text: [cat] Dins dels actes del FADfest l’ADG-FAD va organitzar el passat 27 de juny el Gran Chill Laus al Teatre del CCCB. Sota el títol de “Reiniciar equip” vam convidar a sis dissenyadors que ens parlessin dels seus projectes de negoci més enllà del estudi de disseny gràfic. El primer va ser en Javi Royo que ens va parlar de Chispum, que fan vinils decoratius. Tot va començar quan van voler anar a viure a un poblet, Sigüenza. Allà van començar a fer petits gadgets sobre la vida al poble, neorruralisme. A Tíafelisa feien coixins de personatges pintorescos i decoraven les parets amb històries. Quan van venir a vire a Barcelona van fundar Chispum, sota la filosofia de ser una forma d’explicar coses jugant amb l’entorn. A part dels dibuixos d’en Javi, tenen altres col·laboradors. Com que els vinils es manipulen gairebé de manera artesanal, els permet anar produint sota comanda. En el cas dels contes escrits ara els hi han demanat en gallec, per ara els feien en espanyol, català, basc, anglès i francès. A apart dels vinils individuals, també han rebut encàrrecs per recobrir diferents ambients, com per exemple la cafeteria de l’hospital infantil Sant Joan de Deu, fent que sigui un ambient agradable i de joc per als nanos en un entorn complicat com és un hospital. La següent en parlar va ser l’Isabel Merino de la revista The Plant Journal. El seu cas va començar quan es van independitzar de casa els pares. Volien tenir plantetes i no tenien massa experiència, ni referents, per això van començar a informar-se de com cuidar plantes, quines eren més idònies... poc a poc van anar recopilant força informació. A l’hora, treballaven en un entorn de disseny de publicacions, com Apartamento. Això les va animar a llençar un primer número. Tenien molt clar que no volien ser una revista de plantes més, volien enfocar-la des d’un altre punt de vista. Més que donar consells volien tractar l’informació de l’entorn de les plantes, del món vegetal. Evidentment necessitaven col·laboradors, però diuen que amb una bona idea la gent hi participa desinteressadament. Reconeixen que el primer número el van fer d’una manera molt despreocupada, dedicant-hi molt de temps i diners. Per al segon, ja van controlant més coses. Van aprenent sobre la marxa. Tot seguit la Bàrbara Martínez ens va parlar de la revista on-line Caos Magazine. Tot va sorgir en el moment que volien tenir un fill i volien gaudir-ne d’aprop, tenint de referent els països nòrdics. També volien compartir-ho, més enllà dels amics. Per això van decidir muntar aquesta revista on-line, on podien explicar i compartir les seves experiències familiars amb altres famílies amb criatures. Tenir un fill no vol dir deixar de fer el que t’agrada, simplement et vas adaptant i busques coses adients a la teva forma de ser i a la realitat familiar, però família moderna. La revista té diferents apartats que inclouen als fills als temes de la vida familiar. Hi ha l’apartat de compres, de cultura amb diferents recomanacions per gaudir tots plegats i living, on s’inclou un reportatge a una família. També inclouen una agenda amb activitats a Barcelona i Madrid. Per anar fidelitzant al públic han integrat el blog dins de la revista, així sempre hi ha novetats. Aquesta plataforma els ha permès crear nous esdeveniments com la Caos Baby Disco, una sessió de discoteca per a tota la família amb diferents activitats més enllà de la ballaruca. Van tenir el suport del programa CreaMedia, els va anar bé perquè el projecte ja estava començat. Després va ser el torn d’en Joan Gómez de Canseixanta. Aquest és un cas diferent. Londji era una empresa que va començar importan joguines d’arreu del món per al Fòrum de les Cultures l’any 2004. L’estudi Canseixanta es crea el 2005 i al 2007 comencen a col·laborar fent el packaging d’un puzle de filferro. Com que va anar molt bé els van anar encarregant els packs de tots els seus productes, fent més forta la col·laboració. S’anava imposant l’estètica de les il·lustracios de la Txell Darné, l’altre component de Canseixanta. Una estètica una mica retro, però que encaixa en el tipus de joguines de Londji. El pas següent va ser començar a produir joguines des d’aquí, principalment de cartró. Poc a poc la marca es va consolidant. Dissenyen tant les joguines com el pack, que molts cops és una extensió de la joguina. Com que van veient que tenen la necessitat de créixer comencen a demanar col·laboracions amb dissenyadors i il·lustradors afins a la filosofia establerta. El següent en parlar va ser l’Alexis Rom de Vostok Printing Shop. La feina de l’Alexis com a dissenyador gràfic ja estava marcat per les tècniques d’impressió artesanals. Tenia ganes de fer alguna cosa més, i com que el local del costat de l’estudi va quedar lliure, va decidir muntar la botiga de material per a la impressió. La seva idea és facilitar que la gent pugui produir. És una botiga participativa, ho proven tot abans de vendre-ho. Si hi ha una tècnica que no domina avisa a un amic expert en la matèria que ho provi a veure si paga la pena vendre-la.Tal com diu ell mateix, com que li encanta parlar, sempre dona consells als que venen a informar-se i ensenya les diferents tècniques. Va explicar l’anècdota d’un senyor que a correus li exigien el segell de l’empresa per recollir un paquet. I a la botiga mateix s’en va fer un a ma. Es nota que la botiga té un esperit de compartir, per això ara han muntat els Vostok Vermuts alguns dissabtes al matí, on un convidat fa una producció impresa mentre es xerra i es pren un vermut. I parlant de vermuts el següen en parlar va se en Marcel Fernández del Morro Fi. Tot va començar l’any 2007 quan en Marcel juntament amb dos amics que els agradaven els bars de tota la vida van començar un blog fent cròniques de les seves experiències en aquests locals amb solera. Casualment el local on anava en Marcel a fer el cafè es traspassava... i es va llençar a la piscina obrint el bar de vermut Morro Fi. Està clar que en un principi podríem dir que abandonava totalment el món del disseny, abans es dedicava principalment a fer webs. Però la seva formació en disseny de producte l’ha portat a fer un espai acollidor i diferent. Això, juntament amb la gran qualitat dels productes; és del morro fi, han fet que en poc temps aquest sigui un dels locals de vermut de la ciutat més referenciats per la premsa, tant nacional com internacional. Segons ens explica el pas següent que ja està en marxa és la línia de productes Morro Fi... potser no ha abandonat del tot el disseny de producte, simplement ha fet un tomb! Tot seguit vam fer una mica de taula rodona, una de les primeres preguntes que va sorgir era que si aquests projectes eren rentables. La majoria ja ho son, i altres encara estan en fases inicials però evidentment estan creats per poder-ne viure... que no és el mateix que fer-se ric. En general son conscients que a l’hora de dissenyar, al ser autoencarrecs han de decidir quan ja n’hi ha prou i la feina ja està bé. I quan treballen amb altres dissenyadors tenen clar amb qui treballen i els deixen fer la seva feina, un cop explicat bé el que es necessita. Val a dir que aquest segon Gran Chill Laus va ser tot un èxit de públic, tant joves estudiants com professionals. Potser perquè estem en un moment que necessitem escoltar històries inspiradores de que hi ha altres camins... només cal trobar el que es adient per a nosaltres. Fotografies: Carolina Sainz [es] Dentro de los actos del FADfest ADG-FAD organizó el pasado 27 de junio el Gran Chill Laus en el Teatro del CCCB. Bajo el título de “Reiniciar equipo” invitamos a seis diseñadores que nos hablaran de sus proyectos de negocio más allá del estudio de diseño gráfico. El primero fue Javi Royo que nos habló de Chispum, que hacen vinilos decorativos. Todo empezó cuando quisieron ir a vivir a un pueblecito, Sigüenza. Allí empezaron a hacer pequeños gadgets sobre la vida en el pueblo, neorruralismo. En Tíafelisa hacían cojines de personajes pintorescos y decoraban las paredes con historias. Cuando vinieron a vire en Barcelona fundaron Chispum, bajo la filosofía de ser una forma de explicar cosas jugando con el entorno. Aparte de los dibujos de Javi, tienen otros colaboradores. Como los vinilos se manipulan casi de manera artesanal, les permite ir produciendo bajo demanda. En el caso de los cuentos escritos ahora les han pedido en gallego, por ahora los hacían en español, catalán, vasco, inglés y francés. A aparte de los vinilos individuales, también han recibido encargos para recubrir diferentes ambientes, como por ejemplo la cafetería del hospital infantil Sant Joan de Deu, haciendo que sea un ambiente agradable y de juego para los chavales en un entorno complicado como es un hospital. La siguiente en hablar fue Isabel Merino de la revista The Plant Journal. Su caso empezó cuando se independizaron de casa los padres. Querían tener plantitas y no tenían demasiada experiencia, ni referentes, por eso comenzaron a informarse de cómo cuidar plantas, cuáles eran más idóneas... poco a poco fueron recopilando bastante información. A la par, trabajaban en un entorno de diseño de publicaciones, como Apartamento. Esto las animó a lanzar un primer número. Tenían muy claro que no querían ser una revista de plantas más, querían enfocarla desde otro punto de vista. Más que dar consejos querían tratar la información del entorno de las plantas, del mundo vegetal. Evidentemente necesitaban colaboradores, pero dicen que con una buena idea la gente participa desinteresadamente. Reconocen que el primer número lo hicieron de una manera muy despreocupada, dedicando mucho tiempo y dinero. Para el segundo, ya van controlando más cosas. Van aprendiendo sobre la marcha. A continuación Bárbara Martínez nos habló de la revista on-line Caos Magazine. Todo surgió en el momento que querían tener un hijo y querían disfrutar de cerca, teniendo de referente a los países nórdicos. También querían compartirlo, más allá de los amigos. Por eso decidieron montar esta revista on-line, donde podían explicar y compartir sus experiencias familiares con otras familias con niños. Tener un hijo no quiere decir dejar de hacer lo que te gusta, simplemente te vas adaptando y buscas cosas adecuadas a tu forma de ser y a la realidad familiar, pero familia moderna. La revista tiene diferentes apartados que incluyen a los hijos en los temas de la vida familiar. Hay el apartado de compras, de cultura con diferentes recomendaciones para disfrutar todos juntos y living, donde se incluye un reportaje a una familia. También incluyen una agenda con actividades en Barcelona y Madrid. Para ir fidelizando al público han integrado el blog dentro de la revista, así siempre hay novedades. Esta plataforma les ha permitido crear nuevos eventos como la Caos Baby Disco, una sesión de discoteca para toda la familia con diferentes actividades más allá de los bailoteos. Tuvieron el apoyo del programa CreaMedia, les fue bien porque el proyecto ya estaba empezado. Luego fue el turno de Joan Gómez de Canseixanta. Este es un caso diferente. Londji era una empresa que comenzó importando juguetes de todo el mundo para el Forum de las Culturas del año 2004. El estudio Canseixanta se crea en 2005 y en 2007 empiezan a colaborar haciendo el packaging de un puzzle de alambre. Como fue muy bien les fueron encargando los packs de todos sus productos, haciendo más fuerte la colaboración. Se iba imponiendo la estética de las ilu-lustracios de Txell Darné, el otro componente de Canseixanta. Una estética algo retro, pero que encaja en el tipo de juguetes de Londji. El paso siguiente fue comenzar a producir juguetes desde aquí, principalmente de cartón. Poco a poco la marca se va consolidando. Diseñan tanto los juguetes como el pack, que muchas veces es una extensión del juguete. Como van viendo que tienen la necesidad de crecer empiezan a pedir colaboraciones con diseñadores e ilustradores afines a la filosofía establecida. El siguiente en hablar fue Alexis Rom de Vostok Printing Shop. El trabajo de Alexis como diseñador gráfico ya estaba marcado por las técnicas de impresión artesanales. Tenía ganas de hacer algo más, y como el local de al lado del estudio quedó libre, decidió montar la tienda de material para la impresión. Su idea es facilitar que la gente pueda producir. Es una tienda participativa, lo prueban todo antes de venderlo. Si hay una técnica que no domina avisa a un amigo experto en la materia que lo pruebe a ver si vale la pena venderla.Tal como dice él mismo, como que le encanta hablar, siempre da consejos a los que vienen a informarse y enseña las diferentes técnicas. Explicó la anécdota de un señor que en correos le exigían el sello de la empresa para recoger un paquete. Y en la tienda mismo se vhizo uno a mano. Se nota que la tienda tiene un espíritu de compartir, por eso ahora han montado los Vostok Vermuts algunos sábados por la mañana, donde un invitado hace una producción impresa mientras se charla y se toma un vermut. Y hablando de vermuts el siguiente en hablar fue Marcel Fernández del Morro Fi. Todo empezó el año 2007 cuando Marcel junto con dos amigos que les gustaban los bares de toda la vida comenzaron un blog haciendo crónicas de sus experiencias en estos locales con solera. Casualmente el local donde iba Marcel a hacer el café se traspasaba... y se lanzó a la piscina abriendo el bar de vermut Morro Fi. Está claro que en un principio podríamos decir que abandonaba totalmente el mundo del diseño, antes se dedicaba principalmente a hacer webs. Pero su formación en diseño de producto le ha llevado a hacer un espacio acogedor y diferente. Ésto, junto con la gran calidad de los productos, es del morro fino, han hecho que en poco tiempo éste sea uno de los locales de vermut de la ciudad más referenciados por la prensa, tanto nacional como internacional. Según nos explica el paso siguiente que ya está en marcha es la línea de productos Morro Fi... quizás no ha abandonado del todo el diseño de producto ¡simplemente ha dado una vuelta! A continuación hicimos un poco de mesa redonda, una de las primeras preguntas que surgió era que si estos proyectos eran rentables. La mayoría ya lo son, y otros todavía están en fases iniciales pero evidentemente están creados para poder vivir ... que no es lo mismo que hacerse rico. En general son conscientes de que a la hora de diseñar, al ser autoencarrgos deben decidir cuándo ya es suficiente y el trabajo ya está bien. Y cuando trabajan con otros diseñadores tienen claro con quien trabajan y les dejan hacer su trabajo, una vez explicado bien lo que se necesita. Cabe decir que este segundo Gran Chill Laus fue todo un éxito de público, tanto jóvenes estudiantes como profesionales. Quizá porque estamos en un momento que necesitamos escuchar historias inspiradoras de que hay otros caminos... sólo hay que encontrar el que es adecuado para nosotros. Fotografías: Carolina Sainz


source: fineweb

text: Filipines Si està buscant una destinació de vacances a Àsia, Filipines és el lloc ideal, que ofereix tot per tothom. Preus barats d'hotels no són sempre fàcils d'aconseguir, però Agoda.com aconsegueix els millors preus disponibles en més de 3308 hotels a Filipines. Pot estar segur de trobar la informació més actualitzada i ofertes d'hotels aquí. Tenim cada regió principal coberta, incloses Província de Palawan, Província de Pangasinan, Província de Laguna, amb moltes promocions com reserves prematures i ofertes de darrera hora. Si bé qualsevol ciutat és interessant, Manila, Cebu, Illa Boracay van més enllà i us capturaran l'atenció. Amb la garantia del nostre millor preu, estem determinats en oferir-vos el mis millors hotels al millor preu.


text: Amb una setmana de retard i tot i que el temps no acompanya, aquesta és la recepta dels panellets d'enguany. Aquest any millorada respecte de la clàssica publicada al 2006: sense patata. // A week late and even though it's still hot, this is the panellets recipe for his year- This one improved from the one published in 2006: without potato. Ingredients 1 kg d'ametlla marcona en pols de 800 g a 1 kg de sucre 6 clares d'ou sense batre 4 culleradetes de cafè de vainilla en pols En una cassola d'acer o de terrissa, barregeu bé tots els ingredients fins a obtenir una massa fina i consistent. Aquesta massa s'anomena massapà i és la basse de tots els panallets. Ingredients 1 kg of Marcona almond powder 800 g to 1 kg of sugar 6 egg without breaking 4 teaspoons vanilla coffee powder In a saucepan, steel or clay, mix all ingredients until you get a dough fine and consistent. This mass is called marzipan and it he base of all the types of panellets. Per fer els panallets de pinyons, mulleu els pinyons amb ou batut perquè s'enganxin al massapà. Pinteu els panellets amb rovell d'ou abans d'enfornar-los. // For the pine nut panellets, wet pine nuts to stick them to the marzipan. Varnish the panellets with egg yolk before baking them. Pels altres panellets podeu utilitzar cacau o praliné en pols, ratlladura de coco, codony, peladura de llimona o de taronja. // For the rest of the dough you can use cacao or praline powder, grated coconut, quince, peeling lemon or orange. Els panellets són tota una tradició, llàstima que només es facin un cop a l'any! // Panellets are a tradition in Catalunya, it's a shame it is only once a year!


text: Si en la teva tasca com a formador utilitzes entorns digitals d’aprenentatge o tecnologies de la informació i de la comunicació (TIC), no et pots quedar indiferent quan llegeixes aquesta afirmació de Michael Fullan piulada recentment: Il•lustració 1: @isteconnects de 22 d'octubre de 2012 En primer lloc perquè, com a formador implicat en usos tecnològics, qüestiona l’acció docent, i en segon lloc, perquè l’afirmació també qüestiona que l’educació en qualsevol dels seus àmbits sigui justa amb els canvis socials. D’aquí que em trobi escrivint aquestes línies, tot reflexionant sobre el paper que les TIC han de tenir en el món de l’educació des de la meva perspectiva universitària. El debat sobre els usos educatius dels entorns digitals d’aprenentatge i de les tecnologies de la informació i de la comunicació és tan potent a la universitat com ho és a l’escola. Ara bé, si a l’escola aquest és un debat constant i explícit que arriba als mitjans de comunicació de manera habitual (gràcies, entre d’altres, a polítiques educatives a gran escala com la OneLaptopPerChildren, o particulars com l’eduCAT2.0), a la universitat aquest debat roman soterrat. En aquest sentit, cal remarcar que, tal i com s’han encarregat de mostrar-nos els resultats globals de l’informe PISA, les TIC són una eina imprescindible que té impacte en els resultats educatius de manera positiva quan la implementació tecnològica traspassa l’escola i té continuïtat a casa: d’aquí l’interès de les polítiques educatives internacionals per dotar d’ordinadors els infants. Però aquest procés no s’acaba a l’escola sinó que ha de continuar a la universitat! Diverses són les demandes que, en aquest sentit, han aparegut en els darrers anys en la formació universitària, sorgides del Procés de Bolonya, que desemboca en l’Espai Europeu d’Ensenyament Superior (EEES), però també d’una societat postmoderna en constant moviment per la digitalització de la vida quotidiana. Tant una com altra raó ens obliguen a replantejar-nos no sols l’organització de les classes, en el sentit més procedimental de l’actuació del professorat, sinó també la visió pedagògica que hi ha al darrere d’aquest nou plantejament. En primer lloc, amb l’EEES i la implementació del Sistema Europeu de Transferència de Crèdits (crèdits ECTS), que mesura el treball que realitza l’estudiant per l’adquisició dels coneixements i capacitats, cal considerar que la formació de l’alumnat no es redueix a l’assistència a classe sinó que els professors i professores hem de computar, organitzar, acompanyar i avaluar l’alumnat en les tasques que aquest realitza fora de les aules universitàries i de forma autònoma. És per aquesta raó que l’activitat digitalitzada emergeix com una eina tecnològica pròpia del present i del futur de la mateixa aula –sense oblidar les tecnologies clàssiques com el bolígraf o el paper, que romanen presents i que són ben vàlides– i que a la vegada agilita, dinamitza i evidencia amb eficiència l’activitat de l’alumnat en aquest treball autònom. En segon lloc, les demandes conegudes i desconegudes que la societat líquida (Bauman, 2007)1 estan promovent en l’incert futur professional només poden ser assolides per mitjà del desenvolupament del que s’anomena les habilitats del Segle XXI (recomano visita a l’associació americana Partnership for 21st Century Skills, per a un major desenvolupament conceptual). Una anàlisi inicial d’aquestes habilitats ens farà prendre consciència de la necessitat que les TIC siguin una de les eines principals sobre les quals sustentar-les. És per aquestes dues raons que penso que caldria mantenir a la universitat, de manera conscient, la intensitat de les polítiques de l’escola primària i secundària, per tal d’evitar que el treball de la competència digital (CD) arribés només de forma informal, oculta o en forma d’aprenentatge invisible (Cobo & Moravec, 2011)2 i, a la vegada, per garantir la minimització de l’escletxa digital també des de la universitat. Amb aquests dos grans arguments sobre la taula, insisteixo en l’opinió que les accions que les universitats estem implementant en relació a la digitalització i a les TIC no gaudeixen del mateix ressò que les que refereixen a l’escola. I això em sembla un mal símptoma. Un símptoma que descriu la poca atenció que s’hi presta, potser? O un símptoma que descriu la manca de polítiques universitàries globals i que descriu com cada universitat estableix el camí pel seu compte? Sigui quina sigui la resposta a les preguntes; sigui certa o no aquesta radiografia, des de la meva particular visió com a professor d’una àrea desvinculada de les TIC però que s’interessa per les TIC com a eina de suport fonamental per desenvolupar les habilitats dels futurs professionals sorgits de la universitat, m’agradaria tenir la sensació que aquestes eines apareixen amb suficient claredat en les competències que els graus desenvolupen. Però no ho tinc del tot clar. 1Bauman, Z. (2007). Els reptes de l’educació en la modernitat líquida. Barcelona: Arcàdia. 2Cobo, C. & Moravec, J. (2011). Aprendizaje invisible. Hacia una ecología de la educación. Barcelona: Col·lecció Transmedia XXI, Publicacions i edicions de la UB. Gil Pla, Professor del Departament de Ciències de l'Activitat Física - Universitat de Vic La innovació i el futur dels telecentres van ser els temes centrals de la Jornada de dinamització de la Internet Social 2012, trobada anual de la Xarxa Punt TIC, que va tenir lloc el passat divendres 30 de novembre, a Barcelona. Va aplegar més de 150 persones i va ser el fi de festa de la celebració del desè aniversari de la Xarxa Punt TIC. Responsables i persones dinamitzadores dels Punt TIC, representants de la Generalitat de Catalunya, i professionals i empreses del sector TIC es van donar cita a la Jornada de dinamització de la Internet Social, celebrada el 30 de novembre, al Cibernàrium de l’Edifici MediaTIC de Barcelona. La benvinguda va anar a càrrec del Sr. Carles Flamerich, director general de Telecomunicacions i Societat de la Informació en funcions, i el Sr. Jordi Roca, director operatiu de Formació de Barcelona Activa de l’Ajuntament de Barcelona. Carles Flamerich va destacar la importància dels Punt TIC, assenyalant que el model de telecentre català és un referent arreu del món. Tot seguit es va emetre el vídeo creat per l’Oficina Tècnica de la Xarxa Punt TIC amb l’objectiu de celebrar els 10 anys d’aquesta comunitat i mostrar l’esperit, els objectius i les persones que la conformen. La projecció va introduir alguns dels temes que es van tractar a la jornada, com ara, el treball dels Punt TIC per al foment de l’ocupabilitat, el coworking, la innovació social, la robòtica educativa, i la col·laboració amb altres xarxes de telecentres. Al llarg del matí, els i les assistents van poder conèixer projectes innovadors que es porten a terme dins i fora de la Xarxa Punt TIC, tant a través de les conferències, com en el networking que es va realitzar durant la pausa. L’espai de coworking Neàpolis, el projecte LaborLab de Citilab-Cornellà, San Feliu OnLine, Nubelo, el Living Lab d’Administració Electrònica del Telecentre de Ribera d’Ebre, el programa Connecta’t, i l’aplicació mòbil de memòria històrica de la Fundació Televall són algunes de les iniciatives que s’hi van donar a conèixer. Aquests exemples de bones pràctiques van arribar molt més enllà de les quatre parets del Cibernàrim, ja que, Internet i les xarxes socials es van fer ressò de tot allò que es tractava i debatia a la trobada. L’etiqueta #JdIS12 va treure fum a Twitter, amb tuits en català, castellà i fins i tot en anglès. Aquesta xarxa es va utilitzar per comunicar i opinar sobre la jornada, així com per fer arribar als ponents comentaris i preguntes. A més a més, l’acte es va emetre en directe per streaming a través de la plana web de Punt TIC i del bloc de la Jornada de la Internet Social i al llarg del matí va tenir més de 200 visualitzacions. La Jornada de la Internet Social 2012 es va tancar amb una taula rodona sobre col·laboracions i estratègies de futur de les xarxes de telecentres, que va comptar amb la participació de Juan Francisco Delgado, president de l’Asociación Comunidad Redes de Telecentros de España; Gabriel Rissola, director gerent de Telecentre europe; i Ricard Faura, cap del servei de la Societat del Coneixement. Miguel Raimilla, director executiu de la Fundació Telecentre.org, no els va poder acompanyar de manera presencial, però ho va fer a través d’un vídeo gravat el dia anterior al Citilab-Cornellà. Amb aquesta mirada internacional i l’agraïment a totes les persones que la van seguir tant presencialment com des d’Internet, va finalitzar la Jornada de la Internet Social d’enguany i també la campanya de celebració del desè aniversari de la Xarxa Punt TIC, portada a terme des del passat mes de maig: Temps de Punt TIC. La globalització i l’actual conjuntura econòmica ha propiciat, entre d’altres, noves aliances impulsades per la necessitat d’oferir un servei o producte més complet i competitiu per atendre la demanda del mercat, així com la necessitat de ser més globals i atacar nous mercats internacionals, i guanyar tant en grandària com en terreny. Aquesta tendència també s’està imposant en el món de les TIC i les empreses catalanes tenen aquests i molts altres reptes per davant. Amb aquest plantejament acaba de néixer Fhios, una nova marca sorgida de la fusió entre Conzentra XMS (www.xms.es) Les dues consultores tecnològiques van anunciar a l’estiu la seva intenció de fusionar-se amb la clara intenció de reforçar-se mútuament mitjançant la integració de serveis i ara finalment aquesta fusió ja és una realitat. Tant Conzentra com XMS han alineat objectius i interessos d’una forma comuna per tal d’unir sinergies i tenir clients de referència en totes dues companyies, un portfoli de serveis complementari i un equip de socis catalans i emprenedors amb ganes de créixer i de construir una empresa catalana forta i de referència. Conzentra està integrada en el grup d’empreses del holding Inspirit, on s’agrupen empreses tecnològiques com Zyncro, el proveïdor d’antivirus Spamina, la firma d ́ecommerce The Etailers i el sistema de reserva d’hotels Hotelerum, entre d’altres. Per la seva banda, XMS és una consultora TIC, amb clients com Grifols, Gallina Blanca, Abertis i Saba i amb més de 15 anys d’història com Conzentra. Amb aquesta unió Conzentra y XMS pretenen compartir i optimitzar esforços, així com abastar més clientes i complementar-se en línies de negoci per tal de cobrir qualsevol tipus de servei online que necessitin els clients. Segons la direcció de Conzentra i XMS aquest nou projecte representa “la possibilitat de créixer junts per generar més saber, més intel·ligència, més capacitat, més eficiència...en definitiva, major coneixement” afegeixen que aquesta filosofia es basarà en els següents valors: Honestedat, Optimització, “Smart”, Factor Humà i Innovació. Fhios comptarà amb 140 treballadors i una xifra de negoci conjunta de més de set milions d’euros. Els desitgem molta sort en aquesta nova etapa. Cercle Tecnològic de Catalunya - CTecno Repassant la seva trajectòria, però, sobretot, pensant estratègies de futur, així és com celebra el seu desè aniversari la Xarxa Punt TIC. Un futur que ja es perfila en el present i se centra en la innovació social, el treball en xarxa, el coworking, l’ocupabilitat i l’impuls econòmic mitjançant les TIC. La Xarxa Punt TIC va néixer com la Xarxa de Telecentres de Catalunya l’any 2002, una autèntica xarxa de xarxes que integra diferents centres, espais i punts que dinamitzen el territori. Promoguda per la Generalitat de Catalunya, des de llavors, més de 600 Punt TIC de tot el territori català han apropat les noves tecnologies i Internet a la ciutadania i s’han convertit en centres de referència pel que fa a la societat del coneixement. Des del 17 de maig del 2012, Dia Mundial d’Internet, la Xarxa Punt TIC celebra el seu desè aniversari amb la campanya Temps de Punt TIC, a través de la qual ha donat a conèixer diferents iniciatives com el coworking i bones pràctiques d’altres xarxes de telecentres. De fet, un dels objectius ha estat enfortir els llaços amb les xarxes de telecentres d’Espanya, Europa, Amèrica Llatina i del món, per poder pensar i definir plegats les estratègies de futur dels telecentres. Temps de Punt TIC ha recollit també felicitacions en vídeo pels 10 anys de la xarxa, tant de dinamitzadors/ores i responsables dels Punt TIC, com de representants d’altres xarxes de telecentres, d’empreses i d’organismes. Tot un recull de veus, que destaquen la gran tasca que fa la xarxa i animen a continuar innovant i plantant cara a la crisi. La Jornada de dinamització de la Internet Social, que tindrà lloc aquest divendres, 30 de novembre, al Cibernàrium (Edifici MediaTIC – C/ Roc Boronat, 117. Barcelona) vol ser el fi de festa d’aquest aniversari de la Xarxa Punt TIC. La trobada acollirà responsables i persones dinamitzadores de la Xarxa Punt TIC, així com professionals del sector. S’hi compartiran experiències d’innovació social, de foment de l’ocupabilitat a través de les TIC i de noves idees per a l’impuls econòmic. Així mateix, hi haurà un espai de networking per conèixer les entitats que col•laboren amb la Xarxa i els seus projectes. La jornada també comptarà amb la participació de líders d’altres xarxes de telecentres, que posaran sobre la taula les estratègies de futur d’aquests punts d’innovació social que són els telecentres. Hi intervindran Juan Francisco Delgado, de l’Asociación Comunidad Redes de Telecentros; Fernanda Jaramillo, del Consorcio IdenTIC; Gabriel Rissola, de Telecentre Europe; i Miguel Raimilla, de la Fundació Telecentre.org. Aplegar tots els agents implicats per compartir bones pràctiques i pensar maneres de seguir sent referents TIC al territori serà la millor manera de celebrar els 10 anys de la Xarxa Punt TIC. Tothom que vulgui participar d’aquesta trobada, encara és a temps d’inscriure’s a la Jornada de la Internet Social. Smart City Expo Barcelona 2012 Entre els dies 13 i 15 de novembre s’ha celebrat a la Fira de Barcelona la segona edició de la Smart City Expo & World Congress (SCE&WC2012). El congrés d’aquest any ha tingut més presència i ha estat més internacional que el de la passada edició: més de 7.000 visitants de 82 països, 3.055 congressistes, 3319 ponents i 140 empreses expositores. Tot i que les xifres no són comparables -atesa la magnitud del congrés per excel·lència i referent internacional que se celebra a Barcelona, el Mobile World Congress -, sí que podem dir que reunir aquest volum de visitants i congressistes en una segona edició consolida Barcelona i Catalunya com a pionera i capdavantera de l’incipient mercat de les Smart Cities. En aquesta edició, tan rellevant ha estat la presència de grans companyies nacionals i internacionals, que han mostrat les seves concepcions i solucions per a les ciutats del futur, com també la de petites empreses, la majoria d’elles del nostre entorn més local, que han aportat la seva visió emprenedora i innovadora, com es correspon a un mercat incipient que just fa pocs anys que acapara la nostra atenció. Cal fer un esment especial a l’Smart Innovation Zone, espai promogut per Barcelona Activa, ACC1ó i idigital, on s’han trobat 20 empreses d’innovació de Catalunya amb solucions per a ciutats intel·ligents. El format del congrés d’enguany, tot i que en la mateixa línia que l’anterior edició, ha aportat novetats considerables. D’una banda, es conserven les àrees temàtiques ja presentades anteriorment, com ara energia, tecnologia i innovació, ciutat col·laborativa i societat intel·ligent, medi ambient, urbanisme, mobilitat o governança i economia. A aquestes s’hi ha afegit de noves, com ara emergències i seguretat a Smart Geo, sense oblidar els casos d’estudis urbans i nacionals que incloïen visions de llocs tan dispars com Colòmbia, Japó, Xina, Sudamèrica, Regne Unit, Espanya, o solucions ja desplegades a Catalunya. Com és natural, les ponències presentades aquesta edició no només han mostrat l’evolució tecnològica transcorreguda al llarg d’aquest any, sinó també la interessant evolució dels diferents agents vinculats als diferents posicionaments dins la cadena de valor de les smart cities. D’una banda, les empreses tendeixen, dins d’una visió global de les solucions, a especialitzar-se en punts concrets de la solució, i per tant estan cada cop més oberts a la cooperació entre diferents empreses i agents per tal de poder abastar solucions complertes. Cada cop la Coompetició (la competició en certs àmbits locals però la cooperació en aspectes més globals) és un mot més freqüent en les relacions entre aquests agents. D’altra banda, les ciutats identifiquen les solucions smart amb solucions transversals. És a dir, la vertadera intel·ligència rau en saber aprofitar les informacions de certs aspectes (per exemple la humitat del sòl), per a millorar o optimitzar altres aspectes no directament relacionats (per exemple la mobilitat). Aquesta visió holística dels reptes de les ciutats és un paradigma cada vegada més estès entre els gestors. I prova d’això és la iniciativa que es va presentar al congrés de la mà de l’Ajuntament de Barcelona, en col·laboració d’altres ciutats que s’hi han adherit, i que pretén establir un ‘idioma comú’ entre totes les ciutats per poder quantificar “com d’smart” és una ciutat i poder afrontar els reptes d’una forma igualment “smart” a diferents ciutats. Aquest plantejament seria molt semblant al que el protocol IP ha representat per al desenvolupament d’Internet. I com a element aglutinador a ambdós plantejaments, el concepte estrella d’aquest congrés ha estat la col·laboració PPP, el partenariat público-privat. Si alguna cosa ha quedat clara durant el congrés és que el futur del desenvolupament de les smart cities passa, primer, per identificar standards, i segon per la col·laboració entre agents públics i privats. També val a dir, i per poder seguir disposant de materials de discussió per a properes edicions d’aquest congrés, que el que entén cadascuna de les parts de com ha de ser i de com s’ha de gestionar aquests partenariats público-privats no ha estat certament unànime. Si les grans companyies tenen un extens portfoli de solucions i millors pràctiques, les ciutats demanden solucions ad-hoc per a cada realitat. Tenim debat obert per a noves edicions. Josep Ignasi Bonet Pocino - Especialista en SmartCities al pla iDigital - Generalitat de Catalunya Font:http://blog.okfn.org/category/open-government-data/ Unes 400 persones van participar a la I Jornada Dades Obertes a Catalunya que es va celebrar el 9 de novembre al Centre d’Estudis Jurídics i Formació Especialitzada de la Generalitat de Catalunya . La convocatòria va ser impulsada pel grup Catalunya Dades, una xarxa formada per representants de la Generalitat de Catalunya, ajuntaments, Viquipèdia, universitats, empreses reutilitzadores i altres entitats relacionades amb l’obertura de dades i l’Administració. L’acte tenia com a objectiu divulgar l’obertura i la reutilització de dades a Catalunya a partir d’experiències i casos pràctics. El concepte de dades obertes sorgeix de la necessitat de reutilitzar les dades públiques des del sector privat per facilitar la generació de nous serveis de valor afegit per a l’empresa i la ciutadania que contribueixin a fomentar-ne la col•laboració i la participació. En aquest sentit, com bé es va exposar en la jornada, si bé les dades obertes no garanteixen la transparència, hi tenen un paper important. En la primera part de la jornada, després de la presentació de la jornada a càrrec del director general d’Atenció Ciutadana i Difusió, es va fer una presentació general sobre l’obertura i la reutilització de dades a Catalunya. Tot seguit, en una taula rodona amb representants dels diferents integrants del grup Catalunya dades, des de l’administració pública es va fer èmfasi en els costos de l’obertura de dades i la necessitat que els ciutadans els facin saber quines són les dades que necessiten. Tanmateix, també es va esmentar la importància de l’obertura de les dades des del sector privat: les empreses energètiques o els bancs, per exemple, tenen dades de gran interès i la cultura d’obertura més enllà de l’Administració, amb exemples com la Viquipèdia, que tant és usuària com productora de dades. Tanmateix, diferents ponents van fer referència als riscos que suposa una interpretació incorrecta de les dades i la importància que té la participació de les entitats reutilitzadores i dels periodistes de dades en aquest sentit. La segona part de la jornada va girar al voltant dels aspectes tècnics de l’obertura, què i com es pot fer amb les dades obertes. En aquest sentit, per una banda es van presentar diversos casos d’èxit i experiències d’obertura i reutilització de dades i, per una altra, eines disponibles per obrir, tractar i reutilitzar les dades. Finalment, la jornada es va tancar amb la presentació de la primera edició del curs virtual Introducció a l’obertura i la reutilització de dades que es realitzarà a partir del proper 15 de gener en el format de MOOC, massive open online course (curs obert en línia i massiu), una modalitat de formació que permet arribar a un gran volum de públic amb uns costos molt reduïts. Més informació: • I Jornada Dades Obertes a Catalunya • Vídeos amb les ponències de la jornada • Presentacions de la jornada • Notícia sobre la jornada a TV3 Podeu seguir el grup Catalunya Dades a Twitter @catalunyadades Francesc Rambla Marigot - Generalitat de Catalunya La Fundació i2CAT ha posat en marxa la seva segona spin-off, Effilogics Technologies, amb la finalitat d’aportar solucions al mercat empresarial en l’àmbit de l’eficiència operacional i la sostenibilitat, gràcies a les tecnologies que la Fundació ha desenvolupat al llarg dels darrers sis anys. En particular, Effilogics explotarà comercialment prototips i coneixements en l’àmbit de les xarxes de sensors wireless o sense fils. Aquest tipus de tecnologies tenen com a factor diferencial una major facilitat, rapidesa i menor cost d’implantació, fet que les converteix en especialment adequades per a edificis ja construïts. Com a resultat, la nova empresa sorgida d’i2CAT posarà en marxa una novedosa plataforma tecnològica de gestió de l’eficiència, anomenada effiMAP, que permet no només monitoritzar sinó també interactuar en temps real sobre els punts de consum d’electricitat i d’aigua i el control de la generació de residus en edificis del sector de serveis. Aquesta plataforma permetrà a les companyies generar estalvis de fins al 30% en el seu consum. Una solució a un problema creixent El problema fonamental en el mercat que resol Effilogics és la creixent preocupació per l’increment de costos operatius a les empreses, juntament a l’encariment dels recursos energètics. En aquest sentit, Albert Vidal, l’anterior responsable de la Unitat de Tecnologies Ubiqües d’Internet d’i2CAT i actual director executiu d’Effilogics, explica que “les empreses observen, any rere any, com les seves partides de despeses generals creixen sense saber exactament per què ni com controlar-les”. Així, “per a optimitzar costos no és suficient saber el consum d’una factura mensual, sinó que es precisa informació amb una major resolució tant temporal com espacial: temporal per identificar patrons de consum en temps real; i espacial per a conèixer si l’increment és degut, per exemple, a un equip de climatització ineficient o a un ús indegut sistemàtic de la il•luminació en una zona específica de l’edifici”. La nova empresa basa els seus factors competitius en l’alt grau d’innovació i rapidesa de desenvolupament tecnològic gràcies que tres dels seus cinc components tenen una trajectòria sòlida en projectes d’R+D a i2CAT. Recentment, l’empresa ha tret al mercat, després d’un any de desenvolupament i quatre mesos de fase beta, la versió 1.0 de la Plataforma de Gestió de l’Eficiència, effiMAP. Aquesta eina, que a dia d’avui ja gestiona prop de 13 milions de registres, ha estat dissenyada específicament per al sector de serveis, i actualment Effilogics està tancant contractes amb diferents empreses del sector de la distribució alimentària, centres esportius, centres residencials, hospitals, centres comercials i de retail. Per a Vidal, “la tecnologia ens permet monitoritzar i controlar en temps real qualsevol punt de consum, ja sigui gran o petit, d’electricitat i aigua en un edifici, i la clau del nostre negoci està en identificar aquells punts que realment contribueixen a generar estalvis permetent un retorn de la inversió inferior a dos anys”. A partir d’aquí, la plataforma està dotada d’intel•ligència per programar accions sobre aquests punts de consum, aconseguint generar estalvis de fins al 30%. “El més important és que, a més d’optimitzar costos dels nostres clients, effiMAP aporta a la direcció del negoci informació precisa i control en temps real sobre l’operativa del seu negoci i des de qualsevol lloc a través del seu dispositiu mòbil o tableta”, explica el director executiu. “Per exemple, una empresa pot deduir fàcilment si el servei de neteja està complint els horaris establerts per contracte en base al consum en il•luminació i equips, o també pot arribar a determinar en quin grau s’estan complint les polítiques d’estalvi i sostenibilitat implantades a la seva empresa”. La nova orientació d’i2CAT Segons Joan Manel Martín, responsable de l’Àrea de Transferència de Tecnologia d’i2CAT, “la creació d’aquesta nova spin-off permetrà posar en valor part dels coneixements i tecnologies desenvolupades a i2CAT, creant una nova activitat econòmica i nous llocs de treball qualificat, així com proporcionar a les empreses nous productes i serveis tecnològics que els ajudaran a millorar la productivitat i competitivitat”. “L’estratègia d’i2CAT es centra en impulsar el desenvolupament d’aplicacions i tecnologies orientades a les necessitats del mercat, en estreta cooperació amb les empreses, i aprofitant els coneixements adquirits en múltiples projectes d’R+D+i”, conclou Martín. Per la seva banda, Albert Vidal destaca que, després de cinc anys i mig d’experiència a i2CAT, “suposa un repte interessant demostrar que una tecnologia desenvolupada en un centre tecnològic com i2CAT es pot portar al mercat amb èxit perquè, d’aquesta manera, potser més empreses apostaran per la tecnologia d’aquests centres”, i fa èmfasi en què “la innovació tecnològica és un factor competitiu diferenciador, i no és necessari anar a Estats Units a buscar-la perquè aquí també existeix potencial humà i tecnològic per explotar”. Effilogics, present a l’Smart City Expo 2012 Recentment, Effilogics ha estat escollida com una de les vint empreses innovadores del sector de les smart cities segons l’Ajuntament de Barcelona i la Generalitat de Catalunya, amb la qual cosa, juntament amb i2CAT, estarà present en la propera edició de l’Smart City Expo 2012, del 13 al 15 de novembre a Barcelona, a l’estand 458, dins la Smart Innovation Zone. Pocs dies després de tenir lloc el llançament mundial dels sistemes operatius Windows 8 i Windows Phone 8, Microsoft presenta també la seva versió en català. Sens dubte, una bona notícia per al nostre país i per a Microsoft, que no fa sinó afegir-se a l’absoluta normalitat amb què d’altres gegants de les tecnologies digitals, com ara Apple i Google, comencen a tractar la nostra llengua. Aquesta notícia és una prova més que el nostre país, des de tots els àmbits, i des de fa molt de temps, està fent les coses bé pel que fa a la llengua. No fa encara massa, la presència del català a les tecnologies digitals era pràcticament testimonial, però actualment podem començar a dir que la majoria d’utilitats i tasques més usades en el camp de la tecnologia, des d’internet als dispositius mòbils, poden ja fer-se en català. Això no vol dir de cap manera que hàgim arribat encara a una oferta tan completa de serveis que ens permeti no pensar-hi més; és a dir, encara no som en el punt que la normalització del català sigui tal que deixi de ser notícia, car encara hi ha àmbits en què el seu ús i oferta és encara baix, però és evident que cada cop hi apropem més. Segons la WICCAC –Webmàsters Independents en Català, de Cultura i d’Àmbits Cívics-, la catalana és una de les llengües del món més actives a les xarxes socials amb relació amb la seva població. Concretament, és la vuitena llengua més usada als blocs, i la tretzena en nombre d’articles a l’enciclopèdia lliure Viquipèdia. Google situa la llengua catalana entre les posicions 10 i 15 en el rànquing de presència a Internet; això significa que té una presència molt alta amb relació amb el seu nombre de parlants –uns 10 milions de persones-. Una altra dada significativa i molt positiva emesa per la WICCAC és que el percentatge global d’ús del català en els grups analitzats en el seu baròmetre ha passat del 38,75% (setembre de 2002) al 60% (desembre de 2011). La presència del català, però, és encara minsa en força sectors de l’economia productiva, com per exemple les webs de les empreses privades i les organitzacions amb presència o amb una forta implantació a Catalunya. La Generalitat, com no pot ser de cap altra manera, és molt sensible a aquests punts febles de l’ús de la llengua catalana en la vida quotidiana de la ciutadania i de les empreses, i per aquest motiu continua treballant per a la seva normalització. Per citar-ne només algunes iniciatives: el departament de Cultura disposa d’una línia d’ajuts adreçada a empreses que volen incorporar el català als seus productes i serveis tecnològics adreçats a usuaris finals –aplicacions per a mòbil, tauletes tàctils i altres productes similars, com ara videojocs, etc.-. Concretament, i amb relació al motiu inicial d’aquesta entrada, la Generalitat ha treballat conjuntament amb Microsoft per incorporar el català en els seus productes, inicialment tot promovent la traducció de la seva versió inicial, que es llançava en anglès i en d’altres llengües principals, i que ara ja, en el Windows 8, surt directament en català com a versió inicial. En aquest sentit, la Direcció General de Telecomunicacions i Societat de la Informació (DGTSI), a més de treballar en totes aquestes iniciatives, també es reuneix periòdicament amb firmes tecnològiques per presentar els avantatges i les oportunitats de negoci que la llengua catalana suposa en l’activitat empresarial, tot assessorant-les pel que fa a la preinstal•lació del català en els seus productes informàtics, com ara ordinadors, telèfons mòbils, tauletes, etc., i facilitar d’aquesta manera l’accés al programari en català per als consumidors finals del nostre país. Totes aquestes polítiques, sumades a la gran vitalitat de l’activisme de la nostra societat civil –en aquest cas, l’activisme 2.0, que, per exemple, ha permès la fita que ja puguem utilitzar el Twitter en català- dibuixen un panorama de futur molt engrescador, i hi continuarem treballant perquè un dia no massa llunyà el sistema operatiu de la nostra cultura, la llengua catalana, estigui implantat arreu amb tanta normalitat que, com dèiem abans i senzillament, deixi de ser motiu de comentari. Carles Flamerich, director general de Telecomunicacions i Societat de la Informació - Generalitat de Catalunya Els emprenedors saben perfectament que una idea és temps que viu en el futur, en el qual es desplegarà i trobarà la seva pròpia dimensionalitat i encaix. Això implica que des de la generació d’una idea fins al moment que aquesta es converteix en realitat, hi ha un camí, un contínuum necessari que no pot trencar-se i que requereix d’esforç i de suport per tal que arribi a bon terme i es pugui defensar de la competència d’altres idees amb les quals pugna per materialitzar-se. El nostre país sempre ha estat un gran viver de generació d’idees, de creativitat, des de l’expressió artística fins a la industrial, i és ara, més que mai, que hem de treballar, a través de la iniciativa privada i de la pública, per aconseguir que les idees i el potencial creatiu converteixin la nostra gent amb talent en emprenedors i emprenedores. I necessitem estimular i potenciar aquesta riquesa especialment en el jovent; en aquells que ara comencen i no tenen encara els instruments materials i tecnològics, estratègics ni l’experiència necessària però que, alhora, són sovint capaç de generar les idees més trencadores i revolucionàries. Avui us apuntem tres iniciatives que treballen exactament en aquesta direcció. La primera d’elles és el programa Yuzz, impulsat per la Fundació Banesto des del 2009 per fomentar el talent emprenedor entre la gent jove. Amb dos centres inicialment –Madrid i Barcelona-, actualment, aquest programa ja arriba a 7 ciutats catalanes –Barcelona, Girona, Sant Cugat, Tarragona, Terrassa, Lleida i la darrera a incorporar-se al programa: Sant Feliu de Llobregat-, amb la participació de 20 joves emprenedors per centre. Amb una sola dada en tenim prou per entendre la magnitud i importància del projecte: en tres edicions del programa s’han constituït un total de 400 empreses tecnològiques. Durant els set mesos de duració del programa YUZZ, la Fundació Banesto, junt amb els col•laboradors de les diferents localitats posen a disposició dels joves seleccionats el suport necessari per desenvolupar la seva idea en el mercat: una xarxa d’experts, formació empresarial, assessories i tutories personalitzades, una plataforma de treball col•laboratiu en línia, i tot el suport administratiu i jurídic necessari en cas que la seva idea pugui materialitzar-se en un projecte empresarial. Un cop finalitzat el procés de formació i assessorament de set mesos de duració, realitzat en els diferents centres YUZZ, els joves emprenedors escollits faran un viatge a Silicon Valley –la meca mundial de de la innovació en l’àmbit de les tecnologies digitals-. Els tres millors projectes, a més, rebran dotacions econòmiques per col•laborar en la materialització de la seva idea empresarial. Una altra iniciativa que tot just presenta els projectes finalistes de la seva darrera edició és LinktoStart, un ambiciós programa formatiu i d’acompanyament anual per a emprenedors del sector TIC creat per la Fundació INLEA el 2008 amb l’objecte de promoure l’esperit emprenedor i amb el desig de canviar el model productiu i empresarial. LinktoStart acompanya projectes de base tecnològica d’emprenedors que volen convertir la seva idea en iniciativa empresarial. A canvi, se’ls demana implicació; que vagin superant les diferents fases del programa i que el seu projecte acabi sent competitiu en el mercat. El programa està compost per una sèrie de sessions virtuals i presencials on un grup d’experts i mentors va formant als participants en mentalitat emprenedora. I el tercer dels projectes que avui mostrem és EmprenedorXXIDigital, que es troba en fase de preparació d’una nova edició. L’EmprenedorXXIDigital és un programa de suport a la creació i acceleració d’empreses en l’àmbit de les tecnologies digitals i internet en el seu sentit més ampli: telecomunicacions, internet, entreteniment, media i mobilitat. El programa s’adreça a titulats universitaris, investigadors, professors, doctorands i emprenedors que tinguin una idea de negoci o empresa en fase inicial i vulguin explorar la seva capacitat emprenedora per crear i posar en marxa una activitat empresarial pròpia, bé com a spin-off de la seva institució o de forma independent. Es desenvolupa principalment a través d’activitats formatives, d’acompanyament i anàlisi de viabilitat de les idees de negoci, de tutorització, mentorització i, incorpora, al final del programa, accions per donar suport a la posada en marxa de les noves empreses. Com veiem, totes aquestes iniciatives tenen el mateix objectiu: permetre que l’esperit emprenedor pugui convertir-se en realitat; que les millors idees es materialitzin i generin llocs de treball qualificats i contribueixin a multiplicar el valor afegit dels seus nínxols de mercat a través dels diferents sectors econòmics que contribueixen a construir i consolidar. Totes aquestes iniciatives reben el suport de la Direcció General de Telecomunicacions i Societat de la Informació i es troben alineades amb els objectius del Govern a través del pla idigital: la generació d’una economia competitiva i global basada en l’ús intensiu de les tecnologies digitals. Ara, més que mai, aquesta economia necessita dels emprenedors i de les seves idees per construir la Catalunya del futur. Més informació a: Yuzz Linktostart EmprenedorXXIdigital Pla idigital Daniel Marco Pàrraga - Director del pla idigital - Generalitat de Catalunya Captura de pantalla del sistema de gestió de MITEL Sovint es fa difícil explicar les aplicacions pràctiques d’alguns dels projectes desenvolupats des del Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI) , i la seva incidència en la via quotidiana de la ciutadania. La nomenclatura i complexitat tècnica dels projectes no hi ajuda, però de vegades, la tecnologia passa a un primer pla i se’ns fa més pròxima gràcies a notícies com la que es va produir aquest estiu, quan un dels projectes del CTTI, el sistema d’informació geogràfica MITEL, va esdevenir cabdal en la localització i posterior rescat amb èxit d’una persona desapareguda a la localitat de Gavà (Baix Llobregat). El passat 27 d’agost, el cos dels Mossos d’Esquadra va rebre l’avís que una persona d’avançada edat, amb mobilitat reduïda i malalties greus que requereixen medicació, havia desaparegut en un paratge de Gavà, per la qual cosa es va activar l’operatiu de rescat, amb la intervenció de la unitat canina dels Mossos. Després d’algunes hores de cerca sense èxit i atès que, segons havia informat la família del desaparegut, l’ancià extraviat duia un terminal mòbil, la policia catalana es va posar en contacte amb l’operadora de telefonia i, seguidament, va combinar les dades aportades per l’operadora amb les del sistema d’informació geogràfica del CTTI, el MEITEL, per determinar la zona d’influència de la torre que estava donant servei al terminal mòbil que duia el desaparegut. Això va permetre delimitar molt l’àrea de cerca, sobre la qual es va realitzar una batuda molt més exhaustiva que va permetre trobar el desaparegut en un curt període de temps. Què és el MITEL? El sistema GIS (sistema d’informació geogràfica) del CTTI, anomenat MITEL, s’utilitza principalment per representar la situació dels diferents serveis i infraestructures de telecomunicació de Catalunya, i permet disposar d’un inventari centralitzat d’aquests serveis, consultable per tota la organització de la Generalitat. El projecte MITEL va néixer el 2005 per encàrrec de la Direcció General de Telecomunicacions i Societat de la Informació. Actualment es troba en la seva segona versió, que millora les funcionalitats de la primera i que ha permès la col•laboració d’aquest sistema amb el cos dels Mossos d’Esquadra en la cerca de la persona extraviada. Part de la informació d’aquest sistema també està disponible per a la ciutadania a través del cercador de cobertura de la DGTSI: Cercador de cobertures Responsable de projectes específics de telecomunicacions i lloc de treball del CTTI


text: Per als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Cebu, SDR Mactan Apartments és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El SDR Mactan Apartments, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos habitació familiar, lloguer de bicicletes, caixa forta, servei de bugaderia, lloguer de cotxes. Els clients poden triar d'entre 30 habitacions, i totes desprenen una atmòsfera de pau i harmonia total. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen parc infantil, piscina (infantil), massatge, piscina exterior, jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. SDR Mactan Apartments és una elecció inteligents per a viatgers a Cebu, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


text: El Centre Mèdic es va fundar fa 30 anys, dedicant-se exclusivament a la renovació i obtenció de carnets de conduir, carnets d’armes, seguretat privada, animals perillosos, grues, ciclisme, nàutica... Durant tots aquests anys, l’empresa ha anat creixent i oferint nous serveis, com certificats per a esportistes, proves d’esforç i analítiques de sang. Actualment també ofereix serveis de salut com fisioteràpia, nutrició i psicologia, treballant en equip en aquests tres àmbits per poder donar un servei complet al pacient i amb un bon resultat, ja que a vegades el dolor no només ve derivat d’un sol punt, sinó que pot ser produït per varis factors diferents del nostre cos. De mica en mica va avançant per donar-te un servei més ampli i la millor qualitat, perquè et sentis còmode al centre i surtis content i amb els millors resultats.


text: 29/01/2013 Imputada una conductora per un delicte contra la seguretat del trànsit La jove, que no havia obtingut el permís de conducció, va donar positiu a les proves de detecció d'alcohol després de causar un accident. La Policia Municipal de Girona va imputar, el matí de dilluns, Nazareth Abigail VA, de 21 anys d’edat, amb domicili a Girona, com a presumpte autora d’un delicte contra la seguretat del trànsit. Els fets van passar al voltant de tres quarts de set, quan la conductora d’un vehicle va topar amb un cotxe que estava aturat a un semàfor de l’avinguda Jaume I. Immediatament una unitat es va adreçar al lloc per tal de donar suport als tràmits de l’accident. Llavors, el policia va demanar la documentació personal i dels vehicles a totes les persones implicades, per tal de confeccionar el corresponent informe tècnic. Va ser aleshores quan la conductora ocasionant de l’accident va manifestar al policia que no tenia cap mena de permís de conduir. A més, desprenia una forta olor d’alcohol, motiu pel qual es va requerir la presència d’una altra unitat, per tal de practicar les proves de detecció d’alcohol. De resultes del test d’alcoholèmia, la noia va donar un resultat positiu de 0.47 mg/l d’aire espirat. Després de fer totes les comprovacions i per tot plegat, els agents van imputar Nazareth Abigalil com a presumpta autora d’un delicte contra la seguretat del trànsit i una grua va retirar el turisme al dipòsit municipal.


text: novetats web Aliança La web d’Aliança està en continua evolució. Et presentem les darreres novetats incorporades, que esperem que siguin del teu interès: - Nova pàgina principal de la web. Hem renovat la pàgina principal, amb nous accessos directes i nova informació. - Nou botó d’accés directe al defensor del mutualista, on podràs posar-te en contacte amb ell més fàcilment. Accedir - Consells de salut. Accés als enllaços més importants on trobar la informació més complerta i fiable sobre la teva salut i la dels teus. Accedir - Vídeos de presentació de les noves clíniques del Grup Aliança, des de la pàgina principal.


text: El proper dia 14 d’Abril, farem la primera cursa de Muntanya de la Fundació Isidre Esteve, li hem posat el nom de Trans-Olianenca, tot i que els habitants d’Oliana es diuen olianesos. Ens fa molta il·lusió perquè serà el nostre primer esdeveniment com a Fundació i perquè serà a la serra d’Oliana, per la que tantes vegades hi ha entrenat l’Isidre amb la seva moto. Volem que tots i totes tingueu l’oportunitat de gaudir de tots aquests corriols, paisatges i ambient. Farem una cursa, de 16 km, amb cronometratge i classificació i una caminada solidària que es podrà fer al ritme que a cadascú li vingui de gust. Es tracta de que cada participant es trobi be fent alguna cosa amb els altres i pels altres.| Desprès de l’activitat us convidarem a un dinar tots junts, per recuperar forces i explicar les anècdotes del dia. La recaptació anirà integrament als nostres projectes que podeu conèixer a la nostra web. Per poder dur a terme aquesta acció necessitem, primer participants, amb ganes de passar-ho be i compartir, i desprès, i sobre tot, de col·laboradors, amb esperit solidari i empenta per tirar endavant, amb nosaltres, aquesta cursa-caminada.


text: El jurat del concurs als Països Catalans està format per: - Mariona Aragay: Filòloga clàssica especialista en comunicació cultural. Viquipedista resident del Museu de la Música de Barcelona - Àlex Hinojo: Ambaixador cultural GLAMwiki i empleat d’Amical Wikimedia. - Sònia López: Responsable del web del Museu d’Art Contemporani de Barcelona. - Xavi Olivé: Fotògraf professional. - Esther Solé i Martí: Historiadora de l’Art, Viquipedista resident al Museu d’Art Jaume Morera i organitzadora del Wiki Takes Mollerussa. - Xavier Fornos Sabaté: Historiador de l’art, museòleg, i director de VINSEUM Museu de les Cultures del Vi de Catalunya. El jurat internacional, format per cinc membres amb diferents habilitats i antecedents, determinarà els guanyadors de la ronda final entre les imatges proposades per cada estat, i n’adjudicarà els premis proposats.


text: Epictet d'Hieràpolis Epictet (Epictetus, Ἐπίκτητος) fou un filòsof grec. Va néixer l'any 55 a Hieràpolis de Frígia (actualment Pamukkale, al sud-oest de Turquia), a uns 6 km. al nord de Laodicea. Va arribar, encara nen, a Roma com a esclau del llibert Epafrodit, que també fou esclau de l'emperador Neró. Epafrodit va ser el responsable que Epictet estudiés amb el filòsof estoic Gai Musoni Ruf. Epictet va ser manumès als voltants de l'any 93. Fou exiliat per l'emperador Domicià amb la resta de filòsofs que residien a Roma. Va establir-se a Nicòpolis, al nord-est de Grècia, on va fundar la seva escola. s'hi van formar nombrosos patricis romans, com Flavi Arrià, respectat historiador sota Adrià, que va conservar el text de les ensenyances del seu mestre. La fama d'Epictet va ser gran i segons Orígens, va tenir en vida més respecte que no pas Plató. Epictet es va dedicar plenament a l'ensenyament i de la mateixa manera que Sòcrates, no va escriure res. El seu pensament era basat en les obres dels antics estoics. Sabem que es va aplicar a les tres branques de la filosofia en la tradició de l'Stoa: lògica, física i ètica. Els textos que es conserven són gairebé tots d'ètica. Segons aquests, el paper del filòsof i mestre estoic consisteix a viure i predicar la vida contemplativa, centrada en la noció de eudaimonia ("felicitat"). L'eudaimonia, per la doctrina estoica, és un producte de la virtut, definida mitjançant la vida acord a la raó. La virtut estoica, a més de l'autoconeixement, consisteix en l'ataraxia, apatia (desapassionament) i les eupaties (bons sentiments). La virtut consisteix en no guiar-se per l'aparença de les coses sinó en guiar-se per la motivació d'actuar de forma racional i benèvola; i sobretot, acceptant el destí individual tal com ha estat predeterminat. De la física d'Epictet en coneixem molt poc. Considera la naturalesa de la intel·ligència, de forma materialista, una penetració del cos intangible del Déu en la matèria. Tots els éssers participarien de la naturalesa divina en tant que és aquesta que imposa les formes essencials al caos en la matèria. A l'home, per la seva racionalitat, li és permesa una forma més alta, conscient de participació. Epictet va subratllar la idea que l'estudi de la filosofia no és un fi per si mateix, sinó un mitjà necessari per aprendre a viure d'acord amb la naturalesa. Les seves ensenyances s'encaminaven a aconseguir que els seus alumnes aprenguessin a viure d'acord amb els principis que havien estudiat, distingint entre allò que depèn de la voluntat d'allò que no en depèn i actuant en conseqüència preocupant-se pel que depèn de la voluntat i no donant importància a allò que no en depèn. Enllaços externs[modifica | modifica el codi]


text: A finals de juny va morir atropellat un jove escocès a la carretera de Sant Antoni. Ara sembla que la seua família s’ha posat en contacte amb el diputat britànic que va impulsar la campanya demanant millores a la via i que va aconseguir que el primer ministre Tony Blair la fes seua. Aquest polític s’hauria compromès a reactivar la seua campanya tot i ser conscient de l’existència del projecte d’autopista Vila-Sant Antoni. Aquesta campanya mai havia demanat l’ampliació o el desdoblament de la carretera, sinó que sempre es va centrar en els atropellaments. Malgrat tot, les gestions del govern britànic s’han utilitzat per a defensar la necessitat del projecte que s’està executant. Ara, com a resultat d’aquest projecte, la carretera és més ampla (és a dir, més perillosa per als que la travessen) però no s’ha pres cap mesura efectiva per a evitar que els joves caminin per la carretera de nits posant en risc la seua vida i la seguretat del trànsit.


text: Quan la fotografia es començà a popularitzar, un dels fenòmens que ho feren possible fou la reproducció d’imatges i retrats de personatges famosos que, malgrat que avui ens consti d’imaginar, eren absolutament desconeguts pel que fa al seu rostre. Així, fotografies d’artistes, aristòcrates, polítics es venien en botigues de fotografia, com qui ven cromos o col·leccionables, i permetia a la ciutadania conèixer com era el seu rei, algun inventor famós, o algun esportista de moda. Amb el temps, però, i sobretot amb la possibilitat d’imprimir imatges als diaris, aquest tipus de fotografia decaigué, fins a situar-se en sols en l’àmbit de la mitomania, i amb una condició inexcusable perquè les còpies tinguessin valor: havien d’estar signades pel retratat o retratada. És en aquest sentit que apareix un tipus de col·leccionista de fotografies que busca reunir el màxim possible de fotografies signades i, si pot ser, dedicades, per artistes, famosos o, sobretot actors i actrius del setè art. La donació que s’ha fet al Museu del Cinema de Girona és, precisament, d’aquest tipus d’imatges. El col·leccionista, Vicente Arroyo, ha donat 2.400 fotografies signades d’actors i actrius de Hollywood, que ha anat recollint des dels anys quaranta. S’ha compromès, a més, a llegar una col·lecció encara més específica: la d’imatges d’actors i directors que han guanyat un Òscar. La relació entre cinema i fotografia, com veiem, no és només tècnica, sinó que hi juga un paper emotiu de primer ordre.


text: Toni Griffin: Una nova visió per a recostruir Detroit. Una vegada la central d'energia del poder industrial americà, ara Detroit es més conegut per l'imaginació popular com una ruïna fabulosa, esfondrada i arruinada. Però l'urbanista Toni Griffin ens demana que la mirem un altre cop — i ens imaginem el futur emprenedor pels 700,000 habitants de la ciutat.


text: Un altre any més. Un aniversari més. Sempre penso que el dia de l'aniversari és el teu únic dia de ser especial. Per ara no hi ha hagut cap aniversari que no fos especial. Enguany l'he passat treballant. De les 9 h del matí que iniciava la primera classe fins les 18 h en què acabava la darrera. Recordo molts aniversaris meus on els passava a classe com estudiant, ja sigui a l'escola, com a l'institut o com a la facultat. Aquest any sóc jo la professora i, encara ara, se'm fa estrany. Només puc dir que cada cop em sento més orgullosa de ser on sóc i de treballar de professora. M'agrada ensenyar. L'altre dia, tot regirant papers, vaig trobar una redacció meva de quan tenia 10 anys. Era una redacció que em van fer escriure titulada "Què vull ser de gran?" El més sorprenent de tot era la clarividència que tenia: volia ser professora. Més endavant tenia clar que volia exercir de professora d'educació física (vaig arribar a ser esportista d'elit), però la meva vocació per la llengua catalana em va decantar pel que sóc ara. No me'n penedeixo. Si tornés a néixer tornaria a estudiar filologia catalana per tornar a ser on sóc ara. El camí no ha estat gens fàcil. Un altre aniversari i un altre curs en què torno a ser jo. M'apassiona explicar i fer classes. Bé, m'acomiado del dia del meu aniversari dient-vos que el que m'ha fet més feliç avui és celebrar-lo ensenyant. No hi ha millor regal. Una llengua és molt més que un codi amb el qual es transmeten dades, pensaments, etc. Les llengües són part intrínseca de la nostra cultura i, totes, tenen girs i modismes particulars. És per això que us adjunto unes reflexions per difondre la nostra diferència amb els castellans. No és la meva intenció que us ho prengueu al peu de la lletra, sinó vull mostrar-vos una vessant lúdica i per pensar de la diferència entre el català i el castellà. Espero que us agradi la comparativa! Ells diuen “perro viejo” i “mosquita muerta” allà on nosaltres diem gat vell i gata maula. La sort màxima de la rifa és un masculí “el gordo”, allà, i un femení, la grossa, aquí. De la dona de Sant Josep els espanyols destaquen que sigui “Virgen” i nosaltres que sigui Mare de Déu; ells paguen “impuestos”, que ve d’”imponer”, i nosaltres contribucions, que ve de “contribuir”. Els espanyols desvergonyits ho són del tot, no tenen gens ni mica de vergonya, ja que són “sinvergüenzas”, mentre que els corresponents catalans són, només, uns pocavergonyes. Com a mesura preventiva o deslliuradora, ells toquen “madera” quan nosaltres toquem ferro. Allà celebren cada any les “Navidades” mentre que aquí amb un sol Nadal anual ja en tenim prou, com en tenim prou també amb un bon dia i una bona nit cada vint-i-quatre hores, enfront dels seus, múltiples “buenos días” i “buenas noches” diaris. A Espanya es veu que ho donen tot: “dar besos, abrazos, pena, paseos...” mentre que als Països Catalans donem més aviat poc, ja que ens ho hem de fer solets: fer petons, abraçades, pena, un tomb... Allà diuen “¡oiga!” quan aquí filem més prim amb un escolti! Dels ous de gallina que no són blancs, ells en diuen “morenos” i nosaltres rossos, colors que s’oposen habitualment parlant dels cabells de les persones. Dels genitals femenins, allà en diuen vulgarment “almeja” i aquí figa, mots que designen dues realitats tan diferents com és un mol·lusc salat, aspre, dur, grisenc i difícil d’obrir, en un cas, i, en l’altre, un fruit dolç, sucós, tou, rogenc i de tacte agradable i fàcil. Mentre ells “hablan” –i fan!– aquí enraonem, és a dir, fem anar la raó, sense èxit, tanmateix. Allà per ensenyar alguna cosa a algú “adiestran” i aquí ensinistrem. Més enllà dels conceptes polítics actuals, els uns basen l’ensenyament sobre la “destra” (dreta) i els altres sobre la “sinistra” (esquerra)... Tota una concepció del món, doncs, s’endevina rere cada mot d’una llengua, perquè la llengua és l’expressió d’un comportament col·lectiu, d’una psicologia nacional, diferent, no pas millor o pitjor que altres. No es tracta, en conseqüència, de traduir només, sinó d’entendre. Per això, tots els qui han canviat de llengua, canvien també de punt de vista i de nació. I com que no és igual la nació que té un estat darrere la qual en té dos al damunt, anar de guanyador per la vida és més còmode que anar-hi de vençut. Jo, que m’ho miro de la banda dels qui no són 300 milions, –ells tampoc, ni que ho diguin– la solució alliberadora d’aquesta situació em sembla, cada vegada més, una qüestió d’ous. D’ous col·lectius, s’entén. I no pas, precisament, només del color dels ous... Benvolgutsseguidors: emcomplau informar-vos que aquestblog tindrà participació al "VIIPremio Espiral de Edublogs2013" en la categoria individual deblogs fets per professors. Tanaviat s'obri el període per fer votacions dels blogs presentats us ho faré saber. Agrairé lacol·laboració de tots aquells que em vulguin votar.Mentrestant, segueixo elaborant materialnou per anar-lo pujant de mica en mica al blog. Ha arribat Nadal i, afortunadament, una parada més en la vida atrafegada que duem tots. Un trimestre dur per a tots, tant per alumnes com per professors. Ensenyar és gratificant si t'ho saben demostrar. Avui en dia sembla que només es valori del professorat la nota que posa, o almenys aquesta és la sensació que tinc jo. Ensenyar és molt més que una nota... Em conformo amb poc. En tinc prou en saber que algú valora la meva feina, encara que aquest algú no formi part de la feina. Per sort, hi ha molts "alguns" externs que m'ho reconeixen que són anòmims, que m'ajuden a creure en mi, a créixer en el dia a dia, a millorar com a persona, a respectar-me, a aprendre a equivocar-me... He tingut un trimestre dur, emocionalment dur, però no en va encara tinc ganes de créixer i de lluitar. Creix alhora la meva passió per escriure, així que és possible que algun dia aquest blog vegi néixer un llibre nadó que s'està gestant. Tant de bo la inspiració no se m'acabi, ja que ara oscil·la per mals i bons moments existencials. I, per acabar, recomanar la lectura d'un autor clàssic, però no una lectura seva, sinó la seva biografia. L'any passat vaig treballar molt a l'aula Ausiàs March i, enguany, la de Ramon Llull. El que més em copsa és pensar que allò que va viure March i Lull (amor, desamor, enamorament, passió, por irracional, lucidesa, amor propi, soledat, angoixa...) és present a la meva vida. Quina gran il·lusió llegir aquests dos grans clàssics i reviure els seus sentiments mentre els faig propis. Hi ha millor cosa a la vida que adonar-se que han passat els segles i l'ésser humà segueix sent, en essència, el mateix? Hi ha millor cosa que poder connectar amb un autor del segle XII o XV? Suposo que per tot això i per molts altres motius que sóc professora. Poder reviure a Llull entre les meves classes és un plaer de ben pocs. Dono gràcies per la formació que he tingut, dono gràcies per encaminar la meva vida per la docència, sobretot perquè em fa més persona, més humana i més gran. Qui pateixi crisi de valors que llegeixi a March o a Llull. De ben segur que el món aniria millor si tothom s'aturés a pensar-los i reflexionessin 5 minuts al dia! M'acomiado del 2012 amb molts sentiments, però amb un d'esperançador: el 2013 serà millor! Avui, 30 d'octubre del 2012, és el dia del meu aniversari, però el més curiós és que comparteixo l'aniversari amb una germana bessona, que també és professora de secundària, però no de català, sinó de dibuix. A ella, des d'aquí, també la felicito. Curiositat a part, avui també fa anys un alumne meu de 1r de Batxillerat, el Sergio Fernández, que fa 16 anys i també és l'aniversari de la filla d'una amiga meva, l'Emma, que fa dos anys. La seva mare (la Gemma) i jo vam estudiar Filologia Catalana plegades. A tots ells, moltes felicitats! En aquest dia tan especial m'adono que els meus desitjos s'han fet realitat amb aquest blog. En principi el vaig confeccionar per al meu alumnat, però en el dia a dia qui el va servir més són alumnes d'altres centres, així com altres professors de català, molts d'ells que fan classes de català a l'estranger, i persones de fora de Catalunya que volen millorar la llengua catalana. Avui, dia joiós, reflexiono sobre la meva existència i la trajectòria de la meva vida i m'adono que he estat una afortunada en poder estudiar i dedicar-me a allò que més m'agrada. A més, el fet de tenir temps per fer el blog i sentir les felicitacions que m'arriben també m'omple d'alegria. Per tots vosaltres, ara més que mai, m'esforçaré més a revisar cada material que es publiqui i a tenir-lo més al dia. Dir-ho és fàcil, però posar-ho en pràctica no ho és tant. Sempre acabo trobant-hi errors als exercicis, als apunts... un cop estan penjats, però penso que això també és inevitable i, per sort, m'adono i ho rectifico a temps. A vegades m'obsessiono tornant-me perfeccionista i aleshores m'aturo. Capficar-se tampoc és bo. Ja al dia següent ho veig d'una altra manera. Bé, com veieu, no deixo mai de treballar! Per tots vosaltres i pels futurs visitants, m'esforçaré perquè trobeu un blog de referència on primi la qualitat més que la quantitat i, sense que això impliqui augmentar-ne els continguts de mica en mica. Us dono les gràcies per les vostres consultes, així com les persones que m'ho han fet saber en persona. És una alegria saber que l'esforç té recompensa i les vostres paraules m'ajuden a seguir endavant. Benvolguts i benvolgudes, Després d'unes merescudes vacances, de nou, encetem un nou curs. Però no us penseu que no he fet res aquest estiu! A part de fer vacances, he preparat més material que en breu introduiré al blog. Estic segura que d'ara fins al juny el blog tindrà moltes novetats, així que estigueu atents a les novetats! Bon inici de curs per a tothom!!! PD: Us deixo una imatge del teclat que he fet servir durant el curs que he fet a Bèlgica. Difícil escriure-hi, oi?


text: Et penjo un parell de cosetes que tenia per aquí. No sé si és exactament el que demanes: Històries de Carolina Tremolina. Els nins poden ordenar els textos amb o sense ajuda d'imatges. Les frases estan en català, però és un document de word. Es tradueixen fàcilment. I tu més,jeje. Aquest material ho va penjar Amaia_188 al trueque, jo ho vaig traduir del castellà, però vaig esborrar l'original (som així de espabilá) https://docs.google.com/#folders/folder.0.0BwETENWXLT6GMGQxMjMyODctMDBlNC00ZjRhLWE2MGMtMTVhZmUwODhjODk4 Això és un powerpoint fet amb seqüències temporals (crec que d'editorial AKROS). Es por imprimir i jugar a ordenar la història i el text. CLICAU AQUÍ PER A DESCARREGAR Activitat jclic. Primer surt el mini-conte i després s'han de completar i ordenar frases i textos.


text: Per escriure i comunicar en l'àmbit de la història de l'art cal fer servir un llenguatge d'especialitat diferent del d'altres disciplines: - Creus que és fàcil explicar amb el llenguatge verbal obres creades en altres llenguatges? - ¿Saps com anar més enllà de comunicar les impressions subjectives després de l'observació d'una obra artística i arribar a escriure críticament i emetre judicis de valor fonamentats? - Saps modular el grau i les formes de presència de l'emissor en el text? - Ets conscient de la importància d'expressar-te en història de l'art fent servir amb correcció la terminologia específica de la disciplina? - ¿Ets conscient de la necessitat de conèixer els criteris per a la citació i la referenciació que se solen utilitzar en escriure textos en la teva comunitat discursiva? Sabries com referenciar una obra que has vist en una exposició? - Saps descriure un objecte artístic? Tens els recursos lingüístics adequats per poder fer una anàlisi formal d'una obra d'art? - Tens la competència lingüística per poder fer una anàlisi estilística d'una obra d'art? Saps comparar amb riquesa de matisos i subtilitat dues realitats més o menys semblants? - Saps narrar la història o el procés de creació d'un objecte artístic? - Saps redactar la biografia d'un artista? Saps posar en relació una obra d'art amb el seu creador? - Saps prendre notes quan observes un objecte artístic? - Saps com referir-te a les tendències, als estils, als gèneres, als corrents artístics? - ¿Tens els recursos lingüístics i comunicatius adequats per relacionar una obra d'art amb aspectes artístics, socials, polítics, econòmics d'un determinat moment històric? - Saps argumentar sobre tècniques artístiques o sobre el significat històric d'artistes i obres? - Saps escriure un article o una ressenyasobre la teva disciplina? - Saps presentar oralment els resultats de la teva recerca? Et recomanem, si vols més informació sobre la comunicació en la disciplina de la història de l'art, recursos a la xarxa com Writing About Art, de Marjorie Munsterberg. Al web Aprendre llengües (E. Serra), d'altra banda, hi pots trobar un recull de recursos que et poden ajudar a comunicar millor la història de l'art. Des d'aquest enllaç pots consultar els termes específics de l'àmbit que a la vegada enllacen amb tots els documents que hi ha a la Biblioteca


text: El CBUC obre una convocatòria d’ajuts per al 2008 per facilitar la digitalització retrospectiva de revistes a incorporar en el dipòsit RACO (Revistes Catalanes amb Accés Obert, www.raco.cat). Una mateixa institució editora pot sol·licitar l'ajut per més d'una revista. Les revistes que s'inclouen a RACO són aquelles que contenen un sumari, que tenen articles de més de 3/4 pàgines i estan signats i que estan editades dins de l'àmbit d'una institució científica, cultural i/o erudita catalana. Les institucions editores interessades en accedir a aquests ajuts han de sol·licitar-ho lliurant la següent documentació: - Títol, ISSN i breu descripció del contingut de la revista. - Total de volums i/o números i pàgines a digitalitzar. Per exemple, Vol. 1, 60 pàgines; Vol. 2, 123; Vol. 3, 46; Total, 229 pàgines. - Característiques de la col·lecció a digitalitzar: - Un o més d'un exemplar, original o fotocòpia, representatiu de la col·lecció a digitalitzar. - Dades de contacte del responsable de la institució i del tècnic encarregat de gestionar les tasques derivades de la presentació d’aquesta sol·licitud. - Declaració signada pel representant legal de la institució conforme els exemplars digitalitzats seran incorporats a RACO. - Les institucions editores que encara no participin en aquest dipòsit, han d'acceptar signar el conveni de col·laboració amb les institucions coordinadores de RACO per tal d'incorporar els exemplars digitalitzats al dipòsit RACO ( vegeu la plantilla del conveni a signar). La digitalització es farà en base als estàndards de digitalització establerts pel CBUC ( http://docs.cbuc.cat/fitxers/5digital/Public0507Minims.pdf) i a través de les empreses que les institucions coordinadores de RACO decideixin. Les sol·licituds han d'adreçar-se al CBUC, al carrer Gran Capità, 2-4 (Edifici Nexus) de Barcelona, codi postal 08034, fins el divendres 7 de març de 2008. Si us plau, indiqueu la referència “RACO – Ajut digitalització – 2008”. En cas que el cost de la digitalització de les sol·licituds rebudes i acceptades sigui inferior a la quantitat disponible, es mantindrà oberta aquesta convocatòria i es continuaran acceptant noves sol·licituds al llarg de l'any, que seran avaluades en posteriors processos de selecció. Totes les sol·licituds seran avaluades per un comitè format pels directors de cadascuna de les institucions coordinadores de RACO (CESCA, CBUC i Biblioteca de Catalunya). Els criteris a tenir en compte a l'hora d'avaluar les sol·licituds són el compliment per part de la institució sol·licitant dels requisits sol·licitats, i la qualitat tècnica i l'interès de la proposta. El comitè resoldrà les ajudes sol·licitades en un termini no superior a 1 mes, moment en què el CBUC notificarà a l'interessat la concessió o denegació de la proposta. Els interessats disposaran d'un termini d'1 mes per acceptar o rebutjar l'ajut concedit.


text: L’objectiu principal del nostre programa de Màster és preparar els nostres estudiants a dur a terme de manera independent investigacions d’alta qualitat ja sigui en el marc dels seus projectes de tesi com dins dels projectes d’investigació de la Universitat/Departament/Centre de la seva elecció. Idealment, les bases del projecte de tesi doctoral es comencen a perfilar durant el període de redacció de la tesi de Màster. Un cop finalitzat el Màster amb èxit, els estudiants estaran ben preparats per elaborar la proposta definitiva de la tesi doctoral. Sens dubte, no tots els estudiants participants en el programa de Màster decideixen de continuar la carrera acadèmica un cop completat aquest període. Si la situació és aquesta, el títol de Màster en Ciència Cognitiva i Llenguatge millorarà sens dubte el CV de l’estudiant de cara al món laboral. La recepció d’un profund entrenament en lingüística i disciplines relacionades a més de l’adquisició d’habilitats i coneixements sobre l’estructura i l’ús del llenguatge proporciona la possibilitat de treballar en camps tan diversos com la logopèdia, l’ensenyament de llengües, el món editorial, o en llocs com ara l’administració o les empreses relacionades amb el desenvolupament de les tecnologies del llenguatge. Per als estudiants amb una formació addicional en lingüística computacional, existeixen opcions afegides en el camp de la tecnologia de la informació.


text: Mireu quin còmic ens regala la Mayte Béjar, de 1r de Batxillerat, sobre el mite de Medusa! Confessa que li ha portat molta feina però que potser li ha revelat una vocació que ja fa temps rumia: ser il·lustradora de contes infantils. Qui sap? Tanmateix, per això treballem, per obrir portes i camins. T ́imagines, discipula? Què us ha semblat la seva feina? L ́animeu a que continuï somiant? I vosaltres, quin somni amagueu? La Mayte té una companya a classe que dibuixa també molt bé. Sabeu de qui parlo? Em sembla que la propera història l ́hauràs de publicar tu...o potser combineu el vostre talent per fer-nos un millor regal. Gràcies, Mayte!


text: L’associació FORCAT està oberta a totes les persones que comparteixin el nostre projecte comú per a la promoció i el reconeixement de la rumba catalana. Per això, us convidem a participar en les nostres activitats i projectes, alhora que us animem a sumar-vos a l’entitat com a socis/sòcies o com a col·laboradors/simpatitzants.


text: Propietat intel·lectual Què és la propietat intel·lectual? L'Organització Mundial de la Propietat Intel·lectual (OMPI) classifica les diferents facetes de la propietat intel·lectual en dues branques principals: d'una banda els drets lligats a la propietat industrial (patents, marques, dissenys industrials i denominacions d'origen), i d'una altra el dret d'autor i els drets connexos. A la legislació espanyola s'entén com a propietat intel·lectual només aquest segon vessant. El dret d'autor es defineix com el conjunt de drets d'una persona natural sobre la seva obra de naturalesa literària, artística o científica; les persones jurídiques també poden ser titulars dels drets. La legislació vol que el treball de l’autor sigui sempre reconegut i afavoreix que pugui obtenir uns beneficis pel seu treball intel·lectual i per la seva aportació a la cultura o a la ciència, beneficis que es reconeixen durant un temps limitat. Què són els drets d'autor? El dret d'autor es defineix com el conjunt de drets legítims d'una persona natural sobre la seva obra de naturalesa literària, artística o científica; les persones jurídiques també poden ser titulars dels drets. La legislació estableix que l'autor pugui obtenir uns beneficis pel seu treball intel·lectual i la seva aportació a la cultura en general, durant un temps limitat. Els drets d'autor són: - D'una banda, els drets morals, irrenunciables i inalienables, com el dret de reconeixement d'autoria i el dret d'integritat de l'obra, entre altres. - D'altra banda, els drets econòmics, transferibles i de durada limitada en el temps; bàsicament els drets d'explotació. Què s'entén per drets d'explotació? L'autor té els drets d'explotació de la seva obra, de qualsevol forma i per qualsevol mitjà. Aquests drets inclouen la seva facultat d’autoritzar-ne la reproducció, la distribució, la comunicació pública i la transformació. Una obra no pot ser explotada sense la seva autorització, excepte en determinats casos previstos en la llei. Què és el domini públic? És la situació en què queden les obres literàries, artístiques o científiques quan venç el termini de protecció dels drets econòmics o d’explotació. Una obra que es troba en domini públic pot ser explotada lliurement, però n'hem de respectar l'autoria i la integritat. En la legislació espanyola els drets d'explotació superen la vida de l'autor, i es mantenen fins a 70 anys després de la seva mort. Passat aquest període, l'obra passa a ser de domini públic. Què és el copyright? És la fórmula anglosaxona que es fa servir per designar únicament els drets d'explotació d'una obra, no els drets morals. Estrictament “copyright” significa dret de còpia. De fet aquest dret és considerat el bàsic, previ a qualsevol explotació, i d’aquí que s’hagi agafat com a identificador del conjunt de drets d’explotació. El símbol © associat a un nom indica la titularitat de drets d'explotació. La seva utilització no és obligatòria. Normalment, encara que no necessàriament, el símbol © va seguit de l'expressió "tots els drets reservats". També es fa servir per recordar drets d’altres persones que han intervingut en la divulgació de l’obra, com per exemple l’autor de la traducció o bé l’editorial que publica el llibre. Què és el dret de cita? L'article 32 de la Llei de Propietat Intel·lectual recull el dret de cita, que permet incorporar fragments d'obres protegides als documents o materials que elaboreu. S'exclouen els llibres de texts i manuals universitaris. Quant de temps tindré el dret d'explotació de la meva obra quan la publiqui? Els drets d'explotació superen la vida de l'autor, i es mantenen fins a 70 anys després de la seva mort. Passat aquest període, l'obra passa a ser de domini públic. Com puc conservar els drets d’ús de la meva obra? Tots els drets d'explotació són de l'autor, que els pot cedir a canvi d'alguna compensació o bé gratuïtament. Per evitar cessions en exclusiva involuntàries, podeu utilitzar algunes eines com Scholar’s Copyright Addendum Engine de Science Commons, que genera un PDF que s’annexa als acords de copyright dels editors, una eina amb valor legal que us assegura poder retenir determinats drets. Scholar's Copyright Addendum Engine: http://scholars.sciencecommons.org Model de llicència JISC: http://copyrighttoolbox.surf.nl/copyrighttoolbox/authors/licence Llicències Creative Commons: http://cat.creativecommons.org/llicencia Materials localitzats a internet Tot i l'aparença de lliure ús de les obres divulgades per internet, en realitat només poden ser emprades en les condicions que estableixin els seus titulars. Cal, doncs, fer atenció a la informació relativa als drets de propietat intel·lectual que figuri a la pàgina en qüestió. Més informació - Real Decreto Legislativo 1/1996, de 12 de abril, por el que se aprueba el texto refundido de la Ley de Propiedad Intelectual - Propiedad Intelectual. lnformación general. Ministerio de Cultura - Drets d'autor a la universitat (UAB) - Propietat intel·lectual i drets d'autor (UAB)


text: Ayxun ibn Sulayman ibn Yaqdhan al-Arabí Ayxun ibn Sulayman ibn Yaqdhan al-Arabí (en àrab عيشون بن سليمان بن يقظان العرابي, ʿAyxūn ibn Sulaymān ibn Yaqẓān al-ʿArābī) (segles VIII-IX), més conegut com a Ayxun o Aissó, era probablement fill del valí de Barcelona Sulayman ibn Yaqdhan al-Kalbí al-Arabí.[1][2] Fou conegut per encapçalar la rebel·lió contra Bernat de Septimània al comtat d'Osona, entre el 826 i el 827. La seva personalitat és controvertida. Les notícies d'Ayxun provenen bàsicament de l'obra de l'historiador àrab Al-Udhrí, que justament és un autor ben documentat. La identificació d'Ayxun amb Aissó no s'ha pogut confirmar fefaentment i es podria tractar de dues persones diferents amb nombroses coincidències biogràfiques i semblances personals. Ramon d'Abadal i de Vinyals pensa que Aissó era un magnat got,[3] potser lloctinent o fidel de l'ex-comte de Barcelona Berà. D'altres l'identifiquen amb el fill de Sulayman al-Arabí i germà de Matruh, valí de Barcelona des d'almenys el 777 fins al 780. Taula de continguts Aliat de Carlemany[modifica | modifica el codi] Ayxun, juntament amb el seu pare Sulayman i el seu germà Matruh, es va unir a l'exèrcit de l'emperador Carlemany que es dirigia cap a Saragossa el 778. Com que Saragossa no es va sotmetre, l'emperador va agafar com a ostatges alguns dels aliats que l'havien informat malament, entre ells Sulayman al-Arabí. Ayxun y el seu germà Matruh es van aliar als bascons i a Roncesvalls van derrotar l'exèrcit franc (778) i van alliberar al seu pare. Arran de l'assassinat del seu pare Sulayman l'any 780 per ordre del vali de Saragossa Hussayn al-Ansarí, Ayxun va canviar de bàndol i va prometre fidelitat a l'emir de Còrdova, Abd-ar-Rahman I. Poc després, el 781, va participar en l'assalt que l'emir va dur a terme contra Saragossa i que va obligar Hussayn a sotmetre's, així com va intervenir en l'expedició posterior als territoris bascons i a la Cerdanya, per acabar a Barcelona on el seu germà Matruh va reconèixer l'autoritat de l'emir, al mateix temps que l'emir el confirmava en el càrrec. Capturat per Carlemany[modifica | modifica el codi] Despres del 785 es perd la pista d'Ayxun. Ara bé, s'especula que Ayxun podria haver estat capturat durant la Conquesta de Girona[1] pels francs i enviat a Aquisgrà. D'aquí s'hauria escapat el 826, ja vell, arribant a la Marca Hispànica, a la regió de Vic. La revolta d'Aissó[modifica | modifica el codi] Les guarnicions dels castells li eren favorables per lleialtat a Berà, i se li van unir en la revolta en contra del nou comte, Bernat de Barcelona. Solament el castell de Roda de Ter es va resistir i fou destruït pels sublevats. Molts gots nobles es van unir a Aissó i entre ells Guillemó o Guillemundus, fill de Berà, que era comte de Rasès i Conflent. Fins i tot es varen reclutar musulmans partidaris de la pau amb els francs. Des de la zona central que ocupava, Aissó va sotmetre a càstig el comtat de Cerdanya i la regió del Vallès. Bernat, que no tenia encara els trenta anys, va demanar ajuda a l'Emperador Lluís el Pietós i la va rebre, bastant minsa però suficient per tenir a ratlla els rebels; també el van ajudar alguns nobles locals gots o hispani. Per això Aissó es va veure obligat a sol·licitar ajuda de l'emir de Còrdova, Abd-ar-Rahman II, al que va enviar una ambaixada presidida pel seu germà. L'emir va enviar al general Ubayd-Al·lah Abu-Marwan conegut també com a Al-Balansí (de València), que va arribar a Saragossa el maig del 827. D'allí va passar a territori del comtat de Barcelona, arribant a la capital a l'estiu, i assetjant-la però sense èxit, saquejant, això sí, els voltants. Van passar llavors a Girona que tampoc van poder ocupar (10 d'octubre del 827). Lluís el Pietós, mentrestant, assabentat de la incursió musulmana, va ordenar al seu fill Pipí I d'Aquitània, i als comtes Hug de Tours i Matfred d'Orleans, el reclutament d'un exèrcit, però el reclutament fou lent i quan va estar format Abu Merwan ja estava retornant a territori musulmà. Els rebels abandonaren el país amb ells. Exili a Còrdova[modifica | modifica el codi] Ayxun va exiliar-se a Còrdova el 827 i hi va morir per odre de l'emir que sospitava que formava part d'una conspiració. El problema historiogràfic[modifica | modifica el codi] La revolts d'Aissó, es coneix a partir de diverses fonts franques com els Annals Reials i l'Astrònom, i de diverses notícies d'historiadors musulmans. Ha estat estudiat pels historiadors Ausiàs i Abadal, que han apuntat per una revolta visigòtica davant l'ocupació franca; i per l'arabista Codera, que cregué que les fonts franques havien interpretat un episodi de lluites entre francs i musulmans com una revolta d'un cabdill got que no havia existit mai. Codera cregué que Aissó era Aysun, un valí musulmà de Barcelona, però aquesta interpretació s'ha considerat parcialment errònia pels historiadors, que s'han decantat més per les hipòtesis d'Abadal i Auzias. Les notícies aportades per Al-Udri[modifica | modifica el codi] Aquest geògraf i historiador va fer una descripció de la revolta d'Aissó i Guillermó. Parla d'Aysun, un personatge que va lluitar contra els francs i que va ser empresonat però que es va escapar en canviar-se pel seu criat a la presó. El problema que tenim és que no sabem si Aysun era el rebel Aissó. Al-Udri es va basar en fonts d'Iza al-Razí, que ja s'havia basat al seu torn en fonts dels Annals de la Marca. Aquest fet és un problema, ja que Iza al-Razí descriu esdeveniments molt anteriors a la seva època i, en canvi, els Annals Reials dels francs, recullen informació molt més directa. Un altre problema és que Al-Udri ofereix notícies més concises de la zona navarro-aragonesa que no pas quan parla de Catalunya. A més, s'ha d'assenyalar el desfasament cronològic de les narracions d'Al-Udri que semblen correspondre a moments anteriors al 785, mentre les fonts franques corresponen als anys 826-827. Ara bé, també hi ha arguments a favor d'una identitat temàtica entre els relats d'uns i altres. La semblança dels noms de les dues històries és un fet recalcable que podria revalorar la hipòtesi de Codera. A més, els dos Aissó i Aysun eren personatges de la cort carolíngia que havien escapat furtivament de la presó per reaparèixer al cap de poc temps a Catalunya i aixecar una revolta contra els francs. Referències[modifica | modifica el codi] - Teresa-Maria Vinyoles, Història medieval de Catalunya, p.32 - Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 18; entrada "Aissó, revolta d'" - d'Abadal i de Vinyals, Ramon. El domini carolingi a Catalunya (en català). Institut d'Estudis Catalans, 1986, p.86-92. ISBN 84-7283-082-9. |Precedit per: Bernat de Septimània |Comte d'Osona (en rebel·lia) 826–827 |Succeït per: Regió despoblada fins a la repoblació de Guifré I (886)


text: Diac El diac o diode for alternating current (díode per corrent alterna) és un dispositiu semiconductor de dues connexions. És un díode bidireccional disparable que condueix el corrent elèctric tan sols després d'haver-se superat la seva tensió de sortida, i mentre el corrent circulant no sigui inferior al valor característic per aquest dispositiu. El comportament és el mateix per a les dues direccions del corrent. La majoria dels DIACS tenen una tensió d'activació al voltant de 30 V. En aquest sentit, el seu comportament és similar (però controlat de forma molt més precisa i a una tensió menor) a una làmpada de neó. Consta de dos terminals, anomenats ànode i càtode. Actua com un interruptor bidireccional el qual s'activa quan el voltatge entre els seus terminals arriba al voltatge de ruptura, aquest voltatge pot estar entre els 20 i els 36 volts segons la referència. El DIAC és bàsicament una combinació paral·lela inversa de dos terminals de capes de semiconductors que permeten l'encesa en qualsevol direcció. Les característiques dels dispositiu mostren que hi ha un voltatge de ruptura en ambdues direccions. Aquesta possibilitat d'encesa en qualsevol direcció pot ser utilitzada al màxim per aplicacions de corrent altern. |A Diachi ha contingut multimèdia relatiu a:|