Pere Calders i Rossinyol (Barcelona, 1912 - 1994) Com a país, amb una història que més d’una vegada ens ha girat l’ esquena i que ha pogut silenciar la nostra cultura i tradició literàries, també hem estat a punt de perdre Pere Calders en més d’una ocasió. No em refereixo pas a deixar-lo de tenir físicament, encara que en vida hagués de passar per un dels fronts de la guerra civil, que l’exili el reclogués a la força primer en un camp de concentració francès i després l’obligués a refer la trajectòria en terres mexicanes lluny de la pàtria estimada i durant vint-i-tres anys tothora enyorada. No. Jo vull donar compte de les vegades que no hem considerat com calia la seva aportació a les nostres lletres al marge de les dictadures que en dues ocasions van estroncar-li la trajectòria literària. Nascut l’any d’un enfonsament naval sonadíssim (1912) que va recrear a la caldersiana manera amb Ronda naval sota la boira, i just en un any en què la profecia dels indis mexicans avisa d’un canvi d’era no menys sonat, aquest 2012 es commemora el centenari del seu naixement i tenim una nova ocasió, si és que no la deixem perdre, de subratllar la seva singular aportació a la nostra ficció narrativa. Ho dic amb una dosi combinada de por i de recança en veure que, un mes després d’encetar l’any Calders i tret d’alguns tímids moviments per part d’algunes entitats a títol particular, a les persones que tenen ara el poder d’administrar-nos culturalment caldrà que els ho recordem més que sovint. Perquè una circumstància és que la dictadura de Primo de Rivera tanqués l’any 1923 l’Escola “Mossèn Cinto” on el jove Pere Calders es formava literàriament i l’obligués a continuar rebent el mestratge de Josep Parunella en el seu domicili particular. Tot i les adversitats culturals i les prohibicions lingüístiques, la imaginació del nen Calders va començar a desbordar-se i ja no ho deixaria de fer mai. Tampoc el seu rigor formal. I un altre fet és que, quan la seva carrera literària començava a prometre de veres, el final de la guerra civil i la posterior dictadura militar represora del general Franco l’obliguessin a fugir de tot el que estimava a través d’un Pirineu convertit en l’esvoranc del gran esquinç que l’any 1939 desfeia Catalunya i la vida de milers de defensors del govern legítim de la República. Durant els anys d’exili a Mèxic (1939-1962) es va mantenir sempre fidel a la llengua, a la literatura i a la convicció que, així que pogués, tornaria al país que el va veure néixer. I ho va fer a començaments dels 60. Entremig però, va haver de superar un silenci editorial no fàcilment suportable per a aquells que tenen la passió de contar pensant en els altres. L’any 1954 va guanyar el premi “Víctor Català” amb les Cròniques de la veritat oculta. No va poder venir a recollir-lo però el llibre va suposar-li un veritable incentiu literari. No només perquè no n’havia publicat cap més des d’Unitats de xoc (1938) sinó perquè li va retornar l’impuls d’escriure en català des de la llunyania i perquè a la llarga significaria un punt de retrobada amb les noves generacions de lectors. Però un cop més el país no va saber estar a l’alçada i, sigui per la situació de la cultura catalana en aquells moments (impossibilitada de poder disposar de revistes i plataformes en llengua pròpia) o pel desencaix entre la proposta literària dels contes de Calders i la moda estesa d’un realisme social capaç d’arrasar tot allò que no s’emmotllava als seus cànons estètics, la publicació de les Cròniques va passar injustament desapercebuda. I no només això. Quan l’any 1964 va guanyar el premi sant Jordi amb la novel·la L’ombra de l’atzavara o l’any 1966 va donar a conèixer Ronda naval sota la boira, va haver de defensar unes formes literàries pròpies vertebrades per la ironia, la imaginació i el somni davant d’una crítica que li reclamava un major compromís amb la realitat social i política del moment. Resultat? La seva obra va ser menystinguda novament fins que Dagoll Dagom, un grup teatral desconegut fins aleshores, l’any 1978 va estrenar Antaviana, un muntatge basat en diversos contes de Calders que va comportar el redescobriment d’un autor que, des de la distància obligada o el silenci imposat, havia mantingut en tot moment la riquesa expressiva i una depuració formal ben notables. Per això als anys 80, mentre la febre creadora caldersiana ens oferia gairebé una publicació anual, les Cròniques de la veritat oculta es van convertir en una de les primeres obres proposades en els programes de Literatura Catalana per a l’Ensenyament Secundari. La nostra llengua en estat pur per a uns lectors castellanitzats a la força. Als 90 van venir els reconeixements públics i oficials fins que el 21 de juliol de 1994 es complí la profecia que es troba en el conte La fi i aleshores, sense el pes de la carn, Calders es va sentir deslligat de mans i, si finalment resulta que n’hi ha, se’n va anar al cel, a passar una llarga temporada. Avui però, en què es compleixen cent anys del seu naixement (va ser el 29 de setembre de 1912) i en què les noves generacions de lectors en gran part el tornen a desconèixer, és el moment de fer veritable justícia a la seva persona i obra. De proclamar en veu alta i clara la seva decisiva aportació literària i el lligam estret que sempre hi ha hagut entre la fantasia que alimenta les seves narracions i la realitat de la qual emergeix aquesta ficció. Sobretot en una societat que idolatra en gran manera el materialisme, les funcions pràctiques i les imatges electròniques, i que sovint descuida l’omnipotència de la llibertat imaginativa. En aquest any Calders, que va de bracet als anys Xavier Montsalvatge, Artís-Gener, Alfred Badia, Josep Ferrater i Mora, Joan Sales i Antoni Maria Alcover trobo que és el moment de demanar a les nostres institucions nacionals que facin el possible per mantenir viu el seu llegat, que contribueixin a reservar-li un lloc de privilegi en el nostre imaginari i que ajudin a divulgar-lo i a recuperar-lo de manera definitiva per a les nostres lletres. Caldrà veure si estan a l’alçada perquè el cert és que li devem i no hi ha crisi pitjor que la de les voluntats.


L'absència de Coutinho al Liverpool alimenta el seu possible traspàs al Barça - Empordà L'absència de Coutinho al Liverpool alimenta el seu possible traspàs al Barça El brasiler no va anar ni convocat en el triomf que van sumar en l'afegit a Burnley (1-2) · Klopp al·lega que la seva baixa va ser provocada per una lesió Diumenge, la firma nord-americana Nike, un dels principals patrocinadors del Barça, va anunciar durant uns minuts a través d'una publicació comercial a la seva pàgina web el fitxatge imminent de l'internacional brasiler Philippe Coutinho, actualment jugador del Liverpool, per part del Barça. La publicació va durar molt pocs minuts en el compte oficial de la multinacinal nord-americana, però el cert és que aquest poc temps, va ser suficient perquè la notícia s'escampés en un tres i no res arreu del món. Tot i el pas de les hores no ha quedat clar si va ser un error o simplement que el lloc web de Nike va ser piratejat. Semblaria ser que aquest fet, segons informaven ahir alguns mitjans anglesos, no hauria agradat gens al club anglès, el qual, igual que a l'estiu, no pensa afluixar ni mica en les seves pretensions econòmiques per deixar marxar el jugador a Barcelona. Sembla que si Coutinho arriba al Barça serà pagant el gust i les ganes. A l'estiu, l'entitat presidida per Josep Maria Bartomeu no va poder o voler pagar els 200 milions que demanava el club anglès. Ara caldrà veure si el Barça, aquest cop sí, està disposat a pagar una xifra astronòmica. Sigui com sigui, i per si aquesta filtració de Nike fos poc, ahir el jugador no va anar ni convocat en la victòria que el Liverpool va aconseguir en el temps de descompte al camp del Burnley (1-2). El tècnic dels reds, l'experimentat Jürgen Klopp, va assegurar en la conclusió del partit que «Coutinho no havia jugat per una lesió lleu». Klopp va afegir que «tant Phil (Coutinho) com Mo (Salah) estan lesionats i per això no han jugat». Klopp va afirmar que «no són lesions serioses però el cert és que són dubte contra l'Everton». El Liverpool es va avançar a Burnley mitjançant un gol de Sadio Mané però no va ser fins al temps de descompte que Ragnar Klavan, rematant de cap la pilota després d'un servei de falta, va poder lligar la victòria del Liverpool, que amb la d'ahir encadena tretze jornades de lliga sense perdre que li permeten continuar en la quarta posició de la Premier League.


Classificações de corridas - Sportmaniacs Nome da corrida 09 Jan 2022, Benigánim IV "SENDES DE ROMAGUERA" DE BENIGANIM 2022 SPRINT TRAIL 15KM TRAIL ABSOLUTO 22KM MARXA SENDERISTA 10K Contactar com o organizador – “SENDES DE ROMAGUERA” Club d’Esports de Muntanya i Escalada Benigànim Trail Club d’esports de muntanya i escalada “Benigànim Trail” 3 Recorregut, plànols i altimetries 4 Trail Absolut 4 Sprint Trail 4 Marxa Senderista 5 Article 1. La Organització 6 Article 2. Avituallaments 6 Article 3. Marcatge i Mapa 6 Article 4.Punts de control (PC) 6 Article 5. Seguretat de la prova i segur 7 Article 6. Normes de Seguretat 7 Article 7. Talls horaris de seguretat i tornada a Benigànim 8 Article 8. Motius de desqualificació 9 Article 9. Condicions dels participants 9 Article 10. Assistència mèdica 9 Article 11. Categories i premis: 10 Article 12. Zona de dutxes 10 Article 13. Material obligatori 10 Article 14. Material recomanat 10 Article 15. Guarda roba 11 Article 16. Control de material i de sortida 11 Article 17. Responsabilitats 11 Article 18. Recollida de dorsals 11 Article 19. Modificacions 11 MESURES COVID-21 13 Des del Club d’Esports de Muntanya i Escalada Benigànim Trail volem, per mitjà d’aquest document, presentar i donar a conèixer la tercera edició de la cursa a peu de muntanya: III Trail Benigànim “Sendes de Romaguera”. D’altra banda, també ens permetrà sol.licitar a l’Ajuntament de Benigànim tots els permisos que siguen necessaris i ajuda que ens puga oferir. La data prevista per a realitzar la prova serà el proper diumenge 28 de Novembre de 2021 en horari de matí. L’eixida i arribada serà a la població de Benigànim i transcorrerà pel terme del poble i part de la població veïna de Genovés. La prova constarà de dos curses i una marxa senderista que seran: Trail Absolut de 22km i eixida a les 09:00hrs Sprint Trail de 14.75km amb eixida a les 09:00hrs Marxa Senderista de 10km i eixida a les 09:00hrs. Mitjançant la celebració d’aquestes proves, el Club Benigànim Trail intenta, no sols fer d’aquest dia una data senyalada on tothom puga gaudir de l’esport, també pretén donar a conèixer els paratges del nostre poble (com ara la Solana i altres partides del terme) i, al mateix temps, repercutir de forma positiva en els nostres comerços i locals de restauració. Per a la seva realització, el Club Benigànim Trail amb l’ajuda de l’Ajuntament de Benigànim, diverses associacions, empreses i col.lectius, assistència sanitària, Policia Local i Protecció Civil, espera que tot l’event es desenvolupe d’una forma satisfactòria pel que fa a la seguretat i respecte pel medi natural de la serra. Les carreres, que serán cronometrades per sistemes específics de cronometratge, comptaran amb punts de control, d'avituallament i la senyalització corresponent. A més, tot participant, rebrà com a obsequi una borsa de corredor i hi haurà trofeus i regals. Per tot el que hem exposat, el nostre Club Benigànim Trail, presenta aquest projecte informatiu i explicatiu a l’Ajuntament de Benigànim i altres institucions interessades per tal de tramitar els permisos necessaris. El Club es reserva el dret a poder modificar el present projecte per causes justificades i alienes a la nostra voluntat. Club d’esports de muntanya i escalada “Benigànim Trail” El Club Benigànim Trail, es crea oficialment en gener de 2016, amb la intenció de agrupar a la gent interessada en gaudir del Trail, la muntanya i la seva protecció. Es decidix formalitzar aquest club donant-li un carácter oficial formant part de la Federació d’Esports de Muntanya i Escalada de la Comunitat Valenciana en febrer de 2016, així com de la Direcció General de l’Esport de la Generalitat Valenciana en abril de 2016. L’entitat està formada per 27 membres de totes les edats i de diverses poblacions com ara Benigànim o Genovés (d’entre altres). La prioritat del club és fomentar el trail running així com el respecte per la muntanya i el medi ambient. També és important la competició en diverses curses de Sprint Trail, Trail i Ultra-trail que es realitzen al llarg de la Comunitat Valenciana i fora d’ella. L’entitat té com a número d’Identificació Fiscal el G98865934, i la junta actual està formada per els següents membres: President: Antonio Morillo Tudela - Tel.: 615642989 Vicepresident: Carles Soler Mullor - Tel.: 677429824 Secretari: Jose Vidal Salvador - Tel.: 635806526 Tresorer: Rafa Mahiques Montaner - Tel.: 665594069 Vocal: Vicent Antolí Sánchez - Tel.: 654523960 La presència del club en altres curses importants és: Circuit Xitxarra Trail (Alacant) Circuit Valencia Trail (Valencia) Penyagolosa Trail (Castelló) Desafio Lurbel Aitana (Alacant) Desafio Lurbel Rio Mundo (Albacete) Ultra Trail Aneto Possets (Huesca) Ultra Pirineu Andorra (Andorra) Ultra Trail Perimetral Benissa (Alacant) Ultra Trail La Botamarges (Alacant) Trail Camins de Cabres (Valencia) Ultra Trail del Montdúver (Valencia) Recorregut, plànols i altimetries Hora Eixida: 9:00 hrs Hora arribada últim participant: 13.00 hrs Lloc d’Eixida i meta: Plaça Major Benigànim Hora Eixida: 9:00 hrs. Lloc d’Eixida i meta: Plaça Major Benigànim https://es.wikiloc.com/wikiloc/rutas-senderismo/nordic-walking-bngtrail-378 11274 Article 1. La Organització El Club d’Esports de Muntanya i Escalada Benigànim Trail organitza el tercer Trail Sendes de Romaguera, constant de tres modalitats: un Trail Absolut de 22km, un Sprint Trail de 14.75km i una marxa senderista de 10 km aproximadament. Les eixides de totes les curses seran a les 09:00 hrs desde la Plaça Major de Beniganim on també será l’arribada. Article 2. Avituallaments El trail Sendes de Romaguera, es disputa en condicions de semiautosuficiencia, tant a l’Sprint Trail com en el Trail Absolut (entenent per aquest terme que el nombre d’avituallaments d'aquestes proves exigeix als corredors carregar amb el seu propi menjar i beguda per als trams entre els avituallaments). Existiran avituallaments líquids i sòlids en els següents punts: Sprint Trail/Marxa Senderista: Cada participant haurà de transportar el menjar i aigua que crega necessari. Article 3. Marcatge i Mapa L'itinerari per a les carreres estarà senyalitzat. Per a això, l'organització col·locarà balises, cintes reflectores i es marcaràn especialment les zones més perilloses, els encreuaments i desviaments en els quals hi hagi perill de desorientació o pèrdua. Es lliurarà un mapa amb l'itinerari dels punts d’avituallament obligatoris de cada recorregut a tots els corredors. Article 4.Punts de control (PC) Els participants, sota la seva responsabilitat, hauran de passar obligatòriament pels PC i verificar el seu pas. Els PC estaran clarament visibles i en zones estratègiques, però no es donaran a conèixer als corredors. Tots els PC són obligatoris i el no passar per ells implica la desqualificació. La pèrdua del xip implicarà al corredor donar a conèixer el seu pas de forma manual, a la persona autoritzada en aquest PC. Els corredors desqualificats o retirats hauran de passar per meta de manera obligatòria per descarregar el xip i donar a conèixer la seva integritat. Queda totalment prohibit escollir algun camí o senda alternativa per retallar el recorregut o arribar abans a un avituallament o punt de control. El corredor que realitze alguna d'aquestes infraccions serà desqualificat automàticament. Serà obligatori l'ús del xip que haurà de col·locar-se en la sabatilla. Article 5. Seguretat de la prova i segur L'organització situarà personal autoritzat per vetllar per la seguretat dels participants. És obligatori seguir les indicacions d'aquest, que estarà degudament identificat. En cas d'abandó, cal comunicar-ho al més aviat possible al personal de l'organització. Es disposarà de personal mèdic i ambulàncies en meta per intervenir en cas de necessitat. En el cas que les condicions climatològiques ho requereixin, existirà un recorregut alternatiu que es comunicarà convenientment en la reunió tècnica prèvia a la sortida. En cas de males condicions meteorològiques o per raons de seguretat, l'organització es reserva el dret de parar la prova, modificar el recorregut o variar els límits horaris. Un equip escombra, encarregat de tancar la carrera, comprovarà el pas de tots els participants. En tot cas, ELS PARTICIPANTS HAN DE SABER QUE: Es tracta d'una carrera de muntanya, que sovint discorre fora de camins, en la qual es travessen, barrancs i zones rocoses que poden estar relliscoses, en definitiva, zones bastant tècniques que relenteixen el ritme de carrera, per la qual cosa cal tenir una bona tècnica per desembolicar-se en aquests terrenys. L'orografia del terreny, les condicions meteorològiques o qualsevol altra circumstància poden fer impossible una evacuació aèria i ràpida, i encara que haurà posats de control i personal especialista repartit pel recorregut, és possible que la retirada o el rescat sigui penós i durador. Una raó més per la qual el corredor deu disposar de material personal adequat (veure Articles 13 i 14. Llistes de material obligatori i recomanat). Tots els participants oficialment inscrits estaran coberts per una pòlissa d'assegurances concertada per l'organització que cobrirà els accidents que es produeixin com a conseqüència directa del desenvolupament de la prova i mai com a derivació d'un patiment o tara latent, imprudència, inobservança de les lleis i de l'articulat d'aquest reglament, així com els produïts en els desplaçaments à i des del lloc en què es desenvolupa la carrera Article 6. Normes de Seguretat És obligatori atendre les indicacions dels controls i de les persones de l'organització. És obligatori socorrer a un participant que demandi auxili. L'organització podrà retirar de la competició a un corredor i llevar-li el seu dorsal quan consideri que aquest té minvades les seves capacitats físiques o tècniques a causa de la fatiga i del desgast sofert durant el desenvolupament de la prova, garantint així la seva seguretat. L'organització es reserva el dret d'organitzar grups per progresar junts en carrera per qüestions de seguretat. Article 7. Talls horaris de seguretat i tornada a Benigànim S'establiran uns límits horaris per garantir la seguretat tant dels participants com dels membres de l'organització de la prova. No es permetrà seguir en competició als corredors que superin aquestes barreres horàries. Els talls horaris de seguretat s'indicaran a la pàgina web El temps màxim de durada de les proves seran de 4 hores. Els atletes que no compleixin els següents passos seran retirats de la competició. Els atletes retirats de competició hauran de lliurar el dorsal i el xip al personal d'organització. Aquesta disposarà de punts de tornada a Benigànim en els controls d'avituallaments indicats (tenint sempre en compte les dificultats i limitacions pròpies de les infraestructures de comunicació dels diferents punts). Els participants que abandonin en algun d'aquests punts hauran d'indicar-ho al responsable del control i se'ls portarà a Benigànim al més aviat possible, prioritzant les necessitats dels trasllats. Els que abandonin hauran d'avisar obligatòriament a l'organització bé en un punt de avituallament o posant-se en contacte amb l'organització a través del número de telèfon d'aquesta, que els corredors tindran a la vista i guardat en el seu propi telèfon mòbil que estaran obligats a portar (veure Article 13 i llista de material obligatori). En cas de necessitat d'evacuació per accident o lesió que impedeixi l'aproximació a peu a un dels punts de tornada, s'haurà d'avisar a l'organització per tots els mitjans possibles, contactant amb alguna persona de control o d'assistència de seguretat per activar l'operatiu de rescat. Article 8. Motius de desqualificació Seran motius de desqualificació: No col·locar-se el xip en la sabatilla i no passar pels punts de control establerts. En cas d'abandonar la prova, OBLIGATÒRIAMENT cal indicar-ho en el lloc de control més proper. En cas d'extraviament s'ha de tornar a l'últim senyal i reiniciar la marxa. És responsabilitat de cada participant seguir el recorregut marcat. No realitzar el recorregut complet. Alterar o ocultar la publicitat del dorsal. Portar el dorsal i/o xip adjudicat a un altre corredor. No atendre a les instruccions dels jutges o del personal de l'organització. Entrar en meta sense dorsal. Deixar escombraries (envasos de menjar o beguda, o qualsevol altra cosa) fos de les zones de avituallamiento. La prova transcorre per muntanya pública i zones privades, i a més de la desqualificació, hi haurà sanció econòmica als qui incompleixin aquest punt. Els membres dels llocs estaran facultats per denunciar als competidors, en el cas que aquests infringeixin el Reglament de competició i informaran al Comitè de Carrera de tals infraccions. En cap cas el control podrà sancionar o retenir a un corredor, excepte quan arribi fora de control. No passar pel control de sortida. No portar el material obligatori. Desobeir directrius de seguretat indicades per l'organització. Transitar fora dels camins o senderes marcades per a la prova. No auxiliar a un corredor que ho necessiti. Realitzar retallades de trajecte o dreceres. Article 9. Condicions dels participants Conèixer i acceptar les condicions d'aquest reglament. Article 10. Assistència mèdica Hi haurà assistència mèdica en en la línea de meta L'equip mèdic tindrà potestat per retirar el dorsal a qualsevol participant quan consideri que la seva salut està en perill. En aquest moment estarà fora de carrera i serà traslladat a meta. És responsabilitat de cada participant estar físicament preparat per realitzar la prova. L'Organització recomana als corredors sotmetre's a un reconeixement mèdic previ a la prova, acceptant tot participant el risc derivat de l'activitat esportiva. L'equip tècnic organitzador, considera aquesta prova com molt exigent, tant físicament com de facultats tècniques. Article 11. Categories i premis: Les categories que s'estableixen per a cada prova són les següents: Senior i Veterà 1o, 2o i 3o Categoria Masculina i Femenina. 1er Local Categoria Masculina i Femenina. Premi al club amb major nombre de participants. Per poder participar en la categoria Local, caldrà indicar al moment de la inscripció la condició de local (empadronat en la localitat de Benigànim) i que caldrà acreditar si és requerit per l'Organització. Els premis i trofeus seran donats, immediatament després d'haver transcorregut 30 minuts després d'haver passat per meta l'últim corredor premiat. Article 12. Zona de dutxes L'organització habilitarà el pavelló Municipal, a 300 metres de la zona de meta, que consta amb vestuaris i dutxes amb una capacitat de 60 persones. Sempre que les mesures COVID ho possibiliten. Article 13. Material obligatori Cada participant de el “Trail Camins de Romaguera”, haurà de disposar, per garantir la seva pròpia seguretat, del següent material obligatori Calçat (sabatilles de trail o muntanya) i vestimenta adequats. Recipient reutilitzable o sistema d’hidratació (mínim 500cl ) per a la cursa de 25km (Val la borsa d'hidratació o bidó) Manta tèrmica de supervivència (mínim de 140 x 200 mm), per a la cursa de 25km Telèfon mòbil amb el nombre de l'organització guardat. Article 14. Material recomanat Rellotge amb altímetre. Article 15. Guarda roba Tots els participants disposaran d'un lloc de guarda roba, per disposar a l'arribada a meta d'aquelles pertinences que crea convenient. Sempre que les mesures COVID ho possibiliten. Article 16. Control de material i de sortida En el recinte de sortida, l'organització realitzarà un control del material obligatori, per a això, l'accés a la zona de sortida es realitzarà mitjançant un clos en forma d'embut. Aquell participant que no disposi del material obligatori serà impedit de sortida i se li retirés el dorsal. Article 17. Responsabilitats Els participants corren sota la seva responsabilitat. És seva la decisió de prendre la sortida i de realitzar la carrera. L'incompliment d'aquest document per part del participant s'eximeix a l'organització de tota responsabilitat. Tenint en compte el tipus de marcat que es realitza, es troben senyals pràcticament de forma constant. El passar tan sols 2 o 3 minuts sense veure cap d'elles ens indica que hem comès un error i ens hem sortit del recorregut. S'ha de tornar cap a enrere i buscar l'últim senyal vist per reprendre la marxa. No hi haurà vehicles a motor, ni bicicletes per marcar ni seguir en el recorregut i està prohibit acompanyar als corredors. El recorregut no estarà tancat al tràfic pel que cal respectar el codi de circulació i EXTREMAR les precaucions en creuar els carrers o en arribar a algun encreuament. Els punts d'encreuament de carrers estaran coberts per personal de l'organització i hauran de ser coneguts pels corredors. La prova no se suspendrà per mal temps una vegada iniciada. L'Organització es reserva la possibilitat de suspensió fins al moment de la sortida. Però aquesta només es produirà si existeixen raons que impossibiliten el pas dels corredors per algun punt del recorregut, tant de l'assenyalat inicialment com de l'alternatiu que explica la prova. Si es donés aquesta possibilitat no es retornaria el cost de la inscripció (la raó és que totes les despeses estan ja realitzades). L'Organització es reserva el dret d'admissió en la prova Article 18. Recollida de dorsals El mateix dia de la prova desde a l’eixida Article 19. Modificacions El present reglament pot ser corregit, modificat o millorat a qualsevol moment per part de l'organització i serà notificat. El fet de realitzar la inscripció mostra la conformitat del participant amb aquest reglament. Trail Sendes Romaguera Donades les circumstàncies actuals a causa de la pandèmia de la COVID-19, el Benigànim Trail proposa les següents mesures per poder realitzar el Trail Sendes de Romaguera 2021 amb la major seguretat possible i al mateix temps informar a les autoritats pertinents. Hem dividit aquestes segons en quin moment de la cursa s’adonen: MESURES PRÈVIES i POSTERIORS A LA PROVA No hi ha cap tipus de servici de guarda roba. No hi ha cap tipus de servici de dutxes o vestuaris. La prova es realitzarà en règim d'autosuficiència. No hi ha avituallaments durant la cursa. Cadascun dels participants cal que porte tot allò que crega necessari pel que fa a menjar i beguda. L'entrega de premis es realitzarà de forma forma segura evitant qualsevol tipus d'aglomeració i contacte entre participants. L'eixida i meta de la prova es realitzarà en un lloc espaiós com el Camp de Tir. Així podem evitar aglomeracions i facilitar l'aparcament de vehicles de gent que ve d'altres poblacions. MESURES PEL QUE FA A LA SORTIDA La sortida es realitzarà de forma escalonada. Cada 10 o 15 segons eixiran 2 (o 3 com a màxim) corredors al mateix temps. La distància entre aquests corredors serà la reglamentària (2 metres) per evitar contagis. Tots els corredors estaran obligats a dur la mascareta a l'eixida i fins haver superat el primer quilòmetre de carrera. Una vegada superada aquesta distància, el participant caldrà que guarde la seua mascareta per posar-se-la a l'arribada. MESURES PEL QUE FA A LA ARRIBADA A META Per evitar aglomeracions una vegada el corredor finalitze la prova, després de l'arc de meta i mitjançant tanques, crearem una espècie de corredor estret per on els participants podran recollir l'avituallament final. Queda totalment prohibit el que un participant es pare a dins del corredor. L'avituallament a cadascun dels participants es donarà de forma individual i dintre d'una bossa. En el mateix moment d'aplegar a meta, el participant caldrà que es pose la mascareta que s'ha guardat una vegada superat el primer quilòmetre. ⎼⎼⎼⎼⎼⎼ Ler mais ⎼⎼⎼⎼⎼⎼ © 2022 Sportmaniacs


Wikiloc - ruta Ruta Martinets-Estana-Martinet (La Cerdanya) - Martinet, Catalunya (España)- GPS track Ruta Martinets-Estana-Martinet (La Cerdanya) De Martinet a Bastanist passant per Víllec (btt) Vista 192 vegades, descarregada 3 vegades Ruta que recorre bells paratges just sota el massís del Cadí. Situats a la sortida a Martinet, agafarem la carretera en direcció a Estana per una pujada gradual i forta. Tot i que en un primer moment aquesta direcció ens portaria al santuari de Bastanist, ens desviem a la dreta fins a la petita població de Bèixec, un poblet encantador que ha anat recuperant després de molts anys d’abandonament el seu estil arquitectònic de muntanya. Tornarem a agafar l’itinerari principal per arribar fins al llogaret d’Estana, on gaudirem d’unes vistes espectaculars del Cadí i de la Cerdanya. A la font de la plaça del poble us podeu refrescar si s’escau. Des del mateix poble d’Estana. Tornarem a agafar l’itinerari principal de baixada, arribarem un altre cop a la carretera i baixarem fins a trobar Víllec, on hi ha un turonet amb les restes de l’antic castell. Passarem també per davant de l’ermita de Sant Martí i seguirem camí avall fins a tornar a trobar el camí asfaltat que va de Martinet a Bastanist. Nosaltres tornarem a Martinet per l’itinerari oficial, però els més valents, de manera opcional, poden continuar a la dreta fins a Bastanist i tornar una altra vegada a Martinet. Hola, ha trobat interessant aquesta ruta Ruta Martinets-Estana-Martinet (La Cerdanya) https://ca.wikiloc.com/rutes-btt/ruta-martinets-estana-martinet-la-cerdanya-15101934 Salutacions, Wikiloc - Rutes i punts d'interès GPS del Món


Pujaescales a Córdoba model FIDUS per trams rectes - VALIDA Pujaescales a Córdoba model FIDUS per trams rectes Pujaescales a Còrdova model FIDUS per a trams rectes. Aquesta instal·lació s'ajusta a l'estretor de l'escala, recorrent l'escala pel costat esquerre. La guia s'ha fixat als graons, evitant la necessitat de realitzar obres o modificacions en l'escala. FIDUS és un model per a espais d'interior, pensat per a trams rectes. La seva estructura compacta permet ajustar-se cap a la paret per oferir un major espai lliure a peu. Silla curva en Córdoba model SOCIUS


Els vehicles elèctrics i híbrids com a mitjans de transport eficients, sostenibles i alternatius, centren la 5a Conferència BioEconomic — Ajuntament de Tarragona Esteu aquí: Inici › Mobilitat i transports › Notícies › Notícies 2016 › Els vehicles elèctrics i híbrids com a mitjans de transport eficients, sostenibles i alternatius, centren la 5a Conferència BioEconomic L’esdeveniment, organitzat com cada any per la Fundació Tarragona Smart Mediterranean City juntament amb la Universitat Rovira i Virgili, el Centre d’Estudis de Dret Ambiental de Tarragona (CEDAT), l’Ajuntament de Tarragona i BioEconomic, ha abordat temes relacionats amb la mobilitat intel·ligent, sostenible i elèctrica amb l’objectiu de generar debat i reflexió sobre modes de transport alternatius. Organitzada en 3 sessions amb 13 ponents, la jornada ha comptat amb una cinquantena d’assistents al llarg del matí, entre les 9 i les 14 h. L’acte inaugural ha anat a càrrec de la directora dels Plans de Mobilitat de l’Ajuntament de Tarragona, Begoña Floria; Sebastià Parera, mànager de BioEconomic, i Jordi Escolà, gerent de CUÏC, empresa que promou la mobilitat responsable. "La pedagogia i la reflexió són importants per entendre la mobilitat elèctrica com una mesura de millora a les ciutats. La mobilitat ens afecta a tots ja que tothom es mou, i davant una hiperdependència del cotxe, la mobilitat elèctrica pot mitigar els efectes contaminants cap al nostre entorn", ha explicat Floria. Per la seva part, un any més, el director de la Fundació TSMC, Javier Villamayor, s’ha encarregat de la clausura. Els nous models logístics de desplaçament urbà sostenible han ocupat el primer dels blocs de la jornada. Un segon bloc ha tractat sobre els estalvis i els beneficis que suposen per als usuaris i el territori apostar per mitjans alternatius de transport de persones i mercaderies sota criteris de sostenibilitat i eficiència energètica. Finalment la jornada ha contextualitzat i tractat sobre la situació actual i les tendències de mobilitat intel·ligent en l’entorn de les ciutats. En aquest sentit, Javier Redondo, manager de Zero Emissions Project NISSAN IBERIA, comenta que “el gran repte de les ciutats és reduir les emissions contaminants”. Segons indica, “la difusió i la sensibilització és un factor molt important” i en l’actualitat “tots els fabricants treballen en aquesta línia per disposar i oferir vehicles 100% elèctrics”, reconeix.


Bolingbrook Inn Bolingbrook (IL) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Veure tots els 12 allotjaments a Bolingbrook (IL). 225 West South Frontage Road, Bolingbrook, Bolingbrook (IL), Estats Units, 60440 - Veure al mapa Més informació sobre Bolingbrook Inn Al visitar Bolingbrook (IL), vosté es sentirà com a casa a Bolingbrook Inn, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. No és menys excepcional el fàcil accés que té l'hotel a les incontables atraccions i llocs d'interès de la ciutat com Fountaindale Public Library, Hidden Lakes Park, Aeroport Internacional Bolingbrook's Clow. A Bolingbrook Inn, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients. L'ambient de Bolingbrook Inn es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, escriptori, despertador, aparell de televisió són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Bolingbrook Inn no troba competidors en cap categoria.


El festival de Músics al Metro celebra la seva desena edició | TMB Notícies Inici » Sala de Premsa » El festival de Músics al Metro celebra la seva desena edició El dissabte 24 de novembre a la tarda, tindrà lloc al vestíbul principal de l’estació d’Universitat l’acte el desè Festival de Músics al Metro. L'escenari de les actuacions serà al vestíbul de l'estació d'Universitat de les línies 1 i 2 de metro, i els concerts es realitzaran entre les 16 i les 24 hores. A les 18 hores es farà la presentació oficial del festival amb l’espectacle “Paula Domínguez & Ramón Escalé. Gospel meets flamenco”, una actuació de la cantant malaguenya Paula Domínguez, que després de moure’s en projectes de soul, jazz i pop ara aposta per un format intimista amb un repertori de tradició flamenca però des d’una perspectiva contemporània. A més, també es presentarà el projecte “La banda mutante” formada per un grup de músics del metro que normalment actuen en els diferents centres cívics de Barcelona i hi haurà convidats especials com ara la periodista Magda Bonet i també la productora musical i cantant Reyes Torío. Un Festival de Músics al Metro sostenible Un any més, el Festival pren consciencia de la preservació del medi ambient i en col·laboració amb el projecte Música Zero de l'Associació Producciones Callejeras els concerts es convertiran en escenaris autònoms que funcionaran amb energia solar i biomotriu. Aquesta energia farà funcionar els equips de so i es generarà des d’unes bicicletes mitjançant la participació del públic, que pedalarà per aconseguir que sigui un festival sostenible. L’èxit d’aquest Festival, juntament amb la bona marxa de les proves d’idoneïtat que se celebren periòdicament per garantir una bona qualitat musical i donar resposta a l’increment de les sol·licituds per tocar al metro, estan contribuint a posicionar aquest projecte iniciat al 2001 com un model de referència dins d’aquest àmbit de programes culturals a nivell internacional i a TMB com a una empresa compromesa amb la difusió de l’art i la cultura. Exposició sobre la vida dels músics Paral·lelament al Festival de Músics al Metro, fins al 30 de novembre, al Taller de Músics-ESEM a Can Fabra de Barcelona, es pot visitar la mostra “En un món anònim”, un treball fotoperiodístic que aprofundeix en l’anàlisi socioantropològica dels Músics al Metro. Els visitants hi poden trobar material fotogràfic, audiovisual i textos que expliquen la història dels músics, i la seva percepció de la vida, el món, la música i la ciutat. Els autors de la mostra són dotze estudiants de Belles Arts de la Universitat de Barcelona (UB), que han indagat en la història dels músics que decideixen mostrar el seu art en el subsòl de la ciutat i han fotografiat allò que els ha sorprès per reflexionar sobre aquest fenomen a través de les seves peces fotogràfiques i audiovisuals. Aquesta exposició itinerant que mesos enrere ja va acollir l’Espai Mercè Sala, la sala cultural de TMB a l’estació de metro de Diagonal, i la Facultat de Belles Arts de la UB, es presentarà ara al Taller de Músics, amb concerts inclosos, el proper dijous 23 de novembre, coincidint amb la Festa Major de Sant Andreu. El 4 de desembre, aquesta mostra també es podrà veure al Centre Cívic de Trinitat Vella i del 7 al 26 de gener al Centre Cívic Riera Blanca de Les Corts. Primer pla músic amb la guitarra tocant al metro de Barcelona


Gollnest & Kiesel és un fabricant de joguines de fusta alemanya amb més de 2.000 productes diferents al seu catàleg. Malgrat el seu gran volum, l'empresa compta amb un elevat compromís social, respectant els drets dels treballadors en totes les... Gollnest & Kiesel és un fabricant de joguines de fusta alemanya amb més de 2.000 productes diferents al seu catàleg. Malgrat el seu gran volum, l'empresa compta amb un elevat compromís social, respectant els drets dels treballadors en totes les seves fàbriques i donant suport a la creació d'escoles al voltant de el món, lluitant contra l'explotació laboral infantil. A més, participa directament en projectes de conservació de la natura. En el seu procés de fabricació utilitza exclusivament fusta de la gestió de boscos sostenibles a Europa i treballa per fabricar el major nombre de productes reutilitzables i compten amb polítiques internes de reducció de PVC, PU, ABS i PS de totes les joguines. 10 animals de granja de fusta Una altra joguina de fusta oberta i apta per acompanyar m... Caixa de fusta amb 6 daus de fusta de 6 punts . ... 4 petits ninots articulats que poden ser una colla d'am... Avió metàl·lic de joguina Avió metàl·lic de joguina, és resistent i molt realis... Entre les nostres millors joguines educatives hi ha aques... Barqueta de Fusta amb Globus Una deliciosa barqueta de fusta que navega mentre el glob... Bola de cotó per fer malabars Un bàsic dels materials polivalents són les pilotes pet... Botiga de fusta de joguina gran Una versión de tienda de madera de juguete especial, ca... Caixa de formes i colors per encaixar Versió senzilla de la clàssica joguina de fusta amb e... Caixa de formes per encaixar Nature Versió natural del tradicional Joguina de fusta amb ... Conjunt de 3 caixes petites de fusta Les caixes de fusta per botiguetes de joguina son ... Conjunt d’animals de granja variats Un altre clàssic de les joguines de fusta per acompanyar... Cotxe a traccció Hummer H2 Reproducció metàl·lica i de joguina d'un cotxe Hummer ... Cotxe a tracciió Porsche Carrera RS 1973 Reproducció metàl·lica d'un cotxe Porsche Carrera RS 1... Cotxe a tracció Ford GT 2017 Reproducció metàl·lica i de joguina d'un cotxe Ford GT... Cotxe metàl·lic de joguina Turbo Buggy Reproducció en metall i de plàstic i de joguina d'un co... Entre les nostres millors joguines de fusta i també en... Família de ninots articulats amb gos Els ninots articulats per a cases de nines són un clà... Un petit vehicle històric, tant per petits com per adult... Furgoneta VW T1 metàl·lica de joguina Reproducció metàl·lica i de joguina d'un cotxe Formula... Una captivadora versió de botigueta de fusta, especialme... Gran camió per volcar nature Un camió gran de fusta per volcar que forma part de l...


Creure en un estil (Martí Molina) Creure en un estil En una setmana sense futbol, no faltaran debats sobre si Setién ha de ser el substitut de Valverde 3 min. Barcelona 11/11/2018 18:35 651x366 Quique Setién i Ernesto Valverde / QUIQUE GARCÍA / EFE Quique Setién i Ernesto Valverde / QUIQUE GARCÍA / EFE Paco Jémez explicava que quan venia al Camp Nou, tot i saber que s’arriscava a una golejada, no volia canviar el sistema. “Si ho fes m’estaria traint davant dels meus jugadors”, comentava l’aleshores tècnic del Rayo Vallecano. Una cosa semblant havia passat amb Quique Setién, que té una idea similar de futbol i que s’havia endut algunes golejades contra el Barça. Però el mèrit és persistir, seguir estudiant el rival i lluitar per defensar una idea de joc. La seva. El Betis va trencar una ratxa de 42 partits de Lliga sense que el Barça conegués la derrota. Des del setembre del 2016 contra l’Alabès (1-2). Més de dues temporades. I el pitjor, per als interessos culers, és que va guanyar amb la seva mateixa medecina: tenint la pilota, controlant el mig del camp, atacant amb velocitat, movent-se amb ordre. Quique Setién, qüestionat al seu equip per haver dit que el Betis no era un dels grans del futbol europeu -una obvietat com un temple-, resulta que aterrarà a Sevilla venerat com un torero. És dels entrenadors que creuen fermament en una idea, la defensen i insisteixen que els jugadors compleixin el pla fins al final. El que passa és que, jugant de tu a tu contra el Barça -com va ser el cas-, és normal que els blaugranes guanyin i, fins i tot, golegin. Però per poc que Goliat no estigui fi, David passa a tenir molts números per fer mal. A la primera part va ser evident que no n’hi ha prou tenint grans figures. El Betis va interpretar millor el joc, va tenir la pilota, va atacar amb comoditat i va fer mèrits per marcar-ne algun més. Quan Valverde va reactivar l’equip, l’escenari era ideal perquè el Betis marqués altre cop, ja que tindria espais al contraatac. Es pot parlar de Ter Stegen, es pot parlar de la mala sort, es pot parlar del VAR o intentar posar-hi qualsevol altra excusa. El Betis va interpretar millor el partit i va fer anar a remolc un Barça que, quan va posar-s’hi, no hi va ser a temps. La derrota arriba en el pitjor moment per al Barça, perquè hi ha aturada de seleccions i entre els temes que s’han de tractar hi ha el futur de Valverde, que sembla que opti perquè aquest sigui el seu últim any al Camp Nou. No faltaran converses sobre el tema i tampoc faltarà l’opció de Quique Setién per rellevar-lo. A nivell de joc, d’idea, no hi ha dubte que ho podria fer. Una altra cosa és si té un perfil adequat per fer-se càrrec de l’ego d’un vestidor farcit d’estrelles. D’això, però, ja en parlaríem més endavant.


Enric Crous: “Crec profundament en la joventut que tenim” Inici > Enric Crous: “Crec profundament en la joventut que tenim” Per Catalunya Religió. Dll, 17/02/2020 (Jordi Llisterri-CR) Enric Crous és d’aquelles persones que té la capacitat de captar què està pensant el seu interlocutor. Potser per això ha tingut èxit com a gestor empresarial. Format a la UB i a l’IESE, ha gestionat grans organitzacions i empreses com Mercabarna, Fira de Barcelona, Cacaolat o Damm. Ara ha estat nomenat president de la Fundació Pere Tarrés, després de formar part del patronat des de fa vuit anys. Creu de Sant Jordi per la tasca de promoció del mecenatge, actualment també és president del consell de govern de l’Hospital Clínic de Barcelona i de la Fundació Catalunya Cultura. Ha estat una persona clau en el teixit cultural, social i empresarial que ha configurat el nostre país les darreres dècades. És dels qui pensa que per tirar endavant una empresa el que cal és il·lusió i risc. Ara la seva il·lusió la posa en ajudar a tirar endavant el projecte formatiu i social que impulsa la Fundació Pere Tarrés. -Un patronat és un consell d’administració o una junta d’accionistes? -No és exactament el mateix. Els patrons son gent que “sent els colors”, sinó no es pot estar en un patronat. Però és voluntari i no hi tenim una dedicació completa. La nostra responsabilitat és vetllar perquè la missió que té la fundació es complexi. El patronat té una responsabilitat però l’execució és de la direcció i dels qui estan en el dia a dia de la Fundació. -I el president quina funció té? -Si ho dic de manera políticament incorrecte respondria que és una mica el “florero” (riu)... És una persona que es cuida de coordinar les tasques del patronat, despatxar amb el director, ajudar amb el que pugui i tenir l’orgull de poder col·laborar amb una tasca importantíssima. Pagaria per fer aquesta feina fantàstica. -La Fundació Pere Tarrés ha crescut molt. Des de l’inicial Escola de l’Esplai i les cases de colònies, ara té una Facultat d’Educació Social i Treball Social, gestiona una xarxa de 30 centres socioeducatius i impulsa diversos projectes solidaris, a més de tot el món de l’Esplai amb 25.000 infants i 4.500 monitors. La intenció és seguir creixent? -Quan una cosa és bona i funciona, l’important és que creixi. Si el producte és bo: difondre’l. Estem aconseguint créixer fins i tot fora de Catalunya. Tot el que sigui promoció de la infància i la joventut a través del lleure, a nosaltres ens interessa. I si som capaços de donar una formació integral als qui passen per aquí, que acabaran sent els dirigents del futur, és el dividend més important que podem treure. I perdoneu que faci servir un terme empresarial. La formació ho és tot. Si fóssim un país més format i més culte, seriem un país molt millor del que realment som. I sobretot el que ens ha de preocupar són aquells infants i joves en risc d’exclusió social i sense cap mena de suport. -Què és el més important per formar? -La part tècnica és obligatòria però per si sola no va enlloc. El qui en sap més no sempre és el millor professor. És molt important que s’adquireixi la vocació d’ajudar, de servei, com la que tenen els monitors dels esplais. Cal gent amb una formació i experiència professional, però amb una clara vocació de servei a la societat i al país. La prova està en que ens venen a buscar la nostra gent. I és un orgull que la gent que s’ha format a casa nostra vagin a altres llocs. Sempre dic que m’agradaria que els responsables de moltes institucions fossin gent que hagués col·laborat amb mi, perquè voldria dir que hem estat capaços de triar bé i de formar bé. -El voluntariat també és un aprenentatge? -És un màster. Aquest és un país molt solidari. La prova és la quantitat de coses que es fan gracies al voluntariat. I no crec que hi hagi a Catalunya cap organització com el Moviment de Centres d’Esplai Cristians Catalans que pugui moure permanentment, no un dia puntual, 4.500 voluntaris. -Per què la Fundació Pere Tarrrés ha ampliat l’acció cap el món socioeducatiu? -Nosaltres volem transformar la societat i aquesta es una via important per fer-ho. Hem de fer un servei a la societat i el país si podem. “El nostre país ha funcionat bé quan hi ha hagut col·laboració publica i privada” -Els últims anys hi ha sectors que ha qüestionat molt el sector privat enfrontant-lo al sector públic. Ho viviu amb incomoditat? -Al contrari. Poden competir, podem col·laborar i podem conviure, sens dubte. El problema no és si és públic o privat. El problema és si està ben gestionat o no. Si s’està gestionant bé, si s’està complint la missió... Conec institucions privades que ho fan molt malament i públiques que ho fan molt bé. I al revés. Nosaltres el que tenim com a fet diferencial és l’esperit i vocació de la Fundació Pere Tarrés en l’educació, el lleure i la responsabilitat. No som un negoci. El nostre país ha funcionat bé quan hi ha hagut col·laboració publica i privada. A vegades en dic “conspiració”, encara que la paraula correcte és col·laboració. Hi ha qui te ganes que això no sigui així, però els grans moments de la història del país s’han donat quan hi ha hagut aquesta col·laboració. -S’ha acabat el mecenatge? -No ho crec. Però no hi ha grans mecenes que hi havia abans. La societat civil en general vola més baix i es mira més a curt termini. Però estem tenint donacions que volen ser anònimes. Gent que ajuda o empreses que no volen sortir als papers. Aquesta és la gràcia del mecenatge. Però no hem estat capaços de convèncer les administracions perquè d’una vegada hi hagi una llei de mecenatge com Déu mana. Les empreses estan més preocupades per la Responsabilitat Social Corporativa que pels temes de mecenatge religiós o cultural. No hi ha estímuls al mecenatge. L’administració hauria d’entendre que el mecenatge no és una despesa sinó que podria ser una font d’ingressos. Poso un exemple: la cultura. A França la tercera font d’ingressos és la cultura, i per això es un país ric. -Com veu els joves? Es diu que viuran pitjor que els seus pares, que tenen menys expectatives, menys esperances. -Tinc l’absoluta convicció que el dia que mori malauradament hauré viscut millor que els meus pares i desgraciadament millor que els meus fills. Però veig una joventut fantàstica. També la miro amb enveja perquè molts d’ells tenen un nivell de formació molt alt, molt ben preparats. I tornen a tenir una actitud de solidaritat i compromís molt alta. Aquí hi veig un canvi de tendència molt important. És un esperit que l’hem de potenciar. Crec profundament en la joventut que tenim. És molt millor de la que hi havia potser fa vint anys. M’esperança molt. -Potser el que costa més és donar esperança? -Això és el que costa més. Hem de ser capaços de formar-los, de de transmetre valors i compromís social. I predicar amb l’exemple. Les persones que hem tingut, o tenim, responsabilitat en el món econòmic no ho podem passar per alt que estem parlant de persones. I cal treballar amb la gent que està en el llindar de la pobresa, que n’hi ha molta. Si no en som capaços estem creant una societat que és un monstre. Ens costa donar esperança perquè les expectatives son les que son. Però si tens un nivell de formació, te’n pots sortir. “Soc seguidor del Crist que va despullat” -Es pot gestionar una empresa i ser bona persona? -Jo ho he intentat. -Les decisions que s’han de prendre no sempre són justes... -Si estan argumentades i raonades, sí. I si he fet la guitza a algú ha estat sense mala intenció o pel bé de la col·lectivitat. Quan he hagut d’acomiadar algú crec que ho he passat pitjor jo que ell. Crec que per tot arreu per on he passat he deixat un bon record. He hagut que prendre algunes decisions que son dures. He hagut d’acomiadar gent, resoldre vagues importants i he vist pintades amb el meu nom per les parets de la ciutat. Però al final la millor afirmació que recordo és la d’un sindicalista bregat que va dir: “El que és fomut del Crous és que és el director però no ho sembla”. Podria semblar una crítica, però per a mi no ho és. He procurat dormir tranquil i encara hi dormo. -Quins valors hi ha rere aquesta gestió que permeti dormir tranquil? -Procuro inspirar-me molt en el missatge del Crist. D’ajudar la gent que puguis, el valor de la humanitat. Estàs gestionant persones i tens una responsabilitat cap a elles. Una empresa té una funció social molt important. Les empreses no són ONG, però hem de saber tractar la gent. Jo sé que a vegades la imatge de l’empresari va associada a connotacions negatives. Però conec molts empresaris davant dels quals em trec el barret. -Com té la fe després d’una trajectòria en aquest món? -Jo segueixo sent creient. Crític, però creient. M’expliquen d’una vegada, en un bar, per la tele sortien tot de cardenals i que quan van enfocar un Sant Crist una senyora va dir “què fa aquest despullat al costat de gent tan ben vestida?”. Doncs bé, jo soc seguidor del que va despullat. Sense banalitzar i amb tot el respecte però el veritable missatge és el del Crist a l’estil del Papa Francesc. I em preocupa que un nen o una nena pugui entrar en una església sense conèixer qui està clavat a la creu ni el perquè. Si volem un país amb valors, cultura i sentit a la vida això no pot passar. -Quines persones o institucions d’Església l’ha influït o acompanyat més? -Mossèn Joan Alemany , de la parròquia de Sant Ildefons. Ens va casar i sempre hi vaig tenir una gran relació. Vaig ser catequista d’adolescents a la parròquia durant bastants anys, anant-hi cada setmana. Fins que vaig pensar que cada cop jo era més gran i ells sempre tenien la mateixa edat... També vaig estar al Consell Pastoral i hi continuo vinculat. -I això de què li ha servit? -Per aprendre coses, per enriquir-me i tenir la satisfacció d’ajudar. Soc una persona molt privilegiada, tota la vida he tingut sort. Ara es tracta de donar. Jo tinc ganes de ser feliç i és cert que sempre és més feliç el qui dona, que el qui rep. URL d'origen: https://www.catalunyareligio.cat/ca/enric-crous-crec-profundament-en-joventut-tenim


L’Agroturisme a Mallorca de la Finca s’Estalella està format per deu casetes de pescadors, nou de les cases rurals es troben en el Poblat de Pescadors de Sa Punta de s’Estalella. Aquests allotjaments rurals a Mallorca s’agrupen en dues fileres, una orientada cap al sud-est, i l’altre cap el nord, amb dues a escassos metres del mar i encunyades per la brisa marina. La dècima casa rural es troba a quasi un quilòmetre del poblat de pescadors; aïllada de qualsevol construcció i escassos metres del mar, gaudeix d’una comunió única amb la naturalesa per passar unes vacances a Mallorca de tranquil·litat i calma. A la zona del far es troben Observatori i Caçadors, l’onzena i la dotzena. Aquestes dues cases unifamiliars aïllades són les més modernes i exclusives. Construïdes en els anys quaranta com observatoris militars. Caraterístiques de las casetes pescadors a la Finca S’Estalella Totes les casetes de pescadors varen ser reformades amb el fi d’oferir comoditat a l’altura de les exigències actuals dels turistes que busquen fer turisme ecològic a Mallorca, sempre respectant els elements tradicionals de la construcció Mallorquina. La distribució, la mida i els elements originals de les cases rurals es varen mantenir intactes. En aquests allotjaments rurals de Mallorca podràs gaudir d’estructures amb bigues de fusta dels arbres de la finca o de les costelles dels vaixells enfonsats d’anys antany. Els terres i banys de les casetes de pescadors són de rajoles de fang original, els murs de marès vist (roca de sorra extreta en les pedreres de la finca pels pescadors) d’una grossor de més d’un metre; els taulells dels lavabos i cuines estan fets a partir de pins dels boscos de la finca, caiguts en els temporals de l’hivern. Les casetes de pescadors a Mallorca uneixen elements tradicionals i un estil rústic amb línies senzilles. Totes les cases rurals tenen una àmplia terrassa amb vistes al mar, i cada una d’elles gaudeix d’un accés propi a la platja. Un cobert fet amb branques de pi a l’estil pescador que protegeix de l’abrasador sol d’estiu a la vegada que deixa passar ‘l’embat’ (la brisa fresca provinent del mar que acompanya cada dia d’estiu). És impressionant i captivador el lloguer de cases rurals amb vistes al mar a Mallorca, tota una delícia pels sentits! Simplement un indret únic per fer de les teves vacances a Mallorca, unes vacances inoblidables. La caseta de pescadors s’Obrador és petita i acollidora. Ubicada en un dels extrems de la filera sud-est, gaudeix de privacitat i d’unes vistes espectaculars. Ideal per a parelles que busquin intimitat i tranquil·litat o viatgers solitaris en cerca d’inspiració. Ca’s Garriguer és una caseta espaiosa i ben delimitada, amb dormitori independent i gran sala-menjador. Ubicada a la filera sud-est a escassos metres del mar, gaudeix d’una terrassa amb accés al mar i vistes a la platja d’Es Trenc. Ideal per parelles que desitgen espai i per a famílies. Ca’s Patró és la caseta de pescadors més espaiosa d’aquesta filera. Es troba en el cor de la filera sud-est, i gaudeix d’una àmplia terrassa amb porxo de teules, on podràs gaudir d’unes vistes al mar i a la badia d’Es Trenc. La caseta de pescadors Ca Ses Titis és petita i acollidora. Es troba ubicada al centre de la filera sud-est, i gaudeix d’una terrassa que sembla prolongar-se a l’horitzó. Es Forn és una caseta molt ben aprofitada i distribuïda, amb un dormitori i un altell amb llit doble. Es troba en l’extrem nord de la filera sud i en ella es podrà protegir sota el porxo de teules mentre observa el mar. L’Escorial és una caseta genuïna. Ubicada en l’extrem oriental de la filera nord, gaudeix d’una ubicació excepcional. L’interior és un espai diàfan molt lluminós i autèntic; en l’exterior trobem una esplèndida terrassa sobre el mar. La caseta Cabriol és àmplia, amb un sol espai ben distribuït. Gaudeix de dos accessos nord i sud, doncs, podrà sempre gaudir de prendre el sol. Ca Na Cossi és autenticitat. Anys enrere va ser la pensió i fonda del Poblat de Pescadors de Sa Punta de s’Estalella, i és per això que en l’actualitat és la més espaiosa, ideal per famílies nombroses o grups d’amics. Capacitat: 4 adults + 2 nens; 2 adults + 4 nens Ca’n Pons és una caseta gran i amb molta lluminositat. La fusta és un element molt present en tots els seus espais, donant així un estil rústic. Es troba a l’extrem més occidental de la filera nord, tenint privacitat i un gran jardí de sorra ideal per prendre el sol i jugar amb els nens. La caseta de ‘roter’ de Cala en Paiàs és simplement impressionant, gràcies a la seva ubicació i dimensió. Sent la sensació d’estar aïllat i en comunió amb la naturalesa més verge i salvatge del Mediterrani. La caseta de pescadors s’Observatori, es troba en enfront del Far de Sa Punta Plana, a 500 metres del poblat de pescadors i junt la caseta Caçadors. La caseta de pescadors Caçadors, es troba enfront del Far de Sa Punta Plana, a 500 metres aproximadament del poblat de pescadors i al costat de la caseta s’Observatori. Capacitat: 3 adults o 2 adults i dos nens.


El Món | Maltractament, assetjament, abús: substantius en masculí plural Maltractament, assetjament, abús: substantius en masculí plural "Que les paraules es facin servir per a evitar haver de dir la realitat és un fet polític pervers" per Patrícia Martínez (Professora de gènere i història a la UB) 14/02/2016 "La temptació era massa gran", va dir Joaquín Benítez en una de les primeres entrevistes que li van fer arran que es conegués que durant anys havia estat abusant sexualment d'alumnes de l'escola on treballava. "Si me entero de que mi mujer ha dado mil euros la corro a bofetadas", va declarar a la premsa José María Corbín en el context dels casos de corrupció del PP a València. "Aunque sea lo último que haga te mato", va explicar Marina Marroquín que li deia l'home que la cremava, la menystenia, la violava i la va agredir físicament durant quatre anys. "Ets una puta, una malfollada" i "lo que haces es taparte el cuerpo con el que la madre naturaleza te ha castigado", van dir homes com García Serrano -i altres més a les xarxes- a l'Anna Gabriel. Com se'n diu, de tot això tan evident? Que les paraules es facin servir per a evitar haver de dir la realitat és un fet polític pervers. És polític no dir "violència contra les dones" i dir, en canvi, "violència de gènere" perquè així sona menys greu i ─encara que sigui fent servir malament el concepte "gènere"─ es dilueixen responsabilitats. És políticament perillós dir que "tenim un problema social" perquè no és social: és un problema que tenen els homes i del qual en som víctimes criatures i dones. És evident que tenim recursos: podem ensenyar les nostres criatures a dir "no" i a explicar-ho quan algú les toca abusant del fet que són criatures. Podem denunciar altres formes de violència, també, anant a comissaries i a tribunals. I es poden fer denúncies a la Plaça del Rei que fan que el món s'aturi a pensar "doncs sí... els han dit tot això per ser dones i alguna cosa no va bé, si això és així". Tenim recursos, sí, però cap d'aquests recursos ha aturat les múltiples formes de violència de molts homes contra les dones ni altres formes d'assetjament i d'abús. I si diguéssim les coses pel seu nom? Comencem per posar-hi el sexe que tenen: quantifiquem. Fem números. Els resultats dels comptes són flagrants: és una qüestió masculina, no humana. És dels homes, no social. I és contra criatures i contra dones, no contra altres homes. Cru i real. Sap greu, ara que ja fa anys i panys que havíem arribat a la lluna. Pesa, ara que tenim invents tan moderns com els mòbils. Fa mandra, ara que donàvem per descomptades la paritat i la desigualtat després d'anys de lluita i reivindicació... ja ho sé. Però hi hauríem d'anar, allà on hi ha els impulsos i les dimensions més bàsiques, perquè potser així, a més de modern, podríem acabar tenint un món sense violència.


Cursos intensius de preparació acTIC mitjà junts fem futur... Home / Cursos intensius preparatoris acTIC mitjà Cursos intensius de preparació al certificat acTIC Mitjà Davant la gran acollida que va tenir l’anterior curs, hem preparat un nou curs per a tots els interessats que no van poder conseguir plaça en l’anterior convocatoria. Recordeu que tothom que vulgui presentar-se a: – a un concurs de trasllat – una borsa de treball – unes oposicions – ofertes de treball d’empreses que presten serveris a algun departament de la Generalitat Es imprescindible tenir el certificat acTIC. La sigla ACTIC correspon a la denominació “acreditació de competències en tecnologies de la informació i la comunicació”.L’ACTIC és el certificat acreditatiu de la competència digital, entesa com la combinació de coneixements, habilitats i actituds en l’àmbit de les tecnologies de la informació i la comunicació, que les persones despleguen en situacions reals per assolir objectius determinats amb eficàcia i eficiència. L’ACTIC permet a qualsevol persona de més de 16 anys demostrar les seves competències en TIC mitjançant una prova per ordinador. Tant la prova com l’obtenció del certificat són telemàtics, encara que la prova s’ha de fer en un centre col·laborador autoritzat per la Generalitat. Hi ha més de 300 centres distribuïts per tot Catalunya amb molta diversitat d’horaris. No cal esperar cap convocatòria per inscriure’s a la prova. Les persones que superen satisfactòriament la prova obtenen un certificat que emet la Generalitat, i que els possibilita acreditar un determinat nivell (bàsic o mitjà o avançat) de competències en TIC davant de qualsevol empresa o administració.L’ACTIC es va obrir a la ciutadania al novembre de 2009 i es va acabar de desplegar (nivell 3) a finals de 2011 L’objectiu principal del curs és preparar l’aspirant per superar amb éxit la proba de l’acTIC de grau mitjà, obtenint així el certificat oficial corresponent. Del 2 al 31 d’octubre 2017 de 19:00 a 20:30h Realització del exàmens al finalitzar el curs Mixta: Presencial amb treball a casa Limitat a 12 places, assignació per ordre d’inscripció sota prèvia supervisió. SAI Roquetes – Av. Ports de Caro, 31 ÚLTIMA CONVOCATORIA 100% D’APROVATS Afegeix-lo al teu calendari Tags: actic, curs, estiu, informàtica, intensiu, oposicions, SAI Categories: cursos Esplai de Nadal Jornada d’esplai del 4 de novembre


Nacionalisme basc t8 historia | Historia | Xuletas, chuletas para exámenes, apuntes y trabajos Nacionalisme basc t8 historia Escrito el 15 de Enero de 2016 en catalán con un tamaño de 14,95 KB Tema 4: El nacionalisme català i altres nacionalismes hispànics Els nacionalismes a Europa neixen a partir de la revolució francesa, tot i que el despertar nacionalista a l’estat espanyol es va donar al Segle XIX, primer a Catalunya amb la renaixença, i després al País Basc. A l’estat espanyol es desenvoluparà fins a la Guerra Civil, ja que va ser reprimit pel franquisme, però es revifa durant la dècada del 70. El Renaixement nacionalista del Segle XIX es contrasta amb una Espanya decadent i poc desenvolupada. És a dir, que el nacionalisme es dóna principalment a les zones més desenvolupades i riques. Durant la II república es van reconèixer les particularitats històriques de Catalunya, del País Basc i de Galícia amb els seus estatuts especials, tot i que el franquisme va voler acabar amb això. 2. El nacionalisme català El nacionalisme català neix com a reacció a la incapacitat de l’estat espanyol i a la causa de les diferències a nivell econòmic. Amb el decret de nova planta s’eliminen els drets i les constitucions de Catalunya, a més de les seves institucions pròpies. Només es restaura el dret civil privat, i la única llengua oficial serà el castellà, per tant hi ha una decadència de castellà. A principis del Segle XIX, però, comença a haver gent que reivindica la cultura catalana. Aquest moviment cultural s’anomena renaixença. 2.1 El naixement cultural de Catalunya Es torna a reivindicar aquesta cultura a partir de la renaixença, i un símbol important és la “Oda a la pàtria” d’ Aribau. Més endavant també es restauren els jocs florals, que eren una competició literària catalana molt important. 2.2. Del regionalisme intel·lectual al catalanisme polític. Evolució del catalanisme fins a la Segona República 2.2.1. El republicanisme i el projecte de Valentí Almirall El pas d’un moviment cultural a un moviment polític es dóna amb el federalisme, que es desenvolupa durant el sexenni, i també es forma el Partit Republicà Democràtic Federal, amb el seu líder Francesc Pi i Margall. Posteriorment té lloc el Pacte de Tortosa, que és un tractat federal on es va fer un model d’estat federal espanyol a partir de l’antiga confederació catalano-aragonesa. Aquest projecte va estar realitzat per Valentí Almirall, Josep Anselm i Ildefons Cerdà. Valentí Almirall és qui representa la transició entre el federalisme i el catalanisme polític. Aquest catalanisme és laic, republicà i progressista. Funda el primer diari en català i vol agrupar a tots els territoris de cultura catalana. Organitza el primer congrés catalanista, a partir del qual es crea un partit anomenat centre català. Després del segon congrés catalanista hi ha conflictes entre diferents sectors, però tot i això es fan acords respecte al proteccionisme i al dret català, que es veu amenaçat per un coi civil espanyol. Més tard es redacta el Memorial de Greuges, que va ser un projecte fracassat sobre el primer manifest polític unitari del catalanisme. També és un intent d’apropar-se a la burgesia industrial, i és resposta a un tractat de lliure comerç amb França i Anglaterra que perjudicava a Catalunya. Posteriorment Almirall s’oposà a l’Exposició Universal de Barcelona, ja que pensava que era un malbaratament de diners. Això va ser aprofitat per la burgesia catalana per oposar-se a Almirall. El centre català es va dividir i es va formar la Lliga de Catalunya, més conservadora i formada per Prat de la Riba, Puig i Calafall i Domenech i Montaner, i s’envia un missatge a la reina regent demanant autonomia. 2.2.2. El catalanisme tradicionalista i conservador El vigatanisme sorgeix a finals del Segle XIX, i és un moviment molt conservador i religiós format pel clergat català a Vic. Jaume Collell i Josep Morgades són els més coneguts i van crear una revista anomenada La Veu de Montserrat. Torres i Bages també relacionava el catalanisme amb l’ ultracatoliscisme. A finals del Segle XIX s’enforteix el catalanisme conservador. La Uníó Catalanista serà en part la base de la Lliga Regionalista i va publicar el diari “La Veu de Catalunya”. Després del desastre de la guerra de Cuba, el govern de Silvela necessita diners. La proposta del ministre Villaverde consistia en un augment dels impostos de les empreses. Com a resposta alguns empresaris tanquen els establiments i no paguen els impostos. Quan l’alcalde de Barcelona va haver de posar multes a la gent que no pagava, s’hi va negar i va dimitir. Com a conseqüència d’aquest tancament de caixes, una part de la burgesia industrial crea la Uníó Regionalista, i paral·lelament els membres de la Uníó Catalanista abandonen per formar el Centre Català Nacional. Decideixen la candidatura de quatre presidents que van ser escollits diputats. Es va formar la Lliga Regionalista de Catalunya amb Francesc Cambó i Enric Prat de la Riba com a líders. Era un partit catalanista, conservadors i monàrquic. 2.2.3 El catalanisme d’esquerres després d’Almirall El Partit Republicà Democràtic Federal llença un nou programa però després el partit desapareixerà amb la mort de pi i Margall. Posteriorment Domènech i Montaner marxa de la Lliga i forma el Centre Nacionalista Republicà. A més, el Centre Nacionalista Republicà promovia el sindicat CADCI. Després de la llei de jurisdiccions i els conflictes del cucut, es forma Solidaritat Catalana. Més endavant Solidaritat Catalana va tenir una crisi a causa de la Setmana Tràgica, on hi va haver un amotinament a Barcelona per la Guerra del Marroc. Es va reprimir a aquests obrers i es dissol Solidaritat Catalana. Això apropà a les forces d’esquerres, amb l’aliança d’Esquerra catalana, i el seu posterior partit: Uníó Federal Nacionalista Republicana. El Partit Republicà Català tenia com a líders a Lluís Companys i Francesc Layret. Es va acceptar un programa federal i volien profundes transformacions econòmiques i socials, a més del laïcisme. L’esquerranisme dugué a Layret i a Companys a proposar l’afiliació a la Tercera Internacional, cosa que provocà una primera crisi interna, ja que alguns membres no estaven d’acord. Posteriorment al 1920 hi ha una crisi al partit ja que s’empresona a Companys i s’assassina a Layret. Després es forma un partit independentista anomenat Estat Català, fundat per Francesc Macià, qui va deixar el seu lloc de militar per dedicar-se a la política. En una fugida a França va planejar els “Fets de Prats de Molló”, que consistia en la invasió de Catalunya per crear un Estat Català. Això però va fracassar. El judici de Francesc Macià va tenir molta fama i el va fer molt popular. Al 1931 el Partit Republicà Català s’uneix a l’Estat Català i formen Esquerra Republicana de Catalunya, amb el seu líder Francesc Macià. 2.2.4 Les bases de Manresa i la Mancomunitat S’elaboren les Bases de Manresa per la Uníó Catalanista, i al 1898 comença a sorgir la idea de Catalunya com a nació. En el canvi de segle Prat de la Riba elabora “La nacionalitat catalana”, incidint principalment en la llengua, el dret i l’art com a elements d’identitat catalana. Prat de la Riba va ser nomenat com a president de la Mancomunitat. La Mancomunitat va ser el principi d’un poder autònom, i consistia en un govern format per les quatre diputacions catalanes. La Mancomunitat es va poder fer després de que s’aprovés la Llei de Mancomunitats. Va crear centres professionals a més d’altres millores socials i acadèmiques. 2.3 De la II república a la transició democràtica Durant la república i la Guerra Civil Francesc Macià va proclamar la República catalana dins la federació ibèrica. ERC es converteix en un partit nacionalista més radical que la Lliga, i per tant domina a Catalunya. Una de les primeres coses que es fan és l’establiment de la Generalitat de Catalunya, a més d’elaborar un estatut d’autonomia que donava moltes competència a la Generalitat, a més de configurar a Catalunya com un estat dins d’un estat federal. Malgrat això, el govern central al final decideix que Espanya no seria un estat federal. Encara que va haver una campanya de la dreta contra l’estatut, finalment tot i algunes retallades es va aprovar l’estatut a Madrid. Com que les eleccions les havia guanyat ERC, Francesc Macià es va convertir en el president de la Generalitat fins a la seva mort, que és quan el substitueix Companys. Quan el govern central es torna de dretes a Catalunya Companys proclama l’Estat Català dins la federació Ibèrica per tal de provocar al govern central, però es va haver de retreure. Més endavant Companys és empresonat pels militar i es tanca la generalitat fins a les eleccions de 1936. Tot i això quan comença la Guerra Civil Companys és executat per les tropes de Franco i el govern català va ser a l’exili, on el portarà Josep Tarradelles. 3. El nacionalisme Basc 3.1 Història del nacionalisme basc des de Sabino Arana El nacionalisme basc té origen en el carlisme. La reivindicació durant el període carlí estava lligat als furs, que eren privilegis excepcionals d’alguns. El País Basc i Navarra, per tant, volien que no s’abolissin aquests furs. Al 1880 sorgeix una primera associació anomenada Uníó Basco Navarra, però de seguida sorgeix Sabino Arana que crea el primer partit nacionalista Basc, el PNB. També escriu una declaració de principis que consistien en l’existència d’un estat confessional catòlic, racista, amb l’existència de furs i una confederació basca del territori. El PNB tindria un paper important durant la II República i la Guerra Civil. Quan arriba la I República, se li dóna un estatut d’autonomia al País Basc. Però van tenir problemes amb el govern central per aprovar el projecte. No acataven molts punts de la constitució espanyola. 3.2 Història d’ETA Als anys 50 hi ha un Renaixement de moviments de tipus nacionalista basc, i també sorgeixen les ikastoles que intenten fomentar l’ús de l’euskera. Alguns sacerdots van escriure una carta per denunciar la situació en la qual es trobava el País Basc. Posteriorment apareix ETA, un grup de joves, la majoria universitaris , que es van separar del PNB i un altre grup universitari anomenat EKIN. Aquest grup era majoritàriament de classe mitjana i sentien una pèrdua d’identitat. ETA defensa la lluita armada com a mitjà de la independència del País Basc. També en un principi s’anomenen anti capitalistes i anti monopolistes. Durant els anys 60 ETA s’identifica cada vegada més amb la classe obrera, i posteriorment haurà dues tendències , una nacionalista, i una altra marxista. Amb el temps el caràcter polític va deixar pas al caràcter independentista. El primer que van fer va ser posar banderes basques a llocs oficials, després van descarrilar un tren, i el primer atemptat amb resultat de mort va ser quan van matar a Meiltón Manzanas, el cap de policia i repressor dels antifranquistes. Es va empresonar a una sèrie de gent i es va fer el judici de Burgos. Després de Franco, com que ETA no accepta la constitució, seran una amenaça per al procés de transició democràtica. Es va fundar Herri Batasuna com a braç polític d’ETA, i l’any 80 va ser el més sagnant. Finalment Herri Batasuna es va negar a signar un pacte de rebuig a la violència que havia estat signat pels altres partits. 3.3 Diferències entre el nacionalisme basc i el nacionalisme català El llenguatge és l’element clau i distintiu del nacionalisme català. No tots els bascos saben euskera, per tant el més important és la raça i la ètnia basca. Va estar molt dirigit per la burgesia catalana. Té arrels més populars ja que la burgesia, en canvi, s’alia amb el poder central. Tenen més com a objectiu governar a Madrid. Eren més independentistes. El terrorisme no és un element important, prefereixen mitjans polítics per assolir els seus objectius. El terrorisme és un element important. identifica als liders del catalanisme Els fets del cucut Herri batasuna Bases de Manresa / Projecte de Constitució federal del 1883 tipus de nacionalisme l'evolucio del catalanisme i la mancomunitat de catalunya transició ESTATUT D'AUTONOMIA


Ajuntament de Gandia - Les festes falleres finalitzen sense incidents destacables - NOTÍCIES DE... Les festes falleres finalitzen sense incidents destacables · Tot i la massiva afluència de visitants, els dies de falles se salden amb cinc baralles, 10 actes per tinença d'estupefaents i 17 per incompliment de l'Ordenança de la Convivència · La junta de Govern celebrada hui aprova els convenis de Socorrisme amb Creu Roja i els ajuts al Servei Espanyol per a la Internacionalització de l'Educació Jose Manuel Prieto, coportaveu del Govern, i Àngels Pérez, regidora delegada de Seguretat han comparegut aquest matí en roda de premsa per informar dels acords presos en la Junta de Govern celebrada hui i fer balanç de les incidències ocorregudes durant les falles. Així les coses, el primer dels punts acordats ha estat l'aprovació del conveni de col·laboració entre l'Ajuntament de Gandia i Creu Roja Assemblea Local Gandia relatiu a l'activitat de salvament i socorrisme a les platges del terme municipal. D'aquesta manera Creu Roja es compromet a realitzar el servei de salvament i socorrisme a les platges de Gandia durant el present any 2017, així com la prestació del servei d'ajuda al bany a persones amb mobilitat reduïda en dos períodes diferents. D'una banda, del 16 de març al 15 d'octubre de 2017, el servei serà de vigilància, salvament i socorrisme en platges i per una altra del 16 d'octubre a 31 de desembre de 2017, el servei serà de manteniment i prevenció de mitjans materials i embarcacions. L'acord té un import de 385.000 € i s'abonarà en sis pagaments que van des d'un primer a la signatura del conveni fins a l'últim, previst per al 15 de setembre d'aquest any. Prieto ha valorat l'acord afirmant que "la platja de Gandia continua a ple rendiment, no només està impecable durant l'estiu sinó que realitzem un treball durant tot l'any. El servei de socorrisme és una de les potes fonamentals del servei que prestem als usuaris. Amb l'acord garantim la seguretat en el nostre principal aparador turístic". El següent acord adoptat ha estat la ratificació del conveni de subvenció entre el Servei Espanyol per a la Internacionalització de l'Educació (SEPIE) i l'Ajuntament de Gandia. Un acord signat el passat 21 de setembre i que avui hem ratificat. La mesura permetrà a estudiants de la nostra ciutat completar a l'estranger la seua formació el que els possibilitarà enriquir les seues capacitats. "L'actual govern tal com ha vingut demostrant al llarg de la present legislatura, continuarà donant suport a la formació dels estudiants per millorar les seues possibilitats laborals de futur. Aquesta mesura continua en la nostra aposta d'ajudar a tots aquells que necessiten una ampliació o un enriquiment de la seua formació. Les administracions hem d'estar d'aquest costat, ja que repercutix en el benestar i el futur de generacions més formades". Com regidor delegat de Falles, Jose Manuel Prieto ha destacat les altíssimes quotes d'afluència i d'ocupació hotelera que s'han produït a la nostra ciutat. "Tot i la gran afluència, la notícia és que tot ha anat bé exceptuant dos incidents dels quals ja hem donat compte. El dispositiu ha funcionat a la perfecció. Les comissions falleres també han complert amb la seua part i han respectat els horaris de revetlles". Per la seua banda, Àngels Pérez ha destacat que "els resultats són positius. Hem tingut dos incidents. D'una banda, el primer dia de mascletà hi va haver dos ferits però el dispositiu va ser eficient i es va actuar amb coordinació. L'alcaldessa de Gandia ha pogut parlar amb les dues persones afectades el mateix dia i ahir ho vam tornar a fer. Es troben perfectament". Pel que fa a l'incendi d'un habitatge ahir al carrer Morán Roda, Pérez ha informat que es va produir per una espelma que era manipulada per un menor dins de l'habitatge. Pel que fa a les incidències, la regidora va informar que es van registrar cinc baralles, es van aixecar 10 actes per tinença d'estupefaents, 17 per incompliment de l'Ordenança de la Convivència. A més Creu Roja va atendre 10 persones per intoxicacions etíliques i només hi va haver de lamentar la crema d'un contenidor. Finalment, la regidora de Seguretat va voler agrair als Cossos i Forces de Seguretat de l'Estat així com Creu Roja i Protecció Civil, "el treball que han desenvolupat durant els últims dies. Unes jornades de festa que han omplert els nostres carrers amb milers de persones i que han convertit les festes del 2017 unes de les més multitudinàries dels últims anys".


Així és el nou tràiler del remake de 'El Rey León' Imatge del segon tràiler de 'El Rey León'. En Simba es fa gran en aquest avanç del film, que arribarà als cinemes el 19 de juliol Actualitzada 11/04/2019 a les 15:33 Disney ha llançat recentment el nou tràiler del remake de El Rey León. L’esperat film arribarà als cinemes el proper 19 de juliol i la companyia ha volgut difondre un segon avanç que endinsa a l’espectador a la sabana africana per anar obrint boca. La pel·lícula està dirigida per Jon Favreau i tindrà un format live-action amb imatges dels animals molt realistes, tal com ja es va poder observar en el primer tràiler. En aquest nou tastet del llargmetratge es pot veure com el petit Simba que coneixíem en el primer avanç es fa gran. També hi apareix el seu pare, Mufasa, així com el maliciós Scar i els entranyables Timón i Pumba. A més, pel que fa al pla musical, sona la melodia de la cançó The Lion Sleeps Tonight, que serà present al film, com no podia ser d’una altra manera. Aquest és un any molt prolífic en el l'àmbit cinematogràfic per a Disney. La companyia acaba d’estrenar a la gran pantalla la història del mític elefant Dumbo de la mà de Tim Burton. A més, properament arribarà al cinema Aladín, concretament el proper 23 de maig, dos mesos abans de la gran estrena de El Rey León. A més, també cal destacar, entre d’altres produccions, l’irrupció als cinemes de la segona part de Frozen al novembre, molt esperada pels més petits. Comenta el contingut : Així és el nou tràiler del remake de 'El Rey León'


Una galaxia de luciérnagas | L'Atlàntida Una jove de 21 anys que viu en primera persona els privilegis que suposa haver nascut en un país ric, a Europa. L’experiència violenta que va viure l’autora i directora durant una estada a Llatinoamèrica pren la forma d’un monòleg dedicat a tothom qui viu en aquelles zones del món on no hi arriba la justícia, on una mort val tan poc com una vida. El juliol de 1998, quan tenia 21 anys, Aina Tur era a Llatinoamèrica participant en un projecte de cooperació internacional amb altres ciutadans espanyols quan van patir un assalt a mà armada. Aquella experiència va transformar la vida de l’autora, tant per la duresa de la situació que va viure, com per les seves conseqüències. Uns dies més tard, van poder constatar que la procedència europea de quatre de les víctimes havia desfermat uns mecanismes que mai no s’haurien activat per cap habitant del país on es trobaven. El que va succeir va marcar la vida de l’autora i, possiblement, les de la resta de cooperants que l’acompanyaven en aquella circumstància. Vint anys més tard, aquella experiència s’ha transformat en el monòleg teatral que ara arriba a escena i que no únicament sublima una experiència traumàtica que fa reviure la trobada entre víctimes i botxins, sinó que també posa el focus en el privilegi que suposa haver nascut en un país ric i en com l’ètica, la moral i la justícia es manifesten a la perifèria del sistema. Porta a l’escenari aquests fets traumàtics una jove dramaturga i directora, però també pedagoga i impulsora de projectes escènics i culturals que va néixer a Menorca el 1976. Ha publicat teatre, assaig i narrativa, ha estrenat sis textos teatrals: Addiccions, Evolució (Ed. Primer Acto) o Dimecres (Ed. Govern Balear), entre d’altres, que s’han vist en espais com la Sala Beckett, la Cuarta Pared o el Palau de la Música. Avui, és responsable de Programació a la Sala Beckett i forma part del Consejo Asesor del Centro Dramático Nacional. 'Anna Alarcón fa una interpretació excel·lent: ben calibrada, dramàtica però variada, deixant espai a matisos de tendresa, vulnerabilitat i vitalitat.' Lucia Gusmaroli - @Novaveu 'I és autèntic perquè el relat només esquiva detalls com la ubicació al mapa d'aquesta violència, però sobretot, per l'extraordinària feina d'Anna Alarcón, perquè això sí que és fer palpable tots els replecs d'un record.' Alba Carmona - Diari de Girona 4 juny 2021Dv20:00 Moviment i ajudantia de direcció: Carla Toviars Direcció tècnica: Maria Martín Una producció del Grec 2020 Festival de Barcelona, El Maldà, Fira Tàrrega, Teatre Principal de Palma i Teatre Principal de Maó.


Responsabilitat Global: Catalunya concentra el 80,5% de totes les ecoetiquetes europees que hi ha a l'Estat Catalunya concentra el 80,5% de totes les ecoetiquetes europees que hi ha a l'Estat Medi Ambient i Habitatge destina 45.000 euros a incentivar l'ecoetiquetatge i l'ecodisseny Catalunya concentra 33 de les 41 ecoetiquetes atorgades a l'Estat espanyol a productes o serveis que garanteixen un menor impacte sobre el medi ambient, segons criteris definits per la Unió Europea (UE). Aquestes ecoetiquetes s'obtenen al sotmetre les empreses a sistemes voluntaris de qualificació ambiental. Segons informa Europa Press, dels 33 distintius catalans, destaquen els nou per a productes de neteja d'ús general, cuines i banys, i els vuit per pintures i vernissos d'interior. Durant l'últim any es van atorgar sis, la xifra històrica anual més alta, segons un comunicat difós ahir per la Conselleria de Medi Ambient. La dada coincideix amb la publicació al Diari Oficial de la Generalitat (DOGC) de la convocatòria de les subvencions per al 2009 dedicades a promoure l'ecoetiquetatge entre les empreses, que aquest any arribaran als 45.000 euros, i que per primera vegada inclourà també el concepte 'ecodisseny'. El Govern pretén així que més empreses compleixin amb els requisits necessaris per a l'obtenció de l'Etiqueta ecològica de la UE, que en el conjunt del continent ha estat atorgada en 754 ocasions. Els ajuts també estan destinades a la consecució del Distintiu de garantia de qualitat ambiental, una altra distinció complementària a la primera, que en aquest cas només es dóna a Catalunya mitjançant la Conselleria de Medi Ambient. Els ajuts suposen el finançament de fins al 75 per cent del total de despeses originades per a l'obtenció del Distintiu o de l'Etiqueta de la UE, indistintament, i fins el 50 per cent en el cas que es tracti de la renovació de les acreditacions. En cap cas podran superar els 4.000 euros en cas de l'Etiqueta i els 2.000 per al Distintiu. La Generalitat convoca les subvencions per a l'ecoetiquetatge des de fa 10 anys, i els ajuts actuals superen els 40.000 mil euros destinats a 2008, i encara més els 23.000 de 2007, als 26.000 de 2006 o els 8.000 del 2005, aproximadament. Els criteris per obtenir els guardons tenen en compte l'ús de matèries primeres, els consums d'aigua i energia, la contaminació fluvial o marítima, les emissions a l'atmosfera i la generació de residus. Cada comunitat autònoma amb competències en la matèria és l'encarregada de la concessió de les Etiqueta. Aquest any, a més, en els ajuts s’hi afegeix, per primera vegada, el concepte d’ecodisseny, és a dir, podran rebre subvencions les organitzacions que demostrin el compliment de la norma de gestió ambiental dels processos de disseny i desenvolupament ambientals. L’import de la subvenció per a aquest concepte serà de 2.000 euros per a cada sol·licitud. Etiquetes de comentaris: ambiental, catalunya, innovació i creativitat


El conseller d'Acció Exterior, Relacions Institucionals i Transparència de la Generalitat, Ernest Maragall, ha assegurat que el Govern aposta pel diàleg amb l'Estat, però ha advertit a l'Executiu de Pedro Sánchez que no aniran "de genolls" a la bilateral. En una entrevista d'Europa Press, ha reconegut que el mateix Sánchez i alguns dels seus ministres com Meritxell Batet han manifestat el seu compromís amb el diàleg, i ha recordat que l'executiu català "porta deu anys dient". Ha destacat com un fet rellevant que el president de la Generalitat, Quim Torra, explicités en la seva conferència de dimarts "amb força i èmfasi que la voluntat del Govern és avançar des del diàleg sense renunciar a res". "El que no farem és acceptar un diàleg en el que anem de genolls", ha subratllat, i ha concretat que el que volen és negociar d'igual a igual per arribar a acords veritables. Per això, ha insistit que no estan per la tasca d'acceptar un diàleg "des de la superioritat pretesa, des d'una jerarquia o des d'una condició jeràrquica i autoritària". Maragall considera que la societat catalana s'ha guanyat el dret que els seus representants puguin mantenir un diàleg amb el Govern central "autèntic, amb respecte i d'una certa coherència entre el que passi en les reunions i el que vagi passant en altres àmbits". "No anirem agenollats i ens quedarem atrapats en la pura formalització del diàleg perquè, si no, acabarem creient que la foto de la taula amb tots els membres reunits ja és el diàleg, i no és veritat", ha avisat. BORRELL I EL DIPLOCAT Mentrestant, el conseller treballa en el desplegament de les delegacions a l'estranger i prepara una agenda institucional de treball a Catalunya, però també fora d'ella per inaugurar les seus de la delegacions que vol reobrir: "Hi haurà una agenda de presència internacional en els propers mesos intensa, que s'anirà concretant". Sobre el Consell de Diplomàcia Pública de Catalunya (Diplocat), ha manifestat la implicació de la Generalitat, però ha recordat que es tracta d'un "instrument de país i no de Govern". Maragall ha subratllat que el Diplocat ha de presentar "a tot el país en la seva pluralitat" pel que ha avançat que estan treballant per incloure en el consorci a noves institucions, a més d'en recompondre la seva nova estructura. En resposta les paraules del ministre d'Exteriors, Josep Borrell, que ha advertit que el Diplocat s'ha de trametre al desenvolupament de les competències autonòmica, ha replicat: "El Diplocat es limitarà a representar el país i per tant, no es limitarà". "Tot el que tingui sentit, utilitat i retorn, possible representació del país i treballi en la difusió de la nostra realitat, en el millor coneixement des de l'exterior del que som com a societat, país, economia i cultura, etcètera, ens sembla que no és que sigui competent, sinó que és obligació ", ha dit.


Un horari a la nevera, estudi, mòbils i lleure en família: passar el confinament amb dos fills a casa - El Iris.cat - Digital d'informació i cultura Un horari a la nevera, estudi, mòbils i lleure en família: passar el confinament amb dos fills a casa Moltes famílies han hagut de readaptar la rutina diària i fer entendre als petits de la casa que no poden sortir al carrer En primer terme, l’horari que s’ha fet la família; al fons, na Gemma, en Biel i n’Arlet fent deures o feines escolars durant el confinament. L’estat d’alarma pel coronavirus i el confinament obligat ha alterat el dia a dia de milers de famílies. Bé sigui perquè algun dels pares continua treballant (encara que sigui telemàticament) o bé perquè cap dels dos ho fa, totes les llars han hagut de readaptar rutines. I a l’hora de passar el confinament amb menors, i evitar que el mòbil i la televisió passin a ser els protagonistes, Internet és un bon aliat. A la xarxa hi ha consells i recursos pedagògics per fer més suportable la situació. Una de les claus és, ja d’entrada, fer un horari. “Combinem esbarjo, estudi i joc en família; i també deixem una estona per a la televisió i la tablet”, explica una mare, amb dos fills de 4 i 7 anys. Entre les vuit i les deu, vestir-se, berenar i rentar les dents. De deu a onze, deures d’escola. Després una estona d’esbarjo abans de dinar. Al capvespre, de nou, estudi entre tres i quatre. Jocs en família, bereneta, dutxa a les set i sopar a les vuit. A grans trets, és l’horari que recull un full penjat amb imants a la nevera. I que d’ençà del dilluns, marca la rutina d’aquesta família. El matrimoni té dos fills: en Biel, de 7 anys, i n’Arlet, de 4. “Com que el confinament va començar el cap de setmana, els dos primers dies ho vam fer com vam poder; però després ja vam veure que era necessari fer un horari, perquè els fillets tinguessin una rutina”, explica na Gemma, mestra de primària. I tot i que no va a escola, cada dia treballa per penjar continguts a Internet per a les famílies de la classe. El pare sí que surt de casa per anar-se’n a fer feina; tot i que no sempre, perquè durant part del seu horari laboral també fa teletreball. “Amb la feina ho fem una mica com podem; al ser mestra, jo també tinc una mica més de flexibilitat”, explica na Gemma. “I com que la situació és d’emergència, les empreses també donen més marge”, diu en referència al seu home. “Crec que els fillets són bastant conscients del què passa, sobretot a partir dels 5-6 anys; a més, tot i que evites parlar molt del coronavirus, ells veuen que estem neguitosos o mirem contínuament el mòbil”, explica na Gemma. “I ells a la seva manera també ho treuen, perquè ploren o criden més del normal, o et van fent preguntes com ara: per què no podem anar a ca s’avia?”, hi afegeix. En el cas d’en Biel i n’Arlet, i seguint recomanacions fetes pels psicòlegs als mitjans, els pares els han explicat què és el coronavirus i què comporta l’estat d’alarma. Sense mentides, però també posant-se al pla de cada fillet. “És una grip greu i ens hem de quedar a casa”, explica n’Arlet. “Amb els fillets és més fàcil que el coronavirus es contagiï, per això noltros no podem sortir; i els pares, només per anar a treballar, a la farmàcia o a comprar”, hi afegeix en Biel. Els dos germans poden sortir a fora a estones, perquè tenen pati (cosa que ajuda amb les estones de lleure). Però la seva mare ja explica que haver establert un horari, sobretot, els permet mantenir rutines. I readaptar aquelles que, per necessitat, han hagut de canviar. “Les de primera hora del matí es mantenen, però potser es retarda una mica més tot en comparació amb quan anem a escola”, explica na Gemma. “Allò que tenim clar, però, és que tot i adaptar el ritme, no els deixem anar amb pijama per casa; i al vespre, mantenim hores com les de la dutxa o el sopar”, hi afegeix. A partir d’aquí, l’horari combina estudi amb lleure, dinar i bereneta. I evidentment, també amb estones per jugar a l’ordinador, mirar la televisió o jugar amb el mòbil i la tablet. “Mirem de seguir les directrius que ens donen des de l’escola amb els deures i el treball a casa, fem petites pauses i joc en família... És un horari marcat, però que també hem volgut pactar en part amb els fillets i que hi poguessin dir la seva”, concreta na Gemma. “Hem fet una miniescola a casa”, hi afegeix en Biel. De moment, tant na Gemma com el seu home són conscients que la situació s’allargarà. Per això, tenen clar que cal prendre-s’ho amb filosofia. “Els fillets ens pregunten molt quan durarà el confinament, i no ho sabem; però sí que hem d’intentar passar-lo el millor possible”, conclouen. Avui, per exemple, han pintat un missatge per a l’esperança: l’arc de Sant Martí amb la frase ‘Tot anirà bé’, que ja han penjat en un vidre. Article anterior La Xina autoritza que es provi en humans una vacuna experimental contra el coronavirus Següent article Les persones que considerin que tenen símptomes compatibles amb la Covid-19 poden telefonar al 902 079 079 i al 971 437 079


Notícies anarquistes de més de 50 col·lectius catalans 🏴 Anarquia.cat Xarrada privatització del ferrocarril i marxa tren + bici entre València, Utiel i Camporrobles. Ferrandis, CGT 09/06/21 – Anarquia Catalunya 🏴 Xarrada privatització del ferrocarril i marxa tren + bici entre València, Utiel i Camporrobles. Ferrandis, CGT 09/06/21 El carril bici de Fernando el Catòlic. Marian Sintes, València en bici 16/12/20 Que no t’esborren el tren. Juan Ramón Ferrandis, SFF CGT 16/03/21 Cicle de conferències CGT PViM. Juan Ramón Ferrandis, CGT PViM 20/05/21 El carril bici bus de la Gran Via i l’EMT. Gregorio Rabadán, CGT EMT 26/01/21 12J mobilitzacions contra la privatització de la sanitat. Norma, CAS València 10/06/21 Parc Central, Tunel passant, rodàlies .... Juan Ramón Ferrandis, CGT 24/12/20 Xarxa solidària Gira per la vida. Ruth Moyano (Asmex) i Juan Ramón Ferrandis (CGT PViM) 04/05/21 Per la derogació de les reformes laborals. Juan Ramón Ferrandis, CGT PViM 27/05/21 ITALIA | Huelga por la seguridad en el ferrocarril Segons Defensem el Tren de l’Empordà “l’estació de Portbou ha d’estar al servei del bon funcionament de les línies R11 i RG1” La segona privatització del Park Güell A A Torroella de Montgrí, l’AMPA podrà recórrer contra la privatització del menjador de l’Escola Guillem de Montgrí


El que va passar a Txernòbil podria passar a Ascó? - Imagina Ràdio El que va passar a Txernòbil podria passar a Ascó? La popular sèrie d’HBO, Chernobyl ha fet entrar la preocupació a una part de la població que és qüestiona la seguretat de l’energia nuclear i més en el nostre cas, que tenim molt a prop les centrals nuclears de Vandellòs i Ascó. A una entrevista de Rac 1, han parlat amb Ferran Tarrasa, cap d’enginyeria en planta a la central nuclear d’Ascó, i amb Diego Pérez, tècnic en vigilància d’estructures a la mateixa central per desmentir i explicar com fan per evitar els accidents. Els enginyers asseguren que no podria passar el mateix a Ascó, ja que Txernòbil era un sector molt gran i difícil de controlar la seva totalitat. Els treballadors no estaven formats. “Els operadors tenien ordres de dalt per fer aquelles proves i qualsevol dubte era menyspreat i menystingut. Aquí, el cap de torn té responsabilitat civil; es posarien en un bon embolic si acatessin ordres que anessin en contra de la seguretat de la planta”, explica Diego Pérez. A més la seguretat de les centrals privades són propietat d’empreses privades i que, per tant, operen sota interessos comercials, està constantment controlada per personal del Consell de Seguretat Nuclear (CSN) “El CSN té dos o tres tècnics residents a cada central, que en tot moment revisen el que passa i poden exigir informació de cada operació que es porta a terme. En el cas d’una avaria, n’estan informats a l’instant”, aclara Diego Pérez. Per una banda, el de Txernòbil tenia una complicació que no tenen els d’Ascó o Vandellòs, perquè aquests es fan servir només per generar electricitat i el soviètic també s’utilitzava per a la fabricació d’armes nuclears. També, els reactors RBMK de Txernòbil no estaven protegits dins d’un edifici de contenció radioactiva, sinó que eren dins d’un edifici industrial convencional. “Si a Txernòbil haguessin tingut un edifici de contenció com els de les centrals occidentals, haurien pogut contenir la radiació” afegeix Ferran Terrasa. Cada cop les centrals nuclears són més segures, ja que han aprés d’altres catàstrofes com la de Fukushima que va ser a causa d’un tsunami i es té en compte molts factors externs com el descarrilament d’un tren o desastres naturals. central nuclear d'Ascó central nuclear de Vandellòs Cernobyl Ximo Valldepérez i Cristina Cervera escollits caps de la Comissió Executiva de Movem Roquetes Accident a la C-12 al seu pas per Ascó


Enric I. Canela » Blog Archive » Ramírez i Alemany candidats al rectorat de la UB Ramírez i Alemany candidats al rectorat de la UB Ahir vaig parlar de les eleccions al rectorat de la UB a l’article La campanya a les eleccions al rectorat de la UB ha començat. És la reproducció i comentari d’unes declaracions de Dídac Ramírez a Europa Press. Aquest matí he vist que l’AVUI també recull Ramírez vol convertir la crisi de la UB en l’oportunitat de canvi. Tot molt semblant però més reduït. El que no apareixia en l’anterior nota és que Ramírez vol crear un vicerectorat d’Arts i Cultura. També avui Última hora de Palma de Mallorca fa un comentari intranscendent sobre la candidatura de Marià Alemany.