa valtakunnan itäosista evakuoituja saksalaisia siviilejä, yli 9 000 kuollutta; historian eniten ihmishenkiä vaatinut yksittäinen laivaturma. M/S Estonia upposi Itämerellä syysmyrskyssä 1994, 852 kuollutta. Katso myös Dieselsähköinen voimansiirto Laivanrakennus Laivasuunnittelu Vesiliikenneonnettomuudet Messi Suomen Merihistoriallinen yhdistys Vesiliikenne Lähteet Aiheesta muualla Fakta om fartyg Meriteollisuus STX Europe Kirjallisuutta Käyhkö, Arttu: Saimaa ja laivat. Kustantaja Laaksonen, 2015. ISBN 978-952-5805-75-8. Seulonnan keskeiset artikkelit


text: Lontoo ( []) on Yhdistyneen kuningaskunnan ja Englannin pääkaupunki. Lontoon asukasluvun määrittely on melko monimutkaista ja riippuu siitä, miten kaupunki määritellään. Lontoon hallintoalueen (Lontoon City ja 32 Lontoon piiriä) väkiluku on noin 9 miljoonaa ihmistä. Lontoon kaupunki/urbaanialueella (Larger Urban Zone) asuu noin 11 905 500 ihmistä, kun taas Lontoon metropolialueella (London Metropolitan Area) asuu arviolta 15 010 295 ihmistä, mutta Greater London Authorityn mukaan metropolialueella asuu noin 21 miljoonaa ihmistä. Suur-Lontoon pinta-ala on 1 572 neliökilometriä. Hallinto ja maantiede Lontooksi käsitetään yleensä niin sanottu Suur-Lontoon (Greater London) alue, joka koostuu 32 kaupunkipiiristä (borough) sekä Lontoon Citystä (City of London). Näiden alueiden itsehallinto on lähellä suomalaisen kunnan itsehallinto-oikeutta. Koko Suur-Lontoon yhteinen hallintoelin on Suur-Lontoon yleishallintoviranomainen (Greater London Authority), johon kuuluvat vaaleilla valittu pormestari sekä häntä avustava 25-jäseninen edustajisto. Pormestarina on toiminut vuodesta 2016 Sadiq Khan. Kuningattaren edustajana on Suur-Lontoon lordiluutnantti, jonka tehtävänä on edistää kulttuuria, liiketoimintaa, vapaaehtoistyötä ja sosiaalista toimintaa sekä valvoa kruunun etua. Jokaisella kaupunkipiirillä on myös oma valtuustonsa. Yleishallintoviranomainen vastaa myös Suur-Lontoon poliisitoimesta (Metropolitan Police Service), joka oli ennen vuotta 2000 sisäministeriön alaisuudessa. Suur-Lontoon rajana pidetään joskus kaupunkia ympäröivää kehätietä, M25:tä, joka on noin 188 kilometriä pitkä ja maailmanlaajuisesti tunnettu valtavista liikenneruuhkistaan. Lontoon läpi virtaa Thames, joka laskee Pohjanmereen. Sillä on ollut suuri merkitys Lontoon kehittymiselle. Alun perin kaupunki perustettiin joen pohjoisrannalle. Lontoon City sijaitsee Thamesin pohjoisrannalla, ja se on kaupungin vanhin osa. Se tunnetaan ennen kaikkea liike-elämän keskuksena, jossa on paljon toimistoja mutta vain vähän asukkaita. Keskellä Lontoon Cityä sijaitsee St Paulin katedraali ja Cityn itärajalla Towerin linna. Thamesin pohjois- ja Cityn itäpuolella olevat Lontoon kaupunginosat tunnetaan yhteisnimellä East End, Cityn länsipuolella olevat nimellä West End. West Endin keskeisimmän osan muodostaa välittömästi Cityn länsipuolella sijaitseva Westminster (viralliselta nimeltään City of Westminster). Citystä länteen johtavat Fleet Street ja sen jatkeena oleva Strand, joka päättyy Westminsterin suurimmalle aukiolle, Trafalgar Squarelle, jonka laidalla on taidemuseo National Gallery. Sieltä johtaa The Mall -katu länteen, Englannin kuningashuoneen palatsin, Buckinghamin palatsin edustalle sekä Whitehall-katu etelään, kohti parlamenttitaloa eli Westminsterin palatsia sekä Westminster Abbeytä. Whitehallin ja sen poikkikatujen, kuten Downing Streetin, varrella sijaitsevat Ison-Britannian tärkeimmät hallintorakennukset. Westminsterin pohjoisosassa on huomattavia kauppakatuja, joista suurimpia ovat toisensa kohtisuorasti leikkaavat Oxford Street ja Regent Street. Oxford Street johtaa Cityn pohjoislaidalta Hyde Parkin laidalle, Regent Street Pall Mallilta Piccadilly Circus -aukion ohi kohti Regent's Parkia, jossa on myös Lontoon eläintarha. Cityn itäpuolella sijaitseva East End on vanhastaan ollut etupäässä työväestön asuinaluetta. Thamesin varressa siellä on ollut laaja tavarasatama-alue telakkoineen. Nyttemmin tavarasatama ja telakat on kuitenkin siirretty kauemmaksi kaupungin keskustasta ja niiden paikalle on noussut moderni Docklandsin kaupunginosa. Thamesin eteläpuolella vastapäätä Cityä on Southwarkin kaupunginosa. Sieltä johtavat Cityyn useat sillat, joista tunnetuimpia ovat London Bridge ja aivan Cityn itälaidan kohdalla sijaitseva Tower Bridge. Noin 10 km lähempänä Thamesin suuta sen etelärannalla on Greenwich, jossa sijaitsevat merimuseo ja vanha kuninkaallinen tähtitorni, jonka mukaan maailman pituuspiirit ja aikavyöhykkeet on määritelty. Alkuperä ja historia Roomalaiset perustivat Lontoon valtakaudellaan noin vuonna 50. Kaupungin englanninkielisen nimen London sanotaan yleensä tulleen latinankielisestä nimestä Londinium. Linnoitettu Londinium oli Rooman Britannian provinssin tärkein kaupunki. Noin vuonna 61 kuningatar Boudican johtama ikeenien kelttiheimo poltti suhteellisen nuoren kaupungin maan tasalle. Boudica hävitti myös Britannian ensimmäisen roomalaisen pääkaupungin Colchesterin, minkä jälkeen uudelleenrakennetusta Lontoosta tuli pian muodollinenkin pääkaupunki. 600-luvulla anglosaksit perustivat Lundenwicin kaupungin noin maili länteen paikasta, joka nykyään tunnetaan Aldwychina. Vanha roomalainen kaupunki asutettiin uudelleen 800-luvun lopulla tai 900-luvun alussa. Vuoden 1666 Lontoon suurpalo tuhosi suuren osan kaupunkia, ja uudelleenrakennus kesti yli 10 vuotta. Lontoon kasvu kiihtyi 1700-luvulla. Vuonna 1750 asukkaita oli yli 650 000. 1800-luvun alussa se oli jo maailman suurimpia kaupunkeja. 1900-luvulla kaupunkikuvaa muokkasivat toisessa maailmansodassa Luftwaffen raskaat ilmapommitukset (”Blitz”). Ne surmasivat yli 17 500 lontoolaista, ja jälleenrakennus kesti 1970-luvulle saakka. Margareth Thatcherin aikana Lontoon keskushallinto hajotettiin ja valta siirtyi Lontoon kaupunkipiireille (”borough”). Vuonna 2000 Tony Blairin hallitus perusti uuden Suur-Lontoon aluehallinnon (Greater London Authority, GLA), jonka johdossa on suoralla vaalilla valittu pormestari ja valtuusto. Lontoon metrossa tapahtui kolme pommiräjähdystä ja kaksikerroksisessa bussissa yksi pommiräjähdys 7. heinäkuuta 2005. Terrori-iskuissa kuoli 52 ihmistä. Vuonna 2012 Lontoo toimi kesäolympialaisten isäntänä. Ilmasto Lontoossa vallitsee lauhkea ilmasto. Kesät ovat lämpimiä mutta harvoin kuumia, ja talvet ovat harvoin todella kylmiä. Sademäärä on kohtalaisen alhainen koko vuoden. Kesän lämpötilat ylittävät harvoin 33 °C, tosin korkeat lämpötilat ovat viime aikoina yleistyneet. Korkein Lontoossa mitattu lämpötila on 37,9 °C, joka mitattiin Heathrow’n lentoasemalla vuonna 2003. Rankat lumisateet ovat myös erittäin harvinaisia. Viime vuosina lunta on yleensä tullut pari kertaa talvessa ja harvemmin yli 25 mm. Lontoon vuotuinen sademäärä 600 mm on pienempi kuin esimerkiksi Roomassa tai Sydneyssä. Lontoon laaja rakennettu alue luo oman mikroilmaston. Rakennuksiin varastoitunut lämpö nostaa ympäristön lämpötilaa varsinkin öisin, ja Lontoon lämpötila voi olla jopa 5–8 astetta ympäröiviä alueita korkeampi. Väestö Lontoota kutsutaan usein maailman monikielisimmäksi kaupungiksi, sillä Lontoossa puhutaan yli 300 kieltä ja yli 30 prosenttia Lontoon koululaisista puhuu kotonaan jotain muuta kieltä kuin englantia. Monikulttuurisuus näkyy ja kuuluu Lontoon kaduilla. Vuoden 2001 väestönlaskennassa Lontoon väestöstä 71 prosenttia luokiteltiin valkoisiksi. Valkoisia brittejä oli 60 prosenttia. Noin kymmenesosa väestöstä on intialaisia, pakistanilaisia tai bangladeshilaisia tai muita kaakkoisaasialaisia ja 11 prosenttia mustia, joista 5,5 prosenttia afrikkalaisia mustia ja 5 prosenttia karibialaisia mustia. Yksi prosentti kaupungin asukkaista on kiinalaisia. Asukkaista 21,8 prosenttia on syntynyt Euroopan unionin ulkopuolella. Suurin ulkomaalaisryhmä ovat irlantilaiset. Asukasmäärän kehitys Vuoteen 1750 asti asukasmäärät ovat arvioita. Vuodet 1801–2001 ovat väestönlaskentalukuja. Vuosien 2002–2006 tiedot ovat arvioita. Lontoon väkiluku väheni tasaisesti toista maailmansotaa seuraavina vuosikymmeninä. Vasta 1980-luvun lopussa vahvan taloudellisen kasvun ja yhä paremman imagon johdosta se alkoi taas nousta. Lontoon pormestari julkaisi vuoden 2004 alussa suunnitelman, jonka mukaan Lontoon väkiluku kasvaisi 8,1 miljoonaan vuoteen 2016 mennessä. Liikenne Lontoossa liikenne on monien suurkaupunkien tapaan varsin ruuhkainen ja etenkin ydinkeskustan alueella jopa erittäin ruuhkainen. Kaupungin keskustan liikenneruuhkia on vuodesta 2003 alkaen pyritty hillitsemään ruuhkamaksulla, ”London Congestion Charge”, jonka mukaan jokaisen henkilöautolla keskustaan päivällä tulevan pitää maksaa päivittäinen noin kymmenen punnan maksu. Lontoon julkista liikennettä ylläpitää Transport for London, TfL. Kaupunkia halkoo myös kattava ja yleensä hiljaisia sivukatuja käyttävä polkupyöräreittien verkosto. Keskustan alueelta on toiminut myös polkupyörien vuokrausjärjestelmä Barclays Cycle Hire. Barclays on ilmoittanut lopettavansa sen sponsoroinnin, ja uutta sponsoria etsitään. Maanalainen Lontoon metro palvelee suurta osaa Suur-Lontoon alueesta ja joitakin osia Buckinghamshiren, Hertfordshiren ja Essexin alueista. Metrojärjestelmä käsittää 270 asemaa ja koostuu 420 kilometristä raiteita. Sillä tehdään päivittäin yli 3,5 miljoonaa matkaa. Jokaisella linjalla on oma tunnusvärinsä, joka on esillä niin asemilla kuin maanalaisen kartassa. Linja-autot Lontoo on erityisen hyvin tunnettu punaisista, kaksikerroksisista ”Double Decker” -busseistaan. Lontoossa linja-autot ovat selvästi halvin mutta samalla myös hitain julkinen kulkuväline. Lontoon linja-autot ovat osa Lontoon liikennelaitosta. Tunnetuin Lontoon kaksikerroksisista busseista oli perinteinen Routemaster-bussi, jotka poistuivat reittiliikenteestä vuonna 2005. Niillä ajetaan kahdella linjalla lisävuoroja turistien ja harrastajien iloksi. Routemastereiden korvaajiksi tuotiin muutamille reiteille nivel- eli haitaribusseja, jotka osoittautuivat epäkäytännöllisiksi Lontoon ruuhkaisilla ja kapeilla kaduilla. Vaikka nivelbusseilla olikin oma pieni mutta äänekäs kannattajajoukkonsa, eivät ne koskaan saavuttaneet suurta suosiota. Itse asiassa ne olivat enimmillään käytössä vain 12:lla Lontoon 400 reitistä. Nivelbussit olivat myös tunnettuja siitä, että niissä oli varsin helppo matkustaa maksamatta. Viimeinen nivelbussi poistui reitiltä 9. joulukuuta 2011. Punaisilla Routemaster-busseilla on Lontoolle valtava imagollinen ja sitä kautta myös taloudellinen merkitys. Vuonna 2008 järjestettiinkin avoin suunnittelukilpailu, jonka tarkoituksena oli palauttaa ne takaisin Lontoon katukuvaan. Suunnittelukilpailun seurauksena ensimmäinen uuden sukupolven, erityisesti Lontoon julkista liikennettä silmällä pitäen suunniteltu Uusi Routemaster mallinimeltään NB4L otettiin liikenteeseen vuonna 2012. Siinä on perinteinen avoin takasilta ja päiväsaikaan myös rahastaja. Uutta mallia on perusteltu turistinähtävyytenä ja arvosteltu kalliin hinnan takia. Taksiliikenne Lontoon mustien taksien (Hackney carriage) kuljettajat ovat maailmankuuluja ammattitaitonsa ansiosta. Saadakseen virallisen taksikuskin lisenssin hakijan on opeteltava ulkoa niin kutsuttu ”The Knowledge”, joka kattaa kaikki mahdolliset matkakohteet kuuden mailin säteellä Charing Crossin rautatieasemalta kattaen arviolta 25 000 eri katua ja tietä, mukaan lukien kaikki puistot, aukiot, asuintalot, virastot, ostoskeskukset, sairaalat, kirkot, hotellit, klubit, urheilupaikat, koulut, teatterit, museot, kerhotilat, poliisiasemat, vankilat ja muut turisteja kiinnostavat kohteet. Keskimäärin taksikuskiksi haluavan on opiskeltava Lontoon katukaavaa 40 kuukautta ennen virallisen lisenssin saamista. Viralliset mustat taksit ovat Lontoossa ainoita, joilla on lupa ottaa matkustajia ”lennosta” kadun varrelta. Lontoossa toimii myös lukuisia eri minitaksiyhtiöitä, mutta ne pitää varata yrittäjän toimistosta, eivätkä kuljettajat saa itse ottaa varauksia vastaan. Lontoossa on myös lukuisia polkupyörätakseja eli rikšoja. Niiden joukosta on paljastunut vakuuttamattomia ja liikennesääntöjä rikkovia yrittäjiä, ja ne ovatkin olleet jo pitkään poliisin erityistarkkailussa. Jopa rikšojen täydellistä kieltämistä on väläytelty julkisuudessa. Lentoliikenne Lontoossa on viisi kansainvälistä lentokenttää: Heathrow, Gatwick, Stansted, Luton ja London City Airport, joista Heathrow on yksi maailman vilkkaimpia. Talous Lontoo on GFCI:n mukaan maailman tärkein finanssikeskus, ja se kuuluu bruttokansantuotteeltaan maailman vauraimpiin kaupunkeihin. Lontoon bruttokansantuote muodostaa noin viidenneksen Yhdistyneen kuningaskunnan bruttokansantuotteesta. Lontoolla on viisi tärkeää liikekeskusta: City of London, Westminster, Canary Wharf, Camden ja Islington sekä Lambeth ja Southwark. Vuonna 2001 Lontoon suuralueella oli peräti 27 miljoonaa neliömetriä toimistotilaa, josta jopa 8 miljoonaa sijaitsi City of Londonin alueella. City of Londonissa sijaitsee muun muassa Bank of Englandin pääkonttori sekä Lontoon pörssi, joka on yksi maailman suurimmista pörsseistä. Yli puolella FTSE 100:n listaamista yrityksistä ja yli sadalla Euroopan 500 suurimmista yrityksistä pääkonttori toimii Lontoon keskustassa. Lontoon pääelinkeino on rahoitus, jonka vienti tuottaa Lontoolle erinomaisen maksutaseen. Vuonna 2007 noin 325 000 ihmistä työskenteli Lontoossa rahoituspalveluissa. Lontoossa toimii yli 480 maailmanlaajuista pankkia, enemmän kuin missään muussa maailman kaupungissa. Lontoo on myös BIS:n mukaan maailman suurin valuuttamarkkinoiden keskus käsittäen noin 37 prosenttia koko maailman valuuttamarkkinoista. Palvelut työllistävät yli 85 prosenttia Lontoon suuralueen työssäkäyvästä väestöstä. Lontoo on myös erittäin suosittu matkailukohde. Lontoossa kiinteistöjen ja asuntojen hinnat kuuluvat maailman korkeimpiin. Huhtikuussa 2014 Lontoon keskustassa neliömetri maksoi keskimäärin yli 24 000 euroa. Kulttuuri Lontoossa on viisi sinfoniaorkesteria, joista merkittävimpänä pidetään Lontoon sinfoniaorkesteria. Sen jälkeen tulevat Philharmonia Orchestra, Lontoon filharmonikot, Royal Philharmonic Orchestra ja BBC:n sinfoniaorkesteri. Britannian suurin balettiseurue Royal Ballet toimii Royal Opera Housessa Lontoon Covent Gardenissa. Vuonna 2014 siellä on kuusitoista ensitanssijaa. Lontoon West Endin teatterimaailma on maailman kärkeä New Yorkin Broadwayn rinnalla. Alueella on 40 teatteria. West Endin tunnetuimpien esitysten joukkoon kuuluvat muun muassa maailman pisimpään esitetty näytelmä Hiirenloukku sekä 1980-luvulta asti esitetyt musikaalit Les Misérables ja The Phantom of the Opera. Royal Albert Hallissa järjestetään joka kesä yksi maailman suurimmista musiikkifestivaaleista, Henry Wood Promenade Concerts eli Proms. Thamesin eteläpuolella on kulttuurin keskittymä, johon kuuluvat Royal Festival Hall, Queen Elizabeth Hall, Hayward Gallery, National Film Theatre ja Royal National Theatre. Urheilu Lontoossa on pidetty kesäolympialaiset vuosina 1908, 1948 ja 2012. Lontoo on ensimmäinen kaupunki, jossa olympialaiset on pidetty kolme kertaa. Lontoossa järjestettiin kansainyhteisön kisat vuonna 1934 nimellä Brittiläisen imperiumin kisat. Vuosittain järjestettäviä tapahtumia ovat Wimbledonin tennisturnaus ja Cambridge–Oxford-soutukilpailu. Lontoon suosituin urheilulaji on jalkapallo. Lontoolla on The Football Leaguessa 13 joukkuetta mukaan lukien viisi joukkuetta Valioliigassa: Arsenal, Chelsea, Crystal Palace, Tottenham Hotspur ja West Ham United. Viidellä pääsarjan rugby union -joukkueella on juurensa Lontoossa, mutta vain Harlequins ja Saracens pelaavat kotiottelunsa edelleen Lontoon alueella. London Irish, London Welsh, ja London Wasps ovat nimistään huolimatta siirtyneet yhteistyöjoukkueidensa stadioneille Lontoon ulkopuolelle. Lontoossa on kaksi ammattimaista rugby league -joukkuetta – Harlequins Rugby League, joka pelaa Super Leaguessa ja London Skolars, joka pelaa National League 2:ssa. Lontoon vanhin krikettikenttä, Mitcham Cricket Green, on ollut käytössä vuodesta 1685. Marylebone Cricket Club (MCC) pelaa kotiottelunsa kriketin kodiksi kutsutulla Lord's Cricket Groundilla. Siellä pelataan myös tärkeät maaottelut. Tunnettuja urheiluseuroja Jalkapallo AFC Wimbledon Arsenal, Valioliiga Barnet Brentford, Valioliiga Charlton Athletic Chelsea, Valioliiga Crystal Palace, Valioliiga Fulham, Leyton Orient Millwall Queens Park Rangers Tottenham Hotspur, Valioliiga West Ham United, Valioliiga Kriketti City of London Cricket Club Dulwich Cricket Club London Cricket Club London Fields Cricket Club London Nigerians Rugby Chiswick Rugby Club Harlequins London Broncos London Irish London Wasps Lontoon nähtävyyksiä Museot British Museum Natural History Museum Science Museum London Aquarium London Dungeon (Kauhumuseo) Madame Tussauds (vahakabinetti) Britain at War Experience London Planetarium Tower of London Ragger School Museum Imperial War Museum (sotamuseo) HMS Belfast RAF Museum National Army Museum Churchill Museum ja Cabinet War Rooms Museum of London Sherlock Holmes Museum Victoria and Albert Museum National Maritime Museum London Transport Museum (liikennemuseo) Taidemuseoita Tate Britain Tate Modern National Portrait Gallery National Gallery Saatchi Gallery Serpentine Gallery Somerset House Huvipuistoja Legoland Windsor Chessington World of Adventures Thorpe Park Ostokset Carnaby Street Oxford Street Covent Garden Notting Hill Camden Town Bond Street Savile Row Harrods Muita nähtävyyksiä Kleopatran neula Camden market Hampstead Heath Portobello Road St Paulin katedraali Spitalfields Market Millennium Dome London Eye London Zoo Piccadilly Circus Big Ben Wembley Stadium Westminster Abbey Trinity House Panoraamakuva Suomen suurlähetystö, Lontoo Suomen Lontoon-suurlähettiläs on Markku Keinänen. Suurlähetystö sijaitsee Belgraviassa, osoitteessa 38 Chesham Place. Alueella on myös monien muiden valtioiden suurlähetystöjä. Lähteet Aiheesta muualla Lontoon viralliset matkailusivut Lontoon pormestarin ja kaupunginhallituksen sivut London Transport Lontoon suomalainen merimieskirkko Seulonnan keskeiset artikkelit


text: Lainasana tarkoittaa kielestä toiseen siirtynyttä sanaa. Kielitieteessä ilmiötä kutsutaan lainautumiseksi ja sitä tutkii kontaktilingvistiikka. Myös sanaparit tai pidemmät ilmaisut voivat lainautua. Lainautuminen on kaikille kielille ominainen ilmiö, mutta yleisimmin sitä havaitaan tapahtuvan niin sanotuista maailman valtakielistä pienempien kieliyhteisöjen suuntaan. Johtamisen rinnalla sanojen siirtyminen on yksi yleisimmistä tavoista kartuttaa kielen mahdollisesti vaillinaista sanastoa. Tilanne on tyypillinen haluttaessa kuvata jotakin uutta ilmiötä tai asiaa, jolle kielessä ei ole vielä nimeä, tai kotoperäinen ilmaus on heikko, kankea, vaikeasti lausuttava, vanhahtava tai siihen liittyviä assosiatiivisia, sivumerkityksiä halutaan täsmentää. Lainautumista on tapahtunut nykytietojen mukaan aina. Ennen esimerkiksi latinaperäinen ammattisanasto ja muu termistö oli vahvasti leimaa antava piirre monissa eurooppalaisissa kielissä etenkin sivistyneistön piirissä. Nykyään muun muassa suomen kieleen lainataan usein tyyliin perustuvin kriteerein. Tätä ilmiötä esiintyy lähinnä yritysmaailmassa, tekniikan ammattisanastoissa sekä nuorten murteissa. Tällaisia sosiaalisia murteita kutsutaan sosiolekteiksi. Sosiolektiset lainat tulevat usein englannin kielestä, jolloin puhutaan anglismeista. Lainojen ryhmittely Lainat voidaan jakaa neljään ryhmään sen mukaan, kuinka ne sopeutetaan vieraaseen kieleen. Sitaattilainat Sitaattilainaksi kutsutaan sanaa, joka siirtyy kielestä toiseen täysin muuttumattomana. Sitaattilainat eivät yleensä myöskään sopeudu lainaavan kielen taivutusjärjestelmään yhtä luontevasti kuin kotoperäiset sanat. Synnynnäinen kielenpuhuja erottaa tällaiset suorat lainaukset yleensä vaivatta. Sitaattilainoista tyypillisimpiä ovat erisnimet, paikkojen tai ihmisten nimet, mutta myös uusi termistö saattaa kotiutua kieleen samaisessa muodossaan. Tästä esimerkkinä vaikkapa englanninkielinen sana freelance, joka on ottanut paikkansa suomestakin muuttumattomana. Yleisesti ottaen kielillä on kuitenkin tapana sopeuttaa vaikeasti äännettäviä sanoja tuttuun äänne- sekä taivutusjärjestelmäänsä ja tämän vuoksi kielissä vain suhteellisen uudet lainat säilyvät sitaattilainoina. Erikoislainat Erikoislainat puolestaan ovat kieleen ja sen taivutusjärjestelmään osin sopeutuneita ilmauksia. Niillä yleensä on lähes täydellinen taivutusparadigma, mutta niiden äänneasu saattaa silti poiketa lainaavasta kielestä. Ne saattavat esimerkiksi sisältää kielelle vieraita äänteitä. Tämä monissa tapauksissa jo paljastaa kielenpuhujalle, että kyseessä on lainasana. Tyypillisimmin erikoislainat syntyvät, kun sanoja sopeutetaan kieleen esimerkiksi liittämällä lainasanan perään jokin omalle järjestelmälle tuttu pääte tai äänne. Tästä esimerkiksi vaikkapa suomen sana banaani. Yleislainat Yleislainat ovat yleensä kielen vanhimpia lainoja, ja niiden joukko on suomen kielessä laajin. Yleislainat ovat niin äännerakenteeltaan kuin taivutukseltaankin sopeutuneet kieleen. Yleensä tämä sopeutuminen tapahtuu pitkän ajan kuluessa ja usein kieliyhteisö itse löytää esimerkiksi sitaattilainalle sopivimman ääntöasun, joka vakiintuu kieleen. Tästä esimerkkinä ruotsalaisperäinen sana sohva (soffa), joka on äänneasultaan mukautunut suomeen ja saanut täydellisen taivutuksen. Suurin osa yleislainoista on niin voimakkaasti kotiutuneita, ettei kielenpuhuja yleensä erota niitä ilman kielitieteellistä tietoa. Lisäksi monet sanat ovat niin vanhoja, lainautuneet niin aikaisessa vaiheessa, että voidaan jopa kyseenalaistaa, missä vaiheessa on enää mielekästä puhua lainasta. Esimerkiksi sanan äiti kohdalla voitaisiin pitää triviaalina luokitella sana lainaksi sillä perusteella, että se on joskus syrjäyttänyt kantakielemme sanan emä merkityksessä "ihmisen naispuolinen vanhempi". Käännöslainat Käännöslainat ovat tavallisesti yhdyssanoja, jotka on muodostettu kääntämällä sanan osat omalle kielelle yksi kerrallaan. Esimerkiksi emolevy on käännöslaina, joka pohjautuu englannin sanaan motherboard (mother = äiti, emo; board = lauta, levy). Käännöslainat voivat olla myös erikseen kirjoitettavia sanapareja, esimerkiksi musta aukko ( < black hole). Sana käännöslaina perustuu ruotsin sanaan översättningslån. Katso myös Vierassana Sivistyssana Sukulaissana Suomen kielen lainasanat Anglisismi Svetisismi Kielenhuolto Kirjallisuutta Sanasto-oppi Kielihistoria Seulonnan keskeiset artikkelit