TIRANT A FOTRE: marzo 2007 En aquesta data tan assenyalada no podia faltar la felicitació dels padrins blocaires. Hui VISÈKIMÉ és THE LORD OF THE RINGS. Publicado por Josep Millo & Enric Lluch en 11:30 6 comentarios: A LA VISTA DE les nombroses -i complexes- indústries i tribulacions que comporta el canvi d'estat (vull dir, de fadrí a casat), de la difícil perípècia que experimentem els humans quan ens cauen les dents i hem d'esperar que ens isquen les de la tercera generació, de l'agenda tan apretada dels il·lustres anònims que hi participen (incloent-hi el polifacètic HOME DEL CARRER i l'imprevisible HOME DEL CARRERÓ), i sense oblidar els dubtes dels enigmàtics MAN***, ETOO, i un llarg etc. del qual no queda exempta la meteorologia adversa i diversa amb que ens està obsequiant aquesta procelosa primavera, els gestors més deventats d'aquest blog, PROPOSEN programar la paella pendent per a primer cap de setmana del més de maig. Des d'ara mateix, aniran apareixent periòdicament diverses imatges de tal suculent plat perquè aneu mostrant les vostres preferències: de carxofes, paella d'estiu, de verduretes, amb safrà de bri, amb socarradet..., en fi, al vostre gust. A demòcrates no ens guanya ningú. I trobant-se tan a prop les eleccions, no deixarem que passe l'ocasió per a enviar sms (els ciris han quedat obsolets) als sants de la nostra devoció perquè s'acompliesquen, encara que siga en part, alguns dels nostres precs més ancestrals. Publicado por Josep Millo & Enric Lluch en 11:29 4 comentarios: Què està passant a Alzira? (així, en general, sense matisar massa) Intentaré ser neutral encara que per a un algemesinenc no siga una tasca exempta de riscos. Qui acostume a transitar pels carrers de l’Illa s’haurà adonat que el seu entramat urbà mereix des de fa uns anys comptar amb una prova del Mundial de ral·lis. Quanta corba, quanta rotonda, quin cabàs de canvis de rasant, bandes sonores a punta pala... tot allò que un pilot expert pot desitjar per perfeccionar la seua conducció.. I ara a més, comencen a decorar les rotondes. De l’escultura de la Infanta Margarida (Menina) situada al començament de l’Avinguda de Santos Patronos no sé què comentar, encara que em resulta molt complicat establir quina relació hi pot tenir el personatge que ha propiciat l’escultura amb la ciutat riberenca; però bé, per a gustos, colors, i aquesta com a més és de tonalitat obscura i una mica xaparreta, doncs això, ni fred, ni calor. Però ara ve allò bo, què em dius de l’escultura metàl·lica de la rotonda de Tulell?. Impossible no veure-la. 26 metros d’altura (uns deu pisos per a què es feu una idea), 10.000 quilos de pes i 36 sortidors d’aigua. Quina animalà!. El monument en qüestió s’anomena “Les fulles” i segons el propi dissenyador “la escultura es una planta que está en crecimiento, en expansión y sube en busca de algo importante, como Alzira”. La primera vegada que la vaig contemplar vaig pensar, colló TeleRibera ha muntat un repetidor més gran que el de Televisió Espanyola; la segona vegada em vaig poder fixar una mica millor, no hi havia cap dubte, Elena Bastidas havia decidit apuntar la seua ciutat a la carrera aerospacial. Ara, una vegada han passat unes setmanes ho tinc més clar, Alzira acollirà les olimpíades de 2020 i ja ha començat a preparar-se, construeix a bon ritme un modern poliesportiu i ha enllestit un enorme peveter. PS. Per cert, segons l’alcaldessa, l’escultura ha estat sufragada per Promociones Sollana, agent urbanitzador de Tulell, i l’Ajuntament no haurà d’aportar ni un sol euro. Jo seré un bleda, però aquesta Sollana és una promotora o una ONG?. Publicado por Lletra en 4:30 4 comentarios: Ja ho sabeu de sobres. Cada dia que passa supera l'anterior: precinten repetidors de televisió, veten periòdics, emisores de ràdio i altres mitjans de comunicació. Veure imatges del que cada dos per tres s'organitza a Madrid (sempre Madrid!) posa els pèls de punta. I això que estan en l'oposició. Som capaços d'imaginar què farien si governaren? La veritat és que sí, encara ho recordem. I ací, a casa nostra encara ho veiem cada dia. A mi tot açò em fa olor a un filo-nazisme beneït per la Conferència Episcopal en agraïment als regals (facultats de medicina on no s'ensenyarà a matar). Un podrimer de corrupció que cal acallar com siga i evitar que isca als mitjans de comunicació. Però, encara no s'han "forrat" prou tots els que havien entrat en política amb aquest fi? Quin animalada més ens espera? Quin serà el pròxim esperpent? Publicado por Josep Millo & Enric Lluch en 2:06 2 comentarios: 1707. Guerra de Successió. Batalla d’Almansa. Les tropes de Felip de Borbó (botiflers, castellans i francesos) derroten Carles d’Àustria, legítim successor. Els Borbons ocupen el poder i eliminen el Furs mitjançant el Decret de Nova Planta. Possiblement un dels episodis més coneguts d’aquest conflicte dinàstic fou el setge de Xàtiva. A la fi, la capital de la Costera, vençuda i socarrada. Com a recordatori i símbol d’aquesta derrota el quadro amb el retrat de Felip Vé encara penja cap per avall al Museu municipal. 2007. Es commemora el tres-cents aniversari de la derrota i posterior pèrdua dels drets forals. La Generalitat Valenciana encapçalada per F. Camps celebra aquest tercer centenari amb una mena d’acte de desgreuge borbònic. El Govern Valencià encarrega un quadre de la Família Reial junt a Benet XVI. Tant s’hi val que la realització de retrats reials siga una pràctica en desús des de fa moltes dècades, no passa res que els historiadors destaquen que no existeixen precedents propers en el temps d’obres com aquesta, com tot allò que s’hi fa a València “a lo grande” (2,90 per 3 m) i a càrrec dels contribuents. Considere que no va massa desencaminada Glòria Marcos quan afirma que Camps confon la Generalitat del S XVI amb una cort del S XVIII on la jerarquia i la monarquia estan per damunt de les necessitats dels ciutadans. Aquesta aposta del Govern Valencià per esdevenir mecenes de Papes i reis clourà amb una petició formal per acollir el Vaticà? Ja ho estic veient, la sèu deL Papat abandona Roma per traslladar-se a la Capital del Túria. El nou palau vaticà s’ubicarà al solar on estava prevista la construcció del nou Mestalla i en cas d’anunciar un nou Papa la “fumata blanca” es mostrarà des del campanar del Micalet. Publicado por Lletra en 15:17 2 comentarios: Davant l’acte de prepotència i d’extralimitació administrativa que comporta la decisió del Govern Valencià d’evitar l’emissió de TV3 al País Valencià Eliseu Climent “masover” dels repetidors amenaçats ha decidit recórrer al Primo de Zumosol. Climent ha demanat al Govern Central que intercedisca davant el Consell per a mantindre l’status quo actual. Però sembla que “nones”, a Madrid han rebut el bou de lluny i amb una sòbria “larga canvià” li l’han tornat cap als corrals. El cap d’Acció Cultural exigeix al Ministre Clos (català, per cert) que acomplisca el pacte de cavallers que signà (almenys metafòricament) amb el seu antecessor i actual President de la Generalitat José Montilla (català nascut a Còrdova) gràcies al qual se garantia la recepció analògica de la cadena catalana en els receptors valencians. Joan “Pilatos” Clos justifica passar de l’assumpte afirmant que el Ministeri no pot interferir en les competències autonòmiques i més encara (i ara ve el millor!) quan normalment els Governs autonòmics s’inhibeixen i permeten que les televisions i les ràdios emeten sense llicència. És a dir al govern central li importa un rave si la llei s’aplica minoritàriament, a rotgles i amb un evident propòsit persecutori. Imagineu com seria d’esperpèntic si la fallida llei de l’alcohol s’aplicara d’igual forma. Què passaria si estigueres tranquil·lament assegut en una terrassa prenent una cerveseta i la policia et cridara l’atenció per consumir alcohol en via pública mentre davant dels teus nassos un munt de joves practiquen aliens a qualsevol advertència pública el botellot?. O ficats a somniar desperts, què ocorreria si el Govern aprovara una normativa lingüística i funcionaris, institucions i departaments dependents del mateix se la votaren a la torera i a més a més, es vanagloriaren públicament del seu valor per perpetrar sense cap temor aquest incompliment? PS. Si després de més de vint anys d’emissions regulars (havent superat fins i tot l’obstacle Barrionuevo) no ha hagut cap problema, per què s’actua ara de forma tan taxativa, ràpida i amb gran cobertura mediàtica?. Tal volta interessa més el titular periodístic que el mateix fet del tancament?. Trobareu una bona resposta a l’article de hui de Jesús Civera en el Levante Publicado por Lletra en 6:49 3 comentarios: Els amics de Castelló m'envien un mail informant-me sobre la mateixa cosa que es comenta a l'entrada Tanca-la un altre cop, Camps. Pel que sembla, el senyor Camps té entre cella i cella suprimir les emissions de TV3. Doncs bé. Ací us deixe dues adreces per poder comunicar la vostra protesta (si voleu fer-la, clar, que amb això no anem a ser com altres). Es tracta de les bústies de reclamacions del Ministerio de Industria i de la Generalitat Valenciana. M'imagine (i no vull pensar malament) que ens faran el mateix cas que la sogra de Pinet; però, per si de cas... Publicado por Lletra en 12:44 6 comentarios: 23: 35 h. Amb el mos encara en la gola abandone amb un coet al cul (petard, masclet, tronador... o com es vulga dir, que no sóc cap especialista en la matèria) el pis on hospitalàriament m’han convidat a sopar per tal d’assistir a la meua primera cremà. Estic una mica tens, nerviós, com un xiquet de nou anys disfressat de patró de vaixell el dia de la primera comunió. A més, per si no fóra poc, m’han repetit un milió de vegades que sóc un privilegiat, ja que no vaig a vore com es converteix en cendra un monument qualsevol, sinó el primer premi de secció especial, és a dir, com l ́Óscar a la millor pel·lícula en la cerimònia de Hol·lywood en versió fallera de la Ribera, quasi res pinta el diari! Submergit en les meues cabòries i després de vorejar la carpa blanca d’un immens hospital de campanya que deu haver muntat la Creu Roja Espanyola en aquest lloc tan cèntric de la ciutat, he deixat enrere la Plaça Major. I ja que passàvem, he intentat ni que fóra per un instant parar-me a contemplar la falla que allí es troba, però els meus acompanyants m’ha mirat de reüll com perdonant-me la vida — Però que fas? no perdes el temps, no veus que tenim pressa! — i d’un estiró m’han abocat al carrer Benito Pérez Galdós. He enfilat el carrer cap amunt i de sobte he ensopegat amb un riu, no el Xúquer o el Verd, sinó de gent, olors, sorolls i colors. Hi ha de tot, com en les cases riques: llum, llum i més llum, que sembla la cavalcada de les Gaiates de Castelló (per cert, qui collons paga la factura! ), serà que tot és fosc, que no es veuran, però no!, més bé al contrari, que Santa Llúcia els conserve la vista!, perquè fins i tot hi ha una colla que ha passat pel meu costat que segur que almenys hi veien doble; la música a tot volum (ai déu meu!, si el mestre Serrano alçara el cap i escoltara els seus pasdobles per aquestos altaveus de macrodiscoteca), que jo pense: “els veïns, o són fallers (si no pots amb el teu enemic uneix-te a ells), o estan més sords que una tàpia (del defecte es fa virtut) o ja me’ls imagine a una tranquil·la platja del Carib desitjant que arribe prompte el dia 20, mentre assaboreixen un mojito”. I del vestuari què em dius!, sembla els passeig marítim de Cullera una nit d’agost: hi ha els que llueixen ben orgullosos el seu uniforme de diari amb tantes xapes, insígnies i escutets que semblen l’home del paraigua que tots els anys seu a la primera fila en el sorteig de la loteria de nadal; també podem trobar els que han reservat la roba de “mudar” per a aquesta nit i la llueixen amb arte i salero ; hi ha els que van més informals, ja que amb els dos trajes a la rentadora, confien que amb el blusó ja cobriran l’expedient; també passegen els qui han optat per la discreció, antics components de la comissió que amb molt de dissimulo s’apropen per inspeccionar la falla mentre li prometen a la parella que l’any que ve segur que tornen a apuntar-se; i per suposat, el president, que com un dissenyador d’alta costura abans d’una desfilada, supervisa amb posat circumspecte tots els preparatius. Observem de ben a prop com crema la falla menuda, després d’haver patit nombrosos atacs de dimonis de metre i mig aprenents de pirotècnic que somriuen maliciosament mentre et fan esclatar un petard entre les cames, buscant el rostre dels seus progenitors per dir-los quatres coses, xoque amb la cara d’autocomplaença dels seus pares que et miren volent-te dir: — Què anem a fer, si són xiquets “Que, què vas a fer?” — pense jo — “doncs engabiar-los, emmanillar-los i traure’ls a passejar nugats d’una corda”. Dues, tres, quatre hores més tard ...encara continue palplantat allí enmig esperant al foc purificador. Ara que... més cremat que jo sabent que porte allí quatre hores, que són les tres del matí i que a l’endemà treballe, segur que no estarà la falla ni quan l’encenguen. Em fique molt desficiós, la població autòctona intenta tranquil·litzar-me: — No patisques que no tardaran, però és que has de tindre en compte que la cremà d’aquesta falla és complicada i fan falta quatre cubes. Quatre cubes, sí, la de Fidel i tres més!, serà possible. A mi no m’enganyen, açò és pur merchandansing, només es tracta de crear més expectació, guanyar audiència i gaudir uns minuts més d’una visió tan harmoniosa i colorista. No m’ho puc creure, per fi arriben els bombers, i després resulta que la fama d’impuntuals se l’emporten pintors, fusters i fontaners... i aquestos què?, arriben tard, se fiquen el casc per a què no els reconeguen i com si foren xiquets comencen a banyar-se els uns als altres. El soroll d’un traca que envolta el monument marca el principi de la fi, ràpidament pren el remat i comença la cremà... (m’agradaria contar-vos tot el que succeí després, però s’ho haureu d’imaginar, perquè jo el que es veure no vaig poder veure res. No per ser baixet, no per estar tapat, no per estar entretingut xarrant amb el meu amic sinó simplement perquè no vaig veure res, gràcies en part a la fumarada densa que envoltà la falla i que m’impedí ni tan sols intuir que passava en el nucli del monument). Acabe de travessar la Creu Coberta (com en casa en cap lloc), abans he hagut de caminar fins quasi la Sala Rex (la Natura) per retrobar-me amb el meu cotxe (és una sort poder aparcar on vols ací en Alzira), i mentre encenc l’intermitent dret recorde tot allò que acabe de viure per primera volta. Em desperte a la matinada, encara entre somnis imagine Asterix i el dr. House com jo fa unes poques hores enmig de la multitud contemplant la cremà de la falla. El xicotet guerrer gal es dirigeix al popular metge i mentre amb el dit es colpeja el cap li diu: —Estan bojos, aquests alzirenys. A continuació i després d’adreçar-li una mirada de contrarietat, el peculiar doctor li contesta: Res d’això, el diagnòstic és ben clar, no es tracta d’una alienació mental transitòria, estimat gal, sinó més ben d’un trastorn festiu compulsiu, fruit d’una inhalació excessiva de pólvora, d’una audició abusiva de pasdobles i música de xaranga, i de l’alt nivell de condensació etílica que flota en l’atmosfera. Però tranquil, no patisques per ells, demà tots curats, i l’any que ve més. PS. Per a la Falla Camí Nou que ha tingut a bé incloure aquest article al seu llibret, per a la Malva per la tasca ben feta i justament recompensada i per a tots aquells que no han tirat la tovalla i lluiten perquè el valencià (normatiu i viu) continue ocupant un lloc important i digne en aquesta festa. Publicado por Lletra en 5:37 57 comentarios: No em direu que no s'ho recelàveu! Hi ha tots els ingredients: eleccions, manifestacions per a derribar un govern, banderetes amb aguiletes, "santiago y cierra españa" insults i agressions dels ultres a autoritats democràtiques... Que més podíem demanar? Tot fa pensar que tonem als anys 70. O, fins i tot, més enllà. Publicado por Josep Millo & Enric Lluch en 8:05 7 comentarios: Hi ha moments en la vida de tot home (o ésser humà per extensió) que després de llegir una notícia al diari o d’escoltar-la en la ràdio del cotxe penses, jo havia d’haver estat allí. A mi m’ha passat avui, després de llegir la següent notícia al diari: Camps dice que la única propuesta del PSPV es convertir la C. Valenciana en un satélite catalán Rus afirma que el votante del PP «primero comulga, luego vota y después lo celebra» Com sempre, anem a pams. Feu-se la idea. Diumenge pel matí, oratge primaveral, eufòria en la graderia després de la pujà d’adrenalina que comportà la manifestació del dissabte i el PPúblic “entregat” a la causa. I allà van els oradors, engrescats, victorejats i a sobre, jugant a casa. En primer lloc, Camps (de regata) obri el bagul dels records i trau a passejar els fantasmes pancatalanistes, fet que com sempre li assegura, a més d’un grapat de vots blaus, un rotund èxit de crítica i públic. Avui, sembla que té la lliçó ben estudiada, rebla una mica més el clau, i estableix una comparança entre l’extinta URSS i els Països Catalans. Així, aprofundint en aquesta idea afirma que la intenció dels catalans és convertir-nos en un “satèl·lit”. Per tant l’associació d’idees és completa. O amb ells (PP) o prepareu-se, la Comunitat esdevindrà un estat subordinat, comunista i catalanista. La meitat dels assistents a l’acte encara no s’han recuperat de l’esglai, fins i tot es produí algun infart i almenys tres o quatre atacs d’ansietat. I Paco tan tranquil, l’auditori amb la pell de gallina i submergit en un oceà de tremolors i calfreds, però ell ni s’immuta. Objectiu acomplit: la gent amb la por al cos i ell a les portes de l’Òscar pel paper de Nostradamus. Ara, allò que no acabà d’aclarir és a quin tipus de satèl·lit es referia. Només sabem pel que digué que l’esmentat aparell espacial comptava amb tecnologia catalana. Però del tipus, model i mesura de l’artefacte, ni mu!. Desconeixem si serà un satèl·lit militar, espia, de telecomunicacions, meteorològic, de publicitat.... I el nom, home si és català segurament s’ anomenarà el Pambtomàcat, el Tremoleuvalenciansqueaviatusenvairemsat o el Carodrovirasat. Però la traca final, la cirereta del pastís, això que dius: ara, ara és quan l’auditori se’n ve avall, fou quan aparegué en escena (mai millor dit) l’inefable Rus (òndia, no havia caigut! Aquest paio de cognom és Rus, Rus és sinònim de soviètic...ja està!, ja hem establert la quadratura del cercle, veieu com tot és relatiu...només cal perseverar). Bo, com us deia, Rus s’acomoda en el púlpit d’oradors i amolla (recordem que era diumenge pel matí): «primero comulga, luego vota y después lo celebra»(referint-se a l'estereotip dels votants del PP). El fet de combregar està clar, allò de votar no ho està tant perquè si es refereix als sufragis. aquests només són cada quatre anys i si són els religiosos que especifique (obediència, pobresa o caritat), però allò més incomprensible és “lo celebra”. Celebra, el què? . Possiblement el privilegi de continuar vius malgrat l’imminent apocalipsi anunciat feia uns instants pel seu cap de files Paco Camps. Publicado por Lletra en 13:15 2 comentarios: Publicado por Lletra en 14:25 3 comentarios: Publicado por Josep Millo & Enric Lluch en 16:30 12 comentarios: No em dóna la gana parlar de política. Això, si el que podem veure als noticiaris, llegir als diaris o escoltar a la ràdio es pot catalogar així. Però, un article de l'amic Emili Piera, Tip y Coll, publicat a Levante, em fa, quasi sense voler, meditar sobre la situació actual. Diu l'Emili: Tip era instintivo, valenciano y de derechas. Coll era todo lo kafkiano y socialista que puede ser uno de Cuenca: les unió un inmenso talento. O siga, que dos persones d'ideologies tan distintes, van ser capaços de treballar junts en un projecte comú perquè els va unir el talent... I u, que va estudiar sense massa gana allò del Barbara, Celarent, Darii, Ferio, Cesare, Camestres, etc. que plantajeva la Lògica, arriba a una conclusió que, d'altra banda, ja sospitava: a una bona quantitat dels nostres polítics els falta talent, això està clar; però, afigiria també, que els sobra burrera i ganes de mantenir-se en el poder. Acaba Emili dient: Cuando en este tiempo revuelto y sectario le inciten a morder a su vecino porque es «de los otros», piense que Tip y Coll le miran muertos de risa. És possible, clar, però de moment, la mala llet no ens la lleva de damunt ni una quadrilla sencera de Tips i Colls. Publicado por Lletra en 11:50 2 comentarios: Hui promet ser breu, així que anem per feina. Notícia de hui dimecres: El psiquiatra Luis Rojas Marcos borda el valenciano El psiquiatra, profesor en la Universidad de Nueva York y sevillano ilustre Luis Rojas Marcos hizo gala ayer en Valencia, además de un conocimiento integral de la drogodependencia, de un excelente sentido del humor. Inició su intervención en un valenciano académico afirmando que «els meus amics m'havien recomanat no parlar en valencià per a no dir espardenyades». Reflexions sobre la notícia en veu alta: El valencià és una cosa de bojos?, o només de “rojos”?, o exclusivament de rojos bojos? És més, si Rojas fóra Asterix i els valencians l’exèrcit romà, gosaria dir allò d' “Estan bojos aquests valencians”? Considera el doctor Rojas que cal ajuda psiquiàtrica? En cas afirmatiu, a qui i amb quina urgència? Si un sevillà establit a New York amb una mica d’interés i vergonya s’anima a parlar-lo, per què no ho intenten els aborígens valencians que ocupen càrrecs públics ? Tenir un excel·lent sentit de l’humor et facilita parlar el valencià? Doncs no en parlem més, Arévalo i Don Pío, acadèmics de la llengua. El fet de tenir un coneixement integral en drogodependències facilita el diagnòstic i el posterior tractament? Caldrà incloure, per tant, la legalització del cannabis en les campanyes de normalització lingüística? Sabem qui és “el académico valenciano” i què cobren per a no saber ben bé què fer, però, què és exactament el “valenciano académico”? Si el Rojas diu espardenyades, els informatius de Canal 9 que són, “Calzados Mayordomo”? Tria el substantiu més adient per qualificar la situació sociolingüística al País Valencià. (Pots escriure una oració amb el mot elegit): Aberració - alienació - bogeria - bojor - anormalitat - deliri - delírium trèmens - demència - desequilibri - desvari - enomania - erotomania - eixelebrament - esgarriament - follia - frenesí - follor - frenesia - fúria - furor - guilladura - imprudència - insensatesa - neurastènia - neurosi - irracionalitat - insanitat -mania - monomania - oradura - vesània - psiquisme - ximpleria Com a premi per suportar tanta esquizofrènia, un vídeo del col·lectiu Ja en tenim prou, i ja en parlem: http://www.youtube.com/watch?v=PAArCOvNFkU Publicado por Lletra en 13:16 1 comentario: Publicado por Lletra en 12:55 2 comentarios: Publicado por Josep Millo & Enric Lluch en 14:51 5 comentarios: Publicado por Lletra en 9:58 3 comentarios: Publicado por Lletra en 14:08 3 comentarios: Llig amb interés que segons sembla l’Ajuntament de València col·locarà només 200 urinaris per a les festes de Falles enfront dels 7.000 que disposà per a la visita del Papa. Analitze fredament la notícia per traure alguna conclusió que oferir-vos, tot és pegar-li voltes a una decisió tan estranya i maldestra però com en l’art de la prestidigitació pareix que res és allò que sembla. Vegem, la visita del Papa a València l’estiu passat no va satisfer les prediccions d’assistència més optimistes (en aquest punt pareix que coincideix tothom), molts creients es quedaren a casa i optaren per la via penitencial (seguir la retransmissió per Canal 9) i altres, fins i tot, rememorant l’èxode del poble d’Israel pel desert egipci decidiren recercar arenes més properes i passar els esmentats dies a la platja sota l’advocació de San Miguel. Com ara ja han passat uns mesos i continuen sense aparèixer ni les dades oficials d’assistència ni les factures amb les despeses que provocà veure desfilar el Papamòbil pels carrers del Cap i Casal (per cert, d’on ve aquesta aposta pels vehicles de motor tunnejats) alguns dels resPPonsables de l’esdeveniment comencen a posar-se nerviosos (ací no val a dir allò de Manolo, apunta-m’ho al compte i ja liquidarem, perquè resulta que Manolo està fins els nassos i contesta: Joer, que la confianza da asco, primero las Tierras Míticas, después las Artes y las Ciencias, y ahora lo del Papa, que os creéis que ésto es el ayuntamiento de Marbella). Així que han apostat per la següent estratègia: ara que vénen Falles col·locaran només dos-cents urinaris; el dia 20 de març algun mitjà de comunicació anunciarà que ens han visitat més d’un milió de turistes; ja només caldrà tirar mà d’una simple regla de tres. Si per a un milió de visitants han calgut 200 urinaris i en la visita del Papa hi havia 7.000 això significa que el juliol passat assistiren a la Trobada de les Famílies uns 35 milions de fidels. Èxit rotund d’assistència i de convocatòria i problema solucinat. Deixant de costat les fredes matemàtiques, jo em pregunte àvid en la recerca d’una resposta més objectiva per a aquest assumpte, què justificà tal desplegament d’urinaris en la via pública l’estiu passat? - Algun estudi que demostrava la capacitat miccionadora dels licors esperitosos. - Tal volta l’encarregat de realitzar les previsions d’assistència i d’encomanar els urinaris és el mateix que calcula l’assistència a les manis del PP/AVT - Potser els urinaris prement un botó es convertien en modestos confessionaris per si te venia enmig de tanta arenga mística un apretó penitencial. I aprofundint una mica més, per què ara en Falles no es col·loquen tots? Clar, podem pensar que com en les festes josefines no es consumeix gens d’alcohol no cal prendre cap tipus de mesura o fins i tot algú haurà pensat, què hi ha de més tradicional en les festes de carrer que pixar en un cantó, entre dos cotxes o al costat d’un contenidor. Sí, home sí, que maneges tota la raó i més, primer ens toquen la moral limitant l’ús de la pólvora, després amenacen les mascletades, després impedeixen col·locar la il·luminació dels carrers i ara si els deixen també ens tanquen en un minipiso per a pixar. Doncs no, visca la revolució, tots al carrer de festa i si ens apreta la pròstata no cal mirar pèl, només a dreta i a esquerra, falcar les dues cames i procurar no esguitar. Publicado por Lletra en 11:11 3 comentarios: A veure si vosaltres que sou més intel·ligents que jo, s'aclariu amb el que m'explica l'amo i senyor del blog-o bloc-, Tirantalcap. Diu l'home: Hola, iaios feliços i blogguers compulsius, com va tot? L'altre dia Enric em preguntava com fer això dels enllaços en la barra lateral. Com que explicar-ho per correu electrònic seria una murga llarguísima i un embolic impressionant, un dia que vingueu per ací ho parlem. El que sí que volia dir-vos és que hi ha un parell de pàgines (no sé si les conegueu) que fan com de portal dels blocs, de manera que quan algú penja un apunt al seu bloc, ho fa saber a eixos "portals" i queda enregistrada l'actualització. Com que hi ha tants blocs, molta gent visita aquests dos portals per veure què hi ha de nou, i punxa en l'entrada al bloc que creu que li pot interessar o que ja coneix. Les pàgines són Catapings(www.catapings.cat) i Bitàcoles (www.bitacoles.net). Primer us heu de donar d'alta (algú d'eixes pàgines comprova que la vostra pàgina és en català, etc.) i després heu de fer el que es diu un "ping manual" cada vegada que vulgueu (quan feu una entrada nova). No sé si m'he explicat bé o parle en xinés. En fi, és una bona manera de "publicitar" (gratis et amore) el bloc. Más secretillos en próximas entregas. Salut! JC I com que jo sóc més fava que manat a fer d'encàrrec, he tractar de seguir els passos indicats. Ha faltat ben poc per a traure'm un ull i trencar-me el ballador de l'anca. A més, això del ping... per a mi que està incomplet, perquè falta el pong i no trobe la paleta ni la la piloteta de cap de les maneres. I no us conte més perquè...Va, col·legues, vosaltres que en sabeu un ou i el rovell de l'altre, llanceu-se a la piscina. Publicado por Lletra en 14:45 4 comentarios: Milers de veles blanques pentinaren el passat divendres el càlid ponent que travessà la nostra terra. Una marea de banderes que cobriren la plaça de l’Ajuntament de València com a protesta contra la gestió de l’alcaldessa Rita Barberà. Cadascuna portava impresa no el logotip d’una empresa multinacional sinó resumides queixes sobre el projecte d’interés general (almenys per a promotors i polítics) del nou Mestalla i l’elevat preu de l’habitatge, a més de sintètiques reivindicacions de més i millors dotacions per als barris. Rita & cia encegats per la possibilitat de transcendir i guanyar-se un estrella al passeig de la fama de l’avinguda del Mar han cregut veure en el lluminós sol mediterrani un immens focus que il·lumina un miratge en forma d’oasi on el glamour i els euros a grapats vinguen a passejar-se. Amb forces renovades (estem en precampanya) s’afanen a convertir la ciutat en un immens plató de cartró pedra on tinguen lloc grans superproduccions estrangeres amb estrelles d’una altra galàxia. Mariners de vaixells d’alta tecnologia financera, bòlids que fan esclatar mascletades en els seus motors, caps d’estaments eclesiàstics...tots instal·len les seus caravanes luxoses sota l’auspici panxacontent dels polítics valencians, tristos “gorrilles”, que es maten per aconseguir-los el millor lloc a canvi d’unes poques monedes de vots. Mentre, els ciutadans assisteixen a aquesta posada en escena farcida d’efectes especials enlluernats per la brillantor d’aquests efímers astres del seté art immobiliari i especulador mentre s’agenollen, junten amb força les mans i alçant la mirada al cel preguen amb totes les seues forces poder esdevindre ni que siga per un instant figurants d’aquest espectacle magnànim. Per sort, encara hi resten col·lectius que defugen les superproduccions i que aposten a doble o res pel cinema de baix pressupost, temàtica social i en valencià. Publicado por Lletra en 0:33 3 comentarios:


“Manteniment de motors” Això, de motors... De motors tenim intenció de parlar en aquesta nova conversa a la Caseta del Motor. A petició d’unes quantes persones interessades, i de cara a la posta a punt estiuenca, que ja tenim ganes que arribi. Per... Continue Reading → Cuidem la nostra platja, cuidem el nostre poble! Aquest matí, la gent d’ATD, a partir de la iniciativa d’un dels seus socis, hem anat a netejar la platja, a treure els plàstics i les deixalles que els temporals ens havien portat. Avui podem dir, que ens sentim més... Continue Reading → Com cada any, aquest diumenge hem quedat a les 9h del matí per fer per munt. Ja ve l’hivern i les barques petites no sortiran... 1er taller de reparació de patins Aquest dimarts vinent dia 19 a les 18.30h iniciarem un taller de reparació de patins. Com a instructor, tindrem en Santi Fulchs, monitor de l’escola de Mar de Barcelona i que han col·laborat amb nosaltres per les cursos de patí.... Continue Reading → Atac corsari a Calella El dissabte 30 de juny, Festa Major de Sant Quirze i Sta. Julita 2012 el Sant Pau va participar a la festa commemorativa d’un fet històric com va ser l’atac dels corsaris a Calella. El Bot Salvavides de Calafell al FIRAMAR 2011 Al Firamar d’aquest any (dies 20 i 21 d’agost), de la ma de A Tot Drap, hem rebut la visita del Bot Salvavides de Calafell. Els calafatadors del Sant Pau Calafat: Eina de tall ample, en forma d’escarpra, anomenada també calador, emprada pels boters i els calafats per a posar boga o estopa a les juntes de les dogues de la bóta o de les taules de l’embarcació. Bateig de la Madrona a Pineda de Mar Amics i amigues, gent de mar totes i tots. Ens hem reunit, aplegats per la Madrona, per batejar-la d’una vegada perquè si ens descuidem aviat haurem d’extremunciar-la. El viatge dels sardinals a Sant Pol El viatge dels sardinals es va detenir, en la seva trajectòria itinerant, a Sant Pol. En Pere de Prada ens va explicar la travessia de Calella de Palafrugell a Menorca, en la que es va recuperar aquella navegació de cabotatge... Continue Reading →


TALLER MONES DE PASQUA - Noticias Blog - Blog de DOLORES VILELLA VILA de Thermomix® Lleida Home › Delegación Lleida › Dolores Vilella Vila › Noticias Blog › TALLER MONES DE PASQUA Hola, El proper dia 9 d'abril, a les 18h, a l'Espai Thermomix® , Avda. Pius XII, 5 de Lleida, ensenyarem com fer mones de Pasqua!! Hi esteu convidats, previa confirmació. Encara que no tingueu la TX, podeu venir igualment!! Us espero!! Tots sabem lo bones que són les mones. Es veritat que són molt calòriques, però es inevitable, fer la vista grossa i no tastar-les com a mínim. Tambè els preus que porten i els temps que corren fa que les mirem una mica pel damunt..., sobre tot les artesanes... Les fabricades industrialment són més econòmiques, però res comparable amb el gust de les fetes a casa o a una pastisseria bona. Amb la Thermomix® , el cost es redueix moltíssim. Tan simple com fer un pa de pessic sencillisim, i el guarniment es imaginació de cadasqú!! de mantega, de mermelada, amb crema torrada, amb xocolata....en fí ,ni ha per a tots els gustos !! La mona és una tradició molt típica a Catalunya des de fa molts anys. antigament es feia una especie de coc i al damunt es posaba un ou de gallina o més. Les darreres variacions de fa 6 o 7 dècades han esdevingut en aquest producte tant llaminer . El padrí de bateig , és l'encarregat de regalar al seu fillol la mona el dia de pasqua. mentre són petits. ( n'hi ha que fins als 20,jiji). això suposa que si tens dos o tres fills a casa menges mones tres mesos!! i lo més bò del cas , es que els nens normalment nomès es mengen la xocolata... i la resta ja us podeu imaginar quí!!! Però es pot congelar i donar-te un caprici quan apeteixi algo dolçet... Hi ha tradicions diferents segons els llocs, però a mí en particular , m'agraden les que fem a Lleida NUEVA EDICION : EN FORMA CON THERMOMIX !!!!


Carnisseria Cansaladeria Codina guanya el concurs d'aparadors de la Festa dels Tonis - Ràdio Taradell Carnisseria Cansaladeria Codina guanya el concurs d'aparadors de la Festa dels Tonis Rifà Llar es va emportar un accèssit a la originalitat. La tercera edició del concurs d'aparadors dels Tonis de Taradell ja té guanyadors. El jurat, format per Rita Sañé i Paquita Clot, de l'Escola d'Arts L'Arpa; la dissenyadora Laia Casadevall, i Gemma Preseguer, representant dels Tonis, van decidir que l'aparador guanyador era el de Carnisseria Cansaladeria Codina. Va recollir el premi Anna Codina, que es va emportar un val per un sopar per a dues persones al restaurant Lusco Frusco de Taradell i uns panets de Sant Antoni. D'altra banda, el jurat també va voler donar un accèssit a l'originalitat i, en aquest cas, va ser per Rifà Llar. Núria Rifà va recollir el premi: un detall d'El Xocolater de Taradell i també uns panets de Sant Antoni. El jurat va destacar el treball dels dotze aparadors que es van presentar i va assenyalar la importància i alhora dificultat "de fer uns aparadors potenciant el seu producte i alhora vincular-ho amb el món rural", la temàtica d'enguany.


L'Ajuntament recupera el Complex Esportiu la Cotxera - PSOE Torrent Home / Noticies / Grup municipal / L’Ajuntament recupera el Complex Esportiu la Cotxera Mar 09, 2018 psoetorrent Grup municipal, Noticies Les instal·lacions s’obriran al públic dimecres que ve, dia 14, i fins al dia 18 de març podran utilitzar-se gratis, aprofitant la setmana fallera Dimecres que ve, 14 de març, reobri les seues portes el recuperat Complex Esportiu la Cotxera després de les actuacions que es van engegar l’estiu passat per a la reparació de la instal·lació elèctrica, la climatització, la lampisteria i la pintura de les instal·lacions, entre altres treballs de millora. En roda de premsa, l’alcalde Jesús Ros ha agraït especialment el treball dels professionals i els tècnics municipals per a poder posar de nou en marxa, amb una inversió que superarà els 200.000 €, “unes instal·lacions que s’havien deteriorat per la falta de control”. El primer edil va descriure amb ajuda de fotografies algunes de les actuacions dutes a terme en el complex esportiu, va concretar, “concebut per als veïns del barri i de diferents col·lectius”, així com para qualsevol que desitge aprofitar les millores. Per a evitar problemes com els ocorreguts, fruit de l’externalització dels serveis, Jesús Ros es va comprometre, a més, al fet que s’exercisca un “control permanent de les instal·lacions per a mantenir el complex en perfecte funcionament”. La regidora d’Esports, Nadia Marín, va detallar per la seua banda, les condicions dels abonaments i la gestió, que ara recaurà directament en la Fundació Esportiva Municipal, que es complementarà amb un model de prestació de serveis a través d’una empresa externa. Les instal·lacions es podran utilitzar de forma gratuïta del 14 al 18 de març, aprofitant la setmana fallera. Al llarg d’aqueixos dies haurà programades tres vegades al dia activitats com spinning, pilates o aquagym, perquè els usuaris puguen provar abans d’abonar-se. En aquest sentit, el dia 20 s’obri el termini d’abonaments i inscripcions. A més, com a mesura promocional, a les persones que s’abonen entre el 20 i el 31 de març i facen ja ús dels serveis, aqueixos dies no es cobraran sinó que començaren a carregar el rebut en el mes d’abril. El preu dels abonaments, des de 16€ al mes, distingeix entre els usuaris de la Fundació Esportiva Municipal i els usuaris no abonats. Diversidat funcional 16€ 18€


forenses | BonDia Diari digital d'Andorra. Inici / forenses Els reconeixements medicoforenses que l’Àrea de Medicina Legal i Forense (AMLF) practica cada any, han anat baixant els darrers exercicis fins a arribar, l’any passat, a 34 informes. Aquests habitualment són elaborats per dos metges, ja siguin adscrits i/o col·laboradors de l’àrea. Llegir més sobre Baixen els informes forenses sobre valoracions conflictives de danys Els funcionaris reclamen que les guàrdies es considerin i es paguin al mateix preu per a tots. Dj., 21/02/2019 - 02:45 Anguita: “Les guàrdies dels forenses són un increment de sou encobert” El Sindicat de Personal Adscrit a l’Administració General (Sipaag), l’Associació de Bombers d’Andorra (ABA) i el Col·lectiu de Funcionaris de la Policia d’Andorra (CFPA) tenen previst adherir-se a la demanda que cinc inspectors de treball van presentar a la Batllia. Llegir més sobre Anguita: “Les guàrdies dels forenses són un increment de sou encobert”


FCF | La RFEF aprova les bases de competició i els protocols reforçats per la Covid-19 La RFEF aprova les bases de competició i els protocols reforçats per la Covid-19 Notícies Generals | 15/09/2020 L’ens federatiu també ha aprovat els calendaris per al futbol federatiu masculí i femení, i per a tot el futbol sala. La Comissió Gestora de la Real Federación Española de Fútbol ha aprovat, aquest dilluns 14 de setembre, les normes i bases de competició per a totes les categories de futbol i futbol sala, tant masculines com femenines, que organitza la pròpia RFEF. Així doncs, conclou el full de ruta marcat per aquest òrgan per a l'inici de les competicions federatives una vegada es va confirmar, la setmana passada, el protocol sanitari aprovat pel Consejo Superior de Deportes (CSD) per a aquestes competicions. En totes elles s'ha aplicat un criteri sanitari per a estructurar les competicions en grups i subgrups, amb un principi de proximitat geogràfica, configurant-se una primera fase de lliga regular a anada i tornada entre els equips dels subgrups i unes segones fases específiques, en les quals els equips jugaran per objectius concrets arrossegant el coeficient de punts per partit i els resultats de la primera fase. Per saber més informació es pot fer clic AQUÍ. Les bases de competició per a la Segona ‘B’, la Tercera Divisió i Futbol Femení Les competicions de Segona Divisió ‘B’, Tercera Divisió, Primera i Reto Iberdrola ja tenen les seves Normes Reguladores i Bases de Competició per a la temporada 2020-2021, aprovades per la Comissió Gestora de la RFEF. En el Campionat Nacional de Lliga de Segona Divisió ‘B’ participaran un total de 102 clubs, distribuïts en cinc grups -tres de 20 clubs i dos grups de 21 clubs-, dividits cadascun, al seu torn, en dos subgrups de 10 o 11 equips cadascun. En el Campionat Nacional de Lliga de Tercera Divisió, els clubs participants seran distribuïts en 18 grups conforme a criteris de territorialitat, dividint cadascun d'aquests grups en subgrups de 10, 11 o 12 clubs. Totes dues competicions començaran el pròxim 18 d'octubre i la inscripció de futbolistes es podrà formalitzar fins al 5 d'octubre de 2020 i, posteriorment, del 4 de gener a l'1 de febrer de 2021. Per consultar tota la informació al respecte, fes clic AQUÍ. Per la seva part, la Primera Divisió Femenina, l’anomenada Primera Iberdrola, avança l’inici de la competició i donarà el tret de sortida el cap de setmana del 3 i 4 d’octubre; mentre que la Segona Divisió (Reto Iberdrola) canvia de format i començarà el 17 i 18 d’octubre. Protocol reforçat per la Covid-19 La Comissió Gestora de la RFEF, reunida amb caràcter d'urgència per a posar en marxa, entre altres, assumptes rellevants com el calendari de competicions i les normes i bases de competició, ha aprovat una proposta de “Protocol Reforçat” de les competicions oficials d'àmbit estatal de futbol i futbol sala de les que és titular en exclusiva. D’aquesta manera, el protocol preveu els mecanismes per tractar de prevenir l’expansió de la pandèmia i actuar davant les diferents situacions que es poguessin produir. Protocol d’actuació per la tornada de les competicions oficials d’àmbit estatal y caràcter no professional - Temporada 2020-2021 Copa del Rei, Supercopa d’Espanya i Copa RFEF La Federació manté els formats de la passada temporada i preveu una sèrie de disposicions extraordinàries per la Covid-19, les quals es poden consultar fent clic AQUÍ.


Dietari d'en McTutacara: d’abril 2008 Avis a navegants espietes que ronden aquestos mars, últimament... Es veu que fa un cer temps que ronden per aquestos paratges un tipus de navegant indesitjable, “xivato”, de poques entranyes i dubtosa moral, que no dubte en exclamar: “QUÉ FUERTE!! i va de pressa explicar-ho a tothom, amb la boca desencaixada, per l’emoció de saber que farà mal , molt de mal. Un tipus de personatge que jutgen als altres, pel que fan o diuen, sense haver-se mirat mai al mirall per a veure, en realitat, com son. Subjectes sense personalitat, que tan sols tenen com a hobbies posar el dit a l’ull dels altres i mirar als demés com a formigues obreres al seu total servei. Però, aquests navegants, bucaners, mariners d’aigua dolça, pirates de safareig, filibusters de festa major, han de saber que els qui ells consideren insectes insignificants, també tenen ulls i orelles, per lo que, al llarg de moltes interaccions, també han acumulat MOLTA informació i que han enregistrat tots els seus moviments, TOTS. Quan hom considera als qui l’envolten com insignificants, acostumen a comportar-se sense complexes, i de vegades, allò que fan és molt curiós, fet que fa que les formiguetes ho recordin be... Publicat per McTutacara a 10:20 p. m. 3 comentaris: Avis a navegants espietes que ronden aquestos mars...


És molt donar el que sobra, però no és donar-ho tot | Catalunya Religió És molt donar el que sobra, però no és donar-ho tot Per . Ven, 06/11/2009 Jesús, assegut davant la sala del tresor del Temple de Jerusalem, contempla com la gent hi tirava diners: molts rics tiraven molt. La viuda ha tirat dues petites monedes de coure. Ella estima i confia. Jesús crida els deixebles tot ponderant el que ha fet la viuda: "Us asseguro que aquesta viuda ha tirat al tresor més que tots els altres". ¿Com pot ser si només ha tirat les dues monedes més petites i d'altres han tirat molt? Perquè ella era pobre i ha donat del que necessitava. no pas del que li sobrava. "Ha donat tot el que posseïa, tot el que tenia per a viure". Sento aquestes paraules com si Jesús ens digués: Mira, la fe viva té sempre un punt d'excés que li ve de l'amor a Déu. Ja és molt donar el que et sobra. Però la fe viva tendeix a donar-ho tot. Fins i tot, un mateix es dona, amb la confiança inexhaurible que no ens mancarà res (veure Salm 23, 1). És com la dita del poeta: l'amic d'un dia ja és un bon amic. Però el que val més és l'amic incondicional, el que ho comparteix tot amb l'amic. El qui estima Déu sobre tota cosa, és l'amic incondicional que dona el que té i el que és: "si vivim, vivim pel Senyor"; és que "som del Senyor" (Ro 14, 8). Jesús sap escoltar i sap també contemplar les escenes de la vida amb les seves circumstàncies, fins a entendre el cor de les persones. Per això ens exhorta a contemplar els signes dels temps i a discernir l'entorn que ens envolta (Mt 16, 1-2; Lc 12, 54-56), per tal que, com Ell, adquirim experiència de vida. Jesús davant la sala del tresor contempla i veu la gran diferència que hi ha entre aquests dos tipus reals d'humanitat: la viuda pobre, que confia plenament en Déu, i el jurista pietós i solemne, que porta llargues vestidures, espera la lloança de la gent, busca els llocs d'honor i, gràcies al seu aire devot, es guanya la confiança i els rèdits de les viudes.


Celebrem el Dia Mundial del Medi Ambient | Barcelona + Sostenible Un vídeo de sensibilització sobre problemàtiques ambientals i un semàfor que mesura la contaminació acústica són les dues accions que ha posat en marxa de l’Escola Sant Joan Baptista i Milà i Fontanals, per celebrar d’una forma especial el passat 5 de juny. En motiu del Dia Mundial del Medi Ambient, el passat 5 de juny l’Escola Sant Joan Baptista va projectar un vídeo elaborat per la seva comunitat educativa i alumnat amb l’objectiu de sensibilitzar sobre les problemàtiques ambientals i fer-los partícips d’un projecte audiovisual. L’abocament de plàstics al mar, la contaminació atmosfèrica, el canvi climàtic i la sequera són algunes de les problemàtiques a les quals fa referència el vídeo, protagonitzat pels nens i nenes de diverses edats. L’audiovisual emfatitza que les persones que patiran les conseqüències de totes aquestes problemàtiques seran elles mateixes, que ara només són infants però d’aquí uns anys hi toparan de ple. Els actors i actrius apunten que ara comença el compte enrere i que tan sols ens queden 12 anys per salvar la terra. Al final del vídeo es fan diverses propostes per revertir aquesta situació, com poden ser l’ús d’embolcalls reutilitzables per a l’esmorzar, rebutjar els gots de plàstics a les festes i seguir la filosofia de les tres R: Reduir, Reutilitzar i Reciclar! En el cas de l’Escola Milà i Fontanals, la celebració d’aquesta efemèride es va fer amb la inauguració de l’anomenat “Semàfor acústic”, un objecte que mesura la contaminació acústica de l’escola, concebut inicialment per a fer-ne ús al menjador. Per tal de fer una presentació ben vistosa el 5 de juny, l’alumnat va elaborar un mural i invitacions que van ser enviades a cadascuna de les classes de tots els nivells educatius. Durant tot el matí, els nens i nenes van anar baixant al menjador on els mestres membres de la comissió dinamitzaven l'activitat del semàfor acústic, que consistia en una presentació oficial en què s'explicava per a què servia, què es volia aconseguir, quines possibilitats tenia i el seu funcionament. En representació de cada classe, un alumne tallava la cinta i inaugurava així, el semàfor. Pròximament, aquest objecte rotarà en franges d'hora i mitja per cada classe per tal que l’alumnat experimenti, toqui, faci proves i vegi quines possibilitats té. Els especialistes de música i educació física també experimentaran a les seves classes, jugant amb el canvi d'espais (gimnàs, sala de música, sala polivalent, etc.). En aquesta mateixa línia, i continuant amb temes d’acústica al centre, us volem compartir, el vídeo "La meva nova escola", realitzat per l’aula d’acollida que va guanyar el premi dels Jocs Florals Escolars del Districte de Ciutat Vella, en format audiovisual. La meva nova escola Video of La meva nova escola


Andorra viu amb normalitat l'inici del curs escolar — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu Sou a: Inici / Notícies / Andorra viu amb normalitat l'inici del curs escolar El curs escolar ha arrencat a Andorra aquest dimecres al matí amb normalitat i amb una sensació de "tranquil·litat", pel fet que els dies previs a la tornada al col·legi s'hagi dut a terme, de forma voluntària, un cribratge a tota la comunitat educativa. En espera de dades definitives, la participació en aquestes proves ha estat molt alta i ha servit per detectar 10 casos de coronavirus entre l'alumnat de primera ensenyança. En el cas de l'Escola Andorrana de Sant Julià de Lòria, una de les més properes a l'Alt Urgell, els més de 300 alumnes de maternal i primària han tornat al col·legi amb una entrada esglaonada i amb mascareta. S'ha fet servir tots els patis del centre per distribuir als alumnes per cicles educatius i grups de classe. A més a més, s'han senyalitzat uns circuits d'anada i tornada i s'ha fet un rentat de mans amb gel hidroalcohòlic abans de trepitjar l'edifici. Al Principat hi ha uns 2.000 infants que cursen els estudis de primària amb el sistema educatiu andorrà. Tot i que al mes de juny es va posar en marxa un servei de guarda, alguns alumnes no hi havien tornat a classe des del 13 de març, ara fa just sis mesos. De fet, l'escolaritat presencial no era obligatòria en aquest període, perquè el curs passat es va poder acabar per via telemàtica. Tot i això, el protocol que es va seguir per als estudiants que sí que ho van fer era molt similar al que s'està aplicant ara, segons ha dit a l'ACN la directora de l'Escola Andorrana, Maite Casals. Ara que ha arrencat la tornada a l'escola, es preveu dedicar unes tres setmanes a avaluar l'estat dels alumnes, tant des del punt de vista pedagògic com emocional. El director de l'Escola Andorrana de Sant Julià de Lòria, Isaac Benchluch, ha afirmat que espera que "sigui un curs el més normal possible", destacant que l'entrada ja ho ha sigut, més enllà de seguir els condicionants que venen marcats per la situació sanitària de la COVID-19. Mestres substituts al Pas de la Casa Mentrestant, a l'escola francesa del Pas de la Casa també s'ha pogut dur a terme una tornada a classe amb normalitat, malgrat que recentment una mestra d'aquest col·legi va donar positiu de coronavirus i havia participat en una reunió amb altres docents. S'ha contractat tres professors substituts per poder arrencar sense incidents. D'aquesta manera, i juntament amb dos mestres que no hi eren en aquella trobada, s'han pogut atendre el centenar d'alumnes que hi ha al nucli de població més oriental d'Andorra. D'altra banda, fins aquest dissabte continuen els cribratges de la comunitat educativa. Concretament, ara s'està duent a terme a estudiants de segona ensenyança, formació professional i batxillerat, que han de tornar a classe el 14 de setembre. Tot i que les proves i tests d'anticossos són voluntaris, aquelles persones que no els hagin fet hauran de dur mascareta i mantenir una distància d'un metre i mig durant catorze dies. Tot i això, en termes generals, els grups de classe funcionen com a nuclis de convivència per facilitar la interacció entre els alumnes. Inici del curs escolar 2020-2021 a l'Escola Andorrana de Sant Julià de Lòria (Foto: ACN) Alumnes a l'interior d'una aula de l'Escola Andorrana de Sant Julià de Lòria (Foto: ACN)


Detingut un gitano que va intentar matar-ne un altre l'any 2008 Els Mossos troben un home que va intentar matar-ne un altre i que ha viscut deu anys amagat de la policia L'any 2008 va deixar ferit crític un home en una baralla entre gitanos al Port Olímpic | Tot aquest temps ha viscut amagat al pis de la seva germana, a Nou Barris per Redacció / GRS dissabte, 2 de juny 2018 - 09:00h Els Mossos d’Esquadra van detenir el passat 30 de maig un home, de nacionalitat espanyola, 33 anys i veí de Barcelona, que l’agost de l’any 2008 va participar en una baralla entre clans gitanos al Port Olímpic de Barcelona en el decurs de la qual va apunyalar repetidament un altre home i va fugir. Des de llavors, havia viscut amagat i escapolit de la policia. Els Mossos imputen a l’home un presumpte delicte de temptativa d’homicidi. Les lesions sofertes per la víctima eren d’extrema gravetat i aquest fet va comportar que l’haguessin d’operar d’urgència tot i que finalment va poder superar el postoperatori i es va recuperar de les lesions. Després de fugir del lloc dels fets l’home ara detingut pels Mossos va buscar refugi i cobertura en l'etorn del seu clan gitano. L’autor de l’agressió ha estat escapolit de la justícia des d’aleshores i en crida i cerca per una ordre de l’Audiència Provincial de Barcelona. Durant aquests anys ha dut a terme una vida absolutament discreta, sense fer ús de cap servei públic i aixoplugat en els seus familiars i amics amb l’objectiu de passar desapercebut i així dificultar la seva localització per part de la policia. No només el buscava a policia, també altres clans gitanos volien trobar-lo. Algú el va delatar Aquesta situació va canviar fa prop d’un mes quan agents de la comissaria de Nou Barris van tenir accés a una informació segons la qual aquest home s’ocultava en un immoble d’aquest districte. Gent d'un altre clan gitano el van localitzar i ho van dir a la policia, que l'ha acabat caçant. Donat que es tractava d’una persona amb nombrosos antecedents i que podia anar armat els agents van fer-li un seguiment durant uns dies per determinar el millor moment per abordar la seva detenció amb seguretat. El dia 30 de maig els agents van fer un seguiment policial del vehicle amb el qual circulava l’investigat. Quan es disposava a entrar al barri on s’amagava, a l’alçada del passeig d’Andreu Nin, els policies van aturar el cotxe i el van detenir. Es dona la circumstància que estava acompanyat d’un familiar que tenia pendents dues ordres judicials de detenció des de feia més de dos anys, motiu pel qual els agents també el van detenir. La germana, clau per amagar-lo durant deu anys La investigació ha acreditat que durant tots els anys que l’escapolit ha viscut en clandestinitat l’actuació de la seva germana ha estat clau per dificultar l’acció policial: feia tasques de seguretat i vigilància i li havia proporcionat casa seva com a lloc de residència. L’arrestat va passar a disposició judicial i el jutge va decretar el seu ingrés a presó. ATENCIÓ: Espectacular incendi al centre d'aquesta capital catalana ARA MATEIX: Evacuat un H&M de Barcelona per un incendi


Carlos Núñez, cap de cartell del 35è Festival Internacional de Música Joan Brudieu — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu Sou a: Inici / Notícies / Carlos Núñez, cap de cartell del 35è Festival Internacional de Música Joan Brudieu Carlos Núñez, cap de cartell del 35è Festival Internacional de Música Joan Brudieu La programació també inclou la cantautora catalana Lídia Pujol, que presentarà "Els amants de Lilith" L'organització subratlla la qualitat de les propostes musicals malgrat la retallada pressupostària Brudieu 2010 - Presentació Carlos Núñez, considerat un dels millors gaiters del món, és el cap de cartell del 35è Festival Internacional de Música Joan Brudieu. L’oferta musical d’estiu de la Seu també comptarà amb la cantautora Lídia Pujol i amb el Cor de Cambra del Palau de la Música Catalana. Un concert del grup ExaudiNos recordarà al mestre de capella Joan Brudieu amb la interpretació de "Missa de Difunts". El tinent d’alcalde de Cultura de l’Ajuntament de la Seu, Miquel Colom, ha assegurat que la programació manté la qualitat del prestigiós festival urgellenc, tot i que ha reconegut que el pressupost, a causa de la crisi econòmica, s’ha reduït en un 25%, passant de gairebé 60.000 euros l’any passat a 42.000. Enguany hi haurà sis concerts, un menys que l'edició anterior. Per la seva banda, el director artístic del festival, Josep Maria Sauret, ha subratllat el rigor del programa i la vàlua dels intèrprets, que en tots els casos estan vinculats a la música de qualitat i a la recuperació del patrimoni cultural, un dels objectius de l’organització. Carlos Núñez presentarà el seu disc ‘Alborada do Brasil’ el pròxim 13 de juliol, a les 22.30 hores, al Claustre de la Catedral de la Seu d’Urgell. Pel que fa a Lídia Pujol oferirà en el mateix espai i a la mateixa hora del dia 24 d’agost, preàmbul de la Festa Major de la Seu, el seu espectacle “Els amants de Lilith”, dedicat a les dones i sorgit del seu afany de recuperació de cançons populars d’arreu de Catalunya. ExaudiNos, de la Fundació Robert Gerard, actuarà el dia 21 de juliol amb un homenatge a Joan Brudieu a través de la interpretació de “Missa de Difunts”, una peça localitzada a l’Arxiu Capitular. “Valsos amorosos de Brahms” serà el concert del Cor de Cambra del Palau de la Música Catalana, previst pel dia 28 de juliol. El dia 6 d’agost serà el torn per al concert de Maksym Dyedikov, al violoncel, i Juan Barahona, al piano, amb peces de Beethoven, Schumann i Brahms. El dia 11 actuarà el duet d’acordions “Jeux d’Anches”, amb Marko Sevarlic i Nicola Kerkez, que oferiran interpretacions de Falla, Stravinsky i Piazzola. Tots aquests concerts tindran lloc a la Sala Sant Domènec a dos quarts d’onze de la nit. Descomptes per al TRESC Enguany, com a novetat, s’inicia una col.laboració amb la plataforma cultural TRESC. Ho ha explicat el tècnic de cultural, Andreu Campillo, que ha especificat que tots els socis d’aquest col.lectiu tindran un descompte del 25% en el preu de les entrades. D'altra banda, l’abonament per als set concerts serà de 70 euros. El programa musical del 35è Festival Internacional de Música Joan Brudieu ha descartat la producció musical pròpia però compta amb coproduccions amb l'Auditori de Barcelona i el Palau de la Música, a més de la col.laboració de la Junta de Galícia o el concurs Paper de Música de Capellades. Segons ha indicat Sauret, “és bo que artísticament, i més en temps d’ajust econòmic, hi hagi sinèrgies per aconseguir oferir al públic espectacles de qualitat”.


Calidad - ascensores La mejor calidad es Ascensores Ruiz En Ascensores Ruiz obtinguérem la primera certificació de qualitat dels nostres programes de disseny, de fabricació, d’instal·lació i d’activitats de manteniment d’aparells elevadors l’any 1998. Orgullosos com encara estem, vérem i seguim veient dia a dia com la fidelitat a la filosofia de treball que el nostre fundador inicià ja fa més de cent anys dóna fruits. I és que per a nosaltres no hi ha res més important que la satisfacció dels nostres clients. Per això, el fet de rebre tots aquests certificats anys i anys, així com també el fet de confirmar l’aprovació dels nostres clients, ens enorgulleix enormement, doncs són senyals clars que anem per bon camí, que després de tant de temps la qualitat segueix sent el més important dels nostres ascensors. Però no ens relaxem. Un any darrere d’un altre, un dia darrere d’un altre, intentem superar-nos amb l’objectiu d’aconseguir encara més millores: noves tecnologies, nous serveis, dissenys més innovadors, opcions més personalitzades, professionals encara més qualificats i formats, etc. Tot açò per tal d’aconseguir el que és, sense dubte, el primer dels nostres objectius: assolir la satisfacció dels nostres clients i vetllar per la seua seguretat, aconseguir cobrir totes les seues necessitats, siguen les que siguen. I un any darrere d’un altre, un dia darrere d’un altre, ho hem aconseguit. En són una prova les certificacions de qualitat constants, resultat de l’esforç de la nostra empresa per oferir una imatge, uns serveis i uns processos de la qualitat més alta, que evolucionen en mans dels nostres experts per tal d’assolir una millora contínua i una optimització total dels nostres ascensors. És vital per a nosaltres destacar que aquestes certificacions ens arriben de la mà d’una de les empreses alemanyes de certificacions més prestigioses de tot el món. Parlem de TÜV Rheinland, que des dels seus orígens l’any 1872 ha vetllat per garantir el disseny i la fabricació de productes segurs i compromesos amb el medi ambient. És de la mà d’aquest grup alemany que la nostra empresa compta amb la garantia de qualitat ISO 9001, una norma que garanteix que tots els nostres ascensors, així com també el disseny, la fabricació, el muntatge i la seua revisió periòdica, estan dins dels estàndards acceptats a nivell internacional. Però també és amb TÜV Rheinland que gaudim de la garantia de tindre els ascensors més segurs i amb els millors resultats del mercat a València. Les garanties que acompanyen tots els nostres productes, així com també el servei d’atenció al client i d’emergències les 24 hores que oferim els 365 dies de l’any, fan que la confiança que els nostres clients dipositen en nosaltres siga encara més gran i tinga més motius. I és que amb Ascensores Ruiz no només tindrà els millors experts treballant per tal de donar-li els elevadors més segurs i adaptats a les seues necessitats. També podrà comptar amb el compromís, l’experiència i l’atenció d’una empresa líder en el sector amb més de 100 anys de recorregut. Descargar Certificado Calidad TUV 2018 Descargar Certificado TUV Alcoy Descargar Certificado TUV Valencia


El Calendari de l’Ermità 2018 inclou un almanac estacional de fruites i hortalisses | Cultura Popular El Calendari de l’Ermità 2018 inclou un almanac estacional de fruites i hortalisses 16/10/2017 a les 09:35h Com cada any, el Calendari de l’Ermità dels Pirineus surt puntualment a la venda el mes d’octubre i ja està disponible als quioscs i llibreries de referència de tot Catalunya i Andorra. Aquest calendari és una de les publicacions més tradicionals de casa nostra amb informacions relacionades amb l’agricultura, l’astronomia, la cultura popular i tradicional. Des del calendari laboral i festiu, el santoral català, el calendari solar i lunar, les dades sobre els eclipsis i la visibilitat dels planetes fins a una exhaustiva guia de festes majors, fires i mercats que es celebren arreu de Catalunya durant tot l’any. Un nombrós compendi de dades que es presenten tabulades per facilitar la seva consulta. El calendari també recull el coneixement i la tradició de la pagesia catalana a través de dos apartats específics: un calendari de sembres i plantacions, amb recomanacions mensuals per al cultiu de l’hort i el jardí, incloses les herbes remeieres. I com a novetat de l’edició 2018, un calendari estacional de fruites i hortalisses, que indica els productes propis de cada estació de l’any. Totes aquestes informacions es complementen amb la crònica dels principals fets històrics de l’any anterior i una selecció dels centenaris que s’han de celebrar durant l’any, així com articles de cultura tradicional, versos i dites. Des de l’any 2017, el calendari inclou un desplegable infantil, el Calendari dels nens i les nenes, amb un recull de curiositats i observacions, sobre la natura, el camp i l’astronomia, així com la data de celebració de les festes populars i tradicions catalanes més singulars. Tot acompanyat de divertides il·lustracions i nombroses dites i refranys. El Calendari de l’Ermità, que compleix 143 anys d’edició ininterrompuda i que s’edita en català i castellà, és la publicació de referència que els catalans han adquirit sempre per tradició familiar i un obsequi habitual entre familiars i amics quan arriben les festes de Nadal i Cap d’Any.


Paranoia Metal Show – podcast del programa del diumenge 19-06-16 – Paranoia Metal Show Paranoia Metal Show – podcast del programa del diumenge 19-06-16 Data: Juny 19, 2016Autor: paranoiashow2 0 Comentaris Nou programa que podreu escoltar íntegrament a l’enllaç de més avall. Parlant de coses íntegres, parlem de Suïssa i els estats bancaris, dels cirurgians plàstics de la Sabrina Sabrok i de les promeses del nostre webmàster. També parlem de pares exemplars i íntegres mereixedors d’un homenatge, com el cas d’en Blácula, que ja pel nom, podeu sospitar-vos que com a pare, ho petava, si no que li diguin a la seva filla. També el nostre mort de la setmana va ser una persona... bueno, un blackie íntegre, ós pandil i autèntic, tan autèntic que de la seva mort, en va sorgir una marca de netejadores a pressió... les que van emprar per netejar les seves restes. Com no podria ser d’altra forma en un programa de metal, parlem d’estepicursors i la dificultat de recollir-los a ritmes metalcorils amb la tramuntana alt empordanesa. Això sí, avui no tenim Stoner per acompanyar a l’estepircursoralisme musical, però sí que tenim hard rock de diferents varietats i procedències, tant temporals com geogràfiques, i passem del setentero al vuitantero, al hard rock modernillu, al californià, al suís i al suec, entre d’aldres. Estepicursors en plena migració tramuntanenca a les valls alt empordaneses.... Aprofitem per recomanar via webmàster a una gent que se li’n va la castanya, però no tant com a altres, tot i que sí prou com per fer coses diferents, rares i aconseguir que uns coros fent “Olé” quedin bé a una cançó de metall industrial. I com no, amenitzem el programa amb balades acústiques de gent com Entombed A.D. o Gojira, que no es digui després que som uns brutos i només punxem coses que fan fressa (soroll per als de barna). ashaAtomicABlack MetalEarly Greyentombed a.d.Fear of DominationGojirahard rockIndustrialKarcharothLacuna CoilMetalmetal progresivometalcoreparanoiaParanoia Metal ShowProgramaSabrina Sabrokshakra Anterior Entrada anterior: Àpeiron “Àpeiron” RGB Suports Següent Entrada següent: Gojira\t“Magma” Roadrunner Records


manel roqueta: de gener 2010 Anem segons, però... No tinc clar què pot passar a les eleccions d'aquest any. Hi ha una sèrie d'elements que fan difícil assegurar quin serà el resultat final. La crisi econòmica amb el conseqüent desgast per al govern, l'aparició de llistes noves que poden perjudicar ERC, la gestió del tripartit, que pot presentar una bona cartera d'accions encertades, són, entre altres coses, elements que comptaran a l'hora d'anar a votar. CIU ja té coll avall que guanyarà amb claredat les eleccions. Ja en parlarem, estic segur que el PSC farà un resultat millor del que molts es pensen. Hi ha una dada que se m'havia escapat i que apareix en un article que Carles Navales publica al Diari de Girona i que Joan Ferran ha penjat avui al seu bloc. A les últimes eleccions autonòmiques PSC i ICV van treure més vots que CIU, exactament 142.110. Una de les coses que tinc clares és que ERC no té ganes de repetir el tripartit. Només en cas de que no tingués una forta davallada, cosa que no crec que passi, s'atreviria a tornar a governar amb PSC i ICV. És clar que per un altre costat CIU i PP sumen més vots que PSC i ICV. I si el PP pot donar suport a un govern de CIU, ERC també ho podria fer amb un govern PSC-ICV, sense necessitat de formar-ne part i mantenint unes distàncies prudencials que no els desgastessin. Sí, anem segons, però cal tenir em compte aquesta dada que podria fer possible un govern d'esquerres sense ERC. Hi ha partit. Publicat per Manel Roqueta. a 23:14 Cap comentari: Un capvespre de l'estiu del 1976 ens reuníem una colla de gent de Santa Coloma a Sant Salvador. Aquella trobada pacífica en aquells moments era encara clandestina. Demanàvem, igual que a tot Catalunya, llibertat, amnistia i estatut d'autonomia. S'estava acabant la dictadura que havia governat Espanya d'ençà del 1939 i Catalunya reclamava retornar a la normalitat democràtica que el cop d'estat del 1936 havia trencat. Una vegada més el poble català, a l'albada d'un nou temps de llibertat exigia el retorn dels seus drets que la força de les armes li havien arrabassat. Tant al 1714, com la dictadura franquista, ens van deixar sense institucions polítiques. Felip V i Franco varen arrencar de soca-rel els fonaments polítics de Catalunya. Tanmateix va perviure en el temps la tossuda voluntat del nostre poble de veure reflectida en unes institucions pròpies la seva personalitat nacional. Al 1714 i al 1939 vam perdre les nostres institucions polítiques, però l'ànima del nostre poble va mantenir-se intacta i amb l'arribada del nou temps democràtic esclatava per tots els racons de la nostra pàtria aquell clam de llibertat, amnistia i estatut d'autonomia. Han passat poc més de trenta anys de la restauració de la democràcia i Catalunya ha recuperat aquelles institucions que va perdre. Amb l'aprovació de la Constitució espanyola començava un període de normalitat democràtica sense comparació en la recent història del nostre poble. L'any 1979 el poble català aprovava en referèndum l'Estatut d'autonomia. Amb la democràcia Catalunya recuperà les institucions que la dictadura ens va prendre.Amb l'Estatut es restablien a casa nostra les institucions que configuren el nostre autogovern. Amb la Generalitat vam recuperar el Parlament, seu de la sobirania del nostre poble, el Govern, amb el President de la Generalitat com a personificació del poder polític català i tota una resta d'institucions pròpies d'un país democràtic. Tots aquests canvis han comportat la transformació d'Espanya en un estat fortament descentralitzat. Avui Catalunya decideix quina serà la política educativa que regirà a les nostres aules, quina política de salut tindrem, la construcció d'infraestructures que afecten al nostre territori, junt amb un amplíssim ventall de competències que són exclusives de la Generalitat. La policia catalana, els Mossos d'Esquadra, és una de les institucions emblemàtiques del nostre autogovern. Les primeres pedres dels nous fonaments estan ja posades. Ara cal seguir avançant, cal seguir treballant per anar aixecant l'edifici de la Catalunya moderna, europea. Cal fer-ho, però, sense presses, cal ser generosos amb les generacions futures. Cal aixecar un edifici fort, democràtic, en el que el poble català s'hi senti còmode, lliure. Aquesta nova Catalunya només podrà reixir si preservem la democràcia, si treballem en el marc de la Constitució que ha garantit i garanteix la nostra autonomia. Amb l'Estatut del 2006 i el nou finançament hem fet un altre pas important endavant. El nou Estatut no tan sols augmenta de manera considerable les competències de la Generalitat sinó que en el preàmbul hi consta de forma explícita la denominació de nació per a Catalunya. És un nou pas cap a l'estat federal que volem els socialistes. Volem el federalisme que defensaven Francesc Pi i Margall i Valentí Almirall i que el president Francesc Macià va reivindicar en el moment de proclamar la República el 14 d'abril del 1931 quan deia textualment: "Proclamo la República catalana com estat integrant de la federació ibèrica". Sí, un estat federal que podrem construir sense trasbalsos, com una evolució natural de l'actual estat de les autonomies. Volem un estat federal en el que Catalunya podrà desenvolupar la seva personalitat nacional plenament, en llibertat, en pau i democràcia. Aquest és un projecte realista, ambiciós i factible. Ara, però, és el moment del desplegament de l'Estatut, que és plenament constitucional i que és una eina indispensable per a l'autogovern de Catalunya. I, com diu el President Montilla, cal defensar-lo i cal que ho fem tots junts, sense dividir-nos. La força de Catalunya rau en la unitat de tots els catalanistes. Publicat per Manel Roqueta. a 0:03 1 comentari: La mala oposició En democràcia, en la dialèctica govern-oposició, cadascú ha de fer el paper que els ciutadans li van donar a les eleccions. El govern ha de governar i la oposició ha de criticar, fiscalitzar i, si ho fa bé, donar propostes alternatives al govern. Val, ja sé, direu que acabo d'inventar la pólvora. D'acord, però a vegades cal recordar-ho quan algú, govern o oposició, no fa bé els deures. Concretant: incendi d'aquest estiu passat a Horta de Sant Joan. En un primer moment es va dir des d'Interior que el foc el va provocar un llamp; ara s'ha sabut que els culpables de l'incendi van ser dos nois que van encendre una foguera. A l'estiu la oposició va criticar la descoordinació dels efectius que van treballar a la extinció del foc, ara critiquen que en un primer moment es donés la versió del llamp i que ara s'hagi tingut de rectificar. És allò que deia, la oposició ha de criticar. Però, i el criteri amb que es fa la crítica? D'entrada el President Montilla ha estat encertat avui en unes primeres declaracions quan ha dit que el primer que hauria de fer la oposició és felicitar als Mossos per la seva eficàcia. És clar que ha sigut la policia catalana la que ha descobert qui va cremar Horta de Sant Joan i no la de Tanzània. Perquè no s'ha dit abans? Tan simple com per no entorpir les investigacions que estaven protegides pel secret de sumari. La línia que marca una bona manera de fer oposició i una de dolenta és finíssima i avui Ciu no ha estat a l'alçada. I el Govern de la Generalitat penso que tindrà arguments sobrats per fer front a les crítiques. Publicat per Manel Roqueta. a 13:27 1 comentari: De la declaració de principis del PSC Publicat per Manel Roqueta. a 21:57 Cap comentari: Hi ha notícies a vegades que passen més desapercebudes que d'altres. Molt sovint són notícies en to positiu que no generen controvèrsia. Aquests dies n'hi ha un exemple clar als mitjans de comunicació. No és que no se n'hagi parlat, però sembla que no li donem la importància que té. Em refereixo a la xifra de morts que hi ha hagut durant l'any passat a les carreteres. S'ha baixat als índex dels anys seixanta quan circulaven trenta vegades menys de cotxes que ara. Les campanyes de sensibilització, el carnet per punts, els radars o els controls d'alcoholèmia estan donant un bon resultat. És un èxit dels governs socialistes sens dubte que té un valor afegit: aquí no estem parlant de si un preu ha baixat més o menys, o si la producció de qualsevol bé ha millorat. Aquí estem parlant de l'estalvi de més de 2000 vides humanes en un any, amb tot lo que això representa en la seva repercussió en les famílies. Publicat per Manel Roqueta. a 7:00 Cap comentari:


Hotel Moser Schladming Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Descompte a Hotel Moser Habitació Individual amb balcó - sala d'estar separada Reiterkreuzweg 44, Rohrmoos, Schladming, Àustria, 8971 - Excel·lent ubicació - Veure al mapa Més informació sobre Hotel Moser Convenientment situat a Rohrmoos, Hotel Moser és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Hotel Moser, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, habitació familiar, visites turístiques, ascensor. L'ambient de Hotel Moser es reflexa en cada habitació. calefacció, servei de despertador, balcó/terrassa, telèfon, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. Bany, sauna, piscina exterior, esquí, massatge de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Hotel Moser no troba competidors en cap categoria.


BERTA ANDUCAS CAUS | EL BLOC DE P3 Publicat el 6 juliol 2016 per BERTA ANDUCAS CAUS Al llarg del curs els liles ens hem fet grans i hem volgut celebrar els nostres aniversaris amb els companys. Gràcies per compartir-ho. Després de la visita al MNAC i entendre què era un quadre i què era una escultura, ens vam engrescar a fer d’artistes. Vam decidir cada un de nosaltres si volia fer una escultura o bé un quadre. Ens vam posar a fer feina i finalment vam fer una exposició conjunta amb els nostres companys de cicle (P4 i P5). FINAL DEL 2on TRIMESTRE Publicat el 18 març 2016 per BERTA ANDUCAS CAUS Avui, per tancar el trimestre, hem anat d’excursió. No hem pogut anar a la muntanya, tal i com teníem previst, però hem anat a l’Illa del Tresor i també ens ho hem passat molt bé. Només ens queda desitjar-vos bones vacances. ELS LILES I EL CARNESTOLTES Publicat el 11 febrer 2016 per BERTA ANDUCAS CAUS El Rei Carnestoltes cada dia ens ha manat anar d’una manera i els liles li hem fet molt de cas. Mireu quines pintes més divertides!!!! Publicat el 27 octubre 2015 per BERTA ANDUCAS CAUS Ara que ja hem passat un mes i escaig de l’inici de curs us compartim algunes fotos dels primers dies a la Sinia. Van ser moments de descobrir nous companys, nous referents i nous espais. Mica en mica tots ens vam anar posant al nostre lloc i ara ja estem ubicats. Seguim creixent. ELS LILES COMENCEM P3


Saló de cotxes de Barrett Jackson 2019 - Estil De Vida | Juliol 2022 10 dels cotxes més calents per veure-ho al Barrett-Jackson del 2019 És aquella època de l’any quan col·leccionistes de vehicles i aficionats de tot el món es reuneixen a Scottsdale, Arizona, per a un dels esdeveniments anuals més famosos de Barrett-Jackson, també coneguts com 'les subhastes de vehicles més grans del col·leccionista'. Ara en el seu 48è any, Scottsdale és la primera de les quatre subhastes de Barrett-Jackson del 2019. És una sensació estar envoltada d’alguns dels vehicles més buscats de tot el món i potser ningú no s’emociona més que el nostre propi resident. aficionat al cotxe, Kim Komando, que mai falta el programa. Però, què hi ha a la botiga? Per descomptat, els cotxes de col·lecció de luxe, prestacions i rars més venerats del món. Però tinc alguns punts destacats i no creureu el rar que són alguns d’aquests vehicles. walkie talkie mòbil Barrett-Jackson està en marxa a Scottsdale, Arizona És un any pancarta per a Barrett-Jackson. Això és perquè han consignat 1.800 vehicles sense reserva per a l'esdeveniment de Scottsdale, que no només és un rècord per a Barrett-Jackson, sinó que també és el més important de qualsevol subhasta de vehicles col·leccionistes públics. Aquí teniu una ullada a alguns dels vehicles que surten a la subhasta: Es tracta d'una edició limitada de McLaren, número 9 de les 10 versions High Sport produïdes el 2012. De la llista: 'La modificació del motor High Sport a 675 CV podia aconseguir ara 0-60 mph en menys de tres segons plana en mode llançament amb una velocitat màxima al nord de 200 mph.'Sí, és ràpid. Feu clic aquí per veure el lot # 1411 El Mercedes-Benz 230SL Roadster del 1965 de John Lennon Està bé, aquest cotxe era propietat del difunt Beatle. Fins i tot inclou una còpia del registre original dels EUA, que porta la signatura icònica de John Lennon. Des del llistat: 'El nou SL va passar a convertir-se en una icona de postguerra sense qualificar i, donat l'estil icònic instantani, el cachet exclusiu i l'excel·lència inherent del 230SL, és natural que captivés un músic / compositor de creixement ràpid de Liverpool, que finalment va ser gaudint dels fruits de l'escriptura, la gira i la gravació pràcticament interminables. Aquell jove era John Winston Lennon, i aquest és el seu Mercedes-Benz 230SL de 1965. ' Feu clic aquí per veure el lot # 1418 No es van produir molts d’aquests, i va ser el primer Saleen S7 Twin Turbo enviat a Europa. Des del llistat: 'Aquest Saleen S7 Twin Turbo va debutar públicament al Top Marks Show de Mònaco, on els seus admiradors van incloure el príncep Albert de Mònaco i l'actor Roger Moore, que va retratar cèlebrement a James Bond en nombroses pel·lícules.' Feu clic aquí per veure el lot # 1415 1965 Ford Mustang - Primera Hardtop VIN 00002 de preproducció el facebook d’intercepció Es tracta del primer Ford Pilot Plant / hardtop de Mustang de preproducció. Des del llistat: 'Va ser muntat manualment a la Planta Pilot de Ford i és un dels tres coneguts existents de la Planta Pilota existents per sobreviure. Aquest Mustang especial s'ha restaurat a les noves especificacions de fàbrica, amb tots els components principals amb números coincidents. ' Feu clic aquí per veure el lot # 1365 Ho heu llegit correctament. Es tracta d’un camió Mercedes-Benz de 6 × 6. Des del llistat: “Aquest camió Mercedes-Benz 6 × 6 és el que l’empresa anomena la declaració d’independència automobilística. Mercedes va produir un nombre molt limitat del G63 a tot el món, i molt pocs van arribar als Estats Units ”. Feu clic aquí per veure el lot # 1410 Es tracta d’un dels només 300 fabricats el 1953, el Corvette de menor producció de qualsevol any. Des del llistat: 'Chevrolet va introduir la Corvette el 1953 com a' cotxe esportiu dels Estats Units 'i el primer va arribar al final de la línia de muntatge el 30 de juny de 1953. Va ser el primer cotxe de fibra de vidre produït en massa i tots els 300 cotxes construïts. es van muntar a mà a la part posterior d’un garatge d’entrega al client a Flint, MI ”. Feu clic aquí per veure el lot # 1353 Edició 2012 Lexus LFA Nürburgring Què passa amb un súper V10 que va de 0 a 60 en 3,6 segons o menys? Des del llistat: “Aquesta és la LFA Nürburgring Edition en negre; un súper de dos places. És una de les només 50 edicions de LFA Nürburgring construïdes mai. Conduït només pel seu únic propietari, té 885 milles reals. ' Feu clic aquí per veure el lot # 1412 1966 Chevrolet Nova II SS Coupe personalitzada Aquesta es va reconstruir des de la base, amb moltes personalitzacions. Des del llistat: 'Amb 12 mesos de construcció i acabat el 2017, aquesta Nova està pintada en Mercedes Hibiscus Red amb un retallat original cromat professionalment i una conversió de llum Maxtel H4 amb senyals de torn integrats.' Feu clic aquí per veure el lot # 1366 El Ford GT40 és un cotxe emblemàtic de la història de l’automòbil i les curses americanes. Des del llistat: 'Ford Motor Company va marcar els seus 100 anys d'aniversari el 2003. En celebració dels 100 anys de Ford, i en honor dels 40 anys d'aniversari de la finalització 1-2-3 del GT40 a les 24 Hores de Le Mans del 1966, així com Va néixer el Ford GT entre 1966 i 69, consecutivament. ' Feu clic aquí per veure el lot # 1406 Aquest Ferrari comporta un motor V12 i una transmissió manual de 6 velocitats, juntament amb diverses campanades i xiulets. Des del llistat: 'Un dels 448 produïts per commemorar el 70è aniversari de Pininfarina, aquest Ferrari 550 Barchetta de 2001 compta amb 28.000 milles reals i té detalls recents a nivell de concours'. Feu clic aquí per veure el lot # 1377 Barrett-Jackson va començar el dissabte 12 de gener a WestWorld, a Scottsdale, per obtenir informació sobre horaris i entrades, clica aquí. Si preferiu comprovar-ho des de casa, hi haurà 37 hores de cobertura de TV en directe a MotorTrend i Discovery. També podeu veure en línia fent clic aquí. La subhasta es desplegarà el diumenge 20 de gener. La propera subhasta serà a Palm Beach, Florida, a l'abril, després a Uncasville, Connecticut, al juny i finalment a Las Vegas, Nevada, a l'octubre. petit projector làser com trobar aplicacions malicioses a Android


Ciència? – Miquel Àngel Maria Diumenge, 19 de febrer de 2012 per Miquel Àngel Maria Benvolgut amic. N’Alèxia és d’aquestes persones que tot lo dia reenvien missatges de correu electrònic. I cregui’m: són moltes les coses que li criden l’atenció. Massa i tot. Hi ha dies que fa llarg. No vol dir que ella estigui d’acord amb les opinions dels missatges que escampa. Alguna vegada li ho he comentat: «Idò, per què ho reenvies?», li deman. Ella somriu i fa: «Ai, mira», i amb açò ho té tot dit. Per l’estima que li tenc no solc eliminar els seus missatges sense haver-hi fet una ullada, però tret de comptades excepcions ho deix aquí, en el primer cop d’ull, perquè el temps és massa valuós i escàs com per fer-lo malbé amb segons quines collonades. Ahir me’n va enviar sis. Cinc els vaig liquidar amb la modalitat cop d’ull exprés, però amb l’altre m’hi vaig entretenir un poc més: un article d’Eduard Punset sobre les infinites bondats de les noves tecnologies. Abans del text algú havia escrit un comentari: “les reflexions d’un gran home de ciència”. Dins l’article, l’autor ralla de l’”avorrida època predigital”. Caram. Immediatament vaig enviar un missatge de resposta a n’Alèxia, posant en qüestió que Eduard Punset sigui un home de ciència: ni gran ni petit, és un divulgador, no un científic, de la mateixa manera que un periodista esportiu no és un esportista. També li deia que algú capaç d’escriure que el temps d’abans de les maquinetes amb pantalla fou una època avorrida, em mereix molt poc respecte com intel·lectual. N’Alèxia em va respondre amb un lacònic “Mesquí, a jo m’agrada molt”. Idò jo em deman què té aquest sant cos per agradar tant. Què li veuen d’especial? Fa un parell de mesos l’humorista Andreu Buenafuente li va fer una entrevista en profunditat a TV3, i resulta que el presentador es va mostrar més lúcid, ocurrent i profund que el convidat, que quan no fugia per la tangent o posava mà a l’anècdota banal, s’escorava cap a judicis més propis de l’esoterisme que de la ciència. L’èxit mediàtic d’aquest senyor em sembla perfecte: bona sort per a ell. Però si aquest entreteniment és considerat cultura científica, aquí ja arruf el nas. De fet, crec que els grans avenços científics de la nostra època no han vingut acompanyats d’una major cultura científica popular. La ciència obre més interrogants que no en tanca, i en canvi l’estil Punset sembla preferir l’explicació dels problemes més complexos de l’univers, de la ment humana i de la vida social amb receptes del tipus faci-ho vostè mateix a ca seva. Tal vegada tot siguin manies meves, no diré que no. Però tot plegat em sembla una mostra del cientisme més vulgar. Ho veu? Aquesta és una altra de les moltes coses que he après de vostè: l’actitud escèptica davant l’ingenu optimisme tecnològic que tendeix a confondre els avenços tècnics amb el progrés de debò, i que fa que sigui tan fàcil que ens donin gat per llebre. Què ens ha aportat, per exemple, la tecnologia alimentària? Moltes coses bones, segur. Totes? No: també ha significat el triomf del succedani, i l’èxit de la bona pinta per damunt de la qualitat íntima dels productes. Subscric el seu judici: arribarà un moment que sentirem la nostàlgia del pa amb tomàquet, de l’anxova o l’arengada i el vas de vi negre autèntic i vulgar. I així, en tots els camps de la vida. No hi ha dubte que avui sabem manejar màquines més sofisticades que els nostres avis, però la nostra habilitat no és més que açò: destresa pràctica, perícia mecànica. La cultura, científica o humanística, és una altra cosa. I alerta: un home adscrit al servei d’una màquina no és més feliç que quan treballava amb les mans. Serà veritat que l’home modern és un cos amb un esperit cada dia més insignificant? Vivim en una època sorollosa de ferralla que té en la base un silenci absolut i total? Ho va dir vostè, açò, i a mi em fa por que pugui tenir raó.


Els abusos sexuals augmenten gairebé un 30% a les comarques gironines | Catalunya | EL PAÍS Catalunya Els abusos sexuals augmenten gairebé un 30% a les comarques gironines Els investigadors atribueixen la pujada al fet que es denuncia més que abans Girona 7 MAR 2016 - 19:34\tCET Els delictes d’índole sexual han augmentat a les comarques gironines durant el 2015. Tot i que els fets delictius contra les persones han baixat en general un 6,75%, els abusos sexuals han crescut un 29,82% i les agressions sexuals, un 12,70%. Els investigadors ho atribueixen, entre altres coses, al fet que es denuncia més perquè hi ha una conscienciació més gran i més atenció a les víctimes. La tendència general és a la baixa, amb un descens del total de delictes respecte del 2014 del 4,64%. Amb tot, trenquen aquesta tònica positiva l’augment d’estafes i els robatoris amb violència o força en establiments o empreses. Segons el balanç de la regió policial de Girona que han fet públic aquest dilluns els Mossos d’Esquadra, l’any passat es van registrar un total de 44.776 fets penals a les comarques de Girona. D’aquests, 74 van ser denúncies per abusos sexuals, davant dels 57 del 2014. Les agressions sexuals també han anat a l’alça, ja que han passat de 63 casos el 2014 a 71 el 2015. Els responsables policials atribueixen aquest augment de denúncies al fet que hi ha més conscienciació i sensibilització i a les facilitats per denunciar aquests fets. Consideren que hi ha una “xifra negra” que ara s’està començant a denunciar i que fins ara no es feia. Segons el director general dels Mossos, Albert Batlle, “aquestes xifres negres que tradicionalment no afloraven, sobretot les que es produïen en l’àmbit familiar, estan aflorant i aquesta podria ser una explicació”. En aquest sentit el comissari Josep Milán, cap de la regió policial de Girona, ha apuntat que aquestes xifres normalment queden ocultes “sigui perquè la víctima està amenaçada per l’agressor, o el seu entorn, o per un sentiment d’autoculpa, sigui per oblidar l’experiència i poder viure-la en silenci”. Quant a la tipologia de víctimes, segons Milà, l’agressor depèn bàsicament de la franja d’edat. Quan es tracta de menors d’entre 0 i 10 anys la tipologia d’agressor són principalment familiars, veïns, monitors o professors. Entre els 11 i els 15 anys, a banda de pares i amics, apareixen les noves tecnologies i un incipient oci nocturn, comencen a sortir de festa i són més vulnerables a la via pública. En aquestes edats moltes vegades aquests abusos i agressions queden silenciats dins de la mateixa casa. “Aquests delictes preocupen molt, i per això destinem recursos per intentar que aquesta xifra negra surti a la llum”, ha indicat el comissari. Els agressors de persones entre els 16 i 20 anys solen ser coneguts propers adults i comencen a agafar força els agressors relacionats amb l’oci nocturn i el consum d’alcohol, i entra en joc el fet d’anar-se’n amb cotxe o a casa d’algú que s’acaba de conèixer. Entre els 21 i els 25 anys l’oci nocturn és la principal font d’agressors i també comença a poder ser la parella. A partir dels 30 anys l’oci nocturn disminueix i els agressors acaben sent bàsicament les parelles. D’altra banda, el 2015 hi va haver menys robatoris amb violència i intimidació en domicilis, que van descendir un 13,64%, igual com als espais públics. Tanmateix, aquest tipus de robatoris en establiments van augmentar de 116 a 149, gairebé un 30%. Segons la policia, només quatre d’aquests van ser explícitament violents. Els robatoris amb força van descendir també en línies generals en domicilis, locals i interiors de vehicle, però les empreses són les que en van sortir més malparades, amb un augment del 10,34%. El comissari també ha alertat sobre l’augment de les estafes en un 12,79%, que ha passat de 2.831 el 2014 a 3.193 l’any següent, sobretot en un moment en què “es compra molt per Internet i es fan servir targetes de crèdit, la crisi ha afavorit que la gent busqui ofertes de feina per Internet, lloguer de pisos, compres de vehicles. Aquest tipus de transaccions són les que acaben fent que la gent se’n refiï i se’ls acabi estafant”. Els estafats, segons els investigadors, no són només gent gran.


Apartment Komiza 2420a Vis Croàcia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Convenientment situat a Komiza, Apartment Komiza 2420a és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Amb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Apartment Komiza 2420a és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Els clients de l'hotel poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, s'admeten animals de companyia. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara aire condicionat, balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera, plat de dutxa per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Apartment Komiza 2420a la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Komiza.


Sense embargaments | Fundació Dr. Antonio Esteve Sobre els beneficis i perjudicis de la informació mèdica i científica embargada La paraula embargo és un dels préstecs de l’espanyol més universals. Hi és en molts idiomes, des de l’anglès, l’alemany, el francès, el finès, el polonès i el suec fins a l’indonesi, el kazakh, el croat, el tagal i el kurd. L’etimologia d’aquesta veu castellana remet al verb imbarricare del llatí vulgar o romanç primitiu de la península Ibèrica, que al seu torn es deriva probablement de barra. Actualment, embargar vol dir prohibir el transport i comerç de béns -o mals, com les armes-, però també el flux d’informació. El que potser no sap molta gent és que la major part de la informació mèdica i científica que difonen els mitjans de comunicació ha estat prèviament embargada. I que això és precisament el que potencia la seva enorme visibilitat. L’embargament que practiquen The Lancet, Science, JAMA, Nature i gairebé totes les principals revistes mèdiques i científiques consisteix a fer accessibles els seus estudis als periodistes acreditats durant uns dies abans que la publicació surti a la llum. I és llavors quan, en un dia i a una hora prefixats, les xarxes socials i els mitjans de comunicació de tot el món s’inunden de missatges similars sobre les mateixes investigacions, valorades sovint pels mateixos experts. Aquesta homogeneïtat informativa, tan sospitosa i poc periodística, és una de les principals senyes d’identitat de la comunicació i el periodisme científics. L’statu quo s’ha consolidat a partir de la dècada de 1990, probablement perquè ha estat beneficiós per a ambdues parts (revistes i periodistes). Però els seus avantatges inicials comencen a pesar menys que els seus inconvenients. La política de l’embargament instaurada per les publicacions científiques amb l’aprovació dels mitjans ha permès, sens dubte, donar més visibilitat a la ciència. Milers de periodistes de tot el món informen els dijous del que publica Science i els divendres del que explica el BMJ, per citar dos exemples. Però generalment es fan ressò només del que aquestes revistes els han seleccionat i servit en safata de plata (nota de premsa i article original) uns dies abans, perquè així tinguin més temps de preparar les seves informacions. Els periodistes han acceptat aquest acord perquè això els facilita el seu treball. El resultat és que més de les tres quartes parts de les notícies científiques se sustenten en comunicats de premsa embargats. Gràcies a aquest acord, portem diverses dècades amb un menú informatiu que controlen les revistes i confeccionen els seus gabinets de comunicació, i que no és el més saludable. La ciència s’ha fet d’aquesta manera molt visible, encara que pràcticament només veiem una part mínima dels dos milions llargs d’estudis anuals que publiquen les millors revistes. En la seva majoria, són missatges solts sobre investigacions puntuals i sense el context necessari. L’efecte comunicatiu s’assembla a quan escoltem frases soltes i no sabem de què va la conversa. I això és, en bona mesura, una conseqüència perversa de la política de l’embargament. “Periodistes, intenteu imaginar un món sense els embargaments”, proclama el periodista metge Ivan Oransky, autor del bloc Embargo Watch i d’un recent manifest publicat a Vox en què explica per què els embargaments de les notícies científiques són dolents per al públic. Sense embargaments, la tasca del periodista seria menys previsible, però també més estimulant i orientada al públic, al no existir rutines imposades ni impediments informatius. Perquè, com bé il·lustra l’etimologia, però ve de barra, és a dir la tranca que reforça una porta per impedir el pas, en aquest cas de la informació científica. Sense embargaments, el periodisme seria senzillament més periodisme. I el públic en seria el gran beneficiat.


Wikiloc - ruta ESCLETXES FREIXENEDA des de SANT PRIVAT D'EN BAS (versió curta) -IBP 123.95- **** - Puigpardines, Catalunya (España)- GPS track btt (Rutes btt a Espanya → Catalunya → Puigpardines ) ESCLETXES FREIXENEDA des de SANT PRIVAT D'EN BAS (versió curta) -IBP 123.95- **** 5.582 413 0 Data de pujada 14 / de setembre / 2008 8o KDD Sant Privat d en Bas (4x4) St. Privat-Macià-Clot de Les Penyes-Riudaura-St. Miquel del Mont-St. Privat (btt) Sant Privat de Bas - Santa Magdalena (La Garrotxa) (4x4) Vista 19894 vegades, descarregada 594 vegades a prop de Puigpardines, Catalunya (España) Mateix recoregut que ESCLETXES DE FREIXENEDA, però amb menys quilòmetres, doncs sortim des de Sant Privat d'en Bas Aquest diumenge vam fer aquesta ruta però nosaltres la vam fer a peu. Vam sortir de l'aparcament que hi ha al mateix poble de Sant Privat i a l'arribar a la Freixeneda no vam anar fins a les Escletxes més que res per falta de temps. Un altre dia serà! En total van ser una mica més de vint-i-un quilòmetres. No cal dir que la ruta ha sigut impressionant. De totes maneres, em sembla impossible que l'hagis pogut fer amb bici (jo també faig bici de muntanya) doncs hi ha trossos que en prou feines s'hi pot passar caminant (entre l'Amat i el puig de l'Amat, entre els Gronys i el Sallent i després del Sallent fins abans del salt). Amb el teu permís penjo el track de la ruta, aixó sí, especificant que és a partir del teu. Tinc que renyar-te, doncs anar a Freixaneda i no veure les escletxes es pecat. Es una fenomen de la naturalesa que s’ha de veure. En quant al fet d’anar o no amb bici, aquesta ruta en refereix a un altra que si fa no fa varia ben poc, on detallo la sortida i on dic que el tram de l’Amat el fem a peu, però es l’únic doncs un cop superat aquest tram si que es puja fins a dalt a cavall. Bé doncs , celebro que t’hagi agradat, però dintre de un temps repeteix-la i ves a veure les escletxes. Espero que la renyada no sigui gaire forta... Ja em va saber greu, ja, de no anar-hi! Però el temps se'ns va tirar a sobre i encara teniem un llarg camí per fer. Un altre dia si que hi anirem però segurament farem una ruta que he vist per aquí el Wikiloc que surt de Collfred i és un pelet més curta. Apa, salut i bones rutes! Molt ben parida la ruta. la vaig fer corrent (i patinant a la baixada dels mulos). les feixes vaig suposar que eren els rocs amb els estrats horitzonats que hi havien a on la ruta feia tantes marrades no ? que vols dir amb "les feixes"? Estem pensant pujar aquesta setmana santa (2012) a Olot, i des de allí fer sortides. Podries aconsellar-me 2 o 3 rutes, si pot ser amb bastant corriols o alguna trialera no massa complicada?. Passem si vols un e-mail a la meva adreça (la trobaràs a les meves dades) i m'expliques una mica que vols, sobretot quilòmetres i desnivell. Segur que t'ho passaràs bé. Hola, ha trobat interessant aquesta ruta ESCLETXES FREIXENEDA des de SANT PRIVAT D'EN BAS (versió curta) -IBP 123.95- **** https://ca.wikiloc.com/rutes-btt/escletxes-freixeneda-des-de-sant-privat-den-bas-versio-curta-ibp-123-95-196627 Salutacions, Wikiloc - Rutes del Món