José Luis Ábalos: «La dreta ha de desbloquejar perquè si no hi ha govern no hi ha pactes d'Estat» - Diari de Girona José Luis Ábalos: «La dreta ha de desbloquejar perquè si no hi ha govern no hi ha pactes d'Estat» L'home de confiança del líder socialista revela que el PSOE «mai» va confiar en tirar endavant la investidura de Pedro Sánchez amb el suport de Podem · Sempre hi va haver sobre la taula l'antecedent de 2016 i la «desconfiança», que va portar a transformar un possible govern de coalició en un «cogovern» alfons garcia 28.07.2019 | 23:08 José Luis Ábalos: «La dreta ha de desbloquejar perquè si no hi ha govern no hi ha pactes d'Estat» MAO Quan va saber que la investidura fracassaria? Mai vam confiar en tirar-la endavant. Amb els resultats electorals semblava possible, però hi havia elements per no confiar-hi, com els antecedents. Sempre hi ha hagut sobre de la taula el que va passar el 2016. Després, en veure l'actitud de Podem, sempre d'exigència... No hi va haver tan sols una idea de govern de coalició, el que hi havia era l'aspiració d'un cogovern amb dos caps. Vostès van tancar la porta al fet que Pablo Iglesias formés part d'aquest executiu. Fixi's: s'avança en el procés quan el president diu que no pot ser-hi el líder de Podem, perquè un govern amb dos caps seria un no viure. Però a partir d'aquí, l'estil és més de rebentar la negociació que d'avançar: contínues filtracions i desqualificació de les ofertes perquè diuen que són decoratives. A negociar hi van dues persones de confiança d'Iglesias que no traslladen amb rigor els temes. Aquest és el motiu de la nostra filtració d'última hora. Quan un vol arribar a un acord no filtra. Assumeixen el Govern i el PSOE algun error en tot aquest procés? Van trigar massa a negociar un programa i una estructura? Era complicat, perquè vam tenir al mig unes eleccions municipals i autonòmiques, i les negociacions en aquests àmbits. I després, perquè el plantejament era molt diferent: el nostre era d'un govern en solitari i el d'ells, un cogovern. Qui es va moure va ser el PSOE, que va passar a proposar un govern de cooperació, després un amb participació d'independents i, finalment, una coalició. El president va cedir al final sobre els noms i després es va cedir sobre les àrees. Pablo Echenique deia que eren departaments buits... Doncs a mi em treien Habitatge de Foment, amb la polèmica que he tingut. Per què tant d'interès llavors en el decret sobre el lloguer? És absurd. Miri, se'ls va oferir en principi (després, ja no) un Ministeri de Cooperació Exterior i Immigració. El braç fort de la política exterior, el que té recursos, i una política d'Estat com la d'estrangeria són decoratius? Agricultura ho és? Què va passar amb l'assumpte de la vicepresidència? Ells volien una vicepresidència molt peronista, amb els nens de 0 a 3 anys, els dependents i els ancians, i vam decidir que assumissin complet el ministeri d'Afers Socials actual. Però és igual, quan aconseguien alguna cosa ho reobrien. És una falta de visió i perspectiva històrica, perquè no importa el que portes, sinó on ets, que entris al Consell de Ministres, perquè això vol dir que opines de tots els temes. No han valorat el que representava que una formació a l'esquerra del PSOE entrés per primera vegada en un govern des de la II República, que en quatre anys poguessin passar de les assemblees als carrers a l'executiu. Està descartat reprendre la negociació amb Podem? Això està relacionat amb la maduresa. Quan un és un nen, el factor temps no existeix, sempre és il·limitat, però a la vida cal entendre que hi ha un temps per a tot i el del Govern era aquest. I ja ha passat? No l'han aprofitat. Quina ha estat la clau? No hi ha hagut debat sobre el programa, quelcom bàsic per governar, juntament amb una mínima confiança. Sempre hi ha hagut desconfiança. La seva idea bàsica per estar al Govern era que no confiaven en nosaltres. Pablo Iglesias ha estat fent xantatge tota l'estona. En un moment d'ofensiva de la dreta, ha estat jugant amb els temps i amb si al setembre doblegarà el braç al PSOE. Pot haver-hi alguna cosa al setembre? Al setembre tot és molt complicat. És un nou curs, un altre ànim, la diada, els judicis del Procés, el Brexit... El que deia Gabriel Rufián. Indica a quin nivell hem arribat. Reconeix que no estaran en condicions d'abstenir-se al setembre. Ara sí, perquè preferien que la sentència del Procés la gestioni un govern d'aquesta naturalesa que no un de la dreta o que sigui un element de campanya. Dirigents de Podem afirmen que la situació es pot reorientar. Monedero diu que ha estat com una broma i que tornem a negociar acceptant l'última oferta. Al final, el que queda de tota aquesta diferència són les formes i les actituds: la desconfiança. Tot això fa impossible un govern de coalició. Els ponts, per tant, estan trencats?. És evident que s'ha assajat un govern de coalició i ha fallat l'elemental: la confiança. I en què pensa Pedro Sánchez ara quan parla d'explorar noves possibilitats? Ha d'oferir alguna cosa a la resta de grups per aconseguir alguna cosa si el tornen a proposar de candidat, perquè la candidatura està esgotada Qualsevol solució és millor que repetir eleccions? Qualsevol solució què és? Una gran coalició a l'estil alemany. A la patronal la sedueix. La dreta s'ha permès amb certa frivolitat quedar-se al marge de la responsabilitat. Ells volien que pactéssim amb Podem per mantenir el seu relat de govern radical. Ara els toca el torn a ells. Ja no tenen aquesta excusa. La pilota està a la teulada de la dreta llavors? Sí, perquè estem en un problema de governabilitat. Si no hi ha govern, no hi ha pactes d'Estat ni hi ha res. El que procedeix ara és desbloquejar. Han de fer el que va fer el PSOE el 2016? Llavors un òrgan del que jo formava part va decidir que era necessari abstenir-se i jo ho vaig acatar encara que no hi estava d'acord. No ho vam fer pel PP, ho vam fer per desbloquejar i no aprofitar-nos de la limitació d'un procediment de fa 40 anys. Ara estem en el mateix cas. Canviaria alguna cosa després d'unes eleccions, si n'hi ha? No. Per això el president va dir que el primer acord seria canviar la forma d'investidura. Als petits els treu la possibilitat de trencar el tauler. Anar a eleccions fins que algú s'imposi és una perversió. Però és el problema de la política a Espanya, que ha d'haver-hi algú que guanyi i un altre que perdi. Mentre Iglesias pensi que cada vegada que el PSOE guanya, perd Podem i a l'inrevés, no pot funcionar. En els acords tots guanyen. I ell llança l'última oferta perquè vol deixar clar que ha guanyat. És una forma també d'estar sempre en campanya, de cap manera preelectoral. Miri, és possible que no governem sense Podem, però el PSOE ja ha governat sol i enlloc està escrit que no ho torni a fer. El que sí és clar és que Podem mai governarà si no és de la mà del PSOE. Aquesta era la seva oportunitat, però m'he adonat que són d'una cultura política incapaç de vendre l'èxit. No és qüestió també de personalismes, perquè l'esquerra sí que ha pactat a la Comunitat Valenciana, per exemple? Evidentment les persones compten molt en organitzacions tan personalistes com Podem o Ciutadans. Cs és Albert Rivera avui per avui i Podem és Pablo Iglesias. Insisteixo en el cas valencià... Les exigències no són les mateixes, ja que ho diu. La vicepresidència del Consell que té Podem no és decorativa? I el Ministeri de Ciència o el d'Agricultura, sí? A més, una comunitat autònoma no és l'Estat; no té exèrcit, ni política exterior, ni CNI. No té res a veure. I el nostre acord era sobre la base de no tenir majoria. A la Comunitat Valenciana l'esquerra si la té i les contradiccions entre els socis és més fàcil resoldre-les perquè tens el suport parlamentari. L'esquerra compleix al final la màxima històrica que és incapaç d'entendre's. És la part lamentable: regalar l'espectacle a la dreta en viu i en directe, però es va visualitzar que la possibilitat tenia poc recorregut per la desconfiança i el recel. Amb sinceritat màxima, veu possible evitar la repetició d'eleccions? Estem obligats a impedir-les, perquè és tant com no acceptar el resultat de les urnes i perquè podem estar en una situació molt semblant.


Detingudes 57 persones per extorsionar a usuaris de web de serveis sexuals El seu modus operandi consistia en inserir anuncis falsos en pàgines de contactes sexuals i demanar diners a les víctimes Actualitzada 21/03/2021 a les 12:08 La Policia Nacional ha detingut a 57 persones que, a través d'una aplicació de missatgeria i mitjançant trucades telefòniques, extorquien presumptament a usuaris de pàgines webs de serveis sexuals. A aquest grup criminal se li imputen un total de 243 delictes d'amenaces condicionals amb ànim de lucre, segons ha informat la Policia, que destaca que sol·licitaven a les seves víctimes quantitats que oscil·laven entre els 100 i els 80.000 euros, arribant a obtenir prop de 650.000 euros amb les seves activitats il·lícites. Aquesta organització operava en tot el territori nacional, encara que els seus màxims responsables es trobaven a Madrid, Màlaga i València i el seu modus operandi consistia a inserir anuncis falsos en pàgines webs de contactes sexuals. Les víctimes contactaven a través d'una aplicació de missatgeria instantània i, passat uns dies, el supòsit responsable de la casa de cites tornava a contactar amb els usuaris, als quals recriminava que no haguessin acudit a la cita amb les noies i els exigia els diners pel temps perdut. Mitjançant intimidacions i amenaces, les víctimes pagaven els diners que se'ls exigia creient que, amb això, posarien fi a la situació. Tanmateix, posteriorment tornaven a rebre amenaces amb l'objectiu que paguessin més diners, procés que es repetia fins que, finalment, els usuaris interposaven una denúncia i ignoraven les crides i els missatges. L'operació s'ha dut a terme en tres fases a causa del volum de persones implicades. En la primera d'elles es va detenir als principals integrants del grup criminal, encarregats de l'adreça i execució de les extorsions, als qui se'ls van intervenir els mitjans electrònics i tecnològics que utilitzaven per a la comissió del delicte. Posteriorment, dins d'aquesta mateixa fase, es va procedir a la detenció dels col·laboradors més actius, responsables de les tasques de localització i captació de cobradors de diners, coneguts com a «mules», encarregats de la recepció dels diners de les extorsions. Durant una segona fase, els agents van detenir a la pràctica totalitat dels receptors dels diners, resultant que algun d'ells havia estat víctima del grup i amenaçat per a col·laborar amb els seus integrants. En una tercera i última fase, es va completar el desenvolupament de l'operació, practicant-se les últimes detencions i imputacions. Les declaracions dels implicats han permès descobrir el ferri control que exercien els responsables del grup sobre els integrants dels altres graons de la trama. No dubtaven a intimidar-los si resultava necessari per a obtenir diners. Alguns dels detinguts tenien antecedents per fets similars i els principals responsables són persones d'origen africà i de la República Dominicana. La resta eren, en la seva majoria, espanyols residents a la província de València, on es va dur a terme la major part de les detencions seguida de les ciutats de Madrid i Màlaga. En els registres domiciliaris efectuats durant la recerca se'ls ha intervingut material informàtic i de telefonia, la qual cosa ha servit per a esclarir més fets. L'anàlisi dels dispositius electrònics intervinguts va permetre als agents la identificació de nombroses víctimes, amb els qui es va contactar perquè denunciessin els fets i per a informar-los de la detenció d'aquestes persones. Comenta el contingut : Detingudes 57 persones per extorsionar a usuaris de web de serveis sexuals


Les exposicions del festival es poden veure del 23 de febrer al 18 de març Joan Colom exposa «Els nens del Raval». REDACCIÓ | IGUALADA La vida i la mort són dues cares d'una mateixa moneda que la sisena edició del festival de fotografia FineArt d'Igualada posa al davant de l'espectador amb un conjunt de treballs que es poden veure des d'aquest 23 de febrer fins a mitjan mes de març. La misèria i la rancúnia de la guerra, la lluita contra el càncer, el risc d'informar d'allò que vol romandre ocult i la melangia per l'absència d'una persona estimada són quatre dels múltiples rostres que exemplifiquen la fina línia entre la plenitud i la desaparició. El certamen, però, també presenta moltes altres propostes, fins a 45, en 24 espais de la capital de l'Anoia. La dona de Manuel Vilariño (A Coruña, 1952) dormia en un matalàs de pèl de cavall fins que se la va endur una malaltia. El sentiment de dolor i melanconia que va atrapar el Premi Nacional de Fotografia del 2007 es va reflectir en un treball que pren el nom de l'èquid –Seda de caballo– i que serà un dels hits del FineArt, al Museu de la Pell. Un conjunt d'imatges de gran format que colpeix per la càrrega poètica i el simbolisme que emergeix de la natura i les formes animals. El FineArt tindrà altres focus de gran interès, com l'exposició que ret homenatge als 25 anys de trajectòria de Sandra Balsells (Barcelona, 1966), una fotoperiodista de prestigi que va assolir notorietat pels treballs dels Balcans en guerra però que també ha trepitjat altres conflictes, com el que enfronta Israel i Palestina, la crisi sanitària d'Haití i el col·lapse migratori que pateix Lampedusa. «Es podran veure fotografies inèdites» d'aquesta autora, explica Ramon Muntané, director del certamen i membre de l'Agrupació Fotogràfica d'Igualada que organitza el festival amb l'Ajuntament. «No només de Iugoslàvia i altres zones en guerra, sinó també de temes com les curses de cavalls d'Ascot», afegeix. El fotoperiodisme també s'exhibirà a Igualada a través de l'impactant treball de Jordi Camí (Sant Cugat, 1955) sobre el contraban i la misèria que es viuen a la frontera de Ceuta i Melilla. I amb la mirada personal de Quim Farrero (Barcelona, 1964) a la Bòsnia que intenta deixar enrera la guerra. O amb l'Expoli de Judith Prat (Altorrico, 1973), que posa l'accent en la violència que pateixen els més febles allà on abunden els minerals més valuosos. Sense deixar de fer esment del reportatge de Roger Grasas (Barcelona, 1970) sobre l'actualitat dels escenaris bíblics de Terra Santa i el de Marc Javierre-Kohan (Barcelona, 1973) al voltant de les fires d'armament. Un altre nom imprescindible del 6è FineArt és el de Joan Colom, un dels grans retratistes de la Barcelona dels anys 50 i 60 que el 2012 va donar 9000 negatius i 9000 còpies en paper al Museu Nacional d'Art de Catalunya. Mort el 3 de setembre passat, serà a Igualada gràcies al treball que va dedicar als nens que habitaven el Raval dels anys grisos del franquisme. En clau igualadina és d'obligada visita l'exposició Fotoperiodisme a la reraguarda (1936-1939), que mostra diversos treballs de Rafael Vilarrubias, que va néixer el 1905 a la ciutat i va morir el 1953 a Banyoles. «Durant la guerra, va col·laborar amb les Notas gráficas de La Vanguardia», apunta Muntané. Teresa Closas, Carles Ramos, Rubén Lucía, Jordi Camins i l'Escola Gaspar Camps són les altres aportacions locals a un festival d'entrada gratuïta en tots els seus escenaris. Aquesta és una selecció de 10 exposicions recomanades del Fine Art 2018 Koen Suidgeest - Costures a flor de pell Horari: de dimarts a dijous, de 18.30 a 20.30 h; divendres, de 18 a 21 h; dissabte i diumenge, d'11 a 14 i de 17 a 21 h. Tema: El càncer de mama deixa cicatrius a la pell i a l'ànima. Dones que l'han patit posen per al fotògraf. Judith Prat - Expoli Horari: de dimarts a divendres, de 10 a 14 h i de 16 a 21 h; dissabte, d'11 a 21 h; diumenge, d'11 a 14 i de 17 a 21 h. Tema: El Congo i Nigèria pateixen la violència de la guerra originada en part per la cobdícia de les matèries primeres. Jordi Camí - Esclaus del contraban Tema: La frontera de Ceuta i Melilla és territori de comerç il·legal, autoritats que fan els ulls grossos i molta misèria. Quim Farrero - Don't forget'93 Tema: El record de la guerra encara és molt present a Bòsnia. Farrero crea un itinerari personal a través de la imatge. Sandra Balcells - Batecs de llum Tema: Un quart de segle de trajectòria d'una fotoperiodista que ha recorregut grans drames, com els Balcans i Haití. Marta Fàbregas i Marc Vidal - Trobades en una cadira Tema: Una cadira és el nexe comú dels retrats que els autors van fer entre 2004 i 2017 a gent del món cultural. Xavi Bou - Ornitografies Tema: El vol de dotzenes d'ocells alhora, en capes superposades, genera imatges artístiques i científiques. Joan Colom - Els nens del Raval Lloc: Sala Municipal d'Exposicions Horari: de dimarts a dijous, de 18.30 a 20.30 h; divendres, de 18 a 21 h; dissabte i diumenge, 11 a 14 h i de 17 a 21 h. Tema: Del fons del Museu Nacional d'Art de Catalunya emergeixen imatges dels nens del Raval barceloní. Manuel Vilariño - Seda de caballo Tema: Melanconia i mort són dos sentiments que Vilariño plasma fotografiant els paisatges i els animals. Gilbert Garcin - Un món de somni Tema: El fotomuntatge i la pròpia figura són els elements d'un treball que Garcin va iniciar en jubilar-se.


Un miler d'estudiants protesten a Barcelona contra la privatització de l'educació La manifestació, que demana la dimissió de Wert i Rigau, s'emmarca en la vaga de 72 hores convocada a tot l'Estat. El ministre espanyol assegura que el seguiment de la mobilització "està sent escàs" 3 min. Barcelona 22/10/2014 13:30 651x366 Imatge de la manifestació d'estudiants convocada aquest dimecres a Barcelona / ARA Imatge de la manifestació d'estudiants convocada aquest dimecres a Barcelona / ARA 651x366 Arrencada de la manifestació d'estudiants convocada aquest dijous a Barcelona / ARA Arrencada de la manifestació d'estudiants convocada aquest dijous a Barcelona / ARA Al voltant d'un miler d'estudiants s'han manifestat aquest dimecres al migdia pel centre de Barcelona en contra de la privatització de l'educació. Convocada pel Sindicat d'Estudiants a Catalunya, la protesta s'emmarca a la vaga de 72 hores que, aprofitant l'inici del curs escolar, va començar ahir a nivell estatal per denunciar els atacs contra l'educació pública. Darrera de dues pancartes en què es podien llegir diverses consignes com "Tombem el govern dels rics", "Rajoy dimissió", "Ni CiU ni PP", "No a la privatització de l'educació" o "CiU mai ens deixarà decidir res", alumnes universitaris, de batxillerat, ESO i FP han marxat des de la plaça universitat fins la plaça Sant Jaume. "Estem farts dels atacs a l'educació del PP, amb el seu nou atac del decret d'universitats i el plantejament de canviar les beques per hipoteques. I a Catalunya també estem dels atacs que CiU contra l'educació pública", explica Borja Latorre, el portaveu del Sindicat d'Estudiants a Catalunya. És per això que els estudiants han exigit la dimissió del ministre d'Educació, José Ignacio Wert, i la consellera d'Ensenyament, Irene Rigau. Latorre ha carregat durament contra la Llei Orgànica de la Millora de la Qualitat Educativa (Lomce) i la Llei d'Educació de Catalunya (LEC): "Ambdues lleis van amb la mateixa línia privatitzadora, volen recuperar la religió i eliminar la democràcia als centres. No estem disposats a acceptar-ho". "I CiU vol que ens mengem la Locme amb pa amb tomàquet", ha afegit. Wert: "El seguiment de la vaga està sent escàs" Tot i que la jornada d'ahir va tenir poca incidència a les universitats catalanes, el portaveu ha assegurat que el seguiment de la vaga està sent de més del 90% gràcies al suport de molts pares, mares i professors. "És una nova demostració i un toc d'atenció a aquells que pensaven que no teníem força". El ministre Wert, en canvi, ha volgut minimitzar la vaga d'aquest dimecres. En declaracions als periodistes als passadissos del Congrés, ha assenyalat que el seguiment "està sent molt escàs". Ha subratllat, però, les dificultats que tenen les comunitats autònomes per valorar el seguiment perquè en aquest cas no estan en vaga els professors, que és normalment el varem que fan servir. Seguiment a part, des del Sindicat retreuen a CCOO, el sindicat de mestres USTEC-STEs i la FAPAC (Federació d'Associacions de Mares i Pares d'Alumnes de Catalunya) que considerin que "no és el moment" de fer ni una vaga "ni tan sols una manifestació". "Crec que haurien de donar explicacions", considera Latorre. Així, enlloc de la manifestació unitària prevista per a aquest dijous, s'ha convocat una roda de premsa aquest dijous a les 10 hores al local del Sindicat d'Estudiants (C/Reina Amàlia 6) per fer balanç de la vaga i "discutir com continuar la lluita" contra la privatització de l'educació. La vaga tampoc ha comptat amb el suport del Sindicat d'Estudiants dels Països Catalans (SEPC), que l'ha rebutjat per ser una proposta ''centralista'', que no té en compte les lluites de cada sindicat nacional. Poca incidència de la vaga d'estudiants a les universitats catalanes


D'acord amb la Resolució de la consellera d’Hisenda i Administracions Públiques de 7 de gener de 2019 per la qual s’estableix l’actualització de les bases, els tipus de gravamen i les quotes tributàries de les taxes de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears per a l’any 2019, la taxa per expedició de certificats és de 6,81 € i s'ha d'abonar a través de l'Agència Tributària de les Illes Balears. - Sol·licitud de nota simple informativa. La part interessada ha d'indicar a la sol·licitud de còpia de documents dipositats, si aquestes còpies han de ser simples o autèntiques. - Sol·licitud de còpia simple de documents dipositats. - Sol·licitud de còpia autèntica de documents dipositats.


Alcover considera «positiu i beneficiós» el front comú proposat per Armengol per «reclamar el que pertoca a Balears» maig 03 Alcover considera «positiu i beneficiós» el front comú proposat per Armengol per «reclamar el que pertoca a Balears» Els socialistes aposten per «fer pinya amb tots els partits polítics i la societat civil» per «redactar junts un esborrany sobre el sistema de finançament autonòmic, per reclamar la condonació del deute de Balears, per aconseguir un nou REB i per reclamar les inversions estatutàries». Al ple del Parlament de les Illes Balears s'ha produït la quarta compareixença de la presidenta del Govern de les Illes Balears, Francina Armengol, aquesta vegada, per explicar les imposicions del Ministeri d'Hisenda en matèria econòmica on ha ofert a tots els grups parlamentaris que es sumin a un «front comú també amb la societat civil per reclamar el que pertoca a Balears». Una iniciativa que per Andreu Alcover, portaveu del Grup Parlamentari Socialista, és «positiva i beneficiosa per a la ciutadania de les illes». Alcover ha recordat que el Govern del Canvi «ha acabat amb l'etapa de les retallades» gràcies a la «fermesa reivindicativa» demostrada per la presidenta Armengol i la consellera Cladera en les negociacions amb Madrid per aconseguir els recursos que necessitam a les illes. Un canvi d'actitud radical respecte al Govern anterior del PP que «sempre va preferir retallar a les illes i acotar el cap davant Madrid». A més de recordar les principals fites aconseguides pel Govern del Canvi amb més recursos per a la nostra comunitat en menys de 10 mesos de gestió, Alcover ha insistit en què «la solució no pot ser la rebaixa de més despeses fent retallades, sinó que la sortida passa per aconseguir més ingressos i això s'aconseguirà si s'accepta l'oferta de front comú que ha fet la presidenta». Precisament aquesta oferta feta pública avui per Francina Armengol i per la que aposten els socialistes inclou aconseguir «fer pinya amb tots els grups parlamentaris i la societat civil» per tal de «redactar junts l'esborrany del model de finançament autonòmic que volem per a Balears, per reclamar la condonació del deute de Balears, per aconseguir un nou REB i per reclamar les inversions estatutàries».


EL COR DE LES APARENCES: "Ells som nosaltres" "Ells som nosaltres" Fragment del pròleg al llibre d'Ignasi Martí, Francesc Bardají i Antonio Peralta, Habitatge i convivència al Baix Camp. Immigrants en la línea de flotació. Tarragona: El Mèdol, 2003. La lluita per dignificar la vida dels immigrants és, doncs, idèntica a la que aspira a millorar la situació dels barris populars, que han d’abandonar la postració a què apareixen ara per ara condemnats i assolir uns nivells més acceptables de qualitat en tots els camps: l’urbanístic, però nogensmenys l’ensenyament, la sanitat, la seguretat, etc. També són instàncies de poder polític més immediat de les que depèn un espai públic era el marc on es desplegaven les formes més actives i fèrtils de la convivència civil, a més de l’escenari per excel·lència de la integració democràtica. No s’ha d’oblidar que les ocupacions que practiquen els nous veïns dels carrers i les places no són sols la conseqüència, com es presumeix, d’inèrcies culturals, sinó de la pròpia insuficiència dels habitatges en ordre a garantir pràctiques de sociabilitat que troben en els llocs públics l’únic escenari viable. Per tant, es mantenia que totes les persones, sense excepció, pel simple fet de ser persones, haurien de veure garantit el gaudiment i l’accessibilitat sense traves d’aquest espai públic, entès per definició com espai accessible a tots. A partir d’aquesta premissa –es poden i s’han de fer coses en clau local per la bona gestió dels fluxos migratoris que s’anaven assentant als nostres pobles i ciutats–, el document prenia partit inequívocament pels valors de la plena ciutadania i la integració no sols social, sinó també política i legal dels estrangers no comunitaris, als què es reconeixia el seu dret a esdevenir automàticament catalans pel fet de contribuir mitjançant el seu treball a la prosperitat del país. El document recordava –un cop més– una cosa que no s’ha d’oblidar mai: que la situació actual és sols relativament nova; que la societat catalana ha estat, des de dècades, una societat composada per gent d'orígens molt diversos, i que el país ha estat destinatari de fluxos massius d’immigrants en altres moments, en condicions ben difícils i amb problemes d’acollida tant o més greus que els actuals, com sabrà qualsevol persona que recordi com es van produir l’arribada d’immigrants del Sud espanyol als anys cinquanta i seixanta. El que resulta nova és la manera com el fet migratori –que hauria de ser reconegut sols com justament això: un fet i prou– està sent el nucli de discursos que tenen l’immigrant com un personatge públic al què s’obliga a jugar el paper no únicament d’una peça clau del moment actual del desenvolupament capitalista, sinó el d’un autèntic operador simbòlic destinat a pensar el desordre social des de dins. En aquest sentit, és ben cert el que el document del Parlament apuntava, a propòsit de que, a l’hora de parlar de la immigració com a fenomen global, no era tota la població estrangera la que es tenia en compte: són alguns orígens i alguns estrats socials els que es computen a l’hora de que els mitjans de comunicació i els polítics parlin dels “problemes de la immigració”. Entesos –no cal dir-ho– com els problemes que presumtament ens provoquen els immigrants, no com els que han de patir ells. El document era prou clar pel que fa als temes sobre els que el present treball es pronuncia de manera perital, sobre tot pel que fa a la qüestió del territori i els problemes d’habitatge. S’apuntava que les polítiques al respecte haurien de permetre a tothom –convé subratllar, a tothom– trobar casa en bones condicions a preus assequibles i que les polítiques urbanístiques haurien de garantir que aquests habitatges accessibles a tothom es trobarien en llocs indiscriminats, ubicats a totes les poblacions i a tots els barris, justament per evitar que passes el que ja està passant: que la immigració més mancada de recursos econòmics i socials acabi concentrant-se de manera forçada en zones deteriorades, molt sovint per esdevenir un factor estratègic per la seva rehabilitació, però sense poder evitar la constitució de guetos. Ara bé, no s’oblidava que aquesta política exigia de les autoritats públiques decisions importants i actuacions enèrgiques, en la mesura en què era evident que hauria d’enfrontar-se a interessos econòmics molt forts. Per aquesta causa es postulava que, donat que moltes actuacions desitjables depenien dels municipis i els consells comarcals, en ordre a exercir una equitat que les regulacions generals ni tant sols insinuen, resultava del tot indispensable dotar aquestes instàncies locals de molts més recursos i competències dels que gaudeixen ara. No ens enganyem, en matèria urbanística hi ha poques vindicacions que siguin pertinents sols en relació als immigrants, bàsicament perquè una bona part de les deficiències estructurals i les injustícies que els immigrants han de patir són consubstancials a com avui s’organitza el conjunt de la societat. S’explicitava per això que “totes les actuacions s'haurien de dirigir al conjunt de la població. No només als immigrants. I si es veu convenient alguna discriminació positiva derivada de situacions particulars de precarietat, s'hauria de dirigir a tota la població que es troba en unes circumstàncies semblants”. Els ponents que van redactar l’informe vam ser conscients en tot moment que lluitaven no sols contra un marc legal a totes llums injust, sinó contra una opinió pública molt sensibilitzada davant un fenomen social relativament nou, però espectacular, que estava implicant canvis notables en la configuració dels paisatges humans quotidians i que obligava a reconsideracions sobre la identitat pròpia i aliena no sempre fàcils. En aquest sentit, el document final demanava que es vetllés perquè el discurs polític i mediàtic sobre la immigració evités magnificar el tema, “procurar situar-lo en els seus termes justs, i destriar-lo d'altres qüestions que tenen entitat pròpia i diferenciada i que poden dificultar molt l'articulació social, ben al marge de la immigració: les desigualtats econòmiques i socials, l'atur, l'urbanisme especulatiu, els abusos de poder”. La moral que se'n desprèn d’aquest treball que presentem sobre l’ocupació física i simbòlica del territori per part de les noves onades migratòries que arriben al Baix Camp és, en essència, la mateixa que els parlamentaris catalans van assumir nominalment aprovant per unanimitat l’informe sobre immigració del juny del 2001, per molt que fets immediatament posteriors apuntaren que aquesta adhesió entusiasta havia estat més aviat insincera. Aquell document afirmava en el pla de l’ètica civil el que aquest estudi confirma per la via d’una recerca científica de la màxima solvència: que Catalunya ha d’estar en condicions d’oferir als que venen a instal·lar-s'hi un horitzó interessant i just en ordre al seu assentament. Per això és indispensable generar un projecte cultural i polític compartit per tots, en condicions de ser pensat en clau no tant de coherència com de cohesió, que entengui que no pot haver més prosperitat que la compartida i que dibuixi fites l’assoliment de les quals sigui atractiu per a tothom i que cada segment social pugui assumir en els seus propis termes. No cal dir que en pos d’aquests objectius és nefasta la insistència en presentar la immigració com un “problema”, i menys encara com el “principal problema” del país, una font d’ansietat col·lectiva que cal alleujar de la forma que sigui, incloent-hi actuacions excepcionals front un perill social, fins i tot civilitzatori, que cal exorcitzar per mitjà de polítiques d’emergència nacional. Si aquest treball sobre les condicions de vida dels nouvinguts als pobles i ciutats del Baix Camp ens permet arribar a alguna conclusió inequívoca, seria la de que aquells que anomenem immigrants es troben, com el títol de l’obra suggereix, realment en la línia de flotació. Pero no de la seva, sinó de la nostra. Ells no senyalen, com es pretén oficialment des de les imatges que els mostren com a menesterosos que demanen misericòrdia, el fracàs de la seva vida allà, sinó la frustració d’un projecte de vida aquí que vam conjurar-nos un dia perquè estigués basat en la justícia i la igualtat. El límit que els immigrants indiquen i encarnen i que ens és mostrat aquí com a punt de ser desbordat per la realitat és la de l’anomenat estat del benestar, la garantia del qual havia d’anar a càrrec d’una administració pública interessada en què res prevalgués per damunt del bé de la majoria. Sobre ells –els immigrants– es projecta la imatge del desmantellament de la cosa pública com salvaguarda d’una prosperitat que fos de debò de tots, i no sols d’alguns. I és per no reconèixer el malbaratament de les nostres perspectives com a societat que ens inventem l’estranger pobre com una figura externa, personatge al què fem jugar sobre l’escenari el paper de causant del desastre. Pero ell és nosaltres, perquè nosaltres vam ser com ell i ho continuem sent en secret, nouvinguts a una societat que cada dia ressuscita. Els que marquem amb la denominació d’origen immigrant no s’han d’integrar a Catalunya: integren Catalunya i l'han integrat sempre. Ells són la línia de flotació, però el naufragi seria el nostre.


Comuniquem en Xarxa...: Cap a una eficaç i activa Xarxa de Periodistes i Comunicadores de la Mediterrània Cap a una eficaç i activa Xarxa de Periodistes i Comunicadores de la Mediterrània Fomentar el desenvolupament d'una xarxa d'informació accessible a les periodistes i comunicadores de la Mediterrània i a les organitzacions de dones que treballen amb perspectiva feminista ha estat una de les conclusions de la Tercera Trobada Internacional, celebrat a Marrakech els dies 23 i 24 d'octubre. Unes cent persones han participat durant aquests dos dies en les sessions, la majoria dones professionals de la comunicació i integrades en la Xarxa Internacional de Periodistes amb Visió de Gènere. La trobada va ser inaugurada per Rachida Tarhi, consellera de Gènere del Ministeri de Desenvolupament Social, Família i Solidaritat; Ijhal Bernani, periodista, membre del cos diplomàtic del Marroc a Espanya; Zakia Lamrini, presidenta de l'associació Ennhakil, amfitriona de la trobada, i Saida Boudaglia, de "Nosaltres en el Món", una de les coordinadores de l'organització del mateix. Van saludar a les participants i van donar pas a les taules de ponències. Entre els i les ponents, hem de destacar Jamal Eddine Naji, director de la càtedra de Comunicació UNESCO a Rabat; Awatef Ketiti, periodista investigadora de gènere; Nella Condorelli, directora de Women & the City; Hadda Kechon, coordinadora del centre audiovisual i de documentació; Nadia Lamhaidi, professora de l'Institut de Periodisme d'Algèria; Elena Blanco, professora de la càtedra UNESCO de Comunicació de Màlaga. Per dirigir i moderar el debat de les conclusions, van estar en la taula les companyes de la Xarxa Internacional, Sara Lovera i Mirta Calderón. També cal destacar la intervenció de Tona Gusi, Coordinadora de la Xarxa Catalana, que va parlar del treball previ realitzat a Barcelona, ja que Marian Galido, periodista ex-corresponsal a Síria, i Maria Àngels Roqué, del IEMED, no van poder assistir a la trobada. Paca Sauquillo, eurodiputada i presidenta del moviment per la Pau va clausurar amb un curt però encertat discurs aquesta trobada tan fructífera. La Importància de les xarxes per avançar Jamal Eddin Naji, ponent de la inauguració, va emfatitzar que se sent molt proper a la lluita de les dones periodistes, pel seu treball, i també –com va explicar després en una entrevista personal de vídeo- perquè es casat amb una periodista des de fa 25 anys. Jamal va presentar els resultats d'un estudi que ha realitzat per a la UNESCO sobre les periodistes en 7 països del Magrib. "Les dones s'han anat incorporant des de fa uns 30 anys a la professió periodística al Marroc, però encara no arriben al 40% de presència en les redaccions, i segueixen tenint difícil l’accés a la professió i gaudir de les mateixes oportunitats de promoció professional que els seus companys". El ponent, seguint amb els resultats del seu estudi, es lamentava que encara hi ha entre les dones periodistes "una falta de consciència sobre els seus drets com a ciutadanes i com a professionals". La tradició cultural és encara molt potent i hi ha una gran conformitat amb la situació de desigualtat. "A Tunis, El Marroc i Líbia es defensa amb naturalitat que l'estatus de la dona ha de romandre inalterable, que Déu ho va manar així". (La crónica en castellà segueix a mediamediterranies). Julia L. Tremols (traducció al català: Mony Monell) Publicat per Julia L.Tremols a 9:12


TRIBUNA BERGUEDANA: ENSUMANT LA PÓLVORA. ELS QUATRE FUETS Publicat per Anna Guilanyà a 12:00 M. Roser 26 de maig de 2013 a les 21:49 Com passa el temps , fa quatre dies dels últims salts i ja hi tornem ser! Està bé això d'anar-se preparant, és com entrenar-se per la gran festa...Espero que tingueu molt bona PATUM !!! Petonets amb coets, Anna. Anna Guilanyà 28 de maig de 2013 a les 1:00 Si M. Roser el temps passa volant ja tornem a ser Patum, tot Berga ja respira la festa grossa. Esperem que el temps acompanyi, encara que es preveu que sigui molt fresquet. Petons amb gust de barreja Ariadna 27 de maig de 2013 a les 11:19 La Patum altre vegada a la porta. Quina enveja de no poder ser-hi. Miraré de seguir-la per Internet. Anna Guilanyà 28 de maig de 2013 a les 1:04 Quan ets a fora s'enyora la Patum, però avui dia amb la tele o internet aquesta arriba a tot el món.


Una setantena de persones de l’esquerra independentista s'ha concentrat a President Companys Actualitzada 26/10/2020 a les 22:10 Una setantena de persones convocades per l’Esquerra Independentista de Tarragona s'ha concentrar a la tarda de dilluns a la Rambla President Companys, al costat de la seu de la Subdelegació del Govern, per protestar contra el toc de queda i altres mesures adoptades per frenar l’expansió de la covid-19. Alba Torres ha manifestat que «no estem d’acord amb les noves mesures», que «limiten la llibertat personal i la mobilitat». La portaveu dels convocants, entre els quals estaven la CUP i Arran, va dir que «s’ha d’invertir en més recursos econòmics per millorar la sanitat, prohibir acomiadaments per ERTO i aturar desnonaments». Torres ha lamentat el fet que «es culpi a la població en lloc de qüestionar si el model de gestió és l’adequat». Les persones que han participat en la concentració han mostrat pancartes amb lemes com «Sanitat pública i de qualitat», «Gent sense casa, casa sense gent», «un habitatge digne per una vida digna» o «Expropiem pisos dels bancs». Per la seva banda, la CUP ha emés un comunicat on informava que en la Junta de Portaveus de l’Ajuntament de Tarragona, celebrada aquest dilluns, aquest grup municipal ha «instat» a l’alcalde Pau Ricomà a «fer un front comú des dels municipis per reclamar drets elementals com són la suspensió del pagament d’hipoteques, lloguers i subministraments, o garantir una prestació per autònoms, igual a la prestació de desocupació». La CUP considera que «les recents restriccions imposades han d’anar acompanyades de mesures realment eficaces i útils per frenar la corba de contagis de covid-19», com ara «invertir en serveis públics i en sanitat». Comenta el contingut : Manifestació a Tarragona contra el toc de queda i a favor de la «llibertat de mobilitat»


una experiència de Turisme DIFERENT Descobreix la Catalunya que hi ha més enllà de les rutes convencionals: a tan sols uns minuts de les ciutats del país s’obre tot un món per explorar. Capbussa’t en els seus paratges naturals i en la seva història i deixa’t guiar per cims i turons, per boscúries impenetrables i planes estèpiques, per cales, per platges amb dunes i per llogarrets i ermites que cap turista somiaria trepitjar. Gaudeix d’una escapada privada i feta a mida i deixa’t captivar per la bellesa de la Catalunya feréstega, natural i rural. Galeria Santuaris (+) I POBLES ANTICS DE GRAN BELLESA A Catalunya hi ha un reguitzell de llogarrets que s’han conservat, pràcticament, com fa 500 anys. Les cases són de pedra, amb portalades amb grans llindes i finestrals de gran bellesa. Algunes cases de poble però sobretot molts masos de pagès són fortificats. Els carrers són empedrats, costeruts, de traçat irregular, ombrívols...tot plegat confereix a aquests pobles un aire del passat, nostàlgic i introspectiu, talment el temps fes segles que s’hi hagués aturat! Encimbellats al cap de munt d’un cim rocallós, ran d’una cinglera vertiginosa, enclavats en un coll o enclotats en un circ glacial a Catalunya hi ha també una munió de Santuaris de Devoció a la Mare de Déu (“Santuaris Marians”). Tots ells tenen en comú que s’hi veneren les “Mares de Déu Trobades”: talles de fusta que, segons conten les llegendes respectives, foren trobades per un pastor gràcies a l’ajut d’un animal, normalment un bou. La devoció a la Mare de Déu ha tingut sempre un caràcter molt popular en aquestes contrades. La proliferació d’imatges marianes, esculpides amb un mateix patró, es va desenvolupar des de la fi del segle XI i va assolir el màxim esplendor de mitjan segle XII a mitjan segle XIII. La sortida és dissenyada a la teva mida i alterna, al seu gust, les visites als Santuaris amb les passejades pels poblets on el temps sembla que s’hi hagi aturat. Combinant els trajectes amb el vehicle amb les passejades ens acostarem als santuaris on gaudirem d’unes panoràmiques corprenedores amb bona part del país als nostres peus. Caminarem també per carrers llòbrecs i costeruts de pobles que han resistit l’embat uniformitzador dels nostres temps. El guiatge és conduït per una persona entesa en història i art dels Santuaris i dels poblets antics i, a més, amb coneixements profunds de la geografia, la flora, la fauna, els hàbitats i els usos humans tradicionals i moderns de la zona a descobrir. Galeria Ruta Megalítica (+) DÒLMENS I MENHIRS: Els dòlmens, menhirs i altres menes de megàlits (construccions prehistòriques fetes amb grans pedres) són sovint relacionats amb terres atlàntiques, emboirades, amb penya-segats marins imponents al capdamunt dels quals s’obren prats i pastures i boscos de roures amb molses que entapissen el sòl...La imatge és ben certa però incompleta. Els monuments megalítics d’Europa s’escampen per Irlanda, Gal·les, Escòcia, Anglaterra, França, Portugal, Dinamarca, Suècia ...i també a Catalunya! És aquí, a Catalunya, on tant els trobem a prop de la mar Mediterrània -entre vinyes i brolles i bosquines- com lluny d’ella, al rerepaís, entre camps de cereals i boscos de roures-. El nord de Catalunya és molt ric en aquests monuments de caire ritual i funerari que sempre són envoltats d’una àuria de màgia i misteri. La sortida és dissenyada a la teva mida i ens acosta a la zona del país amb la concentració més elevada i més antiga de dòlmens (3.500 anys a 2.200 anys abans de Crist), coetània de les concentracions atlàntiques més antigues. Combinant petits trajectes a peu amb d’altres amb vehicle ens acostarem als principals agrupacions de dòlmens i altres megàlits de la zona. Caminarem en un paisatge molt obert i panoràmic, gaudint tothora del blau encisador del mar com a teló de fons, de cales solitàries i badies amables, dels antics poblets de cases blanques de pescadors, d’ermites i santuaris romànics on el temps sembla que s’hagi aturat i dels matolls que a la primavera esquitxen de coloraines aquest paisatge esplendorós. El guiatge és conduït per una persona entesa en megalitisme i, a més, amb coneixements profunds de la geografia, flora, la fauna, els hàbitats i els usos humans tradicionals i moderns de la zona a descobrir. Galeria Senderisme (+) SENDERISME, HIKING, EXCURSIONISME, FER MUNTANYA... Catalunya és una de les regions més muntanyoses d’Europa. La diversitat dels seus paisatges de muntanya (mediterranis, centreeuropeus i alpins), de les formes del seu relleu (agulles, cràters volcànics, turons arrodonits, cingleres vertiginoses, cims punxeguts, etc) i de les roques (volcàniques, calcàries, conglomerats, pissarres, etc) generen un atractiu visual i un contrast cromàtic i de formes sense parió a Europa. A tocar de Barcelona podem caminar admirant les insòlites agulles de Montserrat, introduir-nos en algun dels 40 cràters dels volcans de la Garrotxa, enfilar-nos fins a les cingleres vertiginoses del Collsacabra, fer cims de 1.700 metres del Montseny que són a tan sols 15 km del mar, caminar tranquil·lament dins dels boscos mediterranis dels turons arrodonits del Montnegre o Collserola, fruir amb el trepig amortit per les catifes herbades de les muntanyes del Montgrony (vorejant els 2.000 m) fins i tot, si estem en forma, enfilar-nos als sostres rocosos de Catalunya (2.500-3.340 metres d’alçada). Caminant bo i flairant l’olor intensa de les plantes aromàtiques mediterrànies, de la humitat de les molses dels torrents i dels boscos humits (fagedes, rouredes, etc) o bé enlluernant la nostra vista amb l’explosió de colors de les flors d’alta muntanya...Un goig pels sentits! Unes panoràmiques que, per sempre més, quedaran retingudes a la nostra retina. L’excursió és dissenyada a la teva mida, tant de durada (mig dia, un dia sencer o diversos dies), com de duresa (hores de camí i desnivell acumulat), com de dificultat del trajecte, (terreny rocallós o terreny planer i herbat) com de tipus de muntanya (agulles, cingles, turons arrodonits, cims escarpats, etc) i, és clar, com d’emplaçament a escollir (P.N. de Montserrat, P.N. del Montseny, P.N. del Montnegre, P.N. del Cadí-Moixeró, P.N. de Collserola, etc). Tot ben pensat perquè la sortida s’emmotlli com un guant a la mà a la teva demanda. El guiatge és conduït per una persona experta en muntanya (Excursionista federat) i, a més, amb coneixements profunds de la geografia, la flora, la fauna, els hàbitats i els usos humans tradicionals i moderns de la muntanya escollida. Galeria Birding (+) Catalunya és un zona excepcional per als aficionats a l’ornitologia gràcies a la situació geogràfica privilegiada –zona de pas per a moltes espècies migradores- i a l’elevada diversitat d’ambients –de muntanyes de més de 3.000 metres d’alçada a deltes fluvials ran de mar, passant per estepes, boscos i matollars mediterranis, boscos centreeuropeus, etc-. De fet, és una de les poques regions europees que tot i la seva migrada superfície (32.114 km2, similar a la de Bèlgica) hi trobem les tres grans unitats del paisatge vegetal europeu: el mediterrani, el centre-europeu i l’alpí o boreal. És per això que concentra bona part dels hàbitats que existeixen arreu del continent i, consegüentment, aus de tota mena hi troben les condicions idònies per fer-hi niu, hivernar-hi o tan sols aturar-s’hi a menjar i reposar en algun dels seus viatges cap al nord d’Europa o cap a l’Àfrica: estepes, erms, secans cerealistes, aiguamolls litorals d’aigua dolça i salobre, estanys interiors, matollars i boscos mediterranis, boscos humits de fulla caduca, boscos freds de coníferes subalpines, prats alpins, platges amb dunes, penya-segats marins imponents, cingles de vertigen...un mosaic esplendorós d’hàbitats que hostatgen una riquesa d’ocells sense parió a Europa. El guiatge és conduït per un ornitòleg amb més de 20 anys d’experiència, membre de l’Institut Català d’Ornitologia, co-responsable del projecte de reintroducció del falcó peregrí a Barcelona –www.falconsbarcelona.net-, co-dissenyador del primer cens on-line d’orenetes cuablanques –www.orenetes.cat– i amb una dilatada experiència en el treball de camp –Atles dels Ocells Nidificants de Catalunya, Atles dels Ocells Hivernants de Catalunya, etc- i en el guiatge ornitològic. A més, disposa de coneixements profunds de la geografia, la flora, la fauna, els hàbitats i els usos humanstradicionals i moderns de la zona on té lloc l’exploració i la descoberta ornitològiques. En quin tour estàs interessat? En quin tour estàs interessat? Santuaris i pobles antics Senderisme Dòlmens i menhirs: ruta megalítica Birding: descoberta ornitològica


Ex-CEO de Palm Jon Rubinstein critica a HP - YCOM Ex-CEO de Palm Jon Rubinstein critica a HP Publicat el 22 de juny de 2013 En una entrevista ataca durament a la multinacional nord-americana, que va adquirir la companyia fabricant de les cèlebres PDAs en el 2010. Jon Rubinstein, a l’esquerra. Imatge de Global X a Flickr sota llicència Creative Commons Jon Rubinstein, qui fou CEO de Palm abans que HP la comprés, va concedir una entrevista al lloc web FierceWireless en la qual va fer unes declaracions molt dures contra HP. Segons Rubinstein, HP no va deixar que Palm es desenvolupés i que la venda de Palm a HP va ser un malbaratament. Si actualment Palm estigués activa, no vendria el sistema WebOS, va dir Rubinstein: “no és quelcom que jo pogués decidir perquè finalment és una decisió dels accionistes, però si hagués sabut que ells simplement tancarien tot i que mai li donarien l’oportunitat de florir, quin hagués estat el punt de vendre la companyia?” Seguint amb les dures critiques, Rubinstein va afirmar que WebOS era pioner en moltes coses que els sistemes actuals com Android o iOS incorporen “si mires les notificacions de l’OS X, llueixen tal com en WebOS també. Vam fer moltes coses que van ser realment innovadores. Òbviament, la gestió multitasca, notificacions, la sinergia entre dispositius, com gestionàvem informació en targes... Hi ha una gran quantitat de coses que vam fer que van ser adoptades per Microsoft, Apple i Android. Ningú ho va implementar com nosaltres ho vam fer, però clarament van en aquesta direcció”. Actualment, Jon Rubinstein divideix la seva vida laboral entre Amazon i Qualcomm.


Reflexions sobre el futur dels ens locals. Ciutats i pobles verds i saludables | Sostenible dimarts, 20 abril, 2021 - 10:00 a 12:00 20 d'abril. Ciutats i pobles verds i saludables Conversa 3. Donar espai al verd per enfortir la salut La biodiversitat al centre de l’estratègia municipal. Carles Ruiz, alcalde de Viladecans Agroecologia i economia circular. Javier de los Nietos, alcalde d’El Boalo La recuperació de l'ecosistema litoral. Maria Miranda, alcaldessa de Castelldefels Conversa 4. Planificar el model urbà de la mà del verd Transformació des de la planificació integral. Miguel Anxo, alcalde de Pontevedra Parcs i jardins, espais de biodiversitat. Gema Igual, alcaldessa de Santander L’espai natural integrat a la ciutat. Enrique Maya, alcalde de Pamplona Planificació urbana des del verd. Ana Oregi Bastarrika, segona tinent d'alcalde de Vitòria-Gasteiz


Utilització dels diferents dispositius d’inhalació | Mutuam HomeUtilització dels diferents dispositius d’inhalació Utilització dels diferents dispositius d’inhalació En el tractament de la malaltia pulmonar obstructiva crònica (MPOC) i l’asma, la via inhalada és la d’elecció ja que permet actuar directament a l’òrgan diana, utilitzar dosis baixes i minimitzar el risc d’efectes adversos. En els últims anys han sortit al mercat nous dispositius, amb la finalitat de millorar i facilitar l’administració. No obstant, diversos estudis recents mostren una manca de coneixement per part dels pacients i els professionals sobre la utilització dels diversos dispositius disponibles, amb la conseqüent disminució de l’efectivitat del tractament. Tots els sistemes d’inhalació són efectius si s’utilitzen de forma correcte però no tots els sistemes són apropiats per a tots els pacients. Dispositius de cartutx pressuritzat (ICP) o aerosol. Són dispositius multi dosis, el fàrmac es troba dissolt en el propel·lent i en contacte amb la pressió atmosfèrica passa de líquid a gas, produint l’aerosol. Necessiten fluxos inspiratoris baixos i són adaptables als circuits de ventilació assistida. Presenten un elevat dipòsit orofaringe. Cal la coordinació de la pulsació i la inspiració i a vegades això, degut a l’estat o capacitat del pacient, obliga a utilitzar cambres d’inhalació. La utilització de cambres comporta una reducció de la velocitat de sortida de l’aerosol, afavorint l’evaporació del propel·lent i reduint la mida de les partícules (produint menor dipòsit orofaringe). Les cambres d’inhalació són menys manejables i algunes no són universals. Dispositius de boira fina. La solució del fàrmac és atomitzada a aerosol de sortida lenta, afavorint la inhalació per part del pacient. Lliure de propel·lents Fàcil de utilitzar. Redueix l’impacte orofaringe i millora el depòsit pulmonar. Inhaladors de pols seca. Són els d’elecció tant per la tècnica d’utilització com per la varietat de principis actius. No requereixen coordinació activació-inspiració. S’ha de tenir en compte tant el flux inspiratori, pel correcte funcionament necessita un flux inspiratori a 30 l/min. No hi ha percepció d’inhalació. No són recomanables en crisis asmàtiques. Poden ser unidosi o multidosi. Permeten administrar solucions o suspensions de fàrmacs en forma de fina boira , que facilita la inhalació a través d’una mascareta o un broquet inhalador. Especialment recomanats en exacerbacions en malalts greus i/o amb alteracions de la consciència. No cal coordinació activació–inspiració. Són poc manejables, requereixen d’una font d’energia, precisen de neteja i manteniment. Maneig per part de professionals de la salut degudament entrenats pel seu correcte funcionament. Aquí podreu trobar informació detallada sobre el funcionament dels diferents dispositius Com seleccionar el dispositiu més adient Malalties i comorbiditats, degut a que el fàrmac indicat pot condicionar el dispositiu a utilitzar (característiques fisicoquímiques del fàrmac). Grau de malaltia i funcionalitat del pacient, pot condicionar l’administració del medicament. Capacitat i preferències tant del pacient com del cuidador en utilitzar-lo correctament. Per escollir el dispositiu d’inhalació més adequat valorarem la bona coordinació en la tècnica d’inhalació del pacient i el flux inspiratori. Pacients amb flux inspiratori <30l/min utilitzarem un dispositiu ICP (sol o amb cambra), dispositiu de boira fina o nebulitzador. Pacients amb ≥30l/min, utilitzarem un dispositiu inhalador de pols seca, ICP (sol o amb cambra), dispositiu de boira fina o nebulitzador. Sempre que es faci la prescripció d’un nou dispositiu cal instrucció per part del personal sanitari al pacient. Quan sigui necessari canviar el sistema d’inhalació, s’haurà de realitzar novament un procés d’instrucció , educació i seguiment. Es recomana utilitzar sempre que sigui possible un únic sistema d’inhalació per un major compliment i adherència terapèutica. És important que el pacient conegui l’objectiu que té cada fàrmac en el seu tractament. S’ha de fer una revaluació sistemàtica de la utilització del dispositiu per part del pacient, la seva efectivitat i l’administració adequada. Butlletí del Centre d’Informació de Medicaments del País Basc on parla de la educació sanitària en asma i MPOC. Ampliar informació. Tècniques d’inhalació. Ampliar informació. Protocol MPOC elaborat pel Catsalut. Ampliar informació. Amb la col·laboració de Blanca Llagostera. Farmacèutica EAR Mutuam


Investiguen l'autoria d’un incendi que ha deixat una dona i un nadó ferits La primera hipòtesi apuntava que l'hauria encès un home però els Mossos no han fet cap detenció BarcelonaContinua oberta la investigació dels Mossos d’Esquadra per aclarir l’autoria d’un incendi en un habitatge que ha deixat una dona i el seu nadó de sis mesos ferits. Els serveis d’emergències han rebut un avís a dos quarts de dotze d’aquest matí per un foc als baixos d’un domicili a Sant Quirze del Vallès. Les flames han causat cremades a la dona, que l’han traslladada en estat crític a l’Hospital de la Vall d’Hebron de Barcelona. També han portat el nadó al mateix centre en estat menys greu. La primera hipòtesi de la investigació policial apuntava a un home –parella de la dona i pare del nadó– com a possible autor del foc. Segons ha avançat SER Catalunya, com que la dona l’han trobada lligada, d’entrada se sospitava que l’home hauria pogut intentar matar la família calant foc a l’immoble, amb la mare i el nadó a dins. Però tampoc es descarta que fos una acció de la dona per autolesionar-se. En tot cas, res fa pensar que sigui un incendi accidental. Fonts dels Mossos insisteixen que encara s’ha de determinar la intencionalitat del foc i que si es confirma que és provocat s’haurà de veure de qui n'és responsabilitat. La policia té l'home localitzat i tot i això fins ara els agents no han fet cap detenció, a l’espera que la investigació permeti resoldre els dubtes sobre l’origen de l’incendi. Els bombers han activat vuit dotacions per extingir el foc, que han pogut donar per apagat al cap de mitja hora. La família ocupava l’habitatge cremat, que està situat als baixos d’un edifici del carrer Pompeu Fabra de Sant Quirze del Vallès.


El 7 d’abril Funció Pública ens ha convocat a una reunió informal als sindicats membres de la Mesa General de Negociació (IAC, CCOO i UGT) al Palau de la Generalitat per informar-nos del Pla de Reducció de la Temporalitat a l’Administració de la Generalitat de Catalunya. La reunió ha sigut un primer pas per poder impulsar l’estabilització del personal funcionari interí i laboral temporal en abús de temporalitat que ara mateix treballa a la Generalitat. Se’ns han presentat les dues vies d’estabilització que contempla la Llei 20/21, un procés extraordinari i únic de concurs de mèrits de 26.000 llocs de treball i un procés únic i extraordinari de concurs-oposició de 13.000 llocs de treball. Aquests processos són el compliment del que estipula la disposició addicional 6a i 8a de la Llei 20/21. Aquesta llei obliga a fer un procediment excepcional per tal de reduir la temporalitat de les administracions a un 8%. Entenem que aquesta situació límit, a la qual ens ha portat la pròpia desídia de l’Administració en no convocar els processos pertinents durant anys, s’ha de solucionar d’una manera acordada amb els i les representants del personal. La IAC, que ha fet una lluita continuada per a la fixesa i que ha convocat dues vagues per aquest tema a les administracions públiques de Catalunya, ja ha reclamat des de l’aprovació de la Llei la convocatòria dels òrgans de negociació i així ho va reiterar al rebre la convocatòria d’aquesta reunió. La Consellera de la Presidència, Laura Vilagrà, ens ha assegurat que s’iniciarà la negociació immediatament, i que encara no hi ha res tancat. Així, en breu, s’iniciarà la negociació en l’àmbit de MEPAG on estan representats tots els sectors de l’Administració de la Generalitat i després es passarà a les meses sectorials. Comencem un període de negociació amb les parts que componen la MEPAG. De moment, tenim macroxifres i ja hem demanat més detall per tenir clar que totes les places que la Llei diu que s’han de convocar es convoquin. IAC seguirem treballant perquè les qui som ens quedem i per un procediment just. Reclamem un procés clar i negociat d’estabilització del personal temporal en abús de temporalitat que garanteixi el compliment de les disposicions addicionals 6a i 8a de la Llei 20/21. Farem un diàleg amb l’Administració allà on s’ha de portar, a les meses de negociació, per garantir un procés net. Les que hi som ens quedem!


Notícies - CiU porta al ple una moció contra la violència envers les dones CiU porta al ple una moció contra la violència envers les dones Sant Cugat reedita el seu compromís contra la violència de gènere (22/nov/11) El text ja es va aprovar al ple de novembre de l'any passat / Font: Petreraldia.com el 12/nov/12 Marc Sala / Mikel Vilalta Política PDF CiU portarà al proper ple municipal una moció encaminada a combatre la violència de gènere. Aprofitant la celebració del Dia internacional per a l'eliminació de la violència envers les dones, l'últim diumenge de mes, la formació nacionalista també vol reconèixer la tasca de les persones que treballen a la ciutat per eradicar aquestes situacions. El partit està en converses amb les altres forces polítiques presents al consistori perquè la moció esdevingui institucional. La formació nacionalista considera que vulnerar els drets de les dones és un 'impediment' per assolir la democràcia plena, la pau, el desenvolupament i el dret a exercir la ciutadania. Amb aquest text, CiU també vol recordar totes les persones que treballen en la comissió de lluita contra el maltractament i la violència de gènere, creat ara fa 11 anys. La tinenta d'alcalde de Serveis a la Ciutadania i membre de CiU, Susanna Pellicer, confia que el text esdevingui institucional perquè és una proposta amb poca càrrega política. És un text amb el qual estan d'acord moltes institucions. És poc polític i molt pràctic. De fet, la comissió prepara el seu informe anual sobre l'estat de la violència de gènere a Sant Cugat, unes conclusions que sortiran a la llum l'últim dimarts de mes. En la comissió hi participen el Centre d'Atenció Primària (CAP) de Valldoreix, el Centre Borja, la Policia Local i el grup d'atenció a la víctima dels Mossos d'Esquadra, entre d'altres.


Veritats i mentides sobre les energies renovables - Airelimpio Energía Segurament hagis sentit alguna vegada frases com aquestes: “les energies renovables són cares”, “els aerogeneradors fan molt soroll i són un perill per a les aus”; es tracta de frases lapidàries que moltes vegades no fan altra cosa que distorsionar la realitat, o agafar un fet aïllat i transformar-lo en un dogma contrastat i segur. Volem dedicar aquest article a desemmascarar les veritats i mentides sobre les energies renovables. Segons l’Acord de París, signat per 195 països, el desembre de l’any 2015, s’establia un compromís sòlid per combatre el canvi climàtic i per assegurar unes pràctiques energètiques sostenibles per a tot el planeta. Per a ser més concrets, aquests països es van posar d’acord per limitar l’augment de la temperatura en 1,5 graus centígrads com a màxim. Per això, es comprometien, entre altres coses, a realitzar una transició cap a un ús cada vegada menor de les fonts d’energia procedents de combustibles fòssils o matèria orgànica, en favor de les energies netes o renovables, com poden ser la solar, l’eòlica o l’energia geotèrmica, mitjançant la qual, la generació d’energia prové de la calor de l’interior del planeta, o l’energia mareomotriu que aprofita les marees marítimes. Gràcies a això, cada vegada és més habitual l’ús de fonts naturals per produir energia; tot i així, encara s’ha de lluitar contra molts falsos mites i creences, que frenen moltes persones en aquesta transició. L’interès científic se centra en desmentir les creences errònies, com són algunes de les següents declaracions sobre les energies renovables: Les energies renovables són cares Això és fals; es tracta de les fonts d’energia més econòmiques que puguis trobar. La tecnologia pel que fa a la forma de captar-la i de transformar-la en energia ha evolucionat molt, fet que ha abaratit molt els costos i millorar la seva eficiència energètica. Tant l’energia eòlica com la solar són molt més econòmiques que les convencionals, a la major part del món. Els aerogeneradors són molt sorollosos i suposen un perill per a les aus A aquestes dues afirmacions els manquen arguments. Per una banda, dir-te que a menys de 500 metres de distància, el soroll que emet un aerogenerador, no és superior al que fa qualsevol electrodomèstic present a la nostra llar; sobre l’altra afirmació, has de saber que perquè es doni llum verda a un nou projecte d’energia eòlica, s’ha de presentar un informe sobre l’impacte ambiental que tindrà a la zona. En el cas de les aus, es produeixen més morts entre aquests animals en la construcció de carreteres, de edificis o de ferrocarrils. Les energies renovables roben espai a l’agricultura i la ramaderia Això és fals. En el cas d’un parc eòlic, és perfectament compatible amb els camps de cultiu; cada un dels generadors ocupa un espai mínim; si parlem de les plaques fotovoltaiques utilitzades per a la transformació de l’energia solar, acostumen a instal·lar-se en terrenys no cultivats i sense activitat agrícola, o bé, comparteixen el terreny amb ramats d’ovelles o altres activitats com les explotacions apícoles. Existeix una major demanda de la que poden satisfer les energies renovables Això no és cert. Que un país pugui oferir als ciutadans un tipus d’energia 100 % neta i renovable, depèn únicament de la voluntat del seu Govern i de les seves lleis. Els avenços tecnològics permetrien a qualsevol país desenvolupar un sistema elèctric totalment renovable. CONTRACTAR ENERGIA RENOVABLE Els aerogeneradors són perjudicials per a la salut Aquesta és una de les afirmacions menys fiables de totes les que hem mencionat. S’han realitzat multitud d’estudis mèdics i científics en què queda clarament demostrat que no existeix cap relació entre els aerogeneradors i símptomes com ara el mareig o el mal de cap. L’energia solar no té cap utilitat de nit Això és completament fals. Lògicament per la nit s’atura la captació de la llum emesa pel sol, però gràcies a la tecnologia tan avançada amb què compta aquest sector, durant les hores nocturnes es produeix l’emmagatzematge i manteniment d’aquestes energies en el generador elèctric, de manera que pugui ser utilitzada quan sigui necessari. Des d’una empresa com Aire Limpio Energía, tenim una clara vocació de conscienciació, per això hem volgut parlar clarament de les veritats i mentides sobre les energies renovables; perquè siguin cada vegada més una realitat. Som una empresa comercialitzadora de llum i de gas, en la qual ens esforcem per portar a la teva llar i a la teva empresa, les millors ofertes del mercat. Et convidem a que ens coneguis, visitant la nostra pàgina web i les nostres tarifes de llum i gas.


Bloc de cinquè: 2017 La setmana passada vam realitzar una Gimcana matemàtica. Ens vam organitzar en grups i vam seguir una sèrie d'activitats. Cada una d'elles estava ubicada en un lloc diferent de l'escola. Aquestes estaven relacionades amb la capacitat, la mesura, el temps, els diners, la longitud, la massa, la superfície i els angles. Ens va agradar molt treballar d'aquesta manera. Vam posar en pràctica coses que ja sabíem i també en vam aprendre moltes d'altres. A més a més, treballar en grup no és fàcil i a vegades costa posar-se d'acord! Publicat per agt780 a 11:25:00 Cap comentari: HUMUS DE FAVES Us recordeu de les faves que vam plantar a l'octubre? Al maig les vam collir i ens les vam menjar. Aquí teniu la recepta a nosaltres ens va agradar molt!!! •\t250 gr de faves desgranades •\t1 c. sopera de tahín (crema de sèsam) o si ho preferiu 20 gr de fruits secs variats i picats •\t1 c. postres de pipes pelades •\t4-5 c. soperes d'oli d'oliva verge •\tSuc de 1/2 llimona •\t1 gra d'all •\tFulles de menta fresca •\tSal marina •\tComí (una punta de cullera de cafè, lleugerament torrat i picat al morter) 1.\tPoseu a bullir o coeu al vapor les faves, amb alguna fulla de menta i un xic de sal durant 15-20 minuts. Escorreu-les, i deixeu-les refredar. Quan estiguin a temperatura ambient, poseu-les en un got de batedora amb la resta d'ingredients, reservant algunes fulles de menta per decorar. Triture-ho tot junt, fins aconseguir un puré més o menys fi. 2.\tServiu en un bol o cassoleta i guarniu amb menta fresca i amb un rajolí d'oli d'oliva.Acompanyeu amb bastonets de pa, torradetes, o bé amb crudités (bastonets de verdures: pastanaga, api, cogombre... ) i a gaudir!!! 3.\tAquesta recepta la podeu adaptar a la vostra manera, aprofitant el que us ofereixi l'hort: alls tendres, julivert... i al vostre gust, si no teniu fruits secs però teniu festucs, també us pot quedar molt original. Bon profit!!! Publicat per agt780 a 6:19:00 Cap comentari: Publicat per agt780 a 5:56:00 Cap comentari: Aquí teniu un recull de fotografies per si les voleu descarregar. Ah! A veure si trobeu el vídeo de la cura de raiers! Publicat per agt780 a 12:33:00 Cap comentari: dijous, 25 de maig de 2017 SORTIDA A NAVARCLES Ja tenim a punt el vídeo de la sortida! Publicat per agt780 a 3:34:00 Cap comentari: Apadrinament lector 5è / 1r Publicat per agt780 a 8:04:00 Cap comentari: Publicat per agt780 a 17:20:00 Cap comentari: Publicat per agt780 a 16:47:00 Cap comentari: Trobada d'escoles verdes Juneda Avui hem assistit a les jornades d'escoles verdes de Lleida al camp d'aprenentatge de les Obagues a Juneda. Com a representació de la nostra escola hi hem assistit 3 alumnes de 5è, el Víctor i l'Anne Sophie. Durant una hora hem fet un mercat d'intercanvis de projectes de les diferents escoles on cada centre explicava el seu projecte a partir d'un poster mural. En aquest mercat hem après diferents projectes i ens han vingut idees noves per dur a terme els propers anys a la nostra escola. Després d'això ens hem distribuit per grup d'alumnes i de mestre i hem treballat a partir de diverses dinàmiques diferents aspectes del medi ambient, escoles verdes,... Ens ho hem passat molt bé i hem après moltes coses noves. Publicat per agt780 a 8:19:00 Cap comentari: Voleu saber quins coneixements teniu sobre les olimpíades? Doncs amb els nostres jocs us podeu posar a prova !! Us animem a que ho intenteu !! https://drive.google.com/file/d/0B8xaJpJSShSsbTJKR05ZUkhmanc/view?usp=sharing https://drive.google.com/file/d/0B8xaJpJSShSscENwY29ZSVVTVVU/view?usp=sharing https://drive.google.com/file/d/0B8xaJpJSShSsck9nYXlnNG01T0E/view?usp=sharing https://drive.google.com/file/d/0B8xaJpJSShSsVV9fWFdWZGR4bmc/view?usp=sharing https://drive.google.com/file/d/0B8xaJpJSShSsVG5IeXNZNXNoekU/view?usp=sharing https://drive.google.com/file/d/0B8xaJpJSShSsQ0pDZTFzSWFXcWc/view?usp=sharing https://drive.google.com/file/d/0B8xaJpJSShSsRHd6WmtQd054SGc/view?usp=sharing https://drive.google.com/file/d/0B8xaJpJSShSsaVFfTGhPMUNscTA/view?usp=sharing Publicat per agt780 a 5:29:00 Cap comentari: divendres, 3 de març de 2017 Si voleu practicar les parts de l'aparell locomotor aquí teniu unes activitats força divertides. MÚSCULS I OSSOS CONTESTA LA PREGUNTA Publicat per agt780 a 3:59:00 Cap comentari: Etiquetes de comentaris: medi Publicat per agt780 a 3:48:00 Cap comentari: Publicat per agt780 a 11:39:00 Cap comentari: TALLER D'EDUCACIÓ VIÀRIA Avui el Dani i el Pepe, dos policies municipals d'aquí Tàrrega, han vingut a fer-nos un taller d'educació viària. Ens han fet veure que els únics responsables de la nostra seguretat som nosaltres i que hem de procurar anar en compte quan circulem pel carrer. No ens ho han explicat directament, sinó que ens han posat a prova! Realment, ens hem adonat que quan circulem caminant pel carrer i volem creuar, no sempre anem al pas de vianants, i tampoc mirem a banda i banda per comprovar si venen cotxes. Avui hem après una lliçó que ja sabíem, però que a partir d'ara, complirem. Moltes gràcies Dani i Pepe! Publicat per agt780 a 9:51:00 Cap comentari: L'ARRIBADA DE LA SARA Avui la Sara ha tornat a l'escola! Estava de vacances a Colombia, ja teníem ganes de veure't! Durant aquests dies hem estat preparant-li una benvinguda, i avui a l'hora del menjador l'hem sorprès. Com?!?! Doncs decorant els gronxadors, fent jocs i regalant-li una cartolina amb fotografies! Publicat per agt780 a 10:35:00 Cap comentari: UNITATS, DÈCIMES, CENTÈSIMES Aquí teniu unes quantes pàgines web perquè pugueu practicar les unitats, les dècimes i les centèsimes. En aquest joc heu d'escriure el nombre decimal corresponent a cada dibuix. (Recorda que si per exemple no hi ha dècimes, però hi ha 4 centèsimes, al lloc de les dècimes hauràs d'escriure-hi un zero! 2,04) Aquest és un BINGO MATEMÀTIC, on podeu escollir el bingo de DECIMALS. Aquí, haureu d'escriure els decimals correctes respecte a cada dibuix. En sereu capaços?! (Recordeu que per poder-hi jugar heu de tenir instal·lat el JClic, i utilitzar el Mozzilla). En aquest altre haureu d'ajudar al ratpenat Casimiro! Està atrapat i vol sortir a donar un tomb. Si situeu bé els números damunt la recta, anirà avançant fins a trobar la sortida. L'ajudeu? En aquest haureu de comparar els números decimals (més gran o més petit) per tal que el drac pugui pujar a la torre més alta. Nosaltres ja l'hem ajudat, ara us toca a vosaltres! Publicat per agt780 a 10:25:00 Cap comentari: JO SÓC EL TEU AMIC Avui a llengua catalana hem treballat aquesta cançó dels Pets. Nosaltres pensem que es una cançó molt bonica, i vosaltres què en penseu? Us la deixem perquè la pugueu escoltar. Publicat per agt780 a 11:26:00 Cap comentari:


IB3N | Pollença celebra el Dia de la Música IB3 Notícies > mallorca > Pollença celebra el Dia de la Música Pollença celebra el Dia de la Música Més de 20 grups interpretaren diferents estils musicals Tercera edició del Dia de la Música a Pollença, amb poques mascaretes i a vegades amb dificultats per respectar les mesures de seguretat. Era una edició atípica, però també molt esperada. Després dels mesos de confinament en què la música ens ha acompanyat, els assistents la pogueren gaudir en directe. Més de 7 hores de música als carrers de Pollença i del Port amb actuacions de més de 20 grups. Aquest esdeveniment musical es caracteritza per ser una oportunitat de promocionar els grups emergents i, en aquesta ocasió, per impulsar també l’economia del municipi. La conselleria de Medi Ambient li va obrir un expedient sancionador pels residus que hi va detectar


Concactiva i l’Institut Martí l’Humà uneixen esforços per formar joves en el sector de l’automoció – Radio Montblanc Concactiva i l’Institut Martí l’Humà uneixen esforços per formar joves en el sector de l’automoció L'empresa Mahle, instal·lada a Montblanc, també hi ha col·laborat Concactiva i l’Institut Martí l’Humà de Montblanc han unit esforços per formar joves en el sector de l’automoció. Aquestes darreres setmanes s’ha posat en marxa el curs “Fabricació, Disseny i mecanitzats en el sector auxiliar de l’automoció”, un curs que vol donar resposta a la creixent demanda de treballadors especialitzats en el sector de la fabricació electromecànica a la comarca. És el primer cop que aquestes dues entitats col·laboren i creen sinergies entre la formació acadèmica i la formació ocupacional. Tant Concactiva com l’Institut Martí l’Humà, però, aposten decididament per aquesta col·laboració i preveuen que tingui continuïtat en els propers anys. De moment, enguany s’ha començat amb una prova pilot que inclou a 9 joves que formen part del programa “Futur Jove a la Conca”, inclòs en els Programes Integrals subvencionat pel SOC i el Fons Social Europeu. Aquests joves efectuen un curs de formació de 400 hores on aprendran diferents aspectes de la fabricació electromecànica orientada en el sector auxiliar de l’automoció. Entre d’altres, estudiaran mecanitzats hidràulics, elèctrics i pneumàtics, metrologia, disseny en impressora 3D, control numèric CNC i soldadura. El grup està format per 9 joves d’entre 18 i 29 anys, amb diferents nivells de formació d’entre Grau Mitjà i estudis universitaris, que es volen reciclar o aprendre un nou ofici amb un sector amb una creixent demanda de llocs de treball. De cara a l’any 2017, des de Concactiva ja treballen per ampliar l’oferta en cursos orientats al sector industrial, des de la fabricació electromecànica a la soldadura, i no es descarta que aquesta formació s’obri també a gent de totes les edats mitjançant altres programes. Un projecte que no podria tirar endavant sense la col·laboració de les principals empreses de la comarca. L’empresa Mahle, la més important de la Conca i del Camp de Tarragona en el camp de l’automoció, ha col·laborat des d’un inici en la definició d’aquest projecte. Així, la Mahle ha signat un conveni de col·laboració amb Concactiva, el Consell Comarcal i el Servei d’Ocupació de Catalunya per a promocionar aquest curs de formació i les accions d’inserció del programa Futur Jove a la Conca, incloent visites formatives a la pròpia empresa. D’aquesta manera el món empresarial col·labora per a formar joves del territori en els sectors principals i estratègics de la comarca, comprometent-se socialment en el futur d’aquesta. Com a primera acció, el passat dilluns 14 de març, els joves del curs de Concactiva van fer una visita completa de les instal·lacions per a conèixer tots els processos productius i les diferents plantes de l’empresa a la Conca de Barberà.


De Bakú a Mestalla – THE BARRACA De Bakú a Mestalla Veient aquella estampa per televisió Aslan Maharramlí va saber que aquell equip havia de ser el seu. La cruesa de l’escena el va atrapar per a sempre. La seua història, a diferència de l’habitual, comença amb una derrota, en un mai més: “No hi ha cap explicació lògica al per què sóc del VCF, és com quan t’enamores, simplement passa”. Estem a Bakú, Azerbaitjan, dotze anys arrere en el temps, davant un xaval amb els ulls com a plats i la boca oberta sentint el seu cor copejant-li el pit, mentre l’electrodomèstic, escup a Cañizares plorant, arrancant-se la medalla del coll i maleint al cel de Milà. Aquell estrip personal i col·lectiu que va sumir al valencianisme en una eterna malenconia va aconseguir que a 5.478 quilòmetres de distància un xiquet de nou anys sentira la cridada del rat penat. Fou instantani. El primer encontre del VCF que veia a la seua vida va ser més que suficient per a quedar atrapat en esta aventura d’amor amb espines. La de Aslan va ser una militància en solitud, mai va conèixer a ningú més en aquells dies. Els mitjans ignoraven la realitat d’una lliga estranya i cara de retransmetre. L’arribada d’Internet a la llar va ser qui li va obrir davant si un món fins a llavors soles imaginat. “Nou anys després vaig començar a descobrir un fum de webs sobre el VCF i alguns clubs de fans”. El ja extint portal Locos4Losche, la facció novaiorquesa del valencianisme, ha exercit durant deu anys com el major altaveu que mai ha tingut este club al món. Fins i tot per sobre dels seus resultats al camp. La seua edició en anglès ha sigut els ulls i les oïdes de tots aquells que com Aslan han estat captivats per estos colors més enllà de les nostres fronteres. Eixa experiència va ser la motivació per a dur-lo a contar les seues vivències en un blog, en un menut racó que exercia d’oasi en una regió estreta per als interessos del club blanquinegre. En eixe espai de solitud compartida va anar descobrint altres Aslan amagats pel país muntanyenc. En una ocasió, en un xat va arribar a preguntar quanta gent dels allà presents eren simpatitzants del València CF “tot just van respondre deu persones”, diu. Les suficients per a construir un incipient imperi en un amagatall del món tan complex i multicultural com és Azerbaitjan. Quan la selecció espanyola va visitar la regió en 2006 un grup de xiquets reberen als internacionals amb diversos pòsters del club valencianista en mà. Va ser la imatge amb la qual van obrir esports els informatius nacionals en ambdós països. Era la llavor, el detonant, perquè el nostre protagonista deixara d’escriure en anglès i passara al azèri. Hui, d’aquelles deu respostes en un xat de futbol, han brollat més de tres-centes persones unides en una fanpage que s’encarreguen de difondre el missatge d’estos colors pel territori: “Hi ha gent de totes parts del país, realment anem trobant cada vegada més. Vivim envoltats d’aficionats del Madrid o del Barcelona, però són una merda, caçadors de glòria. Els aficionats del VCF som diferents” bé ho sap qui va començar en açò amb una derrota. Encara que les circumstàncies els separen – “Hem intentant moltes vegades quedar per a jugar al futbol i vore els partits, però la televisions nacionals no retransmeten al VCF, hem de vore’ls per internet, i així és difícil”- la xarxa cada vegada els va unint més. El relat d’Aslan Maharramlí no troba atractiu en paraules, sinó en els fets, en un eixelebrat anhel iniciat entre lletres en aquell blog que va iniciar com a diari de laments fa ja massa temps. Eixe espai de memòries col·lectives encapçalava amb la efigie d’un rat penat component la paraula ‘València’. Una simple al·legoria, un dibuix imperfecte, va passar a transformar-se en símbol d’un somni complit. Entre caràcters i regnes soltes van anar arribant notícies d’enderrocaments, d’estadis nous emergint, de llocs que conformen l’essència de la seua vida amb data de caducitat: “Quan vaig vore el projecte Nou Mestalla em vaig dir que em tenia que donar pressa a visitar Mestalla, no podia perdre l’oportunitat de visitar l’estadi on van jugar Aimar, Mendieta, Albelda, Baraja, Vicente i tants altres”. Va ser el pretext sobre el qual va començar a gestar-se una bogeria, una d’eixes idees que la raó que t’envolta es passa la vida desaconsellant-te. Però per a Aslan va ser impossible llevar-se del cap allò, era la seua gran oportunitat. Les centenars de formules estudiades per a abordar l’aventura van ser possibles gràcies a la desgràcia del club. El seu enfonsament, la paralització de les obres del nou estadi, almenys van portar un somni complit per a algú. Una carta en una bústia es va encarregar de solucionar la part més important, el finançament. Aslan va estalviar la meitat de la beca d’estudis que li va concedir el govern azèri per a alçar durant set mesos aquella utopia. La necessitat de trepitjar terra santa va ser massa gran com per a tindre en compte el risc de perdre la possibilitat d’accedir a estudis superiors. Mestalla bé ho valia. Va ser allà, al maig de 2011, quan eixe tros de paper va plasmar reposat sobre la publicitat d’un vomitori tota una vida. Aquell xiquet excitat davant la desgràcia d’un equip poc pompós es va asseure en el temple que va gestar aquella epopeia per a contemplar la seua vida corrent darrere d’un baló. A Aslan, i molts altres com ell, no hi han Messis que ens els furten, a ells els varen guanyar gents com Baraja, Claudio López o Villa. Són el patrimoni intangible d’una entitat que fa massa que només té ulls per al taulell. Però Aslan no es queda ací i amenaça: “Vull visitar també el Nou Mestalla”. Això ho va a tindre més difícil, encara que per a ell ja res és impossible. 5 comments on “De Bakú a Mestalla” No deixes mai de contar-nos histories com estes, pot ser tú no t'adones però ens fas més GRANS +1 a Jorge Vos puc recomanar un metge dels caps que és molt bo... XD PD: No em digau eixes coses que em donen vergonya. Muy grande. En tu nivel. Suena a felación pero tu blog se ha convertido en un referente, por lo menos para mí. Esta gente es la que hace grande al vcf, como los locos de indonesia, que son tresmil tipos ya ganados para los restos.


CULTURA PER A LA INCLUSIÓ SOCIAL • Aiguamar Teatre representa la comèdia “Trio Faraona”, el 18 d’octubre, a les 21 h, al Teatre Serrano, a benefici d’ASAEM. • El col·lectiu de salut mental busca donar visibilitat i trencar estigmes mitjançant la cultura. El regidor de Cultura, Nahuel González, acompanyat del president d’ASAEM Salut Mental la Safor, José Vázquez, i del membre de la companyia Aiguamar Teatre, Mariano Lloret, han presentat aquest matí l’actuació “Trio Faraona”, que es representarà el divendres 18 d’octubre, a partir de les 21 h, al Teatre Serrano. Per la seua banda, l’autor de “Trio Faraona”, Mariano Lloret, ha posat en valor la fórmula d’ASAEM “per tal d’aconseguir més visibilitat i pal·liar l’estigmatisme de les malalties mentals. És una sort i una riquesa per a la ciutat de Gandia”. L’obra és una comèdia que crida a la reflexió durant i després de la representació. “L’objectiu del departament de Cultura és posar el Teatre Serrano a disposició dels col·lectius socials com a altaveu de les seues reivindicacions i perquè ajude a la seua autogestió. En aquest sentit, ASAEM és un referent, no només en el seu àmbit, sinó també en el cultural. A més, “Trio Faraona” aporta qualitat al Serrano, per això convide la ciutadania a assistir-hi”, ha conclòs González. Les entrades anticipades per a l’espectacle tenen un preu de 8 €, que es poden adquirir en tiquetea.com, el CRIS d’ASAEM, o el Centre Associatiu Joan Climent (plaça de les Xocolateres). A Oliva, a Multicoses i el Bar Nou Oficina. A Tavernes, al Centre Social “Braç Treballador”. O en taquilla del Serrano, abans de l’espectacle, a 10 €.


Escenari 2013: canviem o ens canvien? Sota aquest títol, la Federació Catalana de Voluntariat Social (FCVS) organitza una jornada formativa sobre RSO –o Responsabilitat Social de les Organitzacions-, el 29 de febrer. L’objectiu? Donar eines i estratègies de responsabilitat per tal d’enfortir les entitats de voluntariat. La seva utilitat, les possibilitats de ser-ho més, la innovació, són alguns dels aspectes que es tractaran en aquesta jornada d’aprenentatge i d’auto diagnosi per afrontar transformacions necessàries i urgents. La FCVS inicia un cicle de tres jornades formatives en RSO que es duran a terme a les quatre capitals catalanes durant l’any 2012, gràcies a la col•laboració amb el Consell General de Cambres de Comerç de Catalunya. Dia i hora: 29 de febrer del 2012, de 10 a 14 hores. A la Casa del Mar, carrer Alvareda, 1, 08004 Barcelona. La Jornada és gratuïta per a persones d’entitats federades. Per a inscriure’s on line, només cal clicar l’enllaç que trobareu en aquesta pàgina. Aforament limitat.


Deliciosament Ella alimentació saludable Blogger Tech Savvy | CAT.rickylefilm.com Ella Ingredients de deliciosament digitals En les cuines de tot el país, hi ha ipads, iphones i portàtils precàriament al costat de la llet de civada, oli de coco i moniato. Els dits enganxosos desplaçar-se cap avall per llegir el següent pas per a una recepta estarem Deliciosament Ella sense gluten - una de les barbaritat de a 315 mil enganxosos dits índexs colpejant la pàgina 'de Nova Nigella a Instagram. Ella Woodward ha revolucionat el món de la cuina casolana amb el seu commovedora història i la destresa digital. Una malaltia aguda la va deixar postrada al llit durant la major part del dia. Sense cures mèdiques disponibles que es va inspirar en el llibre de Kris Carr en què es cura de càncer a través d'una dieta basada en vegetals. Ella es va moure ràpidament, l'elaboració i l'experimentació amb (estàs preparat) receptes sense gluten, informe diari, lliure, sense sucre, sense carn, sense químics, sense additius (i respirar). Ella va escriure al seu bloc per motivar la seva experimentació i dues coses màgiques succeït: Ella és ara capaç de manejar la seva malaltia i té més energia que el cocker mitjana, saltant del llit a les 7.30 hores per anar al gimnàs i brillant com un anunci mòbil Crème de la Mer. Ella s'ha convertit en una sensació de blocs, un assistent colossal mitjans de comunicació social i un xef de celebritats per dret propi, la publicació del seu primer llibre de cuina d'aquest any, "Deliciosament Ella". Però, mentre que tots podem llegir les receptes en línia, tots podem comprar el llibre i tots podem admirar la seva insta-salut, que volen saber més sobre la seva cervell negoci i la saviesa digital; la seva recepta d'èxit. És notable. La velocitat a la qual el seu 'marca' una bola de neu a través de plataformes de mitjans socials. Però Ella diu GLAMOUR que estava lluny de ser un passeig pel parc, i que sens dubte ha tingut la seva part justa de dubtes. Per què va decidir seguir el seu blog i negoci a temps complet en lloc de suss el mercat de treball com la majoria dels graduats? Va ser un moviment valent, el grau de confiança que eren que anava a sortir? Per ser sincer, no era realment una decisió conscient, que acaba de succeir. Jo havia començat a formar a ser un nutricionista i estimat exercir com nutricionista, però llavors el bloc només va créixer i la gent va començar a demanar coses com classes de cuina. Vaig començar a fer classes i allotjament d'altres esdeveniments, llavors posat en marxa l'aplicació, va signar un acord per a un llibre i tot només es va convertir en un negoci. Ha tingut lliçons de com fer un bloc i Garner trànsit òptima al seu lloc web o va ser més un procés orgànic? Va ser un procés molt orgànic, però hi ha tres coses que crec que realment va ajudar. Vaig passar les edats aprendre a fer fotos, que era molt divertit i crec que realment va ajudar als lectors s'emocionen amb les receptes. La segona cosa que vaig fer va ser comprometre amb el meu públic. Jo resposta als comentaris com molts correus electrònics, missatges de twitter, etc com sigui possible - el que realment m'ajuda a aprendre el que les persones volen i estan gaudint i que ajuda els lectors també. La tercera cosa que em sembla que ajuda és ser molt consistent, sempre post al mateix temps cada setmana perquè els lectors saben el que ve quan i tornen cada setmana durant més contingut. On és l'ajust favorit pels blocs i per què? No tinc un lloc favorit, M'encanta escriure en qualsevol lloc que em sento inspirat - He d'admetre que jo vull aconseguir acollidor al llit o sota mantes al sofà i l'escriptura a partir d'aquí. Podria funcionar breument als nostres lectors a través del seu 9-5 (i més enllà si cal)? Realment no tinc un 9-5, que m'encanta com cada dia és tan diferent. Jo entrenament gairebé tots els dies, normalment el primer i després acabo de veure en el dia em porta - Em prova recepta majoria dels dies, fer un munt de xarxes socials i missatges de correu electrònic, però res més és constant. Hi ha dies en què filmar vídeos de YouTube, altres dies tinc un munt de reunions, el treball en les entrades del bloc, idees pluja d'idees i treballar en projectes futurs. Si haguessin de oferir tres consells crucials als blocaires que s'aspira, quins serien? El meu major consell és ser autèntic. Escriure sobre alguna cosa que t'agrada i és realment un apassionat del seu públic com realment respondre a això. Mantenir-se fidel a la seva filosofia i no es venen als endossos de marca i publicitat que no estan al cent per cent en línia amb el que un creu. És tan fàcil dir que sí a treballar amb les empreses, ja que ofereixen un bon diners a l'acte, però si la companyia no està en línia amb el que normalment s'escriu sobre la gent seguirà recte a través d'ell i va cap endavant la seva marca no serà tan valuós com els seus lectors no confiar totalment en vostè Segueix endavant! La meva mare i amics eren les úniques persones que llegeixen el meu blog per a les edats i sense cap mena de dubte havia moments en què vaig pensar que el que estic fent, ningú està llegint això, però va valer la pena al final. Hi ha hagut molta discussió en la postura en la premsa recentment, amb la majoria dels treballadors sloaching més d'un ordinador durant un llarg període de temps. És conscient d'això i el que ha de fer vostè per millorar la seva postura quan es treballa? Sovint deixo el meu ordinador portàtil en una pila de llibres per aixecar-la. També prenc un munt de descansos per a experiments a la cuina, el que ajuda molt! ¿Va tenir algun blocaires o individus coneixements de tecnologia que es van inspirar quan estava començant a terme? Hi havia un munt de blocs que m'agradaven i es veia en - Em va encantar especialment Històries cuina verd, el seu blog és tan bonic i són com una família inspirador. Alguna vegada es gira al seu correu electrònic a fora per relaxar-se? Per descomptat, la manera avió és el meu salvador! Sempre vaig posar en tant estic treballant fora, sopant amb amics i quan vaig al llit, així que no estic temptat a revisar el meu telèfon a la nit. Crec que és molt important portar el seu temps per desconnectar de vegades com a missatges de correu electrònic mai s'aturen el que necessita per fer que s'aturin. Quina és la seva plataforma de mitjans socials favorit i per què? M'encanta Instagram, que és el meu favorit per un llarg camí - em pas massa temps en allà cada dia! Tinc tanta inspiració de totes les persones a les que segueixen, que és una gran plataforma d'aquest tipus i m'encanta el visual que és. Què podem estar esperant de Deliciosament Ella el 2015, té nous plans emocionants? Només estic centrat en el llibre en aquest moment, és el llançament als EUA en unes poques setmanes. En aquest punt vaig a prendre una mica de temps per frenar i pensar en el que ve. Ella deliciosament per Ella Woodward està ara publicada per Yellow Kite, 20 € www.deliciouslyella.com Seguiu Rosalyn Wikeley a Twitter: @RosalynWikeley


Serguei Staníxev - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure (S'ha redirigit des de: Serguei Stànixev) 17 agost 2005 - 27 juliol 2009 ← Simeó II de Bulgària - Boiko Boríssov → 5 de maig de 1966 (52 anys) Serguei Dmítrievitx Staníxev (en búlgar Сергей Дмитриевич Станишев) (5 de maig de 1966) és un polític búlgar que ocupà el càrrec de primer ministre de Bulgària i president del Partit Socialista Búlgar (BSP). Staníxev va néixer a Kherson, Ucraïna (llavors part de la Unió Soviètica). El van educar a la Universitat Estatal de Moscou, on va obtenir el doctorat en història el 1994. El maig de 2000 el van triar com a membre del consell suprem del Partit Socialista Búlgar. El desembre de 2001, Staníxev va ser elegit president del Partit Socialista Búlgar. Staníxev ha gaudit d'una aprovació pública considerable, principalment a causa de les seves grans habilitats intel·lectuals i els seus esforços encertats de modernitzar el Partit Socialista Búlgar. El 27 de juliol de 2005 el Parlament búlgar el va triar com a nou primer ministre, va formar govern fins al 27 de juliol de 2009, quan la coalició de Ciutadans pel Desenvolupament Europeu de Bulgària guanyà les eleccions, i fou substituït per Boiko Boríssov. Simeó II de Bulgària primer ministre de Bulgària 2005 - 2009 Succeït per: Poul Nyrup Rasmussen President del PSE/PES A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Serguei Staníxev ISNI: 0000 0000 8057 6149 Obtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Serguei_Staníxev&oldid=19926487» Primers ministres de Bulgària La pàgina va ser modificada per darrera vegada el 20 maig 2018 a les 23:26.


La biògrafa de Bárbara Rey implica Joan Carles I en el 23-F Enmig de les relacions extramatrimonials del rei Joan Carles I amb Bárbara Rey, xantatges de la policia a la Casa Reial amb el 'cas Corinna' i intents per salvar la Infanta en el 'cas Nóos', la confident i biògrafa de la vedette, Danielle, ha implicat el rei emèrit en l'intent cop d'Estat del 23-F. Fins ara, Joan Carles I havia transmès la imatge que havia protagonitzat un paper exemplar perquè, en principi, s'havia negat a donar suport al cop i l'havia condemnat. "Em va explicar que la vigília del 23-F del 1981, el Rei li va dir que no sortís de casa per la seva seguretat", explica Danielle a Telecinco, que al mateix temps vol deixar clar que ella no pot "saber si una persona menteix o no menteix" i que, per tant, no sap del cert si Bárbara Rey li ho va explicar per comprometre'l i fer veure que estava totalment al cas d'allò que estava a punt de passar o no. De fet, que el rei emèrit comentés qüestions d'Estat no va ser una novetat llavors. Segons la seva biògrafa, que té totes les notes escrites tal com les va relatar la vedette, Joan Carles I li comentava: "Estic patint les coses de Sabino, no vegis les coses que estan dient en reunions on em critiquen", així com que Sabino també va dir: "Si jo parlés... Alfons Armada se n'ha anat a la tomba i no ha explicat res a ningú". Sabino és Sabino Fernández Campos i era, llavors, el cap de la Casa Reial i Alfonso Armada, que va morir el 2013, era el segon cap de l'Estat Major de l'Exèrcit. El missatge del Rei del 23-F El dia després de l'intent fallit de cop d'Estat, el rei Joan Carles I va emetre un missatge a la televisió per calmar els ànims de la ciutadania. El missatge deia així: En dirigir-me a tots els espanyols, amb brevetat i concisió, en les circumstàncies extraordinàries que en aquests moments estem vivint, demano a tots la major serenitat i confiança i els faig saber que he cursat als Capitans Generals de les Regions Militars, Zones Marítimes i Regions Aèries l'ordre següent: «Davant la situació creada pels successos desenvolupats al Palau del Congrés i per evitar qualsevol possible confusió, confirmo que he ordenat a les Autoritats Civils i a la Junta de Caps d'Estat Major que prenguin totes les mesures necessàries per mantenir l'ordre constitucional dins de la legalitat vigent. Qualsevol mesura de caràcter militar que si escau hagués de prendre's, haurà de comptar amb l'aprovació de la Junta de Caps d'Estat Major.» La Corona, símbol de la permanència i unitat de la pàtria, no pot tolerar en manera alguna accions o actituds de persones que pretenguin interrompre per la força el procés democràtic que la Constitució votada pel poble espanyol va determinar en el seu moment a través de referèndum. tribunals Un sector de la policia implica Joan Carles I en el cas Pujol Marta Escobar Martí


Biblioteques de Girona presenta una nova proposta per als aficionats a les sèries de televisió - Ajuntament de Girona La tercera edició del cicle "3x3" ofereix un nou format de clubs de lectura en els quals es tractaran els llibres que han inspirat els productes televisius. La tercera edició del cicle “3x3” de les Biblioteques de Girona tindrà com a tema central les sèries de televisió i els llibres que les han inspirat. Amb aquesta proposta, les Biblioteques ofereixen un nou format de club de lectura que parteix de la idea d’apropar propostes literàries als lectors aprofitant la creixent demanda de llibres de gènere o best-sellers que han inspirat productes televisius. Els ingredients d’aquesta activitat, que té lloc a la Biblioteca Antònia Adroher sota el nom de “3x3. Capítol a part: sèries de televisió i literatura”, són tres sessions conduïdes per una persona especialment coneixedora de la matèria, la lectura de dos o tres llibres que proporciona la mateixa biblioteca a tots els participants i un recull bibliogràfic. Membres del col·lectiu de crítics de cinema i sèries Els Bastards seran els encarregats de donar forma a aquesta proposta, en la qual els participants parlaran de les seves sèries preferides mentre comparteixen la lectura de les novel·les. La primera sessió es farà el dimecres 10 de febrer a les 19.30 h. Consistirà en una xerrada introductòria, titulada “De la novel·la fulletonesca a HBO. Literatura i ficció televisiva”, conduïda pel membre d’Els Bastards i programador del Museu del Cinema, Jordi Dorca. El mateix Dorca serà l’encarregat de dinamitzar la segona trobada, el 9 de març a les 19.30 h, per parlar de ficció televisiva en general i més concretament de la sèrie i el llibre The Leftovers, de l’autor Tom Perrotta. La tercera i última sessió estarà dedicada a Joc de Trons i als llibres de la saga Cançó de gel i foc, de George R. R. Martin. El dia de la trobada serà el 6 d’abril, també a les 19.30 h, i comptarà amb la presència de Lluís Simon, membre d’Els Bastards i periodista. A les dues primeres edicions, les temàtiques del “3x3” van ser la narrativa eròtica, amb Les cinquanta ombres d’en Grey, i els llibres de màgia, amb comentaris sobre la saga de Harry Potter.