La Incerta Glòria Dels Escèptics | Blog | Marc Pinsach | Ski Mountaineer & Skyrunner LA INCERTA GLòRIA DELS ESCèPTICS Esquí de muntanya | 05/06/2017 Que fàcil és no creure en res i enfotre-te’n del que creu. Que fàcil és saber, per aquell que mai s’ha emmerdat les mans, què cal fer per solucionar tots les mals de l’organització federativa d’algun esport; puc pensar en l’esquí de muntanya. Que fàcil és criticar des del sofà aquell que s’ha reunit durant setmanes per tirar endavant la festa major del teu poble. Que fàcil és titllar de fracassat aquell que ha engegat un negoci i no se n’ha sortit des de la comoditat d’un sou fixe cada mes. Que fàcil és carregar-se el sistema sanitari o l’educació d’un país. Que fàcil és saber què s’ha de fer i que difícil és saber com fer-ho. Que fàcil és titllar de matat aquell que ha dedicat la seva joventut a entrenar i competir pel sol gust de matxacar-se quan no sempre es triomfa. Que fàcil és riure-te’n del que declara admiració absoluta a un músic. Fins i tot que fàcil és criticar aquells que tenen èxit per –així- poder-te fer escoltar. El que ara realment està de moda –o potser ho ha estat sempre- és l’escepticisme. Està de moda no creure en res. O pensar que no es creu en res. Està de moda passar lleuger per la vida. Està de moda anar desmenjat i arrossegant els peus per la vida. Està de moda fer befa d’aquells que tenen compromisos forts amb alguna cosa. Està de moda no proclamar admiració incondicional en res. No fos cas que des del púlpit dels descreguts i des de la superioritat moral dels escèptics que ho critiquen tot i els hi rellisca tot et caiguin crítiques, burles, befes o comentaris que amb suposada ironia només aconsegueixen ferir amb el cinisme més barat. Millor confondre’s entre el remat d’ovelles que no es mouen massa, no criden massa i no volen pensar massa. És millor quedar-se quiet sense fer res ni voler destacar per no ser el blanc fàcil dels que s’ho miren tot. És evident que si no creus en res, si no fas res, si no participes en res, si no penses en res, si no crees res segur que et pots veure amb la valentia de criticar-ho tot, fer-ne befa i riure-te’n de tot. Ara bé, serà l’actitud d’algú que només buscarà l’èxit a través del fracàs dels altres. Algú que no veu que en la derrota dels altres també hi ha la seva. Gent que no té l’estrany afany de buscar aquell instant de glòria. Una glòria que incerta o no és l’única que poden buscar els protagonistes de “Incerta Glòria”. El qualificatiu de novel·la russa queda totalment justificat pels diàlegs entre en Juli Soleràs i en Cruells explotant els racons insondables de la condició humana. Ara està molt de moda venerar aquest llibre, tot i que de segur trobaríem algú que des de la tribuna de la indiferència i de l’escepticisme se’l carregaria. Però aquest algú seria capaç d’escriure diàlegs que elaboren aforismes i sintetitzen la condició humana amb poques paraules com aquest? -Deixa els ciris pasquals en pau. Jo sóc descregut, però respecto les coses sagrades. -Tot al revés de mi. Jo hi crec. Si no hi cregués, ¿quin gust podria donar-me fer-ne befa? ¡Si pogués deixar de creure! ¡Com us envejo, els que no creieu o us penseu que no creieu en res! Per tant, la font inesgotable de pensament que és “Incerta glòria” ens insinua que l’únic que podria riure-se’n de creure en alguna cosa seria aquell de fermes conviccions. L’únic que podria criticar l’organització de l’esquí de muntanya seria aquell motivat que durant anys s’ha barallat per moure unes estructures sempre massa rígides. L’únic que podria criticar la Festa Major del poble seria el que hi ha treballat. L’únic que podria fer befa d’un negoci fracassat seria aquell que algun cop a la vida s’ha llençat al buit. L’únic que podria burlar-se d’un músic seria aquell que sua la samarreta als seus concerts. L’únic que podria riure-se’n del que durant anys a ulls de tothom –menys per ell- ha perdut caps de setmana al darrera d’un dorsal seria el que aquells diumenges estava allà passant fred. I podria fer tot això no pas perquè pogués ser l’únic que moralment pogués estar legitimitat per fer-ne befa, sinó perquè seria l’únic que realment podria experimentar els beneficis catàrtics de poder riure’s-en d’un mateix. A més, l’únic que realment es guanyarà el privilegi dels nostres dies de no creure en res serà aquell que haurà buscat aquest instant de glòria, sigui a on sigui, sigui com sigui, perquè com diu el llibre –incerta o no- és l’única que tenim.


Agevo de Granollers: Paco Monja va parlar sobre La premsa local i comarcal: la seva realitat al llarg del segle XX i XXI a Granollers i al Vallès oriental, dimarts dia 13 de desembre Publicat per agevo a 11/29/2011 David Bassa, Txell Roda i Josep Palau han parlat s... Jesús Fernández Sojo va parlar sobre Regeneració i... Anna Paré va parlar sobre Com alimentar-nos quan e...


Dilluns: En primer lloc el professor Toni ens va donar les notes del treball d ́investigació i tambe ens va dir algunes equivocacions i creatius que van tenir que pujar al blog, les notes no van ser males en la meua postura i vaig aprobar eixe treball. Mes tard digé que a lo mitjor faria com un especie de concurs de tot bachiller i la recompensa se donaria en la 3a Avaluació. Dimecres: Aquest día Toni ens va donar la Fitxa 4 - La Coherència - L ́estructura Del Tema. On principalment explicaba els tipus que hi ha que son: Narratiu (Lineal, Circular, Encadenada, Fragmentària, Accions paral·leles, Salt enrere i Salt en avent), Descriptiu ( De més general a més concret, De dalt a baix, D ́esquerra a dreta, De davant cap arrere i De fora cap a dins), Expositiu ( Pregunta/Resposta, Problema/Solució, Causa/Consequència, Comparació, Sequència, Classificació i Descripció o Defnició), Argumentatiu (Inductiva, Deductiva, Enquadrada, Paral·lela, Dialèctica, Succesiva i Cercles Concèntrics), Instructiu ( Amb criteris lògics i amb criteris temporals) i per ultim Conversacional ( Pregunta/Resposta, Exposició/Valoració, Estil dirrecte e indirecte i indirecte lliure, Nom del personatge e intervenció). Dijous: Vam terminar els textos que vam a comenzar el Dimecres i també vam comenzar a fer un text per a que aprengerem com faria l ́examen. Publicat per Roberto Rodriguez a 17:02


La presó permet de nou visites a reclusos Persones properes als interns podran tornar a tenir-hi contacte al passar dilluns Lleida a la fase 1, tot i que els vis-a-vis i el contacte amb fills menors no seran fins a la fase 2 Els presos del Centre Penitenciari Ponent podran tornar a rebre visites a partir de dilluns vinent, quan la regió sanitària de Lleida entri a la fase 1, segons va informar ahir la conselleria de Justícia. Les visites es van suspendre el passat 16 de març amb l’entrada en vigor de l’estat d’alarma. Seran visites a través de locutoris de vidre, mentre que els vis-a-vis íntims i les visites amb fills menors seran a la fase 2. La presó de Mas d’Enric, a Tarragona, és l’única de les nou presons de Catalunya que ja està en una regió sanitària en fase 1, i dilluns entraran les de Lleida, Girona i Catalunya Central, cosa que afectarà Ponent, Puig de les Basses (Girona) i Lledoners (Bages). Tanmateix, les visites tindran algunes restriccions, ja que només podran entrar dos persones als locutoris, en lloc de les quatre que poden accedir-hi habitualment, i en lloc de fer visites només el cap de setmana es repartiran de dilluns a diumenge per espaiar les cites, evitar cues i poder netejar les cabines després de cada encontre. Totes les persones que acudeixin a les presons per visitar un pres passaran un control de temperatura, amb pistoles o càmeres tèrmiques, i hauran de posar-se mascareta per entrar. Paral·lelament, la conselleria preveu reprendre les sortides i els permisos ordinaris dels presos quan la regió sanitària de la presó assoleixi la fase 3. Llavors també reobriran les biblioteques i les piscines dels centres penitenciaris. D’altra banda, des del decret d’estat d’alarma, 60 presos han donat positiu en coronavirus, 59 ja han rebut l’alta i un segueix ingressat a la unitat hospitalària de Brians 2 (Barcelona). A més, hi ha hagut 80 funcionaris malalts, 47 dels quals continuen de baixa, i la Generalitat ha començat aquesta setmana a fer proves PCR a tots els treballadors de presons. A Lleida, han donat positiu nou funcionaris i un intern (vegeu SEGRE de dijous).


Inici » Recursos Documentals » Instruments » conreu » PRODUCCIÓ I SUBSISTÈNCIA » Gastronomia » Correfoc » Festa del Most i la Verema » Viticultura » Colla o grup de dolçainers, grallers i gaiters » Fira » Part component d'una monografia » Cerca Recursos Documentals


Maria Bigordà Montmany - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure Maria Bigordà Montmany 8 setembre 2009 (92 anys) Maria Bigordà Montmany (Ullastrell, Vallès Occidental, 21 de setembre de 1916 - Terrassa, 8 de setembre de 2009) fou una dona obrera republicana. Represaliada pel Franquisme. Compromesa amb les reivindicacions laborals i socials de la classe treballadora.[1]Va militar al PSUC i a Comissions Obreres. 4 La Derrota i la Repressió 5 La Dictadura i les Reivindicacions veïnals i laborals 6 Militància política i sindical Nascuda a Ullastrell, era la primera filla d'una família de pagesos molt pobres. El pare Pere Bigordà Font i la mare Tecla Montmany Carreres, eren arrendataris d'un terreny de vinyes. Tot just amb sis anys, Maria ja anava a ajudar-los o collia olives a jornal. Gairebé no va poder anar a l'escola, però va aprendre a llegir en català perquè a casa seva es llegia La terra, el diari de la Unió de Rabassaires. La mare era catòlica practicant i la feia anar a catecisme, el pare militant de Esquerra Republicana de Catalunya i de la Unió de Rabassaires, fou agutzil durant la guerra civil, i de ben petita ja la portava als mítings que es feien a Terrassa. Va tenir quatre germans, Àngela (1919) Valentí (1921) Amadeu (1923) i Josep (1926) del qual fou padrina i que en el futur esdevindria un destacat sacerdot del Moviment obrer. A punt de complir 10 anys, va començar a treballar a Terrassa, al servei domèstic de Can Tusell. Als 12 anys, cansada d'anar i venir, va deixar la feina i es quedà a Ullastrell, fent de minyona a Can Correu. Més tard va voler tenir un ofici i començà l'aprenentatge de teixidora a la fàbrica de Can Arrufat, allà va prendre contacte amb l'ideari anarquista, influenciada per la lectura de les novel·les Ideals de Frederica Montseny i de Frederic Urales, (pseudònim de Joan Montseny i Carret) que transmetien la imatge de la dona lliure. Acabat l'aprenentatge, cap a l' any 1931 va trobar feina a la fàbrica la Tela, on treballava a preu fet en condicions d'extrema duresa. Al cap de poc temps, va canviar a l'empresa de Domènec Domingo, allà portava un teler i teixia franel·la blanca. Havia anat a viure a Terrassa i compaginava el treball tèxtil amb la feina de minyona a una casa anomenada Cal Pere, on li oferien el menjar i l'estança, entregant el sou gairebé integre a la seva família. A principis de 1933 amb setze anys, una de les poques diversions que tenia era anar al Cinema Alegria,[2] allà va conèixer el que seria el seu marit, Josep Portero Serrano, de 29 anys, teixidor de la fàbrica de mitges Vallhonrat. Després d'un curt nuviatge, ja que la República Espanyola ho permetia i en Josep no era creient, es van casar pel civil al Jutjat de pau de Terrassa. L'inici del matrimoni va coincidir amb les primeres vacances pagades que van aconseguir els obrers del tèxtil i de la construcció després de dures negociacions. Van anar de viatge de nuvis a Puigcerdà. El marit insistí en que deixés la feina, i en poc més de quatre anys van tenir dues filles, la Carme i la Pilar. Aviat van començar les desavinences conjugals que van arribar fins al maltractament físic. Maria ho va denunciar al jutjat de Terrassa sense cap resultat. Als inicis de la Guerra Civil espanyola,[3] Josep fou cridat a files, però es va emboscar. Maria tenia la intenció de marxar a Andorra amb la seva filla Carme, però llavors va quedar novament embarassada, augmentant l'agressivitat del marit al negar-se a avortar. Després de néixer la segona filla, es va separar, fet que fou molt mal rebut per part de la família i la societat en general, només les cunyades li van oferir un cert suport. Marginada per tothom, va començar a patir greus problemes de subsistència, i a causa de la fam i la manca d'assistència mèdica, va veure morir contagiada de diftèria, la filla petita de 20 mesos. En aquell període va buscar el recolzament del sindicat UGT i posteriorment la CNT per aconseguir ser admesa a la fàbrica de Can Vallhonrat. La Derrota i la Repressió[modifica] Acabada la guerra, la nova llei franquista derogà els drets que havien adquirit les dones durant la República, i el dia de Corpus de 1939 la policia li pren la filla. La nena serà entregada al seu pare, Maria perd la custòdia i només la podrà veure d'amagat. Passaran 12 anys separades. Les tropes nacionals havien assaltat i saquejat la casa familiar a Ullastrell i el seu pare internat a un Camp de concentració sense judici. Maria és denunciada pel seu marit i un company de feina, i el 3 de juliol és detinguda. Deu dies més tard es sotmesa a Consell de guerra, i jutjada pel Tribunal Militar instal.lat a l' Escola Industrial de Terrassa, en el procediment sumaríssim d'urgència número 11736 essent condemnada a la pena de 12 anys i un dia de presó per Auxilio a la rebelión.[4] Roman uns mesos empresonada a Terrassa, on contrau una severa lumbàlgia a causa de la humitat i les pèssimes condicions de vida. El 10 de març de 1940 és traslladada a la Presó de dones de les Corts de Barcelona. Allà coneix entre altres, les militants comunistes Adelaida Abarca Izquierdo i María del Carmen Cuesta Rodríguez[5] i assenyala en els seus records que el nivell cultural d'aquelles companyes, va influir definitivament en la formació la seva consciència política. Al cap d'un temps, es pot acollir a la redempció de pena pel treball i fa de bugadera de les monges, fet que li permet anar de tant en tant a l'hort i consumir algun producte fresc, que millora la precària alimentació de la presó. El 18 de setembre de 1941 li concedeixen la llibertat condicional, però no pot tornar a casa. És desterrada a Madrid i acollida pels familiars d'una companya de la presó. Mentrestant el seu marit, el 12 de febrer de 1942 contrau un nou matrimoni religiós, que serà l'únic vàlid segons les noves lleis. El dia 16 d'octubre, pot tornar a Terrassa amb la llibertat vigilada. Va a viure a casa dels pares i treballa al camp. La Dictadura i les Reivindicacions veïnals i laborals[modifica] El 1946 li arriba l'indult i malgrat les dificultats per reintegrar-se a la societat a causa dels antecedents penals,[6] comença a tenir l'esperança de normalitzar la seva vida i recuperar la filla. Troba feina de minyona a casa del comerciant Frederic Segués, hi treballa durant 12 anys, però el treball domèstic no li garanteix cap dret laboral, ni cobertura social,[7] llavors reprèn la feina de teixidora a Can Sala i Badrinas. L' any 1953 la seva filla que ja té 20 anys, anirà finalment a viure amb ella. Els primers temps de convivència són difícils, només poden pagar una habitació amb dret a cuina. Més endavant, després de tenir diversos habitatges precaris, fan la sol·licitud per anar a viure a un bloc de pisos de l'Obra Sindical del Hogar, al Barri de Sant Llorenç.[8] L' augment de la immigració, havia propiciat la construcció desmesurada i la creació de barris sense cap infraestructura ni servei. La necessitat d'habitatges dignes, farà que Maria es comprometi en la lluita veïnal contra la especulació i el barraquisme vertical, essent el barri de Sant Llorenç un dels més combatius.No obstant van ser les tràgiques riuades del 1962 en que vides, cases i empreses, van desapereixer en una nit, les que van obligar les administracions a iniciar la reconstrucció amb uns altres criteris. L'arribada als barris de joves Capellans Obrers,[9] amb idees renovadores, compromesos amb la lluita de classes i contra l' estructura eclesial caduca, va convertir moltes de les noves parròquies en un aixoplug del Antifranquisme, essent capdavanteres les de Can Boada, Egara, Les Arenas, i Sant Llorenç.[10] En un ambient de gran companyonia es parlava de política, es llegia premsa clandestina i es preparaven reunions. Maria col·laborava en que podia i l'any 1964 va viure a l'ombra el naixement de la primera Comissió Obrera de Barcelona, a la Parròquia de Sant Medir[11] on el seu germà Josep Bigordà Montmany era el capellà dinamitzador,[12] esdevenint al cap dels anys, un destacat periodista, professor de teologia i dret canònic i membre del tribunal eclesiàstic, llargament vinculat a l'Església de Santa Maria del Pi i condecorat amb la Medalla d'Honor de Barcelona. L'any 1973 després d'un període de gran conflictivitat es produí l'assalt i registre de la parròquia de Sant Llorenç per part de la policia, van ser detinguts tots els sacerdots i l' assistent social per donar cobertura a un moviment contrari al règim. L' any 1975 la Dictadura va executar cinc persones i acabava amb la mateixa brutalitat amb que havia començat. Dies abans de morir Franco, Maria va a Montserrat a solidaritzar-se amb les persones que estaven en vaga de fam a favor dels presos polítics. Militància política i sindical[modifica] El 1976 és l' any de la seva jubilació i obté finalment el carnet de militant del PSUC i de Comissions Obreres.[13] Maria és catòlica practicant, però s' identifica amb l' Eurocomunisme, influenciada per la lectura dels llibres d'Alfons Carles Comín. Dins del partit és membre del comitè local durant quatre anys, des d'on treballa per la llibertat i la democràcia.També participa en actes polítics de suport a les vagues de fam de Lluís Maria Xirinachs davant de la Presó Model i a les manifestacions sota la consigna Llibertat, Amnistia i Estatut d'Autonomia.[14] Gràcies a la feina de voluntariat, l'any 1979 té ocasió de visitar la Unió Soviètica formant part d'un grup de disset persones, entre les quals hi havia set capellans. Encara hi va tornar quatre anys més tard, visitant també a Polònia el Camp de Concentració d'Auschwitz. L'any 1983 quan ja tenia seixanta-set anys i es preparaven les segones eleccions democràtiques, li van proposar anar a les llistes municipals, però va preferir no acceptar-ho. En canvi sí que va ser vocal del control de finances del partit. Gràcies a la tenacitat, el treball i la mobilització de l'Associació Catalana d'Expresos Polítics, el Parlament de Catalunya va aprovar concedir indemnitzacions als presos polítics del franquisme que no haguessin estat indemnitzats pel Govern de l'Estat espanyol en la llei de l' any 1990 que només incloïa les persones que superessin el compliment de tres anys de presó. Finalment amb aquesta iniciativa es reconeixia que totes les persones que havien patit la repressió, eren mereixedores d'aquesta deferència per part dels governs democràtics. El dia 10 de maig de 2005 l'Ajuntament de Terrassa li va concedir l'agulla amb l'escut municipal, en reconeixement a les dones que havien lluitat tota la vida pels drets socials, econòmics i polítics[15]. l'Any 2006 la historiadora Lourdes Plans i Campderrós presenta el llibre Maria Bigordà i Montmany, testimoni d'una època obscura [16]. Maria mor el 8 de setembre del 2009 a punt de complir els 93 anys[17]. Posteriorment les escoles, instituts, associacions veïnals i sindicats de Terrassa, glosen la seva figura i li reten homenatge en diversos actes i publicacions[18]. ↑ «Perfil biogràfic de Maria Bigordà Montmany. Dones,treball i sindicalisme a Catalunya». ↑ Plans Capderrós, Lourdes. La vida cultural i recreativa a la Terrassa d' ahir 1875-1931 (en català). Terrassa: FTP, 2000. ISBN 9788492363636. ↑ «Guerra civil. Records de Terrassa». ↑ Cenarro, Àngela «La institucionalización del universo penitenciario franquista». Museu d'Història de Catalunya, 2003. ↑ Cuevas Gutierrrez, Tomasa. Testimonios de mujeres en las carceles franquistas (en castellà). Jorge J. Montes Salguero. Huesca: Instituto de estudios Aragoneses, 1 novembre 2004. ISBN 8481271500. ↑ Marcet i Gisbert, Xavier. Els anys foscos de la postguerra. Terrassa,1939-1945 (en català). Fundació Torre del Palou. Terrassa: Col·lecció l' Àmfora, 1999, p. 245. ISBN MKT 0003562941. ↑ Farrè París, Àngels. A tot estar, El servei domèstic a Terrassa 1940-1960 (en català). Col·lecció Investigació Dona, no 5. Terrassa: Ajuntament de Terrassa,Centre Estudis-Promoció de la dona, 2001, p. 99. ISBN 84-86838 70 -3. ↑ Blai, Felip. Sant Llorenç. Terrassa (en català). Col·lecció: Els barris d' Adigsa, no 42. Barcelona: Generalitat de Catalunya- Departament. Benestar Social, 1-5-1995, p. 185. ISBN 8439335121. ↑ Botey, Jaume. Capellans obrers, Compromís de l' Església amb el mon obrer (en català). CJ quaderns. Cristianisme i justícia, 1-9-2011, p. 35. ISBN 9788497302729. ↑ «Parròquies obreres contra el franquisme - Cerca amb Google» (en ca-us). [Consulta: 25 maig 2018]. ↑ «Trias descubre la placa de la iglesia de Sant Medir donde se fundó CCOO». La Vanguardia. ↑ «Mossen Josep Bigordà» (en ca). RESISTENCIA ANTIFRANQUISTA i ESPAI PUBLIC. ↑ «[Arxiu històric de CCOO de Catalunya.(PDF) Col·lecció Biografies Obreres]». ↑ Varo Moral, Nàdia. Las militantes ante el espejo (en castellà). Fundació Cipriano Garcia. Germania, 2014. ISBN 978-84-16044. ↑ «[Ajuntament de Terrassa. Homenatge a dones Terrassenques (Maria Bigordà, 2006)]» (en català). Arxiu municipal Terrassa. [Consulta: 25 maig 2018]. ↑ Plans i Campderrós, Lourdes. Maria Bigordà i Montmany, testimoni d'una època obscura (en català). Ajuntament de Terrassa, 2006, p. 94. ↑ https://www.rememori.com. «Esquela online de Maria Bigordà Montmany fallecido en Terrassa #DEP» (en es-es). [Consulta: 25 maig 2018]. ↑ Institut Torre del Palau, Alumnes de 3 de ESO «Homenatge a Maria Bigordà a Secundària». Diari de Terrassa, 12-04-2017. Obtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Maria_Bigordà_Montmany&oldid=20443341» La pàgina va ser modificada per darrera vegada el 1 nov 2018 a les 11:02.


Becerra, Mejías i Abeledo debuten al Nou Estadi - Nastic.cat Els tres darrers fitxatges ja saben que es jugar com a local a Tarragona Becerra, Mejías i Abeledo debuten al Nou Estadi Abeledo intentant driblar-se al defensor perico. |Foto: Gimnàstic de Tarragona Becerra, Mejías i Abeledo van debutar ahir en un partit al Nou Estadi. Els dos primers ja van vestir l’elàstica grana contra el filial de l’Espanyol però ahir, contra el primer equip de l’Espanyol era el primer cop que ho feien al Nou Estadi. En el cas d’Abeledo, ahir va ser el primer partit amb el Nàstic. Dels tres jugadors, Mejías va ser l’únic que va jugar de titular. Va formar parella de centrals amb Salva, de la Pobla, i es va notar que tots dos encara són massa joves per ser la parella titular de l’equip tarragoní. A la segona meitat, amb l’entrada d’Arzo per Salva, es va veure més còmode a Mejías. El jove central va ser substituït per Djetei al minut 62. El següent en trepitjar el terreny de joc va ser Abeledo. A l’inici de la segona meitat va entrar substituint a Dumitru. L’extrem de Huelva va fer bons moviments per rebre la pilota però no va tenir gaire oportunitats de lluir-se ja que pràcticament no va tocar pilota. Finalment, Isaac Becerra va jugar prop de 30 minuts. Va entrar al minut 62 substituint a Bernabé. Becerra va estar tota l’estona ordenant a l’equip des de la porteria i va encaixar un gol. No va poder aturar a Borja Iglesias en un mà a mà. El porter de Badalona no va tenir l’oportunitat de fer cap bona estirada ja que l’únic xut va ser aquest de Borja Iglesias.


Ontinyent – Pàgina 134 – TV Digital Ontinyent Un nou vehicle elèctric farà més segur el treball al cementeri d’Ontinyent 15/06/2017 General, Ontinyent Un nou vehicle elèctric farà més segur el treball al cementeri municipal d’Ontinyent. El regidor coordinador de Govern Obert i Transparència, Joan Sanchis; la regidora de Cementeri, Mercedes Pastor; i el regidor de Serveis Municipals, Manuel Cuesta, presentaven hui el nou transport, dotat amb plataforma elevadora portafèretres. Mercedes Pastor explicava que aquest vehicle “millorarà la qualitat del servei que presta l’Ajuntament i les condicions de treball dels funcionaris, ja que aquest transport compta amb una sèrie de mesures de seguretat i millores que l’anterior vehicle no tenia, de manera que les tasques que s’han de dur a terme es puguen executar de manera més segura i eficaç”, assenyalava. Pastor afegia que l’adquisició d’aquest vehicle és una nova mostra del treball conjunt entre les diferents regidories, “una tasca conjunta que està sent molt positiva i que està permetent millorar visiblement el cementeri”, assenyalava. Joan Sanchis explicava que aquest vehicle, que abans ... 15/06/2017 Festes i tradicions, Ontinyent El diumenge 11 de juny va tindre lloc a l’ermita de Sant Esteve la presentació de l’edició del 2017 del programa-revista que, com cada any, edita l'”Associació de Llumeners de Sant Esteve” i el tradicional dinar del “dia de les paelles” a l’esplanada de l’ermita. La jornada va començar en la presentació de la revista, que va estar presidit pel Llumener Major del 2017, Francisco Conca Vilaplana i la regina de les Festes, Marina Perales Conca, acompanyada per la seua Cort d’honor. L’acte va comptar en l’assistència dels regidors de l’Ajuntament d’Ontinyent Manuel Cuesta, Jaime Peris i Tudi Guillem i d’una representació de l’Ajuntament de Palma de Gandia on se celebra el III circuit de Pàdel Sant Esteve. Aquest any, la persona designada per a presentar el programa ha estat el llumener, i membre de la Junta Directiva de l’associació, José Pastor Osca qui, davant un nombrós públic, va repassar ... 15/06/2017 Cultura, Destacat, Festes i tradicions, Ontinyent Aquest dissabte 17 de juny la Plaça Major d’Ontinyent acull la presentació dels nous vestits dels Gegants de la ciutat, confeccionats per la modista ontinyentina Inma Soriano. L’acte s’emmarca dins la tradicional cercavila de la vespra de Corpus, en la qual participaran els Gegants, els Cabets i la Tartuga. Aquesta parada especial a la plaça de l’Ajuntament tindrà lloc a les 19 hores, i servirà per a mostrar oficialment els vestits. Posteriorment, la cercavila seguirà pel Carrer Major. Des de l’Associació de Gegants i Cabets d’Ontinyent s’ha assenyalat que “Els Gegants ja es mereixien un canvi de vestits després de dur-los 25 anys. I amb la intenció que lluïsquen més que ara, hem fet alguns canvis, utilitzant teles adamascades, més vistoses i també nous complements, com cinturons de pell, bordats, borles, etc. Això si, s’han mantingut els colors originals que han dut cadascú dels Gegants”. El Govern d’Ontinyent fa balanç molt positiu de la primera meitat de la legislatura 14/06/2017 Ontinyent, Política El Govern d’Ontinyent arriba a la meitat de la legislatura amb el 80% del seu programa electoral executat o en vies d’execució. Així quedava palès hui en una roda de premsa de balanç del període transcorregut des que Jorge Rodríguez fora investit alcalde fa ara dos anys, roda en la que el primer edil compareixia acompanyat pels regidors i regidores del Govern. Jorge Rodríguez repassava la gestió d’un Govern “eficient, impulsor de l’activitat econòmica, inversor, participatiu i centrat en les persones”, i destacava que els 4 milions d’inversions de Diputació i els projectes desbloquejats per Generalitat demostren que “per fi Ontinyent està al mapa polític valencià”. L’alcalde posava com a mostres de l’eficiència en la gestió la reducció del deute a la meitat en 6 anys, (de 20’4 milions d’euros en 2011 a 10’2 a finals d’enguany) o el superàvit registrat en tots els exercicis, “i tot sense pujar taxes ... Ontinyent s’adhereix a les mobilitzacions del 19-J per fer front a les violències contra les dones 13/06/2017 Ontinyent, Societat L’Ajuntament d’Ontinyent mitjançant la Regidoria d’Igualtat i Dona s’ha adherit a les mobilitzacions a nivell estatal per demanar uns pressupostos estatals suficients per poder fer front a les múltiples violències que pateixen les dones, “dissenyant així estratègies i exigint recursos i dotacions econòmiques suficients que acaben amb la ceguesa institucional davant aquesta xacra social i amb un model econòmic i social que incideix en les desigualtats entre homes i dones”, expliquen des de la regidoria. Diverses entitats, associacions , partits polítics i sindicats donaran suport a la tancada que es realitzarà el proper dilluns 19 de juny a l’Ajuntament vell en horari de 12:00 fins les 24:00 hores, i que inclourà entre d’altres una lectura de manifest, dinar i sopar de germanor , recital les “Les nostres poetes”, diversos tallers i dinàmiques i un punt violeta per informar a la ciutadania. La regidora Paula García ha fet fa una crida ... 13/06/2017 Esports, Ontinyent El cap de setmana passat s’enfrontaren a la població italiana de Saluzzo els combinats d’Itàlia i Espanya amb una ampla representació del Rugby Club Ontinyent. Al combinat senior participaren Samuel Baeza i Jonhatan Infante, aquest també pertany al Club de Rugby Muro. Partit marcat per la superioritat italiana, el resultat final va ser de 88 a 4, on l’únic try aconseguit pels espanyols va ser el realitzat per Jonhatan. A la sub21, participaren els components del RCO Borja Ochoa, Nacho Àlvarez i Àngel Gonzàlbez, aquests dos últims també integrants del CRM. Els jugadors d’Andrew Pilkington (seleccionador sub21) realitzaren una bona primera meitat, però la major preparació italiana va acabar amb el resultat final de 40 a 16. A pesar de la derrota, tanquen aquesta visita a Itàlia amb molt bones sensacions. “Des del RCO volem expressar la nostra alegria per la convocatòria dels nostres jugadors i desitjar-los els majors èxits ... 13/06/2017 Cultura, Música i dansa, Ontinyent El passat cap de setmana l’Escola de Ballet Masters d’Ontinyent començava les seues activitats de Fi de Curs a la Sala Gomis de la ciutat. L’Escola, com a forma de tancar el curs, realitza diferents festivals, al llarg de diversos caps de setmana, en els quals participa l’alumnat, dividit per edats. Aquests espectacles serveixen per a mostrar als familiars i al públic en general el treball, activitats i aprenentatge fet durant tot l’any. Els diferents festivals compten amb un vestuari i una escenografia molt treballats, i combinen peces musicals que agraden als xiquets i xiquetes, amb l’objectiu de gaudir i fer gaudir amb aquesta activitat. 800 afiliats a l’ONCE de tota la Comunitat Valenciana visiten Ontinyent Prop de 800 afiliats a l’ONCE procedents de tota la Comunitat valenciana visitaven Ontinyent el passat dissabte, amb motiu de la celebració a la ciutat del “Dia de l’ONCE-CV”. Es tracta d’una jornada de germanor que celebren anualment les persones vinculades a l’ONCE, la seua Fundació i les empreses del Grup Ilunion, que incloïa entre altres activitats una Ruta pel Barri Medieval de la Vila i altra pels refugis antiaeris, un tast de Vins dels Alforins, un tast de Cervesa Artesana en la Finca Santa Elena, la possibilitat de visitar la Fira de Tendes Tapes i Rock al carrer José Iranzo i finalment un esmorzar de germanor en el Parc de la Glorieta. En aquest últim acte, l’alcalde de la ciutat, Jorge Rodríguez qui destacava la importància de referenciar a Ontinyent com la ciutat inclusiva que és, pensada per a les persones”, agraint als presents la visita i animant-los a ...


PRIMER ANY GRÀCIES A TU! - Fundació el Maresme 18/12/2019 /en NOTÍCIES /por fundmaresme «El bosc, a nivell d’arrels, no el podem veure com un conjunt d’arbres, sinó com un únic ens. La unitat fonamental és la relació i la interrelació». Amb frases inspiradores com aquestes, Manel Muntada, expert en gestió del coneixement, desenvolupament i canvi organitzatiu, va compartir ahir, 17 de desembre, el seu coneixement amb nosaltres un any després de l’inici del Marc Estratègic 2022 i en plena transformació model organitzatiu de la nostra Entitat. Altres frases remarcables que van fer reflexionar molt a tot l’auditori: – «En ple segle XXI, encara mirem el món des d’una visió cientista i individualista pròpia del segle XVII» – «Si aixeques la catifa de l’organització, veuràs com la gent es transmet el coneixement. Conversar no és perdre el temps, és compartir-lo i compartim coneixement. Si volem promoure el treball corporatiu hem de promoure les converses.» Etiquetas: MARC ESTRATÈGIC 2022, piscolabis nadal, seguiment RECAPTEM 1.403€ PER A LA MARATÓ DE TV3 UN TIÓ ESPECIAL GRÀCIES A LA FEPCCAT I LA FUNDACIÓ FCB


Els afectats per l’explosió de Premià tardaran setmanes a tornar a casa | Catalunya | EL PAÍS Catalunya Els afectats per l’explosió de Premià tardaran setmanes a tornar a casa Els Mossos d'Esquadra encara no han pogut accedir a l'edifici des d'on es va originar la deflagració Barcelona 23 SET 2016 - 17:08 CEST Part interior de l'edifici on es va originar l'explosió. Albert Garcia Els 47 veïns desallotjats per una explosió diumenge passat al número 196-198 de la Gran Via de Premià de Mar (Barcelona) no podran tornar a casa, com a mínim, "durant setmanes", segons confirmen fonts dels Mossos d'Esquadra. La divisió científica del cos policial encara no ha pogut accedir a l'edifici des d'on es va originar l'explosió. "Va ser tan potent que l'apuntalament de l'edifici trigarà setmanes, i fins aleshores no podrem iniciar la investigació sobre les causes", explica una portaveu dels Mossos. El jutjat de guàrdia de Mataró va obrir una investigació diumenge passat, sota secret de sumari, per investigar si la deflagració va ser intencionada o no. En el sinistre va morir una dona de mitjana edat i hi va haver 17 ferits, tres dels quals continuen hospitalitzats. Mor una dona per una explosió a Premià de Mar 46 persones passen la nit fora de les seves cases per l'explosió de Premià En total són 82 veïns els que encara no han pogut tornar a casa seva: 47 de l'edifici de l'explosió i 35 més de dos edificis limítrofs afectats per l'ona expansiva. Dilluns passat es va autoritzar el reallotjament dels 20 veïns del 39 del carrer Elisenda de Montcada, però l'edifici va tornar a ser desallotjat hores després "per prevenció". L'Ajuntament de Premià apel·la "a la prudència", i malgrat que s'ha autoritzat els veïns dels edificis limítrofs a accedir als seus habitatges per recollir objectes personals, no poden confirmar quan hi podran tornar. "A mesura que s'estabilitzi l'edifici des d'on es va originar l'explosió els tècnics municipals valoraran els temps", explica una portaveu municipal. Dels 82 veïns desallotjats, 16 estan allotjats en un hotel pagat per l'Ajuntament i la resta són a casa de familiars i amics. Després de l'apuntalament de l'edifici des d'on es va originar l'explosió s'iniciaran les investigacions policials per esbrinar les causes de l'explosió; la principal hipòtesi és que va ser de gas. Les indagacions, segons confirmen els Mossos, també trigaran "setmanes". La policia també espera interrogar el ferit greu que vivia al pis i que continua ingressat en estat crític a l'Hospital Vall d'Hebron. Els veïns que tenen una assegurança se'ls pagarà el lloguer d'un pis mentre no puguin tornar a casa, per la qual cosa s'ha fet una crida a propietaris de Premià que tinguin pisos buits i puguin llogar-los el temps necessari. "Hem rebut moltes ofertes", apunten des del Consistori. La consellera de Treball, Afers Socials i Famílies, Dolors Bassa, va anunciar dimecres passat que augmentarà l'aportació del contracte programa per a Premià, una partida pressupostària que cada any efectua el seu departament per contribuir al finançament dels serveis socials d'ajuntaments.


El Quadern d'Enric : Editorial : TORNEM A PREGUNTAR : ES MORAL ? Editorial : TORNEM A PREGUNTAR : ES MORAL ? I es que com vos informarem ahir i degut al que ha fet Jordi Juan al pressentar una questió de confiança que li permetrà tal i com vos explicarem també ahir, en un mes i tres dies tindre aprovats els pressupostos que ahir li rebutjaren, cal preguntar-se : Ningú dubta de la legalitat, la llei es clara i ho permet i beneix, encara ens puga pareixer més bé o més mal i s'aprovà per a que els ajuntaments compten amb pressupostos davant una opossició que ni els aprova ni es capaç de pressentar una alternativa conjunta, com es este el nostre cas. Ara bé, aixo permet en el nostre cas que 5 dels 17 regidors impossen uns pressupostos als restants 12, i ahí si que pensem caben consideracions. I entre elles i la principal si es moral que una minoría minoritaríssima, menys d'una tercera part en el nostre cas, puga impossar a una gran majoría, 12 de 17 també en el nostre cas, la seua voluntat. O també que aquells que legalment representen a un poc més del 25% del electors que vullgueren votar en les locals, discutíblement podríem parlar pel seu caire especial del 36% si ens bassem en les europèes, puguen impossar els eu criteri a la resta majoritaria. Però bé, es el que hi ha, vosaltres direu. Karl Marx 11 de diciembre de 2014, 2:03 Ara,a estes altures,creguem que als polítics els preocupa la moral o l'ètica? Doncs igual que la metafísica o la mecànicoquantica. En un poble on ja han fet totes les coalicions possibles i ninguna ha repetit? Han demostrat tots ser casta i només mirar per ells. PSOE i PP tindrien que juntarse per fer els pressupostos que Tavernes necesita i donar estabilitat en l'ajuntament fins les eleccions de maig. EL FIN JUSTIFICA LOS MEDIOS 11 de diciembre de 2014, 6:46 Enrique el fin no justifica los medios. I en democracia encara menos. Podrà ser tot el legal que vullgues pero no es just ni moral ni ètic. Tenim un alcalde que es un dictador i als fets em remetix. Sols jugades jurídiques, i els socis a la basura. Ho tenia molt ben estudiat, tot medit. Pero, es això democràtic? Volem un alcalde que base les seues actuacions en jugades de estratègia jurídica o que governe per al poble? eixa es la vertadera pregunta. En política val tot? Els votants de Compromis estaran contents, el seu ídol ha guanyat amb jugades jurídiques. Sols dir una cosa mes, tots els de Compromís no estan aixi de contents ahir vaig estar parlant en dos votants de compromis i comentaven que no els pareixia be el que havia fet Jordi. Sols dos? si vertaderament son sols dos la politica local esta totalment cremà. Anónimo 11 de diciembre de 2014, 7:42 La moral Enrique es algo que en política se conoce por desgracia más bien poco y así nos va, con el extremismo creciendo por hartazgo de la gente. Anónimo 11 de diciembre de 2014, 7:57 Para Jordi si que se aplica lo del fin que justifica los medios. Quiere que se haga lo que el quiere y para ello utiliza todos los medios a su alcance. Si no son medios muy democráticos no le importa, si sirven a sus intereses le valen. La ética, la moral, la justicia y demás atributos de buen gobernante no le importan. Este es el alcalde que tenemos. Y Perfecto? qué dice Perfecto Benavent? ayer en el plenario hacía cara de no estar cómodo con la situación, el semblante serio, la cabeza en muchos momentos agachada. Piensa igual que Jordi? La impresión que daba ayer en el pleno no era esa, o al menos eso me pareció a mí. Que vergüenza de gobierno. Cuando les oiga hablar de democracia, de justicia y cosas semejantes les recordaré las "jugadas jurídicas". Anónimo 11 de diciembre de 2014, 8:07 Mai potser moral que 5 regidors governen sobre 17 i mes si han tingut 2 trencaments de pactes de govern PP i PSOE deuen pactar pel be del poble i deixar-se de partidismes. Compromís no pot continuar governant amb els vots d'una minoria Anónimo 11 de diciembre de 2014, 14:42 Deixeu governar a Jordi i no tingau pressa de manar PP i PSOE que pronte seran les eleccion i el poble que trie ,no podeu negar que sou LA CASTA Anónimo 11 de diciembre de 2014, 14:49 I si el pp canvia uns quants regidors? Hi haurien prou per firmar altra moció i fer fora al totalitari de Jordi Juan No podeu tragar que un alcalde amb 5 regidors vos haja demostrat que no cal majoria absoluta per governar un poble i arreglar tot el que vau desfer. El vostre problema es que sempre s'haveu pensat que farieu amb 8 regidors tot lo que voldrieu i això no ha passat. No soporteu que vos haja posat firmes i que l'Ajuntament haja deixat de ser el vostre cortijo per estar oberts a tots els veïns. Per que no aneu al jutjat si actua fora del legal? Ah no que ahi no em guanyem ni una. El xicot s'ha aprés ben be la llei i sap com usar-la. Ja n'hem perdut prou de batalles. Fer el que diu la llei i demostrar-ho ara es diu totalitarisme. Mira els del PP primer que reu havieu d'aprendre la llei i no farieu el ridicul presentant esmenes que no es poden votar per no ser legals o presentant mocions de censura il·legals o convocant plenaris extraordinaris en agost i quan l'alcalde no estava i damunt ser il·legals també. Si el totalitarisme de Jordi Juan es fer cumplir la llei i posar ordre en este poble i deixar que la colla d'ineptes politics del PP que tenim no continue desfent Tavernes, benvingut siga el totalitarisme. Res a vore amb el totalitarisme de Rajoy, Aznar o el vostre pare Franco. Anónimo 11 de diciembre de 2014, 21:47 Si, el totalitarisme de jordi juan ha conseguit tambe moltes sentencies en contra. I que han costat uns diners al poble. Poques coses ha fet be! De tota manera no ens te que sorpendre res. Ha sigut la seua tonica de funcionar des del primer dia. Democracia en minoria! Anónimo 11 de diciembre de 2014, 22:34 El totalitarisme de jordi juan.... I que han costat diners al poble.... Això jo ho llegit en algunes notes de prensa. En contra seua, anònima (ja, ja ja) de les 21:47 si que se hem llegit com es publicaven unes quantes.


Antics hostals de camí ral: Hostal del Cantó (Montferrer i Castellbó) Hostal del Cantó (Montferrer i Castellbó) Antic hostal que estava situat entre el Coll de Sant Magí i el Port del Cantó a la comarca de l'Alt Urgell. Sabem que el 18 d'agost de 1906, el lingüista i folklorista Mossèn Antoni M. Alcover féu un viatge desde la Seu d'Urgell en direcció cap a Sort seguint el camí de bast, i poc abans d'arribar al Coll de Sant Magí diu : ... El pinar s’acaba, la pluja s’espassa, però el vent crex, y pochs embarassos que troba per aquests cims, pelats com el call de la má; passam el coll de Sant Magí, a 1.650 metres d’altura, com qui no diu res; dexam de banda l’hostal del Cantó, y, pujant, sempre cap a ponent, mes feym nostre el coll o port del Cantó, a 1.715 metres d’altura..." (1) Posiblement l'hostal es trobés en l'actual casa de la Boadella, ja que és l'única edificació entre el Coll de Sant Magí i el Port del Cantó. Aprop de l'antic hostal, en el Coll de Sant Magí, s'hi han trobat les restes del despoblat i de l'església de Sant Magí. La portalada la van desmuntar i avui la podem veure en una casa particular de Guils del Cantó. El camí d'Urgellum a Sort ja és mencionat pels volts de l'any 1000, i de les fonts documentals es desprén que prop del Port del Cantó hi havia una mansio o posta romana (2), un lloc de parada pel descans dels viatgers que atravessaven el port, situat probablement prop del Coll de Sant Magí. En el coll i a peu del camí ral s'hi alça també el Menhir de Sant Magí de Pallerols del Cantó (UTM: x=357920, y=4691473, z=1670) que havia portat una creu de ferro a sobre, i és conegut desde l'any 1883. Durant anys estava caigut i fou redreçat l'any 2002. En una foto antiga de 1914 encara es pot veure el menhir dret i les runes de l'església de Sant Magí al darrera. Més al nord s'han localitzat restes d'antics cortals, fet que indica que el camí també era ramader. En el port del cantó hi havia un altre menhir conegut com l'home encantat o la Pedra del Cantó que fou destruït a mitjans del s.XX al fer la nova carretera. La foto és del llibre "El Pirineo Español" de Violant Simorra (1949). Alcover el descriu l'any 1906 : "El Cantó es una quintera, una gran pedrassa dreta en el punt culminant del coll, per indicar d’ivern el camí a n-els vianants, com tot allò es tapat de neu. Es molt perillós el passarne amb la neu, perque hi sol bufar un vent ferest; y, si un no está alerta y no té bons braons, queda soterrat de neu, com li succeí aquests anys passats a un traginer, segons mos diu el guia... (1) (1) http://personales.ya.com/muntanya/textos/alcover1.htm (2) http://pepfarras.googlepages.com/INTRODUCCI.pdf http://files.santmagi.webnode.com/200000089-d03efd31bf/sm2009quadern_1.pdf http://jordicasamajor.nirudia.com/9790 http://cat.bloctum.com/arcis/2007/11/09/aixecament-del-menhir-de-sant-magi/ http://www.enciclopedia.cat/fitxa_v2.jsp?NDCHEC=0423605 http://www.radioseu.cat/not%C3%ADcies/Societat/L'artista+Nico+de+Winter+recrea+un+antic+menhir+al+port+del+Cant%C3%B3 Etiquetes de comentaris: Alt Urgell, Camí d'Adrall a Sort, Camí de la Seu d'Urgell a Sort, Hostal del Cantó, Mn. Antoni M. Alcover, Montferrer i Castellbó


Pneu 4x4 215 80 15 - Comparer 29 offres Pneu 4x4 215 80 15 Continental Pneu 4x4 été : 205/70 R15 96T 4x4 ContactPneu 4x4 215 80r15Pneu 4x4 31 10 5 r15Pneu 195 65 15Pneu 4x4 31x10 50 r15Pneu R15 haut de gammeMichelin Pneu utilitaire hiver : 225/70 R15 112/110R Agilis AlpinPneu 4x4 195 80 15Pneu 4x4 195 80r15Michelin Pneu auto hiver : 205/65 R15 94H Alpin A4Goodyear Pneu auto hiver : 195/65 R15 95T UltraGrip 8Continental 195 65 15Pneu 195 55 15Michelin Pneu auto hiver : 185/55 R15 82T Alpin A4Continental Pneu 4x4 été : 31X/10 R15 109S CrossContact AT OWLDunlop sp 88Pneu 31 10 5r15Pneu r15 goodyearPneu R15 de moyenne gammePneu R15 d'entrée de gammePneu polaris Hankook Pneu 4x4 été : 215/80 R15 102S Dynapro ATM RF10 Toyo Pneu 4x4 toutes saisons : 215/80 R15 100S 785 Goodyear Pneu 4x4 été : 215/80 R15 109T Wrangler AT/SA Dunlop Pneu 4x4 hiver : 215/80 R15 101Q Grandtrek SJ 6 Pirelli Pneu 4x4 été : 215/80 R15 102T Scorpion ATR Goodyear Pneu 4x4 été : 215/80 R15 109T Wrangler AT/SA+ Bridgestone Pneu 4x4 été : 215/80 R15 102S Dueler A/T 694 RBT General 215/80 R15 102T Grabber TR BSW Insa Turbo Pneu ETE MOUNTAIN 215/80R15 102S 215/80R15 102S MOUNTAIN MOUNTAIN 215/80R15 102S MOUNTAIN 215/80R15 102S - Satisfaction client garantie Dunlop 215/80 R15 101S Grandtrek AT 2 OWL GT Radial 215/80 R15 102S Savero HT+ Insa Turbo Pneu ETE SAGRA 215/80R15 102S 215/80R15 102S SAGRA SAGRA 215/80R15 102S SAGRA 215/80R15 102S - Satisfaction client garantie Falken 215/80 R15 101S LA/T110 Yokohama 215/80 R15 102S Geolandar A/T (G015) 3PMSF Toyo 215/80 R15 102T Open Country A/T+ Insa Turbo Pneu ETE SAHARA 215/80R15 102Q 215/80R15 102Q SAHARA SAHARA 215/80R15 102Q SAHARA 215/80R15 102Q - Satisfaction client garantie Nankang 215/80 R15 102S FT7 A/T RFD OWL Yokohama 215/80 R15 102T BluEarth-Winter (V905) 3PMSF Bridgestone 215/80 R15 102R Blizzak DM-V2 FSL Lassa 215/80 R15 102T Competus A/T 2 Falken 215/80 R15 101S Landair LA/AT T110 M+S Continental LT215/80 R15 112S/109S CrossContact ATR 10PR Hankook 215/80 R15 102S Dynapro ATM RF10 GP1 69€30 -5% 215/80 R15 102Q RE Nortenha 4x4 MT


ENERGIA · Estalvi energètic | Masanés Instal·lacions Electricitat solar on i quan tu vulguis. Escalfa casa teva amb el sol. L’energia de l’aire al teu abast. Aprofita l’energia infinita que ofereix el terreny. Del bosc a la teva calefacció. Electricitat del vent, on i quan tu vulguis.


Fòrum Indigestió 2012 (11a edició) – Nativa Fòrum Indigestió 2012 (11a edició) Escrit el 08/04/2012 per admin a la categoria ACTIVITATS D'INDIGESTIÓ, Fòrum. Divendres 13 d’abril, a les 19h. Musicòleg, crític i comissari, coordinador del Màster en Art Sonor de la Universitat de Barcelona. > Música comú: què fem quan posem copyright a una cançó? Vídeo i text de la intervenció Enllaços: https://19preguntes.wordpress.com ¦ https://www.ub.edu/masterartsonor Llicenciat en història per la UAB. Diplomat en arxivística, paleografia i diplomàtica. Tècnic d’arxiu a l’Arxiu Històric de Protocols de Barcelona. > El patrimoni històric: de bé comú a procés de reflexió col·lectiu Enllaços: Desafectos. Gairebé 10 anys vivint a la comunitat Can Masdeu i treballant com a música amb el grup Gadjo. > Cultura Propia de Boca en Boca Enllaços: Can Masdeu ¦ Gadjo Historiador i comissari d’art. Professor de Ciències Socials a les escoles Elisava i Massana de Barcelona. > Que es foti el públic. Enllaços: Soymenos Viejo enamorado. > Me llamo Rubén Ramos, como todo el mundo. Enllaços: Teatron ¦ https://www.fuga.es Rubén López Cano. Professor en la ESMUC y Director de TRANS-Transcultural Music Review . > Contra la cultura del miedo Enllaços: https://lopezcano.org ¦ https://rlopezcano.blogspot.com/ Fa gairebé quaranta anys que ensenya grec antic (sobretot poesia i pensament arcaics) a la Universitat de Barcelona > Mentim, quan som peculiars? Ho deia Heràclit... Enllaços: Vídeo de la seva participació al cicle sobre les virtuts al CCCB del col.lectiu Compartir Dóna Gustet > Plantar cara a la vida Enllaços: Compartir Dóna Gustet Els músics que els acompanyaran són Cabo San Roque Coordinen l’acte: Cristina Tascón i Jordi Oliveras Agraïm molt el suport i hospitalitat del CC Convent de Sant Agustí Me llamo Rubén Ramos, como todo el mundo. | Rubén Ramos linked to this post on 08/04/2012 [...] un dels vuit convidats a l’onzena edició del Fòrum Indigestió, divendres 13 d’abril a les 7 del vespre al Convent de Sant Agustí de Barcelona. La meva [...] Torna el Fòrum d’Indigestió | La Capsa linked to this post on 11/04/2012 [...] recomanem que consulteu el programa complet de l’acte i que us acosteu a escoltar i gaudir de la [...] Me llamo Rubén Ramos Nogueira, como todo el mundo. Vídeo y texto de la intervención. | Rubén Ramos linked to this post on 21/04/2012 [...] es el vídeo de mi intervención de cinco minutos en el Fòrum Indigestió 2012, el viernes 13 de abril de 2012 en el Convent de Sant Agustí de Barcelona. El vídeo finaliza con [...] Me llamo Rubén Ramos Nogueira, como todo el mundo. Vídeo y texto de la intervención. | fuga linked to this post on 11/11/2014 « Entrevista a Rubén Martínez Entrevista a Rubén Martínez »


“Escriu quatre ratlles i ja ho ampliaràs” – Laura Alberch Crec que aquesta frase descriu el periodisme en l’actualitat. La rapidesa i la immediatesa és el que demana el periodisme digital. L’objectiu del mitjà és anar sempre per davant: ser el primer en fer la piulada, o la compartició de Facebook, amb un succés d’última hora. D’aquesta manera, aconsegueix més clics i més visites. Si es publica un article incomplet, inexacte o incorrecte, no passa res. La qüestió és tenir un enllaç en cinc segons. Com a conseqüència, la feina del periodista també s’accelera: redacta una peça en pocs minuts i sota pressió. És més fàcil cometre errades ortogràfiques i de picatge, com també proporcionar dades equivocades o poc concretes. I la qualitat baixa. Com és lògic, la professió avança i canvia amb el pas del temps. El món digital té molts avantatges: interactivitat, audiovisual, nous formats per presentar la informació, proximitat... És perfecte, però tot depèn de l’ús que se’n fa. I no es pot utilitzar com a excusa per deixar enrere la qualitat. És difícil trobar els conceptes periodístics d’investigació, rigor i contrastació en un mitjà exclusivament digital, degut a la tendència de crear molts continguts a partir d’informacions d’altres mitjans i pocs de propis. La pràctica del “còpia i enganxa”, amb alguns retocs, que avui en periodisme és la feina d’editor de continguts. Els periodistes es reinventen d’acord amb l’època i les formes de comunicació que tenen al seu abast. Personalment, quan vaig començar la carrera, no m’imaginava que exercir de periodista significava seure durant vuit hores -sovint més- davant d’un ordinador. Tot i així, després d’haver tingut aquesta experiència, segueixo pensant i tenint l’esperança que no és així a tot arreu. Els nous oficis, com el de community manager, poden ser especialitzacions i noves habilitats necessàries, però per a mi el periodisme continua comportant el contacte amb les fonts i moure’s per anar a buscar la notícia, en comptes d’esperar que les notícies sempre vinguin a tu. En aquest sentit, és curiós observar l’evolució del periodisme a través dels llibres que es compren sobre aquest ofici. Segons un article recent de Report.cat, els més venuts són Herramientas digitales para periodistas, Redes y periodismo, Periodisme digital o El Periodisme després de Twitter. Pel que sembla, han quedat obsoletes les obres sobre gèneres periodístics o d’història de la comunicació. També els llibres que parlen d’ètica. Significatiu. “Viral”, el concepte que s’ha posat de moda Un dels fenomens que, des del meu punt de vista, està acabant amb el bon periodisme és l’anomenat “viral”. Peces basades en anècdotes o fets banals, que ni tant sols es poden considerar notícia, i que cada vegada guanyen més pes en els mitjans de comunicació. Per què? És l’entreteniment que s’estén per tota la xarxa. Les típiques caigudes amb bicicleta, bogeries de gats o històries romàntiques, són el que els lectors utilitzen per desconnectar de la realitat quan arriben a casa. I el que als mitjans els proporcionen milers de clics i visites. Potser és un problema del format digital o potser és l’excés d’informació que tothom rep cada dia. No ho sé. Però costa que un bon reportatge o entrevista tingui èxit a la xarxa, a diferència del vídeo d’un gat disfressat, quiet, a sobre d’una Roomba. journalismperiodismeperiodisme digitalviral


walmart bogo deals - Couponers United | Free Coupon Classes Orlando FL | Extreme Couponing | Super Couponing | Coupons Orlando FL | Central Florida Couponers | Publix | Walgreens | CVS | Albertsons


Tornem cap a N.Delhi aquesta nit... | Jordi perdut per el Món!!! Tornem cap a N.Delhi aquesta nit... Posted: 14 Mai, 2007 in India – Fa una setmana que ens trobem a Risikesh i el mes destecable d’aquest poble es que practicament no hi ha res destacable. Segurament el cansament, la calor i tambe que tant l’Albert com en Toni i tambe jo ens hem posat malalts a diferents nivells, jo no he tingut ni febre ni diarrea, nomes migranya pero en definitiva els tres hem “pillat”. Avui em trobo molt mes be que ahir, l’Albert m’ha despertat amb musica “dance” tot fent un video i ja hem comencat el dia rient i enfotent-nos de tot, jajajaja.... Quant m’he despertat he pensat que com a molt em quedaria aqui fins divendres pero si una cosa te l’India es que no pots fer cap tipus de pla i despres d’esmorzar ja hem comprat el bitllet per tornar cap a N.Delhi amb autocar aquesta mateixa nit. En Toni, tambe ha canviat els seus plans i tambe vindra amb nosaltres, jejejejeje... Hem estat parlant d’agafar un tren quan arribem a N.Delhi direccio a Calcuta, si si, heu llegit be, a Calcuta de nou. Alla aprofitariem per tornar a veure l’Ane del cyber cafe de Sudder Street i segurament l’Albert intentaria adelantar el vol cap a Tailandia, esta bastant cansat de l’India i necessita cambiar de pais, es normal, tots estem una mica en el mateix rotllo. En Toni aprofitaria per coneixer Darjeeling, que esta nomes a una nit amb tren des de Calcuta i jo no hauria d’estar-me una setmana a N.Delhi esperant el dia de tornada cap a casa. Una altra opcio que estavem estudiant ahir a la nit era la d’agafar un vol de Calcuta cap a Bangkok, l’Albert i jo i estar junts a Tailandia fins el dia 22 de maig. Despres jo tornaria cap a N.Delhi per agafar el vol de tornada pero ens han dit que no hi ha bitllets per aquests dies i per tant segurament tirarem cap a Calcuta. Una llastima! Avui al mati, despres d’esmorzar en Toni i jo hem creuat el pont i hem visitat una part de la poblacio que no coneixem fins ara, i no paro d’al-lucinar, ens hem trobat un parell de tios acompanyats per una serp, forca grossa, asseguts al carrer com si fos tant normal esta “petant” la xerrada al mig del carrer amb una serp. Hem “flipat” amb el rotllo que portaven amb la serp i fins hi tot m’he atrevit de tocar-la i agafar-la per uns instants, es realment increible el tacte que tenia,fins hi tot notava com es doblava i es torcava mentres la tocava... Ens veiem desde N.Delhi de nou! Una abracada molt forta! Ja queda menys per tornar-nos a veure. Rentant la roba a Risikesh, India. Imatges amb en Toni i l’Albert, quina calor!!! jordindia.files.wordpress...


El paper dels civils tutsis en les matances d’hutus a Rwanda (Judi Rever, 03.06.16) – L'HORA La comunitat internacional ha assegurat la immunitat legal per al president de Rwanda, Paul Kagame, tot i l’evidència de la responsabilitat de l’FPR per crims de guerra. El genocidi ruandès de 1994 sovint ha estat descrit com la matança més ràpida del segle XX, arribant fins a un milió de víctimes en tan sols 100 dies. Un dels principals impulsors dels assassinats va ser la por: por a un exèrcit real de botes militars i uniforme que ataca de dia, però també por als seus aliats sobre el terreny, l’anomenada cinquena columna. En el primer cas, la por estava evidentment justificada: un exèrcit rebel tutsi havia envaït el país quatre anys abans i semblava a punt de derrocar al govern dominat pels hutus. Ara, proves acabades de descobrir suggereixen que l’altre motiu –la por als civils tutsis– també estava justificat. Diversos documents confidencials del Tribunal Penal Internacional per a Rwanda de l’ONU (TPIR) proporcionen proves esborronadores que els civils tutsis van treballar colze a colze amb el Front Patriòtic Ruandès de Paul Kagame (FPR) per cometre crims contra els hutus el 1994. La força d’aquests documents està sustentada en llargues entrevistes amb persones que van ser testimonis d’aquestes operacions. Els documents del TPIR es refereixen a l’abakada de l’FPR o quadres civils i “població lleial” que va ajudar l’FPR a cometre violacions massives dels drets humans arreu del país. Els abakada eren tutsis tecnòcrates reclutats abans, durant i després del genocidi. Es van convertir en la interfície entre l’FPR, d’una banda, i les agències de l’ONU, les ONG, els investigadors de drets humans i els periodistes de l’altre. Els quadres van jugar un paper crucial en la diplomàcia i el sistema de propaganda de Rwanda després del genocidi. Els crims mencionats en els documents de Nacions Unides inclouen la identificació dels hutus prominents que més tard serien executats, localitzats i tancats a les masmorres, lliurant els hutus als agents d’intel·ligència de l’FPR i excavant fosses comunes per enterrar les víctimes. Els documents –que contenen informació d’identificació i no es poden fer públics– consisteixen en testimonis d’ex membres de l’FPR que van trencar amb el règim. Ruandesos traint-se els uns als altres L’horror del que va passar a Rwanda el 1994 segueix sent desconegut a Occident, tot i que una quantitat significativa de la història ha estat ben documentada i verificada. El que sabem oficialment és que la línia dura dels hutus i una part de la població civil van exterminar els tutsis en matances organitzades a nivell local, que les emissions nacionals de la ràdio hutu RTLM van demonitzar els tutsis i van proporcionar un grau d’aprovació a les accions dels assassins. Grups de drets humans, periodistes i acadèmics van estimar que almenys 600.000 tutsis van ser assassinats des de l’abril al juliol de 1994. El que més va sorprendre al món va ser “l’element popular” del genocidi, el fet que els pagesos hutus es van atrevir a matar els seus veïns tutsis i, en alguns casos, els membres de les seves pròpies famílies que eren tutsis. En el seu llibre The Order of Genocide, Scott Straus explora el perfil de l’autor del crim de genocidi. Després de realitzar una exhaustiva investigació a les presons de Rwanda, Straus postula que la major part dels assassinats de tutsis van ser duts a terme per un petit grup d’“assassins extremadament zelosos, paramilitars i soldats”. Al voltant d’una quarta part dels assassinats van ser comesos per població hutu ordinària, diu, calculant que entre un 7 o 8% de la població adulta hutu, o d’un 14 a un 17% dels homes adults hutus, van matar tutsis de forma activa o hutus que s’oposaven a la violència. Tanmateix, hi ha paral·lelismes estranys entre la forma com es va exercir la violència en les zones controlades pel govern hutu i les zones controlades per l’FPR tutsi, i com els ruandesos de tots dos grups ètnics semblaven a punt per atacar-se els uns als altres tan aviat com el seu president, Juvenal Habyarimana, hutu, va ser assassinat el 6 d’abril. Finalment, amb la seva estructura de comandament de dalt a baix i l’organització política superior, l’FPR estava en millors condicions per ocultar els seus crims i controlar la narrativa. La denúncia i el lliurament dels hutus a les zones controlades per l’FPR Un civil de Byumba, al nord de Rwanda, que es va unir a l’FPR durant el genocidi, va donar un testimoni detallat als investigadors del TPIR sobre el paper dels quadres civils. La prefectura de Byumba va ser controlada en gran part per l’FPR des del principi del genocidi. “Fins al 8 d’abril de 1994, no hi havia soldats (hutus) ex governamentals a la regió de Ngarama, prefectura de Byumba. Els soldats de l’FPR i els seus quadres van prendre el control de la regió. Van començar a donar d’alta tots els joves a les seves files. En aquest moment, els homicidis i desaparicions van començar. Ells van començar a dirigir-se a intel·lectuals i polítics que pertanyien a l’antic règim, i ex alcaldes, regidors, mestres i persones de negocis.” El testimoni va proporcionar una llista parcial de víctimes assassinades, gent que coneixia personalment, incloent-hi un agrònom hutu que treballava per a l’ONG Care International. Va dir que les víctimes inicialment s’havien escapat de les forces de l’FPR, però van ser atretes cap enrere i els van prometre que estarien fora de perill i podrien romandre als seus llocs de treball. “Finalment van ser assassinades, tal i com es temien”, va dir el testimoni. Els cossos van ser llançats a una fossa comuna prop del mercat de Mugera, va dir, assenyalant que un sens fi de camperols van ser assassinats també en altres llocs del municipi. El juliol de 1994, les unitats de cada batalló de l’FPR operaven en masmorres i van comptar amb la “població lleial” per empresonar els hutus que consideraven “Interahamwe” –una milícia hutu que havia matat els tutsis durant el genocidi. El testimoni va dir que la “població lleial” consistia en supervivents del genocidi tutsi i refugiats tutsis que havien crescut a Uganda i van ser repatriats a Rwanda. “Els ex soldats van ser detinguts i executats en aquestes masmorres, com ho van ser els intel·lectuals hutus, membres de l’antic règim i totes les persones considerades obstacles, conegudes com bipingamizi.” “Els quadres civils van ser els qui van identificar els individus que van ser lliurats als soldats. Ho van fer d’acord als seus propis interessos. Tot el que els soldats havien de fer era matar.” Un segon document elaborat per investigadors del TPIR revela el fenomen de la “població lleial” que va assenyalar els sospitosos per ser tancats a les masmorres. Els investigadors van dir que quan la Creu Roja Internacional i les ONG es van adonar de l’existència de les masmorres, l’FPR va traslladar els presoners a altres llocs on van ser executats. Un tercer document del TPIR que proporciona el testimoni d’un quadre civil recollit el 2002 diu que molts dels seus col·legues a Byumba van denunciar i lliurar hutus a la cèlebre DMI, la Direcció d’Intel·ligència Militar de l’FPR, com una qüestió de procediment. “Hi havia desaparicions als camps de refugiats. Les persones van desaparèixer després d’haver estat denunciades per certs quadres. Els quadres van treballar amb els seus informants i després van informar la DMI.” Un quart document del Tribunal va revelar un testimoni similar d’agents de la DMI treballant amb els quadres als camps de refugiats per interrogar persones sospitoses de ser “extremistes.” Les persones que van ser interrogades, en la seva major part, “van desaparèixer”. Un cinquè document del Tribunal, del 2005 i de 54 pàgines, descriu en detall les operacions de matances dutes a terme per les forces de Kagame a Giti, un municipi on no s’havia comès cap genocidi contra els tutsis. El testimoni d’un alt funcionari de la DMI estacionat a Giti és francament espantós. Descriu les unitats mòbils de la DMI que arribaven a Giti i la veïna Rutare el mes d’abril, detenint civils hutus i matant-los a trets o a cops d’aixada. Diu que els voluntaris tutsis van ser reclutats per l’FPR a un ritme més ràpid en aquestes àrees i van ajudar a cavar fosses comunes. Molts dels civils tutsis van ser anomenats la Força Tigre. La Força Tigre plantaria més endavant plataners sobre les tombes per tal de camuflar els llocs, explica. L’ex funcionari diu que l’FPR va crear una xarxa de “serveis d’intel·ligència civils” a petició de Kagame i Kayumba Nyamwasa, llavors cap de la DMI. Aquesta xarxa va treballar estretament amb la DMI per reunir informació d’intel·ligència entre la població civil. Giti va esdevenir una central per a les matances, segons l’agent de la DMI. Molts hutus van ser portats allà des d’altres àrees i l’FPR, finalment, es va quedar sense espai per enterrar els homes, dones i nens que mataven. Els hutus van ser finalment transportats amb camions a Gabiro, lloc de formació de l’FPR a la vora del parc Akagera, on van ser executats i cremats. El testimoni va dir que creia que Giti era simplement una de les moltes àrees a Rwanda on l’FPR va cometre matances sistemàtiques dels hutus. Quan va ser pressionat pels investigadors, va admetre que Giti era un “arbre que ocultava un bosc més ampli”. Un altre testimoni Un ex resident de Giti entrevistat per aquesta periodista va dir que el seu pare, un hutu prominent de la comunitat, va ser segrestat i assassinat pocs dies després que l’FPR hi establís una base l’abril de 1994. Per al seu horror, va trobar el cos del seu pare amb diversos centenars d’altres hutus assassinats a l’escola primària de Giti. “El pati de l’escola estava completament cobert de cadàvers. I a dins, les aules estaven plenes. Va ser aterridor. “El testimoni, que és d’origen ètnic mixt amb trets distintius tutsis, va dir que es va salvar de ser executat perquè la seva mare era tutsi i els seus parents tenien vincles amb l’FPR. Va dir que estava consternat per com els veïns tutsis que havia conegut i de confiança –persones que mai havien estat perjudicades pels hutus– van identificar i localitzar hutus al poble perquè l’FPR els matés. Van començar amb els líders de la comunitat i després van passar als camperols, va assenyalar. Un altre ex funcionari d’intel·ligència de l’FPR que va trencar amb el règim va dir que recorda els quadres civils tutsis matant activament a Giti i Rutare. “Un quadre anomenat Martin va agafar un matxet, va apartar un hutu i li va tallar el cap”. En molts casos, els soldats i els civils van observar com famílies senceres van ser assassinades, va dir. L’ex funcionari va al·legar que els quadres civils van quedar sota l’autoritat de l’ala política de l’FPR, coneguda com la Secretaria. El paper dels quadres en l’eliminació dels hutus va ser concebut pels membres de la Secretaria de l’FPR i el Consell de Comandament Superior, va insistir. Hi va haver un nombre estimat de 4.000 abakada a Rwanda durant el genocidi, i al final de 1994 l’FPR havia reclutat de forma massiva i augmentat el seu nombre a 15.000. Un soldat ara a l’exili va dir que la seva família tutsi va ocultar granades a la casa de Kigali abans del genocidi i que l’FPR havia “infiltrat” amb èxit la capital i altres zones de Rwanda, amb quadres i comandos el 1993. Un ex abakada que treballava en zones controlades per l’FPR entre l’abril i el juliol de 1994 va admetre que hi havia tres categories de quadres: aquells que proporcionaven assistència social i adoctrinament polític entre la població civil, una segona categoria que va ajudar a l’esforç de guerra i va facilitar els crims denunciant i lliurant els hutus als esquadrons de la mort, i un tercer grup d’individus extremadament gelosos que van participar directament en la matança. En una entrevista, l’ex quadre va dir que molts quadres civils van ser capturats i morts en zones controlades pels hutus abans que les forces de Kagame prenguessin el territori. Però a les prefectures del nord i l’est, que van estar molt aviat sota el control de l’FPR, els quadres eren lliures de dur a terme la seva feina bruta, van confirmar diverses fonts. En altres àrees, com ara Gitarama, Butare i Ruhengeri, van ser reclutats ràpidament nous quadres el juny i el juliol, ja que aquestes prefectures van ser preses per les tropes de Kagame. A la prefectura de Gisenyi, per exemple, vastes àrees estaven buides a mitjans de juliol quan l’FPR va prendre el control; un nombre significatiu d’hutus havia fugit al Zaire en aquells moments. No obstant això, alguns es van quedar a casa seva i, finalment, van ser assassinats. Un soldat del batalló Charlie de l’FPR va dir que quadres civils operaven amb equips de la DMI a Gisenyi i van eliminar la major quantitat possible d’hutus. Més al nord, a Ruhengeri, unitats de la DMI van massacrar hutus el juliol i l’agost al Camp Muhoza i van enterrar les víctimes en fosses comunes properes, d’acord amb el testimoni d’un ex agent de la DMI donat als investigadors del TPIR. Un soldat inicialment estacionat a Byumba i posteriorment transferit a Kanombe va dir que quadres civils van dur a terme el saqueig generalitzat de propietats hutus i van treballar en estreta col·laboració amb els comissaris polítics en batallons. Els comissaris polítics convocaven reunions falses, atraient els civils i prometent-los menjar o seguretat, només per matar-los després, va explicar el soldat. “En alguns casos, els civils eren més extremistes i zelosos que l’Exèrcit Patriòtic Ruandès (EPR). Els soldats de tropa de l’EPR van ser entrenats per a la batalla. Els comissaris polítics i els quadres civils que van decidir treballar amb la DMI tenien altres intencions”, va dir. El soldat va dir que el paper dels abakada i fins i tot els supervivents tutsis en els crims és ben conegut, però mai parla de dins o fora de Rwanda. Va al·legar que un bon nombre de tutsis s’oposaven vehementment a Kagame, però tenen por de parlar del passat perquè no estan disposats a implicar-se ells mateixos. “Kagame manté això sobre els seus caps”. “I els hutus han estat silenciats per complet sobre el tema”. Els hutus a Rwanda i a l’estranger que s’atreveixen a acusar l’FPR de crims acaben a la presó, desapareixen o són acusats de genocidi, va assenyalar. I no obstant això, hutus i tutsis han donat testimoni crucial al Tribunal i a l’agència de refugiats de l’ONU (ACNUR) sobre aquestes atrocitats. Un refugiat hutu va donar a l’ACNUR els noms d’una dotzena de tutsis –abakada i veïns– que van matar la seva germana adolescent l’abril de 1994 al poble de Gituza. Va descriure els tutsis com una mena de milícia, no diferent dels Interahamwe. Va dir que els tutsis estaven armats amb aixades i matxets quan van portar la seva germana a casa mentre ell es va amagar al jardí darrere dels arbres d’alvocat, paralitzat per la por. Després va escoltar en agonia mentre la violaven, un per un, i deixaven l’habitació en flames abans de sortir de les instal·lacions. Quan s’hi va abalançar després que se n’anessin, la seva germana era morta. El refugiat va fugir a Tanzània, va informar del crim, però no va rebre justícia. Els tutsis responsables segueixen ocupant posicions destacades a la comunitat, va dir. Un tribunal de l’ONU establert per jutjar els autors de genocidi i greus violacions del dret internacional ha protegit Kagame i els seus alts comandaments: no s’ha emès ni una sola acusació contra l’FPR. En contrast, 95 persones vinculades amb l’antic règim hutu van ser processades i 61 van ser condemnades. Kagame exerceix un regnat criminal La comunitat internacional s’ha assegurat la immunitat legal per Kagame i ha permès que el seu règim cometés crims després del genocidi, tant a Rwanda com a la veïna Congo, que va envair el 1996 i on les seves tropes van ser acusades pels experts de l’ONU d’haver comès possiblement genocidi. Un oficial tutsi d’alt rang que va fugir el 2000 va dir que l’FPR va reclutar i va eliminar milers de joves hutus a finals de 1994 i 1995, utilitzant els quadres civils en la campanya. Els quadres van treballar amb la gendarmeria, unitats de la guàrdia presidencial, la secció de formació i agents de la DMI per reclutar i després executar aquests homes, la majoria als camps militars, però també al Parc Akagera, va dir. “Es va fer de manera eficient a tot arreu”. En aquell moment, les operacions de la DMI eren dirigides per Emmanuel Karenzi Karake. Desenes de soldats i oficials entrevistats insisteixen que l’FPR va matar centenars de milers de civils hutus durant i després de 1994, a més dels reclutes de parla francesa tutsis que van ser considerats sospitosos per agents d’intel·ligència en les seccions d’entrenament. Diverses persones entrevistades van dir que els quadres civils de l’FPR segueixen exercint el poder a Rwanda, però ara es diuen els Intore. Durant les dues últimes dècades, milers de persones, tant hutus com tutsis, han estat entrenades en camps secrets a Nasho i Ndego, a l’Akagera. Els Intore treballen al país i a l’estranger, i entre ells hi ha infermeres, metges, mestres, personal de la universitat, banquers, taxistes, entre d’altres professionals. La majoria estan capacitats per espiar els ruandesos en tots els àmbits de la vida, però alguns Intore reben una formació especialitzada per assassinar i cometre altres delictes, segons les mateixes fonts. Enlloc de Rwanda la presència de l’Estat es fa sentir amb més intensitat que en l’àmbit local a través d’un sistema de vigilància de barri que es diu Nyumbakumi. El Nyumbakumi utilitza agents de les esferes militars, polítiques i civils per exercir el control: agents de la DMI, membres de la secretaria de l’FPR i els seus auxiliars civils coneguts com Intore monitoritzen cadascun d’ells 10 llars. Judi Rever, Foreign Policy Journal, 03.06.16


RESSENYES D’EXCURSIONS i TRACKS | EXCURSIONS, MUNTANYES i GPS | Pàgina 2 Category Archives: RESSENYES D’EXCURSIONS i TRACKS Puigsacalm per la canal fosca i descens pels ganxos vells Excursió al Puigsacalm pujant per la canal Fosca i baixant per la canal dels ganxos vells. Canals equipades amb esglaons metà·lics, passareles, ganxos, corda fixa,... Podeu descarregar el track de l’excursió al següent enllaç. Inici de l’excursió Les parets del Puigsacalm La vall de Joanetes ganxos canal Fosca passarela canal Fosca Següent tram Canal vella dels ganxos Ressenya de l’excursió: (Font senderisme i teca) A Joanetes arribem seguint la carretera del Coll de Bracons des de Sant Esteve d’en Bas. El poble es troba a la dreta de la carretera i hi podem entrar per dos punts. El nostre punt de sortida es troba a tocar del segon punt d’entrada al poble (a la carretera hi veurem un rètol que indica el Coll de Bracons a 6 km i Joanetes a 0.2 km). Si entrem per aquest punt només caldrà que anem a buscar la primera pista que puja en direcció al Puigsacalm. Si entrem pel primer trencant a Joanetes haurem de creuar tot el poble i anar a buscar la darrera pista abans de tornar a sortir a la carretera. Cal anar amb compte en no confondre’s de pista ja que paral·lela a aquesta hi ha una altra molt propera amb un rètol que indica Sta. Magdalena per les “Ulletes” amb altres rètols grocs d’Itinerannia. El nostre camí no és aquest ja que el nostre punt de sortida està indicat amb “Sta. Magdalena pel Barret”. La pista, que inicialment està parcialment cimentada, no te pèrdua ja que està indicada amb senyals grocs. En un no res trobem que cal sortir d’ella i seguir un corriol a la dreta retolat com Sta. Magdalena i les Olletes. El camí comença a pujar i ens endinsem per una zona de roures anant a caçar la carena. Alguns pals ens aniran guiant pel bon camí a mida que pugem. Entre els arbres i a la nostra dreta veiem a uns 200 metres Sant-romà.El camí frega una construcció nova abandonada, anomenada les Feixes segons el mapa de l’ICC, on el camí tomba en direcció oest. Passem per un petit prat i continuem amunt seguint els pals que anem trobant clavats a terra. Arribem a una bifurcació on, a la dreta del corriol, trobem un rètol que indica a Santa Magdalena per la carena a l’esquerra i a Santa Magdalena per Maspoc a la dreta. El nostre camí segueix les indicacions de la carena (a l’esquerra) però cal tenir en compte que a la tornada apareixerem en aquest mateix punt per la dreta (venint de Mas Poc). La pujada, entre roures al principi i entre alzines una mica més amunt, es fa forta en aquest punt. Tot trobant algun senyal groc seguim pujant sortint a una zona lliure d’arbres des de la que podem veure l’antena que hi ha al costat del Puig Corneli, punt a prop del que finalitza la Canal Fosca. La ressenya completa de l’excursió. Arxivat a Alta muntanya Etiquetes: Camí equipat, Canal dels ganxos, Osona, Puigsacalm, RESSENYES D'EXCURSIONS i TRACKS


Implants Dentals - Dentista Mataró - Clínica Dental HomeEls nostres serveisImplants Dentals ¿Què són els implants dentals? Un implant dental consisteix en un caragol intraossi que substitueix l’arrel en cas de pèrdua d’una peça dental, ja sigui una dent o un queixal. Aquest caragol sol tenir forma de rosca, I s’adhereix a l’òs alveolar. Després d’uns tres mesos l’implant dental i l’òs es fusionen, per un procés anomenat osteointegració. Un implant deltal és, en resum, un substitut de l’arrel d’una peça dental. Finalitat dels Implants Dentals Els implants dentals s’apliquen com a recanvi d’una peça dental perduda, subjectant la nova peça a l’implant. És la millor forma de subjecció d’una pròtesi, permetent al pacient substituir una dent o un queixal perdut o malalt. Tipus d'implants dentales Els implants dentals més habituals són els de titani, molt resistents i de llarga durada. Si el pacient no vol un implant metàl·lic pot optar pels implants de ceràmica. Es recomana triar implants de titani perquè afavoreixen la osteointegració (fusió d’implant i òs). A la Clínica Dental del Dr. Pere Cadafalch (Dentista Mataró) posem més de 30 anys d’experiència amb implants al seu servei. Demani’ns pressupost sense compromís, tenim la millor solució per al seu problema al millor preu.


Informació general — Gabinet de Relacions Institucionals i Internacionalització — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya BarcelonaTech. Cerca Gabinet de Relacions Institucionals i Internacionalització Ves al contingut. | Mobilitat d'estudiants de la UPC-BARCELONATECH » Mobilitat d'estudiants de la UPC-BARCELONATECH Vols marxar d'intercanvi al curs 2013-2014? ----------- Informació general i fulletó electrònic "Mou-te'2013-2014", amb la Convocatòria de Programes de Mobilitat d'Estudiants Convocatòria de Programes de Mobilitat d'Estudiants de la UPC-BARCELONATECH: "Mou-te!" curs 2013-2014 Cursos de Català de l'SLT Gabinet de Relacions Institucionals i Internacionalització


Bucci Bag by Andrea Doria on MP3, WAV, FLAC, AIFF & ALAC at Juno Download Home › Techno › 541 Belgium › Andrea Doria › Cat: 541416 501015 1. Bucci Bag (Fm edit) 2. Bucci Bag (original mix) Andrea Doria541 Belgium


per anpecat · 29 maig, 2017 Next story Nomenaments del mes de juliol Previous story ADJUDICACIONS DESTINACIONS PROVISIONALS


Actualitzat 22/2/2019 17:17:36 CET La Casa Blanca ha anunciat aquest dijous que els Estats Units deixaran "un petit grup" de 200 soldats nord-americans a Síria durant un cert període després de la retirada de les tropes del país. "Un petit grup de prop de 200 soldats es quedarà a Síria durant un cert període de temps", ha assenyalat la portaveu de la Casa Blanca, Sarah Sanders, en un comunicat. El president dels Estats Units, Donald Trump, va ordenar al desembre la retirada de les tropes nord-americanes a Síria. No obstant això, el mandatari ha estat sota la pressió de diversos assessors per ajustar la seva política per garantir la protecció de les forces kurdes, que van donar suport a la lluita contra el grup terrorista Estat Islàmic i que ara podria estar amenaçat per Turquia. La decisió ha estat anunciada després que Trump mantingués una conversa amb el seu homòleg turc, Recep Tayyip Erdogan. Segons la Casa Blanca, en la conversa tots dos líders han acordat "continuar coordinant la creació d'una possible zona segura", pel que fa a Síria. Un alt funcionari de l'Administració ha assenyalat que la decisió de Trump havia estat en procés durant un cert temps. No està clar quant de temps es quedaran els 200 soldats a la zona o on es trobaran exactament. La decisió de mantenir un petit grup de soldats a Síria podria ajudar Trump a superar les crítiques perquè havia ordenat la retirada de les tropes a Síria de manera precipitada, la qual cosa podria ajudar a què l'Estat Islàmic acabés enfortit.


La secció de comentaris us ofereix una manera còmoda de relacionar-vos amb els lectors del vostre lloc web. Malauradament, l’obertura del lloc web a comentaris significa que haurà de tractar amb el correu brossa. A no ser que siguis el tipus de blogger que no sol·liciti comentaris mitjançant comentaris i trackbacks / pingbacks, haureu d’afrontar-lo en algun moment o altre. Però la pregunta és, com? A mesura que els robots de correu brossa (i els spammers humans) es tornen més sofisticats, cada vegada és més difícil mantenir el vostre blog net de contingut irrellevant i inadequat.. Per sort, WordPress inclou funcions integrades i complements gratuïts per ajudar a controlar i combatre el correu brossa, inclosos els llistats negres d’Akismet i de comentaris. Encara millor, hi ha molts complements de tercers disponibles per proporcionar protecció addicional contra el correu brossa. En aquesta publicació analitzarem en profunditat el problema del correu brossa als blocs de WordPress, l’impacte negatiu que pot tenir al vostre lloc si es deixa sense controlar i com es pot gestionar i prevenir. També veurem les eines disponibles a WordPress per combatre aquest problema. Finalment, acabarem amb algunes recomanacions del complement per portar la moderació de correu brossa al següent nivell. Anem a capbussar-nos! 1 Què és el correu brossa de WordPress 1.2 2. Comentaris manuals 1.3 3. Trackbacks i Pingbacks 2 Com afecta el correu brossa al vostre lloc WordPress 3 Com combatre l’activitat brossa de comentaris de WordPress 4 Reduure el correu brossa de comentaris al vostre lloc de WordPress amb un complement 4.2 2. Antispam Bee 4.5 5. Amagueu els trackbacks Què és el correu brossa de WordPress Aquests comentaris automatitzats de correu brossa poden sobrepassar la base de dades de WordPress. Pot ser sorprenent quan apareguin nous comentaris al vostre bloc. Tot i això, aquest primer cop d’emoció desapareix sovint quan veieu respostes inadequades al contingut. Aquestes respostes, per descomptat, també es coneixen com a correu brossa. El diccionari el defineix simplement com a “missatges irrellevants o inapropiats enviats a Internet a un gran nombre d’usuaris“. Em sembla bé. El correu brossa neix de la mateixa família que el correu electrònic de correu brossa tan familiar, però té el seu propi objectiu únic: per obtenir enllaços enllaçats. Tant si es tracta d’un comentari de bloc, un trackback o un pingback, l’objectiu del correu brossa és publicar un enllaç al vostre lloc que remeti cap a un altre lloc. El lloc en qüestió és típicament irrellevant per al vostre nínxol i, sovint, de mala qualitat. Aquests missatges no sol·licitats són un fet de la vida si permeten fer comentaris sobre les teves publicacions. Afortunadament, identificar-lo és relativament senzill, ja que sol adoptar una de les tres formes primàries. Es tracta de comentaris que es publiquen automàticament mitjançant un script o bot que explora la web a la recerca de objectius per inundar-se de brossa de comentaris. No hi ha cap participació humana directa en aquests comentaris, i solen ser fàcils d’observar per a l’ull humà. Els robots de correu brossa són probablement els més grans dels comentaris irrellevants. 2. Comentaris manuals És quan els humans són contractats per publicar manualment comentaris en llocs. La qualitat d’aquests comentaris pot variar des del descaradament evident fins a discutible, la qual cosa ofereix, per descomptat, un gran mal de cap per a qualsevol que intenti eradicar el correu brossa del seu lloc. Gairebé sempre inclouran enllaços als comentaris i poden ser una mica més sofisticats que els bots (hem vist comentaris amb enllaços qüestionables afegits a espais en blanc al text dels comentaris). 3. Trackbacks i Pingbacks Tal com defineix Google, un trackback és “un dels tres tipus de mètodes d’enllaç per als autors del lloc web que sol·liciten notificació quan algú enllaci a un dels seus documents”. Per als nostres propòsits, podeu suposar que els pingbacks són essencialment el mateix. Probablement haureu vist anteriors. Existeixen com a llista d’enllaços, normalment dins o sota de la secció de comentaris d’una publicació d’un bloc. L’objectiu dels spammers, l’objectiu és simple: esmentar una publicació al bloc a la seva pròpia publicació i obtenir un enllaç de nou. Cadascun d’aquests tipus de correu brossa és problemàtic i sovint rebrà més d’una categoria. Junts, poden obstruir la secció de comentaris i causar tot tipus de problemes. Com afecta el correu brossa al vostre lloc WordPress Els spammers utilitzen trackbacks per crear enllaços de nou a llocs irrellevants. Potser considereu que el correu brossa no és més que una molèstia. Tanmateix, si no es marca, pot tenir conseqüències negatives per al vostre lloc web. A més de proporcionar una mala experiència d’usuari als vostres lectors, el correu brossa de comentaris pot perjudicar el vostre lloc de moltes maneres, provocant: Pèrdua de classificacions en motors de cerca. Google orienta enllaços dolents al vostre lloc amb finalitats de classificació, fins i tot en els comentaris. Riscos potencials per als seus lectors. Els enllaços als comentaris de correu brossa poden donar lloc a llocs maliciosos. Problemes de velocitat i temps de càrrega del lloc. Massa comentaris poden sobrecarregar la vostra base de dades de WordPress i retardar el lloc. Tots els blocs que permeten fer comentaris són vulnerables a l’activitat brossa. Tenir un pla d’acció per reduir-lo i combatre-lo és l’única manera de protegir el vostre lloc i els vostres lectors. Com combatre l’activitat brossa de comentaris de WordPress Si bé el correu brossa de comentaris és inevitable, hi ha bones notícies. Podeu lluitar contra aquesta contundència mitjançant la moderació dels vostres comentaris i la utilització Eines integrades de WordPress. Primer, assegureu-vos que heu activat la moderació de comentaris. En fer-ho, podeu aprovar qualsevol comentari abans de publicar-lo al vostre lloc. Si no teniu temps per revisar cada comentari, podeu definir paràmetres basats en diversos factors. Per exemple, a la secció inferior Configuració> Discussió tu pots: Marca un comentari com a correu brossa en funció del nombre d’enllaços que tingui. Els comentaristes de la llista negra com a reacció al correu brossa anterior. Desactiva els trackbacks i els pingbacks. Només permetre als usuaris registrats publicar comentaris. No oblideu l’arma més gran del vostre arsenal predeterminat: els plugins. Podeu afegir a la vostra instal·lació de WordPress una gran quantitat de complements de codi obert gratuïts i gratuïts per comprovar els comentaris i filtrar qualsevol cosa que sembli correu brossa.. Reduure el correu brossa de comentaris al vostre lloc de WordPress amb un complement Una de les millors coses sobre l’ús de WordPress és la facilitat de personalitzar. Quan es tracta de comentaris del bloc, podeu utilitzar complements de WordPress antispam per tal de protegir la vostra seguretat. Aquí teniu tres complements per ajudar-vos a controlar el correu brossa de comentaris. Com no podríem esmentar Akismet? Aquest complement s’instal·la de manera predeterminada als blocs de WordPress, i és gratuït d’utilitzar per a bloggers personals (amb una subscripció mensual comercial establerta en 5 dòlars al mes i solucions empresarials disponibles a 50 dòlars al mes). Quan utilitzeu una solució de correu brossa “captiva” com Akismet, heu d’acceptar que alguns comentaris legítims es poden marcar com a correu brossa. Es tracta simplement d’un cost de blocatge i d’ús d’un bloqueig automàtic de correu brossa. El tema és degut principalment a spammers humans. El correu brossa d’una persona és el comentari legítim d’una altra persona, de manera que si els humans no podem acceptar el 100% del temps, quina possibilitat té un complement? malgrat això, en la seva majoria, Akismet fa un gran treball. Manté una enorme quantitat de correu brossa al meu bloc, i només es poden atrapar els comentaris legítims ocasionals. A més, també s’ocupa de l’activitat brossa de trackback, un gran avantatge. Bloca el comentari i el correu brossa de seguiment. Comprova automàticament tots els comentaris. Historial de comentaris per poder comprovar quins comentaris han estat bloquejats pel plugin o pels moderadors. Inclou una configuració “Eliminar” per bloquejar automàticament el pitjor correu brossa. Preu: Akismet és un complement gratuït i ja es pot instal·lar al vostre bloc. Obteniu Akismet Aquest complement utilitza la tècnica “pot de mel” per atrapar els robots de manera invisible. Els éssers humans no veuran captchas, però els bots, i quedaran atrapats com a correu brossa. Antispam Bee actua com a tallafoc per bloquejar el correu brossa automatitzat i orientat. Com que bloqueja aquests comentaris abans que arribin a la vostra base de dades, mai no haureu de preocupar-vos que alenteixin el vostre lloc. Bloca el seguiment de correu brossa i el correu brossa. Evita el correu brossa a la part frontal del lloc, de manera que mai no arriba a la base de dades de WordPress. Funciona amb totes les eines principals del creador de formularis. Preu: Antispam Bee és un complement gratuït. OBTENIU Abella AntiSpam El programa anti-spam utilitza captures invisibles per bloquejar tots els robots de correu brossa dels vostres comentaris. La versió professional també bloqueja el correu brossa enviat manualment. Tot i que aquest complement fa una gran tasca per aturar comentaris no desitjats, no obstant això, no protegeix cap altre tipus de formularis al vostre lloc. Això significa que és possible que vulgueu utilitzar aquest complement amb una altra cosa per obtenir una protecció addicional per formularis. Tot i això, no deixa de ser una excel·lent opció. Esteu cercant més opcions de protecció? Anti-Spam Pro inclou una configuració afegida per a la protecció manual contra el correu brossa, de manera que podeu prevenir automàticament els comentaris que es posicionen en una escala de punts de correu brossa (amb més d’un nombre definit d’enllaços, paraules o paraules brossa marcades). Bloqueja els seguiments de manera predeterminada. Evita que el correu brossa automàtic arribi a la base de dades de WordPress. La versió Pro bloqueja el correu brossa manual. Preu: Anti-Spam és gratuït i la versió professional disponible per 25 $. WPBruiser promet treballar des del segon que l’instal·leu. Aquest complement combina la protecció contra atacs de força bruta amb el bloqueig de correu brossa de comentaris. Podeu utilitzar-lo per protegir tots els vostres formularis, i els lectors no hauran d’utilitzar mai un captcha. En general, és una opció àmplia i fàcil d’utilitzar. Inclou la protecció contra la força bruta. Permet bloquejar les adreces IP malicioses. És compatible amb WordPress Multisite. Ofereix extensions que funcionen amb totes les eines principals del formulari. Preu: WPBruiser és un complement gratuït amb extensions opcionals. Obteniu WPBruiser 5. Amagueu els trackbacks Aquest darrer complement és molt senzill, ja que fa simplement el que indica el títol: amaga les recorregudes. Si bé podeu desactivar els trackbacks completament, només teniu valor per ocultar-los si voleu fer un seguiment de qui us enllaça. Aquest complement elimina els trackbacks de la vostra portada, però encara us permet veure-los al tauler de control de WordPress. Preu: Amagar els trackbacks és completament gratuït. Obtén els respostes amagats El correu brossa de comentaris és un fet senzill de la vida a Internet, tret que tingueu previst desactivar els comentaris del tot. Salvaguardar el vostre lloc contra comentaris inapropiats és crucial per a la seva salut general i el seu rendiment. Si elimineu els comentaris de correu brossa, podeu mantenir clara la vostra base de dades, mantenir una experiència d’usuari sòlida i millorar el compromís. Tens alguna pregunta sobre com gestionar el correu brossa al lloc de WordPress? O consells per afegir a la llista? Feu-nos-ho saber a l’apartat de comentaris que hi ha a continuació! Els spammers (humans i automatitzats) estimen WordPress tant com ho fan els bloggers, per Crec que hi estareu d’acord quan dic: el màrqueting per correu electrònic no és Tots hi hem estat quan escollim un amfitrió web. Ens hem preguntat la mateixa El backend de WordPress pot ser un terreny perillós a l’hora de començar. Qualsevol En aquest article de revisió comparem Sendinblue vs Mailchimp: dues populars plataformes de màrqueting 10 Premium WordPress Add-Ons, die Sie haben müssen


Cas Palau. Primera temporada. Capítol segon: «Tot era per les sardanes» | ecos.cat Cas Palau. Primera temporada. Capítol segon: «Tot era per les sardanes» març 9, 2017 | Catalunya Vespre, Sílvia Cóppulo | 0 comments http://ecos.cat/wp-content/uploads/2017/03/20170309-Cas-Palau.-Primera-temporada-capítol-segon-Tot-era-per-les-sardanes.mp3 Astorats, assistim a les declaracions dels exdirigents del Palau, Millet i Montull -lladres confessos del seu espoli particular-, que asseguren que Ferrovial donava a Convergència un percentatge de diners a través del Palau a canvi de l’adjudicació d’obra pública. Per contra, l’extresorer de Convergència, Daniel Osàcar, diu que no, que de cap manera, que tot és fals. Que els convenis entre la Fundació Trias Fargas (de Convergència) i el Palau es feien perquè als pobles on governava el partit nacionalista, per la festa major no solament hi hagués música andalusa, sinó que també toquessin sardanes. Que no s’oblidessin de la música catalana. Osàcar assegura que sortia del Palau sense diners en efectiu i agafava l’autobús. Demà hi ha nova sessió a la Ciutat de la Justícia per escoltar els responsables de Ferrovial. Tal com ja va avançar ell mateix ahir, Artur Mas compareixerà al Parlament quan les principals declaracions s’acabin. Però avui mateix ja ho ha negat tot. I encara més, ha reclamat que es demostri a quines adjudicacions d’obres una per una es refereixen tant Fèlix Millet com Jordi i Gemma Montull, que, amb aquestes afirmacions, miren de rebaixar la seva pena de presó. Mai havíem assistit en directe a un judici que ens cau a sobre de tan propera com és la institució, de tan respectats com eren els seus dirigents, lladres de coll blanc, i de tan important com ha estat per Catalunya Convergència. I per descomptat, mai havíem sentit de primera mà dues versions absolutament contradictòries. Qui menteix o qui menteix més? El judici del cas Palau no és una ficció d’una sèrie del Netflix. És veritat i parla de nosaltres. D’un temps i d’un país que, parafrasejant Raimon, ja no vol creure més en la misèria d’alguna gent.


Wikiloc - ruta Sant Pere i Sant Jaume de Vallhonesta i el Puigsoler (100 cims) des de Sant Vicenç de Castellet - Sant Vicenç de Castellet, Catalunya (España)- GPS track Vista 2424 vegades, descarregada 180 vegades jc.libori 27/01/2018 lovinyes 01/04/2018 Albert.santpe 24/03/2019 Hola, ha trobat interessant aquesta ruta Sant Pere i Sant Jaume de Vallhonesta i el Puigsoler (100 cims) des de Sant Vicenç de Castellet https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/sant-pere-i-sant-jaume-de-vallhonesta-i-el-puigsoler-100-cims-des-de-sant-vicenc-de-castellet-12909800 Salutacions, Wikiloc - Rutes del Món