Xavier Rius Sant: FISCALIA I ADVOCAT DE J PASTOR DEMANEN LA CONDEMNA DE J GÓMEZ MONTERO PER L'AGRESSIÓ DINS L'AJUNTAMENT DE S.COLOMA, I QUE S'IMPUTI PER FALS TESTIMONI AL SIMPATITZANT J. ALBARRACÍN. LA DEFENSA DE G. MONTERO RENUNCIA A QUE DECLARI EL REGIDOR DE PxC E. ESCRIBANO DESPRÉS DE QUE ES CONTRADIGUIN MONTERO I ELS SEUS TESTIMONIS Juan Gómez Montero (PxC) i Jordi Pastor (Gent de Gramenet) en començar el judici Dijous vinent se sabrà la sentència del judici per les denúncies creuades per agressió, entre el treballador de Gent de Gramenet, Jordi Pastor, i el regidor i cap de PxC a Santa Coloma, Juan Gómez Montero, pels fets ocorreguts el 12 d'abril (clica). Tal com ha anat el judici, on Gómez Montero i els testimonis que aportava en favor seu s'han contradit, renunciant el seu advocat a fer declarar al regidor de PxC Esteban Escribano, penso, per no empitjorar encara més la cosa, sembla clar, no només l'absolució de Jordi Pastor i la condemna, segurament, a 30 dies de multa, a Gómez Montero, sinó que la jutge, a petició de la Fiscalia i de l'advocat de Pastor, podria obrir un procediment penal per fals testimoni contra el simpatitzant de PxC, Javier Albarracín. La regidora de Gent de Gramenet, Guida Martín, el treballador de GdG, Jordi Pastor, i el seu advocat LA VERSIÓ DE GÓMEZ MONTERO Compareixien al judici el treballador de Gent de Gramenet, Jordi Pastor, i el regidor i cap de PxC a St Coloma de Gramenet com acusats i acusadors, amb denúncies creuades per agressió a la sala de la fotocopiadora dels despatxos municipals de l'Ajuntament, succeïda el 12 d'abril a les 13 hores i vint minuts. Primer ha declarat Juan Gómez Montero que s'ha ratificat en que el 12 d'abril, a les 13 hores i 20 minuts, després del quart d'hora de concentració al carrer contra les retallades, en pujar als despatxos municipals, ell no va agredit a Pastor. Segons la seva versió, ell va veure com de la fotocopiadora sortien uns papers que amb comentaris i l'anagrama de PxC, i en anar a agafar-los, Jordi Pastor -que era qui havia fet imprimir aquells fulls-, li va donar un cop de puny al clatell. Afegí que eren presents Javier Albarracín i Ángel Martínez Gómez, militants de PxC i el regidor Esteban Escribano. A la pregunta de si els fets havien passat al migdia, com era que no posés la denúncia fins al vespre, digué que no va anar a l'hospital fins aproximadament les 16,30 i posteriorment posà la denúncia. La jutgessa i l'advocat de Pastor recordaren llavors que l'informe d'urgències deia que hi havia anat a les 19 hores. A la pregunta si aquell dia anteriorment hi havia hagut alguna conversa o incident entre ells digué que no. A les preguntes de perquè no havia posat la denúncia ni havia anat a l'hospital fins després que s'hagués fet el comunicat dels grups municipals i aquest sortís als mitjans digitals de El País, Periódico i l'ARA, va manifestar desconèixer en aquell moment del dia dels fets, que s'hagués fet el comunicat i si no anà fins més tard a l'hospital va ser perquè va ser llavors quan va començar a tenir marejos. A la pregunta de perquè no va dir res a ningú que no fos del seu partit de que havia estat agredit, no donar cap motiu clar. LA VERSIÓ DE JORDI PASTOR Per la seva banda Pastor explicà que a les 11,30 mentre feia fotocòpies, Gómez Montero li digué: "Hombre, ¡El valiente, el valiente!", i li preguntà què estava imprimint, al que havia respost Pastor, que "no tinc perquè explicar-t'ho". Segons Pastor a les 13,20, després de la concentració coincideix amb els regidors Gómez Montero i Esteban Escribano, que eren amb dues persones més a la fotocopiadora. Llavors Gómez Montero tornà a preguntar-li què estava imprimint i li hauria dit: "Ratilla, aquí no hay cámaras y te puedo dar una hostia", per acte seguit agafar-li Gòmez Montero el full que es trencà en dos i donar-li un a ell un cop puny a la cara. Pastor explicà que sortí de l'habitació, donant una patada a la porta, es creuà amb la regidora de GdG, Guida Martín, a qui digué que l'havien agredit, i baixà a la porta principal de l'Ajuntament i explicà al policia que estava de guàrdia i a la gent que encara concentrada al carrer, que Gómez Montero li havia donat un cop de puny a la cara. Tot seguit anaren a l'hospital i a posar la denúncia als mossos. Llavors, al voltant de les 3, el va cridar l'alcaldessa que convocà una junta de portaveus de la que va sortir un comunicat signat per l'alcaldessa i els portaveus del PP, CiU, PSC, ICV-EUiA, i GdG condemnant l'agressió. ELS TESTIMONIS DE PxC ES CONTRADIUEN En ser cridats els testimonis, la jutgessa els informà que mentre els acusats denen dret a no respondre i a mentir, els testimonis no; i si menteixen poden ser imputats per un delicte penal. El primer en declarar va ser el militant o simpatitzant de PxC, Ángel Martínez Gómez, el qual digué que no estava a la fotocopiadora sinó al despatx de PxC, no va veure els fets, però sí que Gómez Montero li digué que havia estat agredit per Pastor. Després va entrar a declarar Javier Albarracín que es contradí ell mateix a mida que l'interrogava la jutgessa, la fiscal i l'advocat de Pastor. Primer digué que el cop l'havia donat Pastor per darrera, després que no havia vist com havia anat, després que tot va ser molt confús, i després que Gómez Montero i Pastor van agafar tots dos a l'hora el full (fet que havia negat Gómez Montero) en uns situació ràpida que no va saber explicar i va qualificar com "un forcejeo" en el que Pastor hauria colpejat a Montero, sense aclarir com donat que no ho va veure bé. En aquell moment l'advocat de Gómez Montero digué que renunciava a fer entrar a declarar al regidor de PxC, Esteban Escribano, present als fets, sembla, per evitar més contradiccions que no afavorien a Gómez Montero. L'última en declarar va ser la regidora de GdG, Guida Martín, que tot i no haver vist els fets, veié com sortia Jordi Pastor amb mala cara i li deia "vaig avisar als municipals que el Montero m'ha donat un cop de puny a la cara". Martín també explicà que segons la conversa que havia mantingut per telèfon Gómez Montero amb un tinent d'alcalde a les 5, el regidor de PxC es queixà de que s'hagués fet el document, però no digué res d'haver estat agredit. Escoltades totes les parts, la Fiscal i l'advocat de Pastor, en base a la cronologia dels fets (que Gómez Montero no anés a l'hospital fins les 19 hores, després que es fes pública l'agressió i el comunicat de condemna) i les contradiccions dels testimonis de PxC, coincidiren en demanar l'absolució de Pastor i la condemna de Gómez Montero a una multa de 30 dies i a indemnitzar a Pastor, i en que s'iniciés un procés per delicte penal de fals testimoni contra Javier Albarracín. L'advocat de Gómez Montero demanà la condemna de Pastor i l'absolució del seu client. Dijous vinent sentència. El regidor, Esteban Escribano (al costat de Gómez Montero al Ple), no ha declarat en renunciar l'advocat de G. Montero, sembla, per no empitjorar més la situació després de les contradiccions entre Montero i els seus testimonis. Twitt que va fer Anglada després dels fets. A sota tuit d'una ex dirigent de PxC que deixà el partit fa uns mesos i insinua si hauria estat un muntage o sobredimensionada com, segons ella, l'agressió que va partir fa un any el regidor de L'Hospitalet, Alberto Sánchez. Publicat per Xavier Rius Sant a 14:25 Etiquetes de comentaris: agresión, agressions, condemna, CUP, de Gramenet, Gent, Gómez, Guida Martín, Javier Albarracín, Jordi Pastor, Juan, juicio, Montero, notícies, Núria Parlon, PxC, Santa Coloma, twitter, Xavier Rius


Que.cat | Recursos tic pel mestr@ L’altre dia navegant per la xarxa ens vàrem trobar un cercador amb català. La pàgina s’anomena QUE.CAT. Funciona bastant bé i per fer recerques en llengua catalana és una opció més que acceptable. Nosaltres l’hem provat buscant “recursosticmestre.com” i ens ha donat moltes entrades que van directament relacionades amb la recerca. En definitiva, una bona opció per buscar en la nostra llengua i aprofitar les coses que es fan a casa nostra. ← Mapa de la web 2.0 de la Fundació Orange


FEAC – Família Escola Acció Compartida L’article del butlletí número 64 ens va permetre reflexionar sobre la tristor a l’adolescència o com saber gestionar emocions com la frustració, és a dir, quines estratègies coneixem o podem posar en pràctica per ajudar els adolescents a viure les emocions, també les negatives. El disgust, cal viure’l: la tristor no és negativa. L’educació emocional no consisteix a reprimir l’emoció, sinó a reconèixer-la i acceptar-la per poder reconduir les reaccions que provoca. Aquest Power-point de la trobada, permet recordar els aspectes més importants i treballats entre els assistents. Tota la informació emprada és extreta del material complementari de l’equip psicopedagògic que aporta el Secretariat de l’Escola Cristiana. També us recordem que la propera trobada serà el dimarts 13 de maig. ap psychology essay.


Opinió amb independència. Dissabte, 21 d'abril de 2018 00:00 h 1800 lectures Un comentari\t Enviar l'article 1262 lectures Cap comentari\t Enviar l'article 1526 lectures Cap comentari\t Enviar l'article Dietari 2014 Dimecres, 2.8.2017. 20:27 h Benet Salellas comença a revelar quina Catalunya Estat dibuixen els independentistes A falta de dos mesos per a la celebració del referèndum d’autodeterminació de Catalunya, ens estem començant a trobar amb què la fermesa dels nostres governants provoca algunes esquerdes interessants al mur espanyol. Avui hem escoltat a la nova presidenta del PSOE, Cristina Narbona, reconèixer que probablement l’1O es votarà alguna cosa. Simbòlica, falsa, però ha reconegut que es votarà quelcom. L’Estat comença a fer-se a la idea que la democràcia és imparable i el PSOE ja insinua una campanya del ‘No’ que, en realitat, fa setmanes que prepara, en la qual es preveuen moltes visites de Pedro Sánchez a Catalunya, i propostes com “recuperar les competències perdudes de l’Estatut del 2007”, el que van ribotar ells mateixos, per seduir-nos. Llegir-ne més Dietari 2014 Dijous, 6.7.2017. 23:40 h La polseguera que va generar la publicació de la llei del referèndum continua estenent-se com una taca d'oli. Aquest dijous Mariano Rajoy i Pedro Sánchez s'han reunit per primera vegada des de les primàries del PSOE i ho han fet durant unes dues hores i mitja, molt més temps d'allò esperat. I un dels temes estrella, és clar, és el procés català. I els socialistes ja han dit que donaran suport al Govern en el refús al referèndum. No obstant això, la portaveu Margarita Robles ha afirmat que la seva formació "mai" donarà suport a l'aplicació de l'article 155. Llegir-ne més 4866 lectures Cap comentari\t Enviar l'article


Dilluns, 23 juliol 2018. 12:00. Francesc Vilaprinyó i Albareda. El conseller de Territori i Sostenibilitat, Damià Calvet, visitava aquest dilluns Igualada per anunciar novetats en la millora de la C-15. La més ressonant, que d'Igualada a Capellades la reforma portarà a una carretera de dos carrils en cada sentit, és a dir, un format similar a una autovia. És el tram no desdoblat que té més intensitat de trànsit. En canvi, des de Capellades fins a Vilafranca, amb uns 15.000 vehicles diaris, tindrà un sistema de 2+1, amb un carril alternatiu en un i altre sentit, sempre separat per una mitjana. La proposta que ja avançava Josep Rull fa un any, doncs, es confirma, però només de Capellades fins a la capital penedesenca. Adaptar l'actual C-15, amb un carril per cada sentit, als nous canvis implicarà una inversió de 90 milions d'euros. Marc Castells, alcalde d'Igualada i president de la Diputació, i Pere Regull, batlle vilafranquí i delegat del Govern al Penedès, mostraven la seva satisfacció per aquest anunci. Calvet explica que "el tram requerirà complexos treballs per l'orografia de la carretera", però que calia aquest desdoblament davant l'augment gradual del trànsit en aquesta infraestructura i en particular aquest tram, que enllaça la B-224 i l'A-2. En moments dels mesos d'estiu registra uns 24.000 desplaçaments diaris. El calendari és portar els estudis a informació pública l'octubre i tenir el projecte executiu a punt durant el 2019. Les obres, d'uns 90 milions d'euros de cost, es començarien a executar el 2020 i s'allargarien fins el 2022. L'Eix Diagonal, de 65 quilòmetres en total, quedaria amb un carril en cada sentit amb separador de fluxos entre Manresa i Igualada; d'Igualada a Capellades, en format autovia; amb carrils 2+1 de Capellades a Vilafranca; i, finalment, en l'actual format d'autovia de Vilafranca a Vilanova i la Geltrú. Piera fomenta unes festes segures i de qualitat Vva del Camí 25 de juliol 2018.21:13h La C15 no pasa por Igualada, si no por Odena, que mania de quererlo todo. Igualada Capital City 10 d'octubre 2019.09:07h No es nuestro problema que Igualada tenga más renombre y sea más conocida que Ódena 24 de juliol 2018.11:04h Anem el bon camí (el de l’autovia). De moment, s’ha aconseguit un trocet (10 km?) I ja posats, perquè no un trocet més, fins a la cruïlla Sant Pere de Ribes – Sant Quintí de... Llegir més Mediona (i matem dos sants d’un tret i salvem alguna vida). El altre trocet, ja fins a Vilafranca, molt més planer, podria ser la torna afegida en un no rés. Maravellós, no ? Per l’altre cantó, la C-37 per “simpatia” i ben sergur pel increment del tànsit (no quedaria gens bé que a la sortida de la C-15, quan es troba amb la A-2, trobar un tap els que volen dirigir-se cap a Manresa i l’Eix transversal; recordem que estem parlant de l’EIX DIAGONAL !!!) Vés per on, al final tindrem resolt el malson de l’anunciada solució 2 x 1, del tot INSUFICIENT I PERILLOSA. Esperem nous, i propers, anuncis en el bon camí, en la solució 2 x 2, del tram de l’EIX TRANSVERSAL: VILAFRANCA – IGUALADA - MANRESA que que ens inter-connectarà a les principals vies ràpides del país (i del mon), per continuar reivindicant l’identitat industrial de l’Anoia (i si cal obrir-se a la complementària logística, que necessita bones comunicacions, ben vinguda sigui) 24 de juliol 2018.08:48h Personalment em sembla un error. Potser tindrem un tros d’autivia relativament aviat, però fer trams de 2+1 em sembla un error que comportarà que no hi haurà autovia fins l’any.... potser... Llegir més ja no ho veuré. Uns volen fer grans polígons per no sé quin aventura, sense nom, que en diuen logística quan les infraestructures ni de bon tros està a l’alçada pel transit actual. La C15/C37 no només hauria de ser una autovia entre Vilafranca i Manresa. Com diu un amic, aquesta carretera es només un tram del que hauria de ser tot autovia de Vilanova i la Geltrú fins Paris, i no és cap acudit. Agafeu el mapa. També caldria treballar l’eix Montblanc-Santa Coloma- Igualada. Crec més en anar fent, en la mesura que les possibilitats econòmiques ho permetin, anar fent trams d’autovia. Com a mínim un dia, tard o d’hora, millor d’hora que tard, tindrem una autovia. 24 de juliol 2018.08:40h Llegeixo amb preocupació la planificació d’ un tercer carril a partir de Capellades i es ven com “ estalvi d’ accidents” quan revordo que ja fa molts anys a França es van eliminar molts... Llegir més per la seva perillositat i augment de xocs frontals amb mortalitat elevada Crec que la millora passaría més aviat per la gratuitat de les autopistes pels camions però em sembla que entro en el terreny de led utopíes.... 23 de juliol 2018.13:13h Castells, pero no aviam quedad, que la culpa es de Madrid? 1 Igualada farà en breu una prova pilot per tallar el carrer Òdena els caps de setmana 1894 lectures 2 L'Hospital d'Igualada té 13 persones a l'UCI per la pandèmia i registra nou morts en una setmana 1565 lectures 3 L'estudi del RACC situa la carretera de Capellades a Martorell com la més perillosa de l'Anoia 972 lectures 4 L'Associació del Barri de Montserrat matisa la problemàtica dels talls de llum i en lamenta "l'ús polític" 830 lectures 5 El confinament municipal seguirà fins el 8 de febrer 809 lectures 6 El Kiosk del Rec presenta una agenda que inclou Xarim Aresté i Mazoni 788 lectures 7 La policia d'Igualada denuncia el desembre 471 infraccions del protocol contra la pandèmia 779 lectures 8 Vilanova crea una vintena de places de zona taronja al centre 712 lectures 9 El Govern preveu licitar les obres de la variant de Piera aquest trimestre 674 lectures 10 Els grups escolars tancats per la COVID-19 a l'Anoia es dupliquen en dos dies: ja són 32 646 lectures


14F: Georgina Ebri (PSC) "Abordarem de manera immediata un pla de xoc de la dependència per resoldre les llistes d'espera" - EbreDigital.cat Actualment Catalunya és una comunitat en llista d’espera permanent, que va des dels vuit mesos fins a un any en el millor dels casos, per accedir a una prestació per dependència. Més de 5.000 persones a les Terres de l’Ebre estan esperant que és resolgui la seva sol·licitud de prestació per dependència. “Des del PSC al govern de la Generalitat abordarem de manera immediata un Pla de Xoc de la Dependència a Catalunya per resoldre les llistes d’espera, amb l’objectiu de reduir els terminis de valoració i prestació efectiva dels serveis i les prestacions de dependència, simplificant el procés administratiu, prioritzant els grans dependents per tal que puguin accedir a serveis i prestacions”, ha afirmat Georgina Ebri candidata al Parlament de Catalunya. “Apostem per considerar la llar habitual com a element fonamental de l’assistència social i sanitària. Les persones que ho vulguin han de poder romandre a casa seva fins que el seu estat de salut o d’autonomia facin inevitable la seva institucionalització, amb aquest objectiu augmentarem econòmicament la prestació per dependència, com també incrementarem el nombre d’hores, la tipologia de serveis i el finançament que s’ofereixen des del Servei d’Atenció Domiciliària, incorporant també l’atenció sanitària domiciliària en un nou catàleg de serveis, entenent l’atenció domiciliària com social i sanitària amb serveis integrats”, continua dient Georgina Ebri. Més de 500 persones continuen en llista d’espera a les terres de l’Ebre per accedir a una plaça de residència pública per a la gent gran. L’alternativa a una plaça pública, perquè actualment no hi ha prou places, és la prestació per dependència. Una prestació que en el millor dels casos no arriba ni a cobrir la meitat del que suposa l’estada a una residència privada en el cas de la gent que la requereixi. “En aquest sentit des del govern de la Generalitat obrirem 5000 noves places de residència i 5.000 places de centre de dia en 4 anys a tot Catalunya, per atendre aquesta necessitat “, acaba dient Georgina Ebri. Joaquim Paladella candidat al Parlament de Catalunya “Hem d’avançar cap a un sistema integral d’atenció a les persones al llarg de la seva vida amb una autèntica coordinació dels sistemes de protecció social, sanitari i salut pública. Els serveis sociosanitaris pel PSC són la clau de volta per garantir unes bones condicions de vida de les persones” . L’atenció primària és un servei de proximitat, és també un mur de contenció que evita el col·lapse hospitalari i d’urgències i descarrega l’atenció comunitària, però malauradament ha sofert retallades constants pels governs d’ERC i JuntsxCat anys de manca d’inversions i descapitalització que l’han abocat a una progressiva pèrdua de recursos, a una pressió assistencial i a unes condicions insuficients per millorar el treball dels seus professionals. “Des del PSC diem què es hora de revertir les retallades, de reorganitzar i redefinir l’atenció primària tenint en compte tres pilars fonamentals, les necessitats sobre la ciutadania, els recursos necessaris i l’organització dels seus professionals. Per tot això, el PSC destinarem més recursos diagnòstics i més professionals a tots el nivells per aconseguir una atenció de qualitat, enfortint l’atenció primària que ha de rebre com a mínim el 25% del pressupost de Salut, establint com a finançament necessari una despesa en Salut del 7 % del PIB” ha afirmat Joaquim Paldella candidat del PSC al Parlament de Catalunya. “Reforçarem els programes de prevenció, detecció i salut comunitària, sense comprometre l’atenció a la malaltia. La ciutadania ha de poder ser atesa en 48 hores com a màxim. Potenciar i dotar amb els recursos humans i materials necessaris l’Atenció Primària, per poder fer la prevenció, la continuïtat assistencial i el seguiment de la població amb la màxima equitat territorial independentment del lloc on es visqui, per això reforçarem els CAP i Consultoris locals com a servei bàsic per evitar el despoblament” ha reblat Joaquim Paladella.


Gregori l'Il·luminador - Viquipèdia Per a altres significats vegeu «Gregori». Mà esquerra a Etxmiadzin (Armènia); mà dreta a la catedral d'Antelias (Líban; fins al 1920 a Sis, avui Turquia); crani a San Gregorio Armeno (Nàpols) Va néixer el 257 i es pensa que el seu pare fou Anak, noble part de la família reial dels arsàcides, de Suren, que va assassinar al rei Khosrov I d'Armènia. La família, arran d'aquest fet, va haver de marxar a refugiar-se a Cesarea de Capadòcia per evitar la revenja. La seva mare Okohe era cristiana i va tenir una influència decisiva sobre l'educació del seu fill. A Cesarea, Gregori fou instruït per Eutali, noble també cristià. Es va casar amb Mariam, de família noble, i va tenir dos fills, Vrtanes i Aristakes. Retorn a Armènia [modifica] Ja convertit al cristianisme, va voler introduir-lo a Armènia. Hi regnava Tiridates III d'Armènia, fill de Khosrov I, a qui havia mort el seu pare. Tiridates considerava els cristians com a perillosos, ja que alteraven el status quo de la societat romanitzada, i en perseguí els primers missioners. Quan Gregori començà la seva predicació, aconseguint bons resultats, el rei el va fer empresonar a Khor Virap (Artashat), on fou durant tretze anys. Evangelització d'Armènia [modifica] Gregori era un prevere, només; anà a Cesarea i va rebre del metropolità Leonci la seva consagració com a bisbe d'Artaxata i patriarca, el primer katholikós de l'Església Armènia, considerant-se per això com a fundador de l'Església Apostòlica Armènia. Va fer construir esglésies i monestirs arreu del país, com també escoles cristianes, amb el suport financer del rei. Entre les fundacions destaca Etxmiadzin, que esdevingué el centre del cristianisme armeni. Gregori recorregué el país predicant, malgrat les nombroses amenaces de diversos senyors locals que continuaven fidels al paganisme. Finalment, es retirà a fer vida eremítica a les muntanyes d'Akilisene, deixant l'administració de la comunitat cristiana al seu fill Aristakes, consagrat bisbe en 318, i que va participar al Concili de Nicea en 325. Aquell mateix 325, Gregori va morir com a eremita al mont Sepouh. Les relíquies del sant foren primer al poble de Tharotan (Armènia), però se'n repartí una bona part: la mà esquerra és a Etxmiadzin, on es feia servir per beneir els nous Katholikos; la dreta era a Sis, i amb la diàspora es portà a la nova Seu de Cilícia a Antelias (Líban); el cap arribà a l'església de San Gregorio Armeno de Nàpols, a travès de Constantinoble. Gregory the Illuminator statue.jpg Escultura a la Basílica de Sant Pere, a la façada exterior Catedral d'Etxmiadzin, fundada per Gregori ↑ Entrada Gregori l'Il·luminador, Gran Enciclopèdia Catalana ↑ Bada, Joan. id=NZO0_NgTXcEC&printsec=frontcover&hl=ca&source=gbs_v2_summary_r&cad=0 Història del cristianisme', Centre de Pastoral Litúrgica, 2000, p.12, ISBN 8474676339 ,9788474676334 ↑ (anglès) Redgate, Anne Elizabeth. The Armenians, Wiley-Blackwell, 2000, p.108, ISBN 0631220372 ,9780631220374 Obtingut de «http://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Gregori_l%27Il·luminador&oldid=11183797»\tCategories: Patriarques d'ArmèniaSants armenisSants de l'anglicanismeSants de l'Església CatòlicaSants de l'Església OrtodoxaSants de les antigues esglésies orientals\tMenú de navegació Darrera modificació de la pàgina: 9 març 2013 a les 00:52.


La Fiscalia prepara les acusacions contra el Govern i els Mossos El Ministeri Públic presentarà els escrits el pròxim mes de setembre per Redacció dimecres, 25 de juliol 2018 - 10:58h Els exconsellers al Tribunal Suprem | CatalunyaDiari.cat La Fiscalia ja està preparant els escrits d'acusació que presentarà al Tribunal Suprem contra els membres de l'anterior Govern i Mesa del Parlament i a l'Audiència Nacional contra alguns membres dels Mossos d'Esquadra, encapçalats pel major Trapero. Segons explica 'La Vanguardia', aquests textos seran presentats el mes de setembre i, a hores d'ara, encara s'ha de determinar quines penes de presó demanen i de quins delictes els acusen. Fins ara, el Ministeri Públic ha mantingut que l'anterior Govern, liderat per Carles Puigdemont, havia comès un delicte de rebel·lió en l'organització, preparació i celebració del referèndum de l'1 d'octubre i en la creació d'unes lleis que pretenien aconseguir la independència de Catalunya. Una possible reducció dels delictes Des de les defenses dels acusats s'espera que la Fiscalia redueixi les seves demandes de cara al judici, però, com expliquen fonts jurídiques a 'La Vanguardia', és molt difícil canviar de criteri en aquests moments del procés judicial. Malgrat l'arribada de la nova fiscal general de l'Estat, María José Segarra, la causa la porten quatre fiscals del Tribunal Suprem que porten treballant en el procés judicial des del principi i seran els encarregats de fer els escrits d'acusació. Les penes de presó que es demanaran per cada un d'ells seran de forma individual, depenent de la responsabilitat que van tenir en el procés independentista. Tots ells es podrien enfrontar a altes penes, que es veurien augmentades pel delicte de malversació pública. Tot i això, en cas que quedés demostrat que l'1-O no hi va haver actes violents, la Fiscalia estudiaria rebaixar la petició a un delicte per sedició, amb penes que arriben als 15 anys de presó. Josep Lluís Trapero, a l'Audiència Nacional | CatalunyaDiari.cat Trapero també podria ser acusat de rebel·lió Paral·lelament als escrits d'acusació contra els membres de l'anterior Govern i la Mesa del Parlament, la Fiscalia de l'Audiència Nacional també està preparant els d'alguns membres dels Mossos d'Esquadra. En concret, contra el major Trapero, un intendent dels Mossos, l'exsecretari d'Interior, Cèsar Puig, i l'exdirector general de la policia catalana, Pere Soler. En aquest cas cal recordar que Carmen Lamela no va tancar la causa per un delicte de rebel·lió, sinó per un de sedició i organització criminal. No obstant això, des de la Fiscalia no descarten acusar-lo també per rebel·lió. De fet, durant tot el procés judicial, el Ministeri Públic ha assegurat que Trapero també formava part de l'organització que va preparar la independència de Catalunya i, ara, podria actuar en el mateix sentit que la Fiscalia del Tribunal Suprem perquè no hi hagi disparitat d'opinions. URGENT: Greu accident de trànsit a l'N-240 catalana Detinguts per escapar d'un control i conduir de forma perillosíssima a Girona Josep Lluis Trapero Procés Català Govern Català Fiscalia


Ratetes a l’inversa, by Quim Pedret Ratetes a l’inversa, by Quim Pedret Pilar és un Santi a la inversa, però són sinònims. Ella té ‘Bula’ i l’etern perdó. Ell l’infern etern. ‘Ratolí’ o ‘verdulera’ no vol dir necessàriament traïdor o llepaculs. Nosaltres podem opinar i podem canviar d’idees. En canvi els pocavergonyes poden canviar de principis, sigui per circumstàncies ideològiques o per salvar el cul. Rata’ o ‘verdulera’ vol dir una manera d’arrossegar-se. Una forma d’utilitzar al poble i part d’un poder per arribar a un lloc i trepitjar a tot deu, per treure rèdit polític, periodístic, social i sobre tot material. Per això vaig dir ahir aquí mateix que hi havia dues rates. Avui rectifico. En conec més de tres i de quatre. Vosaltres segurament també en coneixeu. Però molts perdonen o obliden perquè s’han de cuidar molt, perquè són les NOSTRES ‘ratetes’..... Maiol Roger és curt... de vista, by Quim Pedret\tPudor de naftalina, by Quim Pedret


Cuinadiari: CARN MAGRA AMB ROVELLONS o ESCLATA-SANGS El cap de setmana passat vam agafar un bon cabàs de rovellons (o esclata-sangs com diem els valencians). Els més grans els vam fer al forn per a sopar, els mig lletjos i trencats els vam saltar a la paella i els vam guardar al congelador per fer alguna elaboració més endavant, i els més menudets, els hem utilitzat per preparar aquest estofat amb carn magra, un plat de tardor ple d’aromes amb una salsa deliciosa elaborada amb verdura i una picada de fruits secs i galeta. El porc amb rovellons és una recepta que, com passa amb altres plats com el fricandó, no s’ha de fer amb presses. Per aquest motiu i perquè admet perfectament la congelació, quan la faces, val la pena fer-ne gran quantitat. Aquí et deixe la recepta per a fer 2 quilos de carn. aproximadament 1/2 quilo de rovellons (50-60 tipus botó) o rovellons més grans tallats a quarts 2 kg de carn magra del coll de porc (cap de llom) tallada a daus Herbes i espècies al gust: all en pols, julivert, pebre, nou moscada 2 cebes grans tallades en juliana 3 carlotes (pastanagues) tallades a rodanxes 2-3 tomaques madures triturades (uns 170 g). Si no és temps, utilitza tomaca natural de pot 90 ml de vi negre (1 gotet) 90 ml de brandi (1 gotet) 600-700* g (o la quantitat que calga per a acabar de cobrir la carn) d’aigua, caldo de pollastre o de verdures un grapat d’ametlles (o d’ametlles i/o avellanes) 2 galetes tipus Maria (o carquinyols) Estris: cassola ampla, plats per a reservar els bolets i la carn, batedora, morter per a fer la picada. Elaboració de la carn magra amb rovellons: 1.- Neteja els rovellons: talla’ls una mica el peu i neteja’ls la terra amb un drap humit o un tovalló. Si són grans, talla’ls en 4 trossos. Posa oli a la cassola i salta els rovellons amb un poquet de sal. Trau de la cassola i reserva. 2.- A la mateixa cassola, fica una mica més d’oli i daura la carn. Assaona la carn amb sal, pebre, all en pols, julivert i un xic de nou moscada. Un cop daurada, trau-la i reserva-la en un plat gran fins al punt 5. 3.- En la mateixa cassola, i si cal, afegeix més oli, fes el sofregit. 3.1.-Primer posa la ceba i les carlotes tallades, tira una mica de sal i cou lentament durant uns 15 minuts. 3.2.- Després afegeix la tomaca ratllada amb una miqueta de sal i de sucre i cou uns altres 15-20 minuts amb la cassola tapada. 4.- Quan la verdura estiga quasi cuita, agrega una part del caldo i deixa que es coga del tot. 4.2.- Trau-la i tritura amb la batedora. 5.- Torna a posar la carn a la cassola. Agrega el brandi i el vi negre i deixa que s’evapore una mica l’alcohol (3-5 min). 6.- Ara fica a la cassola la verdura que has triturat i el caldo o aigua necessària per a cobrir la carn. 7.- Deixa coure a foc lent i amb la tapa posada d’una hora a hora i quart o fins que espessisca la salsa i la carn estiga tendra. Al cap d’una estona d’estar bullint, comprova el punt de sal. 8.- Mentre es va coent la carn, prepara la picada. Posa tots els ingredients en el morter i pica’ls fins a reduir-los a una pasta. Deixata-la amb una mica del caldo. 9.- Finalment, incorpora de nou els bolets i la picada i deixa fent xup-xup uns 10-15 minutets més. 10.- Si pots, deixa’l reposar almenys d’un dia per l’altre. Estarà més bo. Per tant, si tens convidats, el pots fer perfectament amb antelació. Degustació: Serveix amb puré de patata, unes patates duquessa o un arròs blanc de guarnició i prepara pa per a sucar! Notes: Si vols fer una versió més econòmica o no és temporada de bolets, utilitza bolets congelats o de pot. Etiquetes: 2.-SEGONS , 2.1.-Carn i aus , Congelables , Estació-TARDOR , SENSE GLUTEN , Temps: +1h30 , Tens convidats? MMMm...quin gran plat ens has presentat! Que bo! 4 d’octubre de 2018, a les 23:21 CAQUIS. COM FER-LOS MADURAR: CAQUI PERSIMON I CLÀSSIC


Sortida d’Esquí de Muntanya 4 - Estanys de la Pera (La Cerdanya) - Cicle d'Esquí de Muntanya - Notícia - Centre Excursionista de Badalona L’objectiu del dissabte és arribar al refugi dels Estanys de la Pera (2357 m) i pujar algun dels pics de la zona. Pic de la Colilla (2836 m) i Tossal Bovinar (2842 m) poden ser bones opcions. Sortirem de l’estació d’esquí de fons d’Arànser (1850 m) i depenen de les condicions remuntarem pel camí o la pista. A dia d’avui cal portejar esquís uns 15 minuts, però esperem que les properes nevades ho arreglin. A l’arribar al refugi podrem deixar algunes coses i pujar mes lleugers als pics que triem. Pujarem l’altre pic característic de la zona, el Monturull (2761 m). Una bona opció seria fer una ruta circular, i remuntant el Pic de la Barra fer un magnífic descens pel Clot de la Barra fins la pista que ens portarà a Arànser. En aquest cas no tornaríem a passar pel Refugi, però el descens s’ho val. Dia i hora: Sortida el dissabte 14 de març a les 6:00 h. de Badalona. El dijous anterior a la sortida ens trobem al Centre per concretar horaris i coordinar els vehicles. Pernoctació: Refugi dels Estanys de la Pera. Guardat. Reservades 12 places en règim de M.P. Serveis: Habitacions amb lliteres, mantes, calefacció, dutxes. Els àpats d’aquest refugi tenen molt bona fama. Desnivells acumulats aproximats: - Dissabte: +1000 m -500 m - Diumenge: +600 m - 1000 m Dificultat: El recorregut és de nivell Mig (**). BE: Bon esquiador. Cal esquiar amb confiança pendents fins 30° Orientacions: Totes Esquís de muntanya, pells, ganivetes, grampons, piolet, ARVA, pala, sonda. Casc molt recomanable. Totes les recomanacions que es fan a nivell general per aquest Cicle de Sortides, son especialment aplicables a aquesta sortida. Tots els elements del material han d’estar perfectament revisats. Cal una forma física adequada que permeti fer amb solvència l’activitat dels dos dies. Per tal de fer la reserva cal inscripció prèvia en el següent enllaç i fer una bestreta (veure punt 4) per avançat al núm cc: ES80 2100 0698 1502 0006 4899 indicant 'Sortida Estanys de la Pera - Nom Cognom' abans d'aquest dimarts 10 de març. Sortida limitada a 12 places. Si hi ha més inscrits quedaran en llista d’espera i hauran de gestionar elles mateixes la reserva de la plaça al refugi i en aquest cas hauran d'apuntar-se a la web però no caldrà que paguin la reserva. El preu de la Mitja Pensió reservada al refugi Estanys de la Pera és de 39€ amb el carnet de la FEEC. Cal portar efectiu (no VISA) i facilitar canvi. Preu reserva: Soci 15€ / NO Soci 18€ (No inclou assegurança temporal obligatòria 6eur. per aquells que no tinguin targeta federativa FEEC) El dijous anterior a la sortida, 12 de març, al CEB acabarem de concretar horaris i coordinar cotxes veient els que serem. Pàgina generada en 0.0377 segons


DAMIÀ JORDÀ. Mitologia del treball - Cultura Online CMCV Mitologia del treball Etiquetes: Audiovisual. Acció artística. Ensayo audiovisual. Estètica del traball. La proposta presentada és un assaig audiovisual, prèviament estrenat en la web de la galeria The Blink Project l’1 de maig de 2020 com a acció artística associada al Dia del Treballador. Entrem en els anys 20 i Damià Jordà es pregunta com és actualment l’estètica contemporània del treball. Com es representa aquesta activitat fonamental de la nostra existència? Com són els treballadors actuals? S’assemblen en alguna cosa a la representació icònica a la qual ens va acostumar l’estètica del segle XX? Representen les oficines i els despatxos veritablement a la nova classe treballadora? Entorn de preguntes com aquesta, Jordà es planteja una col·lecció de reflexions en veu alta, a les quals dona forma en una peça audiovisual de caràcter assatgístic, realitzada en plena quarantena, combinant part del material que l’artista porta filmant en l’últim any amb altres fonts a les quals ha pogut accedir des del seu confinament. Com és habitual en el seu treball, es fixa en les formes de representació mediàtica d’aquest fenomen, d’aquesta identitat, donant un breu repàs a la història del cinema i de la televisió per a plantejar algunes reflexions entorn d’aquests codis de representació social i a l’imaginari col·lectiu que es construeix a partir d’ells. L’artista planteja aquest assaig confinat com un senzill punt de partida, una bestreta de la línia d’investigació que marcarà els seus pròxims treballs. Títol: Mitologia del treball Tècnica: Vídeo HD 720p color stereo Damià Jordà (Alcoi, 1982). Doctorat en Arts: Producció i Investigació; Màster en Arts Visuals i Multimèdia (Universitat Politècnica de València). El seu treball es divideix entre la producció artística, la docència i la investigació. Actualment és professor en la Universitat Miguel Hernández i en el centre d’estudis superiors Barreira Art + Disseny. La seua pràctica artística se centra exclusivament en els llenguatges audiovisuals, en la frontissa que enllaça el vídeo de creació amb el cinema experimental i d’autor. L’obra de Jordà es caracteritza fonamentalment per la cerca de formes d’expressió narrativa mitjançant la construcció d’assajos i poemes visuals de clara influència cinematogràfica, així com d’instal·lacions multimèdia que plantegen una reflexió formal sobre la nostra relació física amb la imatge audiovisual. La majoria dels seus treballs es desenvolupen a partir d’investigacions antropològiques i etnogràfiques, utilitzant imatges per a descobrir-nos vincles amb el nostre entorn, amb els mitjans de comunicació i amb els rituals socials contemporanis. Ha exhibit els seus treballs en ciutats com Berlín, Hèlsinki, Belfast, Nova York, Miami, Hanoi, Mèxic DF o Buenos Aires. Entre les seues obres recents es pot destacar la instal·lació “Simfonia Industrial”, finançada per Espai Rambleta i exhibida a més com a exposició inaugural de la subseu de l’IVAM a Alcoi; “Aquestes Cuses que fem avui en dia”, assaig fílmic inclòs en la col·lecció d’art contemporani de la Generalitat Valenciana i guardonada en l’edició de 2015 de València Crega; i “Molins de Vent”, seleccionada en festivals internacionals de videoart com el Athens Vídeo Art Festival (Grècia), el FIVAC de Camagüey (Cuba) o Wege ums Kino (Alemanya).


L'artista ciborg Neil Harbisson fa estada a la Mercè - SIESTV 27 gen. 2012 L’artista ciborg Neil Harbisson fa estada a la Mercè Harbisson, que ha convertit la seva acromatòpsia visual en discurs artístic, farà una conferència, un espectable i una visita guiada a la ciutat a partir del seu discurs teòric i artístic. Neil Harbisson és un artista visual britànic-català que té acromatopsia, una condició visual que L’obliga a veure el món en blanc i negre. Des dels vint anys porta instal·lat un ?eyeborg?, ull electrònic, que li permet escoltar els colors i convertir-los en música. Un fet que ha convertit en art i ha elaborat conceptualment per parlar de la percepció que tenim de les coses. La innovació tecnològica del seu art, la seva condició de creador emergent i el discurs conceptual que acompanya la seva creació fan que el treball de Harbisson sigui idoni per ser programat a la Mercè. La proposta és molt innovadora a la ciutat i permet conèixer un mateix autor, i la seva creació, des de diferents àmbits culturals -teòric, escènic, visual-, els tres marcs de treball del centre. La ?setmana Neil Harbisson? començarà amb una conferència -dijous 26 de gener-, que comptarà amb una introducció teòrica i conducció a càrrec D’Ingrid Guardiola; continuarà amb una peça escènica -divendres 27 de gener- i finalitzarà amb una visita guiada a la ciutat per conèixer els colors de la mateixa a partir de la percepció que en té L’artista. L’èxit de la proposta per part del públic ja es comença a palpar, ja que les places de la visita guiada estan exhaurides.


Un autobús de lempresa Plana sencalla a lentrada duna rotonda a la rambla de Jaume I - Revista Cambrils Publicat el Dilluns, 19 de març de 2007 12:16h L'autobús es va quedar encallat a l'entrada a la rotonda Un autobús de lempresa Plana, que cobria la línia Cambrils-Tarragona, va quedar-se encallat A lentrada de la rotonda situada a la confluència de la rambla de Jaume I i el carrer de les Drassanes a quarts de quatre de la tarda del passat dissabte 17 de març. Lautobús, que circulava per la Rambla en direcció al Club Nàutic, va quedar encallada a la mitjana en voler esquivar una furgoneta que estava aparcada al lateral de la Rambla, en una zona de càrrega i descàrrega, però que envaïa part del carril de circulació. En poca estona es va formar una cua de vehicles, que van fer sonar la botzina repetidament. El conductor de lautobús i alguns dels passatgers van baixar de lautobús per comprovar què havia passat. Mentrestant, alguns dels cotxes que feien cua van optar per fer marxa enrere i accedir a aquesta rotonda pel carril contrari, és a dir, per laltre costat de la mitjana on havia quedat encallat lautobús. Els cotxes que circulaven per la rotonda i que volien abandonar-la tot agafant la sortida de la Rambla en direcció a la plaça d'Aragó van trobar-se que hi havia cotxes que els venien de cara. Val a dir que no es va produir cap col·lisió entre els cotxes, ja que els que circulaven per la rotonda van esperar que acabessin de passar tots els vehicles que anaven en contra direcció fins que van deixar el carril lliure. Finalment, lautobús va recular uns metres i va tornar a passar pel mateix lloc amb èxit, sense topar amb la furgoneta ni la mitjana. La incidència es va resoldre en poc més de mitja hora, recuperant-se la normalitat del trànsit.


Un presentador de TV espanyol: "Tinc amics indepes que són gent normal" La República Carles Puigdemont és el punt feble del nacionalisme espanyol, un fet que es demostra cada dia. En una intervenció en un programa d’Antena 3, Bertín Osborne va visibilitzar el seu orgull patriòtic per llançar una advertència al president legítim i la resta de l’independentisme. “Jo li preguntaria què té aquest home al cap?” quan li pregunten a Osborne el tema de conversa durant una hipotètica trobada amb Puigdemont a Bèlgica. Lluny de mantenir les formes, el presentador afegeix com té “amics independentistes que són gent normal”. La cantant Halsey actuarà al Sant Jordi Club el 7 de febrer del 2020 en el marc del Maniac World Tour Els comuns es mostren “preocupats” per l’operació contra membres del CDR perquè “porta crispació i alarma social”


plaestanydigital.cat | Banyoles Televisió - Banyoles obre el procés participatiu per al nou parc de gossos que es farà al Pla de la Coromina Banyoles obre el procés participatiu per al nou parc de gossos que es farà al Pla de la Coromina L’Ajuntament de Banyoles ha obert un procés de participació ciutadana per definir com ha de ser el futur nou parc de gossos de la ciutat. El nou espai s’habilitarà al sud de la ciutat, més concretament a la franja on hi havia els horts municipals del Pla de la Coromina a tocar de la Via Verda. En veure que no tenien massa demanda i que sovint s’abandonaven abans de que acabés el contracte, el consistori ha apostat per reconvertir la zona i projectar-hi aquest parc per a gossos, el segon que tindrà la ciutat. Segon el projecte amb el que treballa l’Ajuntament de Banyoles el nou parc tindria una superfície total de 1.250 metres quadrats i, per tant, seria més gran que el que hi ha actualment al costat del Camp Vell. L’equipament quedaria dividit en dos espais diferenciats d’aproximadament 625 metres quadrats, un dels quals es destinaria a fer pràctiques d’agility i contindria jocs per a gossos. Per a definir el nou parc de gossos, l’ajuntament ha obert una enquesta que es pot respondre a través de la pàgina web www.banyoles.cat. En l’enquesta la ciutadania pot fer les seves aportacions sobre les característiques que ha de tenir el nou espai per a gossos, tant pel tipus de terra, de tanca o de jocs d’habilitat per als animals. També s’hi han inclòs diferents preguntes de valoració de l’actual parc de gossos, que està situat al costat del camp de futbol vell per conèixer l’opinió que en tenen els usuaris actuals. La ciutadania té temps per contestar l’enquesta fins al proper 13 de juliol. Una vegada recollides les propostes, s’incorporaran al projecte que s’està definint a l’àrea d’Urbanisme. La previsió és que el nou parc de gossos pugui entrar en funcionament a inicis de l’any vinent.


RICA TOMATA, POMA D'OR . Las Provincias RICA TOMATA, POMA D'OR Vora 60 varietats de tomates se cultiven per tot lo món (Anna rusiam, applause, cherokee purple, kumato, valenciana.) que són pura delícia en ensalades i fregits des de fa un montó d'anys. Tants que conten que per Perú, Equador, Colombia, Bolívia i Chile ya les consumien 700 anys abans de Crist, mentres que en Europa començàrem en el segle XVI. La paraula 'tomata' ve de 'tomatl' (llengua náhuatl=azteca). I significa 'tom' grossa i 'atl' aïgua, és dir: aigua grossa, per tindre eixe fruit un suc espés. Els romans, que foren els primers que en Europa les tastaren, les anomenaren 'amatorium pomun'=poma de l'amor. I, més tart 'pomodoro' ya que les que els arribaren eren groguetes com l'or. Pero hui les tenim de molts colors, roses, roges, verdes, grogues, casi negres, chicotetes i grans, de pell fina i atres dura, abombades, en forma de pera i redones o com pimentons, i, segons d'a on vinguen les tens més dures de pell, més boniques, pero en manco sabor que les d'ahir. La tomata ha estat present en tota cuina, pero, adés, més.. Al poc de temps de collir-les, ya les tenies en una ensalada, fregides o, bollides i pelades, dins de botelles, feta conserva. O enrastrades i penjades en les vigues de la casa. Allí, en lloc orejat, s'eixamoraven i no se podrien. També podies vore rastres d'alls, panolles, pimentons, pebreres. No sols els veïes, ací i allà, sino que, ans, els oloraves. Com també algún meló de tot l'any que sols de vore'l se te banyaven els llavis. I per recordar aquells rastres apunte ací el troç d' una cançoneta que se dia per la Vall d'Albaida: «Ama nostra, tu que portes / el conill p'a mostra, / si és gran i està gros, / el faràs, la mitat, en arròs, / l'atra mitat, en cassola; / l'atre pocórum el faràs / en tomata i pimentórum / in saecula seculórum.» Tomata que en EE.UU. també va crear una confussió, puix no sabien definir-la si com verdura o fruit. I és que les hortalices tenien que pagar impost i els fruits, no. I com la tomata naix d'una flor, la Cort suprema d'aquell gran país acabà dient que era fruit i, en conseqüència, el seu govern recaudà manco diners eixa volta. Pero, segur, que ne recaudaria per un atre concepte, al poquet de temps, molts més encara.


És una incubadora de projectes de cultura digital que en la seva segona edició ha seleccionat tres nous projectes: un videojoc d’aventures, un curtmetratge interactiu i una aplicació per a telèfon mòbil, ideats i realitzats per alumnes dels graus en Comunicació Audiovisual i en Humanitats de la Universitat Pompeu Fabra. En la segona edició del UPF Starting Lab!, una incubadora de projectes de cultura digital, s’han seleccionat tres nous projectes: un videojoc d’aventures, Be As Me; un curtmetratge interactiu, Latentes i una aplicació per a telèfon mòbil, Postfotgrafia i entorn urbà, ideats i realitzats per alumnes dels graus en Comunicació Audiovisual i en Humanitats de la Universitat Pompeu Fabra. La incubadora UPF Starting Lab és un programa impulsat per la Universitat Pompeu Fabra i coordinat pel Canòdrom - Parc de Recerca Creativa. Be As Me, d’Andrea Perete, Marc Calero i Aura Ruiz Be As Me sorgeix d’un TFG del Grau en Comunicació Audiovisual de la Universitat Pompeu Fabra presentat el curs 2016/2017, que ha tingut com a tutor el professor Óliver Pérez i que va rebre una qualificació de Matrícula d’Honor. Latentes sorgeix d’un TFG del Grau en Comunicació Audiovisual de la Universitat Pompeu Fabra presentat el curs 2016/2017 que ha tingut com a tutor el professor Carles Sora. Postfotgrafia i entorn urbà, de Maria Pinell, Enric Luján i Èlia Brugulat És un projecte de comissariat d’una mostra interactiva en un entorn digital, en format d’aplicació per a telèfon mòbil, centrada en reflexionar sobre les estratègies postfotogràfiques utilitzades actualment per a representar l’espai de la ciutat, així com en explorar el protagonisme de les tecnologies en la nostra societat. L’entorn interactiu acollirà peces d’artistes del context nacional, posant-les en connexió entre elles. Postfotografia i entorn urbà sorgeix d’un TFG del Grau en Humanitats de la Universitat Pompeu Fabra, presentat el curs 2016/2017, que va guanyar el premi extraordinari d'Humanitats i que va comptar amb el professor Pol Capdevila com a tutor. La incubadora UPF Starting Lab s'emmarca en un eix estratègic més global que impulsa la Universitat Pompeu Fabra i la Facultat de Comunicació pel que fa la relació i la projecció dels seus alumnes amb el món empresarial i les institucions culturals de la ciutat. En paraules de Carles Sora, impulsor i creador del projecte i professor del Departament de Comunicació de la UPF: “Es tracta de dotar els joves creatius d’una plataforma d’aprenentatge i treball adequat per desenvolupar propostes molt innovadores del sector audiovisual digital”. La iniciativa, afegeix, "no només vol potenciar TFG, sinó projectes que surten d’assignatures i treballs tutoritzats per investigadors de la UPF que promouen nous formats innovadors". El programa representa un repte important per a les universitats: donar suport i impuls a la relació entre el talent dels estudiants i el món professional per afavorir la seva inserció laboral.


14 famílies congoleses demanden cinc companyies tecnològiques | betevé És un dels casos de què es parlarà durant el Mobile Social Congress que Setem Catalunya organitza aquesta setmana al Pati Manning Queralt Gómez Cuberes Terry Collingsworth és advocat i representa 14 famílies del Congo que han decidit demandar cinc grans companyies tecnològiques: Google, Apple, Tesla, Microsoft i Dell. Les consideren responsables dels casos de treball infantil i dels accidents laborals que hi ha a les mines de cobalt d’aquest país com a conseqüència de la falta de seguretat. “Tota la gent que represento han mort perquè una mina se’ls ha ensorrat a sobre o bé han estat severament mutilats“, explica Collingsworth. Al Congo hi ha el 70 % de les mines de cobalt de tot el món, un material que s’utilitza per fabricar la majoria de les bateries d’aparells electrònics. Algunes d’aquestes mines estan mecanitzades, però en d’altres s’hi treballa manualment i, segons denuncia Collingsworth, molts dels empleats són joves d’entre 13 i 15 anys. L’advocat explica que, segons ha pogut veure ell mateix, no utilitzen cap mena de material de seguretat i les galeries de les mines no estan assegurades. El procés judicial tot just acaba de començar, però tenen esperança que les companyies demandades rectifiquin: “Esperem que la nostra pressió legal els forci a prendre’s seriosament el fet que són responsables de matar i mutilar nens cada dia”, diu l’advocat. Reflexionar sobre l’impacte de la tecnologia Aquest és un dels casos que s’exposarà durant el Mobile Social Congress, que se celebra aquests dies al Pati Manning. És la cinquena edició d’aquestes jornades que organitza Setem Catalunya per reflexionar sobre l’impacte social i ambiental de les noves tecnologies. Habitualment es fan durant els mateixos dies que el Mobile World Congress. Aquest any, però, tot i la cancel·lació del MWC han decidit mantenir-lo. Per Collingsworth, és important que la gent conegui realitats com aquesta: “Crec que el públic se’n preocupa. A qui paga 1.000 dòlars per un iPhone li agradaria saber que no ha estat fet amb la sang de nens”. Tags: Mobile World Congress, noves tecnologies, ONG


Són els eixos principals de la 6a. edició de la Conference of the European Association for Critical Animal Studies (EACAS), organitzada pel Centre per a l’Ètica Animal i el Grup de Recerca en Comunicació Crítica del Departament de Comunicació, i l’EACAS, que se celebra del 22 al 24 de maig al campus del Poblenou. Organitzada pel Centre per a l’Ètica Animal (CAE), el Grup de Recerca en Comunicació Crítica (Criticc) del Departament de Comunicació de la UPF i per l’European Association for Critical Animal Studies (EACAS), del 22 al 24 de maig, tindrà lloc la 6a. Conferència de l’EACAS al campus del Poblenou de la UPF. L’acte ha comptat amb el recolzament del Departament de Comunicació i el Departament de Dret de la UPF, a més de Lush, Ariwa, Rita Wind, ESLA, Traslosmuros, Estació Vegana, La Raposa i Apunts. El tema en què se centra aquesta nova edició de la conferència porta per títol: “Repensar la revolució, animals no humans, antiespecisme i poder”. Una proposta que ha atret estudiosos de diversos àmbits i disciplines, així com també activistes al voltant dels principals eixos de la conferència: poder, alliberament total i antiespècies. L'objectiu és animar els participants a replantejar-se la revolució que representa la teoria de l'alliberament animal, una teoria i un moviment social que lluita contra l'opressió animal i que va sorgir en la dècada dels 1970. “S’esperen 200 persones inscrites i han estat acceptades i es presentaran 115 comunicacions”, explica Núria Almiron, membre del comitè organitzador i codirectora del CAE. El programa de l’acte inclou també un parell de taules rodones i tallers pràctics, i com a ponents convidats cal tenir en compte una important representació internacional. Panelistes clau de la conferència Elisa Aaltola, investigadora en filosofia a la Universitat de Turku (Finlàndia), a càrrec de la qual anirà la conferència d’apertura de l’acte “Emotions as Political and Moral Concepts: The Need for (Radically) New “Animal Emotions””, el 22 de maig, a les 10.00 a l’auditori del campus del Poblenou. La seva recerca s'ha centrat en l’ètica animal, la filosofia animal i la psicologia moral i ha vuit llibres sobre aquesta temàtica Claire Parkinson, professora de cinema, televisió i mitjans digitals i codirectora del Centre d'Estudis sobre Animals Humans (CfHAS), presentarà la ponència “Rethinking a relationship between anthropomorphism and animal liberation”, el 23 de maig a les 10.00 hores a l’auditori del campus del Poblenou. Els seus interessos de recerca se centren en els mitjans de comunicació, el cinema i els estudis sobre animals, entre altres. Geertrui Cazaux, graduada en criminologia i ciències ambientals (1995), a càrrec de la qual anirà la conferència principal del 24 de maig, a les 10.00 hores, a l’auditori del campus del Poblenou, amb la ponència “Crip HumAnimal. On ableism, speciesism and inclusiveness in the vegan movement”. El seu tema de recerca explora la sociologia de les relacions home-animal. Aph Ko, amb la ponència “Beyond Anti-Speciesism: AfroZoological Resistance “, es clausurarà la conferència, el 24 de maig, a les 17.15 hores, a l’auditori del campus del Poblenou. Ella és coautora d'Aphro-ism: Assajos sobre cultura pop, feminisme i veganisme negre que explora nous marcs teòrics per a la raça, el feminisme, i defensa dels animals no humans. Formen part del comitè organitzador de la 6a. Conferència EACAS, els membres del CAE: Núria Almiron, Catia Faria, Laura Fernández i Eze Paez, amb Daniela R. Waldhorn (UB), amb l’ajut de Maria R. Carreras (disseny gràfic) i Sandra Amigó (web manager). Programa de la 6a. Conferència EACAS 2019 Per a més informació sobre la conferència, adreceu-vos al comitè organitzador a: [email protected]


La Favb i l’ANC signen un acord de treball | Centre Social de Sants La Favb i l’ANC signen un acord de treball 14 marzo 2014 CSS El passat 26 de febrer, una delegació de la Favb es va reunir, a la seu de l’Assemblea Nacional Catalana, amb una nodrida representació d’aquesta entitat, encapçalada per la seva presidenta, Carme Forcadell, i el seu responsable de moviment veïnal, Josep Arranz. L’objectiu de la trobada era la signatura d’un protocol de relacions entre l’ANC i la Favb, el primer de tot un seguit d’acords que, en la mateixa línia, l’Assemblea està a punt de signar amb CCOO o està treballant amb UGT, Confavc i altres organitzacions socials. Es tracta d’un acord de treball entre dues entitats ben diferents: un moviment social i polític, tranversal, que defensa com a horitzó la independència de Catalunya, i una federació d’associacions veïnals en què conviuen diverses sensibilitats i tradicions democràtiques pel que fa a la problemàtica nacional. El punt de confluència no podia ser un altre que la defensa, compartida per uns i altres, del dret de decidir. I, concretament, de la celebració efectiva d’una consulta popular en què el poble de Catalunya pugui expressar lliurement el seu parer sobre el futur del país. L’ANC vol apropar-se als moviments populars i promoure-hi el debat que a hores d’ara travessa tota la societat catalana. Per la seva banda, el moviment veïnal, que porta en el seu ADN la defensa dels drets culturals i les llibertats nacionals de Catalunya, té el major interès en tenyir profundament aquest debat amb els anhels de progrés social, equitat de gènere i justícia mediambiental que fonamenten la lluita i la unitat d’una realitat tan plural com la nostra. Perquè, sigui quin sigui el camí que finalment triï la ciutadania, només l’aposta -inequívoca i des d’avui mateix- per una Catalunya social pot fornir la cohesió i l’empenta popular per tirar endavant un projecte nacional democràtic. Sota aquest paraigües general, correspondrà a cada entitat de territori avaluar la seva situació concreta, establint amb tota autonomia l’agenda, els debats, les formes i nivells de col·laboració que consideri oportú implementar. Per la seva banda, la delegació de la Favb ja va transmetre a l’ANC una invitació formal a assistir, al costat dels convidats tradicionals i dels nous actors urbans amb qui treballem, a la nostra propera Assemblea del dia 29 de març. Aprofitant l’avinentesa, la Favb va traslladar també a l’ANC la proposta d’una propera trobada amb la Campanya per una Catalunya Social, en què participem activament al costat dels moviments sindical i associatiu. La sectorial de moviment obrer de l’ANC ja ens ha fet saber el seu suport a la convocatòria de manifestació que la Campanya està organitzant pel dia 6 d’abril a Barcelona, i que durà al carrer el clam de les entitats socials que, en debatre sobre la pobresa, la majoria del Parlament ha refusat aquests dies d’escoltar en el seu plenari. >>> Més Informació i text de l’acord Entrada anteriorCan Batlló: Activitats de Març 2014Entrada siguienteSegona recollida massiva de «Vots per la Independència» al Centre Social de Sants


CHESS SETUP, un projecte europeu a la recerca de l'autosuficiència tèrmica dels edificis | BCNecologia Inici » premsa » CHESS SETUP, un projecte europeu a la recerca de l'autosuficiència tèrmica dels edificis CHESS SETUP, un projecte europeu a la recerca de l'autosuficiència tèrmica dels edificis La demanda tèrmica de baixa temperatura (calefacció i ACS) suposa més del 50% dels requeriments energètics dels edificis residencials. Un nou projecte europeu busca la forma més eficient de cobrir tota aquesta demanda mitjançant energia solar, fins i tot durant els mesos de menys radiació solar Barcelona, 6 de juliol de 2016 – Avui ha arrencat el projecte europeu CHESS SETUP amb la celebració a Barcelona del seu kick-off meeting. El projecte s'emmarca dins del Programa Horizon 2020- Work Programme 2014-2015 'Secure, Clean and Efficient Energy'. CHESS SET UP són les sigles de Combined Heat Supply System by using Solar Energy and heaT pUmPs que traduït significa Sistema de Subministrament Combinat de Calor mitjançant l'ús d'Energia Solar i Bombes de calor. Es tracta de l'evolució d'un antic projecte desenvolupat per l'Agència d'Ecologia Urbana de Barcelona, l'SCACS (Sistema d'Acumulació i ACS mitjançant Acumulació Tèrmica Estacional). El projecte se centra en l'estudi i implementació d'un sistema per a subministrar la demanda de calefacció i Aigua Calenta Sanitària (ACS) a partir d'energia solar tèrmica, acumulació de calor en grans dipòsits i bombes de calor. Durant el projecte també s'estudiarà la possibilitat d'integrar el sistema a altres fonts de calor (geotèrmia, biomassa o calor residual) i altres tecnologies (cogeneració, fred solar i panells solars híbrids). A més, es dissenyarà un sistema de control i gestió que permeti optimitzar energètica i econòmicament el sistema, en funció del preu de l'electricitat, els hàbits dels usuaris, la integració d'energies renovables en el mix, prediccions meteorològiques, entre d'altres factors. L'Agència d'Ecologia Urbana de Barcelona és qui lidera aquest projecte que compta amb 10 socis de 6 països europeus. Aquests socis són la University of Ulster i Electric Corby, del Regne Unit, Wandsronk Architecktuur d'Holanda, Eurogrant GmbH d'Alemanya, Edenway SAS de França i Lavola, Wattia-Innova, Veolia, l'Ajuntament de Sant Cugat del Vallès i l'esmentada Agència d'Ecologia Urbana de Barcelona, tots ells amb seu a Catalunya. El projecte comptarà amb tres experiències pilot. La primera d'elles es portarà a terme a Corby (Regne Unit) amb la construcció d'unes 50 vivendes que inclouran un sistema d'acumulació tèrmica en subsòl. A Manlleu es farà un pilot molt petit en forma d'ecoedifici que també comptarà amb un sistema menor d'emmagatzematge tèrmic. Per últim, a Sant Cugat del Vallès, s'adaptaran unes instal·lacions esportives que inclouen una piscina a aquesta tecnologia mitjançant la incorporació d'un tanc de gran capacitat per a acumulació tèrmica. El pressupost total del projecte serà de 3.703.706,25 €, dels que la Unió Europea finança el 90,8% (3,364,315,14 €) i la durada és de 36 mesos.


Catalunya, País Valencià i les Balears demanen una PAC «més mediterrània i professional» 07 maig 2021 14:20 Les Illes Balears demanen una nova política agrària comuna que premiï el pagès professional i la diferenciació del producte A.G. | 27 març 2017 La nova política agrària comuna (PAC) té reptes considerables per afrontar, com la renda agrària, el canvi climàtic, la conservació del paisatge i el medi ambient, la millora de la competitivitat, la professionalització del sector o la incorporació de joves i de dones, entre d’altres. Així ho ha assegurat el conseller de Medi Ambient, Agricultura i Pesca, Vicenç Vidal, a Madrid, on ha intervingut en les jornades 'Construint la PAC del futur', que es duen a terme avui i demà al CaixaFòrum. Una PAC «més Mediterrània» és el que han reclamat les Illes Balears, Catalunya i el País Valencià. Una PAC que «s’ajusti als nostres cultius, a la nostra manera de ser, una PAC que entengui la diversitat» ha subratllat Vidal. Cal centrar-se, ha continuat el conseller, en el sector professional i en la incorporació real de joves que ha de consistir, ha insistit Vidal, en «un acompanyament i no únicament en una subvenció». En aquest sentit ha avançat que la previsible reducció de l’aportació de la Unió Europea a la PAC, després de la sortida del Regne Unit, farà més necessari enfocar de manera correcta les polítiques agràries que, segons Vidal «cal centrar en els professionals, en les rendes més baixes, en els joves i en les petites i mitjanes explotacions, les explotacions familiars». La «PAC no està pensada per a les illes» ha assegurat Vidal. Als «reptes comuns a la resta de territoris s’ha d’afegir la insularitat i per compensar-la calen mecanismes fiscals i una normativa que s’adapti a la realitat local». Per això la nova política agrària comuna «ha de tenir en compte les realitats diferents, les realitats petites» que «no volen desaparèixer, sinó que volen un sector primari viu i actiu». El conseller també ha destacat la importància de l’agroindústria en la potenciació i la diferenciació del producte local, que pot ajudar a augmentar les rendes. A més ha animat a aprofundir en la figura de l’agricultor actiu i s’ha mostrat en contra dels drets històrics. Tot i que ha admès que hi ha d’haver controls el conseller considera que han de ser diferents i menors en les petites explotacions. A diferència d’altres territoris, ha explicat Vidal, a les Illes Balears l’ús agrari es veu desplaçat per altres usos del sòl rústic, com el residencial o el turístic, que donen un major rendiment econòmic, motiu pel qual, considera, «cal augmentar les rendes dels pagesos, com una política de conservació, de paisatge». Així, ha continuat, «l’abandonament del camp és un drama que provoca pèrdues de biodiversitat i deixa el terreny preparat per plagues». El conseller ha recordat que ara el turisme reverteix en l’agricultura a les Illes Balears amb dos milions d'euros, a través de l’impost del turisme sostenible, que «potser és poc però és una primera passa per reconèixer tot allò que fa el nostre sector primari per nosaltres i pel turisme». En aquesta línia, però, ha recordat que calen més inversions per adaptar-se al canvi climàtic.


Aristòfanes i els europeus del segle XXI - La Valira Totes les societats creen mites. Es diria que els necessiten. També la societat occidental, filla i hereva de Grècia i Roma té, entre moltes altres figures mitificades en grau superlatiu dos grecs del període clàssic (segle V a C): el gran Pèricles (“l’olímpic-cap-de-ceba”, com li deien), la personificació de l’ideal del governant democràtic, elegit pels atenesos en 19 ocasions, 15 d’elles consecutives (del 444 al 429aC); i l’excels artista Fidies (Atenes 480aC-430aC), considerat per molts el millor escultor de tots els temps, autor entre d’altres de les bellíssimes estàtues de la deessa Atena al Partenó i de Zeus a Olímpia. Doncs bé, el dramaturg Aristòfanes (Citadenèon 445aC, 385aC), fundador i màxim exponent de la Comèdia Antiga i que ocupa un lloc destacadíssim en la història del teatre universal, no s’està de criticar-los àcidament, exercint a fons una de les funcions bàsiques atribuïdes al teatre còmic: despullar els poderosos. A la seva comèdia La Pau fa dir a Hermes, missatger dels déus, fill de Zeus i de la nimfa Maia:” Savis pagesos, pareu esment del que us diré, si voleu saber el que vam perdre. Tot va començar quan Fídies (acusat de desfalc en la construcció del Partenó) va caure en desgràcia. Aleshores, Pèricles, per no córrer la mateixa sort, espantat pel vostre geni i per la vostra mala bava, abans de rebre ell mateix va calar foc a la ciutat: amb la petita espurna del decret contra Mègara, va bufar fins que va encendre una tal guerra, que del fum van plorar tots els grecs, tant els d’allà com els d’aquí”. Es refereix, és clar, a la terrible Guerra del Peloponès, que ja 23 anys després de la victòria de Salamina (484aC) contra els perses, enfronta a les ciutats-estat gregues entre elles, acabdillades respectivament per Atenes, la Confederació de Delos, i Esparta, la Lliga del Peloponès, confrontació intestina que deixà a Grècia exhausta per molts segles. L’any 421aC, 10 anys després de l’inici de les hostilitats, Atenes i Esparta signen una pau per 50 anys, trencada poc després quan esclata de nou la guerra que durarà – quin enorme sofriment!- fins al 404aC. Precisament a aquesta feble treva dedica Aristòfanes la seva comèdia “La Pau”, en l’esperançat clima social que la va embolcallar. L’anhelada pau és present en moltes de les seves obres: “Els acarnesos”, “Els cavallers” i també “Lisitrata”. El desinhibit Aristòfanes fa passar per l’adreçador, amb gràcia i sense pietat, a una nodrida representació de les estrelles gregues del moment: a Eurípides (Nena: “Vés amb compte, no rellisquis, que pots caure d’allà dalt; i després, si et quedes coix, forneixes l’argument a Eurípides i fa de tu tragèdia”); als atenesos (Hermes: “I als atenesos us vull dir que us agafeu d’un altre lloc per estirar: no foteu res més que pledejar!”; a Sòfocles (Trigeu a Hermes:” Sòfocles es troba bé. Ara, que li passa una cosa ben rara; Quina?; Doncs que Sòfocles es va tornant Simònides, perquè, ja vell xaruc com és, per diners es faria a la mar dalt d’una estora”); i sobretot a Cleó, el successor de Pèricles, blanc directe de la seva sàtira: “aquell venedor de cuir que rebregava Grècia”, anomenat “mà de morter”, cap del partit popular i defensor declarat de la guerra. De la ironia no es deslliuren.... ni els déus! (L’esclau a Trigeu: “D’on les has tretes (Collita i Festa)?; Com d’on? Del cel”; l’esclau: “No donaria ni un xavo pels déus, si són uns proxenetes com nosaltres, els mortals”; Trigeu:”Prou, però és el cas que també n’hi ha d’aquests allà”). “La Pau” és en realitat un crit desesperat contra la guerra entre germans. L’argument és el salvament de La Pau (la deessa Irene) segrestada amb Collita i Festa dins d’una cova pel malvat Pòlemos, assistit per Aldarull. Trigeu, a cavall de l’horrible escarabat de Naxos, s’adreça a l’Olimpe, on només hi troba Hermes ja que els déus han fugit per no ser molestats pels grecs. Pòlemos vol esclafar les ciutats gregues amb un morter. Finalment, els únics que s’esforcen de veritat a estirar la corda són els pagesos. Salvada La Pau, qui hi guanya?: tots els grecs, acaronats per Collita i Festa. Qui hi perd?: els fabricants i comerciants d’armes. Aristòfanes ens recorda que “el savi Homer ho va expressar de meravella: “No té germà, no té llei ni té llar, aquell home que és amant de la guerra intestina, la més espantosa!”. Quina lliçó podem extreure de La Pau d’Aristòfanes els europeus d’avui?. Una lliçó molt senzilla: la unió fa la força. En el món contemporani, quan Europa no arriba al 7% de la població del planeta, quan, com aleshores l’imperi persa, poderoses potències l’assetgen des de l’exterior (la Xina, Rússia, els EEUU de Trump), seria un suïcidi imperdonable que es lliurés a conflictes domèstics, a querelles egoistes, que perdés 2500 anys després, la consciència de l’alta missió que el destí li té encomanada: la continuïtat i la posta al dia de la civilització grega, l’afermament dels valors democràtics, la igualtat dels ciutadans davant la llei, el valor de les arts i les lletres com a emblema de societat avançada que transcendeix el pur interès material. No cal ni imaginar ara i aquí guerres sagnants com les que van inflamar Europa al llarg del segle XX, que haurien esgarrifat al mateix Homer. Però la divisió i l’esmicolament serien catastròfics; ben al contrari, l’exercici de la solidaritat entre nacions (les “polis” gregues d’avui), la posta en comú de les múltiples potencialitats, l’exercici de la ciutadania europea per damunt de les fronteres polítiques, la millora constant de l’estat del benestar, en definitiva, la consciència d’un destí comú, són la clau de volta del nostre futur col.lectiu.


Temps de revoltes: de març 2011 La CUP és una organització amb uns objectius de màxims (independència dels Països Catalans, radicalitat democràtica, justícia social) i que, de moment, encara té una estructura eminentment local. Sembla una combinació difícil de gestionar, però sovint senzillament es tracta de portar els mateixos principis que inspiren els grans reptes al pensament i funcionament local. Així, a nivell nacional, nosaltres no discutim quin tipus d'estatut ens permeten tenir, ja que entenem que això equivaldria tan sols a triar de quin color volem tenir la gàbia. Tampoc ens conformem amb gestionar la misèria que prové del capitalisme, volem provar noves formes econòmiques basades en paràmetres d'equitat i respectuoses amb el medi ambient. No ens donem per satisfets amb models democràtics que demanen el nostre parer cada quatre anys, anhelem una societat civil mobilitzada constantment que supervisi i controli l'activitat política i econòmica del país. Igualment, a nivell local, nosaltres no volem entrar als ajuntaments per discutir sobre l'amplada d'una vorera, volem posar en qüestió models urbanístics sencers que actualment estan més al serveis d'especuladors que no pas de les persones que hi viuen. No entrem a esmenar l'ordenança de civisme, plantegem via moció per què les problemàtiques socials sempre acaben mal apedaçades amb mesures repressives. Igual que no hem discutit quants metres quadrats calen per dedicar a un memorial a l'edifici del Roser, sinó de perquè en un lloc d'aquesta importància simbòlica pels lleidatans i lleidatanes s'acaba fent un hotel de luxe. I quan parlem de mesures de participació, no ens conformem amb que aquestes tan sols figurin sinó que exigim que siguin realment efectives i siguin una garantia de democràcia i transparència. Crec que això és una singularitat en una país com el nostre, tant acostumats com estem a partits polítics que tans sols pretenen perpetuar-se en el poder per tal de seguir mantenint els seus privilegis, pel que no discuteixen mai de problemes de fons i els encanta perdre's en debats de forma. Per això és important que quan fem la campanya electoral no caiguem en les dinàmiques dels altres partits. És fàcil caure en el parany d'entrar a discutir sobre els nivells de trànsit en tal carrer, si tal o qual zona està molt bruta o si aquí cal ficar un arbre més o menys. La CUP no pot entrar en aquests debats estèrils, cal anar més enllà i ficar en qüestió el model de ciutat, per això calen anàlisis més profunds, més incisius, més reflexionats i més coherents. Això no vol dir que un cop a l'ajuntament no estiguem per ficar faroles, per remodelar voreres o per millorar el servei de recollida d'escombraries, però tenim molt clar que no és això el que ens mou, ja que, si tan sols fos això, qualsevol partit ho podria fer, al marge de les seves coordenades polítiques. Nosaltres no volem que la gent ens voti perquè coneix el o la nostra cap de llista i en aquella foto sembla una bona persona, volem que ens votin perquè estan d'acord amb les nostres idees, amb el nostre projecte de ciutat i amb el nostre projecte de país. Perquè comptat i debatut, el nostre objectiu no és entrar a l'ajuntament, sinó transformar la ciutat, el país i la societat. Entrar a l'ajuntament serà una eina més però que ningú tingui cap dubte que, si no entrem, continuarem al peu del canó disposats a lluitar per allò que creiem just. Publicat per Ruben Cobo a 1:16 Cap comentari: Publicat per Ruben Cobo a 13:34 Cap comentari:


Fruita i verdura cada dia - Imagina Ràdio Fruita i verdura cada dia Fa anys que se sap que el consum diari de fruites i verdures és clau per tenir una dieta saludable, però avui dia és va més enllà i inclús es parla dels colors d’aquests vegetals. Ben cert. Pocs nous axiomes nutricionals tenen tant de pes com el que acabes de dir. Segons l’Organització Mundial de la Salut una de les millors pautes nutricionals que hi ha és menjar uns 400 grams diaris de fruita i de verdures. És ben sabut que els nutricionistes des de fa temps parlen de la ingesta de 4 a 5 racions diàries entre fruita i verdura. Però recentment un estudi científic revela que la varietat d’aquests productes vegetals és tan important com la quantitat que es mengi. I que una alta varietat diària de fruites i verdures no només està associada amb menjar de manera més saludable, sinó també amb ser una persona activa físicament i tenir un estil de vida més saludable. Circumstància que, indubtablement, redueix el risc cardiovascular i de patir altres malalties com, per exemple, l’obesitat i la diabetis. Els resultats d’un estudi de la Universitat Rovira i Virgili mostren que la combinació d’una ALTA varietat i quantitat de fruites i verdures és més important per aconseguir una ingesta adequada de fibra i micronutrients -i millorar la qualitat de la dieta- que només quan es fa amb una dieta elevada en varietat o en quantitat; i això és així especialment en persones amb alt risc cardiovascular, que és sobre les quals s’ha elaborat l’estudi. Segons el codi nutricionista, les fruites i les verdures segons el color, es poden agrupar en cinc categories: vermell, morat/blau, taronja/groc, verd i blanc. Aquests colors reflecteixen combinacions específiques de nutrients i compostos fitoquímics. El consum d’almenys una fruita o verdura de cadascun d’aquests grups de color és una manera senzilla d’assegurar un consum elevat i variat de fruites i verdures cada dia. Article anteriorResum de l’edició d’Eurovisió 2021 en menys de 5 minuts Article següentEls càmpings de l’Ebre i el Camp donen el tret de sortida a la campanya d’estiu Parlem de les patologies anals amb el doctor Adolfo Criado de la Clínica Terres de l’Ebre Infants Sant Jaume de Tortosa fan una visita a Imagina Ràdio L’Antic Molí d’Ulldecona dona una volta de 360o amb el Projecte Mans


La proposta de la setmana: Home for the holidays - Bàrbara Lligadas Dijous, 24 de desembre de 2009 | 20:06h L’altre dia vaig tenir una idea... se’m va acudir que com m’agrada molt el cinema ―tot i que no sóc cap addicta al Verdi― els divendres podria penjar un trailer d’una pel·lícula a tall de proposta per al cap de setmana al facebook. Vaig donar-li un parell de voltes al tema i vaig pensar que poder seria interessant fer un post al meu bloc que argumentés el perquè de la proposta. Així que aquí estic, iniciant “l’apartat del bloc” la proposta de la setmana. Crec que si poso aquest títol tan genèric em pot permetre recomanar alguna excursió, algun llibre, alguna obra de teatre... No sé com anirà la cosa, tot just comença a caminar la idea, així que ja veurem com evoluciona tot plegat. Només espero ser fidel a la periodicitat i que a vosaltres us resulti interessant. Tenint en compte que divendres és Nadal ―per això escric avui― us proposo una pel·lícula molt adient per a aquestes dates, on les famílies es reuneixen i on les retrobades poden comportar tota mena de sentiments. Home for the holidays és una pel·lícula del 1995 dirigida per Jodie Foster on la protagonista, interpretada per una meravellosa Holly Hunter, torna a casa per vacances on es retrobarà amb la seva peculiar família. És un film amè, divertit, àcid i emotiu. La història parla de com per molt histriònics que siguin els nostres familiars, són aquelles persones que més ens estimen i amb els quals sempre hi podrem comptar. Un relat sobre les pors que ens bloquegen quan el nostre món es capgira i com en aquests moments mai hem de deixar de somniar. Recordo que vaig veure la pel·lícula en una sessió matinal del Barnasud, un horari que anava molt bé per anar amb la família i a més feien descompte. El meu germà i mon pare, si no recordo malament, van anar a veure un altre film, ja que el meu germà era massa petit per gaudir amb Home for the holidays. I jo i ma mare vam passar una molt bona estona amb una pel·lícula sobre la qual no teníem massa informació. Crec que és un dels grans plaers de la vida, entrar en una sala de cine sense saber ben bé que vas a veure i que et sorprengui una gran història, un petit tresor.


i Pere | enciclopèdia.cat Nom de naixement de l'apostol Pere Simó Betsaida, Galilea, ? — Roma, aprox. 65 El nom (del llatí Petrus i del grec Pétros, forma masculina de la versió grega de l’arameu Kēfā, ‘roca’) és el sobrenom donat per Jesús a Simó, fill de Jonàs, conegut també pel seu patronímic Bar-Ionā (‘fill de Jonàs’). Germà de l’apòstol Andreu i, com ell, pescador, vivia a Cafarnaüm en ésser cridat per Jesús. Ocupa sempre el primer lloc en el catàleg dels apòstols i és anomenat príncep dels apòstols. Amb Joan i Jaume pertanyia al grup d’amics íntims de Jesús que foren testimonis de la seva transfiguració i de la seva agonia a Getsemaní. Després de confessar la messianitat de Jesús a Cesarea de Filip, rebé la promesa “Tu ets pedra, i sobre aquesta pedra edificaré la meva església”, sobre la qual hom sol basar el primat, malgrat les controvèrsies sobre el sentit de pedra referida a Pere o a la seva fe. Sense comprendre el sentit de la passió de Jesús, el negà i tornà als seus treballs a Galilea. Només després de la resurrecció tornà a Jerusalem per reconstruir-hi la comunitat dels deixebles, presidint el grup dels dotze i confirmant en l’apostolat els diversos predicadors: Pau, Bernabé, etc. Arran de la persecució d’Herodes Agripa (44) anà “a un altre país” deixant la direcció de la comunitat a Jaume, “el germà del Senyor”. Tornà a Jerusalem en ocasió del concili de Jerusalem (49), que aprovà el cristianisme no jueu d’Antioquia defensat per Pau i Bernabé. Amb tot, per pressió de la comunitat jerosolimitana provinent del judaisme, Pere permeté una divisió a Antioquia entre els cristians provinents del paganisme i els que venien del judaisme, fet que li valgué l’enèrgica protesta de Pau. Probablement visità Corint i és certa la seva estada a Roma, on sofrí martiri, segons testimoni de Climent de Roma (90); segons la tradició recollida ja per Eusebi de Cesarea, fou crucificat sota Neró. Tant la tradició com la crítica moderna estan d’acord que la seva predicació ha quedat consignada a l'evangeli de Marc. Porten el nom de Pere dues epístoles canòniques i alguns apòcrifs. La tradició de la tomba de Pere situada sota l’actual basílica de Sant Pere del Vaticà ha estat novament corroborada per les excavacions efectuades entre el 1939 i el 1949. Al s. I el lloc tocava a la via Cornèlia i prop del circ de Neró, probable lloc del martiri. Allí mateix, Constantí hi féu edificar una basílica, malgrat les ingrates condicions del terreny. Documents arqueològics i alguns grafits suposen un trasllat temporal del cos a les catacumbes de Sant Sebastià, a la via Àpia, però el papa Damas (384) en parla com d’un fet passat. La iconografia sobre Pere és riquíssima. Hom el sol representar baixet, amb cara arrodonida i barba arrissada. Sovint l’art occidental antic sol representar-lo calb o tonsurat, mentre que l’Orient prefereix una cabellera blanca i arrissada. És freqüent de trobar-lo amb sant Pau o amb els altres apòstols, portant els seus atributs: les claus i la creu amb tres travesses, símbols del seu poder jeràrquic. Sant molt popular i venerat als Països Catalans, té una infinitat d’esglésies i capelles dedicades, entre elles la catedral de Vic i l’antiga d’Ègara. La seva tomba era molt visitada per catalans; hom hi ha trobat monedes catalanes dels s. XI i XII. A Barcelona, la seva devoció es concentrava en el monestir i barri de Sant Pere de les Puelles. És patró de moltes confraries de pescadors, tant de mar (Vilanova i la Geltrú, Sant Feliu de Guíxols, Altea) com de riu (Tortosa, Manlleu), on hom li erigí al principi del s. XX la capella de Sant Pere Pescador al junyent de la riera de les Gorgues amb el Ter). La seva festa se celebrava amb altres festes populars a Barcelona, Canet de Mar, Sant Pere de Torelló, Ponts, etc. , però fou suprimida el 1977. Representat per la majoria d’artistes, a Catalunya són famosos La crucifixió de sant Pere de Lluís Borrassà (Terrassa) i el Sant Pere del retaule de Cubells de Pere Serra. Sovint apareix el cicle de la seva vida, com a la portada del monestir de Ripoll. La seva festa se celebra juntament amb la de sant Pau, el 29 de juny.


Míssils nord-americans causen almenys deu morts al nord del Pakistan - CCMA Míssils nord-americans causen almenys deu morts al nord del Pakistan Nou atac dels Estats Units al nord del Pakistan. L'exèrcit nord-americà ha llançat almenys tres míssils a la regió tribal de Waziristan. Segons el govern pakistanès, l'atac hauria provocat almenys deu morts, la majoria d'ells estrangers. Els míssils han impactat en un poblat remot a la frontera entre el nord i el sud de Waziristan, en una àrea coneguda pel seu suport a Al-Qaeda i els talibans. L'exèrcit nord-americà ha atacat nombroses vegades aquesta zona del Pakistan, que fa frontera amb l'Afganistan i que sovint ha provocat la mort de civils innocents. 14/11/2008 - 07.24 Actualitzat 14/11/2008 - 10.58 Mapa de situació de la zona fronterera entre el Pakistan i l'Afganistan. Els míssils, disparats suposadament per un avió no tripulat nord-americà, han destruït una casa d'una àrea tribal al nord-oest del país. El govern pakistanès assegura que han provocat la mort de deu persones, totes combatents d'Al-Qaeda i la majoria estrangeres. L'operació suposa també un nou desafiament a les protestes del govern d'Islamabad, que rebutja les incursions de les tropes de la coalició establertes a la veïna Afganistan. La missió internacional justifica les ofensives a la zona pròxima a la frontera per eliminar bases dels terroristes que creuen la línia divisòria. Ofensiva a la regió de Bin Laden En aquesta zona és on se suposa que s'amaga Bin Laden. El director de la CIA, Michael Hayden, ha explicat que el líder extremista dedica tots els seus esforços a sobreviure i no està present en el dia a dia de la seva organització. També ha deixat entreveure que Al-Qaeda s'ha reagrupat en aquesta zona fronterera. Hayden ha reiterat que la captura de Bin Laden continua sent una de les màximes prioritats de la CIA. Bin Laden es dedica a sobreviure


Asghar Farhadi és un cineasta i guionista de nacionalitat iraniana nascut el 7 de maig de 1972 a Khomeyni Shahr. Actualment és considerat per molts com un dels millors directors de cinema del seu país, gràcies al seu treball en pel·lícules com Nader y Simin, una separación, A propósito de Elly, El pasado o Chaharshanbe-Soori, estrenada el 2006. Des de nen va sentir passió pel setè art, de manera que durant la seva joventut Farhadi es va formar en cinema per la Universitat de Teheran, a més d'obtenir un màster en Direcció d'Arts Dramàtiques per la Universitat de Tarbiat Modarrés. Abans de començar la seva carrera com a professional el 2000, any en què va treballar com a director de diverses sèries de televisió del seu país natal, Asghar Farhadi va realitzar fins a sis curtmetratges de temàtica variada. Ja el 2001 escriuria al costat d'Ebrahim Hatamikina una crònica audiovisual sobre la regió situada al sud-oest de l'Iran. Amb aquesta cinta, Low Heights, aconseguirien l'aplaudiment del públic i de la crítica. Dos anys més tard, Dancing in the Dust, el guió de la qual també va ser producte de l'iranià, va obtenir el premi especial del jurat a Teheran, a més d'altres guardons en festivals com el de Moscou. Amb The Beautiful City correria la mateixa sort, ja que amb aquesta va tornar a recollir un altre premi al Festival de Teheran i, a més, va obtenir el Gran Premi del Festival Internacional de Cinema de Varsòvia. El seu discurs d'acceptació del premi de l'Acadèmia va estar marcat pel seu missatge de pau, en un moment en què l'Iran estava immers en una gran inestabilitat social i política. A propósito de Elly és un altre dels seus èxits més grans, tant com a guionista com com a director. Aquesta pel·lícula que va superar els 100.000 espectadors a les sales de cinema franceses, va resultar guanyadora de l'Ós de Plata al millor realitzador i, també, va ser distingida al Festival de Tribeca per la seva excel·lent fotografia. La seva cinta més recent, Nader y Simin, una separación, va ser la sensació de 2011, tant dins com fora de l'Iran. Aquesta cinta va portar també Asghar Farhadi a convertir-se en el primer iranià guardonat amb l'Oscar a millor pel·lícula estrangera, a més d'altres premis com l'Ós d'Or o els César. 2010 Nader y Simin, una separación 2000 Dastane yek shahr (sèrie de TV – 1 episodi) Oscar - Millor pel·lícula de parla no anglesa per A Separation (2012). Globus d'Or - Millor pel·lícula de parla no anglesa per A Separation (2012). Ós de Plata - Millor director per A Separation, Festival Internacional de Cinema de Berlín (2011) Ós de Plata - Millor director per A propòsit d'Elly, Festival Internacional de Cinema de Berlín (2009) Gran Premi del Jurat (al costat de The Time That Remains), millor guió, Asia Pacific Screen Awards (2009) Hugo d'Or Festival Internacional de Cinema de Chicago per Crimson Gold (Tala-ye sorj) (2006) The Norwegian Peace Film Award, Festival Internacional de Cinema de Tromsø (2005) Grand Prix, Festival Internacional de Cinema de Varsòvia (2004) St George de Plata, Festival Internacional de Cinema de Moscou (2003) Millor director, Festival de Cinema d'Àsia i Pacífic (2003) Premi al millor guió al Festival de Canes (2016)