PPT - Comportaments lingüístics PowerPoint Presentation - ID:4848898 Comportaments lingüísticsPowerPoint Presentation <iframe src="https://www.slideserve.com/embed/4848898" width="600" height="485" frameborder="0" marginwidth="0" marginheight="0" scrolling="no" style="border:1px solid #CCC;border-width:1px 1px 0;margin-bottom:5px" allowfullscreen webkitallowfullscreen mozallowfullscreen> </iframe> El marc normatiu que defineix els comportaments lingüístics, estipula el tipus d’alumnat que ha de ser atès bé pels recursos de l’escola o bé pels recursos de l’escola més el CREDA, i que precisa els “blocs d’atenció” a dur a la pràctica amb cada perfil d’alumnat està constituït pel “Marc d’Actuació dels CREDA”, juntament amb “L’ús del llenguatge a l’escola”. El “Marc d’Actuació dels CREDA” data de 1999, i aviat serà substituït per un de nou. Fins llavors, però, continua vigent i segueix essent el marc obligat de referència. En aquests documents es defineixen 5 classes de comportaments lingüístics, relatius a diferents aspectes de la comunicació i el llenguatge. En principi només es possible atribuir un sol comportament a cada alumne/a. L’atribució d’un comportament lingüístic es fa en funció de la manifestació oral d’intencions comunicatives. No es té en compte la llengua escrita. El Marc d’Actuació no preveu atribuir un comportament lingüístic a alumnes menors de 3 anys, és a dir no a nens/es d’Escola Bressol. No es manifesta interès per interactuar amb altres persones, ni verbalment ni gestualment. No es comparteix acció ni atenció. Es pot fer alguna demanda per satisfer necessitats bàsiques (Exemple: Utilització d’una persona com a instrument*), o reaccionar a alguna demanda. Pot haver emissió de so, ecolàlies o cantarelles sense intenció comunicativa, o producció repetida de paraules sense relació amb el context comunicatiu. * Per exemple: Arrossegar una altra persona fins a la porta perquèliobri. Es manté l’atenció (tot i que a vegades de manera inestable), i l’acció conjunta (tot i que amb pocs torns). No apareix el verb en funció sintàctica. (No fa de predicat). Si es combinen dues paraules no hi ha flexió de gènere ni de nombre. Tampoc hi ha concordances. El llenguatge està vinculat a les pròpies rutines, al present i a l’entorn immediat. B evolucionat: poden aparèixer més de 2 paraules, però no verb amb funció sintàctica. Verb limitat a formes no flexionades inestable), i l’acció conjunta (tot i que amb pocs torns).(infinitiu, gerundi, participi), 3a persona del singular del present d’indicatiu, o imperatius. Ús de categories gramaticals (noms, verbs, adjectius,..) amb poc repertori lèxic, i algunes paraules relacionals (“meu”, “aquí”,...). Inici de flexió nominal i concordances. (+ del 50% d’errades). Torns de paraula més llargs. Manteniment del tòpic. Si no es comparteix el context comunicatiu, a l’interlocutor li costa comprendre el discurs. C evolucionat: Comença a aparèixer l’estructura morfològica i sintàctica bàsica (S/V/O), (potser amb determinants, preposicions, conjuncions...) tot i que amb més errors i omissions que encerts. Expressió bàsicament amb frase simple. inestable), i l’acció conjunta (tot i que amb pocs torns). A més de nom, verb i adjectiu, utilització d’adverbis, preposicions i conjuncions, tot i que amb errades i poca variació. Més del 50% de les produccions flexionen gènere i nombre en seqüències de 2 ò 3 paraules pel que fa a nom, adjectiu i pronom. Més del 50% de les produccions flexionen el verb pel que fa a persona, nombre i temps (present, passat, futur) amb errors. (L’imperatiu o l’ús generalitzat de la 3a persona no es considera flexió). Més del 50% de les produccions concorden nom i verb (persona i nombre) i determinant-nom-adjectiu (gènere i nombre). Inici de producció de frases coordinades i subordinades, amb errors. Informació i explicació de fets de manera eficaç. Utilització de frases coordinades i subordinades progressivament complexes amb predomini de la correcció sobre l’error, tot i que amb errors en els temps verbals, omissions o mal ús dels vincles,... Utilització dels sintagmes nominal i verbal amb progressiu augment d’elements. Utilització d’un repertori variat de categories gramaticals. Informació i explicació de fets, passats i futurs de manera ordenada i elaborada, amb ús de frases en sentit figurat i un ús més variat de connectors discursius, amb errors. Parla molt inintel·ligible que només entenen les persones properes, tot i que pot haver-hi paraules comprensibles. Tot i que es poden realitzar produccions llargues és difícil determinar la presència d’elements morfològics i sintàctics. Manifestació d’alguna d’aquestes característiques: Presencia sistemàtica d’un sol fonema consonàntic o dos. Variabilitat en la producció d’una mateixa paraula. (No hi ha estabilitat dels errors) Presència de processos idiosincràtics, inusuals en el procés de desenvolupament normal. Habitualment els trets fonològics consonàntics són propis de l’adquisició més inicial (oclusivitat o nasalitat), i el repertori vocàlic és reduït (/a/ /o/). Alteracions de l’ordre de les síl·labes o dels fonemes. Es tracta d’una parla retardada per l’edat però no desviada, caracteritzada per errades típiques dels nens/es durant el procés d’adquisició. Manifestació de totes aquestes característiques: Persistència de simplificacions més enllà de l’edat corresponent. (Canvis en l'estructura sil·làbica, omissió de fonemes o de síl·labes, reducció de grups consonàntics, substitució o assimilació d'un fonema per un altre, etc...). Coexistència de processos de simplificació més primerencs amb d'altres més tardans. Dificultats per pronunciar correctament l'estructura sil·làbica de paraules llargues. L’estructura morfològica i sintàctica és correcta. desviada, caracteritzada per errades típiques dels nens/es durant el procés d’adquisició. Vocabulari restringit amb molts termes deíctics, dificultats per nomenar categories i utilitzar termes espacials i temporals. Baix nivell del llenguatge estrictament relacionat amb un baix nivell de coneixements, d’experiències viscudes, i/o amb dificultats cognitives. Dificultats en la cohesió i coherència del discurs: Omissió d’informació bàsica. Desordre en la situació de fets en el temps. Remet a la pragmàtica (regles que regulen l’ús intencional del llenguatge en contextos comunicatius) i no a la sintaxi (aspectes formals de les construccions lingüístiques). Dificultats en mantenir el tòpic (el tema de la conversa), ignorant el que s’ha dit abans. Dificultats en tenir present l’interlocutor (No saber quan ha s’ha d’intervenir, no prendre mai la iniciativa de torn,...) Possibles dificultats per fer efectiva la comunicació (Potser l’interlocutor no entén bé de què li parlen). Manca d'ús de registres de discurs socialment acceptats segons el context. Per intencional del llenguatge en contextos comunicatius) i no a la sintaxi (aspectes formals de les construccions lingüístiques).concloure si un alumne/a és susceptible de ser atès/a pel CREDA cal realitzar primer una valoració que determiniaquests tres aspectes:e la Les possiblesdificultatsnuclears(talscomdificultatscognitives, emocionals, neurològiques,...). Tot intencional del llenguatge en contextos comunicatius) i no a la sintaxi (aspectes formals de les construccions lingüístiques).l’alumnatambdificultats de llenguatge o ambsordesa ha de ser atèspels recursos propis de l’escola: elsgenerals, i en tot cas també pelsmésespecífics : MEE, MALL, USEE, petitgrup,... ... Però en funció de la combinaciód’aquells tres aspectes el Marc d’Actuació determina quinsalumnes han de ser atesos també pels CREDA... ..o per altresserveiseducatiusespecífics. En funciód’aquestescategoritzacions es determinen diversos “Blocs d’intervenció en el llenguatge”, per ser posats en pràcticabépelprofessorat de l’escola, bé per la/el logopeda del CREDA: Programes intencional del llenguatge en contextos comunicatius) i no a la sintaxi (aspectes formals de les construccions lingüístiques).aplicables pel/per la logopeda del CREDA Bloc 3: Estimulació global del llenguatge. Adreçat a alumnat amb competències lingüístiques no prou desenvolupades. Té l'objectiu de facilitar l'ús del llenguatge. Treballa les estructures lingüístiques de forma individual, i en planifica la seva generalització a l'entorn escolar i familiar. Bloc 6: Estimulació del desenvolupament fonològic. Adreçat a alumnat amb parla inintel·ligible (molts errors fonològics). Basat en el sistema d'oposicions fonològiques. Aplicat de forma individual. Bloc 7: Estimulació articulatòria. Adreçat a alumnat amb dificultats neurològiques o orgàniques que destorben la producció de la parla. Basat en el treball articulatori (bàsicament pràxies). Supeditat a l'actuació des de l'àmbit mèdic. Aplicat de forma individual. Programes intencional del llenguatge en contextos comunicatius) i no a la sintaxi (aspectes formals de les construccions lingüístiques).aplicables pels recursos personals de l’escola Bloc 1: Específic de comunicació. Adreçat a alumnat amb dificultats importants de relació. Emfasitza la facilitació de l'expressió de les intencions comunicatives. Bloc 2: Estimulació global cognitiva i comunicativa. Adreçat a alumnat amb coneixement limitat de l'entorn a causa d'un desenvolupament més lent o de poques experiències vitals. Emfasitza la planificació d'experiències que hi contribueixin. Bloc 4: Estimulació global del llenguatge. Adreçat a alumnat amb desenvolupament lingüístic retardat. Té l'objectiu de facilitar l'ús del llenguatge. (En petit grup si les dificultats estan molt allunyades de les de la majoria de companys, o bé dins l'aula si ho estan menys). Bloc 5: Estimulació del desenvolupament fonològic. Adreçat a alumnat amb errors fonològics que dificulten la intel·ligibilitat de la parla. D'aplicació a l'aula i/o en petit grup. A qui pertoca l’atenció a l’alumnat amb greus dificultats de llenguatge (Marc d’actuació 1999) A qui pertoca l’atenció a l’alumnat amb sordesa neurosensorial (Marc d’actuació 1999)


Ultracavitació - Indiferent > SERVEIS>ESTÈTICA>Cos d'infart>Aparatologia>Ultracavitació Tractament localitzat des de 5 Notice: Undefined index: reduction_with_tax in /var/www/virtual/indiferent.com/htdocs/cache/smarty/compile/14/09/07/1409073b0d9265dc0ec3d04f71fb9d090d2fefcc.file.product.tpl.php on line 825 30,00 € Up to 15,00 € 10 Notice: Undefined index: reduction_with_tax in /var/www/virtual/indiferent.com/htdocs/cache/smarty/compile/14/09/07/1409073b0d9265dc0ec3d04f71fb9d090d2fefcc.file.product.tpl.php on line 825 30,00 € Up to 45,00 € Fora cel·lulitis localitzada. A INdiferent treballem la ultracavitació i la cavitació, dues tècniques diferenciades per poder personalitzar els tractaments localitzats i així obtenir els màxims resultats. Són tècniques no invasives per modelar el cos que redueix volum, la cel·lulitis i els dipòsits de greix localitzat a: -Cara interna de cuixes i genolls El nombre de sessions és variable segons el client i la zona a tractar variant entre 10 i 15 sessions. Tractament localitzat. Cada zona es considera un servei. El servei de Ultracavitació M no podrà ser realitzat a la zona de cartuxeres.


Eleccions | AMPA CEIP CARLES SALVADOR | Página 2 Posted on 7 de octubre de 2016 por Carolina NORMATIVA D’ELECCIONS A CONSELLS ESCOLARS Publicada l’orde que desenvolupa la nova normativa d’eleccions a Consells Escolars: Posted on 3 de diciembre de 2014 por Carolina Podeu consultar els resultats de les votacions ací: Resultats Votacions Consell Escolar Posted on 3 de noviembre de 2014 por Carolina Com ja us hem comunicat les eleccions per al Consell Escolar seran el proper 27 de novembre. El Consell Escolar es l’organ de govern de l’escola i està representat pels profesors, alumnes i pares i mares. Al consell escolar de la nostra escola hi ha 7 places per a pares i mares, una és per a un representat de l’AMPA i les altres 6 són pares i mares elegits en el procés electoral. Les eleccions es fan cada 2 anys però el càrrec és per a 4 anys perquè cada vegada eixen i entren 3 pares i mares nous. Pertant en aquestes eleccions hi ha 3 places vacants. • Constitució de la Junta Electoral fins al 17 d’octubre • Admissió de candidatures: fins al 10 de novembre. • Llista provisional de candidats: Publicació fins al 17 de novembre Reclamacions fins el 18 de novembre Resolució reclamacions fins el 19 de novembre • Eleccions 27 de novembre • Proclamació candidats: fins al 9 de desembre • Sessió constitutiva del Consell: fins al 18 de desembre Podeu presentar la vostra candidatura en direcció i mitjançant l’AMPA fins al 10 de novembre. Seràn elegits 3 candidats i el reste quedaràn en llista per a possibles baixes al llarg dels cursos. Per a la vostra informació, el Consell escolar es reuneix al voltant de 4 vegades al llarg del curs, normalment els dijous a les 16:30 h.


Les escoles bressol creixen els últims 15 anys però en falten a les ciutats de renda baixa - Empordà Les escoles bressol creixen els últims 15 anys però en falten a les ciutats de renda baixa Un estudi de la Fundació Bofill reclama més polítiques públiques per als 0-3 anys ACN 23.09.2016 | 06:30 La cobertura de les escoles bressol a Catalunya ha augmentat els últims 15 anys, passant del 31% dels infants de 0 a 3 anys escolaritzats el curs 1998-1999 al 44% el curs 2014-2015. Això s'ha aconseguit amb la davallada de la natalitat i la immigració des del 2011 i amb l'obertura de nombroses escoles municipals, passant de 327 a 925. En canvi, les privades han passat de 619 a 544 en el mateix període, amb 4.000 places menys. No obstant això, encara hi ha importants desigualtats territorials. Mentre en els municipis petits i mitjans hi ha més oferta que demanda, a les ciutats grans falten places, però, a més, les localitats de renda més baixa són les que tenen menys oferta, amb diferències que van del 60 al 20% d'infants escolaritzats. Hi ha pocs estudis sobre l'oferta, la demanda i les condicions d'escolarització dels infants de 0 a 3 anys, escolarització que no és obligatòria i sobre la qual la Generalitat té competències exclusives. Tot i l'impuls legislatiu del 2004, el Govern no ha creat cap escola bressol pròpia des del 1998, de fet, ara en té una menys de les 43 inicials. Tampoc ha creat una estructura administrativa per dirigir o coordinar els projectes educatius de les llars d'infants, cosa que sí fa en l'educació obligatòria. Per suplir aquesta mancança d'informació sobre la qüestió, la Fundació Jaume Bofill va encarregar un estudi a Jaume Blasco. Aquest investigador ha arribat a la conclusió que l'escola bressol és gairebé l'única política pública per a infants de menys de 3 anys, i que el 56% que no van a l'escola bressol no reben gairebé cap altre suport. De fet, a banda de les escoles, només hi ha algunes deduccions fiscals per a famílies nombroses, monoparentals o amb discapacitats, els permisos de paternitat o maternitat, reduccions de jornada laboral i petits subsidis. Així mateix, recorda que la Generalitat ha retallat a la meitat les aportacions a les escoles bressol durant la crisi, passant de 147 milions d'euros el 2009 als 71,5 el 2013, mentre que els ajuntaments, les diputacions i les famílies han assumit la resta del cost. Els pares han de pagar un 10% més de quota, de mitjana, i un 21% més de menjador. Així, el Govern va passar de pagar 1.800 euros per infant a 875, i va reduir de 8,8 a 3 milions les subvencions a les escoles privades. Comparant la taxa d'infants escolaritzats amb altres comunitats, Catalunya se situa per sobre la mitjana espanyola i només per sota d'Euskadi, Madrid, Galícia i Andalusia. El curs 2014-2015 els infants no escolaritzats de menys d'un any eren el 91%, els d'1 a 2 anys, el 61% i els de 2 a 3 anys el 43%. L'escola pública ha passat de cobrir l'11% de la població al 28%, mentre que la privada ha passat del 22 al 16%. Cal tenir en compte que l'any 1998 hi havia 134.000 infants de 0 a 3 anys, el 2011 es va arribar al pic de 210.000 i el curs passat van baixar a 178.000. La taxa d'ocupació de les llars privades ha baixat del 92 al 82% i a les públiques està estable al 90%. Però a les ciutats de més de 20.000 habitants hi ha més demanda que oferta. Així, en ciutats com Sant Cugat del Vallès o Esplugues de Llobregat, la cobertura ronda el 60%, tot i que Sant Cugat és la que té un major percentatge de cobertura per part de centres privats, un 42% de la població. En canvi, localitats com Figueres, Blanes, Badalona, Rubí o Santa Coloma de Gramenet estan per sota del 30%. La ciutat de Barcelona té una cobertura del 52%, amb una proporció similar de centres públics i privats. Blasco explica que per als infants no escolaritzats hi ha poques alternatives: família, cangur, espais familiars, grups de criança compartida o ludoteques. Aquests serveis estan molt poc o gens regulats i, segons Blasco, s'haurien de poder inspeccionar per part de l'administració, per donar garanties a les famílies. A banda, més endavant, es podrien incloure com a part de l'oferta educativa pública. Aquestes alternatives sorgeixen per la impossibilitat de pagar o d'accedir a una escola bressol, o per la voluntat de buscar una criança alternativa per als infants, que s'ajusti més a la idea educativa dels pares o a les seves necessitats de conciliació laboral, ja que els horaris de les escoles bressol són molt rígids.


Evgeny Morozov: “Potser és l’hora de desprivatitzar Facebook i Google” | Bernat Puigtobella Evgeny Morozov: “Potser és l’hora de desprivatitzar Facebook i Google” Bernat Puigtobella. CCCB. Biennal Ciutat Oberta. Evgeny Morozov és la bèstia negra de Silicon Valley. Convidat a la Biennal ‘Ciutat oberta’, aquest activista s’ha imposat una missió: alertar-nos de l’impacte perniciós que la tecnologia pot tenir en la salut de la democràcia. Dilluns 15 d’octubre obre el cicle de Converses a La Pedrera. Evgeny Morozov, un dels crítics del ciberoptimisme, és autor de ‘The Net Delusion’ i ‘To save everything click here’ Segons Morozov, les grans empreses TIC ens han volgut fer creure que el canvi de paradigma que estem vivint és eminentment tecnològic, però obvien que és també polític. L’Internet de les coses serà aviat una realitat que ens farà la vida més fàcil, però que també obligarà els ciutadans a aprendre unes noves normes de conducta. “Se’ns presenta la tecnologia com una via de generar innovació, però en realitat és una manera de generar nous hàbits en el ciutadà, que ha de ser reformat per adaptar-se a uns canvis. En lloc de regular les empreses i els polítics, el ciutadà s’ha de doblegar a unes noves normes que al capdavall podrien beneficiar només quatre grans empreses”, afirmava Morozov l’any 2014 en la conferència d’obertura al cicle ‘Ciutat oberta’ al CCCB. Al hype per les apps i la revolució digital, Morozov ha respost amb dos llibres (‘The Net Delusion’ i ‘To Save Everything Click Here’) que han tingut molt ressò i que són una crida a una certa desobediència civil. “Els ciutadans hem de resistir-nos al concepte de smart city, que en el fons promou una agenda ideològica orientada a maximitzar l’eficiència per damunt de valors com la convivència o la llibertat dels individus. Un foraster que arriba a una ciutat no té per què integrar-se immediatament en un circuit de sensors que l’obliguin a geolocalitzar-se i identificar-se”. Morozov ve a dir que una ciutat pot ser perfectament oberta i acollidora sense que això obligui el visitant a identificar-se a cada cantonada. Aquesta concepció implicaria perdre alguns valors que han definit les ciutats des de sempre, com ara la llibertat i un cert desordre que val la pena preservar. El que es troba en crisi és el mateix concepte de participació, en risc de ser pervertit per un imperatiu tecnològic, que obliga ciutadans i sensors a sincronitzar-se. La democràcia implica per si mateixa una participació. Mitjançant el dret de vot fem saber a la comunitat el que volem. En el cas de les noves tecnologies, el ciutadà revela qui és en el mateix acte de participar. Contínuament aporta dades sobre els seus hàbits i comportaments que eventualment podran ser costumitzats per convertir-lo en un consumidor o, en el pitjor dels casos en un ciutadà suspecte davant la policia o una companyia d’assegurances. La participació, doncs, és una arma de doble tall. El nostre vot és secret, però a les xarxes socials esplaiem la nostra intimitat sense cap garantia de privacitat. Morozov, nascut a Bielorússia i per tant sensible als totalitarismes, alerta que podríem passar imperceptiblement de l’estat totalitari a l’smart city, un espai urbà cosit de censors hipervigilants. Morozov apunta que per trobar el primer cas d’ús de bases de dades per controlar la població ens hauríem de remuntar a finals dels anys 60. Aleshores ja es van fer experiments que havien detectar en quins llocs es podrien produir disturbis. “Ara, però, gràcies a la proliferació de sensors, la policia aviat podrà predir i fins i tot avortar les protestes just en el moment en què són convocades”. Al final, la desobediència civil serà impracticable, conclou Morozov, que explica que el govern ucraïnès ha intentat intimidar els dissidents amb SMS als mòbils. Un ciutadà amb un historial transgressor no podrà sobreviure en segons quins entorns urbans. La cartografia digital permet detectar també allò que no volem veure. Morozov exposa un exemple esfereïdor. A San Francisco, les elits de Silicon Valley s’han plantejat fins i tot una app perversa, que permetria circular pels carrers de la ciutat sense haver-se de trobar en cap moment un homeless. Amb l’ajuda d’una google glass, connectada a una xarxa de censors, podríem estalviar-nos la desagradable topada amb algú que ens estengués la mà per demanar caritat. Morozov denuncia així una tecnologia orientada a la supressió de conflictes, que no deixa espai la manifestació del desordre o la dissidència. Els serveis secrets americans segueixen els facebooks dels adolescents de l’Aràbia Saudita amb l’esperança de detectar, mitjançant la gestió de grans quantitats de dades, quins joves tenen el perfil més perillós i així neutralitzar els futurs terroristes a temps. L’smart city s’ha plantejat com un marc inevitable, denuncia Morozov, que no demana pas tornar a l’edat analògica sinó canviar la lògica amb què ens estem rendint a les grans empreses TIC. Ara mateix l’agenda de les smart cities no fomenta l’obertura sinó el profit de grans empreses com Microsoft o Cisco, que sobre infrastructures TIC pagades amb diner públic instal·len els seus programes i capten dades que s’escapen al control dels ciutadans. En lloc de sucumbir a la lògica del benefici i l’eficència, els governs de les ciutats haurien de posar aquestes infraestructures al servei dels ciutadans. Morozov ha arribat a plantejar la necessitat de nacionalitzar facebook o google, empreses que han venut grans quantitats d’informació als serveis secrets americans, tal com ha denunciat Edward Snowden. Google o facebook han emmagatzemat grans quantitats d’informació que ens pertanyen a tots, i no seria un disbarat desprivatitzar-les, com es va fer en el seu moment amb l’aigua o la llum. Morozov lamenta que de resultes de tot això, la nostra imaginació política es va fent més estreta, en lloc d’obrir-se. El ciutadà s’ha de sentir responsable del que fa i viure d’acord amb uns valors compartits. Morozov posa l’exemple de la ciutat de Vancouver, una de les urbs amb més gossos per càpita on pràcticament no veus cap cagada pel carrer, perquè els ciutadans tenen el decòrum i la disciplina de recollir els excrements dels seus animals. “L’aproximació de Silicon Valley a aquest miracle seria col·locar sensors i crear una app que et donés incentius, punts i premis cada vegada que recollissis la caca del teu gos, i penalitzacions en cas de negligència. Per què? Doncs perquè a Silicon Valley les solucions consisteixen en vendre’t tecnologia”, deia Morozov fent una mica de caricatura. “Això suposa introduir incentius de mercat en àrees en què la gent es movia per convicció i civisme. Darrera d’aquest afany de deixar-se regular per la tecnologia, hi ha també la premissa que la nostra convivència es podria autoregular gràcies a la sincronia tecnològica, amb la mateixa ‘eficàcia’ amb què fins fa poc s’autoregulaven els mercats. Ja hem vist, però, on ens ha portat aquesta falsa il·lusió”. El risc no s’evita només amb prediccions fonamentades únicament en dades. La vida urbana ha de tenir marge pel desordre i la imaginació. L’smart city no es pot erigir sobre un imperatiu tecnològic, sinó en base a un projecte que hem de crear entre tots, pensant en el bé comú i no en el benefici de les grans empreses de Silicon Valley. En definitiva, com a ciutadans, no podem rendir-nos a la lògica amb què ens fan ballar els algoritmes d’un software predictiu. És urgent un canvi de mentalitat per tal d’introduir la dimensió política en totes aquestes transformacions que ens són presentades com a tecnològiques però que en realitat són polítiques i s’han d’integrar en l’acció ciutadana. DEBAT // Ciutat oberta (I). Conferència inaugural a càrrec d’Evgeny Morozov (VO En trad Ca) from CCCB on Vimeo. Et pots descarregar la revista Núvol dedicada a la Biennal Ciutat Oberta aquí. Biennal Ciutat Oberta Evgeny Morozov. CCCB Respon a esparver Cancel·la les respostes esparver el 30 gener 2014 a les 16:25 ha dit: Molt interessant i inteligent. D’aqui a uns anys potser ens esgarrifarem amb el que hem fet. Víctor Ranera el 31 gener 2014 a les 1:28 ha dit: El que aquí es resumeix és molt cert. Però quants no ho acabarem d’interioritzar i, per tant, canviarem els nostres costums i ideals digitals. El mateix Mozorov deia fa un any a La Contra de La Vanguardia (http://www.lavanguardia.com/lacontra/20130110/54360739901/la-contra-evgeny-morozov.html) que “creere que Twitter, Google, Amazon o Facebook són paradigma de la llibertat i la democràcia és d’una ingenuïtat temerària”. Retroenllaç: Morozov: afilant la crítica a Internet | SobrePantalles


Sánchez promet a les autonomies la gestió del 50% dels projectes europeus - Regió7 Sánchez promet a les autonomies la gestió del 50% dels projectes europeus Es destinaran 7.000 milions a educació i 4.350 milions a la rehabilitació sostenible, entre d'altres 26·10·20 | 20:28 El vicepresident de la Generalitat, Pere Aragonès, ahir a la conferència ep El president del Govern espa-nyol, Pedro Sánchez, va prometre ahir als presidents autonòmics que les comunitats executaran la meitat dels projectes finançats pel fons de recuperació europeu. Aragonès demana davant Von der Leyen celebrar un referèndum i tramitar els fons per combatre la covid Sánchez també va demanar a les comunitats el seu suport davant aquest nou estat d'alarma, que vol perllongar fins al maig, i durant el qual els presidents són les autoritats delegades en els seus respectius territoris. Ahir es va celebrar la Conferència de Presidents, que aquesta vegada va se telemàtica i va tenir la presència de la presidenta de la Comissió Europea, Ursula von der Leyen. I mentre Von der Leyen va demanar a les regions ser part activa de la transformació europea i Sánchez va apel·lar a la cogovernança per gestionar aquesta nova etapa, els presidents autonòmics van coincidir a reclamar objectivitat, transparència i criteris justos per a l'elecció dels projectes i el repartiment dels fons. Habitatge, educació, polítiques socials i medi ambient van ser algunes de les àrees citades per Sánchez sobre les quals les comunitats podran executar directament els projectes i programes que presentin, un cop siguin aprovats, segons els ha explicat Sánchez. També els va donar algunes xifres i va apuntar que es destinaran 7.000 milions a polítiques d'educació, 4.350 milions a la rehabilitació sostenible d'habitatges, 2.500 milions a polítiques mediambientals, 2.000 a l'«economia de les cures» o 600 milions per a digitalització de les administracions en comunitats i ajuntaments. També els va exposar el Pla Justícia 2030, que implica la creació de noves oficines de justícia en municipis i digitals. La ministra de Política Territorial, Carolina Darias, va subratllar en roda de premsa després de la conferència que l'èxit del pla de recuperació dependrà de la «qualitat» de les inversions i per això va apel·lar a la unitat i la cooperació de les comunitats autònomes, que són les que donaran vida a bona part dels projectes que financi el fons europeu. A més, va destacar que les comunitats tindran una «interlocució directa» amb Europa, perquè els tècnics de la Comissió Europea estaran en comunicació amb els consellers autonòmics que s'encarreguin a cada territori de la gestió dels fons. «Aquesta és la vostra oportunitat, aquesta és la manera com podem sortir d'aquesta crisi: inversió europea, reformes valentes i idees audaces per al futur de l'economia espanyola», va dir, per la seva banda, als presidents autonòmics Ursula von der Leyen. La presidenta de la Comissió va subratllar l'enorme esforç inversor que farà la UE per reactivar l'economia segons paràmetres ecològics, digitals i inclusius. I va subratllar la importància que les autoritats locals i autonòmiques s'hi involucrin des del primer moment i siguin capaces de proposar i dur a terme projectes innovadors que suposin una transformació i modernització de les ciutats i regions. Els criteris del repartiment El repartiment dels fons i els criteris que es tindran en compte va tornar a ser la qüestió sobre la qual més inquietuds van expressar els presidents autonòmics. Criteris «transparents i objectius» i per a projectes «viables i de futur» és el que va demanar, per exemple, el gallec Alberto Núñez Feijóo, després de recordar que la seva comunitat ja ha preparat un centenar de projectes que suposariena una mobilització de més de 9.400 milions d'euros. En la mateixa línia es va expressar el president andalús, Juanma Moreno, que espera que no hi hagi «discrecionalitat» per part de l'Executiu. L'envelliment o la despoblació van ser criteris reclamats per l'asturià Adrián Barbón, que va aprofitar la presència de Von der Leyen per traslladar-li la «urgent necessitat» d'establir un aranzel ambiental que protegeixi la producció siderúrgica davant «l'acer brut» procedent de tercers països. El lehendakari, Iñigo Urkullu, va celebrar la presència de la presidenta de la CE, perquè suposa en la seva opinió un reconeixement del «paper clau» de les autonomies en la sortida de la crisi. «Els estats membres són la porta d'entrada als fons Next Generation. Els governs autònoms som el pilot d'aquesta recuperació enganxada a la realitat territorial», va afirmar. El nombre d’afectats per ERTO creix el 42% el maig a la Catalunya central Els acomiadaments per ERO a Catalunya tornen a repuntar al maig fins als 1.755 afectats El nombre de llocs de treball a l’Anoia cau prop del 2% amb relació a abans de la pandèmia


gener | 2016 | Institut Montgrí Renovació a l’administració del centre. La Sra Yolanda Garcia, administrativa del centre els darrers cinc anys, plega des d’avui divendres 29 de gener de 2016 de treballar amb nosaltres i passarà al seu nou destí a l’Institut de Celrà. Al seu lloc s’incorporarà dilluns el Sr Quim Riubrugent qui juntament... Llegeix més» Ja hem fet el fòrum local de Treballs de Recerca 2016. Dimecres 27 de gener a l’auditori de Can Quintana, una selecció de set alumnes de 2n de batxillerat presentaven un resum dels seus treballs de recerca. Els alumnes i treballs que varem poder escoltar són: el de la Hanan Abdellaoui Boussatta, “LES CENT I UNA NITS.... Llegeix més» L’Institut participa en el projecte “Oceans”. Els alumnes del Pla Singular són el primer grup de l’Institut Montgrí a participar en el projecte internacional “Oceans“, creat per l’entitat S’Agulla de Blanes. “Oceans“ és un projecte telemàtic per a estudiants de secundària, amb l’objectiu de fer adonar als alumnes que el mar no... Llegeix més» Publicació del calendari de les proves de les matèries pendents. Els dies dimarts 26, dimecres 27 i dijous 28 de gener de 2016 a les 15,30 de la tarda, es faran les proves de recuperació de les matèries pendents. Reviseu amb atenció el calendari -hores i matèries- i no falteu a cap prova. La... Llegeix més» Sortida a la Tarraco romana dels alumnes de batxillerat. El dimecres 16 de desembre de 2015 els 33 alumnes de primer i segon de batxillerat que estudiem llatí vam anar d’excursió a Tarragona per a conèixer “in situ” les restes més importants de la Tarraco romana: Pedrera del Mèdol, Aqüeducte de les Ferreres, Muralles de Tarragona, Fòrum, Torre... Llegeix més» Gimcana de Nadal a 1r d’ESO Com ja és habitual, l’últim dia del 1r trimestre els alumnes de 4t d’ESO preparen una gimcana pels alumnes de 1r al centre de la vila. Aquests any la gimcana tenia 11 controls. A cadascun d’ells, els alumnes de 1r, repartits per grups i acompanyats de... Llegeix més» ESO 1, ESO 4, General 0


Subvencions per a la compra o instal·lació de materials de seguretat i mesures higièniques contra la Covid_19 – InfoSalt Subvencions per a la compra o instal·lació de materials de seguretat i mesures higièniques contra la Covid-19 Des del proper dia 16/2/2021 i fins el 15/03/2021 s’obrirà el període de presentació de sol·licituds per demanar la subvenció per a la compra i/o instal·lació de materials de seguretat i mesures higièniques relacionades amb la gestió i prevenció de la pandèmia causada per la Covid-19. Només seran subvencionables les despeses corrents per a la compra i instal·lació de material de seguretat i mesures higièniques necessàries per garantir la protecció individual davant la Covid-19 dins l’establiment on es desenvolupa l’activitat. La quantia de la subvenció correspondrà al 75% del cost de despesa que es justifiqui amb un import màxim a atorgar de 500 euros per sol·licitud. Només es podrà concedir una subvenció per sol·licitant. En aquest sentit, es tracta de despeses en: – Equips de protecció individual per als treballadors i mampares protectores. – Material de protecció (dispensadors de gel, papereres de tapa i pedal, etc). – Equipament per evitar al màxim el contacte (sensors, pantalles,etc). – Equips i sistemes digitals de pagament (codis QR, etc). – Altres mesures similars recomanades en els plans sectorials establerts. Seran despeses subvencionables totes aquelles que s’hagin produït des de la declaració de l’Estat d’Alarma i fins el 31 de desembre de 2020. Els beneficiaris d’aquesta subvenció són: – Establiments comercials individuals. – Establiments dedicats a la prestació de serveis. – Bars, restaurants i establiments d’allotjament en la modalitat de pensió i/o Bed & Breakfast – Establiments ubicats dins el Mercat Municipal Cobert – Acadèmies d’idiomes, dansa, música, art i centres de formació. No tenen la consideració de beneficiari els establiments que formin part d’un Centre Comercial o Recinte Comercial. Adjunt a aquest mateix correu trobareu les Bases Reguladores de la subvenció amb tota la informació relativa als beneficiaris, condicions i requisits de presentació de la sol·licitud. Preguem que llegiu atentament els documents adjunts i en cas de tenir qualsevol consulta/dubte podeu contactar-nos a través d’aquest mateix correu o bé trucant al 972 24 91 91 extensió 2301 – 2372 – 1247 – 1403 En cas tingueu consultes sobre la tramitació electrònica, podeu consultar-ho al telèfon de suport habilitat 972 23 65 76 / oac360@salt.cat (de dilluns a divendres de 8 a 20h).


El síndic major assisteix a la reunió de la Comissió de Coordinació Tribunal de Comptes-OCEX per a l’impuls de l’administració electrònica Palma, divendres 13 de maig de 2022 La reunió va tenir lloc a Madrid, a la seu del Tribunal de Comptes, i s’hi varen tractar assumptes sobre les eines informàtiques per a la remissió i la fiscalització de la contractació, i la gestió de les auditories. El síndic major va assistir el passat dilluns, dia 9 de maig, a les 11.30 hores, a la seu del Tribunal de Comptes, a la reunió de la Comissió de Coordinació Tribunal de Comptes-OCEX per a l’impuls de l’administració electrònica. A la reunió es varen compartir els progressos quant a les eines informàtiques per a la remissió i la fiscalització de la contractació i la gestió de les auditories, i es varen posar les bases per al seu cofinançament. Així, respecte de la Plataforma de remissió i fiscalització de la contractació, permetrà seleccionar els expedients de contractació i fer-ne una anàlisi estructurada, ja que, mitjançant aquesta Plataforma se cerca aconseguir que la fiscalització dels contractes sigui més eficaç i eficient mitjançant l’anàlisi de la informació que els òrgans externs de fiscalització reben a través de la Plataforma de Contractació del Sector Públic i de la Plataforma de Remissió de la Contractació del Sector Públic Local, amb les quals s’interconnectarà. Quant a la Plataforma de gestió d’auditories de les ICEX (FISCALICEX), ha de servir de suport per dur a terme fiscalitzacions que abastin tot el procés de gestió i tramitació, tot tenint en compte els requisits d’interoperabilitat i seguretat informàtica, i les necessitats de les institucions fiscalitzadores, entre les quals cal destacar la incorporació d’un mòdul per fer el seguiment de les recomanacions que es formulin en els informes de fiscalització. A més, cal tenir en compte que les institucions participants seran les que cofinancin el desenvolupament i el manteniment d’aquests projectes. Representants dels OCEX al Tribunal de Comptes


Detenen tres homes que acabaven de robar en una joieria de Cornellà de Llobregat Un dels lladres va agredir un vigilant i un mosso durant la fugida ACN Cornellà de Llobregat 21/07/2012 12:44 Els Mossos d'Esquadra van detenir dilluns passat els tres presumptes autors d'un robatori en una joieria de Cornellà de Llobregat. Els fets van tenir lloc a dos quarts de deu del matí, quan un home va alertar una patrulla dels Mossos d'Esquadra que havia vist com una persona sortia corrents d'una joieria propera al lloc on es trobaven, amb bosses a les mans. Segons després, els agents van veure com un home amb la descripció facilitada pel testimoni s'apropava ràpidament a un vehicle on hi havia dos ocupants. Mentre un dels agents va perseguir l'home, l'altre agent va conduir el vehicle policial just davant el turisme al qual s'adreçava per tal d'impedir que es donés a la fuga. Els presumptes autors, en veure que la policia els havia tallat el pas, van fugir corrents. Dos van començar a córrer, cadascú en direcció oposada, i l'altre, Carmelo L.P. de nacionalitat espanyola, 43 anys i veí de Cornellà, va ser aturat per un agent just en el moment que volia sortir del cotxe i va ser detingut per un delicte de robatori amb violència i intimidació. Al lloc hi va arribar una altra dotació policial que, en veure com fugien els presumptes autors, es van sumar al seu seguiment. Pocs metres després, un dels atracadors va ser aturat pels mossos després que clavés un cop de puny a un vigilant de la zona blava d'aparcament. Durant la detenció, el lladre, que va ser identificat com a Juan Alberto R, de nacionalitat argentina, 52 anys i veí de Cornellà de Llobregat, va agredir també un dels agents de policia. Per aquest motiu, se li imputen els delictes de lesions, atemptat a agents de l'autoritat, i robatori amb violència i intimidació. Minuts després, la dotació que seguia el tercer atracador va veure com aquest llençava la seva samarreta a una paperera i es ficava a l'interior del parc Can Mercader. Una dotació de paisà que es trobava fent tasques de seguretat ciutadana al parc va localitzar el presumpte autor del delicte. Els agents van confirmar que la descripció del tercer autor del robatori coincidia amb la persona que simulava fer esport al parc. Els agents van detenir el lladre, Victor Hugo O.O. de 30 anys, nacionalitat argentina i domicili desconegut. Els Mossos d'Esquadra van aconseguir recuperar tot el material sostret i, durant l'escorcoll als detinguts, van trobar la navalla que van fer servir durant l'atracament, una perruca i diverses samarretes per, presumptament, canviar-se de roba una vegada comés el delicte. Els presumptes autors van passar dimecres passat a disposició judicial i el jutge va decretar l'ingrés a presó de Victor Hugo O.O i de Juan Alberto R., i llibertat amb càrrecs per Carmelo L.P.


TRAMUNTANADES: de novembre 2015 Divendres passat a Calella van proclamar la ciutat de Figueres Capital de la Sardana 2017. Just quan es compliran 200 anys del naixement de Pep Ventura. I em fa il·lusió. Diuen els meus pares que amb prou feines caminava que ja vaig començar a puntejar sardanes. Herència, deien al poble, del meu avi Mariano, que n'era un gran ballador. El meu pare no en va heretar els aires, pel que es veu, però alguna cosa va arribar als néts. Jo no recordo l'avi ballant sardanes. Tampoc recordo els meus primers saltirons. Òbviament, la meva memòria no arriba tan enllà. Però sí que recordo com em posava de puntetes i m'empassava la vergonya perquè em fessin lloc a la rotllana a les ballades del dissabte de la plaça Catalunya. En aquella plaça amb flaire de mar, que els diumenges acollia el mercat, vaig créixer tot ballant sardanes els dissabtes d'estiu. I no devien ser pocs els turistes que se'n tornaven de les vacances a Roses amb una foto al rodet d'una nena que els havia cridat l'atenció puntejant enmig dels grans en aquelles rotllanes festives! El complement d'aquelles ballades d'estiu eren els cursets de sardanes de la SUF, cada divendres al vespre. El meu germà Alfons i jo hi anàvem cada setmana i les notes de la "Llevantina" i la "Maria de les trenes" ens van acompanyar uns quants anys, mentre en Jordi de la farmàcia ens animava a aprendre "la dansa més bella de totes les danses que es fan i es desfan". És clar que la insistència no és mai prou pòsit per fer que un ballador amb poca traça esdevingui un sardanista brillant. L'Alfons va desistir en l'intent... fins que es va convertir en trompetista i -qui hi havia de dir!- de cobla en cobla i de poble en poble les sardanes s'han convertit en la banda sonora de la seva vida. Aleshores el germà petit encara no ens podia acompanyar... massa petit per seguir les nostres aventures (les sardanes del divendres, els assajos a la coral rosinca dirigida per en Moisès Garriga, els dissabtes d'estiu a la plaça, els carrets de les llaminadures al carrer de davant, el cine dels grans i el cine dels petits, les havaneres a la platja de la Perola...). Però els anys van passar. Les meves companyes de fatigues i jo havíem tingut temps d'aprendre de mestres a les ballades d'estiu (en Bonaterra, en Gabriel, en Jordi... i tants altres que van tenir la paciència i la il·lusió d'ensenyar-nos a sentir i fer nostra la melodia de la sardana!). En Joan no va viure aquests estius de la meva infància. Ens portem vuit anys. No són molts, però són suficients. Tant se val. Un dia l'Alfons va començar a estudiar música. No en veníem pas de mena: un veí que teníem aleshores, el gran contrabaixista vilafantenc Josep Quer, va descobrir que aquell vailet, més aviat maldestre quan tocava de ballar, tenia una gran oïda musical. Sense músics a la genealogia, devia venir de la mare, que tot el dia refilava per casa i enyorava els anys que cantava a la coral d'aficionats del seu petit poble, a tocar de les Gavarres. Qui ho havia de dir! Pocs anys després en Joan va seguir les passes de l'Alfons i es va formar, també, a l'escola de música del Casino Menestral, on ara duc els meus fills... I de la música en va fer també ofici. I vet aquí que en Joan petit ja fa temps que se'ns va convertir en un Mestre (en el doble vessant d'ensenyant i compositor -de música de cobla, però no exclusivament-) amb un currículum ben llorejat. I vet aquí com els Vila Safont, en lloc de, simplement, repartir les sardanes, van decidir repartir-nos-les: la gran en balla, el mitjà en toca i el petit, les crea! Per molts anys! Crec que avui és de justícia presentar-vos el bloc del meu germà: I una obra seva: Per molts anys, Pare! Avui que el pare fa anys penso que massa sovint grans persones deixen, si més no, aparentment, poca empremta. Són persones que treballen pels altres sense voluntat de transcendir. Persones que s’han implicat en la feina i en l’entorn perquè, simplement, senten que és el que toca. I que ho fan amb totes les conseqüències: amb encerts i amb errors, però, amb vocació de servei. Tots en coneixem, de gent així. I, de més lluny o de més a prop, a vegades ens hi hem emmirallat. Els meus germans i jo tenim l’exemple del pare, un home de caràcter que ens va inculcar la cultura de l’esforç i que ens va ensenyar a tocar sempre de peus a terra en les nostres aspiracions. Potser alguns pensen que és una herència ben magra. S’equivoquen de ple: educar algú fent-li entendre i acceptar els orígens per poder aspirar a anar més enllà és ben digne i lloable. Donar a algú les eines per superar-se és un regal immens. Que bé quan algú és capaç d’ensenyar que tenir ambicions no ha de ser sinònim de ser egoista i que per sentir-se realitzat no cal trepitjar les aspiracions dels altres! Aquests petits grans aprenentatges són les grans ales que els nostres pares ens han donat per què siguem capaços de volar sols. El pare ens ha ensenyat que saber qui som, on som, i amb què podem comptar en cada moment és fonamental per fer camí amb pas ferm i per poder aixecar-nos quan ensopeguem. El pare sempre ha estat un home pragmàtic en el dia a dia; lluitador incansable, pendent de la família, sensible sota la cuirassa; bona persona, malgrat tot. Ha estat mestre (i ho és: oficis com aquest són per a tota la vida!). Potser, si no hagués nascut l’any 40, en la més crua postguerra, li hauria estat fàcil estudiar dret. Però els fills de famílies humils als anys 40 tenien poques opcions. Amb tot, va tirar endavant: mestre, topògraf, sindicalista, polític de base, membre d’agrupacions i entitats ben diverses, API titulat quan encara calia anar a Madrid per obtenir el títol, pagès per origen i paleta per afició. Home de petites ambicions. Torracollons sense mala fe, prou que ho sabem! A casa l’hem vist desviure’s per la feina, deixar-se la pell per l’escola. Me’n sento molt orgullosa quan recordo la meva infància: va estar al capdavant de l’escola Vicens Vives de Roses, la que va veure néixer (i batejar), i va apostar valentament per la immersió lingüística com a fórmula de cohesió quan amb prou feines ningú hi creia. També aleshores va lluitar com ningú perquè Roses tingués un institut. I es va implicar en l’esport extraescolar i en aquells festivals de la SUF que eren la millor demostració que una escola pública ha de ser una escola de tots i per a tots. A Figueres, quan va aterrar a aquella escola Pallach que tot just naixia en el laberint de les antigues Franceses, va seguir defensant la seva manera d’entendre l’ensenyament, sense tenir mai pèls a la llengua. I així va seguir fins que es va jubilar, després d’haver passat per l’INS Monturiol. Al pare l’hem vist cremar-se les celles per progressar. Tot un exemple. Tinc ben presents aquells viatges a Cervera quan estudiava Filosofia a la UNED! Però, sobretot, mai no ha oblidat la família. I per nosaltres ha lluitat, i lluita encara, fins a perdre-hi l’alè. Segurament la seva trajectòria no mereix un volum biogràfic en el prestatge de les grans personalitats de la comarca. Però sí que té dret a quatre ratlles en el cor de les moltes persones que l’han conegut i tractat. No és una persona fàcil d’obviar. Són centenars els alumnes, companys, coneguts, amics, famílies que poden donar fe del fet que persones com ell mai no es poden fer riques amb la seva feina ni solen ser coronades amb grans llorers, però, en canvi, tenen la sort de poder dormir amb la consciència ben tranquil·la perquè han sabut fer de l’honestedat i la coherència el seu far. Gràcies per això, pare, i PER MOLTS ANYS!


El català interessa Per Joan Martí i Castell, president de la Secció Filològica de l'IEC A l'abril d'enguany, per sant Jordi, fou presentada públicament a la societat la nova edició del Diccionari de la llengua catalana (DIEC2) de l'Institut d'Estudis Catalans (IEC). Sabíem que era molt esperada, especialment pels professionals de la llengua: professors, correctors, assessors, escriptors, etcètera; entre altres motius, per tal de verificar la magnitud dels canvis respecte a l'edició anterior, apareguda el 1995. Encara no han passat tres mesos des que sortí a la llum, i les informacions que diversos mitjans de comunicació aporten referents al rànquing de vendes són francament positives. La finalitat de qualsevol publicació acadèmica sobre la llengua catalana mai no ha estat ni serà comercial. L'IEC compleix el deure de servei social que té encomanat i que assumeix com a compromís prioritari en l'àmbit de les ciències i les humanitats. Establir la normativa de la llengua, actualitzar-la, divulgar-la són funcions capitals en benefici d'un idioma subordinat, menystingut, expressament minoritzat; i corresponen als objectius de l'IEC, en qui s'ha volgut dipositar la confiança de l'autoritat lingüística per a tots els territoris de llengua catalana. Això no obstant, no podem ni volem deixar de fer una reflexió sobre la bona acollida del DIEC2: la llengua interessa a la societat, més enllà de la reivindicació del respecte a la identitat. Que un diccionari normatiu hagi generat una expectativa tan estesa, que s'ha concretat en l'adquisició per part de tantes persones demostra inequívocament l'afecte, el respecte, la voluntat d'una competència adequada quant a l'ús de la llengua pròpia. És una prova fefaent que no solament se'n preconitza l'ús, sinó que, endemés, es té consciència que cal que sigui correcte, adequat. És símptoma també de la voluntat d'endinsar-se amb rigor en el cabal lèxic de l'idioma, per tal de conèixer-lo més profundament. En suma, és un signe evident de progrés en el procés de normalització lingüística. I encara hem d'afegir un altre aspecte relacionat amb la difusió tan majoritària i ràpida del DIEC2. L'IEC, en la voluntat de recórrer a les noves tecnologies com a auxiliars per a la tasca científica i la projecció internacional, decidí de posar la nova edició a disposició lliure dels usuaris, de manera que en disposen mitjançant Internet, pràcticament des del mateix moment en què aparegué en suport paper. La consulta electrònica ofereix unes possibilitats de cerca francament interessants i riques. Doncs bé, les dades que informen de l'accés al DIEC2 a través d'Internet són literalment espectaulars: superen el milió d'internautes en ben pocs dies! I, si se'm permet una consideració mercantilista però difícil d'obviar, cal que subratlli que aquesta alta quantitat de navegadors que manegen virtualment el DIEC2 no ha alterat el ritme comercial de les vendes. Fa goig de poder reportar aquestes consideracions quan estem submergits en una realitat sociolingüística que ens amenaça i que ens impedeix la normalitat. Perquè són una demostració objectiva, que no accepta pal·liatius, que la llengua catalana és considerada com qualsevol altra llengua de cultura important. Això és el que avui, des de l'IEC, volem palesar. No entrem aquí en la qualitat de l'obra, que òbviament hem intentat que sigui la millor possible; ens limitem a remarcar que la seva acceptació social l'entenem com un senyal saludable de normalitat que ens esperona a tirar endavant en favor de la investigació científica i la cultura catalanes. Per Dolors Lamarca, directora de la Biblioteca de Catalunya Cent anys de la vida d'una institució és un període de temps idoni per fer balanç de la seva trajectòria. La Biblioteca de Catalunya va formar-se el 1907, com a primera iniciativa de l'Institut d'Estudis Catalans, quan els seus vuit membres fundadors van decidir que la creació d'una biblioteca catalana havia d'ésser un objectiu prioritari de la nova corporació. Una bona biblioteca, tant patrimonial com de recerca, era una antiga ambició dels intel·lectuals catalans; ambició que es venia intentant –i frustrant– des del segle XIX. L'any 1907, amb l'impuls d'Enric Prat de la Riba com a president de la Diputació de Barcelona, es va fer realitat. L'empenta amb què l'Institut va impulsar la creació de la biblioteca nacional catalana només és comparable amb l'expectació que va crear en la societat culta, plenament immersa en el moviment noucentista, renovador, modernitzador i europeïtzador; en aquella societat àvida de llibres i revistes. En el temps que va de 1907 a 1914, amb un esforç més que destacable de les institucions catalanes, es van adquirir importants col·leccions per a la nova biblioteca. Valuosos manuscrits, biblioteques senceres, com la de Marià Aguiló o la de Jacint Verdaguer, portolans, incunables, mapes, edicions rares, arxius i col·leccions musicals van ingressar a la nova institució que va créixer ubicada a l'antic Palau de la Generalitat i emparada per la Diputació de Barcelona, la Mancomunitat de Catalunya i l'Ajuntament de la ciutat. Però tan importants com les compres van ser les donacions. Un nombre incomptable de persones va oferir desinteressadament a la Biblioteca les seves col·leccions, reunides amb anys de dedicació. Hi va haver mecenes i benefactors magnífics que van regalar a la Biblioteca extraordinaris tresors bibliogràfics –impossible no citar aquí Isidre Bonsoms– ; però sobretot hi va haver persones corrents que van oferir els llibres que tenien, en un intent de contribuir en la mesura de les seves forces al gran projecte cultural que significava la Biblioteca. Perquè aquesta, des dels inicis, va ser la seva biblioteca. No un centre creat a partir de col·leccions reials o format per incautacions revolucionàries i desamortitzacions, sinó un servei cultural públic adreçat als ciutadans i construït amb l'esforç de les institucions catalanes i el suport de la seva gent. Una biblioteca que va fer-se gran a partir de la participació de tots els estaments de la comunitat catalana. Quan la Biblioteca va obrir al gran públic el 1914, era ja un dels principals centres bibliogràfics del país, havia aplegat uns fons molt notables de caràcter patrimonial però, al mateix temps, mantenia intercanvis i subscripcions amb les revistes especialitzades més importants del món i rebia les publicacions més actuals en totes les branques de la ciència. Va ser la primera biblioteca de l'estat on es van poder consultar els llibres de referència lliurement i on es va oferir un ampli servei de préstec a domicili. Els canvis polítics van afectar la Biblioteca en la mesura que actuaven contra la llengua i la cultura catalanes. Així com les etapes d'autonomia la van protegir i afavorir especialment [la Mancomunitat (1914-1923) i la Generalitat (1931-1939)], les dictadures de Primo de Rivera primer, i la de Franco després, van voler desvirtuar-la com a centre d'avantguarda i com a santuari de la cultura pròpia. En aquells períodes desgraciats, la Biblioteca va viure, introvertida, els canvis i les penúries, convençuda que la seva essència es mantenia intacta en la riquesa dels seus fons documentals, que li donaven sentit; i va perdurar en tot moment la voluntat col·lectiva que aquella fos la biblioteca nacional de Catalunya. En els seus cent anys d'història, alguns personatges han destacat amb llum pròpia perquè van convertir la formació i la continuïtat de la Biblioteca en una missió gairebé vital. És aquesta una bona ocasió per recordar-los. El fundador , Prat de la Riba , que va creure en el projecte i el va impulsar amb fermesa. Jaume Massó i Torrents, que va aplicar els seus amplis coneixements bibliogràfics en la selecció dels fons i va marcar les línies essencials de la Biblioteca. Jordi Rubió, el mestre que va portar el timó de tot el sistema bibliotecari català durant 32 anys, sempre segur i eficaç en un camí ple d'obstacles. Josep Pijoan , que va posar la seva empenta prodigiosa en l'embranzida dels primers anys . Eugeni d'Ors , el gran ideador de la Xarxa de Biblioteques Populars. I finalment els equips de treballadors, bibliotecaris, auxiliars, tècnics, administratius i subalterns, que al llarg d'un segle han col·laborat a aixecar i mantenir un centre que, fins i tot en els moments més difícils, ha tingut ben present la seva missió en favor de la cultura catalana i universal. Gràcies a tots ells la Biblioteca de Catalunya és avui el principal centre del patrimoni documental i bibliogràfic català. La celebració del centenari és també una bona ocasió per conèixer millor la Biblioteca, els serveis que ha donat i els que ofereix avui, els fons i les col·leccions que guarda, i la seva capacitat d'obertura i de servei als ciutadans. Ubicada al cor del Raval, en el magnífic hospital gòtic, la Biblioteca ha entrat en el segle XXI sense perdre de vista el seu passat, però amb les mires posades en un futur canviant que vol liderar. La Biblioteca de Catalunya s'esforça en mantenir-se fidel als principis que li van donar vida el 1907; tal com es diu a la Memòria presentada en el moment de la creació Ha de ser "una gran Biblioteca proveïda de tots els records del passat i de totes les modernes meravelles de l'activitat contemporània», sense oblidar la consigna de ser accessible, oberta i útil a la societat que marquen el seu caràcter de biblioteca nacional. Per fer-la conèixer, per donar-li més visibilitat, entre altres actes, presentarem el setembre una exposició sobre la seva trajectòria, ara centenària, i en publicarem la història que va començar el 1907. Volem que la commemoració serveixi per apropar la Biblioteca a la societat catalana, cada cop més diversa i més complexa, amb noves necessitats culturals i nous interessos que s'han de detectar i satisfer. Aquest és el repte actual. Volem que el Centenari serveixi com a punt de referència per a les administracions catalanes. Han estat sempre el suport de la Biblioteca de Catalunya. Que facin d'aquest centenari un nou punt de partida; que es renovi l'empenta creadora. Que la biblioteca, aquesta biblioteca física pugui créixer en aquest antic hospital meravellós i que una nova biblioteca, la biblioteca digital de Catalunya, que ja ha nascut en el sí del Consorci que formem amb les biblioteques universitàries de Catalunya arribi a ser realment la biblioteca digital per a tot Catalunya, per a tots els ciutadans. És un projecte ambiciós. Audaç com els de Prat de la Riba. La traça ja és marcada; només cal seguir-la amb il·lusió, generositat i fermesa. Estem segurs que serà així. Col·laboracions de membres de l'IEC als mitjans de comunicació Patrimoni desplaçat, de Xavier Barral Avui, 10 de juliol de 2007 Aigua llençada, de Ramon Folch El Periódico de Catalunya, 8 de juliol de 2007 L'escola que necessitem, de Josep Maria Terricabras El Periódico de Catalunya, 4 de juliol de 2007 Genocidi, de Joan F. Mira El Temps, 3 de juliol de 2007 De client a consumidor, de Ramon Folch El Periódico de Catalunya, 1 de juliol de 2007 Un missatge d'Apol·lo, de Joan F. Mira Avui, 30 de juny de 2007 La asignatura fical pendiente, de Carles Gasòliba Expansión, 29 de juny de 2007 Madrid, 29 de Juny, de Joan F. Mira El País, 28 de juny de 2007 I ara els subtítols, doblatges i llengües a TV3? A prendre vent, home!, d'Isidor Marí Tribuna catalana, 27 de juny de 2007 El control de la consciència, de Josep Maria Terricabras El Periódico de Catalunya, 27 de juny de 2007 Vilaragut a Rodes, de Joan F. Mira El Temps, 26 de juny de 2007 Lavanguardia.cat?, de Josep Gifreu Entrevistes a membres i socis de les societats filials de l'IEC als mitjans de comunicació "A mi el que m'interesa és la literatura" Avui, 5 de juliol de 2007


La lluita contra la pobresa energètica: polítiques públiques i bones pràctiques a tota la UE - Alcaldes Inici PACTE DELS ALCALDES La lluita contra la pobresa energètica: polítiques públiques i bones pràctiques a... La lluita contra la pobresa energètica: polítiques públiques i bones pràctiques a tota la UE Com atenen les institucions europees i nacionals a les persones vulnerables? En què difereixen les concepcions del benestar, la pobresa i el suport social als països europeus? I quines estratègies hi ha per abordar alhora la pobresa energètica i els problemes de salut? El projecte WELLBASED, finançat per la UE, aborda aquestes qüestions en un informe sobre polítiques públiques i intervencions per reduir la pobresa energètica. Tindràs una idea de com s’estan dissenyant les polítiques i les mesures tant a nivell de la UE com nacional. A més, la publicació inclou exemples de l’ampli ventall d’intervencions en matèria de pobresa energètica, des d’un suport personalitzat a la llar (auditories energètiques, ajuts per a factures d’energia, instal·lacions i aparells...) fins a obligacions per a les empreses subministradores d’energia com les normes d’informació i transparència o La prohibició de la desconnexió d’energia durant l’hivern. Com implicar els consumidors pobres i vulnerables energèticament en la transició energètica? El grup de treball de Transició Justa de la Comissió Europea, liderat per Energy Cities en la preparació del Fòrum Ciutadans de l’Energia 2021, va resumir el seu treball en un informe públic que destaca la importància de permetre l’accés al consum i la producció de FER per als ciutadans vulnerables. Paral·lelament, les mesures d’eficiència energètica i, en particular, les onades massives de renovació són essencials per empoderar i treure els ciutadans de la pobresa energètica. Aquests ciutadans vulnerables han de poder participar en la transició energètica, la seva governança i aprofitar les seves oportunitats. Cal donar-los els mitjans per fer-ho, especialment a través de mesures d’educació energètica popular. Aquest informe també proposa una sèrie no exhaustiva de mesures innovadores com ara: crear un banc solar solidari, oferir pautes d’alfabetització i empoderament energètic, orientar l’habitatge social, fomentar el desenvolupament de FER en espais no utilitzats per beneficiar les comunitats vulnerables del voltant. Descarrega els dos informes en aquest enllaç. Article anteriorFutur d’Europa: el canvi climàtic és el repte més important per a la UE Article següentCastellbell i el Vilar potencia el fenomen natural únic de la posta de sol a través de la Roca Foradada de Montserrat


Iban Tey: "No aconseguir l'ascens de categoria és una espina clavada" Iban Tey: “No aconseguir l’ascens de categoria és una espina clavada” El ja extècnic del San Juan Atlético Montcada reflexiona sobre la seva etapa a la banqueta dels de Can Sant Joan Gerard Artigas s’incorpora a l’AE Prat de Segona Divisió B Rubén López ‘Turu’, nou entrenador del San Juan Atlético Montcada L’etapa d’Iban Tey a Can Sant Joan ha finalitzat. El tècnic barceloní ha posat punt final a la seva trajectòria com a entrenador del San Juan Atlético Montcada per motius personals. Una decisió que arriba després de dues temporades marcades per la pandèmia. En una conversa amb Temps Afegit, Tey reflexiona sobre la seva sortida i repassa tot el que ha estat el seu pas per Montcada i Reixac. Com es troba després d’anunciar la seva sortida? Esperava rebre tantes mostres d’afecte? És un sentiment agredolç. Per una banda, alegre perquè fem un pas que volíem donar en l’àmbit personal, però per l’altre és trist perquè deixes una família en aquest club i un projecte que em feia molt feliç en el meu dia a dia. Només puc estar agraït per totes les mostres d’afecte, mai saps com impactes en les persones que t’envolten i saber que les persones amb les quals he conviscut aquesta etapa han estat feliços fa que valgui la pena tot el temps i esforç realitzat. Com i per què es produeix el seu adéu? La meva família i jo canviem de residència. Hem buscat un lloc on creiem que tindrem millor qualitat de vida. Els tràmits els vam iniciar en el mes de setembre. Des d’aquest nou emplaçament, hi ha més de 60 km de distància fins a Montcada i Reixac amb peatge i havent de creuar Barcelona. És inviable poder continuar l’any vinent. Quina ha estat la reacció dels futbolistes en conèixer la seva marxa? Molt bonica. No estan contents amb la meva marxa, però m’han transmès la seva comprensió i estan agraïts pel temps que hem compartit. El grup humà és molt bo. Quan vaig arribar vam haver de fer un equip nou i teníem l’oportunitat de formar un grup de bones persones, més enllà d’excel·lents esportistes. Tinc clar que ho hem aconseguit. Dues temporades a Can Sant Joan i un projecte marcat per la pandèmia. Costa no pensar en el que podria haver estat competir sense la irrupció de virus, oi? És l’espina clavada. Una situació excepcional no ha permès deixar-nos veure fins a on haguéssim pogut arribar. El primer any es va aturar la competició en el nostre millor moment, quan estàvem amb Sant Pol barallant pel play-off amb una dinàmica molt positiva per part nostra. I aquest segon any vam aconseguir ajustar i reforçar certs perfils que sentíem que ens faltaven i tenia moltes esperances posades en assolir l’ascens. Aquesta recta final de campionat a Segona Catalana a la 2019-20 amb l’ascens de categoria a tocar, l’ambiciós projecte de la 2020-21, un club recuperant la seva aposta pels jugadors locals. Amb quin moment es queda del seu pas per Montcada i Reixac? Em quedo amb els derbis que vam guanyar. Aquell primer partit de lliga contra el CD Montcada guanyat amb una rematada brutal de Pablo Borges en el temps de descompte. La tornada a casa amb la grada plena també va ser molt oficial. A la vegada, recordo la victòria a Can Sant Joan contra el Racing Vallbona, en un dia molt especial per l’ambient, el respecte i la quantitat de persones que es van mobilitzar. Creu que el club podrà mantenir el bloc de jugadors tenint en compte la seva sortida i que a més molts es troben, actualment, competint en altres entitats? Espero i desitjo que sí. Crec que hi ha una base molt bona de jugadors del municipi i una bona barreja de veterania i joventut. M’encantaria que seguissin. Ells saben que és difícil estar tan bé com s’està en el San Juan Atlético Montcada. Quin missatge enviaria a l’afició, de la qual no ha pogut acomiadar-se en el camp? A l’afició li haig d’agrair la passió i el sentiment que reflecteixen en cada partit i que tenen per aquest equip. Ha estat increïble cada victòria celebrada amb ells. Valora trobar algun repte futbolístic proper a la seva nova ubicació o té decidit no entrenar durant la temporada vinent? Vull seguir progressant i sóc molt conscient que serà molt difícil. No conec cap entitat de la zona i entenc que ells a mi tampoc. Em sorprendria molt que l’any vinent tingui l’oportunitat d’entrar en un projecte sòlid i amb aspiracions com les que tenia a Montcada i Reixac. El temps dirà... Iban Tey deixa la banqueta del San Juan Atlético Montcada Toni Moreno: “Volem ser més regulars en aquest final de lliga”


Inici de les obres d’instal·lació de la planta fotovoltaica al centre sociosanitari de Santa Rita Ahir es va donar el tret d’inici de les obres d’instal·lació de la planta fotovoltaica del centre sociosanitari de Santa Rita a Ciutadella. Està previst que a la coberta de l’edifici s’instal·li una planta de 100kWp, que és el màxim que permet la llei estatal. El contracte per executar l’obra d’aquest projecte es va signar el passat 11 de juliol amb l’empresa Gamma Solutions. L’objectiu del projecte és instal·lar una planta fotovoltaica per a l’autoconsum connectada a la xarxa interior de l’edifici, així com també el manteniment preventiu i correctiu de la instal·lació durant els pròxims vuit anys. La instal·lació s’ubicarà a la coberta de l’edifici, el que suposa un repte pel fet que l’arquitectura de l’edifici obliga a organitzar la instal·lació fotovoltaica de manera estratègica al voltant de forats i volums que alteren la planimetria de la superfície de la coberta. El Consell Insular aposta per unes institucions més sostenibles, responsables, i tecnològiques compromeses amb el futur, la innovació i la preservació del medi ambient i la lluita contra el canvi climàtic. En aquest sentit, l'Agència Menorca Reserva de Biosfera, del Departament de Medi Ambient i Reserva de la Biosfera ha engegat el projecte d’incorporar instal·lacions fotovoltaiques per autoconsum connectades a xarxa de diversos edificis públics de la seva propietat. Entre aquests edificis es troben el geriàtric de Maó, que està a punt d’acabar les obres, el centre sociosanitari de Santa Rita, i Es Castellet de Sa Granja. Maó, 5 de setembre de 2017


L'Spar Girona presenta unes equipacions "innovadores" - Diari de Girona L'Spar Girona presenta unes equipacions "innovadores" La primera samarreta torna a barrejar el vermell i el negre, mentre que la segona és groga i vermella i es farà servir a Europa redacció platja d'aro 03.09.2020 | 16:01 L'Spar Girona ha presentat aquest migdia a Platja d'Aro les noves equipacions per a la present temporada, que s'estrenaran diumenge al Palau Blaugrana en la final de la Lliga Catalana femenina contra el Cadí (19.00). El president de l'Uni, Cayetano Pérez, ha destacat agraït el "suport fidel" dels patrocinadors i ha destacat que el seu objectiu és dur el bàsquet femení "a dalt de tot". "Aquesta temporada serà diferent, ens haurem d'adaptar al que vagi venint, però hem treballar per aconseguir que sigui el millor curs possible", ha afegit. Pérez creu que podrà haver-hi públic a Fontajau "sempre respectant les normes de seguretat" i seguint els protocols que ha pactat amb la Generalitat i l'Ajuntament. Aquesta temporada s'ha fet un disseny de les samarretes "més innovador" que continua jugant amb el groc i el vermell com en campanyes anteriors però que "potencia" la marca Uni, en paraules de Pérez. La primera equipació és vermella i negre, els dos colors del club. La segona és groga i vermella, que són els "colors de Catalunya, amb els quals ens identifiquem com a club i per això serà la nostra vestimenta a Europa". Durant l'acte han pres la paraula el vicepresident del Club Nàutic Port d'Aro, Rafael Arau Agustí; el president del club, Cayetano Pérez; Pau Jordà, director d'Espai Gironés; Sònia Casademont, cap de màrqueting d'Infoself; Sara Linares, directora de Wifiboo; Quim Ahumada, director de TC equipacions i Maurici Jiménez, alcalde de Platja d'Aro. «Respectant les normes, crec que podrà haver-hi espectadors a Fontajau». L'Eurolliga continua endavant.


L'Alt Comissionat pels Drets Humans de l'ONU nega que hagin dit res que apunti a una liberalització de la gestació subrogada 18/09/2018 - 15.40 Actualitzat 18/09/2018 - 19.46 Més de 130 entitats de tot España han adreçat una carta als ministeris d'Afers Exteriors, Igualtat i Sanitat, per alertar que dues agències de les Nacions Unides estarien promovent la pràctica dels ventres de lloguer en països en vies de desenvolupament, sobretot de l'Amèrica Llatina. Demanen que Espanya deixi de finançar aquestes dues agències, que són el Fons de Població i l'Alt Comissionat pels Drets Humans de l'ONU. Consideren que aquesta no és una pràctica altruista, i que al darrere hi ha només interessos econòmics. Núria González és membre Xarxa Estatal Contra els Ventres de Lloguer (RECAV): "Per descomptat no és anar a favor del dret de les dones, és aprofundir més en les desigualtats entre països rics i països pobres. És establir com a normal que les dones de països pobres hagin de parir per les dones de països rics o per les famílies de països rics, i això l'ONU no ho pot permetre. El que hem de fer és intentar fer polítiques, intentar fer inversions perquè aquestes persones tinguin una vida digna sense haver de vendre el seu cos, ni tot ni en part." En una carta adreçada als ministres d'Igualtat, Carmen Calvo, de Sanitat, María Luisa Carcedo, i d'Exteriors, Josep Borrell, la Xarxa Estatal Contra el Lloguer de Ventres, denuncia que el Fons de Població de les Nacions Unides i l'Alt Comissionat per als Drets Humans de l'ONU estan tractant d'influir en alguns governs i, en alguns casos, fins i tot, assessorant-los per legalitzar la gestació subrogada. Notícia relacionada: Detinguda una parella i una dona que hauria rebut 10.000 euros per fer de ventre de lloguer Les ONG critiquen que la xarxa de lloguer de ventres operi en països en desenvolupament fent servir les mateixes "tàctiques criminals" que les xarxes de tràfic d'essers humans i considerem que la legalització completa d'aquesta pràctica "obre les portes a l'explotació reproductiva de les dones.". Per això reclamen a tots els caps d'estat que es pronunciïn públicament a favor del dret de les dones i de la infància i a favor de la "prohibició global" del lloguer de ventres. Notícia relacionada: Portugal legalitza el ventre de lloguer per a dones estèrils També demanen als governs que prenguin les mesures necessàries per "perseguir i impedir" la gestació subrogada a escala internacional i nacional, a més d'exigir la il·legalització o clausura de tots els negocis de la indústria del lloguer i els seus anuncis publicitaris. Una de les dues agències que denuncia la Xarxa Estatal Contra el Lloguer de Ventres, l'OHCHR, assegura que no han s'ha manifestat a favor de la liberalització de la subrogació. "Només volem veure l'impacte en els drets humans de les diferents formes de regular-lo." Diu que tenen prevista una reunió d'experts, que es farà a Bangkok al novembre, organitzada conjuntament pel Fons de Població de les Nacions Unides i l'OMS, per discutir el tema "des de la perspectiva dels drets de les dones". "Els nostres esforços han de ser vistos com una part d'un debat més ampli sobre la subrogació i els drets humans." Assegura que no tenen un posicionament sobre la subrogació però que continuen "estudiant aquest tema complex des de diferents perspectives". La maternitat subrogada, s'ha de regular o prohibir?


Escapades enològiques per tancar les vacances - Blog - MoraBanc Life | 16.09.2016 El mes de setembre és un mes especial si parlem de vi i de cellers. Comença la verema, i en aquesta època de l’any les vinyes estan espectaculars. Amb aquestes premisses us proposo tres escapades enològiques properes per si voleu rematar les vacances tastant bons vins. XACOLÍ I PINXOS A GUIPÚSCOA D’acord que Guipúscoa no és una de les zones de vi més prestigioses però alguna cosa hi troba-reu, i si hi afegim que ho podem combinar amb una proposta gastronòmica espectacular, tenim un viatge més que recomanable. La meva proposta és que combineu la restauració i el turisme a Donosti, i que us apropeu a Getaria per descobrir el seu vi més famós, el xacolí. Per anar fins allà, us recomano millor anar per França. Allotjament: Dormiu a San Sebastian. Els hotels allà piquen. Si no teniu problemes de pressupost, sempre podeu anar al Maria Cristina o a l’Hotel de Londres. Més econòmic, a mi m’agrada l’Ezeiza a primera línia de la platja d’Ondarreta. El vi: El xacolí és un vi blanc, fresc amb un punt d’agulla. Se serveix en poca quantitat fent que trenqui la bombolla per beure-ho sense encantar-se. Per descobrir-ho heu d’anar cap a Getaria, un preciós poble de pescadors que, per cert, apareix a 8 apellidos vascos, i als seus turons hi trobareu les vinyes i els cellers. Us proposo que visiteu Txomin Etxaniz, fa un bon vi i al celler, si teniu sort, podreu tastar també anxoves. Ep, les millors que he menjat mai! El menjar: Entrant al que més us cridi l’atenció teniu molts números d’encertar. És menja bé a tot arreu! Però algunes recomanacions, per fer pinxos a Donosti el Txepetxa (anxoves), la Cuchara de San Telmo, o el Martínez al barri antic. Al barri de Gros heu de visitar el Bergara. A Getaria el restaurant més clàssic i reconegut és l’Elkano però en trobareu molts on us cuinaran un peix excel·lent a les brases que tenen fora dels locals. REVIURE ELS CLÀSSICS A LA RIOJA Si no hi heu estat, la Rioja és un clàssic que s’ha de conèixer. Una de les DO amb més tradició d’Espanya on ja fa molts anys van aterrar productors de vins francesos fugint de la fil·loxera. Avui aplega un munt de cellers i d’activitats relacionades amb l’enoturisme. Per anar fins allà és un cop de cotxe amb bona carretera. Allotjament: Teniu moltes opcions. Si teniu pressupost, el vostre hotel és el Marqués de Riscal, dissenyat pel Frank Gehry. Una passada. Si no, jo us recomano que busqueu hotel a Laguardia, poble bonic i cèntric des d’on iniciar les visites. El Villa de Laguardia pot ser una bona opció a l’estiu (piscina) i la Hospederia Los parajes a l’hivern. El vi: No us l’acabareu! Per una escapada curta us recomano 4 coses. Una curiositat. El celler-museu El Fabulista a Laguardia, veureu com es feia vi fa anys amb tines de fang i us captivaran les explicacions del responsable, un crack. A més podreu tastar el vi sense despalillar, fet amb les tiges. Un tipus de vi poc habitual. Dos cellers. Primer Ysios. Molt modern amb una de les catedrals del vi de la zona dissenyada per Calatrava. I després un de clàssic. Muga a Haro, un celler on tot es fa amb fusta i on encara tenen un mestre toneler propi. Un museu. A Briones hi trobareu el museu del vi Dinastia Vivanco. Un espai espectacular on podreu fer una passejada per la història del vi. També tenen un bon restaurant panoràmic. Si podeu, visiteu també el celler, és espectacular! El menjar: Bons restaurants n’hi ha molts on poder tastar els plats de cullera o les carns a la brasa amb llenya sarment. Si voleu dos excepcionals, teniu el Venta de Moncalvillo, una estrella Michelin, o el gran El Portal de Echaurren a Ezcaray amb dues estrelles. VINS I ESPIRITUALITAT AL PRIORAT L’any 1989 10 viticultors entre els que hi havia genis com Álvaro Palacios o René Barbier va apostar per una terra en decadència des de feia anys i on només es produïa vi a granel. Entre tots van fer un vi, el Clos Dofí. Aquest projecte coral va ser l’inici de la resurrecció del Priorat que avui és una reconeguda i apreciada DO que també us recomanem visitar. Arribeu en cotxe. La carretera no és la millor del món però tampoc està lluny. Un cop allà, terreny difícil i carreteres perfectes si “te gusta conducir”. Allotjament: Aquí només us dono una opció. Hostal Sport a Falset. Dirigit per gent apassionada pel vi i amb unes habitacions més que confortables, us assessoraran per fer les millors visites per la zona. Tenen restaurant, esmorzars de forquilla i una oferta de vins fantàstica. El vi: La major part dels cellers del Priorat són petits i s’apropen més a la cultura dels vins de garatge que als grans cellers d’altres zones. Per començar podeu fer cap a Gratallops on entre d’altres trobareu els cellers de dos dels pioners. L’Ermita no és visitable però Clos Mogador, sí. Una altra bona visita és la dels Cellers Scala Dei. Són una mica més grans, tenen una bona varietat de vins i, a més, a tocar hi teniu la Cartoixa que també val la pena veure. El menjar: Zona de menjar sense floritures. Carns a la brasa, guisats i cuina catalana. La diferència la marca el producte. A Gratallops podeu provar el Celler de Gratallops o Les Figueres. A Falset, a més de l’Hostal Sport hi teniu el Celler de l’Aspic. Etiquetes: Lifestyle Cultura Família Viatges i lleure


Qui som - Visió Solar Generant futur, renovant l’energia Més de 30 anys d'experiència en el sector energètic i empresarial avalen la nostra manera de fer. Som especialistes en l’execució d’instal·lacions de biomassa, de projectes d’autoconsum fotovoltaic, d’energia solar tèrmica i aerotèrmia amb més de 400 instal·lacions que avalen la nostra manera de fer. Promoure l’ús de les energies alternatives, l’eficiència i estalvi energètic per contribuir a la construcció d’un món més sostenible i respectuós amb el medi ambient és un dels pilars fonamentals de la nostra filosofia. Comptem amb un equip de tècnics i especialistes amb molts anys d’experiència en el sector energètic i empresarial; un equip humà que garanteix el compliment de les més estrictes normes de qualitat en les instal·lacions. Executem projectes per a Realitzem i dissenyem instal·lacions i projectes per a administracions públiques autonòmiques i locals, de diferent envergadura: centres esportius, escoles, piscines municipals, i altres edificacions. Executem projectes per a empreses de diferents sectors i àmbits, que tenen grans consums d’energia, com poden ser granges o indústria, o bé altres empreses que volen apostar per un canvi en el model energètic. Més enllà de la simple instal·lació: ens fem càrrec del projecte, de la instal·lació i del manteniment per tal d’assegurar-ne el màxim rendiment i eficiència. Servei Tècnic 365/7 Els 365 dies de l’any de 8h a 21h de la mà d’un equip humà format per tècnics que garanteixen el compliment de les més estrictes normes de qualitat. Estudis de viabilitat i assessorament en l’elecció del sistema més adequat cercant sempre el màxim nivell de rendiment, rendibilitat i optimització de la instal·lació.


La ministra d'Educació diu que només la meitat dels alumnes tornaran a classe si al setembre no hi ha vacuna Fernando Simón recomana que els nens estiguin molt vigilats tant a classe com al pati 3 min. Barcelona 05/05/2020 12:48 El ministeri d'Educació estudia amb les comunitats autònomes com organitzar la tornada a classe al setembre "guardant les mesures imprescindibles de seguretat sanitària" en cas que no hi pugui haver grups de més de 15 alumnes per aula. Segons fonts d'Educació a l'agència Efe, el ministeri ja prepara l'organització de la tornada a les aules. La notícia arriba després que la titular d'Educació, Isabel Celaá, afirmés en una entrevista a Heraldo de Aragón que "si no hi ha vacuna, les escoles tindran la meitat d'alumnat a les aules". Això voldria dir que alguns alumnes es quedarien a casa i seguirien l'ensenyament a distància. "Si no hi ha més remei, els centres hauran d'estar a la meitat de la seva capacitat. Això obliga que una part dels alumnes estaran treballant presencialment i l'altra part telemàticament", ha expressat Celaá. Segons diu, "si tots els nens tornen a la vegada no podrem salvaguardar la distància obligatòria". El dia exacte per tornar a classe el fixen les comunitats autònomes, sempre complint amb el fet que, com a mínim, els nens han d'anar 175 dies a classe. El departament d'Educació de Catalunya no ha concretat encara com serà aquesta desescalada. El govern espanyol preveu que, a partir del 25 de maig, la tornada a les aules sigui només per als menors de sis anys amb pares que treballin i no els puguin atendre, els estudiants de 4t d'ESO, 2n de batxillerat i 2n de formació professional, i també per als alumnes de primària i secundària amb necessitat de reforç. Simón alerta: els patis també cal vigilar-los La proposta que la tornada a l'escola es faci amb les aules a la meitat de l'aforament és "correcta", segons el director del Centre de Coordinació d'Emergències del Ministeri de Sanitat, Fernando Simón. En roda de premsa, ha recomanat que els nens estiguin vigilats mentre facin classe i també a l'hora del pati, per assegurar que mantinguin la distància social. "El que ens interessa és garantir que qualsevol grup manté les distàncies adequades. Mentre estiguin a classe segur que hi haurà algú que els vigili, i hem de garantir també que després al pati es manté", ha dit Simón. "A mi la proposta em sembla bé sempre que 15 nens estiguin en una classe habitualment pensada per 30 o 40. Si els posem en una classe que habitualment és per a 15 no solucionem el problema", ha afirmat, per deixar clar que la clau és mantenir en tot moment la distància de seguretat. Els sindicats no volen tornar fins al setembre Però els sindicats no volen tornar fins al setembre i demanen centrar-se ja en el curs que ve. Així, el sindicat CSIF ha rebutjat una tornada selectiva d'alguns alumnes, ha apostat per la tornada al setembre i ha demanat que es planifiqui ja amb plenes garanties "i evitant la improvisació". El sindicat de docents STES també ha rebutjat que només una petita part de l'alumnat torni a les aules aquest últim trimestre "durant només quatre setmanes" perquè suposa un "esforç organitzatiu i sanitari" molt gran. "Creiem que tota l'energia de l'administració hauria d'estar centrada en anar pensant la gestió del començament del curs següent", opina aquest sindicat. FAPA Mallorca reclama mesures de conciliació "reals i plurals" per als pares ANPE s'oposa al "retorn anticipat temerari" a les aules


Showing Tag: "emocions" (Show all posts) Posted by Ana Solanes on Wednesday, October 7, 2015, In : Salut Generalment s ́entén la malaltia com una entitat oposada a la salut. Un malalt es un ésser humà que pateix una malaltia, sigui conscient o no del seu estat. l ́efecte negatiu de la malaltia és conseqüència d ́una alteració o pèrdua de l ́harmonia d ́un sistema a qualsevol nivell. Segons l ́ OMS (Organització mundial de la salut) la malaltia es l ́alteració o desviació de l ́estat fisiològic en una o vàries parts del cos, per causes internes/externes en general conegudes; manifest... Com es relaciona la tristesa amb la depressió? Posted by Maria Monini on Monday, May 18, 2015, In : Psicologia La tristesa és una emoció bàsica, és a dir, que la capacitat per experimentar i mostrar tristesa està inscrita en els nostres gens. És universal, això es refereix al fet que tots els éssers humans l’experimentem, més enllà de la cultura a la què pertanyem. És adaptativa, perquè ens ajuda a aconseguir certes coses que necessitem, quan hem sofert una pèrdua. Com qualsevol altra emoció, ens informa sobre el fet que hem de prestar atenció a quelcom que ens està passant. Quan pa... Sabem dir No? Posted by Ana Solanes on Tuesday, March 10, 2015, In : Psicologia Per què diem Si quan volem dir No? Per què hi ha persones que no els costa dir No quan ho senten així i en canvi d ́altres son incapaces de donar un No per resposta? On està la diferencia entre les dues? Diuen que es qüestió d ́educació, altres diuen que depèn de la capacitat que tens per posar límits, d ́altes inclús creuen que es qüestió de caràcter. El fet d ́escoltar i fer cas a les teves necessitats a cada moment, donar-se temps per decidir, tenir la valentia de prioritzar le... Ens cal la música per tapar coses? Posted by Rosa Puertas Blanch on Friday, December 19, 2014, In : Psicologia Sabem que la Música ens apropa a la manera d'entendre el món i ens permet ampliar els nostres referents adoptant actituds flexibles, amb la comparació, el debat i la reflexió crítica. La repercussió que diferents fragments o composicions musicals poden tenir en les persones és demostrada a nivell psicològic així com a nivell d'algunes funcions físiques. En la música. com en qualsevol organisme vivent, i ha una activitat i un descans (so/silenci) encara que sigui la vibració d'un s... Canvi profund o muda de pell? Posted by Maria Monini, psicòloga i psicoterapeuta on Wednesday, November 5, 2014, In : Psicologia El canvi el conceptualitzo com a una presa de consciència, maximització i posta en marxa dels recursos interiors de la persona. Podem iniciar el canvi des de molts punts de partida diferents: la manera de pensar, la manera com sentim, la manera en què actuem, com ens relacionem, la definició que donem de nosaltres mateixos –com pensem i sentim al voltant de nosaltres mateixos- en el fons, tot està lligat, és la manifestació d’unes estructures tàcites, profundes i nuclears que són... Per què tendim a culpabilitzar els altres? Posted by Maria Ballester on Sunday, May 11, 2014, In : Psicologia Us proposo, com sempre, matisar i capgirar la pregunta per a què, en el camí del matís, ens anem trobant amb diverses qüestions que us proposo reflexionar. Voldria, pas a pas, anar del “per què tendim a culpabilitzar els altres?” al “per què no demanar que ells també es responsabilitzin?”. Crec que amb el primer que ens topem és amb el gran tema de la diferència entre culpa i responsabilitat. Culpa és un estat emocional que sorgeix de la percepció que hem fet alguna cosa inde... Acceptar o resignar-se, on és la diferència? Posted by Maria Ballester on Monday, January 13, 2014, In : Psicologia Acceptar el que ens passa, el que ens rodeja, no vol dir exactament resignar-se a les situacions, oi? Podria ser una qüestió de matís, però és prou interessant el que resulta de pensar-hi un mica. Voldria començar a plantejar la qüestió d’avui amb un conte: Un home passejava pel camp quan es va trobar un pastor. Per començar una conversa amb ell, el va saludar i li va preguntar: - "Quin temps creieu que tindrem avui, bon home?". I el pastor li va contestar: - "El temps que jo vull". Els imprevistos a la vida, com ens adaptem? Posted by Gemma Puig on Wednesday, December 11, 2013, In : Psicologia Comencem per explicar un imprevist, és allò que nosaltres entre els esquemes de resposta que tenim per aquesta situació no ens funciona i tenim que tirar d’altres eines per arribar a una solució. En aquest moment dins nostre podem tirar de l’intel.ligència, l’enginy, la creativitat, l’adaptació que serien unes eines molt positives per solventar aquesta situació de manera satisfactòria per tots els implicats, i seguir endavant. O d’una altra manera podem quedar-nos estancats en... Sabem expressar el que sentim? Posted by Gemma Puig on Tuesday, October 23, 2012, In : Psicologia A vegades pot resultar una feina feixuga, ja que no sabem ben bé el que sentim i si ho sabem no podem, o no sabem com expressar-ho. Aquí proposo un text per aquest interrogant La gente cree que ama y cree que piensa, pero no está muy convencida de la autenticidad de sus afectos ni de sus opiniones. La prueba está en la rapidez con que muchos cambian de opinión y de pareja... Los vínculos paternales y filiales se mantienen a veces por necesidad o por convencionalismo, pero falta verdadero ... Intel•ligència sexual i emocional (2) Posted by Montserrat Masvidal Bañeres on Monday, December 26, 2011, In : Salut Programa del 20/12/2011 Quan es parla d’intel·ligència emocional, segur que pensem amb les emocions: estar content, estar trist, o enrabiat, estar feliç o melancòlic. Però que passa quan aquestes emocions s’afegeixen a l’ intel•ligència?, doncs volem expressar que es fa referència al seu control, de la seva gestió, de saber el que ens estar passat en cada moment, des de el que sentim en la part mes interior del nostre ser i a com això es transmet en el nostre cos físic. O... Intel•ligència sexual i emocional Posted by Rafael Mollar on Wednesday, December 7, 2011, In : Salut Programa del 13/12/2011 Avui és el primer programa del mes de desembre i encetem nou tema. Concretament “Intel•ligència sexual i emocional”. Els temes proposats pel punt de l’interrogant ja ho tenen això, que són polivalents, amplis, polièdrics i, sovint, críptics. Aquestes qualitats no són una llosa, una tara, ben al contrari, els dóna una dimensió i un joc que permet tota mena d’interrogants, que al capdavall és per on va aquest programa. Dit això, aquest s’emporta la p... Sabem resoldre els dubtes que se’ns plantegen? Posted by Maria Assumpció Fàbregas on Monday, June 6, 2011, In : filosofia Ja fa uns quants dies que pel cap en ronda un dubte, com un núvol fosc impulsat per un vent que fa espirals. He de prendre una decisió i no sé què fer... I vinga a donar-li voltes: si, no, potser, vols dir...? Afago el tarot i pregunto. Les respostes que em dóna m’encaren indefugiblement contra mi mateixa, em parlen de pors i d’inseguretats. Què us pensàveu?..... Res de nou. Tot ja està dins meu. Només necessito veure-hi més clar. Necessito descobrir aquesta resposta amb lletres ... Salut i sexe? Posted by Alex Acero.- on Sunday, February 27, 2011, In : Salut La sexualitat és la qüestió mes important en qualsevol ésser viu del planeta, sense ella no existiríem. Sovint no som conscients de la quantitat de processos biològics dels nostres cossos que estan relacionats amb la sexualitat, com la producció d’hormones , que a banda de la seva funció sexual, son fonamentals pel bon funcionament d’altres òrgans. Disfuncions en aquestes hormones, sigui per causes sexuals o d’altres, tenen conseqüències en la nostre salut. De la mateixa maner... Davant d'un fet, quina és la meva percepció? Posted by Sergi Perez on Monday, January 17, 2011, In : Psicologia El tema d'avui m'evoca de manera quasi immediata una dita castellana que tots nosaltres hem fet servir o em pensat en més d'una ocasió. Nada es verdad ni es mentira, todo es del color del cristal con que se mira. I aquesta dita ens fa pensar que moltes vegades allò que veiem i percebem del nostre entorn més immediat pot no ser allò que nosaltres percebem. També que allò més immediat que per nosaltres vol dir una cosa, pel company que tenim al nostre costat pot voler dir una cosa totalm... Ens reprimim les emocions? Posted by Assum Fàbregas on Tuesday, October 5, 2010, In : Psicologia Tinc la sensació que la majoria contestem amb un sí a aquest enunciat. Un sí que pot ser condescendent, taxatiu, o fins i tot un sí tenyit de vergonya. Ens reprimim les emocions tant quan estem en compania dels altres, com també en solitud, potser per manca d’estratègies per gestionar-les. Definim emoció. Segons el llibre EMOCIONES: UNA GUÍA INTERNA de Leslie Greenberg, l’emoció és una combinació de sentiments corporals i pensaments. I afegeix: A més de les sensacions corporal...


ChaCha és més intel·ligent que Google? | Martech Zone ChaCha és més intel·ligent que Google? Diumenge, gener 24, 2010 Diumenge, gener 24, 2010 Douglas Karr Com molta gent, vaig subestimar el poder de ChaCha. Molta gent pensava que ChaCha ha estat un experiment boig. La gent ha fet broma sobre les guies ChaCha que només busquen coses a Google i hi responen. Treballar estretament amb Scott Jones i ChaCha ha estat trepidant, desafiant, divertit ... i gratificant. ChaCha està girant una cantonada ... i la gent comença a notar-se. El proper mes a ChaCha serà encara més emocionant que l’anterior ... això us ho prometo! El que ha acumulat ChaCha és una de les bases de dades de preguntes i respostes més ràpides i completes a Internet. Algunes preguntes s'han fet centenars o milers de vegades ... i ChaCha ja no ha de verificar la sol·licitud, simplement la pot proporcionar. Les xifres són bastant sorprenents ... més d’un milió de sol·licituds es responen al dia. Més de 4.5 milions de sol·licituds d’acudits de Chuck Norris sols! Tot i això, no tot és diversió ni jocs. ChaCha té respostes en temps real activades el que passa a Haití, com gran és l’univers, o respostes pràctiques com com treure xiclet dels cabells o l'adreça o número de telèfon d'una empresa. ChaCha.com continua creixent també en trànsit, no només a partir de sol·licituds directes, sinó també dels propis motors de cerca. Fins i tot Google s’ha adonat de les bones respostes de ChaCha: el creixement del motor de cerca continua augmentant. El lloc és ara el lloc web més gran de trànsit d'Indiana va superar molts estimats de les xarxes socials a Silicon Valley. Feu una pregunta a ChaCha i probablement obtindreu una bona resposta. Proveu-ho enviant un missatge de text al 242242 o trucant al 1-800-224-2242 (242242 deletrea ChaCha). O podeu provar un widget nou que he creat a la barra lateral. (Nota: encara hi ha algunes tasques de neteja que cal fer, com esbrinar per què a l'EI de vegades no li agrada!). Tot i que Google ha acumulat una base de dades ben indexada de on trobar respostes a Internet, ChaCha ha trobat les respostes. No és cap cosa fàcil. A mesura que la base de dades es fa més gran i el nombre d’usuaris del sistema creix, notareu que la qualitat de les respostes també creix. No és perfecte, però ChaCha és una eina que, si s’utilitza correctament, pot ser tot un recurs. ChaCha també té informació sobre les tendències (a l'esquerra hi ha un tauler que també he construït). Les tendències de Twitter és el que la gent parla, les tendències de Google és el que la gent intenta trobar ... i ChaCha té les preguntes exactes que es fan. Aquesta és una informació força valuosa, cosa que ChaCha també comença a adonar-se. Per descomptat, probablement va ser una cosa que Jones i Investors van entendre durant tot el temps. Divulgació completa: ChaCha és un dels meus clients clau. El comportament de compra ha canviat, les empreses no Jan 25, 2010 a 8: 54 AM Definitivament vaig subestimar Cha-Cha quan van començar. Tanmateix, dit això, tenen un camí per recórrer. Entenc que se'ls ha fet un gran nombre de preguntes de les quals simplement poden treure, però el problema que m'he trobat és que de vegades no és la resposta correcta i ja no és una conversa amb una persona real. Només et donen la que creuen que és la millor resposta tot i que no és el que has demanat. P: Si condueix més ràpid o més lentament, plou més el vostre parabrisa? A de ChaCha: conduir més ràpid augmentaria la velocitat de les gotes de pluja contra el vostre vehicle i tindria més força per eliminar la brutícia. No és exactament el que vaig demanar, i sembla que no manté cap context d'una conversa, així que les preguntes de seguiment d'aquesta no tenien cap context. Tot i així, estan fent una bona feina en general, només tenen feina per fer amb els seus algorismes i és possible que hagin de tornar-hi un toc humà. 25 de gener de 2010 a les 2:21 Gràcies pels comentaris Blake! ChaCha continua treballant amb Guides i reconeix que la interacció humana encara és necessària a l'equació. Sovint, els exemples que veig on ChaCha no ha proporcionat respostes de qualitat no són realment preguntes de qualitat. Sense ofendre't, és clar, però és realment una pregunta que li faries a ChaCha? O simplement observaries mentre conduïs. *NO SÉ* Li has fet la mateixa pregunta a Google? Veig resultats amb Com evitar un alce en una col·lisió! Almenys ChaCha estava a prop! Crec que el punt dolç de ChaCha són preguntes amb respostes finites que no podem trobar en un motor de cerca. 1 de febrer de 2010 a les 12:03 "Els números són força sorprenents? més d'un milió de peticions ateses al dia. Més de 4.5 milions de sol·licituds de broma de Chuck Norris!" 4.5 milions en total o són 4.5 milions d'1 milió per dia? 😉 2 de febrer de 2010 a les 10:14 Els 4.5 milions són tot el temps, és clar! 😛


Embolicant la troca: marc de fotografies de roba Es mostren els missatges amb l'etiqueta de comentaris marc de fotografies de roba. Mostrar tots els missatges Marc de fotografies de roba Enguany la meva mare va fer 60 anys i per celebrar l'entrada a una nova dècada, plena d'alegries esperem, li vaig fer un regal molt especial: un marc de fotografies de roba. No va ser gens fàcil i tot és inventat (i l'anava fent a mesura que m'anava inspirant!). Vol imitar el típic quilt de patchwork que es penja a la paret, però a la meva manera, és clar! El marc està pensat per poder-se rentar i per canviar les fotografies un cop es cansi de veure-les o en vulgui posar de més actuals. La tela marró del fons la vaig comprar al Tela Marinera i la resta són entre retalls del Handmade Festival de Barcelona i retalls que em sobraven d'altres projectes que havia fet anteriorment (segur que algunes les reconeixereu)! Espero que us agradi tant com li va agradar a la meva mare!! ;-) Etiquetes de comentaris: marc de fotografies de roba, photo frame quilt