Qui somPresentacióQuè hi trobareu?On som?ProgramesCivisme i ConvivènciaDonesGent GranPersones amb DiscapacitatNova CiutadaniaSolidaritat i CooperacióParticipació CiutadanaServeisConsellsConsell de les DonesConsell de la Gent GranTaula Nova CiutadaniaConsell de Persones amb DiscapacitatEl Prat SolidariPunt SolidariPunt SolidariXarxa Solidària del PratRecollida d'excedentsActivitats SolidàriesAgendaNotíciesFormacions per a EntitatsContactar Dades de contacteCases d'en PuigPl. de l'Agricultura, 408820 - El Prat de LlobregatTel. 93 379 00 50 ext.: 5600 Font: Agenda Ciutadania Agenda Proposta: Les botigues de Jaume Casanovas i entorn del Cèntric recullen aliments pel Punt SolidariLloc: Botigues del Carrer Jaume Casanovas i entorn del Cèntrichorari comercial Data d'inici: 24-05-2013 Data de finalització: 01-06-2013 Veure a la web original 24/05/2013Taller familiar: Dansa oriental amb Samira StellaLloc: A les 17:30 hores Data d'inici: 24-05-2013 Data de finalització: 24-05-2013 Amb Samira Stella, ballarina. Tallers, en format familiar, oberts a totes les mares, pares, cuidadores/ors, tietes, tiets, avis, àvies... Aquesta iniciativa, vol fomentar espais de trobada i interrelació, amb l'interès de gaudir de forma "activa" en companyia dels infants. L'assistència al taller familiar és gratuïta, la única cosa que us demanem és col.laboració al recapte d'aliments per al Punt Solidari del Prat. Us demanem que porteu llet o sucre el dia del taller, a Cases d'en Puig. Podeu aprofitar per conscienciar el vostre infant de la importància del menjar. Dins de la campanya "Fem Comunitat, ningú no s'ha de quedar fora" Inscripció: Entrada gratuïta Observacions: Cal inscripció prèvia a dones@elprat.cat o tel. 93 379 00 50 extensió 5600 / 5603. Places limitades Annex (pdf 228.41 KB) Veure a la web original 25/05/2013Spinning Solidari: Festa Major del carrer Ferran PuigLloc: Carrer Ferran Puigde 11h a 14h Entrada gratuïta Veure a la web original 29/05/2013El paper de les Associacions de Veïns davant la crisiLloc: Punt Solidari del Prat17:30h Taula rodona per a reflexionar conjuntament sobre el paper que juguen les associacions de veïns davant la crisi econòmica i social. Aprofitarem per conèixer el Punt Solidari del Prat i estudiarem possibles vies de col·laboració. Veure a la web original 29/05/2013Ràdio: El programa d'aquí i d'allà del Prat Radio s'apropa al Punt SolidariLloc: El Prat Radio19:00h Entrada gratuïta Veure a la web original 29/05/2013Taller: Conflictes/oportunitats en l'àmbit familiarLloc: Cases d'en Puig. Serveis de ciutadaniaA les 19:00 hores Data d'inici: 29-05-2013 Data de finalització: 29-05-2013 A càrrec dels Serveis Municipals de Mediació. En aquest taller es facilitaran eines per a l’abordatge de diferents situacions que es poden produir a l’àmbit familiar, que sovint ens esgoten, però poden ser veritables oportunitats de creixement i portes obertes a la millora de les relacions familiars. Alguns exemples: els filles i les filles es fan grans, volen incrementar la seva autonomia i llibertat la qual cosa genera certes inquietuts i requereixen alguns ajustos. Per la situació actual, algunes famílies veuen la necessitat de "re-agrupar-se" la qual cosa necessita de l’establiment de noves formes d’organització, funcionament i l'esforç generós per part de totes les persones implicades. Les persones assistents podran assistir al taller "Tècniques de benestar a través de la reeducació corporal"que es farà durant elmes de juny al CEM Estruch Inscripció: Observacions: Es recomana la inscripció prèvia a dones@elprat.cat o tel. 93 379 00 50 extensió 5600. Ludoteca infantil per a infants a partir de 3 anys, amb demanda prèvia (mínim 3 dies d'antelació). Veure a la web original 31/05/2013Acte Central: Recollida d'Aliments als supermercats del PratLloc: Supermercats del Prat de Llobregatdivendres tarda En breu es publicarà el llistat d'establiments on hi haurà un punt de recollidaMés informació del Punt Solidari Veure a la web original 31/05/2013Taller familiar: ZumbaLloc: Plaça de l'AgriculturaA les 17:30 hores Data d'inici: 31-05-2013 Data de finalització: 31-05-2013 Tallers, en format familiar, oberts a totes les mares, pares, cuidadores/ors, tietes, tiets, avis, àvies... Aquesta iniciativa, vol fomentar espais de trobada i interrelació, amb l'interès de gaudir de forma "activa" en companyia dels infants. Veure a la web original 01/06/2013Acte Central: Recollida d'Aliments als supermercats del PratLloc: Supermercats del Prat de LlobregatDissabte tot el dia En breu es publicarà el llistat d'establiments on hi haurà un punt de recollidaMés informació del Punt Solidari Veure a la web original 01/06/2013Rua Solidària pels supermercats del PratLloc: Carrers del Prattot el dia Els tabalers del Pollo de la colla de diables del Prat realitzaran una tabalada pels carrers del Prat tot animant la recollida d'aliments a la porta dels principals supermercats del Prat. Entrada gratuïta Veure a la web original 01/06/2013Recollida d'aliments a la Cloenda Jocs Esportius Escolars Fútbol SalaLloc: Complex Esportiu Municipal Julio Méndezde 9 a 14h Entrada gratuïta Veure a la web original 01/06/2013Festiball de Primavera Jaume Casanovas col·labora amb el Punt SolidariLloc: Carrer Jaume Casanovastot el dia Participa amb el Punt Solidari i l'Associació de Comerciants Jaume Casanovas,dins dels actes que es duràn a terme el pròxim dia 1 de Juny durantel 2on Festiball de Primavera Jaume Casanovas. Recollida d'aliments a les botigues del carrer i Spinning Solidari a la plaça de l'agricultura. Veure a la web original Proposta: Recollida de productes d'higiene als centres educatius del PratLloc: Centres Educatius del Prat Data d'inici: 03-06-2013 Data de finalització: 07-06-2013 La comunitat educativa del Prat: escoles, instituts, llars d'infants, EOI, Escola d'adults participen amb la Campanya Fem Comunitat organitzant una recollida de productes d'higiene conjuntament entre alumnes, professorat, pare si mares dels centres. Veure a la web original Proposta: Marina Solidaritza't, els comerciants de la carretera de Marina recullen aliments pel Punt SolidariLloc: comerços carretera de Marinahorari comercial Data d'inici: 03-06-2013 Veure a la web original 07/06/2013Taller familiar: Flamenc, amb Mavi GarcíaLloc: A les 17:30 hores Data d'inici: 07-06-2013 Veure a la web original 12/06/2013Gent Gran: Caminada Final de la Diputació: Vilanova del CamíLloc: Cases d'en Puig, Cases d'en Puig. Serveis de ciutadaniaA les 08:30 hores Caminada del Cicle de Passejades de la Diputació de Barcelona "A cent cap als cent".Inscripcions: Programa de Lleure de la Gent Gran.Places limitades.Preu: 4 euros. Veure a la web original 12/06/2013Gent Gran: Sortida: Ruta històrica per la Barceloneta (Barcelona)Lloc: Estació de Renfe, Cases d'en Puig. Serveis de ciutadaniaA les 09:30 hores Itinerari guiat per conèixer com eren els carrers, les platges i qui ha estat la gent del barri.Informació i inscripcions: Programa de lleure de la Gent Gran.Places limitades.Preu: 2 eur Lloc de sortida: Esatació de RenfeHora Sortida: 9: 30 hores Veure a la web original 19/06/2013Gent Gran: Matí de la Gent GranLloc: Parc Fondo d'en Peixo, Cases d'en Puig. Serveis de ciutadaniaA les 10:00 hores Exhibicio de les activitats de lleure:grups d'activitats fisica, balls, talelrs de treballs manuals, etc.Programa de radio en directe. Amb la participació de les entitats de la gent gran del Prat.Parc Fondo d'en PeixoA partir de les 10 h Veure a la web original 19/06/2013Gent Gran: Cinema "El Cuarteto"Lloc: Cinema Capri, Cases d'en Puig. Serveis de ciutadaniaA les 19:00 hores Cine: "El cuarteto"Cinema Capri. A les 19 hEntrada lliure a partir de 60 anys. Veure a la web original 20/06/2013Gent Gran: Xerrada: Economia domèsticaLloc: Cases d'en Puig, Cases d'en Puig. Serveis de ciutadaniaA les 10:00 hores Itinerari guiat per conèixer com eren els carrers, les platges i qui ha estat la gent del barri.Informació i inscripcions: Programa de lleure de la Gent Gran.Places limitades.Preu: 2 eur Lloc de sortida: Esatació de RenfeHora Sortida: 9: 30 hores


Juliol 2018 | España Estás aquí: Home > Paraula de Vida > Juliol 2018 «En tens prou amb la meva gràcia. En la feblesa es manifesta plenament el meu poder» (2 Cor 12,9) A la segona carta a la comunitat de Corint, l’apòstol Pau debat amb alguns que qüestionen la legitimat de la seva activitat apostòlica, però no es defensa enumerant els propis mèrits i èxits; ans al contrari, posa en relleu el que Déu ha obrat en ell i a través d’ell. Pau es refereix a una experiència mística, de profunda relació amb Déu1, però tot seguit comparteix el seu patiment per una “espina” que el turmenta. No explica exactament de què es tracta, però es comprèn que és una dificultat greu que podria limitar-lo en la seva tasca d’evangelitzador. Per això, ens confia que ha demanat a Déu que l’alliberi d’aquest impediment; tanmateix, la resposta que rep de Déu és desconcertant: «En tens prou amb la meva gràcia. En la feblesa es manifesta plenament el meu poder» Tots experimentem contínuament les nostres fragilitats físiques, psicològiques i espirituals, i les dels altres, i veiem al voltant nostre una humanitat que sovint sofreix i està perduda. Ens sentim febles i incapaços de resoldre aquestes dificultats, fins i tot d’afrontar-les, i ens limitem, com a màxim, a no fer mal a ningú. En canvi, aquesta experiència de Pau ens obre un horitzó nou: reconeixent i acceptant la nostra feblesa, podem abandonar-nos plenament en els braços del Pare, que ens estima tal com som i vol sostenir-nos en el nostre camí. De fet, prosseguint aquesta carta afirma: “És quan soc feble que sóc fort” . En aquest sentit, Chiara Lubich va escriure: «[...] La nostra raó es rebel·la, davant d’una afirmació semblant, perquè hi veu una contradicció flagrant o senzillament una paradoxa agosarada. En canvi, expressa una de les veritats de la fe cristiana. Jesús ens l’explica amb la seva vida i sobretot amb la seva mort. Quan va complir l’Obra que el Pare li va confiar? Quan va redimir la humanitat? Quan va vèncer el pecat? Quan va morir a la creu, anihilat, després de cridar: “Déu meu, Déu meu, per què m’has abandonat?”. Jesús va ser més fort precisament quan va ser més feble. Jesús hauria pogut donar origen al nou poble de Déu amb la seva predicació exclusivament, o amb algun miracle més o algun gest extraordinari. En canvi, no ho va fer així. I no ho va fer perquè l’Església és obra de Déu i és en el dolor i solament en el dolor que floreixen les obres de Déu. Així, doncs, en la nostra feblesa, en l’experiència de la nostra fragilitat s’amaga una ocasió única: la d’experimentar la força del Crist mort i ressuscitat (...)». És la paradoxa de l’Evangeli: als mansos se’ls promet la terra en herència; Maria, en el Magníficat, exalta la potència del Senyor, que pot expressar-se totalment i definitiva en la història personal i en la història de la humanitat, precisament en l’espai de la petitesa i de la total confiança en l’acció de Déu. Comentant aquesta experiència de Pau, Chiara afegia: «[...] l’elecció que nosaltres cristians hem de fer és totalment contrària a la que es fa ordinàriament. Aquí es va a contra corrent, realment. L’ideal de vida del món, en general, consisteix a tenir èxit, poder, prestigi... Pau, al contrari, ens diu que cal gloriar-se de les febleses [...]. Confiem en Déu. Ell obrarà sobre la nostra feblesa, sobre el nostre no-res. I quan és Ell qui actua, podem estar segurs que realitza obres que valen, que irradien un bé que perdura i que busca les veritables necessitats dels individus i de la col·lectivitat». 6 Cf. C. Lubich, Dio opera sulla nostra debolezza, Città Nuova, 26 (1982), 11/12, p.59


Manteniment industrial a Malgrat de Mar - Barcelona - Tallerspacs TALLERS PACS - Manteniment industrial professional - manteniment industrial caldereria - treballs en acer i alumini - manteniment industrial de cellers MANTENIMENT INDUSTRIAL A MALGRAT DE MAR A Tallers Pacs estem especialitzats en el manteniment industrial a Malgrat de Mar. La nostra experiència ens permet oferir un servei professional de la màxima qualitat. El nostre equip humá compte una àmplia experiència en diversos sectors. Som experts en manteniment industrial calderaría, oferint muntatge i reparació incloent el desmuntatge i trasllat de maquinària vella. Tallers Pacs, manteniment industrial caldereria al seu abast. EL MILLOR MANTENIMENT INDUSTRIAL A MALGRAT DE MAR A Tallers Pacs som especialistes en manteniment industrial a Malgrat de Mar, els nostres clients i experiència avalen la nostra professionalitat i el nostre servei. Realitzem treballs de metalmecánica, aplicacions especials, trasllats, urgències, avaries, manteniment caldereria i actualitzem els seus equips per poder gaudir de les noves tecnologies. A Tallers Pacs, gaudirà d'un servei de manteniment industrial a Malgrat de Mar a l'alçada de les seves necessitats i amb la millor relació qualitat-preu. Manteniment industrial al Penedès i la seva evolució (2) Manteniment industrial al Penedès i la seva evolució (1) Multa de 54 milions a empreses de manteniment industrial Treballs en acer inoxidable


La rica parla de la Vall de Benasc, segons un professor de la Universitat de Castelló El professor d'Història del Dret a la Universitat Jaume I de Castelló Vicent Baydal ha explicat com és la parla de la Vall de Benasc. En una piulada aquest dissabte, el professor ha compartit un vídeo on mostra com es parla. "És un parlar de transició entre el català i l'aragonès que tant recorda en moltes coses al nostre valencià (que som, precisament, fills d'una barreja medieval sobretot de catalans i aragonesos...)", ha indicat. I així parlen a la vall de Benasc, eixe parlar de transició entre el català i l'aragonès que tant recorda en moltes coses al nostre valencià (que som, precisament, fills d'una barreja medieval sobretot de catalans i aragonesos...). pic.twitter.com/MGNTSGEWTo — Vicent Baydal (@vicentbaydal) 1 de febrer de 2019 País Valencià La llengua dels valencians Àngel Martínez País Valencià L’Acadèmia Valenciana de la Llengua critica el PP i Ciutadans per l’ús electoral del valencià Àngel Martínez


Semedo, tremola: el millor Sergi Roberto ha tornat Sergi Roberto, durant un partit aquesta temporada | FC Barcelona El lateral de Reus està encadenant una sèrie de bones actuacions que faran que la titularitat de la banda dreta estigui molt disputada quan el portuguès es recuperi En un partit on el trident del Barça ha aconseguit cinc gols i Messi ha brillat com en les grans ocasions, es fa difícil fixar-se en un altre jugador que no sigui un davanter. Però val la pena fer un esforç i posar el focus en l’actuació de Sergi Roberto, que ja acumula algunes jornades a un nivell molt alt. El de Reus ni ha assistit ni ha marcat, tot i que ho ha estat a punt de fer en més d’una ocasió, però el seu joc ha estat determinant pel gran resultat que ha aconseguit el conjunt blaugrana davant del Mallorca. En el partit del Camp Nou, Roberto ha fet molt mal per la banda dreta i ha estat un dels grans responsables de dotar el Barça del ritme frenètic que ha tret de polleguera el conjunt illenc, especialment en la primera meitat del duel. Ha estat el jugador blaugrana que més vegades ha tocat la pilota, amb un total de 111 ocasions, que suposen un 8,5% de tota la possessió del partit, i només ha errat vuit passades de 90. És probable que la lesió de Semedo, a priori una mala notícia pel club, hagi causat que el nivell de Roberto torni a estar en quotes molt altes. Hi ha gent que juga millor sota pressió i gent que és tot el contrari. Al lateral català sembla que li ha sentat molt bé la falta de competència a la banda dreta i juga molt més relaxat. Quan torni el portuguès, Roberto haurà de ser capaç de mantenir-se en la mateixa línia per guanyar-li la titularitat. Messi ofereix la seva sisena Pilota d’Or al Camp Nou L'argentí ha celebrat, abans del partit contra el Mallorca, la fita històrica amb la seva afecció


Amants del ciclisme autèntic, la bicicleta és el nostre estil de vida. No hi ha res millor que gaudir de bons moments al damunt d’una bici, i a la Unió Ciclista les Franqueses ho tenim molt clar: Si ets dels que t’agrada fer un simple tomb amb bicicleta, una ruta amb els amics i companys de club, dels que prefereixen patir com un valent/a pedalant, o vas a la feina a cop de pedal, llavors ets un dels nostres! A la UCF hi ha lloc per a tots! Fes-te soci/a de la Unió Ciclista les Franqueses i gaudeix de descomptes exclusius en activitats de club, preus especials en les nostres competicions i ofertes exclusives de les empreses col·laboradores. També t’enviarem informació per estar al dia de totes les activitats i sortides programades segons nivells i modalitats, així com pels més petits. I el més important de tot, podràs ser partícep en la presa de decisions de cara a les noves La qüota anual de soci/a de la UCF és de 20€, que s’hauran de fer efectius personalment al mostrador de Bicicletes Segú, seu de la Unió Ciclista les Franqueses. Omplint aquest formulari agilitzarem el tràmit per quan vinguis a donar-te d’alta:


Sanjosex i Belda, principals ambaixadors del projecte Càntut. Belda & Sanjosex presenten aquest divendres “Càntut” a l’Auditori de l’Ateneu de Banyoles El disc recull les cançons populars més recordades per la gent gran de les comarques gironines i reivindica el lligam amb la cultura catalana. L’any 2016 va néixer el projecte Càntut, cançons i músiques dels avis amb l’objectiu de recollir i difondre la música popular i tradicional recordada per la gent més gran de les comarques gironines, i reivindicar així unes cançons i uns repertoris musicals lligats a la cultura catalana. Es consolidava, així, la iniciativa engegada l’any 2012 pel banyolí Albert Massip, que va començar a recollir aquestes cançons de la cultura popular. Carles Sanjosé –ànima del grup Sanjosex- i l’acordionista diatònic Carles Belda (Pomada, Mesclat, el Conjunt Badabadoc...), han esdevingut els principals ambaixadors del projecte, adaptant una quinzena de cançons entre el miler que es recullen al seu cançoner online (www.cantut.cat). En l’aventura també hi han involucrat dos osonencs: la violinista Coloma Bertran i el multiinstrumentalista Jordi Casadesús, amb qui han portat les tonades a una nova dimensió, sempre amb un peu aferrat a la tradició i l’altre jugant a l’avantguarda. Millor disc folk Reconegut amb el Premi Enderrock al millor disc folk 2017 segons la crítica, el treball es presenta aquest divendres a l’Auditori de l’Ateneu de Banyoles. A més, El disc Càntut també ha estat distingit amb el Premi Teresa Rebull que atorga la Fira Mediterrània.El programador de músiques modernes a l’Auditori i un dels responsables del projecte Càntut, Francesc Viladiu, ha explicat que a Banyoles Belda i Sanjosex actuaran en format quartet, acompanyats de Coloma Bertran i Jordi Casadesús. El concert a Banyoles és aquest divendres a les 9 del vespre i s’emmarca en la programació de Sant Jordi a la ciutat. Previ al concert, la setmana passada, els dos responsables del Càntut, Albert Massip i Francesc Viladiu, van dur a terme una xerrada sobre com va néixer i els objectius del projecte. Les entrades per al concert tenen un preu de 10 euros anticipades i 13 a taquilla; es poden comprar anticipadament per Internet al web www.cultura.banyoles.cat i a l’Oficina d’Atenció Ciutadana de l’Ajuntament. TAGS: Càntut, música, avis


25 MILLORS PAPERS PER A ACTRIUS NEGRES - CELEBRITAT Principal Celebritat 25 millors papers per a actrius negres Es critica a Hollywood que no ofereixi rols complexos i rics per a les actrius negres. Però, de tant en tant, hi ha papers inoblidables; les rares gemmes que qualsevol actriu negra mataria per aconseguir. Aquí hi ha 25 candidats. 01Kerry Washington com a Olivia Pope a Escàndol Kerry Washington 02Angela Bassett com a Tina Turner Què té això a veure amb l'amor? Angela Bassett estava tan dedicada a interpretar a Tina Turner que sovint es perdia en el paper, va recordar la co-estrella Laurence Fishburne. És com si Angela ja no hi fos, va dir a EW . Per la seva interpretació, Bassett va ser nominada a l'Oscar i es va convertir en el primer afroamericà a guanyar el Globus d'Or a la millor actriu en un musical o comèdia cinematogràfica. 03Pam Grier com Foxy Brown Una dona negra de parla dura que maneja armes de foc i que no pren presoners. Anys després, Foxy Brown segueix sent l’epítome del poder de les noies. 04Diana Ross com a Billie Holiday a Lady Sings the Blues Abocant passió i dolor a la seva interpretació de Billie Holiday el 1972 Lady Sings the Blues, Diana Ross va passar de Motown a Hollywood, aconseguint una nominació a l’Oscar a la millor actriu i un dels seus àlbums més venuts pel camí. 05Nichelle Nichols Tinent Uhura de Star Trek Com a oficial de comunicacions el tinent Nyota Uhura a la icònica sèrie, Nichols es va convertir en la primera actriu negra que va fer un paper que no era de servitud. El tinent Uhura era dur, independent i orientat a la carrera, una raresa a la televisió de la xarxa als anys 60. 06Adepero Oduye igual a Paria Aquesta història de la majoria d’edats explora la sexualitat de les dones negres d’una manera rarament vista a la pantalla gran. Adepero Oduye interpreta magistralment Alike, una adolescent de Brooklyn que aprèn a abraçar la seva identitat de lesbiana. 07Zoe Saldana com a Nina Simone Tot i que ja està envoltat de polèmica, el torn de Saldana com a brillant Nina Simone en el proper biopic és sens dubte un paper cobejat pels estàndards de Hollywood. calendari concurs de ball starpower 2017 08Tracee Ellis Ross com Joan Clayton a Novies Bonic, segur, amb talent i envoltat de germanes amigues que donen suport, Joan Clayton era la noia per excel·lència de la carrera amant de la diversió que molts de nosaltres esperàvem convertir-nos. 09Truca a Gurira com a Michonne Els morts vivents Qui és l'assassí de zombis més estimat i dolent del drama post-apocalíptic tan popular? És Michonne de Gurira, que va fer el seu debut molt esperat a l’estrena de la temporada 3 per a delit dels fanboys i les noies de casa. Pàgina del gen / AMC.com 10Jada Pinkett Smith a HawthoRNe Christina Hawthorne, una infermera en cap de l’hospital de Virgínia, va dirigir el drama mèdic desaparegut amb passió, dedicació i molta moxia. 11Halle Berry com a Dorothy Dandridge a Us presentem Dorothy Dandridge En aquesta pel·lícula de HBO sobre Dandridge, la primera dona afroamericana nominada al Premi de l'Acadèmia a la Millor Actriu, Berry va fer un homenatge a l'estrella que va obrir tantes rutes per a ella i per a altres actrius negres a Hollywood avui. Berry va guanyar els premis Emmy, Globus d’Or i SAG pels seus esforços. 12Phylicia Rashad com a Clair Huxtable a El Cosby Show Com The Cosby Show’s Clair Huxtable, l’actriu Phylica Rashad, guanyadora del premi Tony, va ser la mare preferida de tots els anys 80. Clair era un antídot de benvinguda en una època en què una dona negra amb poder era una raresa a la xarxa de televisió. Tenia una família bonica (i estable) i una carrera exitosa. S'està carregant el reproductor ...13Queen Latifah com a Cleo a Posa-ho en marxa Probablement un dels pocs casos de lesbianes negres en una pel·lícula principal, Cleo de Queen Latifah és cru i sense disculpes. A diferència dels seus amics, el motiu de Cleo per robar bancs és clar: li agrada l’estil de vida i la felicitat temporal que poden comprar els diners. 14Whoopi Goldberg com Miss Celie a El color porpra La novel·la d’Alice Walker del 1982 El color porpra va guanyar el Premi Pulitzer de ficció el 1983 (Walker va ser la primera dona negra a guanyar) i després es va convertir en la icònica pel·lícula protagonitzada per Whoopi Goldberg com a Celie en el seu paper innovador. 15Oprah Winfrey com a Sofia a El color porpra Oprah Winfrey va dedicar una gran quantitat de treballs a convertir Sofia en un dels personatges femenins més intrigants del cinema negre. A la seva manera, i tot i que la posa en problemes, la senyoreta Sofia utilitza la seva asertivitat per lluitar contra el racisme i el domini masculí. 16Kimberly Elise com a Denver a Estimats En l’adaptació cinematogràfica de la novel·la guanyadora del premi Pulitzer de Toni Morrison, Kimberly Elise ofereix una interpretació magistral com Denver, la tímida i fràgil filla de Sethe (interpretada per Oprah Winfrey). 17Jurnee Smollett com a Eve Batiste a Eve’s Bayou Eve Batiste (Smollett), la nena més intuïtiva de deu anys que coneixerem mai, intenta entendre la seva família complexa i la mort del seu pare, aprofundint en les profundes tradicions de Louisiana. L’estiu que vaig matar el meu pare, tenia deu anys, declara ella amb convicció, en un dels papers més fascinants que hagi estat habitat per una jove actriu negra. 18Nia Long com Nina Mosley a Estima Jones Confia en Nia Long per convertir Nina Mosley en un dels personatges més estimats de la pel·lícula. La nova cara de Mosley és la veu d’innombrables tipus creatius i joves: qualsevol persona que persegueixi una carrera de somni (i un somni) a la gran ciutat. 19Sanaa Lathan com Monica Wright a Amor i bàsquet Com Monica Wright, Sanaa Lathan participa en els jocs de bàsquet més sexy de la història. És tan apassionada per l’esport com l’amor de la seva infància, Quincy. 20Emayatzy Corinealdi com Ruby a Al mig del no-res L’actriu Emayatzy Corinealdi brilla com Ruby, una infermera que lluita en una cruïlla de camins: hauria de continuar al costat del seu marit empresonat, per al qual ja ha sacrificat els seus somnis, o ha de fer moviments cap a la construcció d’una nova vida? Ruby és un personatge totalment realitzat i matisat, i la pel·lícula s’endinsa en tots els seus aspectes: els seus profunds pous d’amor, anhel i resistència. Cortesia de 'Middle of Nowhere' 21Cicely Tyson com a Jane Pittman Pel paper principal de la pel·lícula de televisió L’autobiografia de la senyoreta Jane Pittman , Tyson va retratar a un antic esclau que va viure tant de Jim Crow com de l'era dels drets civils. L’actriu, representada aquí, prenent una copa d’una font d’aigua només blanca, de 19 a 111 anys, i va guanyar dos premis Emmy pel seu treball. 22Diahann Carroll a Julia Amb Julia , Carroll es va convertir en la primera dona negra a dirigir una sèrie de televisió. L’espectacle, que es va estendre del 1968 al 1971, es va centrar en la infermera vídua que lluitava per criar el seu fill i integrar-se amb els seus veïns en el seu enclavament exclusivament blanc. 23Keke Palmer com Akeelah a Akeelah i l’abella Tenir èxit contra les probabilitats va ser el tema del 2008, i aquesta pel·lícula captura perfectament aquesta sensació. El jove KeKe Palmer va interpretar a Akeelah, d’11 anys, que s’esforça per superar el seu aspre entorn de Los Angeles d’una paraula a la vegada, mitjançant competicions triomfals d’ortografia. Un avantatge addicional: la reunió a la pantalla gran de Boyz al caputxó protagonitza Angela Bassett i Laurence Fishburne com a mare i entrenadora d'Akeelah. 24Jennifer Hudson com a Effie White a Dreamgirls És difícil creure que l’actuació de Jennifer Husdon com a Effie White a Dreamgirls (2006) va ser el seu debut com a actor. La talentosa cantant experimenta una de les trajectòries de personatges més memorables de la pel·lícula en passar de ser membre de The Dreams a ser mare assistent, de tornada al cim quan torna a la indústria musical. 25S. Epatha Merkerson com a Rachel 'Nanny' Crosby a Lackawanna Blues Basat en la infància de l’actor Ruben Santiago-Hudson, Lackawanna Blues pinta una imatge inoblidable de Rachel Nanny Crosby, la propietària d’una pensió local que es va convertir en la seva cuidadora. L'aclamada pel·lícula de l'HBO va permetre a Merkerson, un jugador secundari durant molt de temps Llei i ordre, per aportar tota la seva emoció, talent i calidesa al seu primer paper principal (pel qual va guanyar un premi Globus d’Or, Emmy i Screen Actor’s Guild). ballant amb les estrelles els júniors recapitulen com aconseguir que un home es casi amb tu Steve Harvey amb qui està casat Holly Robinson Peete Angela Simmons revela per què es va dividir amb Bow Wow Compra ara: Converse x Fear of God ESSENCIALS


Wikiloc | Ruta Roca Tallada 27.05.2017 Roca Tallada 27.05.2017 10.084 491 6328 Vista 772 vegades, descarregada 26 vegades Petit i poc conegut cim de 1667 d’alçada. Una vegada arribats a la població de Bagà, cal agafar la carretera BV-4024 direcció al Coll de Pal, entre el punt kilometric 3 i 4 estacionarem. Es tracta d’un petit aparcament amb cabuda per a mitja dotzena de cotxes, és un lloc molt freqüentat pels excursionistes i runners degut a les múltiples excursions que s’inicien en aquest punt (GR-107), tanmateix amb una mica de sort trobareu lloc per estacionar. El primer tram de la ruta transcorre per una pista forestal que a la vegada és GR-107, al no poder-hi circular vehicles junt amb la frondosa fageda que hi trobareu, fan que sigui un entorn excepcional per gaudir i retratar. Superats els 2 primers Kms., veureu un trencall a mà esquerra i abandonarem el GR-107 per endinsar-nos per una pista més estreta que en pocs minuts ens portarà al Coll de l’Abiol. Arribats al Coll, una fita de pedra ens encaminarà per un petit i costerut corriol fins al Coll de la Coma Castellana, ara ja sols caldrà seguir el corriol que ens portarà al pas equipat amb cadena i grapes (no es “molt” complicat però cal prestar molta atenció) que haurem de superar per arribar a l’agraït cim de la Roca Tallada. Fet el cim, haurem d’anar baixant direcció al Pas de la Mona (cable que ens ajuda a baixar més cómodament) per un camí gairebé inexistent on de forma ocasional trobarem alguna fita que ens garanteix que anem per bon camí. Superat el Pas de la Mona, el camí de tornada és fàcil de seguir, al Coll de l’Abiol agafarem un corriol que es transformarà en una pista que ens portarà de forma més directa al cotxe. He classificat aquesta ruta com a difícil pel pas equipat, no és apta per a tothom i cal valorar la capacitat d’un mateix. També el tram del cim fins al Pas de la Mona, on la falta de camí aparent per seguir i anar una mica camp a través, no és una pràctica habitual i cal avisar-ho. Sé que potser sóc una mica prudent i exagerat però vull posar-ho de manifest per que ningú es trobi amb alguna sorpresa inesperada. Les fotos adjuntes són del Jordi Torras i d’un servidor. Coll Coma Castellana Coll de l'Abiol Pal Adeu Gr Ruta molt ben explicada i en un entorn espectacular, amb gran panoràmica. Vaig tindre la sort d'arribar a Grèixer amb el primer raig de sol a l'ermita de Sant Nazari i la imatge va ser de postal. El pas equipat amb la roca mullada ... sort que és curtet! A la baixada el camí es perd i cal seguir les fites i les marques vermelles, principalment durant els primers metres després de sortir del cim.


Foto: Consell Comarcal del Tarragonès Un nou camió de recollida de la fracció orgànica donarà servei a Altafulla Està adaptat amb una grua per elevar els contenidors i facilitar-ne el buidatge El Consell Comarcal del Tarragonès ha adquirit un nou vehicle per a la recollida de la fracció orgànica, que donarà servei a Altafulla i a d'altres municipis del Baix Gaià. El camió està adaptat amb una grua per elevar els contenidors de color marró, els que recullen les restes orgàniques, i amb funcions de bolquet per facilitar-ne el buidatge a les instal·lacions de tractament de residus. El servei de recollida de la fracció orgànica que es cobrirà amb aquest nou vehicle i que presta a la comarca Fomento de Construcciones y Contratas, garantirà l'assistència de les necessitats dels municipis d'Altafulla, el Catllar, Creixell, el Morell, la Nou de Gaià, els Pallaresos, Perafort, la Pobla de Mafumet, la Pobla de Montornès, la Riera de Gaià, Salomó, la Secuita, Vespella de Gaià i Vilallonga del Camp. Aquest camió, que ha subministrat l’empresa Trans-Gruas, representa una inversió de més de 66.000 €, que ha assumit el Consell Comarcal del Tarragonès amb el suport del Ministeri d’Agricultura, Alimentació i Medi Ambient, i de la Diputació de Tarragona. El president del Consell, Daniel Cid, acompanyat del delegat de FCC de Tarragona i Lleida, Jesús Padullés, ha presentat el nou servei i hn supervisat les funcions abans d’integrar-lo a l’equip professional que porta a terme la recollida de la fracció orgànica a la comarca.


El bloc de Rafael Borràs Ensenyat: de maig 2013 Publicat per Rafael Borràs a diumenge, de maig 26, 2013 Cap comentari: Publicat per Rafael Borràs a dijous, de maig 23, 2013 Cap comentari: Fotografies que m ́atreveixo a compartir A Cambodja, el 20 de maig, es commemora “el dia de la ira” per no oblidar el genocidi de Pol Pot. Veure en directe el dolor del poble i les ferides, encara presents, impressiona. I molt! Fotos, agost 2011 (Nom Pen) Publicat per Rafael Borràs a dimecres, de maig 22, 2013 Cap comentari: Estar en atur té repercussions materials, com ara, descens de la capacitat adquisitiva i acceleració del risc d'exclusió social etc. Són les conseqüències més immediates i tenen repercussions macroeconòmiques: baixa el consum i l'estalvi. Però també té conseqüències, sobre tot quan parlam d'atur de llarga durada, socio-psicològiques (desànim, auto culpabilització, etc.), professionals (obsolescència de les qualificacions adquirides, etc.) I tenen repercussions macrosocials: pèrdua de capital humà, descohesió social... Per molt que els ideòlegs neocons insisteixin, el més normal, amb les excepcions que confirmen la regla, les persones en atur (registrades o no) pateixen situacions de manca de treball no desitjades. Aquesta situació no desitjada és particularment punyent per a la gent que no té xarxa familiar, o la té molt dèbil, per exemple, els aturats de llarga durada estrangers. Aquest col·lectiu ha passat d'estar composat per un total de 561 l'any 2008 a enfilar-se a 4.695 l'any 2011. A partir d'aquesta data comença un degoteig de baixes del registre. Se'n van als seus llocs d'origen o a l'economia submergida però, òbviament, això no vol dir que se creï ocupació ni que la situació del mercat laboral millori. Contràriament al discurs governamental que defensa que a Balears hi ha reducció d'atur des de fa alguns mesos, jo mantinc la tesi que el deteriorament d'aquest mercat ha arribat a un extrem que, fins i tot, alguns registres s'han anat en orris. Les dades d'afiliacions a la Seguretat Social de persones estrangeres, confirma aquesta tesi? Penso que sí. A les dades que ahir se feren públiques (disponibles aquí), les corresponents al mes d'abril d'enguany, hi ha una aparent variació interanual positiva del 0,33%. Però allò que realment passa és que, per diverses regulacions administratives hi ha moltes altes de treballadors i treballadors de les llars que ja hi eren i que ara emergeixen. A tall de exemple, a partir de l' 1 d'abril de 2013, els treballadors/es de la llar que prestin els seus serveis durant menys de 60 hores per ocupador hauran de formular directament la seva afiliació. Si descontam les afiliacions de persones estrangeres del règim de la llar, resulta que la variació interanual és de -756 afiliacions, una baixada interanual del -1,34%. Tot quadra. Els aturats estrangers se'n van. A poc a poc fan el camí de retorn. I ja preparen el retorn a l'Espanya en blanc i negre. A la Espanya de la migració a l'estranger (vegeu aquí). La dictadura franquista no podia donar oportunitats de futur a la gent jove. La dictadura de la troika (FIM, BCE, UE) tampoc. Publicat per Rafael Borràs a divendres, de maig 17, 2013 Cap comentari: Publicat per Rafael Borràs a dimecres, de maig 15, 2013 Cap comentari: Ahir es varen publicar les dades d'atur registrat i de les afiliacions a la Seguretat Social del mes d'abril de 2013. Ambdues xifres milloren en relació al mes anterior, cosa absolutament lògica i que passa cada més d'abril des de que la meva padrina (que en pau descansi) començà a fer feina els estius a la cuina d'un hotel. És a dir, des de que som -i ja fa molts anys- una de les regions europees més estacionals. Però el que paga la pena és no perdre de vista que la primavera ha començat amb 84.041 persones aturades registrades. Efectivament hi ha una baixada de 6.535 persones (un 7,21%) en relació al mes de març i de 5.766 (un 6,42%) en relació al mateix mes de l'any anterior. Però s'ha de prestar atenció a la següent dada: L'atur de persones estrangeres representa el 31% de la baixada d'atur mensual i més del 64% de la baixada anual. La qual cosa ens indicaria que la baixada d'atur registrat està molt associada a la sortida del nostre mercat de treball de persones estrangeres. Algunes d'aquestes persones retornen als seus països d'origen i d'altres transiten cap al mercat laboral sumergit. Per un altre costat, la dada d'atur de persones menors de 25 anys, explica també la baixada d'atur registrat en clau d'atur desanimat (persones aturades que, davant la inexistència d'ofertes de feina, no renoven la demanda d'ocupació en el SOIB) i en els efectes estadístics de la normativa que regula el registre d'atur. L'atur interanual d'aquest col·lectiu baixa un 17,1%, mentre que el de majors de 25 anys ho fa només en un 4,8%. Hi ha més treball per a els joves? No, ans el contrari. El que hi ha és un cert efecte substitució de treball adult per treball jove (ma d'obra a un preu raonable substituïda per una de preu de saldo), però allò fonamental és que hi ha una forta sortida de les llistes oficials d'atur cap a les ofertes formatives del SOIB que, per cert, són cursos per a la obtenció de certificats de professionalitat i, per tant , de llarga durada. Una oferta formativa pròpia d'una situació de bonança i no d'extraordinària precarietat com l'actual. Estam fent unes Polítiques Actives d'Ocupació adequades a una situació laboral amb un atur de llarga durada (més de 12 mesos ininterromputs en atur sense participar a cap programa de PAO) equivalent a un percentatge d'un dígit sobre el total d'atur registrat; però absolutament equivocada amb un atur de llarga durada del 34,8%. Tot plegat, amb la dada d'altes d'afiliacions a la Seguritat Social (384.169 de mitjana) que, per molt que tingui un augment, per raons exclusivament estacionals, del 7,25% en relació al mes anterior, ens segueix informant de la pèrdua estructural de llocs de treball amb una baixada en termes interanuals de 0,45%, hom pot entendre que hi hagi molt desànim i poques expectatives de trobar feina. No hi haurà ànim fins que el president JR Bauzá pugui escriure un article semblant al que ahirpublicava a El País el seu col·lega del PP i president d'Extremadura. Vos imagineu que el nostre president pugues escriure això: “Durante casi dos años de Gobierno hemos tomado muchas decisiones: solicitar al Gobierno central subir los impuestos a los ricos, mantener el impuesto de patrimonio; nos opusimos y pagamos la paga extra a nuestros funcionarios; hemos luchado por nuestra industria de renovables e incrementado los impuestos a las nucleares; hemos aplicado deducciones para que el IVA cultural en Extremadura sea del 13% y no del 21%, lo mismo con el material escolar; hemos iniciado una reforma de nuestra ley electoral para que se abran las listas políticas en nuestra región a la sociedad civil; hemos sido pioneros en la aprobación de una la Ley de Transparencia...” Jo no m'ho imagino.Tenim un president estràbic. Amb un ull mira els seus negocis i amb l'altre les ordres dels poderosos. Tot manco mirar de cara els problemes dels seus conciutadans amb més necessitats. Són les persones les que han de millorar i no només les estadístiques oficials! Publicat per Rafael Borràs a dimecres, de maig 08, 2013 Cap comentari: Publicat per Rafael Borràs a dijous, de maig 02, 2013 Cap comentari:


Dimecres 18 de setembre: taula social, reunió pel PUOSC, Consell d’alcaldes i CUBP | Blog d'Agnès Ferré Dimecres 18 de setembre: taula social, reunió pel PUOSC, Consell d’alcaldes i CUBP Dimecres 18 de setembre: taula social, sessió informativa del PUOSC, Consell d’alcaldes i CUBP Aquest dimecres al matí ens hem reunit la taula social amb la regidora de serveis socials, Paqui Cepas, serveis socials del Consell comarcal, la secretària, tresorera, la tècnica de SOM Bisbal i jo. Teníem molts temes sobre la taula on els gestionem de manera transversal: serveis socials, ajuntament i ocupació. Molt bona feina! A quarts de 5 de la tarda anem a Tarragona, a l’auditori de la Diputació per la reunió informativa convocada pel Secretari d’administracions locals i de Relacions amb l’Aran, Sr. Miquel Àngel Escobar, sobre el PUOSC. El Govern de la Generalitat ha recuperat el Pla Únic d’Obres i Serveis de Catalunya (PUOSC) per a inversió dels ens locals pel quatrienni 2020/24. Feia dues legislatures que no les podia convocar, i són les subvencions més importants pels Ajuntaments, en matèria d’inversió. Les bases ja estan publicades i el termini per presentar sol·licituds és fins a mitjans de novembre. Primer ens ha donat la benvinguda la Presidenta de la Diputació de Tarragona i després ha pres la paraula el Delegat del Govern del Camp de Tarragona i l’Honorable Consellera del Departament de la Presidència Meritxell Budó ens ha presentat aquesta convocatòria del PUOSC. A continuació la Directora d’Administració local de la Generalitat i el director dels serveis territorials de governació a Tarragona ens han presentat el Pla i totes les característiques. Ha estat una sessió profitosa, on hi hem assistit molts polítics i tècnics del Camp de Tarragona, Terres de l’Ebre i Baix Penedès. De Tarragona cap al Vendrell! Tenim Consell d’alcaldes, amb set punts a l’ordre del dia: seguretat, ocupació, ensenyament, ... Un Consell d’alcaldes extens però anant per feina. Acabem el Consell d’alcaldes i comencem la sessió ordinària de la Junta General del Consorci Universitari del Baix Penedès, amb quatre punts a l’ordre del dia. Dia intens, amb moltes reunions i bones sensacions per nous projectes i bona feina! Agnès FerréAl govern (2019/23), Alcaldessa, Compromís amb la Bisbal, Consell Comarcal del Baix Penedès, Treballem per la BisbalBisbal, CCBP, compromís, Generalitat, serveis socials, subvenció Dijous 19 de setembre: reunió de l’escola municipal de música i sessió de treball del PDeCAT Dimarts 17 de setembre: sessió sobre la llei de contractes de serveis a les persones i xerrada sobre seguretat al Priorat


exclusió residencial – RCDP blog Etiqueta: exclusió residencial 2 d'octubre de 2019 4 de juny de 2020 EAPC1 comentari El seminari i l’origen de la proposta de text legal El matí del dijous dia 10 d’octubre d’enguany, sota els auspicis del Departament de Dret Administratiu, Dret Processal i Dret Financer i Tributari, i de la Facultat de Dret de la Universitat de Barcelona, tindrà lloc a l’Aula Magna de l’esmentada Facultat el seminari Les persones sense llar, serveis i recursos. Una proposta legal per a fer front a l’exclusió residencial molt greu. Del títol del seminari i del programa s’infereix que la trobada acadèmica, que consta de tres parts, té un doble propòsit: reflexionar sobre la realitat del sensellarisme i presentar-hi una proposta de text legal. En aquest apunt, només comento, i de manera succinta, la proposta legal que s’hi presentarà, que és allò pròpiament inèdit del seminari. La proposta, que consisteix en un text articulat estructurat en forma de llei, l’hem denominada Proposta de text legal de mesures urgents per a fer front a l’exclusió residencial molt greu i de garantia dels drets de les persones que es troben en aquesta situació (d’ara endavant, la proposta, o la proposta de text legal).Llegeix més »


El president espanyol li replica: "Comporti's com el PSOE i tot anirà millor" 5 min. Madrid 09/05/2018 11:06 Ciutadans ja dona per fet el divorci amb el PP per la gestió del govern espanyol de la situació a Catalunya. Albert Rivera fa dies que ha trobat un filó en el debat sobre si hi va haver malversació o no en l'1-O per desgastar l'executiu de Mariano Rajoy i, després de rebre el suport de les enquestes, el president del partit taronja està extremant la tensió amb el PP. En la sessió de control al govern espanyol d'aquest dimecres hi ha hagut un clar exemple que Rivera ha deixat enrere els esforços per escenificar unitat des de fa uns mesos. "Rajoy ha de saber que no compta amb el suport del soci d'investidura, el soci de pressupostos i el soci del 155", ha asseverat el president de Ciutadans. El president de Ciutadans ha preguntat a Rajoy en el debat parlamentari per què no han recorregut davant del Tribunal Constitucional el vot delegat de Carles Puigdemont i Toni Comín i li ha dit que si no ho fa "no tindrà el suport de Cs" en la situació a Catalunya. El president espanyol ha defensat que ha presentat més d'una vintena de recursos i "l'única raó" per la qual no ha plantejat el recurs al qual Rivera feia referència és que "els serveis jurídics de l'Estat" no creuen que el govern en tingui competències. "El govern espanyol té limitació activa per anar al TC en aquest assumpte. Si no n'hagués tingut hi hauria anat", ha argumentat. Rajoy ha acusat Rivera d'estar fent d'"aprovechategui" i ha considerat que "escenificar les diferències" en un "assumpte d'estat" entre les forces unionistes no és "bo". Per això, li ha demanat que es comporti "com s'està comportant el PSOE en el tema de Catalunya": "Ens aniria molt millor tot". Rivera també ha burxat durant la sessió de control amb el tema amb què Cs està fent més bandera en les últimes setmanes, la presumpta existència de malversació al Govern, i ha acusat Rajoy de no saber controlar les finances de la Generalitat. Però la tensió ha seguit escalant als passadissos del Congrés, i Rivera ha enviat un missatge més clar que el pacte d'estabilitat que manté amb el PP està en risc si no canvien les coses a Catalunya. "Estem parlant d'un cop d'estat finançat amb diners públics", ha assegurat Rivera, que ha afegit: "Nosaltres no seguirem donant suport al govern [espanyol] en això", perquè, segons ell, Rajoy està "mirant cap a una altra banda". "Fins aquí hem arribat", ha afirmat, abans de lamentar que "fins ara tot el que s'ha fet a Catalunya era amb el suport de Ciutadans", però que "des de fa uns mesos" el govern espanyol els ha "deixat de trucar" per consensuar l'estratègia. "És el govern [espanyol] qui trenca amb Cs", ha reblat. També als passadissos del Congrés, Rajoy ha defensat que avui hi haurà consell de ministres extraordinari per frenar la llei de la presidència, i ha dit que desitja que "es formi un govern", perquè "no es pot subordinar tota l'acció política a la voluntat d'una sola persona". A més, ha demanat que es recuperi la "normalitat" perquè si no la incertesa pot acabar "perjudicant la recuperació econòmica". També ha tret pit el president espanyol després que el CIS continuï situant el PP com el primer partit espanyol, i ha dit que en qualsevol cas s'està lluny d'unes eleccions i que el govern espanyol té dos objectius: aprovar els pressupostos i que es formi govern a Catalunya, perquè hi ha una situació que "no condueix a res": "Ja està bé d'embolicar la troca". També el portaveu parlamentari taronja, Juan Carlos Girauta, ha censurat al ministre de Foment, Íñigo de la Serna, que mantingui Sixte Cambra a la presidència del Port de Barcelona tot i les relacions que, segons el diputat, té amb el 3%. De la Serna ha defensat que Sixte Cambra no està imputat i, a més, ha dit que ja ha presentat la dimissió un cop es formi govern a Catalunya. La sessió ha arrencat amb la pregunta de la portaveu socialista, Margarita Robles, sobre el "deteriorament institucional" a què Cifuentes ha dut Madrid. El president espanyol, en una resposta calcada a la que ahir va oferir a Podem a la sessió de control al Senat, li ha censurat que li pregunti per una comunitat i no per tot l'Estat, i ha defensat que el cas Cifuentes no ha tingut res a veure amb la seva gestió. A més ha assegurat que la Comunitat de Madrid lidera el creixement espanyol. El líder de Podem, Pablo Iglesias, li ha qüestionat també sobre els casos de corrupció al seu partit, que Rajoy ha dit que no minimitza, sinó que aborda amb "ponderació". A més, ha censurat a Iglesias que "sempre li pregunti el mateix" i li ha llistat els presumptes casos de corrupció de Podem, com la beca d'Errejón: "No li parlaré de tot això, perquè crec que això el perjudica, i encara que no s'ho cregui no vull perjudicar-lo".


Abans de clavar-te el punyal enmig del cor, amb ell m'havia obert les venes perquè t'assadollassis amb la meva sang. Però no en vares tenir prou. Mai no vares entendre cap de les vegades que se't concendia el Cel. I molt menys, quan se'ns concedia l'Infern. Has triat cremar-te al Purgatori, aquesta, i les pròximes tres vides. Ens retrobarem a la quarta, exactament al mateix punt, però enmig d'un pont sobre el Sena. Aquesta vegada et deixaré triar què t'estimes més, si tirar-te pont avall tu mateix i ofegar-te dins l'aigua, o que et travessi el cor amb un tret d'arma. Triaràs l'aigua, ho sé. Però recorda que al Cel no hi deixen entrar suïcides. Potser un dia hauràs de ser valent, agafar un mirall i mirar-te la cara. I reconèixer-te, d'una vegada, al fons de l'abisme del teus ulls, estirar la mà i que el teu reflex t'agafi, a tu, que caus i res no t'empara. I estirar-te amb totes les forces que encara et quedin. I a la fi, salvar-te. Publicat per wendi a 13:22 7 comentaris: que sense cap contemplació em roben l'energia i trafiquen amb els meus somnis al mercat d'esclaus Publicat per wendi a 23:21 1 comentari: Etiquetes de comentaris: sagetes I se'n poden anar a la merda ses gotes dolces. Plou. De bell nou. I gota a gota s'umpl sa xeringa que me pots injectar, amb totes ses coses que m'has dit -o més bé, ses que no m'has dit-. Àcid, entre tu i jo. Plou, una vegada i una altra. Sobre banyat. I canvies una addicció per una altra. Publicat per wendi a 00:02 2 comentaris: Cartes des de l'exili (I) Vinaròs, 16 d'octubre de 2010 T'escric en el poc que sé del teu català de València, que em roba el cor, i que m'encanta. Perquè així m'enganye, i enganye la soledat, i faig veure que som a prop, i que els dos-cents quilòmetres d'aigua que ens separen no són res, i menys encara ho són estes vides tan diferents i tan iguals que hem decidit lliutar i sobreviure. Perdona el meu to de desencís quan veig el desert que ens envolta, quan el compare al nostre oasi que podia ser, quan érem, i encara som, a voltes, potser massa poques, i pensa, que en el fons, el que vull -perquè vull- és la vida que ens encenia l'ànima. Morim. Entremig de desídia i mediocritat, morim. Enyore ser qui érem fa cinc anys. Enyore com parlàvem, amb l'emoció de qui es retroba, i la il·lusió de qui li regalen unes ales. Enyore organitzar la resistència, negar el seu oblid, preparar l'ofensiva per resistir. Enyore els nostres plans per conquerir Madrid. Aquells instants de viure sense por de ser qui som, aquells moments d'obviar derrotes, de viure sense el dubte que sempre ens empetitix. Enyore existir sense ser conte, ni història, ni rondalla, ni passat. Sense haver de ser futur. Enyore que ens trobem en l'ara. T'enyore a tu i el teu país. M'enyore a mi. I en casa nostra, enyore el nostre, de país, i tots els ponts que vam bastir. Deixem caure les muralles, per desídia. I mediocres, esperem assegudes vora la forca, el moment en què ens posaran la soga. Què collons ens passa? Ens enyore a tu i a mi en el nostre país. I les fàbriques, i el Cabanyal, i la FAI, i el comunisme dels nostres pares, i l'anhel llibertari, i el Parcent que no he conegut, i València, i l'Horta, i l'orxata, i la nostra història que volen que ja no siga nostra, i la teua força (i la meua)... -Però què collons dius?! Si el país no existeix, tu i jo què hi fem aquí? -Gràcies per ses ales... T'ho hauria d'haver agraït fa anys. Ho faig ara. Me sap greu, però les vaig plegar i desar dins s'armari... -Potser seria hora de recuperar-les. -Però hi som a temps? Estic cansada. -I jo tenc dos filles! -Es capitaslime se va fondre amb sa realitat. -Quan ens vàrem perdre? No ho recorde. -Potser ja vàrem néixer fora de temps. -Potser les batalles més importants ja s'havien lliurat i ja les havíem perdudes... -Però jo m'estim sa meva vida. Encara que a vegades sembla que visqui una vida que no és meva... -A mi em passe igual. -Però hi va haver un temps que això no era així. -Sí, molt poc. Però saps que un vol pot durar una eternitat. -I que és més a prop del cel que et regalen les ales. -Però... i si cau, s'avió? -Llavors ens enterraran en la mar. -Però això se pot fer? -I és clar! -I si mos trobam a terra ferma, què te sembla? -D'acord, però algú haurà de travessar la mar... -Bé, ja ho faig jo... però si oblid com se neda i estic a punt d'ofegar-me, me vendràs a rescatar? -Tu què creus? -D'acord. Però i si ja no som qui érem, i no mos reconeixem? -Si la primera vegada no ens havíem vist mai i no vam tenir cap problema per reconèixer-mos, creus que el tindrem ara? -Que mos hauria pogut tocar una altra època, collons! -Hauria estat igual de puta. -No t'oblides de les ales! -Tranquil·la, ja fa una estona que sa meva esquena diu que no sé què li comença a créixer... Publicat per wendi a 15:55 Cap comentari: Vaig canviar la bici. Per una moto. No confessaré mai perquè. I ara les rodes reposen en pau, dins la sal d'un salobrar. Publicat per wendi a 02:10 1 comentari: Te deix que també me trobis a... Quan guardàvem secrets... (48) de viatges (1) tant mos és ase com somera UNIA - Arte y Pensamiento


El jutge multa amb 150 euros cinc activistes de la PAH de Lleida per l'ocupació d'un banc per Text i fotografia: ACN dissabte, 6 de febrer 2016 - 00:00h El jutge multa amb 150 euros cinc activistes de la PAH de Lleida per l'ocupaciÃ3 d'un banc| Text i fotografia: ACN El jutjat d'instrucció número 2 de Lleida ha condemnat a 150 euros de multa cinc dels catorze activistes de la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca (PAH) jutjats per haver ocupat un banc durant tres dies. Els condemnats ja han anunciat que apel·laran contra la sentència, que consideren injusta. Segons la Plataforma, és la primera sentència condemnatòria d'aquestes característiques contra activistes antidesnonaments a Ponent. La sentència els obliga a pagar 150 euros per haver-se quedat dins de l'oficina de Catalunya Caixa de la plaÃ§a Sant Joan de Lleida fora de l'horari d'obertura al públic en contra de la voluntat del titular. En concret, l'ocupació per reclamar solucions per a tres casos de desnonament va ser entre el 12 i el 15 de novembre. Una de les condemnades, Dolors Ortiz, considera totalment injusta la sentència ja que assegura que durant l'ocupació només esperaven una negociació que mai va arribar i no van fer cap dany a l'oficina. Per això, l'advocat de la PAH presentarà recurs a mesura que arribin les sentències condemnatòries. "Ens volen fer por, però por no en tenim, estem a punt de perdre casa nostra, no tenim res a perdre", ha dit Ortiz. La PAH de Lleida té un altre procés judicial obert amb 11 activistes investigats per l'ocupació d'una oficina del BBVA. En aquest cas, la denúncia del banc els atribueix delictes més greus pels quals els demana penes de presó que podrien arribar a un màxim de sis anys i mig.


Els representants polítics locals criden al diàleg i a la responsabilitat política | Ràdio Palafolls Home Política Els representants polítics locals criden al diàleg i a la responsabilitat política Marc Ferri , desembre 22, 2017\t / 402 0 Al llarg de la jornada electoral d’ahir, Ràdio Palafolls va poder parlar amb diversos representants locals de les forces polítiques amb representació a PLF, així com també amb els regidors no adscrits del consistori. Prèviament al resultat definitiu dels comicis i mentre s’iniciava l’escrutini, els representants locals van donar peu a valoracions molt diverses per part dels líders polítics al nostre municipi. Un punt comú entre tots ells va ser la valoració positiva per l’alta participació de la jornada. El regidor del PSC a l’Ajuntament de PLF, Josep Rueda, va voler fer una crida al diàleg i a trobar acords, si cal va dir, amb una reforma constitucional o bé amb la independència. Per la seva banda, el regidor d’ICV-EUiA Juan Andrés Osorio feia també una apel·lació al diàleg, remarcant l’existència de dues fractures, una a la societat catalana i l’altra “buscada pel sistema neoliberal i capitalista”, amb l’objectiu de separar la classe treballadora. Francesc Alemany, regidor d’ERC a l’Ajuntament, va remarcar el caràcter excepcional de les eleccions i les circumstàncies en què s’han desenvolupat, i va sumar-se a una crida al consens per tal de tirar endavant la situació política. Al seu torn, l’exregidor popular i ara no adscrit a l’Ajuntament, Oscar Bermán, va explicar que ell va anar a votar, malgrat que la seva nova formació, Nosostros, considerés aquestes eleccions com una “loteria entre mal i el pitjor”. Bermán va voler destacar la fractura que, segons afirma, ha suposat el procés independentista. Per últim, el regidor no adscrit Martí Victòria, anterior regidor de Ciutadans al municipi, va valorar positivament, com els altres regidors, l’alta participació als comicis, i va afegir-se també a la crida al diàleg. En general, les crides al diàleg van ser un apel·lació constant dels representants polítics al consistori, que van compartir la visió de complexitat que planteja l’escenari actual des dels seus diferents punts de vista i posicions polítiques.


Lucas arriba cedit al Catgas | Diari de Santa Coloma Lucas arriba cedit al Catgas El Catgas incorpora a un jugador I Foto: JC Berlanga. L’ala tanca és jugador del Pozo Múrcia, però estava cedint al Jumilla, club amb el qual ha jugat els dos últims cursos. 25/01/2017 – L’ala tanca és jugador del Pozo Múrcia, però estava cedint al Jumilla, club amb el qual ha jugat els dos últims cursos. El Catgas Energia ha aconseguit lligar una operació per ampliar el seu ventall d’opcions en la rotació. El conjunt d’Óscar Redondo ha concretat la cessió de l’ala tanca de 20 anys Lucas Moreira Alves. El futbolista brasiler (1996) porta dues temporades jugant cedit al Jumilla; aquesta és la segona. Durant la lliga d’enguany, Lucas ha jugat 16 partits i ha marcat quatre dianes, una d’elles davant el Catgas al Pavelló Nou. El nou fitxatge de l’equip de Redondo es va formar al Vasco de Gama i al Fluminense. Abans de signar pel Pozo es va proclamar campió de lliga en tres ocasions amb el Grajaú de Rio de Janeiro. L’acord de cessió amb el Catgas preveu una opció a executar el proper 15 de maig d'un any més, ampliable a un altre, que en aquest cas s'hauria de fer efectiu per part de l'entitat colomenca al maig de 2018.


El rei Jaume II, valencià de cor, d’estirp i de naixença - Diari La Veu Escriba el número 144645 Jaume II, rei valencià de debò, que s\_'estimava el seu país i parlava la seua noble llengua pàtria. Ell portà les fronteres del Regne valencià fins a la riba del Segura. Encara que hui dia hom fa difícil de creure, temps era temps hi havia al món reis valencians, valencians de cor, d’estirp i de naixença. Valencians de debò, que s’estimaven el seu país, parlaven la seua noble llengua pàtria, en la qual fins i tot componien versos i, el que és no menys important, plantaven cara a la Castella amb ínfules supremacistes i reeixien. Jaume II, de qui ara us parlaré, n’era un. A ell devem que el país dels valencians arribàs a la riba del Segura. Jaume II no suportava els llausangers fatus. A ell, de segur, mai no li hagueren atorgat cap premi de nom de personatge nauseabund, com el que li concediren fa una setmana al senyoret Felipe Juan Pablo Alfonso de Todos los Santos de Borbón y de de Schleswig-Holstein-Sonderburg-Glucksburg, rei del «Reino de España» per la gràcia de Francisco Franco Bahamonde i la politiqueria de xaranga i pandereta, cortesana i llepaculaire, en cerimònia oficiada pel lacai de províncies Sr. Joaquim —àlies Ximo— Francesc Puig i Ferrer. Jaume II no estava per la unitat d’Espanya, si més no, l’Espanya de carassa carpetovetònica, fanfàrria i petulant, que no és pas —no ho ha sigut mai— la nació dels valencians. Jaume II la combaté personalment i la vencé. Contra les «glòries a Espanya» que, segles a vindre, havien d’ofrenar —i bramar— els partidaris exaltats de la degeneració pàtria, Jaume II despertà el ferro i obligà al rei de Castella a acceptar que la vall del Vinalopó, l’Alacantí i el Baix Segura eren del Regne dels valencians. Jaume I, l’avi, inicià l’empresa, i ell, el nét, la completà. La Catalunya irredempta en què s’havien convertit les terres de l’antic soldanat dels Banū Hūd des de 1266, quan Jaume I les conquerí, amb Jaume II tingueren l’oportunitat d’esdevenir un Regne catalanesc més, com ho eren Mallorca (aleshores Mallorques) i València. La disputa amb els castellans, amb una guerra èpica que tingué en la presa del castell d’Alacant, descrita pel cronista Ramon Muntaner, un dels moments de major glòria de les armes catalanes, acabà amb el repartiment d’aquelles terres i l’ampliació del Regne de València fins a la vila limítrof d’Oriola, des d’aleshores clau del país contra Castella i segona capital dels valencians. Jaume II no estava per la unitat d’Espanya, si més no, l’Espanya de carassa carpetovetònica, fanfàrria i petulant, que no és pas —no ho ha sigut mai— la nació dels valencians. Jaume II la combaté personalment i la vencé. Rei emblemàtic i rei símbol del Regne dels valencians, hi ha qui, en els temps recents d’autonomia regional de tres al quart, ha enllefernat la memòria de tan egregi home d’estat valencià convertint-lo en marca d’un xiringuito PePero, la «Fundació Jaume II el Just» de trist record i ara en liquidació. En temps de traure pit, Francisco —àlies «el Curita»— Camps, amb la col·laboració del seu conseller de «cultura» (aleshores el taral·lirot de l’Esteban González Pons), s’empescà convertir les ruïnes del monestir de la Valldigna, a Simat, en temple per a aquelarres de valencianía amb pinzellada històrica de glamour. Era l’any 1999. Ací engega la fundació amb el nom del promotor del monestir, el mateix que convertí la vall d’Alfàndec (el nom àrab, d’al-handaq, «la vall») o de Marinyén en la Valldigna, el rei Jaume II, al qual —veges tu!— li afegeixen l’epítet no valencià de «Just», i apa, a córrer! La ignorància és molt agosarada i no els demanem la lluna en un cove als setciències del PP, ni a ells ni als bajoques que des de càtedres estultes per la inòpia els han donat cobertura. Al capdavall, ja veiem com ha acabat l’experiència: un desastre! El que no és, precisament, «just», és la fotracada de milions que han anat a parar a les butxaques golafres de la gernació de «ionquis dels diners» que es prodiguen al partit de la rància dreta espanyolista. I —vegeu!— sense cap mena de vergonya, que no la coneixen, i atrevint-se a embrutar el nom d’un heroi valencià. Ell, si fóra viu, bé que els correria a espardenyades de la Valldigna al Miquelet. Jaume II fou el promotor del monestir de la Valldigna, dependent de Santes Creus. A partir d'això, la vall d'Alfàndec o de Marinyén es convertí en la Valldigna. En temps més recents, la megalomania de Paco "el Curita" Camps ha volgut fer de les ruïnes del lloc (a la imatge), "temple espiritual, històric i cultural de l'antic Regne de València" (Estatut valencià descafeïnat, reforma de 2006, article 63). Ja veieu com ha acabat: fotracada de milions que han anat a parar a les butxaques golafres de la gernació de «ionquis dels diners» que es prodiguen al PP o partit de la rància dreta espanyolista. Príncep nascut a València Pere, el primer fill de Jaume I i l’hongaresa Violant, era el pare de Jaume. Nat a València, la ciutat de la desembocadura del Túria es convertí en la seua llar. Aquell nou regne de catalans que emergí sobre terra on encara vibrava l’algaravia era encara un país en disputa, amb unes fronteres meridionals no gens clares. Jaume I s’atenia als tractats signats amb els castellans, però Pere en desconfiava. El rei de castellans i lleonesos, Alfons X, s’havia atrevit —desvergonyit!— a atiar la resistència sarraïna al sud del Regne, quan de Jaume I, el pare de Pere, havia rebut l’amor filial de sogre. Pere, II segons la tradició dinàstica i I per als valencians (els aragonesos, però, el compten com a III), fou la persona que posà fi, definitivament, a la segona rebel·lió dels andalusins del sud valencià, que tingué el seu punt àlgid quan un exèrcit catalanoaragonès fou vençut a Llutxent el 23 de juny de 1276. Prèviament, Pere havia contret matrimoni amb la filla del rei Manfred de Sicília, Constança de Hohenstaufen, a Montpeller, el 13 de juny de 1262. El Regne de Sicília comprenia aleshores Sicília i Nàpols. Aquest enllaç havia de resultar determinant en el futur de la monarquia catalanoaragonesa, puix que significaria el punt de partida de l’expansió catalana (valencians, òbviament, inclosos) per la Mediterrània. El matrimoni residí a València, una ciutat encara amb l’empremta del recent passat andalusí. Bé, més aïna a València s’establí la princesa siciliana amb tot el seguici que l’acompanyava: les dames na Sibil·la, na Gaieta, na Benvinguda, na Mariola, na Joaneta, na Sandutxa, la influent na Bel·la (mare del futur almirall Roger de Llúria) i tantes d’altres, entre catalanes i sicilianonapolitanes, incloses les quatres serventes de raça negra importades de Sicília, on era costum que les africanes de pell d’atzabeja servissen a les cases dels rics. Constança de Hohenstaufen, filla del rei Manfred de Sicília, era la mare de Jaume, el futur Jaume II. S'establí a València, amb tot el seguici que l’acompanyava: les dames na Sibil·la, na Gaieta, na Benvinguda, na Mariola, na Joaneta, na Sandutxa, la influent na Bel·la (mare del futur almirall Roger de Llúria) i tantes d’altres, entre catalanes i sicilianonapolitanes, incloses les quatres serventes de raça negra importades de Sicília, on era costum que les africanes de pell d’atzabeja servissen a les cases dels rics. Constança era una adolescent de tretze anys quan la maridaren amb Pere de Catalunya i Aragó, que en tenia vint-i-dos. El primer fill del matrimoni, Alfons, nasqué a València, al palau del bisbe, el 4 de novembre de 1265. El segon, Jaume, vingué al món dos anys després, el 10 d’agost de 1267, possiblement al rehabilitat palau del Real, ja convertit en l’alberg de la família reial quan era a València. Deu dies després d’infantar, princesa i nadó partiren cap al Puig, a donar gràcies a la Mare de Déu pel feliç natalici. L’endemà, a bord d’una galera el seguici partí cap a Tarragona. L’arquebisbe Benet de Rocabertí havia de ser qui batejàs el petit Jaume, a terra del Principat. Rebé l’aigua del baptisme a Constantí, població que tenia el prelat metropolità tarragoní com a lloc d’esbarjo. Jaume no oblidà mai la seua vinculació a Tarragona per aquest fet i, ja rei, organitzà una expedició a Orient per a obtenir les relíquies de santa Tecla, patrona de la ciutat arquebisbal, que rebé del rei Oxin de la Petita Armènia. El petit Jaume, fill del rei Pere i Constança, rebé l’aigua del baptisme a Constantí, població que tenia el prelat metropolità tarragoní com a lloc d’esbarjo. Jaume no oblidà mai la seua vinculació a Tarragona per aquest fet i, ja rei, organitzà una expedició a Orient per a obtenir les relíquies de santa Tecla, patrona de la ciutat arquebisbal, que rebé del rei Oxin de la Petita Armènia. Amb la mort de Manfred (1266), el seu sogre, desposseït del Regne de Sicília pel papat aliat de França, Pere es convertí en l’hereu i l’esperança dels Hohenstaufen, la dinastia que havia regit l’Imperi i gran part d’Itàlia, i dels seus partidaris, els gibel·lins. Precisament, per això mateix mai no li escaigué bé ni al papat ni a França que Jaume I permetés el matrimoni de Pere amb Constança. Pere, una vegada traspassat el seu pare, atengué les crides que li feien de Sicília, on rere foragitar els Hohenstaufen s’havia entronitzat Carles d’Anjou, el germà de Lluís IX de França. Atenció!: Carles i Lluís eren fills de Blanca de Castella, filla d’Alfons VIII, i Castella —ai Castella!— simpatitzava amb els francesos. La revolta dels sicilians contra els francesos, les anomenades Vespres Sicilianes de dilluns de Pasqua (30 de març) de 1282, donaren l’excusa a Pere de Catalunya i Aragó a intervenir a Sicília, on desembarcà, a Tràpani (Tràpena en català medieval), el 30 d’agost. Si llegim el cronista Bernat Desclot, l’espurna de la revolta fou que en mig d’una festa, a Palerm, els soldats francesos de Carles «metien llurs mans a les mamelles de les dones». I vet ací, la libidinositat lasciva dels «ribauts» fou contestada per un avalot popular que aviat s’estengué per tota Sicília. La tocada de pits a les palermitanes fou la guspira que encengué el foc de la rebel·lió, però al darrere hi havia una conspiració antifrancesa encapçalada pel salernità Giuvanni da Procida (catalanitzat Joan de Pròixida), que el rei Pere recompensà pels seus serveis al Regne de València. És l’origen dels Pròixida o Pròixita, un llinatge valencià de prohoms que fins i tot donà poetes en el bell catalanesc del país, com és el cas de Gilabert de Pròixida que visqué a la fi del segle XIV i que, en el futur, promet dedicar-li un capítol de les nostres «Memòries històriques». La revolta dels sicilians contra els francesos, les anomenades Vespres Sicilianes de dilluns de Pasqua (30 de març) de 1282, donaren l’excusa a Pere de Catalunya i Aragó a intervenir a Sicília, on desembarcà, a Tràpani (Tràpena en català medieval), el 30 d’agost. Convertit en rei de Sicília, Pere II, però, no aconseguí treure Carles d’Anjou de Nàpols. El papa, el francès Martí IV, s’empipà com una mona contra els catalans. Excomunicà el rei català i organitzà una croada contra Catalunya que encapçalaria el rei de França Felip III. Ja veieu, un altre Felip tocant els testets als catalans. Els Països Catalans respongueren a la defensa del país, els aragonesos es negaren a combatre, tot argumentant que els francesos atacaven Catalunya i no Aragó, i el rei de Castella, Sanç IV, cosí de Pere, es féu l’orni. No obstant això, l’exèrcit francès fou estrepitosament derrotat pels catalans. Felip III, dit le Hardi «l’Ardit», morí de la impressió, els aragonesos acotaren el cap i, finalment, al rei castellà, que anava per la vida d’espanyol estirat, ja l’apanyarien. La catalanofòbia —o valencianofòbia, que ve a ser el mateix— espanyola és endèmica. I això —ostres!— que la mare del Sanç era la filla de Jaume I. En fi, Pere no li ho perdonà mai al seu cosí castellà, ni tampoc ho feren els fills de Pere, Alfons i Jaume. Arribat el moment, ja li passarien comptes al castellà. A Pere, convertit en «el Gran» per les seues victòries a Sicília i contra els francesos, no li donà temps a gaudir del triomf. De manera sobtada emmalaltí i poc després morí a Vilafranca del Penedès, la nit del 10 a l’11 de novembre de 1285. El seu fill major heretà la Corona de catalans i aragonesos, llevat de Mallorca i la Catalunya del Nord que continuaren en mans de Jaume II de Mallorca. Jaume, el secundogènit, heretà Sicília, on fou coronat, a Palerm, el 2 de febrer de 1286. Tenia vint anys aleshores. Com no era la branca primogènita de la família «d’Aragó», el seu escut era quarterat amb les armes catalanes i les dels Hohenstaufen. Jaume (I de Sicília) heretà un país en guerra, enfrontat a la part continental (Calàbria, Apúlia, Càpua, Terra di Lavoro) contra els angevins francesos. El papa, ara Honori IV, també excomunicà Jaume, i a la mare Constança. Roger de Llúria, l’almirall de Pere «el Gran» lluny, Jaume convertí en comandant de la seua flota el català Bernat de Sarrià, un altre importantíssim homenot membre d’una família establerta al Regne de València, des que al seu pare, de nom Vidal, Jaume I li concedí terres a la Marina Baixa en 1259. Bernat armà dotze galeres i prengué l’illa de Capri, des d’on fustigà els angevins de Nàpols. Un altre català amb arrels a la nova Catalunya que era València, Berenguer de Vilaragut, escometia amb les seues galeres les costes de Calàbria i Apúlia en mans dels francesos. Amb la col·laboració de les galeres del seu germà Alfons II (I de València), la flota catalanosícula, comandada per Roger de Llúria, derrotà totalment la flota angevina —d’Anjou— al golf de Nàpols el 5 de juny de 1284. Caigué presoner l’hereu de Carles, el futur Carles II «el Coix». La victòria assentà definitivament els catalans a Sicília, a l’illa, i confirmà la supremacia dels vaixells catalans a la Mediterrània. La flota catalanosícula, comandada per Roger de Llúria, derrotà totalment la flota angevina —d’Anjou— al golf de Nàpols el 5 de juny de 1284. Caigué presoner l’hereu de Carles, el futur Carles II «el Coix». La victòria assentà definitivament els catalans a Sicília, a l’illa, i confirmà la supremacia dels vaixells catalans a la Mediterrània. Rei de Catalunya i Aragó Alfons II, que ha passat a la posteritat amb els qualificatius de «el Franc» i el «Liberal», morí sobtadament, amb vint-i-sis anys, a Barcelona, el 18 de juny de 1291. Ajudà el germà a Sicília i també passà a la posteritat per haver estat el conqueridor de Menorca, encara en poder musulmà. El seu matrimoni amb Elionor d’Anglaterra, filla del rei anglès Eduard I, no tingué temps a fructificar. Jaume «el de Sicília» passava a ser ara el rei de catalans i aragonesos, sense renunciar a continuar sent rei dels sicilians. La guerra contra els francesos i el papa que els recolzava, doncs, continuà. Mentrestant, a Castella havia esclatat la crisi dinàstica derivada de la mort d’Alfons X. El primogènit castellà, Ferran, mort en 1275, no havia sobreviscut al pare, i a la mort d’Alfons X, el secundogènit Sanç IV volia tota l’herència per a ell, quan el rei traspassat havia determinat que Sanç heretaria Castella i el seu nét Alfons (fill de Ferran) Lleó. Alfons X morí en 1284 i la seua esposa, la catalana Violant, agafà la nora (la princesa Blanca de França) i els néts i se’ls emportà a la seua pàtria, lluny de l’avarícia de l’altre fill Sanç, a qui fins i tot la mare li veia el llautó. Ep! El Sanç era un bon pardal, de debò, capaç de conspirar contra el seu pare per a arrabassar-li el tron. I, així, els anomenats «infants de la Cerda», Alfons i Ferran, acabaren als Països Catalans, en concret reclosos al castell de Xàtiva. A Pere, bé que li venia tenir-los sota custòdia. Eren ni més ni menys que la branca primogènita de la casa reial de Castella i Lleó, els quals també tenien els seus partidaris. El rei Pere es mostrà disposat a furgar en la ferida contra el Sanç, però morí; i el nou rei Alfons «el Franc» també. En 1288, a Jaca estant, Alfons de Catalunya-Aragó el reconegué públicament rei de Castella i Lleó i es comprometé a ajudar-lo. A canvi, Alfons «de la Cerda», així dit, encara que en català caldria dir «de la Cerra», puix que era el malnom del primogènit d’Alfons X, que nasqué amb un pel al pit o a l’esquena dur com una cerra. I bé, a canvi de què ajudaria el rei catalanoaragonès a Alfons «de la Cerda»? Doncs a canvi —atenció!— de Múrcia. Ep! —li recordava Alfons el rei al seu cosí Alfons que volia ser rei— que Múrcia la conquerí el meu avi. I sí, certament, Múrcia la conquerí Jaume I i la repoblà amb els seus súbdits, majoritàriament catalans, cosa que reconeixia tothom, fins i tot els castellans (no hi ha cronista que no ho diga). Aleshores a Múrcia, val a dir-ho, no existien paios del pelatge del PePero Teodoro García Egea o monstruositat espanyolista semblant. Com apuntava el cronista Ramon Muntaner, a Múrcia «són vers catalans e parlen de bell catalanesc del món». Això cou als espanyols, més que una fiblada de tàvec, però què hi han de fer? És la història. I si a Múrcia eren catalans, cosa indiscutible a l’època, què havien de fer el Pere «el Gran», l’Alfons «el Franc» o el Jaume II? Eixamplar la base com els prucesistes descafeïnats? Directament la prenem i s’ha acabat. I a Múrcia, a més a més, ben contents. Jaume I (a la imatge) conquerí Múrcia i la repoblà de catalans. Com apuntava el cronista Ramon Muntaner, a Múrcia "són vers catalans e parlen de bell catalanesc del món". Això cou als espanyols, més que una fiblada de tàvec, però què hi han de fer? És la història. I si a Múrcia eren catalans, cosa indiscutible a l’època, què havien de fer el Pere "el Gran", l’Alfons "el Franc" o el Jaume II? Eixamplar la base com els prucesistes descafeïnats? Directament la prenem i s’ha acabat. I a Múrcia, a més a més, ben contents. Múrcia era una anomalia històrica i en certa manera hui dia encara ho és. Els tractats amb Castella, ai això de la no unilateralitat!, havien obligat els catalans ha encongir les fronteres fins a l’absurd al Regne de València. Pere «el Gran» ja posà el crit al cel i Alfons X, que li veié les orelles al llop, acceptà de grat cedir la Vall d’Aiora al Regne de València i Pozuelo, Puello i Ferrellón (a la regió del Moncayo) a Aragó. Alfons «el Franc», una vegada rei, estigué disposat a embarcar-se en l’empresa (Múrcia a canvi de l’ajut a Alfons «de la Cerda»), però no tingué temps a implementar-la. Jaume II, quan accedí al tron catalanoaragonès, preferí d’antuvi oblidar-se’n, mentre estigué entretingut a la guerra de Sicília. Ara bé: quan la guerra acabà (tractat d’Anagni, 1285), s’alliberà de les obligacions sicilianes i decidí anar a per Múrcia sense contemplacions. Jaume II esperà el moment oportú per a assestar el colp, que s’esdevingué quan Sanç IV morí, el 25 d’abril de 1295, deixant un xiquet de deu anys com a successor i qüestionat. A Jaume II allò d’un regne tan gran a ponent seu no li feia cap gràcia. Ell recolzaria Alfons «de la Cerda», que li cediria a canvi Múrcia, però és que, a més a més, Castella i Lleó eren tan grans que, com escrigué Jaume II al papa Bonifaci VIII, «pot a tot bastar». Ja posats, a Alfons «de la Cerda» li havia de correspondre Castella amb Toledo, Còrdova i Jaén, mentre que a l’altre fill d’Alfons X, l’infant Joan, que era recolzat per Portugal, es quedaria amb Lleó, amb Galícia, Extremadura i Sevilla. El fill de Sanç IV es quedava sense res. I tot això —pensava Jaume II— amb la benedicció del papa, que no debades el rei d’Aragó i comte de Barcelona era el gonfanoner i capità general de l’Església (honors concedides per Bonifaci VIII). Jaume II preparà dos exèrcits: un que atacaria Castella per Aragó, comandat per l’infant Alfons «de la Cerda», i el reial que aniria a Múrcia i l’annexionaria. Les hostilitat s’iniciaren en abril de 1296. L’exèrcit es traslladà per la mar de València a la costa de l’Alacantí. El castell d’Alacant oferí resistència i fou pres a l’assalt en una acció èpica en la qual intervingué el rei català en persona. Després d’això, per a evitar Elx, en poder del noble don Juan Manuel, que Jaume II esperava que el reconegués com a rei de Múrcia, es traslladà per mar fins a la gola del Segura i fundà la població de nova planta de Guardamar. Des d’aquí, tot seguint el riu, arribà a Oriola i després a Múrcia, que es rendí sense resistència el 15 de juny. A primers d’agost Jaume II donava per finalitzada aquesta primera campanya, que encara necessità de dues més per a controlar el territori. El castell d'Alacant, a la imatge, fou l'única resistència significativa que trobà Jaume II quan envaí el Regne de Múrcia en 1296. La campanya acabà a les primeries d'agost. Múrcia s'havia retut sense resistència. Jaume II intentà crear un Regne de nova planta a Múrcia, com el seu avi havia fet a València, però, la guerra s’encallà i, finalment, optà per signar la pau amb el successor de Sanç IV, el rei Ferran IV, amb la mediació del rei Dionís de Portugal. Alfons «de la Cerda» s’havia estavellat a Castella i Jaume II cercà la fi de les hostilitats. La pau s’aconseguí sobre la base de la divisió d’allò que havia estat el Regne de Múrcia, a Torrellas, a la falda del Moncayo, el 8 d’agost de 1304. La part septentrional, l’ara sud valencià, passà definitivament a la sobirania de Jaume II. El tractat final, però, necessità d’ajustaments a la frontera i d’això que es definís la frontera definitiva a Elx, el 19 de maig de 1305. Jaume II, per sengles privilegis datats el 17 i el 25 de juliol de 1307, annexionà totes les terres afectades al Regne de València, que així completà la seua estructura geogràfica. Atenció: amb l’afegit de Favanella, Jumella i Cabdet, que també foren integrades al Regne valencià. Jaume II entre catalans i aragonesos L’erudit historiador Jesús Ernest Martínez i Ferrando, el millor biògraf de Jaume II fins al moment no superat, deia de Jaume II: «Diverses facetes de la personalitat de Jaume II permeten de considerar aquest monarca com el més racial, el més representatiu del seu llinatge català entre tots els que governaren els territoris de la Corona d’Aragó». Ep! Martínez i Ferrando era valencià, català de València com li agradava dir. Certament, el seu regnat fou de joia per a la nació catalana, que arribà fins a la grega Atenes (Cetines en el català de l’època). Jaume II completà el mapa dels Països Catalans a la Península Ibèrica i, a més a més, obtingué el dret d’entronitzar-se a Sardenya, que li concedí el papa Bonifaci VIII. A Sicília el seu germà Frederic fou rei i, malgrat les diferències en un primer moment, finalment regnà la col·laboració entre tots dos germans. I, no menys important, arribà a un acord amb el seu oncle Jaume II de Mallorca. El catalanoaragonès no li prendria el regne, però el mallorquí havia de reconèixer-lo com el seu senyor. I pensant en els reis de tots tres reialmes catalans, Catalunya-Aragó, Mallorca i Sicília, el cronista Ramon Muntaner elaborà l’exemple de la mata del jonc: «la mata del jonc ha aquella força que, si tota la mata lligats ab una corda ben forts, e tota la volets arrencar ensems, dic-vos que deu hòmens, per bé que tiren, no l’arrencaran, ne encara con gaire més s’hi prenguessin; e si en llevats la corda, de jonc en jonc la trencarà tota un fadrí de vuit anys, que sol un jonc no hi romandrà, E així seria d’aquests tres reis, que si entre ells havia divisions neguna ne discòrdia, ço que Déus no vulla, fets compte que han de tals veïns que pensarien de consumar la un ab l’altre. Per què és mester que d’aquest pas se guarden; que mentre tots tres sien d’una valença, no tement tot l’altre poder del món, ans, així com davant vos he dit, seran tots temps sobirans a llurs enemics». Aquest exemple muntanerià serviria molt bé hui dia per a il·lustrar el perquè de la decadència de la pàtria de Jaume II. La unió de les tres branques del país, que no cal insistir en quines són, les faran tots temps sobiranes a llurs enemics. Bé, no us descobrisc la sopa d’all, però aquesta és, en definitiva, la fórmula única per a l’alliberament dels Països Catalans. Els enemics, ben poderosos, bé que ho saben i faran mans i mànigues perquè els catalans continuem perduts en ambigüitats, obcecats en divisions de campanar i discòrdies de tants caps tants barrets. L'apel·latiu "el Just" referit a Jaume II aparegué en la ploma de l’historiador aragonès del segle XVI Jerónimo Zurita, a la imatge, que deia que Jaume II rebé el nom de «justicier» perquè donà l’aprovació al capítol de cort de les Corts aragoneses de l’any 1300 celebrades a Saragossa. En aquelles Corts els aragonesos reclamaren que eren aragoneses la Ribagorça, el Sobrab i la Llitera fins a la clamor d’Almacelles, per on passa en l’actualitat la frontera entre el Principat de Catalunya i l’Aragó. Altrament, a Jaume II li ha estat posat el sobrenom de «el Just», però això no ha estat, precisament, per cap fet heroic que hagués protagonitzat, ni tampoc per cap benefici atorgat a les terres ara valencianes. Aquest apel·latiu aparegué segles després i mercè a l’historiador aragonès del segle XVI Jerónimo Zurita, que deia que rebé el nom de «justicier» perquè donà l’aprovació al capítol de cort de les Corts aragoneses de l’any 1300 celebrades a Saragossa. En aquelles Corts els aragonesos reclamaren que eren aragoneses la Ribagorça, el Sobrab i la Llitera fins a la clamor d’Almacelles, per on passa en l’actualitat la frontera entre el Principat de Catalunya i l’Aragó, la qual, com bé és sabut, separa els territoris de llengua catalana d’una i l’altra banda. Les Corts catalanes de 1305, òbviament, protestaren, però Jaume II donà per bones les al·legacions aragoneses, que argumentaven que els senyors del Sobrab i la Ribagorça havien estat vassalls dels reis d’Aragó abans de la unió amb el comtat de Barcelona. I d’això ve que els aragonesos diguessen que Jaume II els havia fet justícia —a ells, és clar— i el considerassen rei «justicier», posteriorment convertit en «el Just» per algun historiador a través de la lectura de Zurita. Escriba el número 656904


No hi ha cap mena de dubte que Katsuhito Ishii és un dels noms a retenir dins el panorama cinematogràfic japonès. Si amb El sabor del te (茶の味 ,Cha no Aji, 2004) va recollir elogis potser excessivament entusiàstics pel seu retrat, en to diguem-ne de comèdia poètica, d'una família bastant friki, a My Darling of the Mountains - Tokuichi in Love centra més la seva mirada en un ambient, temps i personatges que mereixen passar directament a formar part dels clàssics del cinema japonès... si no fos perquè han sortit exactament d'aquells. La pel·lícula és un remake de Anma to onna (Hiroshi Shimizu, 1938). Els massatgistes cecs i la misteriosa dona de Tokyo, els banys, els hostals de muntanya, ja són a la pel·lícula original, que no he vist. Sigui com sigui, la mà d'Ishii es nota, d'una manera continguda, i aporta frescor i humor a aquesta història realment encantadora, relaxada, profunda i al mateix temps plena de bon rotllo. La cinematografia, el so i la música contribueixen a convertir la visió de My Darling of the Mountains... en una experiència alliberadora i inoblidable; sembla que tu mateix estiguis en aquella vila, prenent banys termals i deixant passar les hores. Hi ha història, però una que no esborra cap fragment de vida. Seria injust no fer esment de la sensacional actuació de Tsuyoshi Kusanagi, l'invident Tokuichi del títol. Els seus gests d'intuïció i de defensa personal proporcionen alguns dels millors moments de la pel·lícula. D'altres els dóna el magnetisme i la mirada lluminosa de la dona de Tokyo que interpreta Maiko. Silencis, converses pausades, moviments subtils, escenes que són gairebé una dansa. Un film, en definitiva, ple de bellesa, una autèntica alenada d'aire fresc que, ni que sigui per fer justícia a la creació cinematogràfica, ens hauria de fer a tots rebuscar, entre els Mizoguchi, els Ozu i els Naruse, un DVD de l'original Anma to onna de Shimizu. En qualsevol cas, i passi el que passi, no li treurem ni un bri de mèrit estil·lístic a Ishii; ans al contrari, li restarem agraïts perquè ens ha regalat aquesta obra imprescindible. 2009 Cinema Katsuhito Ishii


QUÈ ÉS? | FILMCLUB PER QUÈ EL CINEMA? El cinema transformat en recurs didàctic proporciona un nou format d’aprenentatge i de reflexió més vivencial i experiencial. Permet treballar valors, coneixements, creences i emocions a la vegada que possibilita la transmissió dels continguts curriculars en un nou format més pròxim a l’alumnat. Espai únic de recursos Hem construït un espai únic on els educadors poden trobar recursos, materials, activitats i propostes, entorn la Film literacy i l’educació mitjançant el cinema. D’aquesta manera reduïm els temps i l’esforç que els educadors destinen a cercar i crear activitats pedagògiques. FILMCLUB té com objectiu principal millorar el nostre sistema educatiu a partir de la inclusió del cinema i altres recursos audiovisuals com a eines pedagògiques quotidianes. Diverses experiències arreu d’Europa, demostren que l’ús del cinema en l’educació, a partir de la seva inclusió en dinàmiques en l’aula, garanteix una millora dels resultats acadèmics, redueix l’absentisme escolar, augmenta el compromís dels joves amb els seus estudis, en fa augmentar el seu consum de productes culturals i n’incrementa el seu pensament crític. Per assolir aquest objectiu, FILMCLUB ha identificat uns objectius específics que cerquen potenciar la generalització del cinema com a eina educativa: Generar recursos pedagògics innovadors per a docents Assegurem l’accés del professorat a materials educatius basats en l’audiovisual i el cinema, per a ser emprats en qualsevol àmbit o matèria curricular. Oferir opcions de projecció de films i documentals en els centres educatius que compleixin el marc legal vigent Oferirm un catàleg de films, documentals i curts d’interès educatiu, amb els drets d’exhibició pública inclosos. Potenciar l’alfabetització audiovisual dels nostres joves, competència essencial per als ciutadans del S. XXI Oferim formacions per apoderar als docents en l`ús de l’audiovisual com a eina educativa, i proposem activitats per a què els nostres joves desenvolupin la seva creativitat audiovisual i coneguin els oficis del cinema. Crear públics culturals més actius, amb un pensament crític més desenvolupat i amb un comportament més ètic Proposem un ús del cinema en l’educació que fomenti un consum cultural proactiu, més responsable i ètic. Al Regne Unit ja hi ha més de 12.000 FILMCLUBS funcionant FILMCLUB parteix d’una col·laboració amb el projecte britànic INTOFILM, present actualment en més de 12.000 centres al Regne Unit. Aquest vídeo d’un minut resumeix l’activitat del projecte al Regne Unit: Després de la bona experiència al Regne Unit, amb gairebé 12.000 escoles, la Unió Europea vol reproduir el projecte a diferents països. Des de l’Associació Sahrazad ens hi vàrem sumar per implantar el model d’èxit adaptant-lo a les realitats i necessitats del ecosistema educatiu de Catalunya. Els estudis realitzats a professors sobre l’impacte d’aquest projecte portat a terme a Anglaterra, Gales, Escòcia, Irlanda del Nord, Dinamarca i Suècia en el que hi han participat 8000 Filmclubs, conclouen que: Afirmen que reforça les habilitats dels alumnes a compartir i debatre les seves conclusions. Afirmen que amb l’activitat incrementa la consciència i l’enteniment cultural i global. Afirmen que millora les competències orals i escrites del alumnes. Afirmen que fomenta el pensament crític. Diuen que s’ho passa millor a l’escola. Afirma que els ha ajudat en els estudis d’anglés. Diuen que estan més motivats pel fet de formar part del cineclub. Han llegit el llibre de la pel.licula després d’haver-la vist al cineclub. Afirma que les pel.lícules que han vist amb el cineclub no les haguessin vist a casa o al cinema.


Publicado 13/12/2018 12:57:23CET La ministra de Treball, Migracions i Seguretat Social, Magdalena Valerio, ha anunciat que les bases màximes han de pujar i que ho faran "un poc per sota" del 10%, xifra propera a la que va estimar l'AIReF en l'informe que va presentar recentment al Congrés, que preveia un creixement d'entre un 10% i un 12%. Així ho ha assenyalat la ministra durant la seua intervenció en l'acte 'El Ágora de El Economista', en què també ha deixat clar que d'ací a final d'any s'han d'adoptar mesures i s'ha d'aprovar un reial decret per a l'augment a 900 euros del Salari Mínim Interprofessional (SMI) i també treballar en un reial decret llei per pujar les cotitzacions. "La base màxima ha d'augmentar com és obvi, però encara no en tenim decidit el percentatge", ha ressaltat, després de posar l'accent en què "no pujarà un 22% com les mínimes", perquè "significaria un impacte molt important". En aquesta línia, la titular del Ministeri també ha deixat clar que aquest augment no tindrà per què implicar una pujada de les pensions màximes. "Les pujades dels darrers anys no han implicat un augment de les pensions màximes", ha postil·lat, després d'afirmar que "li agradaria pujar totes les pensions", però al final han de quadrar els comptes. No obstant això, en aquest sentit, ha ressaltat que si augmenta d'una manera important les bases sense pujar la pensió, el resultat "seria escandalós". "Les pensions pujaran totes, incloses les màximes", ha ressaltat. De cara a l'any vinent, totes les pensions pujaran conforme a l'IPC, segons l'acord que el Govern espanyol va tancar amb Units Podem. A més, Valerio ha assenyalat que l'augment del SMI és "potent", però "va en línia" amb el que es va pactar en el IV Acord per a l'Ocupació i la Negociació Col·lectiva (AENC) acordat entre les organitzacions sindicals i empresarials el passat mes de juliol. Segons la ministra, s'està treballant amb els interlocutors socials perquè la pujada del salari mínim no tinga un impacte tan important per al col·lectiu dels autònoms. En aquesta línia, ha assenyalat que el reial decret per a l'augment de la cotització dels treballadors per compte propi arribarà abans de finals d'any. Respecte a l'ajustament de la cotització dels autònoms als ingressos reals, la ministra ha destacat que això "no estarà l'1 de gener".


La Petita Llibreria: 01/18/21 Avui us presentem una obra juvenil per tal d’amenitzar la tornada a les aules en un any ben particular. Com sempre ens proposem en cercar per als joves que comencen a llegir de manera voluntària llibres de qualitat escrits per autors que respecten als eu públic i que els ofereixen obres adequades a l’edat i alhora amb unes trams que els agradin i els convidin a créixer. De la mà de l’Arturo Padilla incorporem un èxit més en literatura juvenil a la nostra pagina. És un autor que d’una simple premissa enganxa al lector alhora que ajuda als joves a crear-se l’hàbit de la lectura ja que la seva intriga convida a llegir més i més i alhora els comença a crear l’hàbit lector que és tan sa pel cos, la ment i les emocions. Amb l’obra que avui ens presenta titulada La casa del cementiri de cotxes ens traslladem a una obra plena d’intrigues i d’uns personatges que ens encisaran cadascun per les seves particularitats. Fem un salt i de repent estem a un bosc amb cinc amics que es perden en una sortida de cap de setmana i el que sembla que pot ser el seu únic refugi resultarà ser d’allò més tètric. Es tracta d’una casa abandonada envoltada de cotxes desballestats. L’aspecte de per si resulta esfereïdor però la por es posarà als seus cossos i es pintarà a les seves cares en quan sàpiguen la llegenda urbana que circula en la que es narra que un nen es va perdre també en aquell bosc i que des de llavors vivia en una masia abandonada i matava als que per allà gosaven a passar i els destrossava els cotxes. Tot molt intrigant però és l’únic refugi que tenen a l’abast. Què faran aquest cinc amics? Cadascun amb el seu caràcter ben marcat tindran la seva opinió. Òbviament no us revelarem que passarà però si us assegurem que és interessantíssim i que enganxa des de les primeres planes fins al seu final en una aura tenebrosa i misteriosa que no decau en cap moment. Què hi ha de veritat en aquesta llegenda? Gràcies a l’aposta de Fanbooks per aquesta obra ho podreu descobrir! No el deixeu escapar i si les lletres d’aquest autor us agraden us recomanem també la lectura de les seves obres anteriors com “Ombres a la foscor”. Totes elles ben diferents però amb el segell de qualitat de l’autor. Imprescindibles! No deixeu escapar aquesta història! Etiquetes de comentaris: Fanbooks 4-DataBrokers (1) A fin de cuentos (1) Aguilar (7) Alevosia (2) Alfaguara (25) Alianza Editorial (1) Alienta (1) Alrevés (49) Amat editorial (25) Amazon (1) Amsterdam (46) anagrama (4) Angle (53) Ara llibres (35) Ara Mini (3) Argumentaria (2) article (3) Assaig (139) Automática Editorial (1) Autral (1) Aventures (117) B de Block (3) B de Blok (3) B de bolsillo (78) B de Bolsillo maxi (9) B de Books (3) Babelio (1) Balàfia Postals (1) Barataria (2) Bienestar (21) bilogia (3) Bindi Books (5) Biografia (57) Booket (78) Bromera (2) Bruguera (2) Capital Books (7) clàssic (78) Click Ediciones (10) Club editor (1) col·lecció (39) Columna (184) Comanegra (35) còmics (4) concurs (12) conte (2) Cossetània (153) CreateSpace (1) Crims.cat (37) Cruïlla (8) Cuina (8) Debolsillo (215) debutxaca (4) Delito (5) Desclée de Brower (1) Destino (6) Didàctic (36) Disney (6) Documenta Balear (1) Dolmen Books (2) Duomo (90) Ediciones B (99) Ediciones Cúpula (1) Edicions Terrícola (1) Edicions62 (80) Editorial Desenlace (1) Editorial Mediterrània (2) Editorial Milenio (1) Editorial Obscura (6) Editorial Verbum (1) EDT (1) Educaula 62 (1) El Anden (1) El Gall Editor (1) empuries (1) Empúries (51) Eneida (5) entrevista (103) Esencia (84) Espasa (19) Especial (41) Especial Sant Jordi 2014 (15) Especial Sant Jordi 2015 (14) Especial Sant Jordi 2016 (14) Especial Sant Jordi 2017 (11) Especial Sant Jordi 2018 (6) Esportiu (5) Estrella Polar (23) Fanbooks (70) Fantascy (23) Fantàstica (218) Gastronomia (22) Generalitat de Catalunya (1) Gestión 2000 (1) Gregal (2) Grijalbo (42) Grup 62 (36) Guia (14) Harlequin (5) Harper Collins (22) HarperBolsillo (6) historica (5) Històrica (356) HQN (3) il·lustrat (161) Impedimenta (65) Indicios (1) Infantil (111) irònic (49) Jo llibre (1) Juvenil (193) Kairós (2) La Campana (5) La Galera (17) La Garúa (1) La llibreria de la imatge (1) La Magrana (22) La Vanguardia (1) labutxaca (291) Landscape (34) Les Hores (20) Librooks (4) Libros del zorro rojo (24) LibrosCupula (1) Librosdevanguardia (1) Llibres del delicte (48) Lumen (21) Lunwerg Editores (2) Maeva (12) Malinka (1) manga (1) Marbot (2) Maresia Libros (3) Menoscuarto (1) Més llibres (2) Meteora (3) Mondadori (1) Montena (2) mr ediciones (6) Musical (6) Navona (2) Negra (307) Neo (1) Noticia (2) Now Books (11) Nuevos Talentos (1) Oz editorial (1) P&J (90) Pagès editors (1) Páginas de espuma (1) Picantona (126) Plan B (1) Planeta (41) Plataforma Editorial (1) poesia (16) Pòrtic (6) Presentació (1) Proa (84) Profit Editorial (5) Psicològica (789) Publicacions de l’Abadia de Montserrat (1) Puck (4) Punto de lectura (1) Quaderns Crema (1) Quorum llibres (1) Random (9) Random House (1) RBA (34) RBA Fantàstica (5) RBA Molino (21) Recull (65) Red Apple Ediciones (1) Reservoir Books (1) Roca Editorial (14) Roja y Negra (8) Romàntica (657) Rosa dels Vents (53) Rosa dels Vents flexibook (1) saga (302) Saga editorial (1) Salamandra (2) SB Books (1) SeeBook (1) serie (29) Serie Negra (1) Shakelton Kids (1) Stonberg editorial (5) Suma de Letras (127) Taurus (1) Teatre (4) Televisió (6) Thriller (283) Titania (56) TNC (1) Trànsit (1) trilogia (163) Tusquets (2) Umbriel (17) Urano (3) Vanir (1) Vergara (88) Versatil (1) Viena edicions (1) Vive Libro (1) Voliana Edicions (1)