text: Història COMTEC Quality Systems S.A va néixer l’any 1996 a Barcelona, amb seu a Rambla Catalunya 39, amb la finalitat de donar resposta a la necessitat emergent d’oferir serveis de consultoria per ajudar a les organitzacions en l’obtenció de la certificació ISO 9001. Durant aquests 10 anys d’activitat, l’empresa ha anat evolucionant a partir de l’experiència i el coneixement del mercat, redefinint el seu posicionament i ampliant l’oferta de serveis. La tasca realitzada durant aquests anys ha permès desenvolupar un ‘know-how’ sòlid i bones referències. COMTEC es va forjar arran d’un acord de col·laboració amb una empresa amb seu a Amsterdam que exercia la seva activitat de consultoria en projectes de certificació ISO 9000 a Holanda i Bèlgica. Mitjançant aquest acord de col·laboració, COMTEC Quality Systems, S.A va adoptar el nom, la imatge corporativa i el ‘know-how’ de l’empresa holandesa, amb la finalitat d’agilitar i protegir la seva entrada al mercat i poder estar integrada en una xarxa internacional. Aquell mateix any COMTEC s’homologa al “Centre Català de la Qualitat” (CIDEM) per exercir la seva activitat de consultoria en sistemes de gestió de qualitat. És a partir d’aquest moment quan l’empresa començà a créixer, desenvolupant la seva activitat de consultoria en petites i mitjanes empreses, industrials i de serveis. L’any 1999 COMTEC Quality Systems, S.A es desvincula de la seva homònima holandesa, mantenint només relacions de ‘know-how’ i d’aprofitament de sinèrgies bidireccionals. El creixement de l’empresa es consolida amb l’ampliació de la seva cartera de serveis de consultoria amb sistemes de gestió del medi ambient i prevenció de riscos laborals, l’increment de les publicacions, l’entrada de nous projectes de sectors emergents tant de sanitat com d’administració pública, i el desenvolupament de les activitats de formació. L’any 2002 el Centre Català de la Qualitat de la Generalitat de Catalunya atorga el “Premi Català de la Qualitat” per a grans empreses a un dels nostres clients, la Fundació Centre Hospitalari Unitat Coronària de Manresa, en reconeixement a la tasca desenvolupada durant els últims anys i culminant així el projecte dut a terme per nosaltres. COMTEC continua ampliant la seva cartera de serveis, incorporant l’any 2004 per una banda, els serveis de consultoria de planificació i estratègia i per l’altra, els de protecció de dades de caràcter personal. Aquest mateix any COMTEC torna a aconseguir el “Premi Català de la Qualitat” amb un altre projecte desenvolupat per a un dels seus clients, la Fundació Integralia (Grup DKV). Com a resultat de l’increment dels darrers anys en el volum de projectes realitzats amb clients de l’àmbit de la sanitat, i de la conseqüent experiència i posicionament adquirit en el sector, l’any 2005 COMTEC signa amb la Unió Catalana d’Hospitals un conveni de col·laboració per a la prestació de serveis de consultoria i formació. D’aquesta manera COMTEC es confirma com a consultora de referència en l’àmbit de la sanitat. Aquest any es realitza un canvi en la imatge corporativa de l’empresa aportant elements de dinamisme i modernitat al logotip corporatiu, per tal d’adaptar-lo a la realitat de l’organització. D’altra banda l’empresa se certifica segons la norma ISO 9001:2000. COMTEC celebra el 2006 el desè aniversari de la seva creació amb diferents actes. S’incorpora una nova línia d’identitat visual més cosmopolita, dinàmica i fresca. Es realitzen accions comunicatives com el llançament de la web corporativa, s’incorporen nous col·laboradors per abastar les noves línies de servei i reforçar les ja consolidades. A finals del mateix any, s'obté la certificació del sistema de gestió ambiental segons la norma ISO 14001:2004. |Afegir a preferits||Informació legal|


source: fineweb

text: La selecció francesa d'handbol ha entrat en la història en ser el primer equip que encadena els títols olímpics, el Mundial i l'Europeu. Aquest diumenge s'ha imposat a Croàcia per 21 a 25 en la final del campionat continental que s'ha disputat aquestes dues últimes setmanes a Àustria. És un resultat curt perquè els porters de tots dos conjunts han estat els jugadors més destacats del partit. França s'ha distanciat en el marcador en els primers minuts de la segona part i ha sabut administrar la renda de quatre gols fins al final. Islàndia, tercera La subcampiona olímpica ha aconseguit penjar-se el bronze a l'Europeu després de derrotar Polònia per un ajustat 26-29. Tot i que els nòrdics dominaven els polonesos al descans 10-18 i semblaven deixar sentenciada la final de consolació, Polònia ha tret tot el seu caràcter i ha acabat pressionant els islandesos malgrat que, finalment, no ha pogut culminar la remuntada. Digue'ns per què vols denunciar aquest comentari:


text: Zona de premsa Notes de premsa Melon District, companyia barcelonina especialitzada en l’ allotjament d’ estudiants nacionals i estrangers, començarà a operar a Paris durant el segon semestre del 2014 amb una residència de 191 habitacions al barri de La Défense a l’ Oest de Paris. Melon District, l’empresa espanyola de residències per a estudiants, participarà al Saló de l’Ensenyament 2012 que es celebra del 21 al 25 de març a la Fira de Barcelona. Amb l’objectiu d’apropar-se més al mercat català, Melon District participa per primera vegada al Saló de l’Ensenyament 2012 que tindrà lloc a la Fira de Barcelona del 21 al 25 de març. Melon District, l’empresa espanyola d’allotjament per a estudiants, assistirà a MIPIM 2012 que se celebra del 6 al 9 de març a Cannes per presentar el seu pla d’expansió a Europa, principalment a Espanya, França i Itàlia. Melon District presenta avui la residència per a estudiants, professors i investigadors més gran de Barcelona amb 500 habitacions. «Per a nosaltres és un honor poder mostrar-los avui el model que hem desenvolupat, un model que vol donar a l’estudiant l’equilibri entre privacitat i vida en comú que demana, acompanyat d’una sèrie de serveis d’alta qualitat», va comentar Fabien Mollet-Viéville, director general de Melon District. L’alcalde de Barcelona, Jordi Hereu, ha inaugurat avui Melon District Marina. La major residència de la ciutat i la segona del grup 22@ Barcelona es consolida com el tercer campus universitari de la ciutat amb una població de més de 25 000 estudiants i investigadors. Cada any 3.100 estudiants de les Illes Balears escullen Barcelona per cursar els seus estudis. Cada any 4.500 estudiants de Tarragona escullen Barcelona per cursar els seus estudis. Cada any 1.050 estudiants d’Aragó escullen Barcelona per desenvolupar els seus estudis. Cada any 1.150 estudiants de la País Valencià escullen Barcelona per desenvolupar els seus estudis. Melon District Marina s’inaugurarà al setembre i comptarà amb 500 habitacions. La residència és la segona de Melon District a Barcelona que ja té un altre edifici a l’avinguda Paral·lel. Melon District, una empresa especialitzada en l’allotjament d’estudiants, inaugura aquest setembre la residència estudiantil més gran de Barcelona dins del districte 22@ del Poblenou.


text: Models matemàtics i de simulació del polimorfisme cromsòmic produït per inversions Abstract (Summary) RESUM: La situació actual de la problemàtica de la recombinació, quan es consideren les eficàcies biologiques independents de les freqüències (gèniques, cromosômiques, zigòtiques) i en un ambient, i per tant amb unes eficàcies, constant en l'espai i el temps, és aproximadament la següent: D'una banda els models deterministes rarament posen de manifest cap avantatge selectiu de la recombinaciô, la tendència general és la congelació del genotip. Certs models deterministes mostren que la tendència general serà l'increment progressiu de la freqüència d'un mecanisme que impideixi o dificulti la recombinaciô. Els mateixos models acostumen a portar associat un increment de l'eficàcia mitjana de la població amb un decreixement de les freqüències de recombinaciô. La sensació general que se'n desprèn és que les limitacions a la recombinaciô són un mecanisme d'adaptació ràpida i oportunista en un ambient estable. Altres models, sense discutir la dinàmica del mecanisme regulador de la recombinaciô, tambe troben associada una eficàcia mitjana superior a un lligament més intens. Quan s'analitza el paper del desequilibri en el lligament es posa de manifest que aquest és fonamental, tant a 1adaptació ràpida com a 1'eliminació de mutacions deletêries, i és propiciat pel lligament intens i per les interaccions epistàtiques. Abans de discutir el quadre general dels models finits convindria fer alguns comentaris crítics sobre la validesa dels models deterministes a les situacions reals. Primerament es pot fer la crítica evident que sovint les suposicions (grandària infinita, aparellament a 1'atzar ...) en les que es basen, i que sempre representen idealitzacions de la realitat, no son vàlides; realment això no és cap argument decisiu contra aquests models, l'únic que es pot dir és que quan aproximadament es compleixin tais condicions, el model serà una descripció suficientment vàlida de la realitat. A més, sovint es reconeix que un model és una primera aproximació i que es pot anar complicant per fer-lo cada cop més adequat per analitzar la realitat. Una crítica més profunda a aquells treballs que es basen en dues menes de criteris: els criteris d'optimització (normalment de maximització de l'eficàcia mitjana), associada amb les posibles "estratègies" (recombinació, no recombinació p.e.) de les poblacions, i els criteris de selecció de grup (és adequat, és beneficiós, etc. per a la població, l'espècie ...). Ambdós tipus de criteris, relacionats entre ells, presenten nombrosos problemes lògics com a explicacions vàlides d'allò que s'observa a les poblacions. Wiens (1976) ha resumit els punts essencials d'aquesta qüestió. Quant als criteris d'optimització puntualitza que normalment suposen cert que: 1) el sistema població-ambient és en equilibri, 2) com a mínim una component de l'ambient es constantment limitant, 3) no hi ha cap relaxació temporal de les pressions de selecció que afavoreixen l'òptim, 4) l'ambient disponible es constantment i totalment ocupat, 5) l'òptim esestable (p.e. no canvia el fenotip òptim al llarg del temps), 6)l'òptim és realment assolible (p.e. no es té en compte cap possible efecte de la història passada del sistema, com ara un efecte fundador). Respecte als criteris de selecció de grup hi ha seriosos problemes per encaixar-los en la teoria clàssica de la selecció natural, basada en la selecció a nivell individual. En els models amb població finita no sembla que existeixi tal unitat quant als resultats. Cal remarcar que es tracten dos problemes diferents, d'una banda el manteniment del polimorfisme allèlic, i d'una altra la velocitat d'adaptació i d'eliminació d'allels deleteris. Ambdós però estan relacionats amb una qüestió més profunda: l'efectivitat de la selecció com a força oposada als efectes de la deriva genètica. L'anàlisi de la velocitat de substitució d'allels favorables i de la taxa d'eliminació de llast genètic (Felsenstein (1974), Felsenstein i Yokoyama (1976), Hill i Robertson (1966), etc. ...) coincidiesen a mostrar a la recombinació com un mecanisme afavoridor de la resposta selectiva ràpida, en oposició als resultats dels models deterministes, els quals freqüentment no inclouen la mutació (excepte Eshel(1971)), amb una població inicial en equilibri on ja són presents - tots els tipus (contràriament al cas finit), es lògic que un mecanisme preservador de la combinació allèlica afavorida i ja present a una freqüència inicial d'equilibri, mostri les propietats trobades als models deterministes : es tracta d'incrementar la freqüència del tipus cromosòmic més eficaç i de disminuir la dels altres, no de propiciar la seva aparició ni d'evitar que es perdi a causa de la deriva. Les dades experimentals semblen confirmar l'existència real de mecanismos d'aquest tipus, i l anàlisi matemàtica realitzada amb models deterministes i aleatoris sembla que confirmi, en un context una mica diferent, aquestes idees. Els mateixos resultats es troben si s'analitza numèricament i mitjançant simulació un model segons un procés, en temps continu i estats finits, de naixement, mort, mutació i recombinació. Per tant, per grandàries poblacionals finites, es troba que el significat de la recombinació, a més de les condicions de desequilibri inicials , varia segons es consideri el temps fins a l'aparició del primer genotip mutant doble (recombinació favorable) o el temps fins a la fixació d'aquest genotip. (recombinació desfavorable). Apart de la possible artificiositat de les suposicions inicials d'eixos models, ja esmentada i que es discutiran més endavant, quant als models de simulació finits cal dir que usualment son deficients respecte al seu "realisme" a l'hora de representar els processos ge nètics. Concretament, la selecció i la gametogênesi de vegades no coincideixen gaire amb la seva descripció biològica. Tot això es discutirà mes a fons en parlar de les tècniques .de. simulació.. De moment cal tenir-ho present com un possible factor per explicar els resultats, que podrien no ser reflex d'una propietat biològica sinò d'una limitació del model de simulació. Bibliographical Information: Advisor:Prevosti i Pelegrin, Antoni School:Universitat de Barcelona School Location:Spain Source Type:Master's Thesis Keywords:genètica ISBN: Date of Publication:09/01/1981


text: Com diuen els que no s’apuntaran mai a un gimnàs: a sobre de pagar, encara hauríem d’anar-hi. Però d’algun mal hem de morir, i, si a l’estiu tota cuca viu, l’hivern pot fer-se’ns etern. Mentalment i físicament, res cansa tant com no fer res. Per això, anys enrera, vaig muntar-me un gimnàs mínim a casa, a l’habitació petita i freda dels mals endreços. Entremig d’unes plantes moribundes en un parell de testos, uns pòsters enrotllats, un matalàs vell i un mirall picat, hi tinc els instruments de tortura: una bicicleta i un rem estàtics. Em vaig llençar a l’exercici domèstic d’una manera intrèpida, sense reconeixement mèdic previ ni entrenador. Amb les ganes que en tenia, molt seria que m’hi lesionés. Tampoc hi havia gaire perill d’acabar-me deformant el cos fins que semblés un goril·la, un poni, un bulldog o un camell. Només pretenia cobrir l’expedient del que ens ha tocat ser, cariàtides de nosaltres mateixos, i el cas és que aquell parell de màquines van anar restaurant-me, fabricant-me de nou; van posar-me unes mans, uns braços, unes cames i un pit. Que després tot plegat no em servís de gaire, ja és una altra història. Les rampoines inútils fan part dels nostres temps. M’hi poso cada dia. Primer, bicicleta. Començo a pedalar a poc a poc, deixant-me dur. La música m’estira; la ràdio. Flash, Gum F.M., en aquella hora, sembla que emetin per mi. Evident que amb una bici estàtica no arribaré gaire lluny, però tampoc acabaré com aquests ciclistes que moren atropellats, en una cuneta, o els que, després d’haver pedalat tant pels grans èxits, acaben suicidant-se. La meva intenció és modesta: escapar-me amb bicicleta de l’haver d’anar amb bicicleta. Són quinze minuts, ni un de més. Mentre passen els primers, el cor ja se m’accelera. Em cremo a mi mateix, perquè és un pal, però també cremo calories. Graduo la resistència de l’aparell al màxim. Màxim esforç. Cau la primera gota de suor. Una altra, grossa. Escalfat, em despullo. És l’avantatge de ser a casa. Cada vegada pedalar costa menys. M’accelero sol, i és a causa de l’endorfina euforitzant que deixo anar – endorfina o endomorfina, com se’n vulgui dir: droga legal, per autoconsum. Practico la remuntada, la persecució, el velòdrom, recorro passadissos i faig el Tour des Chambres, il Giro della Cucina i la Volta al Menjador, aprofito per mirar què fan a la tele, baixo l’escala, atropello un colom, aixeco la roda de davant i salto un marge. Em miro el rellotge. Quinze minuts. Doncs ja està. Ni un segon de propina. A galeres. Les plantes transpiren, el mirall s’ha entelat i l’habitació és un estany, amb un matalàs vell que hi flota. M’embarco i em poso a remar per la meva pròpia suor. Fer rem estàtic és tan emocionant i divertit com navegar per un bassal estancat, de la mida d’una banyera o menys. Ni granotes hi ha. Ja poden dir de la solitud del corredor de fons. La solitud del remador tancat, aquesta sí que és fonda. Quan surto a fer el viatge cap a Itaca, jo demano que sigui curt, però acabo sempre passant per Mallorca, Sardenya, l’estret de Messina i el canal de Suez. Mar d’Aràbia, Golf de Bengala, Manila, records als japonesos, travesso el Pacífic, canal de Panamà... Sort de l’endorfina! Ja veig de lluny la costa catalana, el dit de Colom que m’assenyala el marcador: quatre-centes braçades. Exactament! I ni una més. Doncs ja era això. A viure molts anys, per poder remar molt. ( 30 de gener del 2006, El Punt )


text: La Facultat de Turisme de la Universitat de Girona coordina el màster internacional EMTM. Les sigles volen dir European Master in Tourism Management. Es tracta d’un master Erasmus Mundus, és a dir, un màster avaluat i reconegut per la Unió Europea com a màsters exclusius i d’excel·lència, perquè fomenten la mobilitat dels estudiants gràcies a una generosa dotació de beques i, també, la dels professors, perquè s’atorguen partides específiques per atreure’n d’altres universitats. El fet que la UdG sigui, a més, universitat coordinadora d’un MEM, és un fet que cal valorar en extrem , perquè vol dir que, a l’excel·lència en la recerca i en la docència, s’afegeix la de la qualitat en la gestió. La UdG, a través de l’European Master in Tourism Management, és la universitat coordinadora del primer MEM europeu en turisme. Un màster entre tres universitats Els MEM han d’estar organitzats per consorcis formats per un mínim de tres universitats i s’han de cursar, per força, en un mínim de dues d’elles. L’EMTM es fa a la Universitat de Ljubljana, Eslovènia; a la Universitat de Syddan, Dinamarca, i a la UdG, que el coordina. Els estudiants del màster cursen un semestre a cada centre, que enfoca la docència i la recerca en turisme des d’àmbits diferents. D’aquesta manera, la docència a Dinamarca s’inscriu en l’àmbit d’Humanitats i s’especialitza en la sostenibilitat i la comunicació en la gestió del turisme. A Eslovènia, des dels estudis d’economia, s’estudia la gestió dels impactes mediambientals del turisme i les polítiques de turisme a la Unió Europea. A la UdG, amb Facultat de Turisme pròpia, es treballa en la gestió de la satisfacció del client, en la complexitat de les xarxes de relacions de les destinacions turístiques i en la gestió integral de destinacions turístiques. Aquest curs, a més, el màster ha incorporat un nou partner, la Sun-Yat-Sen University, de la Xina, líder al seu país en recerca en turisme. Els estudiants, podran demanar de fer-hi una estada de recerca. Màster amb beques assegurades El coordinador del l’European Master in Tourism Management, el professor Jaume Guia, explica que hi ha un sistema de beques que assegura que «vindran només els millors», perquè totes les sol·licituds són avaluades per un mecanisme que garanteix l’accés dels expedients més qualificats. Tot plegat és necessari perquè, de les trenta places, vint disposen de beques que poden arribar a suposar uns ingressos per a l’estudiant de fins a dos mil euros mensuals si la seva procedència és extracomunitària. El director fa èmfasi en el repartiment de les beques, que suposarà que n’hi hagi d’haver deu d’extracomunitaris, vuit de comunitaris i dos dels Balcans o Turquia. Vaja, tot un món. La matrícula dels dos anys de màster costa set mil euros per als estudiants de la UE i catorze mil per als estudiants no comunitaris. A més de les beques Erasmus Mundus, els estudiants del màster que no les sol·licitin o no les obtinguin poden acollir-se al programa ordinari de beques. No és un babel, sinó una família Justyna Klosowska, gestora administrativa de l’EMTM, destaca que els estudiants que s’inscriuen son disciplinats i competitius però que ells, com es veuen, en essència, és “com una gran família, molt motivada que de seguida es fa copartícep del màster”. La major part tenen entre 24 i 30 anys i duen a la motxilla experiències laborals en el sector. És a dir, que disposen d’una dosi, més gran o més petita, de realisme, que els organitzadors asseguren que és del tot necessària en un estudis que, un cop finalitzats, requeriran d’una implementació que els dugui a adequar els continguts teòrics a la realitat de cada país de procedència. A més dels aspectes sentimentals, per enfortir la xarxa d’estudiants dels MEM n’hi ha de ben pràctics, i els explica Klosowska: els estudiants Erasmus Mundus s’inscriuen a l’EMA, una borsa de treball global impulsada per la Unió Europea, la qual cosa contribueix a la inserció laboral dels estudiants, proporciona visibilitat internacional al màster i, de retruc, a la UdG. Coneix millor el European Master in Tourism Management, aquí. Tots els màsters de la UdG, aquí. Preinscripció màsters universitaris 2012-2013 Ja està obert el primer període de preinscripció als màsters oficials de la Universitat de Girona per al curs 2012-2013. El tràmit es pot formalitzar a través del formulari web de Preinscripció en línia fins al dia 29 de juny. Per a més informació sobre el procés de preinscripció consulteu Accés a màsters.


text: A l'edició d'enguany de Solo para Cortos han participat més de 270 curtmetratges, dels quals 36 han estat seleccionats per a l'exhibició i 13 d'ells opten als premis que atorga el jurat. Durant els tres dies de festival, a més de les sessions d'exhibició, hi haurà sessions dedicades a Mèxic, Màrroc i Eslovènia, i una mostra de curts realitzats per joves mitjançant diferents projectes socials. També es farà una panoràmica grega amb curts cedits pel Thess International Short Film of Thessaloniki. A més, hi ha prevista una sessió especial dedicada a les revoltes socials.


text: John Sholto Douglas, novè marquès de Queensberry, ha passat a la història per dos fets ben diversos: ell va ser qui va establir les regles de la boxa moderna, i ell va ser també el màxim responsable de que Oscar Wilde, l’exitós i respectat Oscar Wilde, hagués de canviar durant dos anys el luxe de la seva vida a Londres per la duresa dels llits de la presó de Reading. La culpa, però, no va ser del tot seva: l’orgull d’en Wilde també hi va colaborar. Potser ja coneixeu la història. Oscar Wilde mantenia un romanç més o menys públic amb el fill del marquès, un nano a qui tothom deia Bosie; quan el marquès es va assabentar, va presentar-se a casa d’en Wilde amb la intenció de practicar amb ell el seu esport preferit; l’escriptor es va defensar prou bé, i el vell marquès, molt frustrat, es va haver de conformar amb espetar-li a en Wilde uns quants insults la natura dels quals ja us podeu imaginar. Això va emprenyar tant l’irlandès que, ignorant els consells de tots els seus amics, va presentar una demanda per infàmies contra el marquès. La demanda no només no va prosperar, sinó que, un cop denunciades i demostrades en ple judici certes activitats poc victorianes d’en Wilde, aquest es va trobar, de cop i volta, assegut al costat més perillós de la sala de judicis, acussat d’un delicte d’immoralitat i sodomia. Això va ser l’any 1895. Oscar Wilde va passar-se dos anys a la presó, condemnat a treballs forçats, i quan va quedar lliure ja era una altra persona. Moralment vençut, físicament arruïnat, oblidat pel públic, els amics i els editors i repudiat per la seva família, Wilde va marxar a París i allà va morir, l’any 1900, refugiat sota el pseudònim de Sebastian Melmoth. Entre els papers que va deixar sense publicar es trobava una llarga carta que li va escriure al seu antic amant, Bosie, durant la seva estada a presó, i que mai no li va fer arribar. De Profundis és una lectura tan commovedora com dolorosa. És la carta d’un home que es troba en una situació límit i que prova de comprendre com hi ha arribat. També és la carta d’un home atrapat dins una relació amorosa absolutament malaltissa. Si Wilde no menteix, el seu estimat Bosie devia de ser tota una perla; i no sembla que Wilde menteixi. Tot al contrari: llegint aquesta carta, un té la sensació que està llegint la confessió més nua, més directa, més lliure de prejudicis i de falsa autocompassió que un home pot arribar a fer. Oscar Wilde es compadeix d’ell mateix, sí, però en cap moment no prova de justificar-se ni d’amagar tots els seus errors; el primer de tots, haver-se enamorat d’un noi que no mereixia el seu amor. Després d’aquesta carta, Wilde encara va tenir forces per escriure La balada de la cárcel de Reading, que és el seu millor poema i un dels més famosos de la literatura anglesa. Aquí, escriu: Y sin embargo, cada hombre mata lo que ama. Que todos oigan esto: unos lo hacen con mirada torva, otros con la palabra halagadora; el cobarde lo hace con un beso, con la espada el valiente. Matan algunos el amor de joven y otros cuando viejos; estrangulan algunos con manos de lujuria, otros con manos de oro: el más amable usa el puñal para que el frío llegue antes. Oscar Wilde va ser un home molt feliç i afortunat a la seva joventut i un de molt trist a la maduresa. Encara avui, però, continua sent un dels éssers humans més vius de tots aquells que van escriure a finals del segle passat. Si no ho heu fet ja, doneu-li una oportunitat a De Profundis. De ben segur que no us deixarà indiferents.


text: Benvingudes i benvinguts al portal Linkat La Linkat és la distribució educativa de GNU/Linux que ha iniciat i ofereix el Departament d'Ensenyament a la comunitat educativa. Es tracta d'un projecte de programari lliure que permet als centres educatius, però també a tota la societat, tenir accés de forma legal, gratuïta i amb suport tècnic professional, a un conjunt molt ampli d'aplicacions: educatives, d'ofimàtica, d'Internet, multimèdia... - M'he vist obligat a desactivar el servei DHCP que subministrava LinKat, em donava problemes amb els ordinadors Windows. He tornat a habilitar el servei que tenia abans de la instal.lació. Tinc problemes amb la creació de nous usuaris, quan em valido em diu que no troba el directori de treball. Quin pot ser el problema? - Hola, El problema té pinta que sigui per culpa de les DNS, al canviar el servidor de DHCP, les DNS que rep no són les correctes. Primer de tot fes des de terminal: ls /mnt/shares , a vegades ens ha passat que fins que no cridem el directori no es veu. Si segueixes sense veure la T, S i P provarem les DNS's. Hauries d'aconseguir que els ordinadors amb Linkat tinguin les DNS correctes. La DNS correcta és la IP del servidor Linkat. Per exemple, si el servidor té la IP 192.168.1.201, aquesta seria la DNS dels clients Linkat. Fes la prova en un ordinador amb Linkat. Configura una IP fitxa amb aquesta DNS i la seva porta d'enllaç. Si funciona tens dues opcions: Configurar el servidor DHCP antic per què reparteixi la DNS bona o configura totes les maquines Linkat a mà amb aquesta DNS. Quin problema et donava el servidor DHCP de la Linkat amb màquines Windows? No reparteix les IP's? Esperem que no sigui res greu. Salutacions. Pablo. - El problema DHCP, senzillament va arribar un moment que no funcionava. I em va agafar en una hora punta de màxim ús. Quant al problema del usuaris és que els creo en el servidor, de vegades aconsegueixo que n'entri algun, però després em diu que el directori no existeix i es tanca. Jo crec que no creo bé els usuaris amb LDAP. Se'm enviar el procés correcte per crear un usuari? Amb el servei actual entrant com a usuari local argo, tinc servei d'internet, veig la xarxa windows i no veig la xarxa linkat. En canvi des de windows, ho veig tot. - Hola jescola, Si vols entendre una mica millor com crear usuaris nous de LDAP, llegeix la petita explicació que faig en aquest fòrum amb el tema “usuaris”. Si necessites més informació, no dubtis a demanar-la. Salutacions, Pablo - - - Usuaris connectats - 0 usuaris Aquesta llista mostra els usuaris actius durant els darrers 20 minuts.


text: Degut a problemes tècnics és possible que algunes seccions o serveis d'aquest lloc web estiguen temporalment deshabilitats o no funcionen correctament Les persones interessades en Escola d'Estiu, en els cursos de Conecta Joven o en els de Monitor de Temps Lliure i Animador Juvenil, poden reservar la seua plaça o demanar més informació a través del telèfon 963 160 630, o en el Servei d'Informació i Agència Jove de l'IMCJB. Estem treballant per solucionar-ho com més prompte millor.


text: Publicat per la Biblioteca a dimecres, 1 febrer 2012 Demà 2 de febrer es presenta el llibre La Economía del Escalafón del professor de la Facultat d’Economia i Empresa, Vicente Royuela. El llibre, La economía del escalafón és un estudi que basant-se en models econòmics i anàlisis economètriques, analitza els fonaments del mercat laboral taurí a partir de la classificació anomenada «escalafó», que s’utilitza des de fa molt temps en el món de la tauromàquia per jerarquitzar la importància dels seus diferents actors. Al llarg de cinc capítols, s’examina tant la informació que aporta aquest rànquing com la que oculta, completant-se amb classificacions alternatives que inclouen altres criteris. Aquest llibre, documentat amb profusió de dades, proposa un model d’anàlisi econòmica d’interès per a qualsevol lector. Vicente Royuela és professor titular d’Economia Aplicada a la UB, doctor en Economia per la mateixa universitat i membre del Grup de recerca Anàlisi Quantitativa Regional (AQR-IREA). La seva recerca s’emmarca en l’àmbit de l’economia aplicada en general i de l’economia regional i urbana en particular, amb especial èmfasi en aquesta última i en els temes relacionats amb la qualitat de vida i els mercats d’habitatge. La economía del escalafón la trobareu a les biblioteques del CRAI de la UB. Publicat en Biblioteca d'Economia i Empresa, CRAI de la UB, Facultat d'Economia i Empresa, Llibres, Novetats bibliogràfiques, Professors UB | Etiquetat: Economia de l'escalafó, Economia del escalafón, Vicente Royuela | Deixa un Comentari » Publicat per la Biblioteca a dimecres, 1 juny 2011 L’Editorial Amat (Profit Editorial) acaba de publicar el llibre de Jordi Mercader “in-Somni. Inquietuds empresarials que et fan perdre la son”. Prologat per Antoni Subirà, professor de l’IESE, aquest llibre va dirigit a emprenedors o persones que vulguin ser-ho, que vulguin crear una empresa. Mercader reflexiona sobre les motivacions, els aspectes emocionals i subjectius dels emprenedors abans de començar un projecte i les bases per les que les seves idees es facin realitat. En una segona part, presenta aspectes més pragmàtics i pràctics de la gestió empresarial als que s’haurà d’enfrontar l’emprenedor, i que corresponen a incomptables situacions viscudes pel propi autor. Podeu localitzar el document al CCUC. Publicat en crisi econòmica, Economia, Empresa, Novetats bibliogràfiques | Etiquetat: Antoni Subirà, IESE | Deixa un Comentari » Publicat per la Biblioteca a divendres, 27 maig 2011 Ens ha arribat a la biblioteca el llibre 75 ensayos breves de economía crítica en homenaje a Benjamín Bastida. Aquest llibre reuneix 75 escrits curts. Cadascun pensat amb independència dels altres però amb una cosa en comú que els aglutina: els seus autors els han escrit com a homenatge al Dr. Benjamí Bastida en ocasió de la seva jubilació. Benjamí Bastida és catedràtic del Departament de Política Econòmica i Estructura Econòmica Mundial de la Universitat de Barcelona. Fundador del Grup de Recerca GATE (Grup d’Anàlisi de la Transició Econòmica) i membre de l’EACES i de la Societat Catalana d’Economia. Els seus estudis sobre sobre les economies socialistes són un referent a l’estat espanyol. Les Biblitoques del CRAI de la UB disposen d’una significativa col·lecció de les seves obres. Us convidem a consultar-les. Publicat en Facultat d'Economia i Empresa, Homenatges, Novetats bibliogràfiques, Professors UB | Etiquetat: Benjamín Bastida | Deixa un Comentari » Publicat per la Biblioteca a dijous, 14 octubre 2010 El CRAI acaba d’anunciar que ja és possible seguir via RSS les novetats de la compra de llibres a la biblioteca. D’aquesta manera, si us subscriviu als canals dEconòmiques, Empresarials o Campus Diagonal Nord podreu estar al corrent de les novetats arribades a les biblioteques de la Facultat d’Economia i Empresa. Per subscriure-us al canal RSS només cal clicar sobre la icona des de qualsevol pàgina del catàleg i afegir-la a les adreces preferides del vostre navegador, o afegir l’adreça al vostre agregador de RSS habitual. Podeu accedir a les llistes de novetats bibliogràfiques de les biblioteques del CRAI des del Web del CRAI > Catàleg > Noves adquisicions bibliogràfiques. Font: Bloc de Lletres Publicat en Biblioteca d'Econòmiques, Biblioteca d'Empresarials, Biblioteca del Campus Diagonal Nord, Catàlegs, CRAI, Llibres, Notícies i novetats, Novetats bibliogràfiques | Etiquetat: RSS | Deixa un Comentari »


text: Sembla increïble però ens han desaparegut 1.000 persones... 1.000 lectors del cafèambllet, per ser més exactes. Segons l’última onada del Baròmetre de la Comunicació el cafèambllet té 57.000 lectors, 1.000 menys que fa dos mesos. Però on s’han ficat aquests 1.000 lectors? Esperem que la seva desaparició sigui un efecte secundari de les vacances. La 4 onada de l’any 2010 va ser presentada ahir, 30 de setembre i recull els resultats obtinguts per les publicacions durant l’estiu. Per això preferim pensar que es tracta de l’efecte “estiu” i no d’un abducció massiva de lectors del cafèambllet pels extraterrestres. Per sort, però, encara ens queden 57.000 lectors que ens poden ajudar a trobar els 1.000 que hem perdut. Aquests 57.000 (entre els que us compteu si esteu llegint això) ens han tornat a fer la revista mensual més llegida de la província de Girona, el gratuït més llegit de la província de Girona, el gratuït mensual més llegit de Catalunya i el mitjà de comunicació local líder absolut a La Selva.... uf...sembla que no tenim àvia....però algú ho havia de dir... A nosaltres, com promotors de la publicació la notícia ens fa molt feliços, com és normal. Però a qui més l’importa? Bé, esperem que als nostres anunciants, per exemple, ja que saben que el seu anunci el veu molta gent. També pot ser una dada interessant per a aquells preocupats per la llengua. De les quatre províncies catalanes, només dues tenen al capdamunt del rànquing revistes escrites en català: Lleida (La Borrufa) i Girona (cafèambllet). A Tarragona i a Barcelona el mensual més llegit és la Muy Interesante. Cal destacar que les dues úniques publicacions mensuals en català que lideren el rànquing de la província són dos gratuïts. En fi, ens podriem passar la tarda diem com som de macos, però parem. Millor serà que ens posem a buscar els 1.000 lectors que hem perdut. Si teniu alguna idea per tornar-los a trobar, s’accepten suggerències. Una abraçada, La Redacció


text: L'Ajuntament considera que per al bon desenvolupament i creixement del municipi és necessari oferir aquest servei bàsic d'internet, per la qual cosa, des del consistori s'aposta per la creació de la seva pròpia xarxa. El senya s'emetrà mitjançant antenes que comunicaran els diferents nuclis així com les masies, i dins de cada nucli es distribuirà a partir de cablejat. Aquesta actuació ve subvencionada per la Diputació de Lleida. L'Ajuntament té previst distribuir com a mínim un megabit per usuari i es calcula una quota d'entre 10 i 12 euros al mes. També es podrà aprofitar la xarxa com a vigilància de les instal·lacions ja siguin a prop o lluny del nucli habitat. La voluntat de l'Ajuntament és crear un conveni amb participació dels usuaris per gestionar la xarxa. La iniciativa es va presentar divendres 2 de març als veïns i es preveu que entri en funcionament el proper estiu. De moment està en període de proves. El consistori valora aquesta activitat positivament perquè Estaràs com a municipi fronterer unirà les xarxes ja en funcionament de l'Anoia i les futures de l'Urgell. ESTARĀS (SEGARRA) Estarās instalˇlarā una xarxa d'Internet prōpia per a tots els seus veīns 14/03/2012 - 13:03


text: Si voleu inscriure-us a aquest curs i el període d'inscripció és obert, premeu sobre l'horari que us interessi. Si no hi ha més places lliures, la vostra inscripció passarà a formar part d'una llista d'espera. Taller creatiu de cap d'any PERÍODE D'INSCRIPCIÓ TANCAT Descripció: Taller creatiu per infants. Si tens ganes de passar un matí ben divertit i creatiu, no et pots perdre aquest interessant TALLER FESTIU on emprant tècniques i materials diversos elaborarem: estrelles garlandes, personatges i un munt d'originals elements per ornamentar la llar i la taula de cap d'any. Informació sobre la inscripció: Inscripcions: al Centre Cívic Sant Narcís. El pagament es realitzarà el moment de la inscripció.


text: Cercador Menú El Museu Abelló exposa a Terrassa 16/05/2012 El Museu Municipal Joan Abelló, amb el suport de la Diputació de Barcelona, exposa fins al 17 de juny "Vestigis del Modernisme. Obrim el teló" a la sala Muncunill de Terrassa. L’exposició, itinerant, anirà després a Sant Boi de Llobregat i a Cornellà de Llobregat. Dissabte passat, la regidora de Turisme i Promoció de la Ciutat, Carme Olaria, i el regidor de Cultura de Terrassa, Amadeu Aguado, van inaugurar l’exposició en el marc de la Fira Modernista que se celebra a la capital egarenca. L’exposició recrea diversos aspectes de les arts escèniques a partir d’obres del fons de la Fundació Abelló i peces procedents de l’Institut del Teatre i del Museu de Cerdanyola. L’hora del te, evocació escrita pel pintor molletà Joan Abelló publicada l’any 1961 en record del seu amic i mestre Carles Pellicer mort el 1959, és l’element triat com a punt de partida d’aquesta mostra on hi ha escenes al·lusives al teatre, la música i la dansa del Modernisme. En aquesta obra escrita, Joan Abelló plasma els records i les converses mantingudes durant els moments d’oci d’ambdós artistes. El jove Abelló hi descobreix el caràcter del seu mentor amb definicions com ara “el culte a l’amistat, a les coses belles i refinades a què ha consagrat la seva llarga vida”. A través de les cites dels escrits d’Abelló, l’exposició recorre el trajecte París-Barcelona-París a partir de pintures de l’interior de la casa de Carles Pellicer al passeig de Gràcia de Barcelona i ambients parisencs relacionats amb l’actriu Sara Bernhardt. L’exposició reflecteix també la Barcelona dels Putxinel·lis dels Quatre Gats, amb l’acompanyament suggerent d’obres teatrals i musicals d’Apel·les Mestres i d’Enric Granados. Teatre, dansa i cinema omplen la part final de l’exposició amb la dansa serpentina de Loïe Fuller i les dones papallones.


text: Escrit per MVR Hem arribat als 1.000 seguidors a Twitter i ho volem celebrar amb tu. Vols guanyar entrades per visitar el Museu de la Vida Rural i algun altre regal sorpresa? Només has d’explicar-nos una història, la que més t’agradi. Això sí, ho has de fer amb 140 caràcters, tants com et permet el Twitter. Sobre què ha d’anar la història? És ben fàcil. Explica’ns com passaven l’estiu els teus avis: seguien treballant, marxaven uns dies fora... Què era el tradicional en aquella època? De ben segur que és molt diferent de les costums d’avui dia. Si vols, pots il·lustrar-nos algun dels fantàstics moments que van viure amb una fotografia. Si ho prefereixes, parla’ns del poble on estiueges. Segur que en tens un on passes o has passat més d’un ’estiu. Explica’ns què hi fas, com t’hi diverteixes i no t’oblidis de fer -nos cinc cèntims sobre les festes majors del poble en qüestió. Cada dilluns donarem inici al concurs el dilluns següent n’anunciarem els guanyadors. Publicarem les teves històries al bloc perquè així tothom en pugui gaudir. Anima’t i participa al concurs d’estiu del MVR a www.twitter.com/museuvidarural amb el hashtag #estiuMVR. Aquesta primera setmana us donem de marge fins el divendres 29 per participar.


text: Sovint, les tesis acadèmiques es troben “amagades” en biblioteques universitàries i el públic interessat no hi té un accés fàcil. Són una font excel•lent per aprofundir en el coneixement dels artistes modernistes i la seva obra a través de la història, i és per això que hem decidit iniciar un llistat d’aquesta mena de publicacions. Aquí trobareu un resum informatiu sobre les investigacions relacionades amb el Modernisme, entre les quals es compten tant tesis doctorals com postdoctorals. Si esteu interessats a consultar alguna de les publicacions, llegiu si us plau la informació complementària (disponible en alguns casos) i poseu-vos en contacte amb la universitat corresponent. També podeu contactar amb algun dels centres de documentació que figuren en aquest lloc web si busqueu alguna publicació concreta o si us interessa algun tema específic. Agrairem que qualsevol persona que faci recerca sobre Modernisme o conegui algú que en fa, ens ho faci saber omplint el qüestionari i retornant-lo a l’adreça: a-s.riffaud(a)artnouveau-net.eu


text: La nova Facultat d’Economia i Empresa Ús el resultat de la fusiˇ de la Facultat de CiŔncies Econ ̨miques i Empresarials al Campus UAB de Bellaterra i de l'Escola UniversitÓria d'Estudis Empresarials al Campus de Sabadell. La seva creaciˇ com a centre ̇nic va ser ratificada el 2009 pel Departament d'Innovaciˇ, Universitats i Empresa de la Generalitat de Catalunya (Ordre de 12 de juny de 2009 – DOGC n ̇m. 5404, 19.06.2009). La fusiˇ duta a terme l’any 2009 va representar l'etapa final i coherent d'un llarg procÚs en quŔ, de manera independent per ̨ paralĚlela, les dues institucions educatives havien desenvolupat sinergies recÝproques, a mÚs de consolidar-se i afirmar-se com a centres d'ensenyament superior en l'Ómbit de Barcelona, Catalunya i Espanya. Fites hist ̨riques: 1942: Fundaciˇ de l’Escola de Comerš, un centre d’ensenyament en rŔgim de patronat integrat, entre altres, per l'Ajuntament de Sabadell, el Banc de Sabadell, el Gremi de Fabricants de Sabadell, l’Institut Industrial de Terrassa i la Cambra Oficial de Comerš i d'Ind ̇stria de Sabadell, i que serÓ l’origen de la futura Escola UniversitÓria d’Estudis Empresarials de Sabadell. 1968: Naixement de la Facultat de CiŔncies Econ ̨miques. 1972: L'Escola de Comerš s’adscriu, com a Escola UniversitÓria d'Estudis Empresarials (EUEE), a la Universitat Aut ̨noma de Barcelona (Decret n ̇m. 1378 de 10 de maig de 1972), constituint, junt amb l’antiga Escola UniversitÓria d'InformÓtica, amb la que comparteix seu, el Campus de Sabadell de la UAB. A partir del curs 1972-1973: La seu de la Facultat de CiŔncies Econ ̨miques s’ubica de manera definitiva al Campus de Bellaterra. 1975: Es llicencia la seva primera promociˇ d'estudiants de la Facultat de CiŔncies Econ ̨miques. Entre 1992 i 2010: A la Facultat de CiŔncies Econ ̨miques s’imparteixen les titulacions d'Administraciˇ i Direcciˇ d'Empreses i d'Economia. Curs 2001-2002: s’afegeix la doble titulaciˇ d'Administraciˇ i Direcciˇ d’Empreses i Dret. Curs 2003-2004: s’afegeix la titulaciˇ de segon cicle d'Investigaciˇ i TŔcniques de Mercat. Curs 2010-11: la nova Facultat d’Economia i Empresa inaugura, al Campus de Bellaterra, tres graus universitaris que recullen i representen amb visiˇ de futur l'experiŔncia sedimentada en el passat: els graus d'Administraciˇ i Direcciˇ d'Empreses, el d'Administraciˇ i Direcciˇ d'Empreses i Dret i el d'Economia i al Campus de Sabadell els nous graus universitaris de Comptabilitat i Finances i Empresa i Tecnologia, que representen la culminaciˇ d'una traject ̨ria sempre atenta a l'evoluciˇ constant dels models d'organitzaciˇ empresarial i de la demanda de capital humÓ per part dels nous sectors productius.


text: Els guanyadors del 2n concurs d'espots Donem la cara per la sida han estat els següents espots: Unes 140 persones assistien dijous 10 de maig a les 20h a l'entrega de premis del 2n concurs d'espots Donem la cara per la sida. El Dr. Bonaventura Clotet va fer de conductor de l'acte, destacant en tot moment l'elevada participació i la qualitat dels 83 espots presentats procedents de diversos llocs del territori espanyol i fins i tot d'altres països. Va agrair el suport dels patrocinadors (Departament de Salut de la Generalitat, laboratoris Janssen i Air Europa) i la feina feta pels membres del jurat, excusant l'absència de Jordi Cuminal, cap de comunicació de la Generalitat, i d'Àlex Gorina, que per diverses raons no van poder assistir a la cerimònia. També es va encarregar d'explicar que el premi del públic s'ha declarat desert perquè l'organització va detectar irregularitats en el sistema de votacions online. S'investigarà la fiabilitat del recompte de vots. Han Nefkens, Ventura Pons i Isabel Coixet van ser els encarregats d'entregar els premis. Nefkens entregava el tercer premi del jurat a Daniel Aragay pel seu espot DOMINÓ. La seva germana Cristina recollia el premi en nom seu ja que l'autor resideix a Suècia, fent ús en tot moment del mòbil per retransmetre al seu germà en directe el que estava passant. Emocionada, ens explicava que precisament el 10 de maig és l'aniversari d'en Daniel i que rebre el premi era el millor regal. Ventura Pons va fer entrega del 2n premi del jurat a l'espot FACE IT, que rebien els seus autors, Greg Rosenblum i Natàlia Boronat. Ell, argentí que fa més de 10 anys que viu a Barcelona, es quedava sense paraules tot agraint el reconeixement i explicant com la sida el toca de manera personal perquè té un familiar afectat. Finalment, Isabel Coixet desvetllava la gran incògnita de la nit: el primer premi del jurat era per VOLS LLUITAR CONTRA LA INTOLERÀNCIA? de Pere Bacardit, Judit Tirado i Jose Tirado. En Pere Bacardit rebia el diploma i, il·lusionat, donava les gràcies al jurat i als seus companys que no havien pogut assistir a l'acte per motius de feina. El Dr. Clotet tancava la cerimònia tot agraint de nou el seguiment i suport rebuts, i recordant que el dia 19 de maig se celebra el Memorial de la Sida al Memorial Permanent de Montjuïc. Ja a l'exterior de la sala, compartint una copa de cava amb els assistents, el mateix Clotet s'encarregava de recordar que el dia 8 de juny teniu una cita de nou amb la Fundació Lluita contra la Sida: el concert Les nostres cançons contra la sida, al Palau Sant Jordi. Trobareu tota la informació d'aquest esdeveniment a www.facebook.com/LesNostresCanconsContraLaSida. 1r PREMI DEL JURAT: Tienes un e-mail (de Madui) 2n PREMI DEL JURAT: Donem la cara (de David) 3r PREMI DEL JURAT: Donem la cara (de Mingulina) PREMI DEL PÚBLIC: Fes tu el primer pas (de Betty Ford Films) Vota el teu espot preferit per a l'elecció del premi del públic, tens temps fins al dia 9 de maig a les 12h. La decisió es farà pública a l'acte d'entrega de premis, el 10 de maig a les 19h al Palau Robert. Reserva plaça per a poder assitir-hi enviant un mail a firstname.lastname@example.org. PREMIS DEL JURAT PREMI DEL PÚBLIC - 1.500 € En aquesta 2a edició del concurs d'espots el jurat estarà format per:


text: Associació d'Ajuda a la Vellesa Perquè Acció Gent Gran? Els objectius de l'entitat són: - Acompanyar, recolzar i ajudar a les persones grans en el procés d'envelliment i les seves necessitats. - Promoure activitats que siguin gratificants en l'ambit personal i social per a les persones grans. - Programar actuacions que fomentin un envelliment saludable. - Fomentar la integració de les persones grans en la comunitat i la solidaritat integeneracional. - Impulsar el paper actiu de les persones grans i motivar la seva participació en l'àmbit del voluntariat. - Difondre les necessitats i problemàtiques de la gent gran, sensibilitzar l'opinió pública.


text: Construït l'any 1996, Ogtong Cave Resort és una distintiva adició al perfil de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Ogtong Cave Resort asseguren una estada plaentera als seus clients. Els clients de l'hotel poden gaudir de instal·lacions per a reunions i banquets , bar, Zones públiques amb Wi-Fi, servei de llançadora, restaurant. Ogtong Cave Resort acolleix 31 habitacions, totes amoblades amb gust per tal d'oferir comforts com balcó/terrassa, mini bar, habitacions per a no fumadors, reproductor de DVD/CD, nevera. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent piscina (infantil), esports d'aigua (no motoritzats), massatge, jardí, piscina exterior. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Ogtong Cave Resort la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Cebu. Please note that the resort arranges free transfers from Santa Fe Pier only. Pick-up/transfer service to and from the Mactan International Airport is not available.This service will be available from March 2013 upto December 2014. If availing of port – resort – port transfers, please provide the following details: - estimated time of arrival - schedule of boat ride from Hagnaya Port Please, inform at the time of booking or up to 3 days prior to your arrival by email to Agoda Customer Service: email@example.com.


text: |Entrevistes| David Arias Data de l'entrevista: 2010-09-09 18:32:00 (per I.P.) Dades personals: Nom: David Arias Relació amb l'equip: Secretari tècnic Altres dades: Introducció: El secretari tècnic de la Unió assegura que el club es troba en una etapa “de creixement global” i que, tot i que veu l’equip competit a 3a Divisió “cal obrir els ulls i tocar de peus a terra”. La Unió també ha apostat per a la joventut als seus despatxos. David Arias, de només 34 anys, ha estat el responsable, assumint la funció de secretari tècnic, de confeccionar la plantilla que aquesta temporada, a Regional Preferent, intentarà un altre ascens. Figuerenc i diplomat en Educació Física, va vestir la samarreta de la Unió, en categoria infantil, cadet i juvenil, i de la Fundació, amb qui va viure dos ascensos –Roses i Esplais també van veure’l jugar. Va estrenar-se a una banqueta a Vilamalla, dirigint un equip benjamí, per retornar a la Fundació poc després, amb qui va aconseguir pujar el cadet a Divisió d’Honor. La seva primera experiència a un vestidor amateur va ser nou a Vilamalla, a 1a Regional, des d’on va fer les maletes per marxar a Barcelona per incorporar-se a l’empresa de representació Promoesport que, entre d’altres, tenia com a clients Dani Alves, Felipe Melo, Damià Abella i Óscar Serrano. Passats dos anys, torna a casa per veure els toros des d’un altre prisma. I.P. David Arias I.P. Va ser arribar a la Unió, i en un tres i no res haver de treure de la màniga una plantilla amb potencial suficient per optar per l’ascens. Com s’ho va fer? David Arias Vaig analitzar quines posicions calien reforçar, tenint en compte que s’havia de forjar un equip amb una columna vertebral ben definida i experimentada, amb 3 premisses intocables: jugadors de qualitat, de casa i implicats en el projecte. A partir d’aquí vaig anar contactant amb els jugadors que reunien aquest perfil a partir d’una escala de prioritats. I.P. Està satisfet amb com ha quedat confeccionat l’equip, o encara li hauria agradat afegir-hi alguna peça més? David Arias Estic satisfet perquè s’han firmat el 90% de les primeres opcions, però com a qualsevol, m’hauria encantat tenir aquest 10% restant. També es ben cert, però, que és molt difícil d’aconseguir. I.P. L’harmonia entre la seva figura i la dels dos entrenadors, amb els quals té una molt bona relació, ha ajudat a situar ràpid el tren sobre la via... David Arias De fet, tant amb l’Arnau com amb en Xavi i en Toni parlem el mateix idioma futbolístic i juguem amb una avantatge, que ens sabem dir a la cara les coses que ens agraden i sobretot les que no ho fan. Com ve dius a la metàfora, el tren sobre la via s’ha situat ràpid, però, a més, els vagons sempre han d ‘anar units si vols que la màquina funcioni... I.P. Com ha vist l’equip durant la pretemporada? David Arias L’he vist agafant les bases col·lectives que requereix l’adaptació d’un grup pràcticament nou. S’ha estat entrenant amb molta intensitat i ritme, i els jugadors han respost perfectament a l’exigència i les demandes del cos tècnic. Ara tots estan impacients per iniciar la lliga. I.P. Vostè ha estat a la Unió en diferents etapes, i ara hi torna com a secretari tècnic i en un moment molt diferent al d’anys enrere. Com respira l’entitat? David Arias La sensació és de creixement global. La gent que encapçala aquesta etapa ha posat molta il·lusió en retornar el club en el seu lloc en la història, però a partir de la coherència i l’autogestió i no des de la supèrbia i la prepotència. Esperem que aquesta il·lusió es mantingui viva durant temps. I.P. Si tanquem els ulls i pensem en blanc-i-blau en un futur a mig o llarg termini, què hi hauríem de veure? David Arias Somiar és gratuït, i el futur es veu competint a 3a Divisió, però obrint els ulls i posant els peus a terra. Cal anar dia a dia per anar creixent i cremant etapes i objectius, que a mesura que es van assolint es van complicant. I.P. Parli’m del futbol base. Sempre hi ha tingut un tracte i interès especial. Serra i Argi, en edat encara juvenil, formen part de la primera plantilla. És un símptoma que la pedrera rutlla? David Arias La pedrera sempre rutlla si s’hi creu. Hi ha una premissa que es inqüestionable per creure-hi: la paciència. Però s’entén que molts clubs, i especialment entrenadors, no en tinguin perquè van condicionats als resultats. Ara, amb la situació econòmica actual de moltes entitats, és el moment que s’aposti per la base. La Unió, mentre jo estigui al capdavant, apostarà per la base, entenent però, que no tots el joves valors estan preparats per competir a categories altes.


text: Zona climàtica S'anomena zona climàtica o zona geoastronòmica a cadascuna de les zones o faixes geogràfiques en què els paral·lels notables o principals divideixen a la superfície terrestre. Descripció [modifica] Les zones climàtiques segons la posició geogràfica són cinc: - La zona tropical o tòrrida, franja compresa entre els dos tròpics, a banda i banda de la línia equatorial terrestre. - Dues zones temperades: - Dues zones glacials o zones polars, entre els cercles polars i els respectius pols: Definicions [modifica] En una primera aproximació, aquestes cinc zones serveixen per definir algunes característiques climàtiques molt generals que es poden aplicar a grans extensions del nostre planeta. La delimitació està establerta per la diferent inclinació dels raigs solars al llarg de l'any. El pla de l'eclíptica, és a dir, el pla en el qual es mou la Terra en el seu moviment de translació al voltant del Sol, no coincideix amb el pla equatorial, és a dir, amb el pla perpendicular a l'eix terrestre que defineix el moviment de rotació de la Terra. Les zones zones climàtiques geogràfiques no s'han de confondre amb les zones climàtiques segons l'altitud. Els paral·lels notables són els dos tròpics (de Càncer en l'hemisferi Nord i de Capricorn en l'hemisferi sud), els dos Cercles Polars (Àrtic en l'hemisferi Nord i Antàrtic en l'hemisferi Sud) i la línia equatorial o equador.


text: Juan López de Uralde, Portaveu de Equo, ha expressat la seua “indignació” per aquest “ajust de comptes” que suposa una burla a la ciutadania i un retrocés en la defensa dels Drets Humans Per a Equo la imatge del jutge Garzón a la banqueta dels acusats per investigar la trama Gürtel i els crims comesos pel franquisme, és d’una “enorme gravetat i suposa un descrèdit sense precedents d’Institucions judicials espanyoles”. Pel que fa al judici que té lloc aquests dies contra el jutge per la seua actuació en el cas “Gürtel” per Equo és “absolutament incomprensible i injustificable” que es jutge Garzón per ordenar les escoltes en aquest assumpte, que ha suposat, un autèntic saqueig de fons públics, i més quan aquestes van ser avalades pel jutge del Tribunal Superior de Justícia de Madrid (TSJM), per les dues fiscals Anticorrupció adscrites a la causa i pel magistrat de la Sala del Civil i Penal del TSJM. A més, aquest judici aprofundeix en la idea de “la justícia al revés” ja que mentre es segueix sense conèixer totes les dades del cas Gürtel i la veritable implicació d’empresaris, polítics i governs com el valencià i el madrileny, s’ha procedit amb una inusitada celeritat a jutjar al jutge, en lloc de posar el màxim esforç a arribar fins al final i esgotar responsabilitats en una cosa tan greu com és la corrupció, que tant de mal està causant al nostre sistema democràtic. Que Garzón se sent a la banqueta per investigar els crims del franquisme és especialment greu i posa en risc èxits aconseguits en defensa de Drets Humans Pel que fa al judici que comença el proper dia 24 de gener contra Baltasar Garzón per intentar investigar els crims del franquisme als 36 anys de la mort del dictador, per Equo és especialment “sagnant i dolorós” ja que posa en risc molts de els avanços que s’han aconseguit en els últims anys en la defensa dels Drets Humans i crea un precedent perillós. A més de suposar un dur cop per a les víctimes i els seus familiars molts dels quals segueixen buscant els seus éssers estimats desapareguts. “Que la primera persona jutjada pels crims del franquisme sigue el jutge que s’atreveix a investigar és com una trista broma de mal gust” ha afirmat Uralde, que ha afirmat que un “país que renuncia a la memòria no és un país sa” . A més, ha recordat que Equo defensa que els crims contra la Humanitat no prescriguen, encara que hi hague lleis d’amnistia, i que siguen perseguits arreu del món i moment. Per aquests motius, Equo se suma i dóna suport a les iniciatives que tinguin lloc aquests dies contra aquests processos oberts contra el jutge i expressa el seu suport i solidaritat al magistrat.


text: L'Associació per a Joves TEB cerca un dinamitzador/a L'Associació per a Joves TEB, que forma part de la Xarxa Punt TIC - Òmnia, busca un/a expert/a en dinamització digital amb experiència en treball comunitari, treball en xarxa i l'ús social de les TIC, per entrar a formar part del seu equip. Per a més informació, podeu consultar l'oferta a la plataforma Hacesfalta.org.


text: Per Futur Digital | abril 7, 2008 Avui he iniciat el nou projecte del portal d’art allpaintings. Aquest projecte m’ha portat força hores durant uns dies en que la cadira m’ha aguantat moltes més hores que el llit, objecte al qual he sigut infidel durant 2 nits (les obligacions diürnes no s’aturen). Però per fi els esforços han valgut la pena i Art News surt a la llum. Art News és un digg per a continguts d’art, el primer que existeix segons he descobert. Amb aquesta aplicació el Portal Allpaintings es converteix en la primera web d’art en explotar al màxim les possibilitats de la web 2.0. Aquesta nova proposta que realitzo des del portal consisteix a que qualsevol persona pot enviar els seus articles o continguts que hi ha a Internet (sempre que siguin interessants) relacionats en el món de l’art. Un cop enviats aquests articles apareixen a la secció d’upcomming on els usuaris els poden votar, promocionant així les notícies que creuen que són més interessants, apareixent aquestes al cap d’un cert nombre de vots a primera pàgina. Espero que tots els interessats en el món de l’art hi participeu activament. - Incrementar visites als blogs (Webs imprescindibles, Technorati, menéame, fresqui, Digg...) - Yahoo Buzz obert a tots els editors


text: Notícia El MNAC fa accessibles, a través de la pàgina web de les seves col·leccions, les signoguies de les 35 obres mestres que s'han fet amb la col·laboració de la Fundación Orange. Notícia Gràcies al suport de Fundación Telefónica, que ha digitalitzat els 2.400 dibuixos i gravats que el Gabinet de Dibuixos i Gravats conserva de Marià Fortuny, avui el Museu Nacional d’Art de Catalunya pot presentar al públic tota l’obra que el Museu conserva d’aquest artista. Podeu iniciar la vostra visita virtual navegant pel menú lateral o fent una cerca avançada. Si voleu, podeu també consultar el text que Francesc Quílez, cap del Gabinet, ha escrit amb motiu de la publicació de l’obra gràfica de Fortuny. Coneix El Museu Nacional d’Art de Catalunya aplega la col·lecció d’art català més important del món. Ara, gràcies al suport del Plan Avanza del Ministeri d’Indústria, Turisme i Comerç, les seves col·leccions es fan accessibles també online. Podeu iniciar la vostra visita virtual explorant les Obres Mestres, navegant pel menú lateral o fent una cerca avançada. © MNAC, 2009 Museu Nacional d'Art de Catalunya Palau Nacional. Parc de Montjuïc 08038 Barcelona


text: Comenta notícia | Envia per mail aquest* Notícia Notícies :: laboral Marcos Andrés: 'L'any que em van acomiadar els directius es van repartir 18 milions' per ((vilaweb)) 17 gen 2013 Entrevistem el treballador de Telefónica acomiadat per agafar la baixa mèdica · Els partits d'esquerra portaran el cas al parlament El cas de Marcos Andrés, el treballador de Telefónica que va ser acomiadat per baixes mèdiques justificades, agafa cada vegada més ressò. Andrés, acompanyat d'uns quants treballadors de la companyia que li han donat suport, ha protagonitzat diverses protestes demanant la readmissió, com la vaga de fam que van fer durant vint-i-tres dies. Ahir diputats d'ERC, PSC, ICV-EUiA i la CUP s'hi van reunir i s'han compromès a portar el seu cas al parlament. En aquesta entrevista, Andrés ens parla de la seva situació actual i de les accions de protesta que pensen dur a terme enguany. Quan fou acomiadat de Telefónica, Andrés feia vint-i-quatre anys que hi treballava i patia una hèrnia causada per la postura repetida en el lloc de treball. Tot i això, Andrés 'va intentar faltar a la feina les hores mínimes', però després de presentar-se a les eleccions sindicals pel sindicat COBAS l'empresa el va acomiadar. Això va permetre-li denunciar l'empresa per discriminació sindical i ser readmès, però Telefónica va demanar la revisió del cas i la jutgessa va declarar improcedent el seu acomiadament. Amb aquesta sentència a la mà, l'empresa va poder decidir sobre la seva readmissió. —Heu estat l'únic treballador de Telefónica acomiadat per baixes mèdiques a Catalunya. —Penso que va ser una simple excusa. L'empresa ha reduït la plantilla original de 65.000 treballadors a 20.000 en tan sols 15 anys i busca substituir-nos a tots per treballadors amb contractes precaris. De fet, dos mesos més tard del meu acomiadament van presentar un ERO voluntari que pretenia reduir 6.500 treballadors majors de 53 anys. Això només té una explicació: volien espantar la plantilla perquè s'hi adherissin. —Creieu que aconseguireu la readmissió? —És difícil perquè l'empresa està molt tancada i estic segur que es penedeixen d'haver-me escollit a mi i no un altre. A més, si em readmeten serà una batalla perduda i servirà de precedent. Tot i això, crec que ho podem aconseguir perquè tenim la força necessària. Només cal que sentin l'alè dels treballadors al clatell. —Hi ha hagut algun altre acomiadat? —No, ara volen que la gent es calmi. De fet, tan bon punt vam començar la vaga de fam els directius de l'empresa es van reunir amb caràcter d'urgència amb CCOO i UGT per establir una taula de revisió de casos extraordinaris de baixes mèdiques. Aquesta ja existia al conveni quan em van acomiadar a mi, però la van activar després per fer veure a la gent que el meu cas no es repetiria. —Has rebut força mostres de suport. —Sí, la veritat estic molt content perquè la plantilla de Telefònica és força covarda i en canvi el dia que em van acomiadar van sortir quasi 2.000 persones al carrer. A més, també hem rebut molt suport extern de col·lectius i gent que se sent representada amb el conflicte, perquè de fet la reforma laboral afecta molta gent. —Com s'arriba a una vaga de fam? —Després de l'última sentència, vaig dir als meus companys que no volia recórrer més, però que si volien estava disposat a lluitar contra la llei que havia causat el meu acomiadament. Volia la meva readmissió, però també que no s'acomiadés ningú més per baixes mèdiques. Fins aquell moment havíem estat invisibles i estàvem tips de protestar i que ningú ens fes cas, per això calia fer alguna cosa grossa. Va ser aleshores quan ens vam plantejar la vaga de fam. —A part d’això, el patiment va servir per alguna cosa més? —Dues setmanes després de la vaga de fam em van trucar els interlocutors de l’empresa per oferir-me diners a canvi de callar. Es pensen que tots tenim els mateixos valors que ells, però jo no vaig acceptar perquè no lluitàvem per diners, sinó pels drets de les persones. El més important és que la protesta va servir per remoure la consciència de molts treballadors i alguns polítics d’esquerres es van acostar a nosaltres. —De fet ja us hi heu reunit... —Sí, s’han compromès a enviar una carta als directius de Telefónica per reunir-se amb ells i introduir una proposició al Parlament de Catalunya. A més, tenir parlamentaris al nostre costat és molt important perquè és una finestra més als mitjans de comunicació. —Quines accions més fareu? —L’únic que sabem és que aprofitarem el Mobile World Congres per tornar atacar la imatge de l’empresa, que és el que els fa mal. Potser fem una acampada, una altra vaga de fam o una tancada però no volem que un acomiadament per baixa mèdica els hi surti gratuït, mentre ells s’emporten una gran quantitat de diners. —I Rodrigo Rato fitxa per Telefónica... —I l'Urdangarin... Però el més fort no és això, sinó que l'any que em van acomiadar, els tres directius més importants de l'empresa es van repartir 18 milions d'euros i l'empresa va fer el record de beneficis guanyant 10.000 milions d'euros. Autor/s: Lluís Chamorro http://www.vilaweb.cat/noticia/4074739/20130117/marcos-andres-lany-em-ac Mira també: http://www.vilaweb.cat This work is in the public domain


text: Mòtia Mòtia (Motya, Μοτύη) fou una ciutat de l'oest de Sicília, entre Drepanum i Lilibea, situada en una petita illa a 1 km de la costa a la qual estava unida per un pas artificial. Fou colònia fenícia, probablement només un centre comercial que va esdevenir ciutat amb el temps. Els grecs la van fer fundar llegendàriament per una dona anomenada Motya, i la van connectar amb Hèrcules. Vers el segle VII aC va passar a dependre de Cartago. El cartaginesos, a mesura que els grecs establien colònies, es van concentrar a les tres principals: Solos (Solus), Panormos (Panormus) i Mòtia (Motya), aquesta darrera la mes propera a Cartago, per la qual cosa va esdevenir capital de les possessions cartagineses a l'illa. S'esmenta com a colònia cartaginesa el 415 aC durant l'expedició atenesa. El 409 aC, quan el general Anníbal va desembarcar a l'illa, va deixar la seva flota a Mòtia mentre avançava per terra per atacar Selinunt. En aquest temps fou saquejada (com també Panormos) per Hermòcrates, l'exiliat siracusà establert a la zona. Altre cop durant l'expedició cartaginesa sota Amilcar (407 aC), els cartaginesos la van usar com a base de la seva flota. El 397 aC Dionís el vell de Siracusa la va atacar i la va assetjar. La resistència fou èpica; després de guanyar les muralles i les torres els habitants van resistir carrer per carrer, casa per casa; els que van sobreviure i no es van poder escapar, foren executats per Dionís com a càstig; Biton fou nomenat governador per Dionís, i el seu germà Leptines la va convertir en base de la flota siracusana. El 396 aC va desembarcar a Panormus el general cartaginès Himilcó, i va reconquerir la ciutat on no va trobar gaire resistència. Himilcó va fundar llavor Lilibea que tenia una posició millor i hi va traslladar els habitants de Motya que havien sobreviscut. La vella Motya va desaparèixer de la història i l'illot fou habitat només per pescadors. L'illa on antigament hi havia la ciutat la ciutat es diu avui Sant Pantaleó, i s'hi poden veure algunes ruïnes, fragments de les muralles i dues portes i s'han trobat algunes monedes i poteria. Enllaços externs [modifica] |A Mòtiahi ha contingut multimèdia relatiu a:| Coord.:


text: Quins materials utilitzaries per reparar una paret? Guix, massilla i, segons Jan Vormann, peces de Lego. L'artista del col·lectiu Platform 21 va dirigir el taller de Dispatchwork aquest cap de setmana. Les parets del barri del Born, i les de la nostra mateixa seu del carrer Montcada, van quedar decorades de peces de Lego, amb aquesta manera tan curiosa de combinar reciclatge i creativitat. Són molts els qui van participar als tallers del Platform 21=Repairing i molts els qui van recórrer els carrers buscant un forat que acolorir. Gaudiu un cop més del Repairing amb aquest reportatge de bcn.cat o llegiu-ne l'article.


text: Carai, vostre i conegut Miquel ... quin gran detectiu també estàs fet, no? Això de l'Internet et té apassionat, vols tenir la raó en tot i estar en tots els temes que es plantegen... ja t'ho ha dit algú més. T'haig de donar la raó, ja em costa, però ho faig quan la tens (ara a tu, no hi ha manera, erra que erra). La millora que dius la va fer el govern de CiU, però de la resta res de res, que també van ajudar a millorar la zona industrial i que s'ho van trobar tot fet i cales a la c... Llegir més L'atur no té res a veure amb qui governi un poble com Sentmenat, però si que hi influeix qui governa a l'estat. Sou vosaltres, Ernest Amic Socialista (sort que els cognoms han de ser reals, sinó pensaria que és impossible que algú es digui així), els socialistes els que teniu ara aquesta responsabilitat. Ernest, doncs no estava solucionat això de les terres i les males herbes al carrer de Can Peric. Qui ho va solucionar va ser l'actual equip de govern, pavimentant un tros i fent unes esca... Llegir més Curiosa manera d’interpretar les dades negatives de l'atur a Sentmenat, fan alguns comentaris, injustament donant les culpes als que ara no hi són al govern de Sentmenat, els socialistes. Com a lector de les informacions de Sentmenat que hi han a Internet, faig les següents observacions: La variant de Sentmenat estava més o menys a punt al 2007, ara cal dir que el govern de CiU només entrar després de les eleccions municipal de maig, amb la seva majoria absoluta (bé el primer que va ... Llegir més Calen esforços per potenciar les actuacions en matèria de promoció econòmica. Està clar que "más de lo mismo" no funciona,,,,és necessari aprofitar tots els recursos als quals podem arribar com a municipi i oblidar-nos del conformis-me....penso que donar suport als autònoms i als petits empresaris és fonamental, d'altra banda difícilment es generarà ocupació... Pensava que encara seria més elevat!!!! Només donar-li les gràcies al PSC i en especial al senyor Nadal per que sempre han menyspreat als Sentmenatencs, desde la construcció del Institut fins al ambulatori, etc... Pero en aquest cas li donc les gràcies al senyor Nadal perque per la seva decisió de no fer un cinturo a Sentmenat on pugui comunicar la zona industrial amb les vies ràpides i així tant camions com altres mitjans no han de passar per el poble, que es una perdua de temps, i mo... Llegir més


text: L'Islam aparegué a Aràbia el segle VII de l'era cristiana. Es tractava d'una nova religió monoteista creada pel profeta Muhammad i recollida en l'Alcorà, el llibre sagrat, que es basa en el sotmetiment de l'individu a la voluntat de Déu i en la seva integració en una comunitat de creients. Es posaven els fonaments d'una civilització destinada a estendre el missatge dels musulmans arreu del món. L'expansió de l'Islam per la Mediterrània, a partir del segle VII, transformà profundament aquest espai geogràfic i cultural. A començaments del segle VIII els dominis musulmans s'estenien des del nord de l'Índia fins a l'estret de Gibraltar. La Hispània visigòtica, que es caracteritzà per la seva feblesa política, fou un dels estats conquerits per l'Islam. Aprofitant les lluites pel poder entre els visigots, l'any 711, els berbers penetren a la península per ajudar a Àkhila i vencen a Roderic al Guadalete. Però en lloc de retornar a les seves terres, els musulmans, manats per Tariq i Musà ibn Nusayr, començaren la conquesta d'Hispània, sense patir gaire resistència. L’Islam s'expangué per la península. Les primeres incursions dels musulmans a Catalunya començaren al final de l’any 712 o principis del 713. Una partida de Tariq, procedent de València, ocuparen l'actual Baix Ebre i el Montsià. Des de Saragossa Musà ocupà Lleida, Balaguer i la vall del Segre. El mateix any assetjaren Tarragona, que resistí fins al 716, moment en què bona part de la ciutat fugí a refugiar-se als Pirineus. El 718 li tocà a Barcelona, Girona i l'Empordà, sense que hi trobessin resistència. Els musulmans travessaren els Pirineus i arribaren a Narbona l'any 725. Un any més tard, tot el territori català estava ocupat. Malgrat la resistència que van oferir la majoria dels autòctons, s'assolí el domini peninsular. Alguns habitants es refugiaren a les valls dels Pirineus. Les ciutats que es resistien eren devastades i incendiades, i els seus habitants eren reduïts a captiveri i servitud. L'any 732 els àrabs foren derrotats a Poitiers pels francs dirigits per Carles Martell, aturant així la seva penetració per la Gàl·lia. Acabada l'etapa de conquesta, el poder visigòtic desaparegué, i la península entrà dins la nova organització política dels omeies, controlada pel califat de Damasc. Hispània passà a ser anomenada Al-Andalus, amb capital a Còrdova, governada per un emir, al principi nomenat des de Damasc. L'any 755, a causa de lluites pel poder a Aràbia entre diferents famílies, s'inicià l'emirat independent de Còrdova. S'enceten un seguit d'enfrontaments entre els mateixos àrabs. A partir del 801 els francs ocupen les terres situades al nord del Llobregat i del Pre-Pirineu que, més tard, s'independitzaran. Es tracta de la Catalunya Vella, terra de marca, de frontera. Aquesta frontera, que creuava part de les terres que avui són catalanes, separava una societat musulmana, eminentment urbana i amb un alt grau de desenvolupament tècnic i cultural, d'una societat cristiana i feudal, fonamentalment rural i menys avançada. La conquesta es realitzà per mitjà de pactes de capitulació. En lloc dels nobles visigots, ara eren els nous conqueridors els qui recaptaven els impostos; les guarnicions militars en garantien el cobrament. Els autòctons pogueren mantenir la seva pròpia cultura encara que foren obligats a pagar dos tipus d'impostos: el territorial, que satisfeien tots, i el personal, que només el pagaven els no-musulmans. La població s'anà convertint a l'Islam. A la Catalunya islàmica convisqueren: la minoria del dirigents àrabs i berbers, que tenien el poder i la major part de les terres; els mossàrabs, cristians autòctons; els muladís, cristians convertits a l'Islam; i els hebreus.


text: El próxim dia 9 de juliol l'escuderia A Fondu Competició organitza la I EDICIÓ DE LA PUJADA A ELS CASOTS, prova puntuable pel Campionat de Catalunya de Muntanya. El Próximo dia 9 de julio la escudería A Fondu Competicío organiza la I EDICIÓN DE LA SUBIDA A ELS CASOTS, prueba puntuable para el campeonato de Catalunya de Montaña.


text: Presentació de la reedició del llibre Girona, un llibre de records de Josep Pla, que en motiu del 60è aniversari de la seva primera edició es reedita amb un pròleg de l’escriptor Narcís Comadira. La presentació anirà a càrrec de Xavier Pla, Narcís Comadira i Josep M. Castellet. Llibreria 22. Carrer Horta, 22, Girona.


text: Errada informàtica del Departament que va impedir realitzar els nomenaments telemàtics el dia 22 de gener. Actuacions que va seguir USTEC·STEs: 1. Informar-se (via Direcció General i els diferents SSTT) perquè no es realitzaven els nomenaments que estaven previstos. 2. Demanar-ne que es realitzessin telemàticament el més aviat possible informant els afectats dels possibles canvis en els horaris que s'anessin produint. 3. En el moment que tenim coneixement que alguns SSTT estan fent els nomenaments telefònicament exigir que (a més just abans d'un termini de modificació de dades) es compleixi la normativa en l'apartat 6.3.1 dels nomenaments d'urgència: ..."s'ha de publicar el resultat de l'adjudicació en la seva pàgina d'internet [SSTT]. S'haurà d'especificar la plaça adjudicada, el nom i cognoms de la persona a la qual s'ha adjudicat i el número d'ordre". Text de la normativa sobre els nomenaments d'urgència que el Departament va haver d'introduir a la normativa quan USTEC·STEs ho va exigir, a la mesa de negociació, després que no va aconseguir fer desparèixer aquest tipus de nomenaments telefònics d'"urgència" (ara a més que s'agafen 10 dies lectius per nomenar...) 4. Denunciar públicament i pressionar internament per a què els diferents SSTT que no compleixen aquesta normativa pengessin els nomenaments realitzats telefònicament el dia 22: En el moment d'actualitzar aquesta pàgina, tots els sstt han publicat la llista d'adjudicacions. 5. De TOT això, evidentment, informar al professorat puntualment al web i al facebook USTEC·STEs IAC, Actualitzat: 25/01/2013 13:51 (2)


text: L’Orfeó Martinenc ha estat escollit per formar part de la xarxa de Cases de Festa de Barcelona, un projecte impulsat des de l’Ajuntament de Barcelona i l’ICUB (Institut de Cultura de Barcelona) per crear un equipament descentralitzat que treballarà per projectar la contribució de la cultura tradicional a la capitalitat cultural de Barcelona. Tal i com explica en David Salvadores, de la Secció de Cultura de l’Orfeó Martinenc “quan ens van proposar formar part d’aquest projectevàrem considerar que hi encaixàvem perfectament”. I és que l’Orfeó Martinenc és una entitat que compta amb més de cent anys d’història i disposa d’una oferta sociocultural rica i variada que aglutina colles pioneres de la ciutat de Barcelona com l’Orfeó Martinenc (1910); els Diables i Tabalers del Clot (1977); l’Esbart Montserratí Martinenc (1946); o el Cloteatre (1927). Amb altres entitats del barri organitzen cada any la foguera i revetlla de Sant Joan (que es celebra des de fa 30 anys), el cercavila popular de les festes de primavera o la festa major del Clot-Camp de l’Arpa, entre altres. Per l’entitat, el fet de formar part del projecte Cases de Festa és una oportunitat per crear un espai de trobada, difusió, comunicació i suport que serà clau, ja que tenen molt clar que “és indispensable en el món associatiu i de participació ciutadana el treball en xarxa”. Un dels objectius de la nova xarxa, segons s’explica al web de l’ajuntament de Barcelona és connectar “el món de la cultura popular amb l'escola, amb l'organització de visites pedagògiques als centres culturals de la ciutat, jocs o eines audiovisuals”. I augmentar la presencia de la cultura d’arrel tradicional a les xarxes socials en aquest sentit s'elaborarà un programa de ràdio i web anomenat "Fes Ta festa", que vol ser un espai divulgatiu per donar a conèixer l'agenda d'activitats i les novetats al voltant d'aquest tema. Actualment els centres i equipaments que formen part de la xarxa de Cases de la Festa són: La Casa dels Entremesos; El Centre Municipal de Cultura Popular de Sant Andreu (CMCPSA); El Centre d’Imatgeria Festiva de Sant Martí –Can Saladrigas; La Violeta: Centre de Cultura Popular de Gràcia; la Casa de la Festa de Poble Sec - Albareda; la Casa dels Castellers de Barcelona; el Centre Albert Musons de Gràcia; i L’Orfeó Martinenc. I a tot Catalunya... La Direcció General de Cultura Popular, l’antic CPCPTC, està impulsant per la seva banda el projecte a nivell del territori català. Els objectius són, segons Lluís Puig, director general de Cultura Popular i Tradicional, promoure a Catalunya un model viable dels equipaments d’interpretació i difusió del patrimoni immaterial. Es vol així, donar suport a la gestió, fomentar la formació i incentivar la rendibilitat social d’aquests equipaments d’interpretació. Actualment s’està elaborant un cens d’equipaments que es presentarà a finals de 2012 i un cop categoritzats i analitzats aquests equipaments es podran definir les polítiques concretes de suport.


text: Església de l’antic Convent de Jesús |Església de l’antic Convent de Jesús| Façana sud amb la creu al pedró de la plaça. |Fitxa tècnica| |Tipus||església| |Arquitectes||Diogo de Boitaca| |Començament||1490| |Acabament||1510| |Localització||Setúbal, Portugal| |Estil||Manuelí| L’ Església de l’antic Convent de Jesús (Portuguès: Igreja do antigo Mosteiro de Jesus) de la ciutat de Setúbal, regió de Lisboa, a Portugal. És el principal monument històric de la ciutat. És un dels primers edificis en estil manuelí i fou classificat com a Monument Nacional el 1910. Els claustres del convent allotgen un museu d’art sacre. Taula de continguts Història [modifica] La fundadora del convent fou Justa Rodrigues Pereira, una dona pertanyent a la noblesa que havia estat la dida del futur rei Manuel I. En retirar-se, anà a viure a Setúbal amb una germana vídua i va voler emprar els seus bens en la fundació d’un convent de monges Clarisses Caputxines. Comprà els terrenys, situats fora de les muralles de la ciutat, a la Confraria da Anunciada i demanà autorització a la Santa Seu i permís al rei Joan II. Començà la construcció el 1489 o 1490. El 1491. Joan II anà a veure l’estat de les obres. No les aprovà i manà refer-ho tot, assumint el patrocini i ampliant considerablement el projecte inicial. Encomanà la direcció al jove Diogo de Boitaca, un arquitecte d’origen desconegut, probablement oriünd de França, que aquí realitzà el seu primer treball a Portugal. La primera capçalera de l'església fou construïda entre el 1490 i el 1495 i el 1496 les monges estaven ja vivint al convent, que, en un principi, havia estat concebut per a 12 monges, les primeres de les quals vingueren de València. Després de la mort de Joan II el 1495, Manuel I continuà la seva construcció. Es decidí la construcció de tres naus voltades amb sostre de pedra, en comptes de la nau única amb sostre de fusta projectada originalment. La capçalera joanina fou refeta a mitjans del segle XVI en ser considerada massa petita. Entre el 1520-1530 fou instal·lat a l’altar un retaule –considerat com un dels més notables conjunts d’art renaixentista a Portugal- que es troba exposat a la Galeria de Pintura Renascentista, annexa a l’església. Durant la primera meitat del segle XVI, Jorge de Lescastre, fill bastard de Joan II i Mestre de l’Orde de Sant Jaume, va donar al convent l’ample àrea davant de la façana sud, coneguda com a Terreiro de Jesus (Plaça de Jesús). Ell va encarregar l’elegant creu feta de bretxa (una pedra típica de la Serra da Arrabida), erigida en honor al patró del convent, Jesucrist, la qual fou col·locada prop de l’absis de l’església. El segle XIX la creu fou traslladada al centre de la plaça. L’església i el convent foren severament danyats pel gran terratrèmol del 1755. Els terratrèmols del 1531, 1858, 1909 i 1969 hi infligiren danys menors. Art i Arquitectura [modifica] Exterior [modifica] L’església del Convent de Jesús, construïda entre el 1490 i el 1510, és un monument molt important de l’arquitectura portuguesa, ja que és l’edifici més antic conegut en el que foren utilitzats motius de l’estil manuelí. Segueix l’esquema general que més tard serviria a d’altres edificis manuelins com el Monestir dels Jerònims de Lisboa: eix longitudinal de l’església orientat d’est a oest, paral·lel al riu Sado, portal més ric i avançat, a la façana sud, claustre al nord de l’església i sobre les seves altres tres galeries, les dependències conventuals. La façana sud de l’església, orientada a la Plaça de Jesús, és la façana principal de l’edifici. Vist des de la plaça, l’església combina dos diferents volums: una nau rectangular i un absis poligonal, més alt que la nau, situat a l’est de l’edifici. El campanar es troba a la part oest de la façana. Les parets i les voltes del sostre de l’església estan suportades per una sèrie de contraforts esglaonats al llarg de les parets exteriors de la nau i de l’absis, conseqüència de la intervenció manuelina. Cada contrafort està decorat amb gàrgoles i pinacles enroscats, mentre les parets superiors de l’església tenen platabandes randades. La part sud de l’absis està decorada amb un finestral amb mainells i traceria tardo-gòtica que il·lumina l’altar. Dos dels contraforts, els més sobresortints, tenen ornamentació gòtica, fornícules i fines columnes geminades i flanquegen el portal principal. Hi hagué un portal a ponent, però desaparegué. La bretxa és una roca formada per fragments angulosos de tons vermello-rosàcis, que es desagreguen amb facilitat amb el pas del temps. D’aquí el lamentable desgast que mostren les talles de la façana. El portal principal està situat al centre de la façana sud i fou el darrer element de la façana en ser construït. Aquest portal, el qual ha restat inacabat, és prominent en relació a la façana i té diverses arquivoltes ogivals i dos baldaquins a cada costat, sense imatges. Un gablet tanca el portal. La doble porta eleva el pilar central fins a la mènsula d’una imatge, també desapareguda. Està decorat amb al·lusions a la vida conventual i a l'orde franciscana. La repetició de la lletra Y (que equivaldria a la J) pot ser tant una referència a Jesús com al nom de la fundadora del convent. El timpà està decorat amb dues lletres “A” inserides a una “O”. Un mainell divideix l’entrada en dos arcs bessons. Interior [modifica] Es tracta d’una església-saló. La primera manuelina. És, més aviat, estreta i està formada per una nau amb dos passadissos laterals de la mateixa alçada, tot unificant l’espai interior, una característica que seria trobada en espais manuelins posteriors. La nau central és d’amplada major que les laterals juntes. Cada pilar de la nau, suportant un arc ogival, està compost per tres columnes fasciculades de fustos helicoïdals, entrellaçades, fetes en bretxa, evocant les columnes salomòniques. Aquestes columnes espirals serien, també, un motiu típic dels posteriors edificis manuelins, com ara, la Catedral de Guarda. Els passadissos laterals estan sostinguts per semi-voltes de canó que funcionen com a arcbotants i es conjuguen amb els contraforts de la façana. Hi ha 18 panells de rajoles policromades del segle XVII que cobreixen la part inferior de les parets laterals i representen escenes de la vida de la Verge Maria. El cor alt està tapiat i actualment és una sala del museu d’art sacre. A sota es troba el baptisteri, sota un arc de mig punt que arrenca des del paviment. L’altar té base rectangular, però passa a octogonal en arribar al sostre. Està cobert per una exuberant volta de creueria tardo-gòtica amb claus de volta decoratives i recolzada sobre mènsules. Alguns dels nervis de la volta tenen la forma de cordes enroscades, una altra vegada anticipant un tema comú a les voltes manuelines d’arreu del país. L’altar major i el púlpit daten del segle XVIII. Les parets interiors de l’absis estan decorades amb rajoles sevillanes blanc i blaves, del segle XVI, amb trames geomètriques. Hi trobem una petita porta que dona accés a la cripta destinada per la fundadora del monestir per a capella sepulcral del seu fill. La llum de l’altar ve d’un finestral que, primitivament, tenia vitralls del 1539. Una petita resta, encara es conserva al museu. També s’hi poden trobar notables pintures que foren de l’antic retaule. Obres de Jorge Alfonso i col·laboracions d’altres grans mestres com Gregório Lopes i Cristovão Figueiredo, datades de la tercera dècada del segle XVI. Lligada a l’altar major, la sagristia té rajoles del segle XVI d’influència islàmica i un lavabo sota un arc manuelí. La Casa de Capítol, reconstruïda durant la dominació filipina, guarda al seu paviment les restes de la fundadora. El claustre fou reconstruït després del terratrèmol del 1755. Bibliografia [modifica] - GIL, Júlio: As mais belas igrejas de Portugal, vol II. Editorial Verbo, 1989. Enllaços externs [modifica] - Web de l'IGESPAR (portuguès) - Ferreira de Almeida, C.A. A Igreja de Jesús de Setúbal. Revista da Faculdade de Letras (1990) pdf (portuguès) |A Església de l’antic Convent de Jesúshi ha contingut multimèdia relatiu a:| Coord.:


text: Pàgina:Obres completes de Emili Vilanova. Volum V (1906).djvu/224 Més endevant, quan ja vaig tenir malicia, fos que no anyorés lo poble ò que ja tenía ben preses les fesomíes del carrer, ja no m'entretenía tan sovint guaytant los testos dels balcons, ni'm fixava en les flors, ni en los canyissos de verdura que feyan de dosser a les finestres dels pisos alts; y als aucells los dexava cantar sens fixarme en quín refilava més clar, ni quin axecava més ò repetía la carretilla. Tot m'ajudava a estar alegre,—que no so ingrat,—y les flors, y'ls aucells, y'l sol matisant les parets del carrer y donant llepadetes de claror als ferros dels balcons, me afavorían, y'ls tenía com amichs de molta satisfacció que no s'agraviavan si percàs en algun punt me veyan distret com si no'm parés ab ells. Tenía unes fal.leres tan agradoses, que no més me cuydava dels cortinatges, quan s'alsavan per dexar surtir algun capet a pendre la fresca ò per guaytar amunt y avall. ¡Quín seguit de donzelles hi havía


text: Reportatge sobre l’evolució del festival Petit Format. Descobrir els millors noms del panorama independent espanyol i català. Aquesta és la voluntat que va fer néixer ara fa deu anys el Festival de Petit Format [web] de L’Hospitalet de Llobregat, que avui dijous dia 12 comença als jardins de Can Sumarro amb les actuacions de Joe Crepúsculo i Violeta Vil. Fins diumenge, la ciutat rebrà altres grups com Hidrogenesse, Joe Crepúsculo, Lidia Damunt, Linda Guilala, Lorena Álvarez i la seva Banda Municipal i Jilguero. L’any passat, per fer-se una idea de la mena de grups que han passat per aquest festival promogut per sala Depo [aquí] de L’Hospitalet, van ser en aquest certamen bandes com Remate, L’Altra, Mishima, Tulsa, Klaus&Kinski, Animic, El Petit de Cal Eril o Gran Amant, els pròxims dies desfilaran per l’Hospitalet. Anem ara a El Prat de Llobregat i fem referència a Jordí Urpí, membre del col•lectiu Balkatalan Experience i Dj habitual. Urpí ens ajudarà a descobrir i gaudir de la música balcànica, sons vitals que beuen de la cultura gitana i compten amb influències culturals diverses, aquest dijous 12 a les 8 del vespre en el marc del Descompositor d’estiu de l’Espai Cultural Cèntric del Prat de Llobregat. També dijous al vespre la cantautora barcelonina, gracienca per ser més concrets, Maria Coma, presenta el seu segon disc, Magnòlia, ben a prop de casa, a l’Heliogàbal de Barcelona, a les 10 de la nit. El preu és de 8 euros. Continuem amb la banda Palocortao. Tot i ser un grup que va durar molt poc, va ser l’avantsala de la gran Banda del Ratón i un gran suport per crear Los Delinqüentes. Ara tornen amb més força que mai i ho fan a la Sala Rasa de Terrassa el divendres 13 de juliol a les 10 de la nit. El preu és de 15 euros a taquilla i 12 anticipada. També divendres dia 13, la Salamandra de L’Hospitalet es vesteix de country per acollir a partir de les 10 de la nit una sessió del circuit Ballenviu, una iniciativa de la associació Country Music Catalunya (CMC) en col·laboració amb alguns grups de música country catalans i monitors de ball per acostar aquest estil de música en directe als line dancers que, dia rere dia, creixen al nostre país. El local obrirà portes a les 10 de la nit, a 2/4 d’11 hi haurà ball amb Pilar Pérez Solera i després ball-concert amb els Casino’s Country Club. El preu de l’entrada és de deu euros. I ara anem a dissabte i ho fem parlant de la banda Backfire!, un grup de música alternativa, hardcore i punk que el 2008 va llançar el seu treball En forma de daños. Arriben en un concert conjunt amb les bandes Rey de Reyez, Penes Recios i 80z a l’Estraperlo de Badalona. El concert és el dissabte 14 de juliol a les 10 de la nit i l’entrada té un preu de 10 euros a taquilla i 7 anticipada. Tanquem l’agenda d’aquesta setmana amb el music terrassenc Roc Calvet, que ens presenta un repertori de les millors versions de la música negra, ens fa gaudir del soul, el blues, el jazz, i el rock. Vindrà acompanyat amb el Roc Calvet Trio, Jose Perciba al baix i cors i Antonio Torres a la bateria. Els veiem el dissabte 14 de juliol a les 11 de la nit a Crossroads de Terrassa i l’entrada té un preu de 5 euros. DDM


text: Contractar o tenir en pràctiques un estudiant o titulat de la Facultat de Farmàcia El programa Feina UB de la Universitat de Barcelona busca afavorir la relació entre l’empresa i la universitat. Posa a l’abast de les empreses els seus estudiants i titulats amb coneixements i perfils adaptats als canvis constants que experimenta el mercat laboral. Mitjançant l’aplicació Feina UB les empreses poden, de manera senzilla i automatitzada, accedir als serveis de borsa de treball (publicació d’anuncis, autoselecció i selecció de personal) i convenis de pràctiques. Per poder perfilar millor les seves ofertes de treball o pràctiques, les empreses poden consultar la informació més detallada sobre els coneixements adquirits pels estudiants al llarg de cada diplomatura o de la llicenciatura de segon cicle, així com presentar la seva empresa a la comunitat universitària o participar a les fires de treball organitzades per la Universitat de Barcelona. Visiteu el portal per a empreses de Feina UB


text: Som el portal referent de la música jamaicana al país valencià. Centenars de persones ens visiten dia a dia, i tenim un públic fidel, i també més d'un miler de seguidors a Facebook Tenim clar que el més important és que l'usuari estiga còmode navegant per la pàgina, per això fem que la publicitat no parega publicitat, la publicitat molesta a l'usuari, la evita, i es cansa de la pàgina web molt pronte, però fent que la publicitat no parega publicitat, l'usuari entra molt més a les pàgines anunciants, i l'usuari es queda més temps en la pàgina. Les nostres tarifes son molt econòmiques, assequibles per a qualsevol organització que vulga anunciar el seu concert, o qualsevol grup o pàgina que vulga anunciar-se. Ficat en contacte amb nosaltres i t'informarem de totes les possibilitats.


text: El passat 24 d’agost, el Consell de Ministres va aprovar la prórroga del Pla Prepara amb unes condicions d’accés més dures. Una de les modificacions és que els aturats que tinguin dos familiars al seu càrrec, a més del cònjuge o la seva parella de fet, passaran a cobrar de 400 a 450 euros. Alguns dels requisits per accedir a la prestació són: - Els desocupats que convisquin amb els seus pares o avis amb una renda mitjana del nucli familiar superior a 481 euros per cap, no tindran dret a la prestació. - Hauran d’haver estat inscrits com a demandants d’ocupació com a mínim dotze dels últims divuits mesos. - Hauran de tenir responsabilitats familiars. - Els aturats que vulguin accedir al Pla Prepara hauran d’acreditar de forma que es determini reglamentàriament que han buscat feina activament durant un mínim de 30 dies. - Si l’aturat que vulgui accedir al Pla rep ajudes concedides per Comunitats Autònomes o entitats locals, haurà de certificar que el total de les ajudes no sigui superior al 75% dels Salari Mínim Interprofessional. El passat 21 d’agost el conseller de Benestar Social, Josep Lluis Cleries, va declarar a RAC1 que l’enduriment de les condicions per cobrar l’ajut suposaria una reducció de les persones que podrien accedir-hi i, per tant, un augment de la demanda de la xarxa de serveis socials de la Generalitat.


text: He trobat aquest vídeo d’un conte infantil escrit per Miguel Hernández quan va estar a la pressó d’Alacant a finals de l’any 1941, per al seu fil Manolillo. L’original estava escrit en paper higiènic, ja que no disposava d’un altre material a la pressó.


text: OEM ||L'article o secció necessita millores quant al seu format. (Col·laboreu-hi!) Pot necessitar retocs en negretes, cursives, enllaços, imatges, categories, interviquis, infotaules, ... |Aquesta pàgina o secció és sospitosa de no respectar la neutralitat del punt de vista. El seu contingut actual és sospitós de no ser objectiu. Vegeu la discussió per a més informació. Aquest avís es pot treure una vegada s'hagi trobat un consens sobre els punts discutits. OEM (Original Equipment Manufacturer) és una forma subcontratada de producció. Les empreses o persones adquireixen dispositius a l'engròs per al muntatge d'ordinadors o equips de forma personalitzada que presenten amb el seu propi nom. Diversos fabricants entren en competència utilitzant els mateixos productes. Un producte OEM sovint és fa amb l'única finalitat de limitar la seva garantia. El plantejament de creació d'un producte OEM, és accidental, provisional i heretat de la indústria de l'automòbil en la seva fase final per mirar de fer seduir als consumidors amb una pràctica que crea buits legals i dóna sortida a productes de mala qualitat. Per exemple: un recanvi de goma per un cotxe, que ja no produeix el fabricant del cotxe sino un altra empresa és un recanvi OEM. Gràcies a les peces OEM els fabricants de cotxes perden la responsabilitat d'alguns accidents.


text: Fundraising 2010/Appeal/ca Need help? See the Translation FAQ or Meta:Babylon. All translators should also subscribe to translators-l to be kept up-to-date (and to ask questions). General Fundraising Translation Guidelines: Fundraising 2010/Translations. Molta gent em mirava estranyada fa deu anys quan vaig començar a parlar-los de la Viquipèdia. Diguem que la gent de negocis veia amb escepticisme la idea que voluntaris d'arreu del món poguessin unir-se per crear un compendi del coneixement humà, només pel simple propòsit de compartir. Sense anuncis. Sense ànim de lucre. Sense agenda. Una dècada després de la seva fundació, més de 380 milions de persones fan servir la Viquipèdia cada mes. Gairebé una tercera part del món amb accés a Internet. És el cinquè lloc web més popular del món. Els altres quatre s'han creat i es mantenen gràcies a inversions de milers de milions de dòlars, grans plantilles corporatives i un màrqueting incansable. Però la Viquipèdia no s'assembla a un web comercial. És una creació comunitària, escrita per voluntaris dia a dia. Tu formes part de la nostra comunitat. I avui t'escric per a demanar-te que protegeixis i sostinguis la Viquipèdia. Junts podem fer que segueixi gratuïta i lliure de publicitat. Podem fer que segueixi oberta (pots fer servir la informació de la Viquipèdia per a qualsevol propòsit). Podem fer que segueixi creixent, estenent el coneixement a tot arreu i convidant a la participació de tothom. Cada any en aquestes dates, estenem la mà per demanar a tu i a la gent de la comunitat de la Viquipèdia que ens ajudeu a sostenir la nostra iniciativa conjunta amb un modest donatiu de 15€, 30€, 50€ o més. Si valores la Viquipèdia com a font d'informació —i com a font d'inspiració— espero que decideixis actuar ara mateix. Cordialment, Jimmy Wales Fundador de la Viquipèdia PD: La Viquipèdia mostra el poder de la gent com nosaltres per fer coses extraordinàries. Gent com nosaltres escriu la Viquipèdia, paraula a paraula. Gent com nosaltres la finança, donatiu a donatiu. És una demostració del nostre potencial col·lectiu per canviar el món.


text: Avui al vespre xiulada popular contra les retallades i la corrupció L'Assemblea Popular de Reus convoca avui al vespre, coincidint amb la tronada de completes (2/4 de 10 de la nit aproximadament), una xiulada popular en contra de les retallades dels serveis públics i l'àrea de cultura, així com de la corrupció a la ciutat. Per aquest motiu, fan una crida a tots els reusencs i reusenques a portar xiulets i altres estris que facin soroll a plaça, per mostrar la indignació de la ciutadania davant de la situació que han provocat els que s'autoproclamen com les nostres classes dirigents.