Internacional / Europa 20/05/2022 La primera ministra de França és la segona dona a ocupar el càrrec en la història del país La nova primera ministra francesa, Elisabeth Borne. CHRISTIAN HARTMANN / REUTERS ParísSi la història d'Europa hagués recorregut un camí diferent i l'Holocaust no hagués existit, la nova primera ministra de França es diria Élisabeth Bornstein. Però la nova cap del govern francès passarà a la història com a Élisabeth Borne, un canvi que amaga un drama familiar estretament lligat a la història del segle XX a Europa. El pare de la nova primera ministra, Joseph Bornstein, procedia d'una família jueva d'origen rus que va arribar a França el 1939 fugint dels nazis. Joseph es va unir a la resistència i es va canviar el cognom pel de Borne per evitar ser descobert, però va acabar detingut i enviat primer al camp de Rivesaltes i posteriorment a Auschwitz juntament amb el seu pare i dos germans més. Només sobreviurien ell i el seu germà Isaac. Van tornar el 1950 a França, ja alliberada, on van ser naturalitzats com a francesos amb el cognom Borne. Joseph Borne es va casar amb una jove de Normandia amb qui va tenir dues filles, però la família encara havia de viure un altre drama: el pare de la primera ministra s'acabaria suïcidant el 1972, quan la seva filla Élisabeth tenia 11 anys. França la va reconèixer com a "pupille de la Nation", un estatus que es dona als orfes francesos que han perdut els pares per la guerra o per atemptats terroristes i que dona dret a rebre beques per estudiar. "No sempre ha estat fàcil. Vaig perdre el meu pare quan era petita i ens vam quedar amb la meva mare, que tenia dues filles i que no tenia ingressos", recordava Borne en una entrevista, una de les poques vegades que ha parlat de la seva vida privada. Gràcies a les ajudes públiques, Élisabeth Borne va poder estudiar a la prestigiosa Escola Politècnica francesa, on va fer enginyeria. Després començaria una meteòrica carrera a l'administració pública fins a arribar a ser la màxima responsable de RATP, l'empresa de transports públics de París, i la cap de gabinet de la socialista Ségolène Royal quan era ministra d'Ecologia. "Élisabeth Borne és un exemple clàssic de la meritocràcia republicana. Borne arribarà al lloc més alt de la formació, a l'elit de l'administració francesa", tot i ser orfe i procedir d'una família amb pocs recursos, sosté l'historiador francès expert en memòria de l'Holocaust Denis Peschanski. "Això és essencial per entendre d'on ve ella, però també per entendre què suposa la República com a oportunitat, per entendre què és França", destaca. El nomenament de Borne com a primera ministra ha anat acompanyat aquesta setmana de cròniques periodístiques explicant la seva història en un moment en què l'extrema dreta, en auge a França, intenta blanquejar el règim de Vichy, el règim polític instaurat per Philippe Pétain a França que va col·laborar amb l'ocupació nazi. "La història de Borne és la millor resposta que podem donar a tots aquells que neguen el règim de Vichy i tot el que han estat la resistència i el sistema de col·laboració de França amb els nazis. I això és important en la vida política actual, és una qüestió absolutament crucial", apunta Peschanski. Borne, de 61 anys, abans de ser nomenada primera ministra era titular de Treball, però també havia ocupat amb anterioritat els càrrecs de ministra de Transports i de Transició Ecològica. La premsa francesa la descriu com una tecnòcrata d'esquerres, compromesa amb la justícia social i la igualtat d'oportunitats. Els qui han treballat amb ella asseguren que és molt treballadora, competent i exigent, i que està més interessada pels dossiers que pel joc polític. Macron l'ha triat precisament pel seu perfil tecnòcrata i amb experiència governamental, amb poc pes polític -difícilment tindrà l'ambició de fer ombra al president- i perquè coneix bé els sindicats, un element important a l'hora de negociar amb els agents socials les reformes que vol impulsar Macron, com ara la de les pensions. La nova primera ministra és la segona dona a ocupar el càrrec en tota la història de França, després de la socialista d'Édith Cresson (1991-1992). Macron, en aquest segon mandat, ha volgut donar més pes polític a les dones en el nou govern que ha nomenat aquest divendres. Al costat de Borne, hi haurà dones ministres en ministeris amb gran pes polític, com Catherine Colonna, la nova titular d'Exteriors, o Olivia Grégoire, la nova portaveu del govern d'Élisabeth Borne. "M’agradaria dedicar aquest nomenament a totes les nenes. A elles els dic: «Lluiteu pels vostres somnis». Que res no freni el combat perquè les dones ocupin el lloc que els correspon a la nostra societat”, va destacar la nova primera ministra en el seu primer discurs. Élisabeth Borne França Emmanuel Macron Segona Guerra Mundial Holocaust


SE Baix Llobregat 7 - Suport TAC Seminari de la Materials (restringit als participants) Documents de de suport (lliure accés) Activitats àrea Cultura digital curs 2020-21 Posa a l’abast de l’alumnat l’elaboració de coneixement científic escolar mitjançant activitats al seu abast. Això implica fer possible que cada alumne experimenti, pensi, s’emocioni, dialogui, argumenti, escrigui i representi, i s’organitzi per construir i aplicar coneixement científic, millorant la seva comprensió dels fenòmens del món. Llegeix més:\tCiències 12-15 Jornada de cloenda dels Seminaris Xarxa Territorial de Cultura Digital i les accions de formació Transformació Digital de centre Divendres 10 de juliol, a partir de les 10 del matí Programa de ja jornada Museus en línia - Recurs d'educació artística Si bé no és igual tenir l’original al davant que mirar una fotografia a la pantalla, en certs casos, la qualitat de les imatges permet apreciar detalls difícils de percebre en una visita al museu. Igualment, els textos que sovint acompanyen les fotos, aporten una informació molt interessant per entendre l’obra.Cal destacar també els recursos complementaris que algunes institucions proporcionen juntament amb les fotos de les obres, cosa que permet posar-les en context, fer-ne una anàlisi detallada, localitzar peces similars i, fins i tot, crear inspirant-nos en els grans mestres. El nostre conmapy Jaume Illa (CRP del Bages) ha elaborat un recull dels principals museus d'art del món que ofereixen la totalitat o un gruix important de les seves col·leccionsles seves col·leccions en línia. Socials a destemps és us recull de propostes per l'alumnat d’educació primària i secundària. Cada bloc l’encapçala un text breu que explica en quin contingut del currículum s’engloba l’activitat. Són activitats breus i pensades perquè els mestres i professors les adapteu a les vostres necessitats. Durant aquests dies tots els docents de Catalunya estem preparant activitats i tasques per facilitar l'aprenentatge dels nostres alumnes des de la distància. Us heu parat a pensar què passaria si les compartíssim entre tots i totes? Els de la Xarxa Cb ho hem començat a fer i ja en tenim més de 200. Aquestes propostes es poden compartir amb els vostres alumnes, enriquir, modificar i servir d'inspiració per fer-ne de noves, però en cap cas es poden utilitzar amb fins comercials. Llegeix més:\tCompartim activitats Què s’ha d’intentar fer i què s’ha d’evitar quan es dissenya per a usuaris... sords o amb dificultats auditves Orientacions, per àmbits Materials adaptats al català per la Direcció General d'Atenció Ciutadana (DGACD) a partir dels pòsters dissenyats i publicats pel Departament d'Interior del Govern Britànic (Home office) També 12 recomendaciones para elaborar materiales accesibles e inclusivos (CEDEC - Intef - Ministerio de Educación) Sèrie de webinars on es presenten les experièncie de diversos centres en la gestió d'aquest nou escenari de confinament. Ajuda als docents en l’ús dels diferents entorns virtuals d’aprenentatge Planificació de les sessions i accés als enregistraments, al portal #joemquedoacasa


Cops de brotxa - Diari de Girona Cops de brotxa javier junceda 03.10.2016 | 10:13 Escassegen els assumptes que s'aborden avui amb pinzell. No deixa de créixer la tendència de tractar-los, tant en la conversa quotidiana com en els mitjans o entre els dirigents de qualsevol àmbit, a cop d'idees preconcebudes i precipitades i de sentències tan equivocades com ina?pel·lables. L'empatx d'informació que facilita internet contribueix també a aquest estat de coses, permetent que es sostinguin formidables desvaris fent veure rellevants axiomes. Molta desafecció a la política sorgeix també d'aquest atipament cap al cop de brotxa. La dinàmica esquerra-dreta, per exemple, es manté en les mateixes consignes de fa quaranta anys, o de fa més d'un segle per als més joves. Tot ha evolucionat, però aquest tema segueix com l'havien deixat els nostres pares o avis. És el mateix que unes o altres matèries hagin estat assumides per idearis oposats. Hagi estat la protecció del medi ambient assumida per la dreta tradicional o ho sigui avui per l'esquerra la defensa d'una Administració pública els fonaments de la qual daten del règim anterior, ni uns ni altres fan res per actualitzar-se, encara que fos tímidament. Aquests insisteixen a impedir la formació de qualsevol govern que no sigui en el que participin. Aquells ho pretenen aconseguir apel·lant al vot popular i de la dificultat d'aconseguir una majoria parlamentària. Però cap dels contendents ha valorat ni tan sols l'ús del pinzell per resoldre aquest embolic, únic mètode que ens asseguraria una sortida raonable. "Si volem que tot segueixi com està, cal que tot canviï", va escriure Lampedusa a Il Gattopardo. Amb un marc legal com el que tenim, resulta inviable qualsevol esperança en què unes noves eleccions permetin sortir d'aquest embolic. Si no s'introdueix en la Constitució un lleuger retoc que contempli que en cas de no obtenir-se suport parlamentari serà elegit automàticament qui hagi aconseguit més sufragis, com succeeix en els comicis municipals, seguirem ficats en aquest cercle viciós el temps que sigui necessari. Aquesta fórmula, senzilla de plantejar aprofitant la nova constitució de les càmeres, permetria que una tercera convocatòria electoral fos la definitiva, assegurant per fi un govern. I no es digui que això no és possible per motius formals o temporals, perquè hem afrontat reformes constitucionals express en els últims anys sense cap inconvenient. El pinzell constitucional, doncs, és l'únic que pot desplaçar la brotxa gruixuda en mans dels polítics. Voler assumir aquest canvi equival a admetre que el bisturí pot ajudar a resoldre un dilema amb múltiples efectes secundaris. I no fer-ho és una nova i monumental mostra irresponsabilitat, al caire de la insensatesa. La democràcia representativa, organitzada entorn als partits, no prima sobre la participativa, que es tradueix en el vot popular a les urnes. No admetre això és desconèixer la interpretació constitucional i la més elemental comprensió del nostre sistema. Per això, s'imposa treballar en aquest camí, ja que no hi ha altra alternativa, excepte per als que tot això els importa un rave perquè estan a la seva: jocs florals i cops de brotxa que fan de la política en una cosa irrellevant. Si hem de tornar a votar, que si us plau sigui per última vegada.


Ens veiem a La Setmana 2019! – Cavall Fort Us en vam parlar abans de vacances. La Setmana del Llibre en Català ha concedit un Premi Especial a Cavall Fort “per la seva tasca ininterrompuda al llarg de 58 anys de treball a favor del foment de la lectura, de la defensa del català i la consciència de país”. Estem molt contents! Ja sabeu que La Setmana és un dels esdeveniments culturals més importants del nostre país. Cada any, desenes d’estands omplen la plaça de la Catedral de Barcelona per a oferir als visitants una àmplia varietat de llibres i publicacions en català. A això cal sumar una programació amb activitats de tota mena destinades a promoure la lectura en català: taules rodones, signatures de llibres, lectures poètiques, tallers i contacontes per als més petits... Aquest any, La Setmana obre les portes de la seva 37a edició del 6 al 15 de setembre. Nosaltres hi serem presents, un any més, gràcies a l’APPEC. A l’estand de l’iQuiosc trobareu exemplars de Cavall Fort i El Tatano, a més de les capses regal de totes dues revistes. I el dissabte 14 de setembre, a les 18:30h, tindrà lloc l’acte de lliurament del Premi Especial a Cavall Fort. Hi esteu tots convidats: ens farà molta il·lusió que ens hi acompanyeu! Aquella mateixa tarda, a les 17:30h, farem el taller “Dibuixem Cavall Fort i El Tatano”, amb la il·lustradora Cristina Losantos. Els més petits podran veure la Cristina, col·laboradora habitual de Cavall Fort i El Tatano, en acció: la il·lustradora els ensenyarà com fa els seus dibuixos. Vindreu a La setmana? Us hi esperem!


Pujol fa 90 anys i Nissan marxa - Converses a Catalunya El 9 de juny Pujol farà 90 anys i també es complirà, de fet es va complir a l’abril, els 40 anys de la seva primera presidència de la Generalitat. Va aconseguir en un moment dramàtic a causa de la gran crisis econòmica, que va destruir gran part del teixit industrial català, començant pel tèxtil que va quedar quasi desaparegut, atraure indústries a Catalunya. També va ser l’època en que van liquidar-se empreses emblemàtiques del sector de l’automoció com Montesa, Ossa i Bultaco. En mig d’aquell desastre, però, es va produir una primera llum i va ser la progressiva instal·lació de la multinacional Nissan a Catalunya, a través de l’adquisició de la fàbrica de camions i tractors Ebro. Al llarg de 7 anys, els que van de 1980 a 1987, l’empesa japonesa va adquirir la totalitat de les accions a la canadenca Massey Fergusson, constituint així Nissan Motor Ibérica des d’aleshores estretament vinculada a la indústria de Catalunya. També va ser el precedent de l’interès d’altres empreses japoneses per localitzar-se a Catalunya. La veien com una bona base d’operacions per fer-se presents a Europa, a la vegada que Espanya s’incorporava a la CEE. En aquesta dinàmica, el president Pujol va ser determinant. Encara ho destaca a hores d’ara l’Associació d’Empreses Japoneses a Espanya, Shach Kai: “El seu paper va ser determinant per establir un flux de localitzacions i situar la Generalitat com un interlocutor decisiu al Japó”. El 1990 el primer ministre japonès, Kaifu, va dir que “Pujol era un home clau per a les relacions del Japó amb Espanya”, i ho prova el fet que sigui un dels governants que hagi tingut la distinció de ser rebut en dues ocasions diferents per l’emperador del Japó. Fruit de tota aquella activitat va ser la implantació d’empreses japoneses, cas de Sony i moltes altres, de manera que avui encara Catalunya és la comunitat amb més presència industrial del Japó. Però aquesta visió és enganyosa perquè respon al passat. Ara, la dinàmica és diferent. Madrid ja fa alguns anys que supera Catalunya en nova inversió, tant que concentra el 90% de tota la que s’ha dut a terme. El protagonisme català al Japó ha passat a major vida, i tot aquell dens entramat de relacions que va construir Pujol ha estat malversat. Com a molt, avui el que hi ha és un president gesticulant que un cop decidit el tancament de Nissan no se li acut altra cosa que “demanar una interlocució directa amb el Japó”. El que no ha explicat Torra és a qui ho demana, perquè la carta als Reis encara queda lluny. Madrid ja fa alguns anys que supera Catalunya en nova inversió, tant que concentra el 90% de tota la que s’ha dut a terme Click To Tweet


Vettel, sense aturador, brilla a Catalunya Els dos McLaren acompanyen Vettel al podi El pilot alemany de Red Bull guanya per primer cop al Circuit de Catalunya i ja s'ha imposat en quatre de les cinc primeres curses de la temporada NURIA GARCÍA Montmeló Actualitzada el 22/05/2011 15:57 260x366 Sebastian Vettel s'ha imposat en la cursa de Montmeló. / MARK THOMPSON / GETTY IMAGES Sebastian Vettel s'ha imposat en la cursa de Montmeló. / MARK THOMPSON / GETTY IMAGES Sebastian Vettel no té aturador. El jove alemany, que ja s'ha imposat en quatre de les cinc primeres curses de la temporada, ha fet una gran cursa, amb paciència, i ha guanyat per primer cop en la seva carrera la cursa de Montmeló, un circuit que fins avui se li resistia. Alonso ha fet una sortida espectacular. Sortia quart i en la recta i en la frenada del primer revolt, ha aconseguit superar tres cotxes: Lewis Hamilton, Mark Webber i després, Sebastian Vettel. Alonso, com en els vells temps, ha encapçalat una cursa. El primer pas pels boxs no ha variat en excés les posicions dels pilots, que han mantingut les seves posicions. Tot i això, entre la primera i la segona visita als mecànics, Vettel i Hamilton han fet algunes voltes al límit i han aconseguit superar Alonso durant la segona entrada al pit lane. Així, l'alemany ha passat a encapçalar la cursa per davant de Hamilton i Alonso. L'asturià ha vist com no podia aguantar el ritme dels pilots capdavanters i ha hagut de lluitar de valent per mantenir-se al podi amb Webber, sobretot després del primer joc de pneumàtics durs. Al final, l'australià ha superat l'asturià, que ha tingut més problemes dels previstos. Però el gir a la cursa i l'emoció l'ha posat Jenson Button. El britànic ha aconseguit superar en tan sols una volta Webber i Alonso i s'ha col·locat en posicions de podi, per darrera de Vettel i de Hamilton. L'alemany i el britànic han tingut una apassionant lluita en les últimes voltes pel triomf. Mentre Hamilton atacava amb l'ajuda del KERS i del DRS, Vettel es defensava de la millor manera que podia. Tot i les envestides de Hamilton, Vettel ha pogut pujar al calaix més alt del podi per primer cop al Circuit de Catalunya. Finalment, Alonso ha estat cinquè, darrere Vettel, Hamilton, Button i Webber, mentre que Alguersuari, ha acabat en la setzena posició. Alguersuari: "He fet el màxim que he pogut, tractant de tenir cura dels meus pneumàtics"


Rutes guiades per la comarca de l'Alt Camp - 1001 Experiències Publicat a 9 juny, 2021 9 juny, 2021 per 1001 Experiències Són de l’Alt Camp i en aquesta comarca és on hi fan les seves activitats. Camins KM0 organitza tota mena de rutes guiades per a donar a conèixer l’Alt Camp, forjant aliances amb la gent del territori per tal de divulgar el patrimoni, la cultura i els productes agrícoles de la comarca. A l’Alt Camp, l’agricultura mediterrània i de secà ha generat un ecosistema viu que és refugi d’una rica biodiversitat. Aquí, l’home, l’agricultura, la flora i la fauna conviuen i interactuen en harmonia. Els paisatges de la comarca són típicament mediterranis. Hi trobem oliveres, garrofers, vinyes, cereals, ametllers, en parcel·les separades per marges de pedra seca . També, aquí i allà, ensopeguem amb barraques de pedra seca que es mantenen dempeus des de fa anys. Camins KM0 està especialitzat en donar a conèixer aquest ecosistema amb visites guiades molt suggerents. Jaciment iber de Rabassats Entre d’altres propostes tenim la de “Descobreix una granja ibèrica del segle III aC”, una visita dogfriendly que permet descobrir quins van ser els primers pobladors de la comarca de l’Alt Camp. L’activitat comença a Nulles i tot passejant es visita el jaciment iber de Rabassats. Una altra de les activitats que proposa Camins Km0 és una vivència ecoturística apta per a tots els públics. Se surt del Celler Dasca-Vives i s’arriba a la pedania Bellavista. Pel camí expliquen històries de cavallers, de fil·loxera, d’alambins legals i clandestins. Passejant entre cultius mediterranis ens endinsarem en el passat de la comarca, com el secret que oculten les torres d’aigua i la seva relació amb Tarragona. De tornada el Josep i l’Alba us ensenyaran la finca/celler Dasca-Vives. Aquest projecte familiar aposta per l’agricultura ecològica, biodinàmica, la recuperació de varietats autòctones i elaboren vins certificats, molt especials i de gran qualitat. Una vista guiada por lValls I si voleu saber coses sobre els bandolers que van recórrer aquesta comarca podeu participar en la ruta “Els secrets d’una vila renaixentista“, per Alcover. En aquesta població s’hi amaga un ric patrimoni i moltes petites històries que ensenyen un gran llegat. Els bandolers, aquests personatges llegendaris que ens traslladen al Renaixement, l’època de màxima esplendor de la vila i escenari ideal per on passejar i trobar-hi molts relats. També hi trobem palaus En cada vila i ciutat es conserven cases majestuoses que en silenci, expliquen els seus secrets, per això, a la planta noble de Ca Batistó retrocedirem en el temps i escoltarem atentament què ens explica. Camins KM0 es imprescindible per a conèixer a fons de primera mà la comarca de l’Alt Camp. CategoriesCulturals, Enogastroturisme, Enoturisme, Notícies, Senderisme EtiquetesAlt Camp, Visites guiades Entrada prèviaAnterior Vídeo promocional d’Andorra Turisme Entrada següentSegüent Les millors opcions per a fer caiac aquest estiu


Participació institucional - Dincat Considerem el treball en xarxa un element clau per al desenvolupament dels nostres associats i en conseqüència, per la millora de l’atenció i les condicions de vida de les persones amb discapacitat intel·lectual i en risc d’exclusió. En aquest sentit, col·laborem amb altres persones i organitzacions, públiques i privades, per aconseguir una millor representació i defensa dels interessos del nostre sector. La Confederació és l’organització empresarial que des de l’any 1997 representa a les entitats no lucratives – associacions, cooperatives d’iniciativa social i fundacions – que presten serveis d’atenció a les persones al nostre país. PIMEC és avui dia la confederació patronal més representativa que representa i defensa els interessos de les micro, petites i mitjanes empreses (Pimes) i els autònoms de Catalunya. Asociación empresarial para la Discapacidad (AEDIS) Organització empresarial promoguda per Plena inclusión per a la representació i defensa dels drets de les entitats que es dediquen a la prestació de serveis d’atenció, assistència, educació, formació i integració laboral de les persones amb discapacitat. Treballem en xarxa amb UCCAP (UNIÓ CATALANA DE CENTRES DE DESENVOLUPAMENT INFANTIL I PRECOÇ) FEPCCAT (federació catalana d’entitats de paràlisi cerebral i etiologies similars) Direcció General d’Economia Social, el Tercer Sector, les Cooperatives i l’Autoempresa Secretaria General d’Afers Socials i Famílies (Consorci de Formació Contínua de Catalunya i Servei d’Ocupació de Catalunya) Direcció General de Centres Concertats i Centres Privats Direcció General d’Educació Infantil i Primària Comissionat d’Educació de Barcelona Comissionat d’Economia Social i Solidària de Barcelona Consorci d’Educació de Barcelona Fundació Tripartita para la Formación en el Empleo Grup de Treball Models de Col.laboració Público-Social


Perfil de Nacho Morato a Ikkaro Enginyer Industrial per la UPV (Universitat Politècnica de València) Especialitzat en logística i investigació operativa i amb la vista posada al Machine Learning. Apassionat de l'DIY o com fer de tota la vida. Buidant un traster em trobo amb aquesta vella placa solar que fèiem servir fa anys a la caseta a l'estiu, quan encara no arribava l'electricitat. Teníem aquesta placa solar i 2 o 3 bateries de cotxe i alguna (si podíem) de camió. Durant el dia carregàvem les bateries de cotxe, de forma lenta però constant. I fèiem servir la resta per tenir llum a 12V fins i tot televisors a aquests 12V. Es tracta de la Arc solar ASI 16-2300. Té 35 cel·les i unes dimensions de 1,225 mx 0,305m, és a dir 0,373625 m2 Fent proves a l'agost entre les 14 i les 15 del vespre he obtingut 20V i 2A màxim així que parlem d'una potència de 40W P = V * I I si traiem 40W en 0,37 m2 equival a dir que en 1 metres quadrat generarà 40 / 0,373625 = 107,06 W / m2. Visita a les coves de Sant Josep i el poblat iber El 14 d'agost vam fer aquesta visita amb les nenes. Encara que el destí més conegut són las Coves de Sant Josep amb el seu riu subterrani, a 200m pujant la muntanya tens el jaciment de l'poblat iber romà, Que és Bé d'Interès Cultural. Així que és ideal per fer la visita conjunta. Això sí, per al poblat recomano anar amb guia si vols assabentar d'alguna cosa. És espectacular per anar amb o sense nens i ideal per anar amb ells, es queden amb la boca oberta al llarg dels 40 minuts de trajecte i permet després explicar moltes coses. A les grutes no deixen fer fotos, excepte en un punt determinat i les fem sense flash. Així que només deixo 2 fotos meves i la resta les he agafat del web oficial. Calor, clima i aire condicionat domèstic Aquest post neix arran de l'article Massa calor per viure publicat a National Geographic de Juliol de 2021 i escrit per Elizabeth Royte, on es veu els problemes que provoca en l'ésser humà i en els seus cossos un excés de calor, el problema de l'augment de temperatures de la Terra i la tecnologia de l'aire condicionat i com millorar-la. Hi ha un problema seriós. Per combatre les altes temperatures i els seus efectes necessitem refrigeració. Però aquesta consumeix una grandíssima quantitat d'electricitat i cada vegada més gent sobretot el zones pobres va a necessitar-la. Com es veu en la secció de problemes, les dades són monstruosos. Ja hi ha iniciatives per trobar noves formes d'refredar i de millorar l'eficiència dels aparells disponibles. Si aquestes buscant algun nou projecte a què dedicar-te aquest podria ajudar a moltíssima gent. Un tema similar tractat en Ikkaro va ser la construcció d'una nevera que funciona sense electricitat. Per Sigui Pottery entenem totes aquelles peces de ceràmica o rajoles que a l'igual que l'Sigui Glass són erosionades pel mar, Per llacs o per rius, encara que els més comú és trobar-les en les platges. Si no saps el que és el Sigui Glass mira la nostra guia. A més de Sea Pottery també li diuen Stoneware Sigui Pottery. No conec un nom en castellà, potser la traducció sigui ceràmica marina o ceràmica de mar, ceràmica marina de grés. Qualsevol combianción sembla vàlida, però crec que en aquests casos és millor seguir usant el nom en anglès. Fa molt de temps que busco alguna eina com Zotero, que em permeti organitzar i gestionar de forma senzilla i eficaç tota la informació que vaig emmagatzemant sobre temes que m'interessen, projectes en què vull treballar i / o sobre els articles que vaig a escriure. I és que encara que Zotero és conegut per la gent com un gestor de bibliografia i ha estat durant molt temps la seva funció principal, avui dia ells mateixos defineixen el projecte com un Assistent personal d'investigació. I és el més interessant que he vist. Fes-li un cop d'ull perquè si ets Maker o t'agrada treballar en projectes, investigar i recopilar informació sobre diferents temàtiques et va a enamorar. Pàgina1 Pàgina2 ... Pàgina57 següent →


L’agraïment per tota la vida treballant - Opinión - El Periódico Mediterráneo L’agraïment per tota la vida treballant El 2017 ha estat un any roín per als que confiem en uns valors democràtics i també per a moltíssimes economies domèstiques. El 2018 arriba per als pensionistes amb una nova pèrdua del poder adquisitiu per cinquè any consecutiu. Rajoy els ha apujat el salari un paupèrrim 0,25%, el mínim que permet la llei. Mentrestant, Alemanya les va apujar fins a un 6% el 2016, quasi un 4% el 2017 i per damunt del 3% enguany. Paga la pena comparar, per saber en quina mesura ens maltracten ací. Mentrestant, els preus pugen un 1,5% i el PIB un 3%. La llum aproximadament un 11%, l’aigua al voltant d’un 12%, el gas un 6,2% i el transport públic un bon percentatge en cada lloc també. Aquesta és la justícia social dels governs PP-PSOE-Cs? A les generacions dels nostres pares i iaios els hauríem d’estar agraïts pels seus anys d’esforç. ESTA BURLA de pujada salarial als pensionistes és responsabilitat del PP de Gürtel, Púnica, Lezo, Acuamed, Nóos, Andratx, Bárcenas, Brugal, cas Camps, Emarsa, Imelsa, Naseiro, i un llarg etcètera de «casos aïllats». I del PSOE dels ERE, Filesa, GAL, ACM, Aller, Almenas, Campeón, Edu, Flick, Feval, Limusa, Mallén, Marea i tants altres casos igualment «aïllats». El Govern central de Mariano Rajoy, amb el suport de la marca blanca del PP, Ciudadanos, traurà ara un préstec de fins a 16.000 milions d’euros per a les pensions del 2018. D’altra banda, s’han anat traient diners de la vidriola de les pensions fins a deixar-la tremolant. No sabem quin interés deuen tindre amb una aposta que acabarà sent la ruïna de la gent del carrer, però sobretot un desagraïment absolut a les generacions que tant s’han esforçat durant anys per fer millor el nostre país.


dijous, 28 juny, 2018 - 17:30 Des del 1957, sempre ha apostat per no deslocalitzar la seva producció. Artesà i d’avantguarda, aposta per una dona elegant i una roba de qualitat, còmoda i versàtil. Carme Noguera és l’administradora i la directora artística de la firma. És nascuda a Barcelona i és filla del fundador. Va estudiar empresarials i es va iniciar a l’empresa des de molt jove. Disposem d’una botiga en línia (www.naulover.com/shop) i de flagship al carrer del Rosselló, a Barcelona. Botigues a El Corte Inglés, a Espanya i a Portugal, i als magatzems Pyrénées, a Andorra. La firma també és present en països de la UE, tals com Alemanya, França, Bèlgica, Polònia, Itàlia i Portugal, i a la resta del món, en països com Mèxic, amb 2 córners dins dels exclusius department stores Palacio del Hierro en els seus centres de Polanco i Satélite, a la Xina, a Dubai i a Xile. Un 25% de la seva producció anual és exportació. Naulover ha incrementat un 10% les seves vendes el 2017. COL·LECCIÓ – MATELOT D’inspiració nàutica, aquesta col·lecció pretén fer un homenatge a la mateixa marca Naulover i al seu fundador, apassionat amant dels vaixells. La combinació dels termes “Nau” (vaixell) i “lover” (amant) donen nom a la marca, que neix l’any 1957. La col·lecció “Matelot” és un relat de viatges a nous mons. Desembarcar cada nit en ports diferents i desconeguts, explorant països exòtics i cultures que s’uneixen a través dels mars. La tripulació, impecablement vestida en blanc pur i amb condecoracions a les solapes. Per acabar, una dona, una història d’amor amb gust salat, que neix a bord, sota un llit d’estrelles. Nits d’estiu a coberta que ens deixen sensació d’humitat i de calitja. Dissenyadores: Carme i Paula Noguera


ERC-MES estén la mà al govern per pactar temes de ciutat si trenca definitivament amb el PSC - Sant Cugat del Vallès ERC-MES estén la mà al govern per pactar temes de ciutat si trenca definitivament amb el PSC Ple municipal Dimarts, 28.11.2017 10:45h Ingla, Villaseñor i Gómez, d'esquerra a dreta Esquerra Republicana-Moviment d'Esquerres (ERC-MES) s'ofereix al govern municipal de PDeCAT-Demòcrates establir un acord base de projectes de ciutat, sempre i quan l'equip de govern aclareixi si ha trencat de manera definitiva amb el PSC. 'No donarem un xec en blanc. Demanem al PDeCAT que ens digui què vol ser de gran i quina relació de facto té amb el PSC', ha demanat el regidor d'ERC-MES Ferran Villaseñor. En aquesta línia, la portaveu Mireia Ingla ha recordat que els socialistes han portat a la Junta Electoral Central (JEC) la demanda de prohibir els llaços grocs, que fan referència a l'alliberament dels presos i preses polítiques. En una roda de premsa que ha tingut lloc aquest dimarts, el grup municipal ha exposat les seves condicions imprescindibles pes assolir un acord. 'Òbviament reclamem que compleixin tot el que han incomplert dels anteriors acords pressupostaris', ha explicat Villaseñor, que ha reconegut que 'no és fàcil pactar amb aquells que incompleixen, però ho intentarem pel bé del país i de la ciutat, perquè estem vivint moments excepcionals'. El regidor d'ERC-MES i les JERC, Èric Gómez, també s'ha referit a les mocions aprovades però no executades. La targeta ciutadana, la reforma integral de la plaça d'en Coll tal com demanava veïnat, la consulta per tirar endavant o no l'avinguda de Cerdanyola, la sala de concerts/espai polivalent, la cobertura de la piscina del Parc Central i la nova Biblioteca Central són alguns dels elements que els republicans han subratllat com a prioritaris. 'Ningú entendria que tornéssim a pactar amb ells quan han incomplert. Ara bé, amb la situació excepcional creiem que havíem d'oferir mà estesa però volem garanties que compliran i que han trencat de debò amb el PSC', ha sentenciat Villaseñor. En els propers dies el grup municipal lliurarà aquesta proposta al govern, a l'espera de la seva resposta. : pressupostos 2018


Constructor Vendrell | Equip - Reforma de vivendes a Barcelona - Construcció d'habitatges - Rehabilitació d'edificis Inici Constructor Vendrell Equip L'equip de Constructor Vendrell Josep Ma Vendrell és el fundador de l'empresa. Actualment ocupa el càrrec de gerent i supervisa els treballs a peu d’obra. La seva gran experiència, proporciona un valuós actiu per l'empresa doncs assegura un control total de l’obra. Constructor Vendrell compta amb un cap d’obra el qual és el coordinador dels industrials i la direcció facultativa i que controla la correcta execució dels treballs dins de la planificació establerta. Un arquitecte tècnic desenvolupa la vesant tècnica de l’obra. Efectua un seguiment dels diferents industrials contractats per a la revisió dels materials, equips i sistemes constructius tot assegurant una correcta execució de les obres segons el Pla de Control de Qualitat i vetllant pel compliment del Pla de Seguretat individual i col•lectiu de l’obra. Constructor Vendrell disposa d'un departament administratiu que gestiona tota la documentació relacionada amb cada un dels projectes realitzats.


Declaració de Privadesa Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, es compromet a protegir la vostra privadesa i a desenvolupar la tecnologia que us proporcioni l’experiència en línia més potent i segura. Aquesta Declaració de privadesa és vàlida pel lloc web Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, i regula la recollida i l’ús de dades. Utilitzant el lloc web Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra,, consentiu a les pràctiques de dades descrites en aquesta declaració. Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, recull informació personal d’identificació, com ara la vostra adreça electrònica, nom, adreça particular o de la feina o número de telèfon. Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, també recull informació demogràfica anònima, no exclusiva vostra, com ara el codi postal, edat, sexe, preferències, interessos i preferits. També es recull automàticament informació sobre el maquinari i el programari del vostre ordinador. Aquesta informació pot incloure: la vostra adreça IP, el tipus de navegador, els noms de domini, el temps d’accés i les adreces del lloc web de referència. Aquesta informació l’usarà Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, per a l’operació del servei, per mantenir la qualitat del servei, i per proporcionar estadístiques generals quant a l’ús del lloc web Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra,. Tingueu en compte que si mostreu informació personal d’identificació o dades importants mitjançant els taulers de missatges públics de Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra,, la informació pot ser recollida i usada per altres. Nota: Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, no llegeix cap de les vostres comunicacions privades en línia. Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, us anima a revisar la declaració de privadesa dels llocs web als que trieu enllaçar des de Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, a fi que pugueu entendre com aquests llocs web recullen, usen i comparteixen la vostra informació. Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, no es fa responsable de les declaracions de privadesa o dels continguts del llocs web fora del Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, i la família de llocs web de Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra,. Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, recull i usa la vostra informació personal per operar el lloc web Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, i oferir els serveis que heu demanat. Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, també usa la vostra informació personal d’identificació per informar-vos d’altres productes i serveis disponibles a Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, i als seus afiliats. Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, pot també contactar-vos via enquestes per fer recerca de la vostra opinió de serveis actuals o de nous serveis potencials que podrien ésser oferts. Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, no ven, lloga ni deixa les seves llistes de clients a tercers. Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, pot, de tant en tant, contactar-vos en nom de partners externs quant a oferiments particulars que poden ser del vostre interès. En aquests casos, la vostra informació personal d’identificació única (correu electrònic, nom, adreça, telèfon) no es fa arribar als tercers. A més Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, pot compartir dades amb partners de confiança per a què ens ajudin a realitzar anàlisi estadística, enviar-vos correus electrònics o correus postals, proporcionar atenció al client, o organitzar lliuraments. Tots aquests tercers tenen prohibit d’usar la vostra informació personal fora de per proporcionar els serveis a Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra,, i se’ls requereix de mantenir la confidencialitat de la vostra informació. Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, no usa ni revela informació personal privada, com ara raça, religió o afiliació política, sense el vostre consentiment explícit. Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, fa seguiment dels llocs web i de les pàgines que els nostres clients visiten dins de Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra,, per tal de determinar quins serveis de Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, són els més habituals. Les dades s’usen per mostrar contingut personalitzat i anuncis dins Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, als clients els quals el seu comportament indica que estan interessats en una àrea determinada. Els llocs web de Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, revelaran la vostra informació personal, sense notificar-vos-ho, només si se’ls requereix per llei o en la creença que aquesta acció és necessària per: (a) ajustar-se a la llei o complir amb processos legals oferts a Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra,; (b) protegir i defensar els drets o la propietat de Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra,; i, (c) actuar sota circumstàncies de protegir la seguretat personal dels usuaris de Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra,, o del públic. El lloc web Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, usa “galetes” (“cookies”) per ajudar a personalitzar la vostra experiència en línia. Una galeta és un fitxer de text que un servidor de pàgines web posa al vostre disc dur. Les galetes no es poden usar per executar programes o introduir virus al vostre ordinador. Les galetes s’assignen de forma única, i només les pot llegir el servidor web del domini que us va emetre la galeta. Una de les finalitats principals de les galetes és proporcionar-vos funcions de comoditat per estalviar-vos temps. L’objectiu d’una galeta és dir-li al servidor web que heu tornat a una pàgina específica. Per exemple, si personalitzeu les pàgines de Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra,, o us registreu al lloc o serveis de Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra,, Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, pot recuperar la vostra informació específica en subsegüents visites gràcies a una galeta. Això simplifica el procés d’enregistrament de la vostra informació personal, com ara les adreces de facturació, les adreces d’enviament, i així successivament. Quan torneu al mateix lloc web de Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra,, es pot recuperar la informació que haguéssiu proporcionat prèviament, perquè pugueu usar fàcilment les característiques de Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, que hagueu personalitzat. Teniu la capacitat d’acceptar o refusar galetes. La majoria de navegadors web accepten galetes automàticament, però si ho preferiu, normalment podeu modificar la configuració del vostre navegador per refusar galetes. Si escolliu refusar galetes podríeu no ser capaços d’experimentar completament les característiques interactives dels serveis o llocs web de Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, que visiteu. Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, assegura la vostra informació personal d’accessos o usos no autoritzats. Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, assegura la informació d’identificació personal que proporcioneu en els servidors en un entorn controlat i segur, protegit d’accessos o usos no autoritzats. Quan la vostra informació personal (com ara un número de targeta de crèdit) es transmet a altres llocs webs, es protegeix mitjançant xifratge, com ara el protocol Secure Socket Layer (SSL). Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, actualitzarà de tant en tant aquesta Declaració de privadesa per reflectir comentaris d’empreses i clients. Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, us encoratja a revisar periòdicament aquesta declaració per a què estigueu informats de com protegeix la vostra informació Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra,. Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, agraeix els vostres comentaris quant a aquesta Declaració de privadesa. Si creieu que Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, no s’ha adherit a aquesta Declaració, contacteu amb Peu de Gat, a Encamp, Principat d’Andorra, a l’adreça info@peudegat.com. Farem els esforços comercialment raonables per determinar i reparar el més aviat possible el problema.


L'oposició keniana denuncia almenys un centenar de morts en les protestes després de les eleccions AMP - Kenya Publicat 12/08/2017 17:51:58CET Almenys un centenar de persones, entre elles deu nens, haurien mort en les violentes protestes registrades a Kenya després de les eleccions, segons ha informat aquest dissabte el líder de l'oposició al Senat kenià, Johnson Muthama. En la mateixa roda de premsa, el portaveu de la coalició opositora Súper Aliança Nacional (NASA, en les seves sigles en anglès), James Orengo, ha acusat les forces de seguretat kenianes d'originar els disturbis. De moment no hi ha confirmació independent de la xifra de morts que ha proporcionat l'oposició: per ara, i segons fonts mèdiques, la xifra de morts és d'onze, mentre que l'ONG Metges sense Fronteres ha puntualitzat que almenys 54 persones han rebut atenció mèdica en les seves clíniques del país des de l'inici dels disturbis, set d'elles amb ferides de bala. Les tensions s'han empitjorat després que la Comissió Electoral proclamés a l'actual president, Uhuru Kenyatta, com a vencedor dels últims comicis, malgrat les acusacions de frau abocades pel principal líder opositor, Raila Odinga. L'oposició ha demanat més informació sobre un suposat ciberatac que hauria compromès els resultats, però Orengo ja ha avançat que no apel·larà els resultats dels comicis per la via legal: "Això està completament descartat", ha declarat.


L’empresa ASOCIACIÓ INDUSTRIAL, S.L. (ASINSA), fou fundada al gener del 1994, després de llargs anys d’experiència en el sector del Diamant Industrial. ASINSA produeix per al mercat nacional i per al mercat d’exportació, tot tipus de moles diamantades, eines per a ceràmiques i pastes de diamant per al polit de materials. Els nostres principals actius, d’ASINSA, son els nostres clients i el nostre personal qualificat, junt amb una tecnologia punta, un parc de maquinària específic i uns proveïdors de qualitat, fidels al projecte. Situats a la població de Centelles, comarca d’Osona, a ASINSA disposem d’una superfície de 800 m2 per a les seves instal•lacions. Oficines, taller y magatzems, omplen aquest terra de producció per a oferir un producte de qualitat destinat a la indústria Metall- Mecànica i a l’afilat d’eines de tall per a la indústria de la fusta. Disciplinats amb la qualitat, complidors amb el Medi Ambient i Riscs Laborals, assegurem el futur d’ASINSA. Les Moles en Diamant i Borazon (CBN), les eines amb diamant natural i les pastes per al polit de materials, son les tres línies de fabricació principals d’ ASINSA. Sistemes Informàtics-estudis d’aplicació-premses amb programadors-tornejats en CNC-perfilat i rectificat òptic i un ampli assortit d’útils de verificació, asseguren la qualitat i el prestigi de la nostre firma.


Marc Márquez salva els papers en plena lluita del Mundial entre Ducati i Yamaha Esports / Motor / Moto GP 23/10/2021 Fabio Quartararo es complica el Mundial quedant fora del 'top ten' just quan el seu rival, Bagnaia, aconsegueix la 'pole' Marc Márquez salvant una caiguda a Misano MotoGP BarcelonaEl Mundial de MotoGP està més obert que mai. Pecco Bagnaia ha aconseguit la pole position del Gran Premi de l'Emília-Romanya d'aquest diumenge (14 h, DAZN) i posa contra les cordes Fabio Quartararo, líder del Mundial. Les Ducatis, intractables Ja són quatre poles consecutives per a Bagnaia i, si res no canvia, sembla que serà així fins a final de temporada. L'equip italià sembla no tenir rival enguany i cursa rere cursa ha anat retallant distàncies amb la Yamaha de Quartararo, collant el Mundial més que mai. A Misano, les Ducati han fet triplet i Bagnaia, Miller i Luca Marini sortiran demà des del capdavant de la graella. Márquez fa la granota per no anar per terra El pilot d'Honda ha tornat a salvar una caiguda que podia haver sigut molt lletja. El Tro de Cervera ja va anar per terra en els entrenaments de divendres i, durant la sessió de classificació, va tornar a caure. Abans, però, va deixar la imatge de la jornada salvant una caiguda, que podria haver sigut molt dolorosa, quasi col·locant els peus sobre el manillar mentre volava sobre la seva Honda. Quan ha pogut tornar a seure a la moto, el català s'ha tocat el braç, del qual encara està en recuperació, comprovant que tot estava a lloc. Sortirà setè tot i no haver acabat la sessió després d'anar per terra. El líder del Mundial queda fora del top ten Fabio Quartararo porta un cap de setmana complicat al circuit de Misano. Per primer cop aquesta temporada, el pilot francès ha hagut de passar per la Q1 i batre's amb catorze pilots per sortir entre els deu primers en la cursa de diumenge. El de Yamaha sortirà quinzè, i no li queda més remei que fer una bona sortida i remuntar si vol aconseguir els punts necessaris per esgarrar la festa a Pecco Bagnaia, el seu perseguidor i principal rival al Mundial, que cada cop està més a prop en la classificació. Abans d'aquest Gran Premi, Quartararo suma 252 punts i Bagnaia, en clara progressió, 202. Joan Mir és tercer amb 176. Rossi s'acomiada d'Itàlia l'últim Valentino Rossi està vivint l'hora dels adeus. Gran Premi rere Gran Premi, el pilot s'ha anat acomiadant dels aficionats després que, fa unes setmanes, va anunciar la seva retirada del Mundial de MotoGP 26 temporades després . Aquest cap de setmana està dient adeu als seus compatriotes italians des del circuit de Misano. Rossi, molt lluny de la seva millor versió, no ha pogut fer una bona actuació i sortirà des de l'enèsima posició en el seu comiat italià. Valentino Rossi saludant els aficionats Davide Gennari / EFE Primer match ball per a Acosta a Moto3 Pedro Acosta ha fet la feina i s'ha preparat la primera bola de partit per al Mundial de Moto3. El Tiburón de Mazarrón sortirà cinquè en la cursa d'aquest diumenge, en què, si acaba en primer lloc i els dos màxims rivals al Mundial queden en posicions més allunyades, es pot endur el seu primer títol Mundial. D'altra banda, Niccolò Antonelli ha marcat el millor temps i encetarà el GP des del primer lloc de la graella per davant de Filip Salac i Riccardo Rossi. Pedro Acosta en el box KTM Ajo MotoGP Fabio Quartararo Marc Márquez


Absolts els dos santcugatenc imputats per la protesta al TSJC al 2018 | elCugatenc Els 10 imputats per delictes públics, desobediència i resistència greu a agents de l’autoritat i els dos per desobediència i resistència per la protesta al davant del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya del 23 de febrer del 2018 han estat absolts en una sentència dictada aquesta setmana. D’aquesta manera, Marcel i Albert, els dos santcugatencs inclosos a la causa, no hauran de pagar cap pena per la participació en la protesta. La sentència recull les declaracions de les persones acusades així com dels agents dels Mossos d’Esquadra que van participar en l’operatiu. També repassa el contingut i la jurisprudència dels delictes que se’ls imputaven. D’aquesta manera, es descarten els delictes perquè les ordres de desallotjar les escales de l’edifici van ser generals però sense referir-se a cap manifestant en concret, van fer resistència passiva i van exercir el seu dret a reunió. Citant la jurisprudència, la sentència explica que “la llibertat d’expressió i el dret a reunió i manifestació, íntimament vinculats a la democràcia participativa, gaudeixen d’una posició preferent en l’ordre constitucional, pel que precisen una protecció especial i necessiten ‘un ampli espai exempt de coacció, el suficientment generós com perquè pugui desenvolupar-se sense angostura; és a dir, sense intimidació ni temorˮ. A més, la resolució també evidencia que els manifestants no van exercir la violència ni cap a les persones ni cap a objectes i, per tant, no van posar en perill la pau pública. Alhora, també descarta que el fet que alguns manifestants estiguessin encadenats durant la protesta suposi cap agreujant per als presumptes delictes que finalment han estat desestimats. Els acusats s’enfrontaven a entre un any i mig i dos anys i mig de presó, demanats exclusivament per la Fiscalia i després d’haver-se arxivat la causa d’unes altres 10 persones que havien estat sumades a la causa arran d’una manifestació de suport quan es va conèixer la imputació. Marcel va explicar a elCugatenc que els advocats d’Alerta Solidària, col·lectiu antirrepressiu de l’esquerra independentista, no hi veien recorregut a la causa però que no sabien què podia arribar a passar. La Fiscalia no va negociar per arribar a cap acord. Els motius de la protesta i crítiques a l’actuació policial En la manifestació per la qual estaven acusats es protestava en contra de l’actuació policial i judicial dels mesos anteriors i en favor de l’alliberament de totes les persones presses en el marc d’aquests operatius. Van elegir el TSJC com a símbol del que consideren una estratègia repressiva de l’Estat en contra del moviment independentista. Els detinguts van ser traslladats a la comissaria de les Corts, on diuen que els van deixar dins de la furgoneta a l’aparcament durant prop d’una hora. Després de treure’ls la roba i les pertinences els van donar un àpat al migdia i un entrepà a la nit. No va ser fins el dia següent que els van traslladar a la Ciutat de la Justícia, on també van restar un temps als calabossos. Marcel denuncia que des del moment que els notifiquen la detenció –un cop apartats del TSJC i portats a dins de l’Audiència provincial, on van restar també unes hores– fins a la llibertat provisional dictada per la jutgessa van passar 26 hores. Els encausats van agrair el suport de les persones que es van manifestar a la porta de la comissaria i que els van rebre a la sortida de la Ciutat de la Justícia. Així, a més de posar en valor el suport legal d’Alerta Solidària, han reconegut el suport del CDR Catalunya i de la campanya Decidim Ser! per donar a conèixer el cas i denunciar l’actitud policial. Després del tancament de la causa, per les mobilitzacions al voltant del procés independentista segueixen havent cinc imputats per un tall de vies a la vaga general del 21 de febrer de l’any passat i un noi per les protestes a Via Laietana. També resta pendent saber quin és el final de les causes obertes per l’ocupació del rectorat de la UAB l’any 2013 i pel tall de vies durant la vaga feminista del 2018, que també afecten a diverses santcugatenques.


Twitter no tolerarà missatges ofensius - Empordà Twitter no tolerarà missatges ofensius Més de 120,000 usuaris van recolzar una petició demanant a Twitter que afegiu el botó "Informar d'un abús" EP | MADRID 18.08.2013 | 12:37 Twitter ha modificat les seves polítiques de privacitat. Reuters La xarxa social Twitter ha dictat noves regles per controlar el llenguatge ofensiu després que dones britàniques de renom van reportar haver rebut missatges insultants, assetjadors o amenaçadors a través del servei de microblogging. En un missatge publicat a la seva pàgina d'Internet, Twitter ha anunciat la incorporació d'una tecla per el report d'insults i l'actualització de les seves normes a fi d'aclarir que "no tolerarem un comportament ofensiu". L'anunci es produeix arran de les amenaces de violació realitzades a través de Twitter contra la feminista Caroline Criat Perez i la integrant del Partit Laborista Stella Creasy, així com amenaces de bombes fetes en contra de diverses dones periodistes. Els missatges en contra de dones a mans dels 'trolls' d'Internet han provocat indignació i un debat més ampli sobre si Twitter fa prou per protegir els seus usuaris de les intimidacions. En un missatge publicat aquest dissabte, el gerent general de Twitter, Tony Wang, va dir que desitjava "demanar disculpes personalment a les dones que han estat objecte d'abús en Twitter i pel que han hagut de passar", segons informa 'CNN'. "Tot es redueix a això: les persones mereixen sentir-se segures a Twitter", diu un comunicat publicat per l'encarregat de la xarxa social a Gran Bretanya, Tony Wang, i també per De Harvey, directora en cap de confiança i seguretat. Es va realitzar una petició massiva Més de 120,000 persones van posar el seu nom en l'última setmana en una petició en línia penjada a la web Change.org demanant a Twitter que afegís el botó "Informar d'un abús" al costat dels missatges. "L'abús a Twitter és comú, per desgràcia massa comú i sovint s'ignora", assenyala la petició. "Volem que la gent se senti segura a Twitter, i volem que les Regles de Twitter enviïn un missatge clar a tot aquell que creu que aquest comportament no era o no podria ser acceptable." Els usuaris ja no hauran d'anar a la pàgina d'ajuda de Twitter per presentar un informe d'abús. "Hem actualitzat les Regles de Twitter per aclarir que no tolerem conductes abusives", va dir el comunicat. Wang també va tuitejar una disculpa a les dones que han estat blanc d'abusos en els últims dies. "Personalment em disculpo amb les dones que han patit abusos a Twitter i pel que han hagut de passar," va dir. "L'abús que han rebut és simplement inacceptable. No és acceptable en el món real, i no és acceptable a Twitter".


La relació entre la disgèusia i la xocolata - Fira Apat 2019 La relació entre la disgèusia i la xocolata L’Hospital clínic San Carlos (Madrid), la Societat Espanyola de Neurologia, l’IOB Institute of Oncology, la Xarxa Olfactiva Espanyola, l’Institut Cajal, la Fundación del Cerebro i Badalona Serveis Assistencials, van col·laborar en el projecte impulsat pel BBVA i El Celler de Can Roca, el qual va aconseguir que les persones afectades per disgèusia poguessin absorbir la xocolata. Abans d’explicar el projecte cal definir el terme de la disgèusia: “la disgèusia és un símptoma que denota l’alteració en la percepció relacionada amb el sentit del gust. Aquest trastorn comporta un canvi perceptiu del sabor dels aliments i les begudes i en alguns casos, el gust és tan diferent que arriba a ser repulsiu”. 1 D’on sorgeix la idea del projecte? 2 Per què es va utilitzar el cacau? 3 El documental D’on sorgeix la idea del projecte? L’idea va sorgir amb una conversació de Jordi Roca amb el seu amic Oriol Blanes. Ells parlaven de les malalties que cadascú patia, i, Jordi Roca, en conèixer que el segon patia aquesta alteració va voler estudiar si existien més persones que la patien i si ell podria contribuir amb alguna cosa. Un dels objectius principals de posar en marxa el projecte va ser la voluntat de donar a conèixer i posar-li veu a aquest tema. Per què es va utilitzar el cacau? Quan a Jordi Roca se li preguntava si seria possible recuperar la percepció del gust, va respondre que sí, “és possible recuperar la sensació del gust en persones amb alteracions a través de l’estimulació dels altres sentits i dels records associats”. Partint d’aquesta premissa, per què van utilitzar la xocolata? Doncs, segons el doctor Porta, “la xocolata és un element global i evocador que es pot associar a vivències personals. Alhora, és un producte mal·leable, amb molts matisos i que es pot individualitzar i gaudir amb la resta dels sentits” a més afegia que “l’única manera d’abordar aquest repte era a través de la individualització: creant experiències personalitzades” “Vam traçar un vestit experiencial a mida per a cada participant. Després d’una selecció de diversos pacients amb trastorns del gust, vam determinar els seus perfils sensorials i conductuals, els seus sistemes de comprensió i consum del cacau i, fins i tot, la memòria i la història amb la xocolata de cadascun d’ells”. Amb la investigació es va presentar un documental que van titular “El sentit del cacau”. En ell es visibilitza la disgèusia, a més “el documental obre un canvi de concepte en la manera d’investigar, que és que, utilitzant la resta dels sentits, es pot retornar al gust” “Projectes com aquest són necessaris per conscienciar que la disgèusia no és un problema trivial: en l’aspecte psicològic i social et canvia molt. Molta gent la patim i és més incapacitant del que sembla” – Paloma Prada, pacient participant del documental “El sentit del Cacau”. Tags: cacau, disgèusia, investigació, projecte, xocolata


Territori sosté que la ponència de renovables evita la massificació de projectes - Canal 21 Territori sosté que la ponència de renovables evita la massificació de projectes La directora de Territori i Sostenibilitat a les Terres de l’Ebre, Lídia Pino, ha afirmat que la implantació de les energies renovables és una qüestió de país. Tot i que ha admès que els preocupa l’allau de projectes eòlics i fotovoltaics que arriben a la Terra Alta i a la Ribera d’Ebre, Pino ha defensat l’actual decret i la ponència d’energies renovables. Així, ha assegurat que la ponència està escoltant el territori, i que és una eina per decidir les condicions amb què s’implanten els nous projectes, i per evitar la massificació. D’altra banda, Pino també s’ha referit a les al·legacions que la Generalitat presentarà al Pla de Protecció del Delta. Segons Pino, una comissió tècnica està preparant les al·legacions que la Generalitat ha volgut acordar amb la Taula de Consens. A més, es vol que la junta de rectora del Parc Natural del Delta puga aprovar les seues al·legacions per unanimitat. Pino ha reconegut que la Comissió per la Sostenibilitat de les Terres de l’Ebre hauria pogut debatre la situació al Delta. Però també ha dit que el govern no ha rebut esta petició de les entitats ambientalistes com la Plataforma en Defensa de l’Ebre (PDE), que també presentaran al·legacions pel seu compte. Finalment, Pino també ha assenyalat que han conegut per la premsa l’informe del Consell Comarcal del Baix Ebre sobre les dificultats que tenen els alumnes per accedir en transport públic al campus de la URV de Tortosa. Però s’ha compromès a estudiar possibles solucions, en el marc de la Taula de Mobilitat. Tags: delta de l'ebreDestaquemEnergiaEnergia eòlicaEnergia fotovoltaicaGeneralitat de CatalunyaLídia PinoMobilitatPolíticaRibera d'EbreTaula de Consens pel DeltaTaula de MobilitatTerra AltaTerres de l'EbreTerritori i Sostenibilitat Amposta celebrarà una Diada en reconeixement a la cultura popular i tradicional La Taula de Consens presenta 37 al·legacions tècniques al Pla de Protecció del Delta El Temps (30/03/2021)


Mots Clau : Espècies en perill d’extinció. Granges de porcs contaminen. Trump. President Torra. Vells. Sagrada Família. Iceta. Burgesia Catalunya. Els ciutadans voten 1.- La classe dominant, sempre ha lluït de servei i mascotes. Saben que, de continuar amb la seva fal·lera exterminadora d’espècies, al final hauran de menjar-se entre ells? 2.- Futur conflicte familiar: quan l’avi transformat en cirerer, doni cireres magres, que diran els seus nets? I qui arrenca el cirerer dels collons mentre l’àvia visqui? 3.- Cal la reconversió del món islàmic. Si segueixen negant-se a menjar porc, estem perduts. S’estudia la possibilitat de demanar ajuda a Mahoma. 4.- A qui diu: Trump és un bon president de dreta! Que sàpiguen que quan es quedin sense el KKK i hagin d’aguantar negres i llatins, serà per culpa de la seva política. 5.- El President Torra, al acceptar la càrrega política, volia ser el Salvador de Catalunya, però s'ha decantat per feines més nobles. En pocs anys, tots el catalans, inclòs el mig milió que viu fora, rebran la seva Creu... Penitència pel pecat de néixer catalanet. 6.- Si a Benín (país africà) cremessin els vells en set fogueres, la ONU els faria caure el pèl per provocar l’escalfament del planeta. Al primer món, la ONU calla, però als europeus també els cau el pèl, per l'envelliment prematur. 7.- Queixa contundent del corpus religiós del temple davant milers de turistes. Els veïns, ni fu ni fa, sort que no els hi han boicotejat l’espectacle. 8.- La tírria que Iceta ha provocat a molts catalans, no es deu al seu partit, sinó a la seva baixesa personal. Per sort, la idea política que defensa encara és vigent. 9.- Un dia, li demanen un estudi al becari egiptòleg. Veu que la piràmide està millor construïda que les dels faraons, diu als superiors que les piràmides van bé pels negocis i quan un diari sense notícies ho publica, els xinesos i xineses del món dormen més contents. Si a Catalunya hi haguessin piràmides, trobarien les mòmies de la burgesia al sobre àtic. I aquest conte ja s’ha fos. 10.- Als habitants de l'Estat els toca una tona de publicitat per cap. Com dir: Facilitats de mort sobtada a curt o llarg termini! 11.- Si els ciutadans del gran Estat han de votar, oblidant els seus interessos personals i socials, t’imagines les cares? 12.- Els ciutadans voten amb sentiment de culpabilitat criminal, incús si s’equivoquen per qui els continuarà manant. Cal preguntar-se alguna cosa?


Com es pot dir topping en català? – El blog del TERMCAT Com es pot dir topping en català? 14 juliol 2016 14 juliol 2016 TermcatDeixa un comentari En català la forma més adequada és guarnició, en referència a un ingredient afegit que acompanya un gelat, un iogurt o una gofra, com ara trossets de fruita, boletes de xocolata, fruita seca, nata, etc. Habitualment aquesta guarnició es posa al damunt, i d’aquí ve el nom anglès topping, de top ‘part de dalt’. També es pot anomenar cobertura, especialment si es tracta d’un ingredient que banya o cobreix l’element principal, com ara un xarop, un almívar o xocolata desfeta. La forma topping s’utilitza també en alguns casos per a indicar els ingredients que es poden afegir a una pizza. Així, és habitual que el client tingui l’opció de triar 2, 3 o 4 toppings per a crear una pizza personalitzada. En aquest cas, la millor opció és dir-ne simplement ingredient. alimentació, gastronomia, manlleus #termedelasetmana: nota de tall


El 20-D: pluralisme fragmentat (Jorge Galindo) 4 min. 23/12/2015 18:26 Traduccions: Cat Cas Sempre resulta difícil interpretar el resultat d’una votació. Es tendeix a llegir els números com a expressió d’una voluntat popular conjunta. Efectivament, diumenge passat “el poble” va parlar, però el que va sortir de les urnes potser no ha de, o ni tan sols pot, ser interpretat com una sola veu. Al contrari. El resultat profundament plural de les eleccions expressa precisament la complexitat d’interessos i opinions que existeix avui. Tres línies dividiran el nou Congrés. Dels 350 membres, 172 són atribuïbles a formacions que estan clarament a l’esquerra de l’espectre polític, amb la resta repartits entre el centre i la dreta. 109 pertanyen a formacions que es pretenen regeneradores, davant dels 213 de l’erosionat bipartidisme. I als 69 de Podem i els seus aliats se n’hi uneixen 27 més provinents de formacions que també reclamen el dret a decidir davant d’un bloc alternatiu de 254 diputats. Els resultats inesperadament magres de Ciutadans, així com la seva posició a Catalunya, han deixat el PSOE com a únic actor pivotal en les tres divisions. Els seus 90 diputats estan en qualsevol de les opcions viables per garantir la governabilitat i evitar la repetició electoral: una coalició d’esquerres i nacionalistes; una opció regeneradora al costat de Podem i Ciutadans; i l’alternativa de la (aparent) estabilitat apuntalant el PP. Qualsevol d’aquestes opcions és, en teoria, factible. Però l’elecció és un regal enverinat per a Sánchez. Podem sí que s’ha atrevit a fer una interpretació inequívoca del que va passar diumenge, i ha llegit els resultats d’aquestes eleccions d’una manera particular. Iglesias i els seus entenen que els 69 escons que sumen juntament amb En Comú Podem, Compromís i En Marea escriuen “la fi del bipartidisme” en tots els seus sentits. És per això que han posat sobre la taula cinc condicions per seure a parlar amb qui sigui, entre les quals destaca l’exigència d’un referèndum perquè Catalunya decideixi el seu futur. Hi ha dues maneres d’entendre aquest repte que es llança al PSOE. Una, la sincera. Podem estaria prioritzant l’eix territorial perquè pensa que és l’única manera de tancar una coalició d’esquerres, i assumeix, al mateix temps, que els punts que l’acosten a Ciutadans no són prou sòlids per forjar una unió de centre reformista. Una altra, l’estratègica. Si l’objectiu de Podem és el sorpasso, què hi pot haver millor que forçar els socialistes a enfrontar un dilema tan difícil com el d’escollir entre la gran coalició -que regalaria totalment el marc de referència a un Iglesias àvid de poder parlar de nou de la casta i explicar que l’estan deixant fora d’una suposada reforma constitucional- o deixar que les eleccions es repeteixin, convertint-les en una mena de batalla final pel domini de l’esquerra. De moment, les dues raons estan alineades, atès que Podem es considera a si mateix com un reconciliador d’allò que, fins avui, ha sigut irreconciliable per a tot partit estatal d’esquerres: l’enorme divergència de preferències en ordenació territorial i nacional entre votants de diferents comunitats autònomes. Ara bé, si el PSOE hi pogués respondre buscant un acostament de postures sense arriscar-se a una ruptura interna, i la resta de formacions nacionalistes entressin al joc, Iglesias es veuria obligat a retratar-se: a deixar clar si fa una proposta impossible -en la mesura que el PP manté el seu poder de veto a les dues cambres- mogut per l’ambició o per la voluntat de trobar solucions. Per sort per a ell, i per desgràcia per a Sánchez, el socialisme ni tan sols es pot permetre considerar l’aposta. Mentrestant, el PP i Ciutadans tenen molt poc a dir i molt a esperar. El segon, amb por, perquè unes noves eleccions el deixarien probablement fora de joc; el primer, amb una certa indiferència institucional després d’haver demostrat la solidesa de la seva base electoral, però per descomptat amb el dubte personal de Rajoy sobre si el seu cap serà al menú d’un hipotètic pacte. En aquest joc d’estratègies s’entrellacen les preferències que els votants van expressar diumenge, causa inevitable del pluralisme parlamentari al qual s’enfronta l’Estat en la legislatura que comença. Tant Albert Rivera com Pablo Iglesias es van afartar de repetir durant la campanya variants de la frase d’Adolfo Suárez “hem de fer normal en les institucions el que ja és normal al carrer”. Ara és el torn de tots els líders perquè, a més de normal, el pluralisme no es converteixi en fragmentació irresoluble.


Signes astrològics: com es porten bé Virgo i Bessons - Astrologia LluitantHabilitats Socials I EtiquetaVida SolteraReligiósCitesProblemes De RelacióDivorciAtreure Un CompanyMatrimoniCites En Línia Home/Astrologia/Signes astrològics: com es porten bé Virgo i Bessons Signes astrològics: com es porten bé Virgo i Bessons Virginal i variat La Verge i el Bessó Aquesta sèrie sobre AstroCompatibility cobrirà tots els possibles enfrontaments del Zodiac. Continuarem aquesta sèrie pensant i comentant Bessons i Virgo. La Verge és un signe de la Terra. Bessons és un senyal aeri. La Verge és mutable. Bessons és mutable. Això fa que la Verge sigui estable, però comprensiva i flexible en les qualitats que aporten a les relacions. La mutabilitat de l’aire Bessons sembla tenir més sentit físic amb les molècules d’aire que bufen a l’atmosfera. La mutabilitat de la Verge és molt interessant perquè tenen tolerància i paciència; la seva fonamentació els fa gairebé hipercrítics, però també ingenus. Els bessons podrien sorprendre la Verge i mantenir-lo fora de l’equilibri. Si la Verge estigués atreta pels Bessons, hauria d’admirar la Bessona. De vegades els Bessons poden semblar poc profunds, però moltes vegades poden ser francament brillants i impressionants. La Verge es podria prendre amb una ànima que semblava no estar carregada amb la sensible i turbulenta vida interior de la Mare de Déu. Els Bessons poden ser força filosòfics i la Verge, tot i que està preocupada pel món tal com ho veu, pot estar convençuda de la serietat dels Bessons. Bessons podia veure la practicitat del signe de la terra i estimar-la per la seva nova innocència, tot i que era capaç d’esquivar la llengua crítica de la Mare de Déu amb la seva pròpia astúcia. Les preocupants molestes secretes de la Verge sempre les afecten. Els seus caps sempre estan preocupats, ja que tendeixen a la vida dels seus i dels altres. Els bessons poden aportar una autèntica frescor i alegre alegria a la vida de la Verge. Les cures que l’estil de vida pràctic de la Verge podria aportar als Bessons podrien ser molt salubres. No obstant això, Bessons no sent un munt de culpabilitat i resisteix el concepte mateix de perfecció. Aquesta diferència d’opinions sobre la vida és molt clara, però pot tenir un efecte positiu en totes dues. Bessons i Verge probablement no serien romàntics explosius. La mal·leabilitat i la qualitat de la plata ràpida de Bessons permetrien a la Verge ser una mica més imaginativa del que probablement es deixarien. El romanç per a la Verge pot necessitar més sinceritat, però un amorós Bessó segurament hi podria treballar. Verge i Bessons podrien necessitar-se centrar-se realment a resoldre els conflictes. Tot i que la Verge pot ser força crítica de forma continuada, Bessons pot replicar amb velocitat de metralladora. Si els Bessons s’inspiressin per ser crítics, podrien fer-ho de manera magistral amb la seva ment i la seva llengua molt agudes. Aquest no és un escenari que afavoreixi el creixement de la relació. De fet, podria ser destructiu. La vida al final és repetitiva i mundana, i també ho és el propi romanç. Aquest factor fa la pregunta: 'Ens podem avorrir junts a llarg termini?' Bessons i Verge, si es convertissin en una autèntica parella o parella, podrien viure la tranquil·litat pacífica per a la qual Virgo podria haver estat planejant, ja que milloren els seus jardins i afegeixen un bell cau. Els bessons, que necessiten varietat, tendeixen a mantenir les coses més que mundanes. Des del punt de vista a llarg termini, això preveu un horitzó atractiu. A Verge no li importa una 'vida interessant' sempre que es tractessin els conceptes bàsics. Res no és més interessant per a Verge que mantenir els elements de la vida en control. Un cop abordat això, la vitalitat, la diversió i la varietat poden resultar tan atractives per a Verge com Bessons. Els bessons podrien cansar-se de la insistència gairebé dolorosa de la Verge sobre les seves principals preocupacions, però, llevat de l’exasperació dels bessons, podrien seguir interessats en l’amor profundament sentit de l’altre. Hi ha alguns signes que, per la seva naturalesa, són més estables en els seus interessos amorosos i preocupacions familiars a mesura que passa el temps. D’altres no. La picor de 7 anys pot provocar qualsevol sindicat. La Verge odia la presa de coses humanes com aquesta. Els bessons per naturalesa poden ser més susceptibles. La Verge podria estar preocupada crònicament per cap a on es dirigia l’atenció de Bessons i pel 7th l'any potser els preocuparà més. Classificació de positivitat AstroCompatibility 60% a llarg termini positiu; 70% a curt termini. Si la innocència de la Verge i la manca d’innocència externa de Bessons funcionessin, hi podria haver afecció. Si la verge va ser capturada honestament pels camins mercurials de Bessons, Bessons podia apreciar els regals de la Verge i podria passar alguna cosa a llarg termini. Aquí hi ha molt a aprendre els uns dels altres. indica que és la teva ànima bessona com les dones manipulen els homes


Educació\tDijous, 11 de febrer de 2021 Les jornades de portes obertes de les escoles i instituts públics d’Esparreguera en el marc del procés de preinscripció i matrícula per al curs escolar 2021-2022 es faran de manera virtual. Així ho han acordat tots els centres d’educació infantil, primària i secundària públics del municipi, que han descartat fer atenció presencial amb cita prèvia atenent a raons de seguretat vinculades amb l’actual situació d’emergència sanitària i per coherència amb les mesures que s’han pres des de l’inici de curs, que restringeixen l’accés de les famílies als equipaments escolars. A partir del dia 1 de març, les famílies trobaran a les webs dels centres vídeos informatius per a conèixer el projecte educatiu i les característiques de cadascun d’ells. A més, a partir del mes de març s’organitzaran sessions virtuals amb els equips directius de les escoles i instituts per atendre i resoldre tots els dubtes i consultes. Sí que faran jornades presencials els dos centres educatius concertats del municipi, l’Escola Cooperativa El Puig i l’Estel. La presentació de sol·licituds de preinscripció es podrà fer del 15 al 24 de març per a educació infantil de segon cicle i educació primària, del 17 al 24 de març per a l’ESO i de l’11 al 17 de maig per a Batxillerat. Les trobades online dels centres d’educació infantil i primària amb les famílies es faran de 3 al 10 de març i totes tindran lloc a les 5.30 de la tarda. El dimecres 3 de març començarà l’Escola Mare de Déu de la Muntanya, el dijous 4 serà el torn de l’Escola Montserrat, el dilluns 8 farà la trobada l’Escola Les Roques Blaves, el dimarts 9 l’Escola Pau Vila i el dimecres 10 de març, l’Escola Taquígraf Garriga. Per poder participar en aquestes trobades, prèviament caldrà posar-se en contacte amb els centres, a través del correu electrònic que cadascun indicarà a la seva pàgina web, i sol·licitar l’enllaç a la reunió. Es demana a les famílies que abans d’assistir a la trobada virtual visualitzin els vídeos de presentació i llegeixin tota la informació que estarà disponible a la web perquè així, durant la sessió, els membres de l’equip directiu atenguin i resolguin tots els dubtes que puguin tenir en relació al projecte educatiu i altres informacions rellevants del funcionament del centre. Les escoles concertades del municipi sí que faran jornades de portes obertes presencials seguint els protocols aprovats pel Departament d’Educació, que indiquen que s’han de fer amb cita prèvia, grups reduïts i seguint les mesures sanitàries. L’Escola Cooperativa El Puig les farà divendres 26 de febrer a les 5.15 de la tarda i dissabte 6 de març a les 10 del matí i per assistir-hi caldrà trucar prèviament a l’escola per a concertar la cita. Per la seva banda, l’Escola Estel farà entrevistes individuals amb cita prèvia, que caldrà reservar a través de la seva pàgina web, els dissabtes 6 i 13 de març de 10 del matí a 1 del migdia. Pel que fa als instituts públics de la vila, l’Institut El Cairat farà les reunions virtuals per a l’ESO el dimarts 2 de març a les 7 del vespre i el dijous 11 març a les 5.30 de la tarda; la de Batxillerat el dimarts 27 d’abril a les 7 del vespre i el dijous 29 d’abril a les 5.30 de la tarda; i la del Programa de Formació i Inserció (PFI) d’Auxiliar de Muntatge i Manteniment d’Equips Informàtics el dimarts 27 d’abril a les 5.30 de la tarda. Per la seva banda, l’Institut El Castell ha programat les trobades informatives sobre l’ESO per dimarts 2 de març a les 5.30 de la tarda i dijous 11 març a les 7 del vespre. Les de Batxillerat seran el dimarts 4 de maig a les 5.30 de la tarda i el dimecres 5 de maig a les 7 del vespre; i la del cicle formatiu de grau superior de Tècniques d’actuació teatral es farà el dijous 13 de maig a les 6 de la tarda. El Departament d’Educació ha publicat ja la previsió de dates de preinscripció per al curs 2021-2022. La presentació de sol·licituds es farà del 15 al 24 de març per a educació infantil de segon cicle i educació primària. Per a l’educació secundària obligatòria, el termini serà del 17 al 24 de març. En el cas de Batxillerat i cicles de grau mitjà de formació professional i d’arts plàstiques i disseny de l’11 al 17 de maig; i per als Cicles de grau superior de formació professional i d’arts plàstiques i disseny del 25 al 31 de maig. De moment encara no es coneix si hi hauran canvis en els criteris d’admissió de l’alumnat ja que el Departament encara està treballant per poder oferir properament tota la informació relativa al procés de preinscripció. La preinscripció es farà del 15 al 24 de març per a educació infantil de segon cicle i primària


Síria desafia l'ONU amb un centenar de morts més EL RÈGIM D'AL-ASSAD L'escalada esvaeix qualsevol possibilitat d'una treva Dimarts el règim sirià hauria d'aplicar el pla de pau proposat per l'ONU, si és que està disposat a complir la promesa de fer-ho. El centenar de morts que hi va haver ahir al país enfosqueixen l'esperança que així sigui. CARME RIERA SANFELIU BARCELONA. Actualitzada el 08/04/2012 00:00 260x366 Síria desafia l'ONU amb Un centenar de morts més / REUTERS Síria desafia l'ONU amb Un centenar de morts més / REUTERS Per uns, el règim sirià aprofita els dos dies que queden perquè expiri el termini de l'ONU per aplicar el pla de pau. Per d'altres, la mort ahir d'almenys un centenar de persones -segons fonts opositores- demostra que Al-Assad no té cap intenció d'ordenar l'alto el foc. Malgrat la presència d'un equip de tècnics de l'ONU al país per estudiar amb les autoritats sirianes el desplegament d'una missió d'observadors, l'ambaixador dels Estats Units a Síria, Robert Ford, va publicar al seu Facebook diverses fotografies que demostrarien que "les forces d'Al-Assad mantenen la seva presència a prop de barris residencials, des d'on poden disparar als ciutadans", en paraules de l'ambaixador. Emad Hosari, membre del Consell Nacional Sirià, defensava que "la gent continuarà morint a Síria després del 10 d'abril" i detallava ahir les "massacres" comeses per les forces governamentals. La ciutat de Latmaneh, a la província central de Hama, va ser l'objectiu d'un "fort bombardeig de l'artilleria del règim" que va enderrocar edificis residencials amb gent a dins, explicava Hosari. Poc després, va afegir, grups de xabiha -milicians armats lleials al règim- van obrir-se pas per la ciutat. També va haver-hi morts al barri de Dir Baalbe, al bastió opositor de Homs. A la província de Homs va morir-hi un periodista de 17 anys després que un franctirador li disparés quan anava a ajudar un amic a qui havien abatut. Hosari explica com el menor va passar-se sis hores malferit al carrer sense que ningú l'ajudés per por a acabar igual. Quan van rescatar-lo, el noi ja havia mort. Hi va haver més víctimes a les ciutats d'Alep i Idlib (al nord), Daraa (al sud) i Duma, a la perifèria de Damasc. D'altra banda, el número dos de l'Exèrcit Sirià Lliure (ESL), Malek Kurdi, va detallar a l'agència Efe que la ciutat de Rastan, a la província de Homs, va ser escenari d'enfrontaments entre les forces armades i l'ESL, que segons Kurdi va evitar que les tropes d'Al-Assad entressin a la ciutat. Celebracions entre morts Durant tot el dia, la televisió oficial va mostrar imatges de manifestants a Damasc que expressaven "la determinació del poble, l'exèrcit i el lideratge sirià davant la conspiració contra el país". Entre banderes i en un ambient festiu, milers de sirians van celebrar a les principals ciutats del país el 65è aniversari del partit Baas, del president Al-Assad. Segons l'agència de notícies governamental, Sana, els manifestants van rebutjar "qualsevol ingerència estrangera" i van "donar suport al programa de reformes" del govern. Sana apuntava que les principals celebracions van ser a les ciutats d'Idlib i Daraa, on al mateix temps morien desenes d'opositors. El partit Baas, fundat el 1947 amb ideologia socialista panaràbiga, ha estat presidit per la família Al-Assad des del 1970, primer pel pare de l'actual president, Hafiz al-Assad, i després per Baixar al-Assad. La nova Constitució siriana, aprovada el 26 de febrer en referèndum, obre teòricament el país al multipartidisme perquè acaba amb el monopoli del Baas.


Del barraquisme a l'acampada - M. Victòria Molins Del barraquisme a l'acampada Teresiana i escriptoraDurant la meva infantesa vaig conèixer, gràcies a les inquietuds socials heretades del meu pare, les barraques que omplien grans extensions a la rodalia de la ciutat. Els que vivíem als barris més privilegiats de Barcelona no acostumàvem a veure un fenomen que es podia conèixer només acostant-se als llocs de la pobresa i la marginació. La pobresa de gran part de l'Espanya de la postguerra havia atret molta immigració a la Ciutat Comtal, una de les zones més riques de la Península, malgrat la situació crítica anterior a la dècada dels 60. Aleshores, en plena dictadura, ignoràvem moltes coses que el No-Do —l'equivalent als informatius actuals— intentava amagar, destacant altres notícies més positives: els menjadors de l'Auxili Social, la inauguració dels pantans o les "pesques miraculoses" de Franco, etc. Per altra banda, i en un nivell una mica superior al del barraquisme, sabíem també dels 'realquilados', el nom més comú en aquella època per parlar del que actualment es coneix com a relloguers. Temps era temps... Ara el barraquisme no existeix o almenys no és visible als afores i a la rodalia de les grans ciutats. Ja no vivim com a règim polític una dictadura sinó una democràcia —almenys de nom—, però els problemes que van generar aquells dos fenòmens socials de l'habitatge, les barraques i els pisos de relloguer, estan arribant en aquest moment a casa nostra a un límit que fa unes dècades no podíem ni imaginar. Em refereixo a la gent sense sostre, que va augmentant d'una manera alarmant. No podem tancar els ulls davant aquest flagell, que en moments puntuals, com és ara, es fa més patent i que crea situacions semblants al barraquisme. Amb l'agreujant que per veure les barraques havíem d'anar a la rodalia de Barcelona, i ara se'ns han plantat al bell mig de la ciutat. I mai més ben dit que plantar-se, perquè es tracta de tendes de campanya al lloc més cèntric i emblemàtic de Barcelona: la plaça de Catalunya, al costat de les famoses Rambles. Estimo com un fill un d'aquests joves sensesostre i em sento impotent per treure'l de la situació actual Ah, però que no pensi ningú que em refereixo a la visió tercermundista a què es refereixen alguns articles periodístics, no. Em refereixo al que està vivint cada dia més gent a Barcelona i que duu a situacions així. No és estrany que els indigents hagin aprofitat una acampada reivindicativa per plantar un dormitori improvisat amb alguna tenda aconseguida com sigui... o amb lones apuntalades de qualsevol manera. Jo sí que conec molt bé alguns dels que acampen allà, perquè pertanyen al col·lectiu que anomenem 'sensesostre', com si es tractés d'una manera de ser o actuar. I conec les situacions que els han portat a viure així perquè no podien pagar un habitatge digne. Passo estones amb ells i tinc referència de les seves trajectòries. Precisament conec i estimo com un fill un d'aquests joves, i em sento impotent per treure'l de la situació actual. Però també conec altres casos de davallades increïbles a partir de la pèrdua de la feina, de les quals no han pogut sortir... És per això que no reclamo que les autoritats actuïn per una qüestió estètica de la ciutat, per salvar la Barcelona dels turistes d'una mala imatge... No, el que reclamo i denuncio és el greu problema que cada vegada es posa més de manifest: el de l'habitatge inaccessible, el de la pobresa creixent i el de la proliferació dels sensesostre. I en situacions greus per a un país, torno a repetir, els que en surten més perjudicats són els últims. No, a mi no em preocupa tant la visió tercermundista de la plaça de Catalunya —i això que m'estimo Barcelona amb bogeria— sinó les malalties, les infeccions i la inevitable delinqüència que es dona en un 'camp de refugiats' ple de ratolins, rates i coloms... que fan visible una vegada més el que estem denunciant: el problema greu de l'habitatge. barraquisme plaça Catalunya Barcelona sensesostre


Turull: ‘No seré a casa fins que no sigui a Parets’ - somVallès Turull: ‘No seré a casa fins que no sigui a Parets’ Més de 300 persones participen al sopar groc que va omplir la plaça de la Vila divendres a la nit Diumenge, 15 de juliol de 2018 | 18:20h Aspecte que presentava la plaça de la Vila de Parets a l'inici de la nit. | Ona Cervera Més de 300 persones van assistir al sopar groc que va tenir lloc el divendres a la nit a la plaça de la Vila de Parets. Entre elles, la dona del paretà Jordi Turull, Blanca Bragulat; la dona de Josep Rull, Meritxell Lluís; Laura Masvidal, dona de Quim Forn, i Betona Comin, germana de Toni Comin. ‘La Santa Espina’ tancava la ballada de sardanes que va obrir l’acte. La gent ja feia cua per la seva ració de fideuada servida pel restaurant Can Parera. Altres compraven samarretes de ‘Jo també soc CDR’. La Blanca i la Meritxell parlaven amb tothom del que els hi estava passant. “És cert que, logísticament, hem millorat. Ja no hem de fer 1.300 kilòmetres. Però aquest trasllat no és més que un tràmit. Només és passar d’una presó a una altra presó”, coincidien ambdues. Just aquest diumenge els han pogut veure per primer cop des de que són al penal de Lledoners, al Bages. Divendres a la nit, encara no havien pogut. Només parlar per telèfon, “per que qui digui que tenen privilegis, no sap el que diu. Es manté exactament el mateix règim de visites i trucades. Les mateixes que té qualsevol altre pres”. Un cop fet l’àpat (interromput espontàniament per crits de ‘llibertat, presos polítics’), Bragulat va agafar el micròfon per llegir una carta que el seu marit, Jordi Turull, va escriure ja des de la presó de Sant Joan de Vilatorrada. Una carta dirigida especialment a tots els veïns i veïnes de Parets que eren aquella nit allà. “No seré a casa fins que no sigui a Parets”, llegia la dona de Turull. “La distància és només la crueltat afegida”. Apuntant a la recent decisió de la justícia alemanya que “demostra el desprestigi internacional de la justícia espanyola”. Per tancar l’acte, l’associació ‘Apadrina una rosa’ va regalar un ram de roses grogues als familiars. Després salutacions, abraçades, petons i, més que plors, somriures. El restaurant Can Parera va necessitar dues paelles gegants per servir totes les racions de fideuada.


PERQUÈ NO PUC JUGAR A DARKWOOD : “El terror i l’horror” | Els Bastards | Blog en català de cinema, sèries i tot allò que envolta el món audiovisual 6 octubre, 2020 Comentaris (0) Visualitzacions: 648 Videojocs Ponç Trillas (Loran Gris) Acid Wizard Studio, Crunching Koalas Sp .z o.o. PlayStation 4, Xbox One i PC No tinc valor ni per enfrontar-me al que pot venir a buscar-me, ni per aventurar-me en les profunditats d’aquell horrible bosc fosc. El meu enemic no han estat les criatures salvatges que he vist, han estat els horrors que he escoltat, la meva por no és el que hi ha en el con de visió, és el que hi ha a la foscor de la resta de la pantalla, esperant. Abans de res, dec una explicació. Darkwood és el joc que anava a ser tractat en l’anàlisi d’aquest cap de setmana, i ho serà, però no com els altres. Normalment considero essencial acabar un joc abans de fer-ne l’anàlisi, en definitiva, s’ha d’analitzar l’experiència completa. El que passa és que no he acabat Darkwood, de fet, no he aconseguit ni passar-me el primer capítol, i creieu-me que ho he intentat. M’ha estat impossible seguir endavant en aquest joc, no ha estat per dificultat mecànica, ni per falta de temps, ni per vagància, ha estat per pura por. En l’anàlisi d’avui no veuré Darkwood com a un producte, revisaré perquè no he pogut seguir endavant, tot i ser un títol prometedor. Per fer això, mirem abans que és Darkwood exactament. Darkwood és un joc de supervivència i terror 2D (tot i que té alguns elements 3D) on et trobes atrapat en un bosc que és lentament consumit per una entitat misteriosa de forma i intencions incomprensibles. Poc a poc tot el que habita el bosc va mutant, i durant la nit, l’entitat surt a caçar. Veus el teu personatge i les peces del seu entorn amb vista d’ocell; hi ha un sistema de combat rudimentari i el centre de la jugabilitat gira al voltant de cicle de dia i nit, que han de ser afrontats de manera particular. LA DIFERÈNCIA ENTRE TERROR I HORROR: Abans d’aprofundir en Darkwood com a videojoc i el seu ús del que entendrem aquí per “terror”, fa falta aprofundir en el centre d’aquest escrit, la diferència entre terror i horror. Per fer això, recularem més de dos-cents anys fins a trobar a Ann Radclife, novel·lista gòtica i pionera en diferenciar els dos conceptes. En les seves paraules “El terror expandeix l’ànima i eleva les nostres facultats fins als seus límits, l’horror, en canvi, les congela i pràcticament les aniquila”. Aquesta definició del concepte no pot ser agafada fil per randa i és un xic complicada d’entendre, per la meva banda, la simplifico de la següent manera: “L’horror és el que sentim quan la part animal del nostre cervell reacciona a una cosa que ens posa en perill. El terror és el que el nostre cervell ens fa sentir quan, amb l’indici d’un possible atac, ens hem de posar en guàrdia i imaginar tot el que podria fer-nos mal.” En resum, entenc l’horror com una reacció simple a un atac directe mentre que el terror és el que sentim quan ens envolta la paranoia i la por davant d’un perill que no és del tot tangible. Una mostra, a Subnautica, un joc on el terror és omnipresent, hi habita un exemple perfecte de la diferència dels dos i de com són simbiòtics. La primera vegada que el jugador es submergeix a les cavernes de bolets es trobarà amb un ambient aparentment pacífic, tot i que el PDA i els informes previs avisaven de què és un lloc amb molta presència carnívora. Si el jugador s’hi aventura és inevitable que sigui atacat per sorpresa per un “Crabsnake”, una serp marina altament territorial que emboscarà sense miraments al jugador. En el moment de l’atac, s’experimenta un fort sentiment d’horror, la criatura ha agafat al jugador per sorpresa i està posant en perill la seva integritat. Però l’atac s’acaba i la criatura es retira, l’horror ha passat. Aleshores, el jugador veurà com la criatura es fica dins un dels grans bolets roses. Si està atent, es fixarà com una altra criatura surt d’un bolet per ficar-se a l’altre, i a poc a poc entendrà que les criatures utilitzen els bolets com a habitat, són territorials i atacaran a qualsevol que s’acosti al bolet on estan. L’horror es transforma en terror en el moment en el qual deixa d’haver-hi una criatura aquí o allà i passen a haver-hi tantes criatures potencials com bolets. El jugador recorrerà amb més cura que mai la zona, aterrit per la possibilitat que aquell bolet al qual s’acosta sigui o no un dels escollits. DARKWOOD I EL TERROR: Aquí arriba el protagonista d’avui, Darkwood. Es tracta un joc que no sembla tenir els ingredients per provocar una reacció terrorífica del mateix calibre que els altres grans títols de terror de la història dels videojocs. Amb la seva aparença 2D lleugerament pixelada, la seva càmera llunyana i els seus sistemes, més aviat rudimentaris, sembla ser un joc que no ho té fàcil per ser immersiu, i menys, aterridor. Tot i això, aquí estic, cagat de por i sense valor per tornar-me a endinsar en el bosc, per què? Perquè Darkwood entén el que els millors jocs de terror sempre han entès, la fragilitat de la psique humana (la ment humana). Hi ha un motiu pel qual a Slender: The Arrival el titular Slenderman es confon tan fàcilment amb el seu entorn, perquè els dissenyadors sabien que aquell paio llarguerut ben vestit només podia inspirar terror si oprimia al jugador sense necessàriament ser allà, la paranoia i el malestar en confondre cada figura llunyana amb el monstre és una tortura psicològica. Però tornant a Darkwood, de que va? Com he dit a la introducció, va de sobreviure a un cicle de dia i nit cada vegada més desafiant en un bosc consumit per un mal lovecraftià. Durant el dia, el jugador surt fora del seu refugi a buscar recursos limitats que estan repartits per un mapa mitjanament gran, així que cada dia s’ha d’aventurar més i més enllà per mantenir l’energia i maquinària del refugi funcionant. Inevitablement cau la nit, i val més que el jugador sigui al refugi quan el bosc s’enfosqueixi, amb la nit l’entitat ronda lliure i l’única cosa que la manté a ratlla són els estranys fums que es generen al refugi sempre que tinguis energia. Durant la nit el joc canvia, deixa de banda la caça de recursos que predomina durant el dia i es converteix en un intensíssim joc d’esperar i aguantar mentre horrors atroços tiren a terra portes i finestres apuntalades per arribar a tu i obrir pas a l’entitat. Aquesta espera es fa terrible gràcies al disseny de so del joc i el funcionament del camp de visió, una de les inclusions més subtils i efectives mai fetes en un videojoc. El punt de vista de la càmera és bastant amunt i el teu personatge omple un petit espai al centre de la pantalla, cosa que dóna molta importància visual a tot el que t’envolta. Tot i veure tot l’entorn, no veus el que l’habita, a no ser que el teu personatge hi estigui mirant directament. Això es fa movent el ratolí en la direcció cap a la qual vols mirar, moment en què el con de visió revela el detall de l’entorn i el que hi habita. Mai pots veure l’horror del que t’envolta completament, només en veus peces, la teva imaginació i paranoia fan la resta. El que es veu en el con de visió et fa experimentar horror, però és el que no veus en detall, la resta de la pantalla, el que inspira terror. El terror de la foscor que sempre cobreix com a mínim dos terços de la pantalla es veu incrementat perquè tot i no poder veure el que hi ha, ho pots escoltar, i pots veure els seus efectes en l’entorn. Com abans he comentat, durant la nit l’estratègia és aguantar, mentre escoltes sons eteris i criatures pul·lular al voltant del teu refugi, només veient-ne fragments a través de les escletxes de les finestres cobertes amb taulons i claus. Tot i això, si algú obre una porta, ho escoltaràs, i veuràs la porta obrir-se, però a no ser que ho estiguis mirant directament (cosa molt difícil en els espais tancats i claustrofòbics del teu refugi) no sabràs què ha estat. Pots escoltar passes i veure com taules i cadires s’aparten per donar pas al que sigui que s’acosta pausadament a la teva habitació, però no podràs saber de quin horror es tracta fins que tiri la porta a terra. Ets sol amb el teu terror fins al moment de l’enfrontament. LA POR A ALLÒ DESCONEGUT: Una nit esperant dins a casa Només he jugat cinc cicles de dia i nit a Darkwood i en pocs moments he estat en perill real, però sempre m’hi he sentit. Durant el dia es pot mantenir la distància amb els perills si ets caut (o poruc, en el meu cas) i, tot i que he tingut experiències estressants explorant el bosc, les puc comptar amb els dits d’una mà. Però durant la nit, tots els horrors desconeguts que aconsegueixo evitar durant el dia tiren la porta a terra i em troben amb l’esquena clavada a la paret. Durant les primeres tres nits no va haver-hi combat real contra ningú, però em sentia extremadament acorralat, assetjat per criatures que rondaven pel voltant del refugi i fenòmens sobrenaturals que obrien i tancaven llums i portes sense poder ser vists. Les dues últimes nits van ser una agonia, tot i que altre cop, va haver-hi poc combat, però el setge era allà, sense deixar-me ni parpellejar per por al que es manifestaria en el meu con de visió si tancava els ulls només un moment. La meva partida es troba en el crepuscle del sisè dia, i no tinc valor ni per enfrontar-me al que pot venir a buscar-me ni per aventurar-me en les profunditats d’aquell horrible bosc fosc. El meu enemic no han estat les criatures salvatges que he vist, han estat els horrors que he escoltat, la meva por no és al que hi ha en el con de visió, és el que hi ha a la foscor de la resta de la pantalla, esperant. M’enfronto a una situació curiosa: recomano Darkwood? I tant, sense cap mena de dubte. Té tots els ingredients d’un gran joc, un estil únic, mecàniques majoritàriament polides i la promesa d’una experiència memorable. Vull veure com més gent s’enfronta al terror d’aquell horrible bosc, encara que sigui per demostrar que sóc un covard que no es pot encarar a quatre píxels llunyans. Així doncs, tot i el que m’ha fet patir, seguiré intentant avançar a Darkwood, perquè realment crec que si un joc et fa sentir tant (per dolent que sigui per la meva salut cardíaca), mereix ser recordat. » Videojocs » PERQUÈ NO PUC JUGAR A DARKWOOD : “El terror i l’horror”


Inauguració del Snder Local 158 “Racons” | Ajuntament de Beniarbeig Inauguració del Snder Local 158 “Racons” 28 maig, 2017 @ 9:00 - 13:00 « Concert dels Socis El proper diumenge 28 de maig el Grup de Senderisme de Beniarbeig ha organitzat l’excursió inaugural de l’SL-158 “Racons”, un sender homologat per la FEMECV (Federació d’Esports de Muntanya i Escalada de la Comunitat Valenciana) que recorre els entorns agraris i de muntanya de Beniarbeig. El recorregut consta de 10km de dificultat mitjana i té el seu inici en la plaça del 9 d’Octube. És des d’ací mateix des d’on eixirà l’excursió el diumenge pel matí a les 9:00h. Per participar no cal inscriure’s, però sí que s’aconsella portar esmorzar, aigua i un calçat adequat. A més, per facilitar la participació de totes les persones que disposen d’una mínima capacitat física, l’organització crearà un xicotet recorregut alternatiu que evite els trams més complicats. Per veure el recorregut, punxa ací.