text: Termes i condicions Fire and Bread • La Roca Village REGAL PeR COMPRA SUPERIOR A 12€ aL RESTAURANT FIRE AND BREAD ELS SEGÜENTS TERMES I CONDICIONS SERAN D'APLICACIÓ RESPECTE DE LES COMPRES DE PRODUCTES REALITZADES AL RESTAURANT FIRE AND BREAD SITUAT A LA ROCA VILLAGE Al realitzar una compra superior a 12€ al restaurant Fire and Bread de La Roca Village, durant la vigència de la present promoció, rebrà de regal el postre pa, xocolata i sal, sense cost addicional. La promoció serà vàlida per aquelles compres realitzades des del 18/01/2018 fins al 18/02/2018 (ambdós dies inclosos). Per obtenir el regal s'haurà d'escanejar el codi Privilege un cop realitzada la compra al restaurant Fire and Bread de La Roca Village. A efectes aclaratoris, els tickets de compra hauran de correspondre a compres realitzades durant la vigència de la present promoció. Oferta no acumulable amb altres promocions. Oferta vàlida per a una persona i una sola compra. No és possible canviar el regal por un descompte addicional ni per valor monetari. El regal no donarà dret, en cap moment, al trasllat a La Roca Village des del lloc d'origen del guanyador. Durant les dates de la promoció, el client podrà identificar-se com a membre de Privilege davant del personal del restaurant a l'entrar en el mateix per a poder evitar fer cua al realitzar la seva comanda. Sempre subjecte a la disponibilitat del personal ia l'afluència de públic a el restaurant. 8.2 VR únicament informa de la actual promoció que aplicarà al restaurant Fire and Bread de La Roca Village, segons allò descrit anteriorment. Al respecte, VR actua sempre com "agent" de les botigues "outlet" i el codi Privilege de descompte no creen relació contractual alguna entre VR i el client en relació al descompte ofert en el codi Privilege o qualsevol altre tipologia; 8.4 El client no tindrà dret, i renuncia a fer qualsevol reclamació contra VR en cas de que la botiga "outlet" no accepti un cupó de descompte en la seva totalitat o en part, i l`únic recurs que tindrà el client en tal situació és reclamar únicament a la corresponent botiga "outlet" Addicionalment a les presents condicions, serán d'aplicació a les compres efectuades per a la aplicación de la promoció aquí descrita, els termes y condicions de venta de les botigues "outlet". Els participants i VR accepten que qualsevol controvèrsia que pogués sorgir en la interpretació o execució d'aquestes bases quedaran sotmeses a la jurisdicció dels Jutjats i Tribunals de Barcelona Capital.


source: CulturaX

text: Centenars de manifestants trenquen el cordó policial i protesten davant del Parlament | Catalunya | EL PAÍS Catalunya Centenars de manifestants trenquen el cordó policial i protesten davant del Parlament Un petit grup de membres dels CDR decideixen passar la nit davant de la Cambra. Els Mossos han detingut dues persones per enfrontaments amb els agents Barcelona 30 GEN 2018 - 22:18 CET Saltan Tapia #parlament pic.twitter.com/zPZiFqKtoO Centenars de persones van trencar aquest dimarts el cordó policial que mantenia tancat el parc de la Ciutadella, com a mesura de seguretat pel ple d'investidura, i van acabar concentrant-se durant hores a les portes de la Cambra. Els denominats comitès de defensa de la república (CDR), en l'òrbita de la CUP, havien convocat la concentració, juntament amb l'ANC i Òmnium, per donar suport a la sessió del Parlament, situat al parc, i vam decidir acampar-hi a la nit. Els Mossos d'Esquadra van realitzar càrregues en una de les entrades del parc que es van saldar amb 13 persones ferides lleus, 10 d'ells agents. També s'han detingut dues persones per enfrontaments amb els agents. Durant la protesta, Inés Arrimadas, líder de Ciutadans, va ser insultada i va sortir escortada pels mossos. 📣 Atenció! ▶Hem pres la humil decisió de no retrocedir ◀ Assembleàriament i de forma pacífica es decideix passar la nit al Parlament fins que es convoqui la investidura. Seguim endavant amb #ElPoderDelPoble ⛺🌃 A primera hora de la tarda, els participants van trencar un dels cadenats de la porta del parc situada al passeig Pujades. Els Mossos van explicar que estaven investigant els fets. Carregant estelades, pancartes en suport dels "presos polítics" i molts amb caretes de Puigdemont, els manifestants van creuar el parc a la carrera sense que els agents poguessin frenar-los. Va ser llavors quan es van viure alguns moments de tensió. Els agents es van adonar que no podien impedir-los el pas, així que van decidir col·locar una dotzena de furgonetes dels antiavalots formant una barrera davant les portes del Parlament. Una vegada col·locats davant l'edifici, els participants van corejar lemes com "És Puigdemont el nostre president"; "Torrent, convoca el Parlament" o "els carrers sempre seran nostres". La protesta va quedar, avançada la tarda, en mans dels comitès de defensa de la república que van acordar que els concentrats passessin la nit al parc. A última hora quedaven unes desenes de persones. Accedeixen al Parlament pic.twitter.com/xkc0jrwmwe — Alfonso Congostrina (@alfcongostrina) 30 de gener de 2018 La protesta va quedar, avançada la tarda, en mans dels comitès de defensa de la república que van acordar que els concentrats passessin la nit al parc. A última hora quedaven unes desenes de persones que van decidir finalment abandonar la protesta passades les onze de la nit, informa Rebeca Carranco. El dispositiu policial conjunt de Mossos i Policia Nacional seguia actiu a la nit als voltants del Parlament. Els agents seguien impedint l'accés a la Cambra. Els concentrats van llançar insults a diversos diputats quan sortien de l'edifici, especialment a Inés Arrimadas. "Fora xusma del Parlament", li van dir. També va haver-hi crits contra Xavier Domènech, líder dels comuns, i Sergi Sabrià, portaveu d'ERC. Els serveis d'emergències del Parlament van atendre 13 persones: una desena de mossos per contusions lleus i tres manifestants per un traumatisme lleu, una contusió en el genoll i una fractura en la clavícula. Durant la protesta, diputats de Junts per Catalunya i de la CUP van acudir fins al passeig Lluís Companys i a la concentració a les portes del Parlament per saludar els concentrats. La mobilització inicialment l'havien convocat l'Assemblea Nacional Catalana i Òmnium Cultural, els líders de les quals són a la presó, i els CDR. La tensió entre manifestants i policia— un helicòpter dels Mossos no va deixar de sobrevolar el parc— va anar en augment al llarg de la tarda. En un intent de pacificar els ànims, l'ANC i Òmnium van desconvocar la mobilització. "El moviment per la Independència és sempre no violent (...) Ens n'anem cap a casa", va afirmar l'ANC a través de les xarxes socials.


text: Pagar per experimentar la guerra Text i fotos: GUILLEM SARTORIO 05/03/2017 00:00 "He hagut de recordar-me a mi mateix que això no és real, que no és com quan vaig ser a l'Iraq". Qui parla entre esbufecs després de veure's involucrat en una escaramussa és un participant de l'Operación Centauro. No es tracta de cap conflicte bèl·lic en un paratge remot, sinó d'una milsim (de l'anglès, military simulation ) que se celebra anualment als afores del poble de Bordón, prop de Terol. Les milsims són la variant més extrema i professionalitzada de l'airsoft, una pràctica que consisteix en la simulació de batalles amb el màxim realisme possible, en les quals diversos equips de jugadors combaten amb rèpliques d'armament real. Fusells d'assalt, metralladores o fusells de franctirador disparen boles de PVC biodegradable de 6 mm, i de 0,20 grams de pes. Utilitzades amb la protecció adequada, resulten inofensives. L'Operación Centauro és la milsim més dura i exigent que es fa a Espanya. "A nivell d'esforç la podríem equiparar a la prova esportiva Ironman, amb la diferència que aquí es porta fuselleria i que has de passar 36 hores caminant carregat amb tot l'equipament d'un soldat d'infanteria", explica Eladio Terrando, antic legionari i organitzador de la quarta edició de la partida. Les condicions de la Centauro són tan dures que només s'hi pot participar per invitació de l'organització. El preu d'inscripció són 86 euros. És un joc d'estratègia en el qual es fan servir rèpliques d'armes reals A diferència d'altres modalitats de l' airsoft, a les milsims hi acostuma a haver una trama o guió que hi afegeix més realisme. La inspiració bé pot ser històrica, com l'operació Libre Hidalgo II, que se celebra als afores de Berga i recrea enfrontaments entre cascos blaus de les Nacions Unides i Hezbol·lah al Líban, o bé pot ser fictícia però basada en fets reals, com la Centauro, on un exèrcit nacional ha de protegir la població de Bordón d'unes tropes rebels invasores. "En una partida d'airsoft convencional, uns quants es disparen totes les boles que es compren, sense cap mena de sentit. A la guerra real els tirotejos són puntuals. La Centauro és pura estratègia, com els escacs, amb la diferència que després aquí acabes fotent-te trets", recorda l'Eladio, que és veterà de la Guerra de Bòsnia.36 hores al ras Després de passar la nit al ras i amb la llum de l'alba despuntant, a una unitat se li encomana la missió de caminar més de 20 quilòmetres camp a través per recuperar una caixa negra (un cofre de ferro d'uns 10 quilos de pes) d'un suposat avió accidentat. Només podran orientar-se fent ús d'un GPS. Un cop trobada la caixa, han de tornar i transportar-la a la base per analitzar-ne el contingut. Tot això traçant una ruta segura i procurant evitar les patrulles enemigues. S'intenta evitar l'enfrontament i es fan grans marrades, com a la guerra de veritat. Observat des de fora, pot resultar poc versemblant veure un grup d'homes vestits de militars, equipats fins a l'últim detall, caminant durant quatre hores en un terreny ple d'obstacles només per recuperar una peça d' attrezzo. "L'emoció real de la guerra no és disparar com un boig, com en un videojoc, és quan et toca fer la guàrdia de nit, defensant una posició avançada embolcallat en una manta, pessigant-te la cara per combatre el fred i la son, i amb la por real al cos que qualsevol soroll que sentis podria ser l'enemic a punt de llançar una ofensiva per sorpresa", explica un dels participants, que carrega una pesant metralladora russa. Les tasques de cada participant també s'organitzen amb el pragmatisme que s'espera d'un exèrcit. En funció de l'arma que cadascú decideix portar, farà una tasca o una altra dins de la unitat. Cada jugador acostuma a portar una rèplica principal més una d'emergència i una arma secundària. També poden fer servir granades, drons per espiar les posicions enemigues, mines antipersona o llançagranades (sempre que només disparin boles de 6 mm). A la majoria de cites es limita el nombre de carregadors i de munició que es pot portar a sobre, i cada individu ha de carregar per si sol tot el seu equipament per aguantar les 36 hores al ras: aigua, menjar i equip militar. A les milsims hi ha centres de comandament, amb generals repartint missions i ordres. El comandament ha de tenir controlat on són tots els participants, que en algunes cites, com en la que té lloc anualment a prop de Berga, poden superar els 200 homes. Les 'milsims' al món El mercat de l' airsoft va arribar a Espanya a principis de l'any 2000. No obstant, el seu origen es remunta als anys 80 al Japó, on les armes de foc estan pràcticament prohibides per a ús civil. Els japonesos van començar a fabricar rèpliques cada vegada més acurades per al col·leccionisme, fins que una empresa hi va introduir un petit motor, semblant al d'un cotxe de Scalextric, que disparava petits projectils de PVC. La F.A.T. Conrellà és un dels grups de 'milsims' més respectats de l'Estat Al principi només es feien servir per fer punteria en galeries de tir, però no es va trigar a comprovar que els projectils eren inofensius, i les partides entre aficionats van aflorar. Els col·leccionistes van fer el pas i van començar a fer servir les rèpliques en entorns copiats, en escenaris ficticis però versemblants. Com en un joc de rol. Amb la influència dels primers videojocs de guerra es van començar a organitzar esdeveniments de dos bàndols amb estils de joc com capturar la bandera o protegir un vip. Amb el pas dels anys, aquesta pràctica es va anar estenent a la resta de l'Àsia i del món. Actualment es calcula que hi ha uns 300 clubs a tot l'Estat i desenes de milers de jugadors. Als Estats Units hi ha grups de veterans de la Guerra de l'Iraq i l'Afganistan que fan servir la pràctica de l'airsoft per combatre l'estrès posttraumàtic. A Xile i Polònia, l' airsoft ja és considerat un esport en termes legals. A Rússia s'organitzen milsims amb milers de jugadors amb vehicles blindats, com vehicles semieruga i tancs, per transportar les tropes. Aquí són vistos amb enveja a través dels milers de vídeos que es troben per internet. Enguany, a la Centauro es fa servir pirotècnia real, amb un llançacoets carregat de pólvora i projectils de fogueig. Bona part de l'èxit de les milsims al món es deu a internet. Durant la partida és important capturar-ho tot per després poder-ho penjar a les xarxes socials. Els vídeos solen mostrar escenes on els jugadors semblen haver entrat en un videojoc, i tenen sentit com a contingut per als aficionats: són escenes d'acció i d'estratègia, protagonitzades per uns jugadors que són iguals que els espectadors. Molts jugadors afegeixen càmeres d'acció als cascos de Kevlar i sempre hi ha algú que acaba deixant de banda el fusell per fer-se una fotografia amb l' smartphone. És en moments com aquest quan un es pregunta si està davant d'un joc, d'una experiència d'oci o bé si les milsims són pràctiques que identifiquen molts dels seus participants. Cada grup o unitat té el seu propi logotip, que els participants llueixen com una insígnia. Alguns veterans les cusen al costat dels distintius que havien lluït en el seu pas per la legió o l'exèrcit. Altres llueixen missatges ben eloqüents, la paraula infidel escrita en àrab, o el proverbi romà Si vis pacem, para bellum [Si vols la pau, prepara la guerra].'Hobby' i vocació Els organitzadors de la Centauro són veterans. L'Eladio no és l'únic amb experiència militar: hi ha dos legionaris més, dos antics COE (Cos d'Operacions Especials) i un antic membre d'una brigada paracaigudista. "La gent escull aquesta partida perquè ho organitzem veterans", presumeix l'Eladio. A través de les invitacions, els organitzadors s'asseguren que un alt percentatge dels jugadors acabaran amb èxit l'experiència. Està permès abandonar la partida, però les normes internes són exigents: s'ha de contractar una assegurança i està totalment prohibit el consum d'alcohol o qualsevol tipus de droga. En definitiva, tenir un passat militar o dins de les forces de la seguretat de l'Estat no és un requisit imprescindible, però ajuda molt. Javier Duran és el jugador més veterà de la Centauro i un dels primers jugadors de milsims a Espanya. Està jubilat i forma part del F.A.T. (Forties Airsoft Team), una unitat formada per jugadors de Cornellà. El F.A.T. és un dels grups més respectats de l'Estat, no tant per la seva forma física sinó pel grau d'experiència dels seus integrants: la majoria han passat d'una manera o una altra per l'exèrcit o les forces de seguretat. Alguns jugadors es gasten uns 400 euros al mes en equipament "El meu pare va ser Guàrdia Civil i jo vaig ser sergent de la Guàrdia Civil. Sempre em van quedar ganes de tornar a l'uniforme. Si m'hagués agafat una mica més jove, hauria volgut ser reservista, però el món de l' airsoft m'ha tornat a oferir l'oportunitat de trobar-me amb companys que, com jo, estimen la vida militar", explica el Javier mentre s'escalfa un cafè amb un fogó portàtil durant una guàrdia nocturna. El Javier opina que hi ha certa relació entre les milsims i l'exèrcit. "Aquí podràs veure molts militars en actiu que es prenen la partida com un entrenament. Hi ha països on la policia i certes unitats de forces especials fan servir l' airsoft com a mètode d'aprenentatge tàctic", assenyala l'antic sergent. A la Centauro, de fet, hi ha una unitat només integrada per guàrdies civils. També hi participen mossos d'esquadra i militars en actiu. Una de les novetats d'enguany és una missió que consisteix a tallar les rutes de subministrament del narcotràfic, que és com, segons els organitzadors, es financen moltes guerres. De sobte, el Javier i la seva unitat es queden completament immòbils, cos a terra. A través dels arbres, contemplen una ermita on s'ha de produir un intercanvi de drogues. Malgrat trobar-se arrecerats, estan en una posició molt vulnerable perquè tenen molt poca visibilitat i el terreny és poc elevat. La calor de l'esforç físic fa que les ulleres de protecció s'entelin, però la normativa prohibeix treure-se-les en cap moment. El Javier detecta algun moviment: "Aquí Charlie 1. Alerta. Silenci ràdio". Se senten uns sorolls metàl·lics, com d'un motoret o grapadora elèctrica, i petits impactes contra les fulles i els troncs. "És una emboscada!" El Javier aixeca la seva rèplica i comença a disparar, procurant no aixecar massa el cos de terra. Ara ja no és un jubilat, sinó un soldat d'infanteria. Maleeix entre dents haver caigut en un parany mentre canvia el carregador del seu fusell d'assalt G36, rèplica del que fa servir l'exèrcit espanyol. Sobtadament, una boleta impacta a la galta del Javier i li provoca un petit tall. " ¡Muerto! ", crida ell. D'una de les bosses del seu cinturó en treu un mocador vermell, l'oneja i se'l col·loca al cap. Després s'aixeca i camina tranquil·lament, allunyant-se de la zona de combat i dirigint-se a una clariana del bosc on l'esperen altres companys morts. La missió acaba sent un desastre per als F.A.T.: excepte un jugador, veterà de la Guerra a l'Iraq, tots els membres han sigut eliminats en l'escaramussa. Llavors arriba un dels moments preferits dels participants. S'encenen cigarretes i s'intercanvien barretes energètiques mentre es comenta la jugada, mentre els últims membres de les dues unitats s'intenten eliminar mútuament. Com si observessin un partit de futbol. Després d'uns minuts més i d'una encaixada de mans, totes dues unitats tornen caminant a la caserna, situada a vuit quilòmetres de distància, per rebre una nova missió. Per a molts aficionats a les milsims, cada partida és una manera de reviure records i de tornar a tenir sensacions que formen part del passat. N'hi ha molts que diuen que troben a faltar l'uniforme: "Jo ja fa 25 anys que em vaig llicenciar a l'exèrcit. Però cada vegada que vaig a una milsim m'intento tornar a posar en el paper d'aquell soldat d'infanteria que vaig ser. Molts trobem a faltar la companyonia en el conflicte", explica l'Eladio. La majoria de participants es desentenen de qualsevol càrrega política que pugui implicar l'uniforme. Però per a d'altres l'equip uneix un grup d'individus que tornen a formar part d'una " manada ", tal com ho anomena el Javier. Per entrar a formar part d'un equip o unitat, de vegades es demanen proves d'esforç físic o de punteria. Però tots els grups tenen en comú el sentiment de pertinença a una comunitat. Quan no són al camp de batalla, els sopars de germanor per preparar la missió del cap de setmana següent són gairebé sagrats.Budells i actors Budells d'animal que simulen cadàvers, ulleres de visió nocturna, racions de menjar de l'exèrcit espanyol. A vegades l'esforç per acostar-se a la realitat -o al record d'unes experiències passades-és tan gran que costa posar els peus a terra. El Javier, tot i ser dels més apassionats, no perd la perspectiva: "No hem de pretendre ser res més que el que som: aficionats. Som jugadors perquè tenim unes normes, esportistes perquè fem molt d'esforç físic i amants de la milícia perquè, a molts, la parafernàlia de l'uniforme ens atreu bastant", conclou l'antic guàrdia civil. En canvi, per a l'Eladio mantenir la distància amb la realitat és més aviat una qüestió d'honor. "No es pot barrejar un hobby amb el fet que hi ha homes i dones jugant-se la vida per defensar la nostra pàtria. Fer-ho seria una falta de respecte a les nostres forces armades". Un dels elements més sorprenents d'aquestes partides són els actors voluntaris, que van vestits com els locals del país que s'està recreant. Els participants són molt recelosos d'aquests actors, ja que una dona que fa veure que està embarassada i que crida que vol veure el metge de la unitat pot en realitat portar una granada amagada sota la túnica. Durant els entrenaments s'aprenen tècniques per cridar l'alto o per immobilitzar un actor vestit de civil sospitós. Finalitzada la partida, i amb l'ajuda de la foscor de la nit, la unitat F.A.T. travessa en silenci Bordón. La partida compta amb tots els permisos i llicències de l'Ajuntament, però això no evita les cares de sorpresa i la mirada incrèdula dels veïns, sobretot dels més grans. "Hi ha gent que pensa que som uns friquis. Per a mi un friqui és algú que es gasta 600 euros en una taula de snowboard i que es llança per una muntanya. Jo prefereixo gastar-me aquests diners en equipament militar per recrear el que un dia vaig ser", sentencia l'Eladio. La despesa econòmica és un aspecte a considerar. Per participar en una milsim la inversió mínima és d'uns 500 euros. Hi ha participants que compren uniformes a militars de països estrangers, hi ha qui es gasta prop d'un miler d'euros en ulleres de visió nocturna o els que simplement col·leccionen equipament militar que després volen posar a prova en el terreny, tal com van fer en el seu dia els japonesos. Alguns jugadors de la Centauro afirmen que es gasten una mitjana de 400 euros mensuals en equipament. A més, al mercat de l' airsoft sempre hi ha novetats. Ara la moda són les boles traçadores que s'il·luminen de nit. Si bé el gran basar d'aquest món és a la xarxa, també hi ha negocis locals, com el que regenta l'Eladio a Terrassa. Moltes vegades les botigues funcionen com a llocs de trobada i els amos mateix són organitzador d'esdeveniments. Fins i tot n'hi ha que són propietaris de camps privats on s'organitzen partides. Pel que fa a la legalitat, les milsims són considerades una activitat ludicoesportiva. Això no evita que cada vegada que algú es compra una rèplica hagi de demanar un permís especial a l'ajuntament de la ciutat o poble on resideix, i que les condicions per transportar l'equipament siguin molt estrictes. Quan un vehicle carregat de rèpliques d'armament de guerra i ocupat per homes vestits de militars es creua amb un vehicle de la policia, les rialles nervioses semblen inevitables. En acabar la Centauro, s'organitza una cerimònia d'entrega d'insígnies. En aquest cas, només aquells que hagin pogut superar les 36 hores podran lluir-les amb orgull. "Ara, quan s'acaba tot, es veuen les abraçades i les llàgrimes d'il·lusió", comenta un dels soldats.Violència Des de l'organització de la Centauro admeten que hi ha certa controvèrsia al voltant del món de les milsims, i que poden semblar violentes. Malgrat el militarisme que es percep en l'ambient d'aquestes trobades, es rebutja que es tracti d'una activitat violenta. "Quan veig 70 homes que volen reviure un passat que van tenir, jo no hi veig violència. Jo hi veig honradesa, honor, voler superar-se a si mateix i defensar la seva manera de viure", sentencia l'Eladio. En tots els seus anys de jugador, el Javier afirma que no ha vist mai una baralla: "És un món molt petit. Si t'expulsen d'una partida per mal comportament ens n'assabentem tots. El resultat serà que no seràs convidat a participar-hi de nou". L'Eladio defensa que les persones que hi juguen són "normals": "Metges, advocats, mecànics, enginyers. Els meus clients no són persones violentes". El veterà afegeix que tornar a instaurar el servei militar obligatori a Espanya ajudaria molt a millorar la societat, "senzillament pels valors que t'inculquen". Es tracta d'una creença força estesa entre els participants. De la mala imatge que puguin tenir les milsims i l 'airsoft, n'hi ha que en culpen la distància que hi ha entre la societat civil i l'exèrcit. "La gent que no coneix aquest món no entén la diferència entre violència i militarisme", explica el Javier. Al pavelló municipal de Bordón hi ha desenes d'homes gemegant mentre es descalcen botes plenes de fang. Comencen les sessions de cures de ferides als peus. Alguns han caminat més de 60 quilòmetres en 36 hores, i no han dormit. Un cop nets de maquillatge tàctic, els participants s'asseuen en una gran taula i comparteixen vi i embotits. Entre aplaudiments, es reparteixen premis, rèpliques i equipament militar. El Javier està content d'haver acabat "sencer". Sempre que l'edat i la salut l'hi permetin, continuarà jugant i participant en milsims. Mentre plega amb cura el seu uniforme, se sincera: "En el fons l'airsoft ens permet deixar sortir el nen que tots portem dins, un nen a qui li encanta jugar a la guerra".


text: El PP registra la marca 'Catalunya Suma' per si Cs s'avé a fer un tàndem electoral - CATzona El PP registra la marca 'Catalunya Suma' per si Cs s'avé a fer un tàndem electoral El PP ha registrat la marca 'Catalunya Suma' "per si de cas" Cs s'avé a presentar-se conjuntament amb els populars en unes hipotètiques eleccions al Parlament. Segons ha publicat 'Economía Digital' i ha confirmat l'ACN, la marca s'ha registrat des de Madrid, i s'ha fet en coordinació amb Catalunya. Aquesta marca intenta reproduir l'èxit de la plataforma electoral 'Navarra Suma', que ha unit UPN amb el PP i el Cs i que va ser la més votada en les eleccions del 26 de maig. Tot i això, els populars són conscients que la formació d'Albert Rivera, ara amb Lorena Roldán al capdavant a Catalunya, no són partidaris d'aquesta fórmula. Així, fonts del PP apunten que a data d'avui no hi ha res més que el registre de 'Catalunya Suma' com a marca per si el partit taronja acaba, finalment, canviant d'idea. El diputat de Cs Nacho Martín Blanco descartava del tot dimarts a SER Catalunya una possible entesa per anar junts amb els populars. Per Martín Blanco, el seu partit és el "referent incontestable" a Catalunya i la "casa gran del constitucionalisme" que cal preservar. En una entrevista a l'ACN, el president dels populars a Catalunya, Alejandro Fernández, ha recriminat a Cs que vulgui "fer una OPA hostil" al PP i que hagi abandonat, al seu entendre, el seu doble objectiu de combatre el nacionalisme i evitar que tingui la clau de la governabilitat a l'Estat. "En lloc de ser fidels a la seva missió fundacional, estan en una estratègia convençuts que farien el 'sorpasso' al PP", ha criticat. Tot i que ha explicat que la relació amb el partit taronja és bona a nivell personal, els ha recriminat que vulguin "substituir el PP". "És una estratègia errònia que està provocant que molts històrics de Cs ho hagin criticat i s'hagin distanciat", ha recordat. Fernández ha considerat que una repetició electoral a l'Estat "no és desitjable per part de ningú" perquè "allargaria una situació d'inestabilitat política" amb el govern en funcions. Ha atribuït l'actual situació al fet que la moció de censura que va dur el secretari general del PSOE, Pedro Sánchez, a La Moncloa "no va ser constructiva" perquè es va basar "en una unió circumstancial per fer fora un partit polític" del poder. Per això ha emplaçat Sánchez a pactar "amb els mateixos partits que el van posar" a La Moncloa o bé amb Cs, amb qui "ja va arribar a un acord d'investidura" el 2015. En canvi, ha descartat qualsevol tipus de suport del PP i del seu president, Pablo Casado, al líder socialista i ha reservat al dirigent popular la figura d'"oposició i alternativa". "Els ciutadans van decidir amb el seu vot que el PSOE havia de liderar un govern, perquè era la força més votada, i que la segona força política és el PP. Per tant, la oposició", ha conclòs.


text: 'La Marea' publica un document en què el número 2 de Vox enaltia la Falange i Primo de Rivera 2 min. Barcelona 15/05/2019 13:29 651x366 "La doctrina falangista serà reconeguda pel poble espanyol fins a guanyar Espanya", el passat ideològic d'Ortega Smith "La doctrina falangista serà reconeguda pel poble espanyol fins a guanyar Espanya", el passat ideològic d'Ortega Smith "No podem oblidar el passat de la Falange [...], la doctrina més jove i gran d'Europa". Aquesta afirmació forma part d'un article escrit l'any 1986 per l'actual secretari general de Vox i candidat a l'Ajuntament de Madrid, Javier Ortega Smith, que enaltia la figura de l'històric militant de la Falange José Antonio Primo de Rivera. Així ho ha avançat el mitjà digital 'La Marea', que aporta una sèrie de documents gràfics en què es pot apreciar la relació entre l'escrit i el 'número dos' de la formació d'ultradreta. Ortega Smith –que actualment exerceix d'acusació popular al judici contra els líders independentistes al Tribunal Suprem– va pertànyer a la Fundación Denaes i va formar part de les llistes del Foro-CDS, com consta en el currículum oficial del partit. Ara bé, aquestes no han sigut les úniques vinculacions polítiques del representant de l'extrema dreta. Així, com mostren els documents, també sent admiració per la doctrina falangista, que, assegurava, "serà reconeguda pel poble espanyol i per la seva joventut fins a guanyar Espanya". És més, el secretari general de Vox advertia en un article, redactat en el marc de la commemoració del 50è aniversari de la mort de Primo de Rivera, que la fita s'assolirà "malgrat la desinformació". Segons expressa el digital, ja s'han posat en contacte amb el departament de premsa de la formació d'ultradreta per posar llum i taquígrafs sobre les declaracions d'Ortega Smith. Tot i això, no hi ha hagut resposta ni "tampoc no han atès les trucades ni missatges telefònics". No obstant això, cal recordar que el mateix Ortega Smith va assegurar en unes declaracions des de la Gran Via de Madrid que qualsevol militant que tingués "un passat feixista, neonazi o totalitari seria expulsat" de la formació.


text: «És un govern de la patronal» | NacióDigital «És un govern de la patronal» La portaveu d'ICV-EUiA, Dolors Camats, titlla l'executiu de Mas "d'ideològic" per Quico Sallés/Parlament , 28 de desembre de 2010 a les 12:10 | Camats ha titllat de representants de la patronal alguns membres del Govern. Foto: QS/ND "És un retorn, una contradicció, d'alt contingut ideològic i representa la patronal catalana". Amb aquests tres ítems ha definit aquest matí el nou Govern de d'Artur Mas, la portaveu al Parlament d'ICV-EUiA, Dolors Camats. Per la líder ecosocialista, el fet que membres del Govern ja haguèssin desenvolupat tasques en els governs Pujol és "un retorn" i és "contradictori amb el compromís de Mas de no recuperar antics consellers". Per altra banda, Camats considera que "malgrat es vengui la imatge d'un govern tècnic és un govern molt ideològic que exposa la dreta catalana i representa la patronal catalana de sectors com l'educació i l'ensenyament". Demana "rigor" i no "revengisme" a Felip Puig La portaveu parlamentària d'ICV-EUiA ha volgut destacar que les propostes de Felip Puig com a nou conseller d'Interior per retirar els 80 Km/h o el codi deontològic és "fruit del revengisme i no pas del rigor". Camats també ha criticat la supressió de la conselleria de Medi Ambient. Eleccions al Parlament 2010, Política, eleccions al parlament, dolors camats, euia, icv QUINA TIA Per UN QUALSEVOL el 28 de desembre de 2010 a les 22:56 PERO QUE DIU AQUESTA TIA, ES UNA PALANDRUSCA AMB CARA DE PUETETA ARREPENTIDA a 140 amb cotxe oficial Per Ai Dolors el 28 de desembre de 2010 a les 22:11 Clar a vosaltres els verds us molava anar amb l ́audi A6 (amb xofer) a 140 mentre la resta anavem a 80, així us pujava l ́autoestima. Per Peroy el 28 de desembre de 2010 a les 21:33 Els postcomunistes ja poden anar tots a cagar a la via. Iniciativa és el partit dels pusil.lànims menjaverduretes que no tenen ni idea de que és un bon govern. La seva gestió al Tripartit la podia haver millorat un exèrcit de ximpanzés ensinistrats. sou el 0,0000001 dels vots Per no us fa cas NINGU el 28 de desembre de 2010 a les 20:29 haurieu de PAGAR per tenir un MICRO, gamarusos au nena RECICLA'T AL CONTENIDOR ROSA Per au nena RECICLA'T. AL CONTENIDOR ROSA el 28 de desembre de 2010 a les 20:28 no ens fas cap pena. cap ni una. darrera teu hi ha un grapat de vampirs que s'emporten la pasta gansa del govern i se la matxaquen amb herba i ens heu flipat durant 8 anys pero ja ens hem despertat. aneu amb la vostra fullaraca a reciclar-vos que ja us toca. Per AliBay el 28 de desembre de 2010 a les 15:56 Doncs sort que ens ha avisat perquè jo no me n'havia assabentat que el govern d'aquests set darrers anys havia sigut el govern dels obrers. Dretes al poder Per SiSo el 28 de desembre de 2010 a les 14:42 I és clar que torna la dreta ! és CiU, la dreta "catalanufa" ! i és el que ha votat la majoria del poble, malauradament :( El que no estaria de més és que l'esquerra assumís la seva part de responsabilitat, per haver-ho fet tant malament mentre manava... A CAGAR A LA CLOACA, CASA VOSTRA Per IAIA FARTA DE NENES PLENES DE PUCES I PARASITS el 28 de desembre de 2010 a les 14:38 CAMATS, FERRAN, ZARAGOZA, HEREU, NARCIS SERRA, NADAL, MONTILLA, HEU VIST QUINA COLLA DE XUPADORS DE LA VIDA POLITICA HEM TINGUT ???? I ARA DEUEN ESTAR ACOLLONITS PEL QUE ELS VE A SOBRE QUE NO ES ALTRA COSA QUE DESENGANXAR-LOS DE LA CROSTA ADHERIDA AL CERVELL PARASIT QUE TENEN. NOMES SABEN MAMAR, ARRAMBAR SOU, XUPAR DE LA GENT I A SOBRE SORTIR A LA FOTO COM SI A ALGU LI INTERESSES LA VIDA D'AQUESTA I ALTRES INDIGENTS QUE ESTAN A LA POLITICA PER MAMAR I PROU. EL PAIS EL FAN LES PERSONES I NO LLADRES COM VOSALTRES QUE US HAURIEN D'EMBARGAR EL QUE COBREU, EL QUE ROBEU A LA GENT AMB UNA JETA QUE NO TE CAP NOM POSSIBLE. LLADRES I PUNT ES EL QUE SOU, MALPARITS. FOTEU EL CAMP A LA COVA JA QUE ES D'ON HEU SORTIR, TROGLODITES DE LA POLITICA. IGNORANTS I LLEPACULS DELS OUS !!!! FORA JA , A CAGAR A LA CLOACA, A CASA VOSTRA FORA PARASITS DE LA VIDA POLITICA, ANEU A LA BASURA JA !!! Per IAIA FARTA DE NENES PLENES DE PUCES I PARASITS el 28 de desembre de 2010 a les 14:33 I TU ETS UNA POBRA NOIA QUE NO ET VOTA NINGU. PERO QUI ET PENSES QUE ETS, DALT D'UNA POLTRONA PAGADA PER LA GENT, ARROGANT DE MERDA. QUI ET PENSES QUE ETS ???? AU MAMA D'UN ALTRE LLOC, CAMAMA, QUE ESTEM ES-CAMATS, Ò EX.CAMATS. A LA MERDA. NI P. CAS A AQUESTS QUE VA DE FIGUETA I NOMES VIU DE LA PUTA MENJADORA. IC ES EL PARTIT DELS PARASITS DE CATALUNYA. FEU PENA, A VEURE SI MUNTEU EMPRESES O US FEU AUTONOMS EN VES QUE QUEIXAR-VOS. ELS DE IC, FEU AUTENTICA POR, POR A LA MISERIA DE PAIS, A LA MISERIA TECNOLOGICA, POR A L'AVANÇ I AL PROGRES AUTENTIC, SOU EL LASTRE DELS IMMORALS QUE ANEU DE SUPERIORS AMB LA VOSTRE MENTIDA LLIBERTARIA. FEU PUDOR A MORT, PLE DE "VERDET" , ESTEU PASSATS DE ROSCA I NOMES VIVIU DELS IMPOSTOS DE LA GENT, COLLA DE VIVIDORS !!! A LA MERDA AMB VOSALTRES D'UNA VEGADA, COLLA DE DESTRUCTORS DEL PAIS. HEU ARRUINAT CATALUNYA I JO NO VULL QUE APAREGUIS MES A LA FOTO. NO ET VOTA NI LA TEVA MARE, CATETOS ES EL QUE SOU. A TREBALLAR D'UNA P. VEGADA, COLLA DE LLADRES DE CARRECS, DE SUBVENCIONS I DE MAMONEIG SENSE ATURADOR. NO FEU CAP PENA. LA GENT VOL FEINA I PAIS I VOSALTRES US FOTEU LES LLENTIES I LLEPEU EL CUL A ESPANYA. ANEU A LA CLOACA QUE ES D'ON HEU SORTIT COLLA DE PORCS DE LA POLITICA. FORA JA !!!


text: Avesedari estudi i tractament de les dificultats de l'aprenentatge: Diversitat, nivell de competència i motivació. Eduard Ariza Ugalde 10 d'abril de 2012 a les 19:58 Enhorabona per una entreda tan ben acurada, la frase de Plató m'ha conmogut. El raonament és pràcticament inqüestionable dintre de l'àmbit teòric. Jo només afegiria, sense que jo sigui realment ningú per afegir res, que està bé marcar uns patrons de mínims comuns per l'aprenentge i una certa disciplina. No parlo de la vella disciplina de càstigs desproporcionats, sinó, més aviat, faig referència a aquest darrer punt de "competir amb un mateix". D'altra banda, on jo veig la dificultat d'aplica tot això que es proposa és que al final l'educació acaba sent un reflexe del món lavoral, on aquestes òptimes idees no tenen cabuda fruit de la competitivitat excessiva. Amb això no vull dir que la vostra feina i les vostres propostes pedagògiques no tinguin valor, tot el contrari. Senzillament crec que el canvi no només afecta a l'ensenyament sinó a la societat en global.


text: Usuari:Elphaba~cawiki - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure L'Elphaba en 25 etiquetes Aquest viquipedista ha viatjat fins a Alemanya, Andorra, Bèlgica, el Canadà, Dinamarca, Espanya, els Estats Units, França, Grècia, Itàlia, Luxemburg, els Països Baixos, el Regne Unit i Tunísia. Com i sobre què escric Aquest viquipedista té coneixements d'Escriptura jeroglífica egípcia. cout << "Zeros i uns..."; Viquipèndix divendres 23 d'agost 2019 1 Una tarda de primavera 2 I ara què?!... 3 Subpàgines 4 Coses que vull fer (en sentit Viquipèdia, s'entén) Una tarda de primavera[modifica] Després de tot aquest temps consultant la Wikipedia—i malgrat la feinada que tinc!—em sento moralment obligat a aportar el meu granet de sorra a la cosina germana lingüísticament normalitzada d'aquesta colossal enciclopèdia en base 2. De manera que he decidit proveir-me d'un compte Viquipèdia nou de trinca que em permetrà a mi també, a partir d'ara i sempre que la feina m'ho permeti, anar engrossint de mica en mica aquest projecte que ara ja compta amb 620.535 articles. Sóc molt nou en tota aquesta història, o sigui que agraïré als usuaris avançats que em donin un cop de mà per començar a moure'm pel que serien els bastidors de la Viquipèdia; vull dir que porto un parell d'hores llegint coses sobre plantilles i etiquetes i normes d'escriptura i protocol wiki i un llarg etcètera, i ara mateix tinc un bon merder al cap. Suposo que només és qüestió de temps d'assimilació i d'acostumar-s'hi, però uns quants suggeriments o pistes inicials serien ben benvinguts! I ara què?!...[modifica] De moment no em veig capacitat per començar cap article jo mateix, de manera que, ara per ara, em centraré en l'ampliació o correcció d'altres entrades, i sobretot m'agradaria traduir pàgines de temes que m'interessin de l'anglès al català—algú em pot dir si això és gaire ètic o, de fet, costum? Els temes que m'interessen són el teatre musical (i el contemporani més que el clàssic), les matemàtiques (preferentment els sistemes dinàmics complexos), la música, la computació i els idiomes, principalment. No obstant, suposo que del que puc parlar més acuradament és de matemàtiques, per raons òbvies ja que estic acabant-ne el doctorat. A la dreta d'aquesta mateixa pàgina he llistat les etiquetes que crec que poden tenir una certa rellevància en relació amb la meva col·laboració amb la Viquipèdia. L'única cosa que no m'acaba d'agradar d'aquesta llista és això dels 'grans coneixements', que no sé com s'ha d'interpretar; però sí que volia emfasitzar d'alguna manera els temes que segurament tocaré més sovint. (En algun moment o altre m'agradaria organitzar una mica aquest espai. Encara no sé com.) Coses que vull fer (en sentit Viquipèdia, s'entén)[modifica] ampliar l'entrada orientació sexual repassar/ampliar fractal, conjunt de Julia i nombre complex, escriure conjunt de Mandelbrot escriure funció holomorfa i coses de l'estil escriure entrades tipus cirurgia quasiconforme, que no tenen ni a la Wikipedia anglesa... escriure sobre teatre musical, que el tema està bastant mort, tot incloent entrades individuals per a Wicked i Rent i altres perles del gènere


text: Peral i López demanen al TC que es repeteixi el judici pel crim de la Guàrdia Urbana Els agents van ser condemnats a vint-i-cinc i vint anys de presó Els policies de Barcelona Rosa Peral i Albert López, condemnats pel conegut com a crim de la Guàrdia Urbana, han recorregut davant el Tribunal Constitucional espanyol la seva sentència de vint-i-cinc anys de presó i vint, respectivament, per haver assassinat el maig del 2017 la parella de Peral en el marc d'un triangle amorós. Tots dos ja han presentat el seu recurs davant el TC, al qual han sol·licitat que torni la causa a l'Audiència de Barcelona, que els va condemnar per un delicte d'assassinat amb traïdoria, perquè es repeteixi el judici perquè consideren que se'ls hi han vulnerat drets.


text: 2 min. Sort 07/10/2020 17:51 Els alumnes de Batxillerat de l'Institut Hug Roger III de Sort, que des de feia una setmana dinaven al carrer amb carmanyoles, ja han menjat aquest dimecres en una sala que el centre els ha facilitat. Fonts properes consultades per l'ACN han explicat que a mig matí s'ha notificat als alumnes que el centre els posava a disposició una sala per dinar i un microones on poder escalfar el menjar. Un professor s'encarregarà d'acompanyar-los a la sala un cop hagin finalitzat les classes. Feia dues setmanes que els joves dinaven al carrer però el primer dia de fred i pluja van veure que no podien continuar així i van reclamar una solució al centre que fins ara els hi havia negat.


text: Activitat pensada per als alumnes de Primer i Segon de Primària. Els alumnes aprenen les característiques principals dels cinc grups de vertebrats. Treballen aspectes com la capa externa, el tipus de desplaçament, la mida o l'alimentació dels animals.


text: Com utilitzar endolls de Sèrbia i Montenegro a Argentina Connectors, preses de corrent, adaptadors i altra informació necessària per viatjar des de Sèrbia i Montenegro a Argentina en aquesta pàgina. Si voleu un informe per a altres països, torneu a iniciar l' assistent per trobar a adaptadors elèctrics per al vostre viatge aquí .


text: El Govern donarà 5.500 euros per la compra de cotxes elèctrics - AETRAC El Govern donarà 5.500 euros per la compra de cotxes elèctrics Els ajuts a la compra de cotxes, motos, furgonetes, autobusos i camions elèctrics es podran demanar a partir del moment de la publicació de la convocatòria catalana al Diari Oficial de la Generalitat (DOGC). Per tant, el pla Moves no tindrà efectes retroactius amb sol·licituds de subvenció de cotxes adquirits mesos abans, segons indiquen fonts del departament d'Empresa. El calendari amb el qual treballa el Govern és posar en marxa els ajuts a partir de la setmana del 6 de maig. El preu d'un cotxe elèctric econòmic, com el Renault Zoe, és de 22.554 euros, mentre que el d'una gamma una mica més alta, un Nissan Leaf, costa 32.600 euros. Un ciclomotor elèctric i bàsic com una Scooter M+ de Niu val 2.599 euros, mentre que una motocicleta de més qualitat, com la BMW C Evolution, pot arribar a costar 14.250 euros.


text: Concert Pau Riba + Les Aus + Carles Ribot | Sidecar | Barcelona | Butxaca.com Pau Riba + Les Aus + Carles Ribot Divendres 3 de desembre 22:00 Pl. Reial 7 T. 933 021 586 Nit espectacular al Sidecar. Triple cartell amb un comú denominador: la fugida del camí comú a la recerca de nous aires; de més aire. Per una banda hi ha el valor històric de l'incombustible Pau Riba, que presenta el seu espectacle Ribaibal. Revisita el seu cançoner, amb un ànim artístic transversal: recitarà versos propis acompanyat de les il·lustracions en directe de la Memi, i en ocasions la seva música anirà acompanyada de les coreografies de l'Aina. Les Aus són més joves però la seva és una proposta consolidada. Amb la generositat característica del Mau Boada i l'Arnau Sala dalt l'escenari, l'espectador entra sense problemes en el món, aparentment sense límits, d'aquest duet. I no per ser l'últim, ni potser menys conegut, en Carles Ribot es mereix menys honors. Presentarà un treball dedicat a Adrià Puntí (Llàgrimes plorant) i aquest Nadal presentarà el seu primer disc, vergesdosmiladéu. Recomano la seva escolta, no us quedaran dubtes de la seva singularitat Albert Girons publicat el 29/11/2010 butxaca, 16/08/2017 Vuit cites musicals destacades de l... Només cal tenir certa resistència a les aglomeracions per confirmar... Xavi Arnaiz, 16/08/2017 Xavi Arnaiz, 29/06/2017 Armar un film sobre el trauma causat per la mort d'un ésser estimat... Xavi Arnaiz, 17/08/2017 Atenció a l'allau d'adaptacions audiovisuals d'obres d'Stephen King... Mireia Izard, 17/08/2017 Si Matrix i Regreso al futuro es troben entre les vostres pel·lícules... "Per a molta gent, quan els parles dels Jocs Olímpics comença a ser com quan a nosaltres ens parlen..."


text: Tema: VI Ruta De Los Penitentes (2011) 30/05/2013, 21:22 #1 La Ruta de les Penitentes és una ruta mototurística organitzada pel Club Motor Monrepós, surt de Saragossa i durant un dia es recorren uns 700 qms. per carreteres del Pirineus pujant i baixant una quinzena de ports de muntanya. No es coneix la ruta fins al dia anterior a la sortida quan la organització reparteix el road-book als prop de 600 motoristes. Surto de Vic havent dinat i després de 330 qms per l'eix i la NII arribo a Saragossa per recollir la documentació i cap a l'hotel a reposar i descarregar els trastos. Hem quedat a Saragossa a fer la cer[rainbow]vesa amb en Nargoní i la seva companya i una parella de catalans que viuen allí ens aconsellen anar a sopar al barri del Tubo i ens recomanen un xiringuitu on només fan tapes de "boletus", boníssims, tot i que després anem a altres llocs a prendre altres tapes més variades Ens retirem aviat que l'endemà ens hem de llevar molt d'hora. Arribant a Laguarta hi ha el primer control, portem 150 qms des de la sortida. Després de fer tota la carretera del Serrablo arriben a la N260 i a Boltaña on hi ha una altra benzinera que tenim marcada al full de ruta, portem 178 qms i molta gent ha decidit fer parada. Gairebé totes les benzineres de la ruta estan colapsades i jo he pensat carregar de combustible a Vielha on hi ha vàries benzineres i espero que la majoria de la gent pararà a la primera a tocar de carretera, una altra benzinera que queda una mica més amagada a la dreta només coincidim 5 motos Continuem per Aínsa fins a Campo, on la carretera va resseguint el riu i és ràpida i divertida. Trenquem a Castejón de Sos cap a Laspaules, la carretera és més estreta i completament plena de merdes de vaques enganxades, jo m'enganxo al darrera la roda d'una 1150GS i les anem esquivant. Arribem a Lespaules havent fet 250 qms, son les 10:30 i aquí és on hi ha el "almuerzo" és molt d'hora però ja hi ha força gent entaulada, hi ha "ensalada de pasta, longaniza y panceta de cerdo". La gent va per feina, encara ens queda molt per fer i comença a caure alguna gota però no prou com per haver-se d'equipar amb el trajo d'aigua. 3/4 d'hora després reprenc la marxa per anar a trobar la N230 de Lleida a Vielha on omplo el dipòsit (vaig mirant a veure si veig en Trencaferro que em sembla que volta per aquí, però no ). Després del dinar les motos que trobo van més a l'idea, algunes em passen, jo en passo a d'altres però tots portem una «marxa fina» més avist animada, la carretera ho permet. Enfilem el Portillón, i a les Bagneres de Luchon em paro a fer un cafè i a reposar una estona, son 2/4 d'1 i després vindran el Col de Peyresourde i el Col d'Aspin. El paisatge és genial, a alguns cims encara es veuen clapes de neu, no fa ni fred ni calor, perfecte per anar en moto Després de les Bagneres de Bigorre en salto el trencant per anar a Juncalas (porto el GPS sense so, escolto música i m'atabala anar sentint "giri a l'esquerra, bla, bla, bla"). En ves de girar continuo i agafo el següent trencall, és una carretera molt estreta que després enganxa amb la que havia d'agafar primer, però també és molt estreta però sembla que és la correcte. La ruta és llarga i tothom va al seu aire, a vegades circules amb tres o quatre motos més, altres cops vas sol però sempre que pares una estoneta veus a passar multituds de motos :lol: En arribar al Col de Soulor hi ha el control núm. 4, hi ha en Javi Berna (president de Monrepós) i fem una estona la xerrada i em diu que hi ha un canvi de ruta i que en lloc de continuar cap a Ferrieres i Arthez d'Asson m'encamina cap al Col d'Aubisque que està obert, fantàstic, l'Aubisque és molt bonic ! La carretera continua cap a Eaux-Bonnes, Laruns i passa pel trencant de Goust on paro per fer una foto. Pujant cap al Portalet i a la posterior baixada cap a Formigal i Biescas fa molt vent. A Sabiñánigo agafo la N330 per pujar el Monrepós i surto a Arguis, on hi ha l'ultim control, encara no hi ha passat gaire gent i les motos arriben en comptagotes, fem una mica la xerrada i continuem cap a Osca i d'aquí a Saragossa per l'autovia, es fa estrany anar a 140 i tot recta, recta, recta. Arribant a Saragossa passo d'anar a l'ultim control, el d'arribada, prefereixo anar al meu hotes a pendre una bona dutxa i fer una estona de migdiada i ja aniré a timbrar a l'hora de sopar. 2 hores més tard em llevo i vaig al bar de l'hotel oficial on em trobo amb els companys lleidatans, fem una cervesa i entrem al menjador per sopar, és increiblement gran ja que hi han de cabre més de 600 persones i és un buffet, mirem d'enllestir ràpid i anem a dormir d'hora, molt d'hora, estem rebentats. Hi ha tota mena de motos però destaques un grupet de 4 vespes, me les he trobat al Serrablo i anaven a tota bufa saltant per els sots que hi ha a la carretera i semblava que qualsevol bassal se les empassaria :roll: Resum del dia en números: - hora de sortida: 07:20 - hora d'arribada: 18:30 - 9 hores en moviment, 2 hores parat. - 679 qms. - vel. màxima: 142 km/h - vel. mitjana: 61 km/h Em llevo a les 9 tocades i baixo a esmorzar, els companys lleidatans ja ho han fet i al menjador un parell de membres de HondaTourers em conviden a seure amb ells (Javier Burgués i Fenix, més endavant també s'apunta l'Ivantxu). Posem benzina i enfilem el camí de tornada per la NII fins a Torrefarrera on prenem algo i ens separem.


text: Qderm | Eliminació làser de venes i angiomes En la pell poden observar-se diferents lesions vasculars que es veuen inestètiques en donar una coloració vermella a la pell com les venes varicoses, aranyes vasculars o telangiectasias, angiomes o nevos robí, cuperosis o vermellor difusa facial. Per eliminar aquestes lesions vasculars disposem en Qderm del Làser Neodimi-Yag la longitud del qual d'ona és idònia doncs és absorbida per l'hemoglobina sense afectar a la resta d'estructures presents en la pell, amb el que s'aconsegueixen excel·lents resultats amb una elevada seguretat. Destacar que en cames poden coexistir venes varicoses de diferent calibre i que pot resultar necessari tractaments combinats amb Làser Neodimi-Yag i escleroteràpia. Les venes varicoses blavoses de major grandària segueixen sent candidates com a tractament de primera elecció la escleroteràpia, mentre que les vermelloses fines és millor eliminar-les amb làser. Entre 25 i 30 minuts. Nombre de sessions nevos robí i aranyes vasculars una única sessió és suficient. Nombre de sessions venitas facials Si són escasses amb una única sessió és suficient. Si són nombroses es tracten amb 2 o 3 sessions separades d'uns 2 mesos cadascuna d'elles. Nombre de sessions rojez difusa o cuperosis Es tracta amb 2- 3 sessions separades de 2-3 mesos i pot requerir d'un manteniment cada 2 o 3 anys. Nombre de sessions venes varicosas de cames Segons l'extensió es tracten amb una sessió única i retoc als 2 o 3 mesos. Si són molt extenses es precisen 2 o 3 sessions i després es realitza el retoc també als 2 o 3 mesos. Què hem de tenir en compte en els tractaments amb Làser Vascular? Venes varicosas de petit calibre de cames Petites venitas facials Cuperosis o rojez tant facial com en coll o escot. Aranyes vasculars o telangiectasias de cara o en qualsevol localització corporal. Nevos robí o angiomes Abans d'iniciar el tractament al nostre Centre sempre realitzem una visita mèdica informativa sense cost algun. En ella confeccionem una història clínica i una completa exploració física posant especial atenció a detectar signes relacionats amb el sistema circulatori. Fins i tot no evidenciant cap tret suggestiu de compromís circulatori, sempre sol·licitem que els pacients acudeixin a un especialista en Cirurgia Vascular i la realització d'un Ressò-Doppler doncs és una tècnica no invasiva que permet comprovar l'estat del sistema circulatori de les cames. S'ha de resseguir amb el capçal del làser el trajecte complet de cada vena. Si es tracta d'aranyes vasculars o nevos robí es dispara en polsos sobre cada lesió. La vermellor de la cuperosis ha de tractar-se en forma d'escombratge de tota la zona. La refrigeració de la pell és mitjançant aire fred sense necessitat de contacte entre el capçal del làser i la pell, la qual cosa resulta higiènic i segur en observar-se a tot moment la pell. És una tècnica dolorosa per les venes de les cames que són més gruixudes que les de cara. Per això és molt important l'aplicació prèvia de crema anestèsica en oclusió amb film transparent mínim 1 hora abans de la sessió. L'aire fred del làser també contribueix a evitar el dolor. Després del tractament s'observa vermellor que respon bé amb l'aplicació de gel de Aloe Vera. Per als tractaments facials, de coll i escot es recomana una higiene acurada i l'aplicació de foto-protector cada matí durant 1 mes. Quan es tracten les venes varicosas de les cames no és necessari l'ús de mitjanes compressives ni de pressió local. Poden apreciar-se punts concrets inflamats i lleugerament dolorosos que aniran cedint entre 2 i 3 setmanes però que no solen requerir de anti-inflamatoris orals ni de cures especials Els trajectes de les venes varicoses poden observar-se més foscos o vermells durant unes 2-3 setmanes. Les venes més fines desapareixen al moment de la sessió, però les més gruixudes poden trigar entre 2 i 3 mesos a anar millorant despareixent entre un 40-50% de les mateixes. És per això que es requereix realitzar un retoc.. Els nevos robí després de ser coagulats amb el làser canvien a color marró fosc amb el que aparenten ser petites pigues que van desapareixent en el termini d'1 mes. Les aranyes vasculars desapareixen de forma progressiva i lenta en 1 mes. La vermellor facial associada a l'Acne rosàcea requereix d'una actuació més àmplia amb tractament dermatológico personalitzat segons el tipus i grau de severitat de la mateixa. De fet, el tractament amb Làser es realitza quan la malaltia es troba baix control sense lesions acneiques inflamatories actives.


text: Xavier Novell manté silenci total tres setmanes després de la renúncia al bisbat - Regió7 Xavier Novell manté silenci total tres setmanes després de la renúncia al bisbat 14·09·21 | 06:25 | Actualitzat a les 07:28 TV3 va gravar Xavier Novell corrent pels carrers de Manresa | TV3 Ahir es van complir tres setmanes justes des que el Vaticà va publicar l'anunci de que el Papa Francesc havia acceptat la renúncia de Xavier Novell com a bisbe de Solsona, renúncia que havia demanat «per raons personals». Són tres setmanes de silenci per part de les institucions eclesiàstiques i també per part del mateix Novell. Segons va explicar ahir TV3, fonts eclesiàstiques afirmen que va ser el mateix Vaticà i, per tant, el Papa Francesc qui, a través del president de la Conferència Episcopal Espanyola i arquebisbe de Barcelona, el cardenal Joan Josep Omella, hauria imposat el silenci a Xavier Novell. Ahir es van poder veure les primeres imatges del bisbe emèrit a Manresa, entrant i sortint del bloc de pisos de la carretera de Santpedor on residiria amb la seva parella, l'escriptora i psicòloga surienca, Sílvia Caballol. Precisament aquesta relació és la hipòtesi que té més força com a motiu de la renúncia. Segons va apuntar també TV3, alguns sacerdots no entenen perquè Novell acata l'ordre del Vaticà si el que realment vol és marxar, però Novell encara es deu a l'Església ja que conserva el títol i els privilegis de bisbe emèrit. Regió7 va acudir al bloc de pisos de la carretera de Santpedor en busca del bisbe emèrit de Solsona per demanar-li sobre la seva situació actual, però ningú va respondre al timbre. Tant al matí com a la tarda, les persianes del tercer pis van estar pujades, a diferència del dia anterior, però les cortines estaven passades sense donar cap pista de si hi havia algun tipus d'activitat a l'interior. I així va romandre fins passades les vuit de la tarda, quan Novell va ser vist tornant a entrar al bloc de pisos i es va encendre el llum de l'interior del domicili. Els veïns i els establiments de la zona han viscut amb sorpresa la presència de Novell al barri. Alguns dels veïns consultats per Regió7 van assegurar ahir al migdia que no l'havien vist cap dia i que se n'havien assabentat a través dels mitjans. Altres, però, si que deien haver-lo vist. Una d'aquestes persones és una treballadora del supermercat situat just davant del bloc de pisos, que afirma que Novell havia anat a comprar en algunes ocasions durant aquest estiu, fins i tot abans de l'anunci de la seva renúncia. Omella afirma no saber el motiu de la renúncia de Novell El president de la Conferència Episcopal Espanyola, Joan Josep Omella, va assegurar ahir en una entrevista a Ràdio Estel que la renúncia del bisbe emèrit de Solsona, Xavier Novell, «va ser una sorpresa per a tothom, per a mi el primer, per a la seva família, per a tota l'Església» i va dir no saber «el que hi ha al darrere». Omella va apel·lar a respectar el dret a la intimitat de Xavier Novell, que hauria renunciat al bisbat de Solsona perquè s'ha enamorat d'una escriptora surienca. El també arquebisbe de Barcelona va criticar ahir que en ràdios i televisions hi hagi programes «molt poc respectuosos amb la intimitat de les persones», i va tornar a reclamar «respecte» per al bisbe Novell, que va renunciar al càrrec per motiu personals.


text: El Consell de Formentera torna a regular l'accés al far des Cap de Barbaria Àrees Urbanisme, Turisme i Activitats econòmiques Mobilitat El Consell de Formentera torna a regular l'accés al far des Cap de Barbaria Dijous, 21 de Juny de 2018 14:22 El Consell de Formentera, a través de l'àrea de Mobilitat, informa que el proper dilluns 25 de juny es torna a posar en marxa la regulació de l'accés de vehicles a motor, cotxes i motocicletes, al far des Cap de Barbaria. Segons ha explicat el conseller de Mobilitat, Rafael González, "després de l'experiència positiva de l'estiu passat, tornem a regular l'accés al far des Cap de Barbaria amb l'objectiu d'evitar aglomeracions i preservar aquest paratge natural i la tranquil·litat que l'envolta". Aquesta temporada el termini de regulació s'amplia en 20 dies respecte a l'any passat, la regulació s'iniciarà el proper dilluns 25 de juny i s'estendrà fins al 30 de setembre, mentre l'estiu anterior la mesura es va dur a terme des de l'1 de juliol fins al 15 de setembre. Característiques de la mesura La regulació consisteix en la instal·lació d'una barrera en el km 6,5 de la carretera des Cap de Barbaria. Al terreny adjacent hi haurà habilitat un aparcament amb capacitat per a 60 cotxes i 100 motocicletes perquè els visitants puguin deixar els vehicles, i des d'allà anar caminant o en bicicleta fins el far. En l'horari de màxima afluència, d'11 a 13 hores i de 18 a 22 hores hi haurà un vigilant/informador al costat d'aquesta barrera que informarà de la mesura als visitants i permetrà l'accés a persones amb mobilitat reduïda amb el seu propi vehicle. Segons dades de l'àrea de Mobilitat, l'any passat de mitjana més de 500 persones visitaren aquest indret diàriament. En els moments de màxima afluència es registrà la mitjana d'uns 280 visitants de manera simultània, encara que hi hagué pics de fins a 400 persones passejant a la volta per aquest paratge. El moment preferit pels turistes va ser els dies assolellats durant la posta del sol, i els dies ennuvolats durant el matí. L'objectiu d'aquesta mesura és que la visita al far des Cap o a la torre de Vigilància des Garroveret sigui percebuda pels visitants com una "excursió ineludible complint els objectius de preservació del territori i la tranquil·litat", ha conclòs González.


text: «Es Claustre» tanquem uns mesos i tornem en poder «Es Claustre» tanquem uns mesos Tenim ganes de parar per tornar ben prest, i és per això que Es Claustre romandrà tancat fins el mes de juny o quan es pugui. Tornarem per obrir molt prest, no obstant, paciència, calma i anar seguint l'evolució dels fets per tornar amb l'olor de la primavera o l'espetec de l'estiu. Tornarem en poder amb nous projectes, noves idees que necessiten madurar un poc i amb l'esclat d'una nova temporada de concerts que us voldrem oferir i rellançar en un altre format. Així doncs Es Claustre restarà tancat de l'1/1 al 1/6/2022 Aturem la maquinària cultural per a poder explorar bé i treballar programació, agenda, convocatòries i fer també costat el nostre entorn d'amistats. Any 2022 amb una programació renovada Tanquem uns mesos però molt aviat donarem a conèixer nous avançaments i noves incorporacions que venen per a quedar-se a l'espai d'Es Claustre. Una nova programació cultural diferenciada i a la recerca de nous llenguatges que molt prest n'oferirem un avançament.


text: La por de la banqueta del Barça Luís Enrique encara no té clar si renovarà o no amb el Barça a final de temporada. No ha desvelat res per molt que sigui preguntat, suposadament per no influir negativament en la moral dels jugadors, que ja és prou feble. Sí més no, que l'entrenador blaugrana estigui a la cadira calenta ha fet tremolar alguns equips. El fet que el Barça dirigeixi la seva mirada capa alguns clubs per mirar de pescar el seu entrenador ha fet que comenci un ball de renovacions. Així, l'entrenador de l'Athletic Club, Ernesto Valverde, ex jugador del Barça i coneixedor de laLiga espanyola, acaba contracte aquest estiu i encara no ha renovat. El president, Josu Urrutia, vol "que es quedi" pero sap "que no es tonto". D'altra banda, Eusebio Sacristán, entrenador de la Real Societat i ex entrenador del filial del Barça, va renovar aquesta setmana per dues temporades més amb el club donostiarra, estant "molt il•lusionat amb el que podem fer". Sampaoli, el tècnic del Sevilla, també ha sonat, i encara que té contracte dos anys més, al club ja li han ofert una ampliació.


text: Menjar i Gaudir: d'agost 2013 PASTÍS BATEIG IVET Avui us porto un dels meus primers pastissos per encàrrec. Es tracta d'un pastís de bateig per la filla d'uns amics, Ivet. Com que son uns pares que no tenen res de corrent i ells hi encanten els comics i com no, els superherois, la figureta que decoraria el pastís no podia ser altra que una superheroina amb la I d'Ivet, per soposat. La primera dificultat que vaig tenir és que per una banda, no volien un pastís cobert amb fondant i per un altre s'havia de poder conservar fora de la nevera. Tampoc els agradava molt les cremes de mantega i els sabors havien de ser maduixa i xocolata. La veritat que amb tantes limitacions no sabia molt bé per on tirar. Al final vaig optar per fer servir les ganaches de xocolata, tenint en compte que encara no feia massa calor. El bescuit va ser un MSC (Madeira Sponge Cake) de maduixa banyat amb almívar de maduixa. Vaig fer dos farcits, un ganache de maduixa i un altre, que també va servir de cobertura, de ganache de xocolata blanca. Per decorar vaig utilitzar transfers per xocolata blanca i fondant per les figuretes. Era la meva primera vegada en gairebé tot, en fer les ganaches, en modelar figures i en fer servir transfers per xocolata i la veritat, encara que té defectes (amb el temps li veig més i més), estic molt orgullosa del resultat. I pel que em van dir els pares d'Ivet, no va durar molt, jeje, així que devia estar ben bona. Espero que us agradi i no sigueu massa crítics amb el resultat. Publicado por Maryar en 8:41 2 comentaris : La pizza és una cosa que a casa ens agrada molt i clar quan vam començar amb Dukan vam creure que ens hauríem d'oblidar d'ella, com de tantes altres coses. No ha estat així, gràcies a moltes persones que experimenten a la cuina, en aquests dos anys no només hem pogut menjar pizza si no que a més a més, amb diferents tipus de massa. A poc a poc aniré pujant les que he provat perquè qui no les conegui encara tingui l'opció per aquí. Bé, l'avui és una pizza amb massa de tonyina que queda molt cruixent i és apta des de la fase d'Atac. La recepta original és de Yolanda Rubio del blog La cocina de Jabalpan. És la que ens agrada més a casa i tinc el costum de fer-la una vegada un cop a la setmana (doblant les quantitats). Amb una cola light i un gelat de xocolata després ... Sopar de divendres ideal! En el meu cas va ser un farcit de pernil salat, frankfurt de pollastre i mozzarella light (del Lidl. No apte, però jo la faig servir de tant en tant i ho compto com 1 tolerat. Es pot substituir per llençolets Sante light o uns formatgets light congelats i ratllats). Preescalfar forn a 220o. Escórrer bé la tonyina. Col · locar en un motlle de silicona rodó o safata de forn folrada amb paper vegetal. Coure al forn a mitja alçada uns 10 minuts. Donar la volta i coure 5 minuts més. Omplir al gust i enfornar 5 minuts més. Treure el paper a la massa ja fornejada Estendre el tomàquet "fregit" (sofregit amb aigua). El meu amb una mica de ceba, orenga i all. Ja farcida, a punt d'enfornar. Publicado por Maryar en 11:25 4 comentaris : Etiquetas: DUKAN - PIZZA Ja han caigut les primeres pluges d'agost i ha baixat de cop la temperatura, cosa que s'agraeix. Encara que, espero que tinguem alguns dies bons de sol. ¡Que l'hivern és molt llarg! Després d'un llarg estiu d'amanides i planxa, avui em venia de gust cuinar alguna cosa més consitent i he triat aquest plat de vedella que a casa ens agrada a tots. És molt fàcil de fer i queda amb un gustet lleugerament picant (o no tan lleuger, segons se li tiri o no picant, jeje) i com tots els estofats queda millor d'un dia per l'altre i es pot congelar sense problemes. Si ho fem en dies PV, podem afegir-li alguna verdura: pastanagues, bolets ... 1/2 kg. de filet de vedella 3 CC de pebre vermell dolç 3 CC de pebre vermell picant Sofregir les cebes a foc suau en una paella amb una mica d'aigua i sal. Tallar la carn en trossets de 3 o 4 cm i daurar en una cassola lleugerament engreixada. Afegir les cebes a la cassola amb el vi, herbes, pebres vermells, sal i pebre. Remoure be, tapar la cassola i deixar coure a foc lent 1 hora. Treure els talls de vedella i reservar. Batre la resta i afegir el formatge sense deixar de batre. Servir amb la vedella coberta amb la salsa. Publicado por Maryar en 16:58 Cap comentari : TORRADES CRUIXENTS APTES PER DUKAN Avui us porto unes torrades cruixents totalment aptes per la dieta Dukan però que sens dubte agradaran a tothom. La recepta original és de Violeta del blog ¡¡¡¡No quiero volver a estar gorda nunca más!!!! Aquestes torrades són ideals amb una mica de formatge d'untar o com a base de canapès. TOLERATS: 100 gr. tofu natural fumat o no al gust de cadascú especies (jo he posat la barreja Hispania de la marca Dani) En un bol, aixafar bé el tofu i la tonyina amb una forquilla. Barrejar amb l'ou, sal i espècies. Abocar una petita quantitat en un motllo rodó apte pel microones (com a 1/2 cm o menys han de quedar primes per què siguin cruixents). Cuinar al microones 2 minuts, donar la volta i cuinar 1 1/2 minut més (depèn de cada microones). Deixar refredar sobre una reixeta fins que siguin fredes i dures (quan surten del microones estan una mica toves). Publicado por Maryar en 15:25 1 comentari : Etiquetas: DUKAN - PA Aquest Nadal els reis m'han portat una iogurtera, de fet va ser un auto regal, jajaja. Feia molt temps que hi anava al darrere i finalment vaig decidir-me. El problema no és que l'aparell sigui car (n'hi ha de tots els preus), la qüestió era... on ficaré un altre trasto a la cuina? Imagino que a la majoria de cuiners/eres que pul·lulem per aquí ens passa el mateix, se'ns van els ulls al darrere de tot tipus d'estris que es puguin fer servir en una cuina i clar a no ser que tinguem un palau, el tema d'emmagatzematge es complica. Però bé, al final vaig trobar joc al menjador (una altra estança que comença a estar envaïda per la febre cuinera) i ja he començat a fer els meus primers iogurts. Encara que casi sempre els hi faig naturals, de tant en tant afegeixo qualsevol altre ingredient. Avui toca la xocolata. TOLERATS: una mica més 1/4 CC cacau per persona 1l. llet descremada 2 CS llet en pols descremada 2 CS cacau sense sucre i desgreixat Escalfar la llet i afegir la llet en pols, cacau i edulcorant. Barrejar fins que quedi tot integrat.


text: «La desfeta del sistema financer s'hauria d'estudiar en les universitats» - Vincle Editorial «La desfeta del sistema financer s'hauria d'estudiar en les universitats» «La desfeta del sistema financer valencià», el nou llibre del catedràtic de la Universitat de València Joan Ramon Sanchis i Palacio, es va presentar el passat dilluns en el marc de la Fira del Llibre de València, en un acte que va comptar amb la col·laboració de Sergi Pitarch, cap d'economia del Levante-EMV i president de la Unió de Periodistes Valencians, i d'Ignacio Blanco, exparlamentari i portaveu d'EUPV en les Corts Valencianes. L'obra inaugura la col·lecció "Panorama" que Vincle llança per a publicar textos d'anàlisi sobre la realitat social, econòmica i política del país. Pitarch va assegurar que "el llibre de Joan Ramon Sanchis s'hauria d'estudiar en les universitats per conèixer el per què de la desfeta del nostre sistema financer", i va coincidir amb l'autor a assenyalar la politització de les caixes com l'origen de la situació actual. A més, va ressaltar les "dues gotes d'esperança" que planteja Sanchis, com són Caixa Ontinyent i Caixa Popular, ambdós casos estudiats en sengles obres publicades per Vincle Ignacio Blanco, per la seua part, va manifestar compartir "la visió de Joan Ramon Sanchis, que posa en qüestió el pensament únic neoliberal", i va subratllar el caràcter de l'obra com a "llibre de consulta i de dades, que llança també un missatge optimista". En aquest sentit va comentar que "m'interesa molt que es parle de banca pública i que no és quede només en els programes electorals". Joan Ramon Sanchis va qualificar "La desfeta del sistema financer valencià" com "una anàlisi del que ha passat en els darrers anys", i que també estudia el paper de les cooperatives de crèdit, "sovint molt oblidades pels poders públics". Sanchis va abogar per "recuperar eixa taronja podrida que veiem en la portada, recuperar part del que hem perdut, i assenyalant els responsables de la desfeta". A més, va advertir que "no podem esperar més, perquè perdrem més del ja hem perdut". L'autor es va mostrar radicalment en contra de "demonitzar la manera de funcionar de les caixes d'estalvi", destacant com a principal problema "la intervenció política i la corrupció associada". Sobre la dimensió de les entitats de crèdits i la seua relació amb un bon funcionament Sanchis va ser categòric: "no cal ser grans per a ser rentables i eficients: això és una fal·làcia", i es va mostrar a favor de l'existència d'un banc públic "per a potenciar l'economia valenciana, però cal comptar amb els recursos existents". «La desfeta del sistema financer s'hauria d'estudiar en les universitats»2016-04-282016-04-28http://vincleeditorial.com/wp-content/uploads/2015/06/Captura-de-pantalla-2015-06-09-a-las-12.11.35.pngVincle Editorialhttps://vincleeditorial.com/wp-content/uploads/2016/04/ladesfeta_flaco.jpg200px200px


text: Apologia de la curiositat: Declaració d'amor comprensible per l'aeroport de Basilea Declaració d'amor comprensible per l'aeroport de Basilea Aquests dies he transitat per l'aeroport de Basilea i he decidit que m'agradaria instal.lar-hi el domicili, empadronar-m'hi, viure-hi i morir-hi. És l'únic del món que ha aconseguit pertànyer a tres Estats limítrofs alhora (Suïssa, França i Alemanya) i treure'n un còmode benefici. Sóc fill d'un país de frontera amb continus problemes d'Estat (per manca o per excés), és natural que l'ingràvid equilibri fronterer aconseguit per l'aeroport de Basilea em meravelli. Oficialment es diu de Basilea (Suïssa), Mulhouse (França) i Friburg (Alemanya), sense separació entre les tres paraules. Se situa per tant entre tres fenomens boscosos de la categoria dels Vosges alsacians francesos, la Selva Negra alemanya i els Alps suïssos, tres concentracions de verds que s'acosten molt a l'efusió lírica i obren l'apetència de voluptuositat, del que ens imaginem que deu ser el gaudi físic de la vida lliure i pròdiga. Quan s'hi arriba, es pot optar per sortir a qualsevol dels tres països. Es va edificar en territori francès amb capital suís. Una carretera declarada extraterritorial l'enllaça amb Basilea, que és la destinació majoritària. Si l'usuari emprèn aquesta direcció, creuarà al cap de pocs minuts per damunt del Väterchen Rhein, el "pare Rin", el riu més gran d'Europa occidental. Aleshores experimentarà la segona sensació d'impacte, el segon desconcert. Un dels meandres més majestuosos del gegant fluvial és el que descriu precisament al centre urbà d'aquesta ciutat suïssa. Fa molts anys que em vaig enamorar monogàmicament del meandre del riu Adige a la ciutat italiana de Verona, el qual em continua semblant de bellesa incomparable, sense discussió possible. Tot i així el "pare Rin" és una altra cosa i desafia els sentiments previs. Neix als Alps suïssos, però només és navegable a partir de Basilea, fins al delta holandès. El Rin ha modelat amb força titànica el destí d'aquesta i de moltes altres ciutats del seu curs. Avui Basilea (tercera ciutat suïssa, després de Zurich i Ginebra) és la seu central de poderoses indústries farmacèutiques, bancàries, culturals. La fira d'art modern Art Basel s'ha convertit en una multinacional que gestiona nombroses altres fires franquiciades de l'especialitat. Erasme de Rotterdam va viure els últims vint anys i va morir a Basilea. D'aquesta ciutat n'era fill l'historiador de l'art Jacob Burckhardt, autor del tractat La civilització del Renaixement a Itàlia, la contribució més important de Basilea a la cultura europea des d'Erasme. Entre tots els atractius, em quedo amb l'aeroport. Els meus orígens m'han fet experimentar amb freqüència, per exemple al llarg del Pirineu, la sensació de trobar-me amb mig cos a un Estat i l'altre mig a l'Estat del costat, sense trobar comoditat a cap dels dos. L'aeroport de Basilea triplica l'escorç amb un confort desconegut. A l'usuari l'hi aixequen la camisa igual que a tot arreu (l'ampolla petita d'aigua val 4€) i el tracten sense pietat de ramat humà. Però jo no vull ser-ne usuari, sinó resident censat.


text: Art 85, 1991 Exposició de materials que va desenvolupar la mainada que va assistir al taller "Carrau Blau" de Sant Just Desvern en el període comprès entre l'any 1980 i el 1990. Les obres que es presenten estan agrupades d'acord amb el procés creatiu que es va seguir en l'esmentat taller -mirar, manipular, les persones, l'entorn cultural i les festes-, tot explicitant les tècniques, els materials emprats i el procés de treball que es va utilitzar per fer l'obra. La gran quantitat d'imatges donen un visió prou àmplia de l'ambient de treball i pot aportar suggeriments als professionals de l'educació a l'hora de planificar i/o programar l'àrea d'educació visual. creativitat, treballs manuals, educació física, ceràmica, expressió corporal, educació visual i plàstica, arts, arts plàstiques, arts visuals, mosaics, artistes, estètica, pretecnologia Té 264 pàgines amb gran quantitat d'imatges de treballs artístics que s'han desenvolupat en el taller i fotografies on es mostra l'alumnat treballant. També hi podem trobar moltes cites d'artistes mundialment reconeguts (Paul Klee, Miró, Tàpies, Picasso,...). Al final hi ha una extensa bibliografia.


text: El 99% dels alumnes de dos instituts alicantins suspenen EpC en anglès – El Mirador Valencià El 99% dels alumnes de dos instituts alicantins suspenen EpC en anglès Publicat el Octubre 30, 2008 per Joan Sanchis La pràctica totalitat dels alumnes de segon curs de Secundària (ESO) de dos instituts d'Alacant han suspès el primer examen parcial de l'assignatura Educació per a la Ciutadania (EpC) en anglès. Els responsables docents de l'institut 'Badia de Babel' i 'Mare Nostrum' han assenyalat que, del total d'estudiants, solament ha aconseguit un aprovat un alumne del segon dels centres, encara que han aclarit que es tracta d'un jove d'origen britànic. "Si complim les instruccions de la Conselleria, que estem obligats a fer-lo, s'estan produint situacions veritablement esperpèntiques. Els xavals tenen un aguant però després comencen a riures perquè veuen que això no és normal, amb la qual cosa la dignitat del professorat queda un poc mancillada", segons el director del 'Mare Nostrum', Ernesto Torres. ← Penúltima Part de la nostra entrevista a Puchades Última Part de la nostra entrevista a Puchades → 15 pensaments sobre "El 99% dels alumnes de dos instituts alicantins suspenen EpC en anglès" Octubre 31, 2008 a les 1:19 am Sincerament... aixó demostra que som (encara, i em referisc a Espanya) un país de tercera que donem pena quant eixim fora i parlem angles. No se si fer educació per a la ciudadania en angles es la millor de les idees, pero o es puja el nivell de angles de alguna manera o cada vegada serem mes ignorants. I si fa falta suspendre a tots els alumnes... que no s'els caigen els anyells... Octubre 31, 2008 a les 1:53 am No, anónim, el que demostra aço es que els del PP que gobernen a la Comunitat saben molt bé como boicotejar el que, per política, no els interesa. No mesclem pomes amb peres, l'anglés té la seva asignatura propia... per qué dimonis mesclar Ciutadanía amb anglés??? Queda clar, hi ha que desprestigiar a tota costa eixa assignatura vinguda del gobern socialista del país... amb un parell de...!!! Bona jugada, Camps!!! (sarcasme més que evident, crec) Octubre 31, 2008 a les 4:46 am No pasa res, el dia de dema els que encenen estos focs ja passar conters. Per a mi, que la donen en valencia en conter d ́angles. Octubre 31, 2008 a les 7:30 am Açi en Beniganim la donen en la tele. Segons tinc entes , veuen pelicules. Jo vullc ser profesor de Epc, enxufarlos la peliculeta, i ale, a rascarme la panxa. ferstadp ha dit: Octubre 31, 2008 a les 9:21 am XEEEE eres un envidioso. Si tanto te gusta ser maestro, ale hinca los codos y sacate la licenciatura. Despues oposita y luego dinos como te tratan las criaturas de hoy en dia. Si es que casi dan el titulo, ahora es más facil que antes sacarselo Octubre 31, 2008 a les 9:41 am De envejos res, ferstadp,( mira que es un nom raro), pero hi ha que reconeixer que no es manera de donar classes posant pel.licules. Octubre 31, 2008 a les 10:24 am Vuic aclarir una cosa, i es que jo respecte molt el treball dels mestres, ja que cada vegada es mes dificil portar una classe, i mes d'institut. El meu comentari de antes , un poquet irónic es per que estan posant moltes trabes per a donar una asignatura que ja s'está donant en la majoria de paisos europeus, i que cada volta fa més falta en la nostra societat, en la que s'están perguent els valors morals, l'educació i el respecte. I al vostre benvolgut president camps, pareix que l'importe mes fer oposició al govern central que l'educació dels nostres fills. Octubre 31, 2008 a les 12:07 pm ¿Por que deduces que el Camps es santo de mi devoción? ¿Estas acomplejado por acabar siempre todos tus comentarios con "salud y republica"? El PP no me pone, la que me pone es la pepa y mi parienta que lo sepas chavalin. Octubre 31, 2008 a les 1:07 pm "Esteu tan cegos que tot es meneja al voltant de la politica. Hi ha una cosa que es diu humanitat. ferstadp, mira en el diccionari." Feta per XEEEE en un altre post. Segona cita escrita açi a dalt: "eI al vostre benvolgut president camps, pareix que l'importe mes fer oposició al govern central que l'educació dels nostres fills. salut i republica" Se pot saber i sense anim de faltarte a que jugues? Aci tipo casco blau i en el dels bous de republicano, t ́aclarises o explicam el joc de les dos bandes? El qui te competencia es el titet Camps perque en tal dia com hui es va presentar per unanimitat el renovar l ́autonomia d ́aci de Valencia en totes les carteres que admitira la constitucio i el senyor que va pegar la cabotada va ser tio Jose que justetament es el president. Per acabar-ho d ́adobar, ara es piquen mes de quatre per la barrabasada de donar-ho açi en angles, una asignatura que en el moment de la cabotada del tio Jose no estaba. I per acabar de servir el pastis, aquesta asignatura la va presentar el tio Jose i els d ́açi que son molt de misa, no van tragar i manera de putejar al tio que els puteja, si pues aixo mateixa putejanlo tambe. Tant borreguets, com ovelletes, que com cabretes ens ha tocat tragarsen els caramelets del tiet Camps i com l ́altre esta mig empanat com Camps, no hi ha voluntat per part dels dos tiets d ́afluixar-se el pla. Els mestres estan que bufen de tot, peque el tiet Jose els ha posat de correcuita una asignatura que no la tenien prevista en el present curs i per part del tio Camps el caramelo de que tinguen que donar-ho en angles i per si no fora tot ara este esta pegant cullerades als directors de les escoles i instituts clavantse en mare santissima de coses que no li pertoquen decidir. Per acabar la pelicula, el ciri ara el passegen els xiquets en una asignatura nova feta a correcuita, en angles i per damunt de tot en lo poquet que entenen ells d ́angles els han afonat les notes del curs, tot per culpa de estos dos. Si i ho torne a dir per culpa de estos dos. El tio Camps i el tio Jose alies els Pîmpinela d ́Espanya. Ni operacio triomf ni de per lliure, este duo els enviem a Eurovisió l ́any que ve i guanyem el primer premi de caixo, lo mal seria a l ́hora de repartisel que vist lo vist encara ens tocaria a tots pagarlos una altra copa. Octubre 31, 2008 a les 3:35 pm Jo estic completament d'acord en que ens falta millorar molt en anglès, pero la forma de sol·lucionar-ho no és imposant una asignatura en anglès a xiquets de 2n d'ESO que no tenen ni de lluny un nivell suficient per a fer-ho. De fet si aquest assignatura la posaren també en 2n de Batxillerat, tampoc l'entendría el 90%. S'ha de començar per millorar la base no per dalt. Octubre 31, 2008 a les 4:48 pm xeee metralla que també hi han cascos blaus republicans. I segurament tambe hi hauran republicans que els agraden els bous. Simplement, soc republicá , i estic en contra del maltractament als animals. Ja se que açi no toca este tema, pero volia contestarli al meu amic metralla. Octubre 31, 2008 a les 5:02 pm Jo soc dels que pensa que l'assignatura Epc no deuria de donar-se en angles, però tb pense que és una assignatura que tragué Rodriguez Zapatero de baix manega i que la veritat no li veig trellat. Jo crec que el nivell educatiu a baixat moltíssim amb la ESO i deurien reforçar altres assignatures i deixar-se de tonteries amb la Epc (ni en angles, ni castella ni valencià), a vore si pensen que amb la Epc van a canviar als alumnes (el problema educatiu, de comportament, és de més fons que una mera assignatura). Jo demane als mestres i professors, que en ves de fer vages pel tema d'angles, que fasen vages per llevar aquesta assignatura, PERO NO CREC QUE LA FASEN PQ LA POSAREN ELS SOCIALISTES. Octubre 31, 2008 a les 5:08 pm Anònim, l'assignatura d'Educació per a la Ciutadanía es una iniciativa a nivell europeu, de fet per exemple França i Italia entre d'altres ja l'han implantat a pesar de que els seus governs son més dretans. Jo crec que aquesta assignatura si que te importància sobretot social, estarás d'acord en mi en que molta joventut de hui en dia li cal una educació cívica de valors democràtics i socials... És lo basic en la nostra societat... Octubre 31, 2008 a les 6:31 pm anem a vorer que el tio Jose molt guay, molt feten no s ́adona conter que part de la culpa de que els xiquets estigueren rebolicats abans del regalet era que els pares no podien compaginar els horaris de treball amb els dels xiquets. Que mes de quatre anem a jorna partida, i disme de quina manera pots comportar un xiquet si no es amb l ́ajut dels iaios? I no me serveix el tindre mainadera i quan es mes menut guarderia, que molts no s ́ho poden permetre per Doña hipoteca, i per als cecs, ja ́hi ha parelles que treballant els dos els costa anar a dinar o a sopar els caps de setmana en casa dels pares perque es que no poden arribar a fi de mes. Que hi ha qui s ́excusa en lo que fan a Europa i es lo que va dir en el seu dia el Felipe. Que aci tinguem que tindre dos marches, Europa més acelera i Espanya mes sosega. En Europa han tingut 30 anys d ́avancament respecte a mosatros, i ens ha costat aproparnos al nivell de ells. Casi que tots els casats d ́avui dia viuen ofegats. El problema del comportament no es altre que no hi ha qui els pose ordre i els faça rectificar les seves errades. Doneuse conter de que el problema no son els xiquets, son els horaris de treball dels pares. Que quan esta el xiquet es a casa quasi més de la meitat estan en els iaios, per no dir de a que a partir de certa edat un iaio no pot apoderarse d ́ell i més ara que pareixen armaris empotrats de lo alts que son. La menua nebodeta de 16 anys ja fa 1'68 i la sogra del meu germa que es la que esta sempre a casa fa 1,57, i encara no ha fet tota l ́estira la xiqueta i sort que es xiqueta si arrivara a ser un xic mig alocat ja em direu que fara una dona major en eixe cuadro dins de sa casa. Sembla mentira que no vullguen vorer la veritat de lo que esta pasant en les cases i crec que com este cas hi hauran molts en tots el pobles. Les dones deurien de ser afavorides per la SS si se posaren com a ames de casa, esclar que no negaria tambe els homens com a amos de casa. Vull dir un que treballes i l ́altre a casa amb una ajuda de lo que fora menester, d ́aquesta manera molts desastres que pasen en xiquets violents envers als pares es reduirien i molt. Pero clar per a que aixo pases, tambe se tindrien que apujar sous i crec que més de quatre fabriques per no dir que quasi totes no estarien per la labor. O aixo, o que els pares treballasen turno complet de vuit hores i no la merda de 12 hores que més de quatre il.lumanatis han pensat, ni que forem maquines. La malea esta no s ́acabara si no comencen a plantarse ara que poden si no, dificilment alcarem el cap les families. Octubre 31, 2008 a les 6:45 pm NO CREC QUE LA FASEN PQ LA POSAREN ELS SOCIALISTES. Tu estos ultims mesos en quin pais ha estat vixquent? Que no veies el ciri dels d ́anar per misa de deu del mati escarotarse? Que no veies els peperets rebotats? Ara disme qui la va proposar i aprovar? Perque en la cambra de diputats els peperets van dir que no i son casi que mes de 30& d ́asientos. Si el tio Jose va eixir en la tele defensant el regalet este pa tots els xiquets i com els d ́iglesia se li rebotaren, despres per no ser menos els peperets es va afegiral ball. Esclar que la fan açi a Valencia, lo que pasa que esto que son molt de misa no perdonen el perdre vots i com t ́ho he dit abans manera de putejar, putejar al que puteja i els que arrepleguen per davant tans sels fot. Lo que hi ha que llegir i vorer, res chavalote tu estate en el puesto que estas, que de segu pujes en l ́escalafo.


text: XV Blues & Boogie Reunion 6 gen. 2019 - 19:30 CHRISTIAN CHRISTL & SCARLETT ANDREWS (ALE) – Piano i Veu La música d'Scarlett Andrews, veu, i Christian Christl, piano, es mou dintre de la tradició del Vaudeville-Blues. Durant més de 10 anys, tots dos, han estat tocant junts, fent concerts per Alemanya, Àustria, Suïssa, França i Hongria. Scarlett Andrews canta amb un toc elegant i amb picardia. Ella profunditza en cada una de les cançons i les fa reviure. Scarlett és una de les poques cantants que actualment cantaen l'estil del Vaudeville-Blues. Christian Christl, Piano, toca, el que ell anomena "Vintage Blues & Boogie". És un enamorat de la música que es tocava als Barrelhouses abans que comencessin a anomenar-la "Boogie Woogie". Christian Christl diu que va aprendre a tocar de gent que no tocava el piano com: Louisiana Red, Willie Dixon, Buddy Guy, Angela Brown entre d'altres. Ha estat teloner de Ray Charles i B.B. King, i va ser guardonat amb el German Boogie Woogie Award "Pinetop". Scarlett i Christian són un gran equip. A ells els hi encanta estar a l'escenari i passar-ho bé, i pots sentir la joia en cadascuna de les notes que toquen i canten.


text: Fundació Bit | SlideShare Site Web www.fundaciobit.org À propos La Fundació Bit - Balears d'Innovació i Tecnologia és l'instrument encarregat d'executar les estratègies de R+D+i del Govern de les Illes Balears, mitjançant el foment de les noves tecnologies i de l'esperit emprenedor de base tecnològica.