Juventus FC – FC Barcelona: Efectivitat italiana que pesa massa (3-0) - FC Barcelona HomeFutbolPrimer EquipNotíciesJuventus FC – FC Barcelona: Efectivitat italiana que pesa massa (3-0) Juventus FC – FC Barcelona: Efectivitat italiana que pesa massa (3-0) www.fcbarcelona.cat - 11/04/2017 | 22:52 Els d’Allegri, contundents a les dues àrees, frenen els blaugranes a Torí i aconsegueixen un ampli resultat amb un doblet de Dybala i un gol de Chiellini Neymar, en una jugada amb Dani Alves | VÍCTOR SALGADO - FCB Malson a Torí. El FC Barcelona no ha pogut treure un bon resultat de la seva visita a la ciutat italiana i continua sense guanyar la Juventus a domicili (3-0). Aquest cop, després d’una primera part en què s’han encaixat dos gols, els dos de Dybala, i un segon període en què la consistència local en les dues àrees, especialment en la defensiva, ha acabat per ser decisiva. Perquè el Barça s’ha quedat sense marcar, fet que obliga a protagonitzar una nova remuntada per ser a les semifinals. Els d’Allegri, però, no ho posaran fàcil. I menys en defensa. Ja ho han demostrat al Juventus Stadium, on ha plantejat dos partits en què tots dos han fet mal al Barça. Perquè primer, amb la pressió alta, han aconseguit inaugurar el marcador ràpidament. Després, amb una fortalesa defensiva i la ràpida velocitat en el contraatac, amb el 2-0 amb què s’ha arribat al descans, però també amb el 3-0 a la represa. Els dos primers gols, amb protagonisme d’un Dybala que ha fet un doblet en 22 minuts, el primer dels quals després de rebre una assistència de Cuadrado, regirar-se dins l’àrea i superar Ter Stegen amb un xut creuat (1-0, min 7). Però també ha estat molt important Buffon, especialment perquè amb l’1-0 de la Juve li ha tret un gol clar a Andrés Iniesta que hauria significat l’empat. Ha arribat quan el Barça s’havia tret la pressió de sobre, començava a recuperar-se i l’equip italià ja esperava els blaugranes en el seu propi camp. Aquí Messi s’ha inventat una gran passada en profunditat cap a Iniesta, que el capità ha rematat de primeres però que el porter de la Juve ha desviat amb una mà salvadora (min 21). Desafortunadament, però, i amb una gran efectivitat local, de l’1-1 s’ha passat al 2-0, amb el segon gol de Dybala, després d’un contracop ràpid que ha acabat amb un xut espectacular des de la frontal de l’argentí (2-0, min 22). La diana ha significat un gerro d’aigua freda, però no ha canviat gaire el plantejament de l'equip bianconeri, ben organitzat i que s’ha sentit còmode defensant un Barça que no ha inquietat gaire abans del descans. Tot i que l’inici del segon període pintava d’una altra manera, les ocasions que ha tingut el Barça no han acabat en gol i la Juve sí ho ha aprofitat. Ter Stegen ha aparegut per salvar un u contra u amb Higuaín (min 54), però no ha pogut fer res en un córner que Chiellini ha transformat en el 3-0 definitiu (min 54). Ho intenten, però no trenquen el mur Conscients que un gol era clau, el Barça s’ha mantingut amb la idea de fer, com a mínim, una diana. Ho ha intentat amb paciència, però la consistència defensiva de la Juve ha estat massa forta i ho ha impedit. Perquè a més, cada cop que el Barça ha superat la línia dels d’Allegri, ha aparegut un incansable Buffon. L’exemple ha estat una rematada de Suárez que el porter ha desviat amb els dits ‘in extremis’ (min 67), en l’ocasió més clara per als de Luis Enrique. Tot plegat per mantenir un 3-0 que ara viatja al Camp Nou, on el Barça haurà d’intentar tornar a fer una nova remuntada si vol ser a les semifinals de la UEFA Champions League. “Ara toca aixecar-nos de nou” Juventus - FC Barcelona (3-0)


Vertìgens I Marejos | Centre Oliva Gorgori Vertìgens I Marejos El mareig és un símptoma molt incòmode que dificulta les persones les seves activitats de la vida diària, ja que pot produir mal de cap i pèrdua d’equilibri. Definirem el mareig con una alteració de la orientació al espai originada per una informació anormal que prové de la de la columna cervicali està acompanyada de desequilibri. La capacitat de les persones per orientar-se a l’espai depèn de la informació de la posició i orientació del cos que ve de: Els propioceptors o receptors propioceptius (receptors que hi ha repartits per tot el cos i que informen de la postura). Aquestes tres informacions estan integrades al cervell per donar una idea global de la posició del cos. Al menys dos d’aquests tres receptors han de trobar-se en bon funcionament per a que ens mantinguem en equilibri. En cas contrari pot produir-se una disfunció cervical que pot desencadenar una sensació de mareig o desequilibri. Hi ha diferents causes de mareig i s’ha de diferenciar entre l’existència de símptomes que indiquen patologies del sistema nerviós central (cefalea severa: mal de cap, vertigen constant), de l’oïda interna (mareig permanent, vertigen passatger, pèrdua d’audició) o una lesió cervical. Pels nostres anys d’experiència al Centre Oliva Gorgori veiem que el mareig produït per una disfunció cervical pot anar acompanyat de dolor en repòs, dolor durant el moviment, dolor a la palpitació i també pot haver absència de dolor. Es pot acompanyar de limitació de moviment, mal de cap, inestabilitat i pèrdua d’equilibri. Les causes poden ser diverses: des de contractures musculars produïdes per artrosi cervical, hèrnies discals, fuetades o esquinços cervicals produïts per accident de cotxe, alteracions de la postura o disfuncions occípit –atles –axis, tot això pot anar acompanyat de mal de cap. En canvi, el vertigen, el definiríem com la sensació subjectiva de rotació o desplaçament del propi cos o de l’entorn, sense que això existeixi realment (il·lusió de moviment). El vertigen presenta una simptomatologia molt característica en forma de sensació rotatòria d’objectes que podem definir com “anar en vaixell” o “anar borratxo” i que pot ser d’intensitat variable. Sol anar acompanyat de símptomes vegetatius com nàusees, vòmits, taquicàrdia, brunzits a l’oïda i hipertensió arterial. El vertigen no és el mateix que sentir-se atordit o sentir mal en alguna part del cap. El vertigen pot provocar pèrdua d’equilibri amb caigudes que, al seu temps, poden produir lesions, i fins i tot fractures (colze, genoll, maluc). Una altra causa dels marejos i vertígens sol ser l’ estrès. Totes aquestes alteracions poden abordar-se amb un tractament de fisioteràpia global, sempre que no hi hagi patologia mèdica o causa orgànica, basat en una bona valoració que ajudi a identificar el vertader origen del mareig i del vertigen. Al Centre Oliva Gorgori comptem amb excel·lent professionals especialitzats en diferents tipus de tècniques fisioterapèutiques que l’ajudaran a un eficaç tractament.


Àrea de Famílies - Espai Sistèmic i Humanista · Carme Tuset & Equip PROGRAMA D'ACOMPANYAMENT FAMILIAR (PAF) El programa d’Acompanyament Familiar de Barcelona (PAF) està inspirat en el model de Programa d’Acompanyament Familiar de la Universitat Multicultural CUDEC, creat per la Mtra. Angélica Olvera García, el qual neix a Mèxic l’any 1986. Formem un espai on els encarregats de la criança i educació de les famílies comparteixen les seves vivències, creant una xarxa de suport on s’obtenen recursos i eines, partint de la inquietud de: ¿Qui educa al que educa?, des de la base que cada vivència ens ensenya i ens modela en el nostre creixement i evolució, donant suport a la recuperació de l’ordre en el procés d’ensenyament-aprenentatge. Va dirigit a pares de família o qualsevol membre familiar encarregat de l'educació dels infants i joves. El nostre obetiu és ser un lloc de trobada, per compartir i créixer, un espai de seguretat i no judici, amb l'objectiu d'obtenir recursos i eines, trobant i construint ponts i camins per respondre a les necessitats en l'educació familiar amb èxit i efectivitat. El programa símparteix de manera presencial. L'experiència és totalment vivencial, mitjançant l'expressió verbal i corporal, moviments sistèmics, exposicions dinàmiques i diferents mètodes terapèutics. Treballem amb l'enfocament de Bert Hellinger, (el fundador de les Constel·lacions Familiars), els Ordres de l'Amor i la Pedagogia Sistèmica, sobre la base de la filosofia de la Mestra Angélica Olvera García. Oferim sessions enfocades al creixement i l'autoconeixement al context familiar. Aquests programa pot en blocs de 10 sessions o be en sessions independents, partint de la base que és un continu procés de desenvolupament. El meu sistema. Etapes del desenvolupament. Amor i límits. Retrobant-nos com a parella. Resolent la separació. Acompanyament emocional durant la pandèmia. Divendres quinzenals de 2 hores. El preu inclou 10 sessions és de 200€ per persona (pagament únic) o be en sessions independent per 25€. Consulta amb nosaltres els descomptes si véns acompanyat. COORDINADORA DE L'ÁREA DE FAMÍLIES Llicenciada en Dret per la Univerdad Panamericana Campus Guadalajara. Psicoterapeuta Gestalt, per l'Institut PHG (Processos Humans i Gestalt), Terapeuta Floral (Flors de Bach, Essències Florals Xilenes i Maneig Terapèutic del Sistema Plantes de Poder del Mèxic Antic). Actualment cursa a Espai Sistemic i Humanista, la Formació en Constel·lacions Familiars. Experiència en Teràpia individual i impartint diversos tallers i cursos


bloGuejat: La crítica, el català i els tipus durs... Volem una llengua normal i perquè ho sigui ha d'estar normalitzada en tots els registres. Pensar que els escriptors catalans només poden escriure "històries ambientades a la Garrotxa" es posar-nos, nosaltres mateixos, pals a les rodes i em sembla que per això ja n'hi ha prous que ho fan des de fora perquè encara els ajudem nosaltres. Jo hi estic totalment en contra d'aquesta opinió. El català és una llengua sobradament potent. A mi em sembla que un cop t'has acostumat a escoltat diàlegs durs amb català t'hi tornes addicte (com a exemple personal quan vaig veure Pulp Fiction doblada al català, li vaig trobar encara més gràcia i més duresa a moltes parts). El que ens fa falta és més costum a llegir més tot tipus de coses en català igual que a escoltat tot tipus de pel·lícules en català. La gent diu que el doblatge o les traduccions en català són estranyes i això no és veritat, el que passa que ens falta costum i nosaltres mateixos ens posem la barrera. Jo us ho dic, com més cinema doblat al català i com més llibres en català (tant originals com traduïts) llegiu/escolteu, més us agradaran (i això no vol dir que també pugueu gaudir dels originals si en coneixeu la llengua). Ja veureu com si feu la prova us tornareu addictes, a més, posats a comprar una traducció d'alguna cosa, comprem-la al català, no? (així penso jo almenys) La història pot estar ambientada a la Garrotxa i se totalment universal, vegis per exemple Vargas Llosa i d'altres, i passar a Nova York i ser absolutament provinciana. Per part meva, sóc incapaç de fer crítiques literàries dels coneguts, tot se'm barreja, per això les evito sempre que puc. Aquestes coses han acabat amb grans amistats per una banda i han generat molts clientelismes per l'altre. Encara que avui, als suplements literaris dels diaris i a la tele, tot es fa 'entre coneguts' cosa que provoca el segon efecte. La llengua sempre és ficció literària, es pot escriure el que es vulgui i d'on es vulgui si es fa bé, quan la cosa 'sona estranya' és perquè no s'ha trobat el to, cosa que passa amb molts doblatges al català i també al castellà. Sento ser pesada però és que el tema em motiva, Vallmitjana va intentar la cosa i va incloure tipus durs en els seus llibres, parlaven caló, pràcticament, el català 'xava' de barri baix va estar molt mensytingut i bandejat del context i ara, ves, ens faria falta. Espriu també va fer alguna coseta, però, vaja... si els pinguets m'arramanguinyo... al xexu, el dia de la presentació ni un canapé! Que es això de criticar al gran SM? i si que hi ha un català baix i rastrer que es parlava abans de la guerra, cullons. Jo crec que la clau és que ens deixem tots plegats "d'hòsties" i de complexes, que són totalment imposats per nosaltres mateixos. El català és un gran idioma (com tants d'altres, però amb la gràcia que és el nostre) i serveix per a explicar qualsevol cosa imaginable (mai més ben dit). Una mica perdre la pròpia vergonya. Per cert, jo també penso que un llibre no és mai rodó del tot i sempre té aquell que, però si quan acabes fas balanç i et surt positiu oblides allò que potser no t'ha agradat i li perdones a l'autor. (un altre cop, segons opinió meva). I ja no em faig més pesat amb més comentaris. El tema que Bloguejat planteja aquí ens porta a constatar que el català encara no és una llengua normalitzada. Ha estat una llengua bandejada, que ha patit (pateix) un greu procés de diglòssia i això fa que es trobi, podríem dir, en fase de laboratori després de la reforma fabriana. La manca d'un registre "baix" de la llengua és un dels símptomes d'aquesta situació. Des del meu punt de vista, fins que el nostre país no es normalitzi nacionalment i tinguem catalanoparlants en tots els nivells socials, no tindrem, de manera natural, tots els registres habituals d'una llengua. no ho dic amb el cent per cent de convenciment, però em sembla que no s'haurien d'inventar registres d'una llengua que no existeixen ( si és que no existeixen), si hagués d'escriure una conversa d'aquest tipus ho faria tal com és a la realitat i si cal utilitzar el castellà, l'anglès o qualsevol altra llengua ho faria (hi ha peus de pàgina que ajuden a clarificar significats). D'altra banda l'ofici d'escriure és o ha de ser un ofici lliure en tots els sentits i per tant és clar que cadascú pot parlar o escriure històries on li vingui de gust, només faltaria..! No és que un català només pugui escriure històries ambientades a la Garrotxa, és que qualsevol escriptor tendeix a situar les seves històries en ambients que coneix, i no ho ha gaires escriptor catalans (relativament parlant) que coneguin NY. És veritat, com diu SM, que a la nostra llengua li manca la "part baixa del registre", i que per tant, una història equivalent ambientada a Barcelona sonaria artificiosa sense una part dels diàlegs en castellà. Però és que, des de aquest punt de vista, és com si fos una traducció de l'anglès al català, i per tant és totalment pertinent que tots els registres es bolquin al català. Això ve a ser com el primer cop que "Dallas" es va sentir en català. El JR no semblava pas tant creïble com abans. Però tot és qüestió de temps, com dius tu, si s'escriu de tot ens anem acostumant als diferents registres. Sobre si hi ha algun altre exemple de rapper americà parlant català: no és el mateix, però a "La conxorxa desl ximples" hi apareix un personatge negre, en Jones, que pertany als baixos fons de Nova Orleans. En l'edició que tinc, la traductora tracta de fer-lo parlar d'una manera concreta, intentant se fidel al caràcter original (ella mateixa ho explica en una introducció del llibre). Trobo que el resultat no està del tot aconseguit, en Jones sembla més aviat un pagesot. He seguit amb interès els comentaris i m'han fet pensar en el famós "ets un pendó, Sue Ellen", del JR. Vol dir això que els marits catalans no havien menystingut abans les seves dones o que, senzillament, no estavem fets a sentir-ho per la tele? M'agrada que la literatura s'obri a nous registres lingüístics. En aquest sentit, un autor contemporani que també està fent molt en aquests temes "fora de la llei" (del diccionari, en aquest cas) és en Ferran Torrent. Ara m'ha picat la curiositat, aquest llibre!!! Gràcies a tots per participar en el debat. No us feu pas pesats! Aquests són temes que donen per molt... Molt d'acord amb el que diuen el Mac i el Mike. No ens hem de limitar i hem de seguir explorant tots els registres de la nostra llengua. Júlia, és cert que la localització no determina com d'universal és una història. Però és simptomàtic que una cultura tingui la majoria de els seves obres cabdals en una sèrie reduïda d'escenaris. Comparteixo el que dius de la crítica: a mi (i a molts professionals!) també em costa molt si hi ha amistat pel mig. Per això ser un bon crític és tan difícil! No conec l'exemple que cites del Vallmitjana, l'hauré de buscar. Pedrolo té alguna cosa negra on també surt un català més "baix". I el xava de Entre Sant Peters i Sant Pau, del Munné i Jordà, és acuradíssim. Aris, tots els canapés que no es menjarà el XeXu van per tu! :-) tirantlobloc, la diglòssia és un dels nostres problemes. Haver de lluitar per la supervivència ens ha obligat a oblidar altres batalles necessàries. lolita, el problema és que en el meu cas, tots els diàlegs de la novel·la haurien d'haver estat en anglès. No ho hagués pogut llegir la meitat del públic potencial! Seguint el que diu el Brian, una altra cosa seria si l'hagués ambientada a Catalunya. Llavors hagués tingut més lògica que cada personatge parlés en el seu idioma més natural. jomateixa, l'exemple normalitzador de TV3 és el més clar. La feina no està del tot feta! captaire, traduir els dialectes de l'anglès (o qualsevol altra llengua)és un problema del que defugen la majoria de traductors (i a les pel·Lícules i la TV ja no en parlem!). Almenys en aquest cas ho van intentar (he llegit el llibre que cites en V.O. i no deuria ser fàcil). Montserrat, encara recordo el rebombori d'això del pendó, i ara ens sembla el més normal del món. Pensava en el Ferran Torrent quan llegia algun dels comentaris. Com tu dius, és un bon exemple. El català pot ser tan vàlid com qualsevol altre idioma per a qualsevol registre sobre el qual es vulgui parlar. Cert és que no estem acostumats a sentir el català en certs ambients, però cal canviar aquesta tendència. Per exemple, tenim grups de música en català de hip-hop i rap que són molt bons. Com diuen, per desgràcia, que hi hagi constatacions com aquesta demostren que el català no és una llengua normalitzada. És una qüestió d'hàbit, sense dubte, que una determinada expressió o forma de parlar ens soni bé o malament en una llengua X, la que sigui. Potser en XeXu és massa jove per haver-s'hi acostumat, hehe... Jo també recordo el primer JR en català, i realment semblava artificial (ara m'ho continua semblant, però això em passa amb tots els doblatges, en qualsevol llengua). Un llibre no cal doblar-lo ni subtitular-lo. El teu encara no l'he llegit, Salvador, però no tinc cap dubte que la llengua no li restarà punts. Sóc l'única que va pensar que el comentari d'en XeXu sobre que el català no està fet pels tipus durs anava mig en broma? O sigui, que crec (i parlo absolutament a títol personal, que "interpretar" els pensaments dels altres és sempre molt agoserat) que a ell potser li deuria sonar una mica estrany i va voler deixar-ne constància més que res com a "curiositat" però sense fer-ne d'això el menor problema... com si hagués volgut dir que no hi estem acostumats i punt, sense anar més enllà. De fet, jo també recordo no tan sols els principis d'en JR sinó que a mon pare, que li agradaven força els westerns, li resultava xocant sentir-los parlar en català (però no en castellà!!) i és que és tan sols qüestió d'acostumar-s'hi. De fet, i responent a Micke Tracking, mai a la vida diria que en XeXu té cap mena de complexes amb la llengua catalana :-) De totes formes, com a mi certs vocabularis no m'agraden en cap idioma, doncs ho tinc més fàcil :-) L'escriptor (català o no) pot escriure sobre el que vulgui i, si en sap, se'n sortirà. Tot això del provincianisme és una bestiesa segons la qual Kafka seria l'escriptor més provincià de la història. Crec que en català es pot escriure sobre absolutament tot, com en qualsevol altra llengua i et felicito per haver-ho demostrat. Hauria de recuperar on i com, però precisament, com a guanyador del primer concurs poca-solta del salvador Macip, em vaig endur el Rei del món, el vaig llegir (devorar) i vaig felicitar-lo pel to que va saber trobar pel català dels baixos fons novaiorquesos. Salvador Macip va arriscar, perquè feia un ús no sempre normatiu de la llengua. Però és normal (i genial) que fos així, davant un registre informal mai prou ben recollit pels diccionaris. Recordo que no fa molt va sortir també un diccionari del grup Flaix de ràdio, el diccionari del català col·loquial i les solucions que proposaven grinyolaven força. Macip innova, arrisca i jo crec que l'encerta. No tingueu dubte que el català serveix per a comunicar tot allò que vulguem comunicar. Amb solvència i sense complexos cap a cap altra llengua. Home hi ha els llibres ara reeditats de principis de segle passat escrits en català de Juli Vallmitjana sobre el món de la delinqüència i del cuento com La Xava i després hi ha tot un argot creat detectivesc per Jaume Fuster amb el seu personatge LLuis Arquer; Manuel de Pedrolo...vull dir que sí que el català té registres xava i d'argot i no s'han d'inventar en tot cas actualitzar.... Perdoneu que arribi a misses dites. Caram, vaig llegir aquest post pel reader i en venir cap aquí no hi era. Vaig pensar que era una llàstima, que suposava que ja sortiria més endavant, però com que el refotut reader no m'ha avisat que ja estava disponible, no hi he pensat més. És el que té tenir 'xivato', no fem servir el cervell per recordar les coses... bé, que em sap greu. El debat que s'ha generat és molt interessant. No cal dir que estic d'acord amb les opinions que diuen que el català és una llengua potent i tant de bo es fes servir en tots i cadascun dels àmbits de la nostra societat. Això inclou també tot tipus de registre. Això no vol dir que el nostre llenguatge vulgar o groller no hagi de ser heretat d'altres llengües, els baixos fons de Catalunya no crec que facin servir expressions com tros de quòniam o xixerel·lo. Els insults en català són per riure, i els que sonen forts són els heretats o compartits amb el castellà, els típics. Quan vaig dir que el català no està fet per tipus durs volia dir 'per tipus tan durs'. És clar que es pot fer servir per gent d'aquí, jo sóc molt mal parlat i no és gens estrany que afegeixi el prefix 'puta-' a moltes frases. Es pot parlar de manera grollera en català, només faltaria. Però aquí a la nostra terra no veig massa negres del Bronx o de Harlem, em sembla que aquests, igual que els de la NBA, juguen en una altra lliga. Ni en veig per aquí, ni dubto que els d'allà parlin català. Per això les dues coses no em lliguen. Això no vol dir que l'esforç que has fet, Salvador, sigui notable i et puc dir que no veig la manera de fer-ho millor. Segurament ets qui s'hi pugui haver acostat més, però és que hi ha coses que no lliguen, simplement, i això no és tenir complexes amb la llengua, trobo. Traduir un suahili tampoc deu ser fàcil, amb aquests sorollets estranys que fan. Estic d'acord amb aplaudir el teu esforç, però per més que estimi la meva llengua, no he de pensar que serveix per a tot. I no em suposa un problema, on estigui el català, que es treguin totes les altres, només dic que hi ha coses que no em lliguen, i no passa res. No aniré a tenir tractes amb un negre del bronx en català (i probablement ell no entendria el meu anglès, així que...). I res, que és la meva opinió, no cal que em tireu als lleons. Trobo molt bé que aquí es defensi la postura d'en Salvador, només espero que després fora d'aquí no penseu d'una altra manera, o fins i tot comenteu donant la raó a qui li llegiu el post. Em sembla que per la meva sinceritat, que opinar és gratis, ja em mereixo algun que altre canapè, no? Albert, em sembla que encara tenim molta feina a fer, però poc a poc anem millorant. Ferran, un dels problemes és que hi ha traduccions dolentes, i això fa que soni anrtificoses. Per altra banda, també hi ha materials de partida (per exemple la parla d'un rapper del Bronx) que fan especialment difícil la traducció. No és un tema fàcil... Assumpta, jo també vaig interpretar aquesta crítica del XeXu com una cosa "secundària". De fet, ell tenia més problemes amb altres tries que havia fet jo (com per exemple no voler explicar la història sempre de forma linial). I no s'hi val això de no voler llegir històries de trinxeraires, dona! No ajudes a finançar la feina dels normalitzadors incorregibles! :-) David, no sé si ho he demostrat, però almenys ho he intentat. La tria del tema va ser conscient: per un costat em tocava de prop (relativament) i per l'altre sabia que a ningú més no se li havia acudit! Víctor, és cert, recordo la teva crítica i potser l'hauria d'haver citat com a contrapunt. Tinc el diccionari dels Flaix i se'ls ha de reconèixer l'esforç i les ganes, però defugen d'alguns temes claus i sí, algunes propostes no acaben de ser molt digeribles. Però se'ls ha d'agrair que ho intentin! Elvira, és el que dius: s'ha d'actualitzar. Aquests llibres que dius en alguns casos tenen ja 50 anys. Hem de descobrir com parlen els xaves del segle XXI (si és que encara parlen català...)! XeXu, ja està bé que per motius tècnics hagis esperat fins al final. Mira la que has organitzat! :-) Estic d'acord que els estrats baixos dels territoris de parla catalana són poc creïbles si parlen en català. Aquesta és la nostra realitat social, què hi farem. Insults com tros de quòniam tenen equivalents també (pedazo de alcornoque) que tampoc no es fan servir gaire. El rang de paraules "fortes" en castellà tampoc no és tan ample si vols fer-ho creïble. El problema del que dius no limita tant els llibres escrits en català (pocs autors catalans trauran un rapper malparlat en un llibre) sinó en les traduccions. Si realment hi ha coses que no sonen creïbles en una llengua (la nostra i totes les altres), ens perdrem un munt de bons llibres que seran intraduïbles. No dic que no sigui difícil, ni que els resultats acabin sent bons, però s'ha de seguir intentant... Em sembla que el debat que has començat ha resultat molt interessant i tampoc voldria que et prenguessis algunes opinions com atacs personals. Jo mateix entenc perfectament el que vols dir i en part també hi he d'estar d'acord. Per això i per la teva sinceritat, et mereixes que et guardi una plata de canapés especialment per a tu i te l'envïi a casa... Ja saps l'adreça, hehehe. Es perd molt en les traduccions, això és cert. I mira que penso que a casa nostra tenim bons traductors i dobladors, i jo sempre n'he sigut un ferm defensor, però noi, m'ha donat per veure FRIENDS en anglès, després de veure-la sencera en castellà, i no hi ha color. Moltes coses són intraduïbles, i d'altres sonen molt poc creïbles en boca d'algú que parla català o castellà. Això no vol dir que no s'hagi de fer, i no treu cap mèrit al teu esforç, ja et comentava que jo no sabria fer-ho millor ni de conya, però tampoc no crec que un rapper americà tingui un infinit ventall de paraules grolleres i insults, no? Són uns pocs molt repetits i que sonen molt fort. Si el fas tenir un vocabulari variat potser l'estàs sobrevalorant i no volem que parli com un Pompeu Fabra dels carrers del Bronx. Ho resumiria amb un 'fill de la gran puta' i poca cosa més. Ara si que parlo des del desconeixement, i tu has viscut a Harlem, però no em sembla una gent especialment culte i amb un vocabulari ric, sinó tot el contrari. Potser m'equivoco, però és la idea que en tinc, i com que és la idea que tinc al cap, una altra cosa em resulta poc creïble. Ara no sé si m'explico millor o encara ho espatllo més. Per cert, quina bonica paraula la de 'trinxeraire' que li comentes a l'Assumpta, molt bona aquesta! Esta bé, crec que li podem deixar tastar els canapés...


Marató per la pobresa de Mans Unides | Mans Unides Marató per la pobresa de Mans Unides Inici Informació ONG Notícies ONG Marató per la pobresa de Mans Unides La marató per la pobresa de Mans Unides, una marató per la pobresa que dura ja més de 50 anys. Aquesta marató per la pobresa és la crònica d'un esforç per donar la volta a un món injust, una marató per canviar el món. És una marató per la pobresa l'esforç de la qual es dirigeix a proporcionar una vida millor a milions de persones cada any, a través de centenars de petits i grans projectes contra la pobresa que arriben als llocs més remots, on sobreviure sembla gairebé impossible. Per això aquesta marató per la pobresa i la fam ens ha ofert una infinitat de compensacions: de nens que van a l'escola, d'orfes atesos, de dones que emprenen negocis, de camps irrigats, de malalts que reben cures, d'aigua que raja pura de pous i embassaments, de camperols amb recursos, de marginats que veuen un altre sentit a la vida. Aquesta marató per la pobresa és l'esforç col·lectiu de centenars de milers de socis, donants, voluntaris, socis locals i beneficiaris, que formem la gran família de Mans Unides, fa possible que els projectes de desenvolupament es converteixin en una realitat. Per tot això, aquesta marató per la pobresa ha rebut els més importants reconeixements, com el premi Príncep d'Astúries de la Concòrdia el 2010 o, més recentment, el Premi FAO Espanya 2012. Mans Unides ofereix aquests reconeixements als que més ho mereixen: als socis, donants i voluntaris que amb la seva col·laboració econòmica i amb el seu treball permeten que l'ONG Mans Unides impulsi cada any gairebé 800 projectes de desenvolupament a Àfrica, Àsia i Amèrica Llatina. Vols unir-te a la marató per la pobresa de Mans Unides? TV3: testimonis de socis locals Un altre pilar fonamental del treball de Mans Unides són els socis locals, que són els que sol·liciten i executen els projectes educatius, sanitaris, agrícoles, socials o de promoció de la dona que dóna suport Mans Unides. Alguns d'aquests socis locals ens visiten en la presentació de la campanya anual per difondre a Catalunya el treball pel desenvolupament que realitzen als seus països amb el suport de Mans Unides. TV3 entrevista a aquests testimonis del Sud cada any. Com a exemple, et convidem a veure aquest testimoni de Cristina Antolín, metge i missionera que fa un extraordinari treball en projectes de salut a Camerun, recolçats per l'ONG Mans Unides. >> Més vídeos d'entrevistes a socis locals de Mans Unides a Àfrica, Àsia i Amèrica Llatina 50 històrias de solidaritat En aquest llibre que va publicar Mans Unides amb motiu del 50 aniversari, pots llegir 50 apassionants històries de solidaritat, que et permetran conèixer més de prop l'extraordinari treball de lluita contra la pobresa que realitzen una selecció de 50 socis locals de Mans Unides. Els seus testimonis et convidaran a sumar-te a les seves causes solidàries participant en aquesta llarga marató de lluita contra la pobresa i la fam. Perquè la meta d'acabar amb la fam i la pobresa al món encara està molt lluny. Però, com va dir Machado, es fa camí al caminar. Enviat per Mans Unides ONG el dt., 22/05/2012 - 13:18


James Cameron portarà el Cirque du Soleil al cinema Europa Press.- Un va revolucionar el cinema amb Avatar. Els altres van donar al circ un nou significat i dimensió. Ara els talents de James Cameron i el Cirque du Soleil s'uniran per il·luminar una pel·lícula que anirà "més enllà de la imaginació". El director de Titanic i el Cirque du Soleil, sumaran esforços en un projecte en el qual també estan enrolats el director de Shrek, Andrew Adamson, i la productora Reel FX Entertainment. Una aliança amb la qual pretenen crear pel·lícules en 3D que prometen representar "una forma d'art més enllà de la imaginació". Els detalls sobre el projecte són encara molt escassos, però les pel·lícules inclouran a artistes del Cirque du Soleil que han sorprès a les audiències amb els seus espectacles en viu que combinen increïbles acrobàcies amb variats i carismàtics personatges i un vestuari grandiós. Els seus espectacles, com Love amb música dels Beatles i Mystere a Las Vegas, a més dels realitzats en gires pel món, van ser vists per més de 100 milions de persones des de 1984. "Les imatges que hem estat gravant són sensacionals i sé que Andrew Adamson les entrellaçarà en una narrativa transportadora i onírica que captivarà a audiències de totes les edats al voltant del món", va dir Cameron en un comunicat. El primer projecte cinematogràfic, que encara no té nom, ja està en producció, van dir els creadors, però no van anunciar dates d'estrena.


Verónica Fuente encapçalarà la llista de Podem Catalunya a les eleccions al Parlament del 14F per Lleida, Alt Pirineu i l’Aran - Podem Catalunya Verónica Fuente encapçalarà la llista de Podem Catalunya a les eleccions al Parlament del 14F per Lleida, Alt Pirineu i l’Aran L’actual responsable de la Secretaria de Medi Rural de Podem Catalunya, Verónica Fuente, encapçalarà la llista electoral del partit morat per les terres de Lleida, Alt Pirineu i l’Aran a les properes eleccions al Parlament de Catalunya del 14 de febrer. El partit morat va realitzar el passat 23 de maig el procés de primàries en el qual Verónica Fuente va ser escollida per encapçalar la llista a la demarcació. Verónica Fuente (Madrid), activista des de la seva joventut i educadora social amb més de 15 anys d’experiència, va arribar a Catalunya fa una dècada i es considera catalana d’adopció. Professionalment, ha centrat la seva feina en l’àmbit del tractament de trastorns addictius i menors en risc d’exclusió social. Va participar de forma activa en cooperació internacional dins del desenvolupament comunitari de Guatemala. En l’actualitat, Fuente realitza la seva tasca professional al Centre d’acollida per a joves migrats de la província. Fuente aspirarà a representar Lleida al Parlament, un territori especialment afectat per la pandèmia i la crisi econòmica i social: “La situació és dramàtica a tots els nivells, les treballadores i treballadors precaris com les temporeres i els temporers ara no troben feina”. La candidata de Podem adverteix que “els bars, establiments i els autònoms i autònomes no saben si podran continuar treballant el 2021”, per la qual cosa Fuente aposta per “invertir els fons europeus en ajudar a salvar la xarxa de treballadors i treballadores que mantenen les terres de Lleida, Alt Pirineu i l’Aran”. La candidata de Podem considera “imprescindible ajudar al comerç de proximitat, per tal de potenciar de cuidar a qui ens proveeix d’aliments amb la seva feina”, perquè “consumir productes de la terra no només és saludable sinó també un acte de responsabilitat”. Arrenquen les primàries a Podem Catalunya amb 6 candidatures aspirant a la Secretaria General Un equip tècnic gestionarà Podem Catalunya fins a la pròxima Assemblea Ciutadana En Comú Podem celebra que el Parlament hagi aprovat la seva proposta de resolució en defensa de la integritat de la col·lecció del Museu de Lleida Conchi Abellán: “El processisme ha deixat la Generalitat segrestada per personatges que reparteixen carnets de catalans bons i dolents”


Sole Giménez: "En 'Duel de Veus' soc un poc la veu de l'experiència, i juntament amb Eugeni i Samantha formem un bon trinomi” | Valencia Extra Parlem amb la cantant Sole Giménez sobre la seua participació com a jurat al programa ‘Duel de Veus’, i ens avança detalls del seu últim treball El talent show Duel de Veus d’À Punt Mèdia està sent tot un èxit. Cada dissabte, a les deu de la nit, l’emoció traspassa la pantalla, aconseguint que els espectadors connecten amb els concursants. Tant és així que ha aconseguit convertir-se en trending topic nacional durant les últimes quatre gales. Amb un jurat d’excepció, format per Samantha Gilabert, Sole Giménez i Eugeni Alemany; convidats d’excepció de la talla de Mikel Erentxun o Rosa López; i, per descomptat, les millors veus de la Comunitat Valenciana, Duel de Veus, té tots els ingredients per a ser el programa estrela de les nits d’À Punt. Hui entrevistem a la cantant, autora i compositora Sole Giménez, que ens parla de la seua experiència com a jurat del talent musical, però també ens conta més detalls sobre el seu últim treball Mujeres de Música. Com està sent formar part del jurat de Duel de Veus? La veritat és que està sent molt xulo. És una experiència molt bonica perquè veus als xics l’apassionat que estan, les ganes que tenen i el bé que ho fan, i és un privilegi sentir-los cantar totes les setmanes i veure com ho donen tot. És la primera vegada que fas de jurat en un programa d’aquestes característiques? Vaig estar de jurat en un programa d’Antena 3 fa molts anys, i també he anat alguna vegada a Operación Triunfo de jurat. Però, aquesta vegada la veritat és que m’està agradant molt, el nivell és molt bo. Estem veient que hi ha concursants amb molt de talent, creus que aquest tipus de programes els serveix de trampolí? Són programes que ajuden a créixer als cantants perquè es posen en altres tessitures i van creixent. Això és un passet més. A vegades això pot servir de trampolí, però altres vegades no tant com volguérem. Però, per descomptat, és un aprenentatge molt bo per a tots ells i evidentment tot és important a l’hora de fer una carrera. Basant-te en la teua trajectòria professional, quin consell els donaries per a continuar mantenint-se en el món de la música? Bé, primer cal arribar, però crec que la clau és treballar, treballar i treballar. És cert que l’entorn que hi ha ara mateix és diferent de quan jo vaig començar. Ara estan les xarxes socials, que són molt importants per a donar visibilitat i suport, i també han de treballar en eixa direcció, però després és fonamental treballar la teua veu de manera equilibrada per a no danyar-te i trobar també el teu propi estil, que és molt important per a distingir-te dels altres. Nosaltres en el programa els anem aconsellant. Espere que atenguen i que escolten, i que això els puga ajudar. Clar perquè, a vegades, veiem l’èxit a través de les xarxes socials, però no tot el treball que hi ha darrere, no creus? Clar. Arribar pots arribar per tindre un colp de sort o per alguna cosa que et fa destacar en un moment donat, però el difícil és mantenir eixe estatus i, sobretot, tindre una cosa interessant a dir perquè, al final, si no tens res a dir, la gent tampoc es quedarà ací. Veiem també molt de feeling entre els membres del jurat, què és el que aporteu cadascun? Crec que som un bon trinomi perquè cadascun es fixa en una cosa. Jo crec que Samantha es posa molt en el lloc d’ells, perquè ella acaba de passar per OT, sap el que és ser ací i els veu amb una mirada molt fresca, i crec que els seus comentaris en eixe sentit estan molt encertats. I després, Eugeni té una visió una mica més global d’ells, perquè no sols es fixa en les veus, sinó que els veu més com un tot. I jo soc un poc la veu de l’experiència, és a dir, no em quede que el fan bé una vegada, sinó que he d’esperar que ho facen bé totes les vegades, veure com desenvolupen el seu potencial i com demostren que van aprenent i que aquest programa els està servint. Imagine que un dels moments més complicats és quan cal eliminar a un concursant, com ho viviu? Ho vivim un poc de manera traumàtica perquè, vulgues o no, els vas agafant afecte a tots, i la veritat és que són un cel, però també hem de ser pragmàtics perquè això és un concurs i saps que abans o després termina i seguirem amb les nostres vides. Jo crec que ells també estan demostrant molta maduresa en eixe sentit i s’estan quedant amb el millor, que crec que és el que tots busquem d’una cosa així, quedar-nos amb la millor experiència. Duel de Veus està sent tot un èxit. De fet, és trending topic nacional, hi haurà segona edició? Sí, la veritat és que està tenint molt d’èxit, sobretot gràcies a Samantha. Però no sé si hi haurà més edicions, tant de bo. Tant de bo que hi haja un programa en À Punt, no sols un, que siguen molts, els que van agafant també lloc en la graella de les televisions i van oferint coses que aporten i tenen el seu buit, tant de bo que sí. I canviant una mica de terç, estàs ara llançant senzills del que serà el segon volum de Mujeres de Música, com naix aquest projecte? Naix un poc a la calor de Mujeres de Música, perquè m’adone que cal desenvolupar una mica més eixe projecte que, malgrat que la pandèmia que ens va enxampar amb el peu canviat, ens ha donat moltes alegries, i m’abellia molt seguir amb eixe deixant. Així que ens embarcàrem a gravar uns temes i, al final, serà un disc que es veurà físicament al març, encara que com tu bé dius, cada vint-i-un dies estem traient temes. Aquest divendres ens toca traure single i ací estem, molt contents amb la recepció i la qualitat del projecte. A veure si ens deixen tocar i presentar-ho degudament! I com és treballar amb totes les cantants que t’estan acompanyant en Mujeres de Música? Molt bonic també. En l’anterior disc no va haver-hi duets en les actuacions, però en aquest disc, ara com ara, hem tret dos, i algun més pot ser que hi haja. Tant Rozalén, com Bely i María l’han fet superfàcil i la veritat és que les cançons han quedat precioses des del meu punt de vista, i a elles també els ha agradat. Així que molt contenta perquè crec que, al final, un projecte així, la guinda és compartir-lo amb altres dones talentoses i és molt bonic poder fer-ho. Amb aquest treball has volgut visibilitzar el paper que han tingut les dones en el món de la música... Sí, més com a compositores que com a cantants. Ens va costar molt estar i, quan vam estar, se’ns tancava moltes portes a l’hora de fer la teua pròpia música. Però a les qui van obrir eixes portes, crec que cal honrar-les i recordar-les. I, per descomptat, ja tindràs ganes d’apujar-te a l’escenari, és on més s’està notant les conseqüències de la pandèmia? Bàsicament. Tingues en compte que nosaltres, que no som només els que estem cantant davant del micro, sinó que som molts més, vivim d’això, no vivim d’una altra cosa. Ara no es venen discos, no hi ha drets d’autor, no hi ha royalties... Llavors, si no toques, no tens com sobreviure, i els tècnics i els músics que ens acompanyen menys encara. Estem notant que els nostres projectes estan sense estrenar i amb una falta de tot, de visibilitat, de possibilitat i de recursos. Es necessiten més ajudes per part de l’administració pública? Clar, és que si no obrin la possibilitat que hi haja concerts o obrin amb molt poc aforament, els promotors, siguen públics o privats, estan perdent diners. No hi ha hagut ni un sol concert, dels ben organitzats, en els quals s’hagen produït contagis, el mateix en el teatre o al cinema. Així i tot, si no es poden generar beneficis, hauríem de tindre ajudes. Al ministre se li ompli la boca, però després no veig ajudes per cap part.


Recerca sobre el Càncer de Fetge | Hospital Clínic Barcelona Càncer de Fetge Recerca Recerca sobre el Càncer de Fetge En el moment actual hi ha diverses línies de recerca en el camp del càncer de fetge: Diagnòstic de la malaltia en fases precoces. Les opcions curatives es basen fonamentalment en la capacitat de diagnosticar la malaltia en fases inicials asimptomàtiques. Hi ha projectes de recerca per millorar les diferents tècniques d'imatge per poder realitzar el diagnòstic no invasiu en les fases més precoces en un major nombre de pacients i per avançar el diagnòstic de reaparició i/o extensió tumoral a nivell intrahepàtic. Marcadors tumorals. Els marcadors tumorals són substàncies identificades a la sang que s'associen a la presència i extensió d'un tumor. A més, certs marcadors tumorals tenen valor pronòstic. Al respecte, s'estan avaluant diferents marcadors tumorals per al diagnòstic precoç i avaluació pronòstica. Recerca en instrumentació quirúrgica d'última generació. És fonamental avaluar els avenços tècnics en el camp de la cirurgia que permetin realitzar intervencions quirúrgiques mínimament invasives que puguin minimitzar al màxim el risc de descompensació hepàtica. En darrer terme això permetrà augmentar els potencials candidats a cirurgia i millorar la supervivència. Avaluació de noves opcions de tractament ablatiu i locoregional. Els tractaments locoregionals són els aplicats amb més freqüència en la pràctica clínica i en els últims anys han aparegut avenços tècnics per millorar els resultats d'aquesta opció terapèutica. En aquest sentit, s'estan avaluant diferents tècniques per millorar l'ablació percutània com a noves agulles, l'ús de la tècnica de fusió (fusionar les imatges de la ressonància amb les de l'ecografia) per millorar la visualització de nòduls petits localitzats a la cúpula hepàtica , etc. En el cas dels tractaments intraarterials, s'està avaluant la seguretat i eficàcia de noves esferes carregades de quimioteràpia. Avaluació de noves opcions de tractament. Una de les àrees més actives de és l'avaluació de noves opcions de tractament. Una de les opcions terapèutiques més atractives és la immunoteràpia, que consisteix en l'administració endovenosa d'un tractament que incrementa la capacitat de el sistema immunològic per al reconeixement i la destrucció del tumor. Factors predictors de resposta a el tractament sistèmic. La resposta als tractaments sistèmics actuals (en particular sorafenib) és molt variable entre diferents pacients i no es coneix cap factor basal que permeti predir la resposta al tractament. Per aquest motiu, s'està treballant en la identificació de diferents factors basals que permetin seleccionar aquells pacients que vagin a respondre satisfactòriament al tractament, per evitar així l'administració de tractament (amb el seu cost econòmic i els seus efectes adversos) en pacients que no vagin a presentar resposta. Mecanismes moleculars en mostres de teixits i en cultius cel·lulars i models experimentals. El coneixement de les alteracions moleculars que donen lloc a l'inici i progressió d'un càncer és un pas fonamental per al desenvolupament de futurs tractaments.


Apartment-171 Vasant Kunj Nova Delhi i NCR Índia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA B-171, Vasant Kunj Enclave, Aeroport Internacional Indira Gandhi, Nova Delhi i NCR, Índia, 110070 - Veure al mapa Ben situat a la els paisatges, els negocis area de Nova Delhi i NCR ciutat, Apartment-171 Vasant Kunj us proporcionarà el millor lloc per a un merescut descans. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. Les instal.lacions i els serveis que proveeix Apartment-171 Vasant Kunj asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix transport hotel/aeroport, habitació familiar, lloguer de cotxes, neteja en sec, àrea de fumadors per garantir el més gran comfort possible als seus clients. L'ambient de Apartment-171 Vasant Kunj es reflexa en cada habitació. aire condicionat, escriptori, balcó/terrassa, telèfon, ventilador són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Apartment-171 Vasant Kunj.


Nunua, el projecte d’Economia Social de Maresmon, a la desfilada 080 Fashion Week de la mà de la dissenyadora Miriam Ponsa – alTERna't Nunua, el projecte d’Economia Social de Maresmon, a la desfilada 080 Fashion Week de la mà de la dissenyadora Miriam Ponsa La reconeguda dissenyadora Miriam Ponsa va presentar el passat 30 de gener a la 080 Fashion Week la seva última col·lecció, confeccionada amb teixit de la marca Nunua, el projecte d’Economia Social i Solidària de l’associació Maresmon de Manlleu. Del 29 de gener al 2 de febrer va tenir lloc a Barcelona una nova edició de la 080 Fashion Week, una de les principals cites de la moda del nostre país. La dissenyadora Miriam Ponsa va desfilar amb una col·lecció inspirada en La ruta de la sal de Ghandi. Una exhibició reivindicativa on es va fer esment de la manca de llibertat d’expressió que viu Catalunya. L’últim model de la col·lecció, de llana i corda groga, treballat per Nunua, servia per denunciar els últims fets polítics del país. Nunua es la marca de productes elaborats per Olga Collel i Aurora Colom, dues professionals del feltre vinculades a l’associació Maresmon de Manlleu. EL projecte Nunua té un fort component social, ja que forma dones amb especial vulnerabilitat per tal que puguin incorporar-se després al mon laboral. Esdevé, doncs, una empresa amb una dimensió integral i voluntat integradora: formar dones en l’art de feltrar per posar a la venda els productes obtinguts. Miriam Ponsa és una reconeguda dissenyadora manresana de moda independent que ha estat guardonada amb nombrosos premis al llarg de la seva trajectòria professional. La seva filosofia, molt lligada a productes locals, artesans i orgànics encaixa amb la producció dels teixits de Nunua, confeccionats amb llanes i altres materials naturals com el lli, la seda o el cotó. La desfilada de la 080 ha esdevingut el resultat de la fusió entre el disseny més avantguardista de Miriam Ponsa, la producció més artesanal de Nunua i el discurs social. Una oportunitat per donar a conèixer Nunua, un projecte que defensa el treball en el territori, ètic, just i solidari. Una campanya de vídeos i un programa de ràdio, alternatives a la fira alTERna’t 2020 El dia 20, documental ‘El Ter al límit’ a Manlleu


Pic Negre de Claror (2.642 m.) | Engarrista Lloc de sortida: Refugi de Prat Miró Lles (Cerdanya) Distància: 36,30 quilòmetres Dificultat: Blava / IBP=126 Sensació de dificultat: Mitjana Ascensió al cim amb trams molt durs. Breu tram de corriol difícil Refugi Prat Miró 00:00 00:00 0,0 Coll Midós 00:45 00:45 5,7 Bordes de Cintó 00:30 01:15 9,9 Collada de Pimés 00:50 02:05 15,6 Pic Negre de Claror 01:15 03:20 20,4 Pausa 00:25 03:45 Fontpedrós 01:00 04:45 26,3 Refugi de Partida de Múria (coll Midós) 00:50 05:35 30,5 Refugi Prat Miró 00:55 06:30 36,3 Feia temps que en feia il·lusió pujar fins al pic Negre de Claror, que és un cim poc destacat i d'interès limitat envoltat d'altres més alts i espigats com el Monturull. Té però una característica que el fa interessant: es pot pujar fins dalt de tot per una pista, per tant és possible fer-ho amb bicicleta. Cal matisar però aquest punt: és possible però no probable. És a dir, algú que estigui molt i molt fort, capaç d'aguantar llargs trams de pista pedregosa amb un pendent de més del 20%, potser podrà pujar sobre la bicicleta fins a dalt. La majoria dels amateurs no podrem aguantar pujades tan fortes i continuades. El més habitual en el tram superior serà combinar trams sobre la bicicleta, i alguns més drets a peu. Aquestes pistes són freqüentades per tot terrenys, buguies, motos i altres estris a motor. També és un lloc adequat per pujar amb bicicleta elèctrica. Per a aquest cap de setmana es preveu una onada de calor inusual. A més a més estaré sol, ja que la Sílvia estarà fent una travessa de muntanya. Així doncs estem el Fum i jo sols, i decidim buscar un lloc alt i fresc. Anem a dormir amb la furgoneta en una zona alta de la Cerdanya, concretament anem més amunt d'Arànser (municipi de Lles de Cerdanya), al refugi de Pollineres, on fa una nit fresca en què cal abrigar-se. El dia següent baixo uns quilòmetres fins al refugi de Prat Miró, on aparco i començarem la ruta. L'itinerari és moderadament llarg i amb força desnivell. En anar amb el Fum, el nostre gos, he previst portar molta aigua i un ritme suau, sobretot a les baixades, i fer diverses parades perquè no sigui massa dur. Es pot veure amb l'horari de la ruta, que a ritme normal en bicicleta es pot fer molt més ràpid; en aquest cas anàvem a ritme de bici-excursionisme i amb el gos. Així doncs, amb la motxilla carregada d'aigua, sortim el matí des del peu del refugi de Prat Miró. Des del refugi de Prat Miró surt una pista que marxa cap al sud i puja de forma moderada fins al coll de Dalt (2.104 m.) Aquí neix una pista que continua fins a l'interessant mirador del Pla de Llet, on ja havíem estat en alguna altra ocasió, i que no és objectiu del dia d'avui. Al coll de Dalt girem del tot a la dreta i prenem la pista que marxa cap a l'oest. La pista segueix pujant però cada cop de forma més moderada. Entrem en una bonica zona de prats alpins on hi ha desenes de caps de bestiar. És una delícia planejar per la pista que creua aquests immensos plans inclinats. A l'horitzó el Cadí fa de muralla sobre la vall del Segre, i ofereix una fantàstica panoràmica. Vaig pujant suaument entremig dels prats fins al coll de la Font d'Aristot, on comença la primera baixada. Segueixo creuant els immensos prats alpins, ara però de baixada. Baixo suaument diversos quilòmetres gaudint d'un paisatge alpí i obert fins al coll Midós, sobre mateix del refugi del mateix nom, que queda lleugerament a l'esquerra. Just aquí la pista gira a la dreta i comença a baixar més decididament cap al fons del riu Bescaran. En girar es pot contemplar al davant els turons que envolten el nostre objectiu, però no pròpiament el cim, que queda tapat i més enrere. La baixada és més forta fins al riu, on fem una primera aturada. El Fum es remulla al riu, i aprofitem per reposar uns minuts. Precisament en aquest punt confluirà el camí de tornada, ja que la ruta d'avui és semicircular. Nosaltres seguim baixant per la pista principal que segueix el curs del riu Bescaran. Baixem doncs encara uns minuts al peu del rierol fins que trobem un trencant a la dreta. Deixem la pista que continuaria cap a Bescaran, girem a la dreta i creuem el rierol. Tornem a pujar. Després de creuar el riu Bescaran comencem a pujar per una pista de pendent moderat fins a les bordes de Cintó, un conjunt de construccions d'ús ramader situades enmig d'uns prats inclinats. El lloc és molt bonic, i tot i que el pendent s'incrementa en passar vora les bordes, el lloc és tan agradable que no fa mandra pedalar. Pugem una bona estona per terreny obert i còmode fins al coll de Cintó, sobre el nucli de les bordes, i tot seguit planegem uns metres i després tornem a la dinàmica ascendent. Anem pujant una bona estona gaudint del paisatge obert cap al Cadí i la plana de la Cerdanya i l'Alt Urgell. Creuem també alguns trams de bosc, on l'ombra s'agraeix. En circular però a força alçada l'aire és fresc i agradable. Fem algunes parades per hidratar-nos bé. La pujada continua i fem un parell de revolts sobtats abans d'arribar a la collada de Sarset, on hi ha un pas canadenc i un vailet. El creuem i seguim planejant per la pista principal fins a la propera collada de Pimés. Estem al límit fronterer amb Andorra, molt a prop de l'estació de la Rabassa. Just a la collada girem del tot a la dreta i deixem la pista que continuaria cap a la Rabassa. La pista que marxa a la dreta baixa lleugerament per uns amplis prats, i més endavant puja moderadament fins uns plans on hi ha una cruïlla i un gran ramat. Després tornarem a aquest lloc, ja que la pista que marxa pels prats l'utilitzarem pel camí de tornada. Ara toca iniciar un calvari fins al cim. Prenem doncs la pista que marxa a l'esquerra i que comença a pujar molt fort. Poso tot el meu esforç en afrontar la pujada, i aconsegueixo fer una bona part d'aquesta primera part, però arribo un punt en què el fort pendent, el terreny trencat i pedregós, i sobretot l'esforç continuat em fan posar el peu a terra. Aquesta serà la tònica de la pujada. Força trams sobre la bicicleta, però alguns trams a peu ja que el pendent és tan fort i continuat, que se'm fa impossible fer-lo tot sobre la bicicleta. Alguns trams s'acosten (si no superen) el 25% de pendent, i el terreny és trencat. Des de la collada de Pimés fins al cim hi ha gairebé 5 km., i bona part són ciclables, però hi ha alguns pujadors molt forts i continuats. Segur que hi ha ciclistes molt forts que són capaços d'assolir el cim sobre la bicicleta, però no és el meu cas. Així doncs, vaig combinant trams sobre la bicicleta i altres a peu quan les forces s'acaben. No es fa pesat, ja que estem en un terreny d'alta muntanya, obert i amb vistes. El primer tram de la dura pujada acaba al coll de Finestres, lloc amb bones vistes cap a les valls d'Andorra. Aquí es pot pedalar un tram més fàcil i planer. Alhora ja veiem per primera vegada el cim, que fa honor al seu nom i té un color fosc característic. També podem veure més a la dreta el cim principal de la zona, el Monturull, que s'uneix per una evident carena al cim cap on ens dirigim. Pedalem un bon tram passat el coll de Finestres, i més endavant de nou alguns trams més durs que faig a peu. La pista avança pel límit fronterer. L'últim pujador és fort, i l'encaro amb decisió. Gairebé ho aconsegueixo, però l'últim repetjó desisteixo perquè les pulsacions sobrepassen els límits raonables. Finalment arribem al cim del Pic Negre de Claror (2.642 m.), des d'on contemplem la bonica vall de Claror que s'obre sota els nostres peus, i més a la dreta el pic del Monturull. És un cim poc vistós, arrodonit, i precisament per això s'hi pot arribar per pista. És un lloc freqüentat pels amants dels 4x4, sobretot andorrans, i durant l'estona que passem al cim arribem diversos tot terrenys i també unes motos sorolloses que s'enfilen per pendents tarterosos. Descansem una estona al cim contemplant el paisatge, i mengem uns ganyips. Tot seguit iniciem el descens, ara sí tot sobre la bicicleta, tot i que algun tram és tan dret que obliga a parar atenció a la conducció i els frens. La baixada forta acaba als prats de Caborreu, per on ja hem passat abans. Ara giro a l'esquerra per una pista ramadera que creua els prats. Ens aturem uns minuts a parlar amb un pastor que guarda un gran ramat, una persona amable i intel·ligent amb qui és tot un plaer conversar una bona estona. Tot seguit segueixo pedalant entremig dels prats, i el Fum al meu costat. Comença ara un tram molt agradable en lleugera pujada pel mig dels prats, seguint més o menys una pista mig desdibuixada que creua les pastures. Pugem cap uns prats superiors on hi ha un antic búnquer. Seguim la pista que arriba al peu d'un petit promontorni, el cim de Fontpedrós, on també pugem pedalant fins al cim. A dalt hi ha una taula d'orientació i bones vistes. Tornem uns metres enrere i seguim la pista que s'acaba al fons dels prats. Continua un caminet que comença a baixar cada cop més fort. Bona part del camí es pot fer sobre la bicicleta, però el tram inferior és molt dret i pedregós, i baixo a peu uns metres. Arribem al torrent de Port Negre, on ens remullem en un toll. Descansem uns minuts i continuem a l'altra banda del torrent per una pista que neix i que ens porta fins al riu Bescaran, on ja havíem passat al matí. S'acaba la baixada i toca tornar a pujar, ara amb la temperatura més alta del migdia. Afortunadament aviat recuperem la cota 2.000 i l'aire de muntanya és agradable. Pugem per la pista per on abans havíem baixat. Fem una petita parada al refugi del coll Midós per proveïr-nos d'aigua a la font, i descansar uns minuts. Seguim pujant per la pista amb pendent moderat entremig dels grans prats alpins. Se'm fa una mica feixuga la pujada, ja que des del riu Bescaran fins al coll de la font d'Aristot són gairebé 5 km. de pujada continuada. Afortunadament les vistes al Cadí i els immensos prats alpins fan més passable la llarga pujada a ple sol. Des del coll baixo cap al coll de Dalt, i finalment l'últim tram de baixada més forta fins el punt d'inici, el refugi de Prat Miró. Tanco aquí una bonica ruta de bicicleta de muntanya que m'ha portat per la Cerdanya, l'Alt Urgell i Andorra fins assolir un cim de considerable altura, al qual he arribat fent alguns trams curts a peu. Un lloc prou curiós per gaudir de la bicicleta d'alta muntanya, amb paisatges oberts i amplis, fortes pujades i trams molt agradables entre prats alpins.


Un fan de bts utilitzava shazam en el nou single 'ídol' i es va produir una col·laboració de Nicki Minaj - Història Un fan de BTS que utilitzava Shazam en el nou single 'ídol' i una col·laboració de Nicki Minaj va aparèixer A la mateixa Nicki també li agradaven els tuits especulant sobre la potencial associació. Més hores (hores!) Abans del llançament del tercer àlbum d'estudi de BTS, Love Yourself: Resposta, el 24 d'agost, una nova pista ha llançat una mica de llum sobre el primer senzill de l'àlbum, 'Idol', i la icona de rap que hi pot aparèixer. Tot va començar quan BigHit Entertainment va llançar un teaser per a 'Idol' el dimecres 22 d'agost. El clip de 20 segons va comptar amb les companyes BTS que busquen tota mena de calma mentre feien càlculs a la càmera com les barres d'obertura del joc d'Idol. Però, com l'usuari de Twitter @gcfshobi va saber ràpidament quan utilitzaven Shazam al clip, hi va haver alguna cosa encara més digne del clip, a part que va fer petar una nova cançó. Mentre va gravar el que va passar quan va utilitzar Shazam i va reproduir el videoclip a YouTube, @gcfshobi va revelar que Shazam va identificar la cançó com a 'Idol' de BTS. i Nicki Minaj. Naturalment, @gcfshobi es va mostrar molt alegre al respecte, escrivint 'THAT DEAD * SS SA BTS FT NICKI MINAJ OH MY DIOD' com a subtítol del vídeo. A més de la creença que BTS s'uneix a Nicki, el fan de Twitter @blissfulsheila va observar que els cabells de Taehyung al clip tenien un aspecte similar a Nicki al videoclip del 'Super Bass', possiblement actuant com a confirmació addicional de que Nicki es presentaria al ' Ídol '. Una altra pista potencial? A la mateixa Nicki li agradaven diversos tuits sobre l’incident de Shazam on els aficionats especulaven sobre el potencial col·labor. Per descomptat, el BTS ARMY no esbrinarà si Nicki apareix a 'Idol' fins al dia 24, ja que, ara mateix, Shazam actualment no reconeix 'Idol' si toqueu el clip mentre feu servir l'aplicació. Amb el fet de ser més difícil demostrar que Shazam de @gcfshobi revela que era real (després van afirmar en els comentaris que algú, possiblement Shazam, d’alguna manera va bloquejar el resultat si es toca “Idol”), haurem d’esperar fins que Love Yourself: Resposta finalment cau. Per sort per a nosaltres, només hi ha hores. augment de pes de Sophie Turner "renegar delfí schroeder" Voleu més de Teen Vogue? Mira això: BTS anuncia 'Love Youelfelf: Reply' (llista de seguiment)


Set raons per perdre la custòdia dels fills | Consumer Set raons per perdre la custòdia dels fills En les sentències de divorci la custòdia dels nens pot ser compartida o atribuir-se a un pare amb un règim de visites per a l’altre progenitor. La majoria dels pares compleix a la perfecció la seva tasca de cuidar als fills que els ha adjudicat el jutge. Per això, modificar les condicions i retirar la custòdia al progenitor que la té assignada és un procés complex. Per portar-ho a efecte han de donar-se algunes condicions que s’expliquen en aquest article, com que el custodio els desatengui, hagi d’ingressar a la presó o posi als menors en contra de l’altre pare. A més, cal recordar que la retirada de la custòdia no és irreversible i es podrà recuperar quan canviïn les circumstàncies que la van provocar. Quines circumstàncies poden fer perdre la custòdia d’un fill? En ocasions, pot considerar-se que procedeix llevar la custòdia dels nens a un dels pares per estimar-se nociu per al menor que tingui el més mínim contacte amb el seu pare o la seva mare. Altres vegades es modifiquen les condicions i es passa la guarda d’un pare a un altre, perquè les circumstàncies personals del custodio fan molt difícil que la vida del petit es vegi alterada el menys possible (el trasllat a una altra ciutat per haver format una nova família o situacions semblants). En casos extrems, si tots dos progenitors es mostren incapaços o irresponsables per criar als seus fills i complir les seves obligacions com a pares, se’ls retira la pàtria potestat i la custòdia s’atorga a altres familiars (amb preferència als avis) o a institucions públiques. Però, en general, llevar la custòdia és complex i per poder fer-ho han de donar-se algunes circumstàncies com les següents: 1. Tenir una conducta i manera de vida desordenats, que interfereixin en l’estabilitat del nen Si el pare o la mare custodio té un comportament que posa en perill la seguretat del menor, els tribunals poden adjudicar-li la custòdia a l’altre progenitor fins que el comportament perillós es modifiqui. A més, si tenen una nova parella i aquesta amenaça la seguretat del nen física o emocionalment, les condicions es poden variar i concedir la custòdia a l’altre pare. El pare o la mare que té la custòdia pot veure com se li retira la guarda dels seus petits per negligències en la seva cura, higiene o alimentació i per una atenció mèdica deficient. També si no té escolaritzats als menors o els permet faltar a classe de manera continuada. I és que atendre als fills de forma adequat implica ser responsable en tots els àmbits. Per exemple, la Fiscalia de Seguretat Vial va proposar en 2012 que quan els pares anessin multats fins a en tres ocasions per no portar als seus nens en el cotxe amb el sistema de retenció apropiat, anessin examinats pel Fiscal de Menors i es valorés prendre mesures de protecció, com a vigilància protectora o la suspensió de tutela. Quan el pare que té la custòdia ha de passar un temps a la presó, l’altre progenitor pot demanar la custòdia. En aquest cas és senzill que aconsegueixi la modificació de les condicions, especialment si l’estada es preveu llarga. 4. Tenir antecedents de violència o abusos cap a est o altres fills Per descomptat, si el nen ha rebut violència física, emocional o sexual d’un progenitor, est pot perdre la custòdia. En aquests casos d’extrema gravetat, podria arribar a perdre la pàtria potestat. 5. Tenir alguna addicció que alteri el seu dia a dia i la capacitat de poder dedicar-se als seus fills El pare o la mare no seran aptes per cuidar dels seus fills, si abusen de drogues o alcohol i pot demostrar-se que el consum d’aquestes substàncies afecta a cura dels seus petits i a l’estabilitat física o emocional dels menors. Hi ha sentències que han retirat la custòdia al pare o mare custodio per utilitzar als fills en contra de l’altre, i vulnerar així els drets dels seus nens. Aquests menors pateixen la síndrome d’alienació parental (SAP), un trastorn mental provocat per la instrumentalització emocional del petit per part d’un dels progenitors en contra de l’altre. En aquests casos, la custòdia pot ser retirada. 7. Si un trasllat de ciutat canvia a l’excés la vida dels menors Si el pare o la mare que té la custòdia es trasllada a un altre lloc de residència (per treball o qualsevol altra causa) i la vida dels seus fills canviarà de forma substancial, l’altre progenitor podria demanar la custòdia i ser-li concedida, perquè el que es busca és l’estabilitat dels menors (no variar de col·legi, d’amics, d’ambient, etc.). Com es retira la custòdia a un pare o una mare Retirar la custòdia del nen al pare que la té assignada és un assumpte delicat i complex. El procés ha de fer-se amb les degudes garanties i pensant sempre en l’interès dels menors i a protegir el seu dret a estar amb els seus pares. Han d’intervenir els serveis socials, psicòlegs i altres professionals afectes al jutjat que, després d’entrevistar-se amb totes les parts implicades, puguin arribar a una avaluació sobre si la relació paternofilial és beneficiosa o perjudicial per als nens. A més, cal tenir proves que demostrin la ineptitud del custodio i també convé tenir testimonis. Després d’examinar tot, el jutge decidirà si modifica les condicions de guàrdia i custòdia i emetrà una sentència. És irreversible la retirada de la custòdia? Llevar la custòdia a un pare o una mare no és una decisió irreversible. El fet que unes determinades circumstàncies portin a llevar la guarda dels fills a un dels pares no implica que passat el temps, i modificades les condicions, el progenitor no pugui veure com se li reintegra.


Cursos online d'iniciació a l'ornitologia. La proposta d'"Espais Naturals de Ponent" per conèixer millor el nostre territori / Notícias / Desarrollo Rural Cursos online d'iniciació a l'ornitologia. La proposta d'"Espais Naturals de Ponent" per conèixer millor el nostre territori Aquests dies de confinament no podem gaudir de les activitats a l'aire lliure, però si que podem continuar aprenent des de casa! Per això, des d'"Espais Naturals de Ponent" ens proposen un curs d'iniciació a l'ornitologia amb Sergi Sales, ornitòleg de la Fundació Plegadis. El curs es repartirà en 3 blocs. En el primer es farà una introducció a l'ornitologia, explicant conceptes bàsics entorn els ocells dels Espais Naturals de Ponent. En el segon i tercer bloc, en canvi, es visitaran els ocells de les zones aigualoses d'aquests Espais per conèixer les espècies que hi viuen i que podem sentir i observar, així com també els ocells dels secans i de mitja muntanya. La primera càpsula formativa tindrà lloc divendres, 10 d'abril, a partir de les 11h. La segona sessió s'iniciarà el mateix divendres, a partir de les 18h. La formació es podrà seguir online a través de YOUTUBE. FONT: projecte Espais Naturals de Ponent etiquetes: cooperació sostenibilitat ecoturisme espais naturals de ponent natura ornitologia


Canales RSS i subscripcions electròniques | Fraternidad-Muprespa Canales RSS i subscripcions electròniques RSS és un format de dades que utilitzem al portal web de Fraternidad-Muprespa per avisar de la redifusió de totes les notícies i els continguts als nostres subscriptors. Permet que estiguin informats dels canvis produïts al portal sense necessitat d’un navegador, utilitzant un programari específic per llegir aquests continguts RSS. També és possible utilitzar un navegador web per veure els continguts RSS publicats. Subscriviu-vos als canals RSS que us ofereix Fraternidad-Muprespa i rebeu en temps real les novetats i modificacions efectuades sobre la pàgina web institucional, sense haver-la de visitar per veure què ha canviat. D’una manera senzilla rebreu les novetats sobre continguts, documentació i formularis de tràmit o notícies. Quina és la utilitat dels RSS? Imaginem per un moment que s’espera una modificació en la “Tarifa oficial de primes per a la cotització d’accidents laborals i malalties professionals” i se sap que aquesta modificació està a punt de ser oficial. En circumstàncies normals per poder-vos assabentar d'aquestes novetats seria necessari navegar per la web, per comprovar si ja s'ha afegit la nova normativa. Gràcies al nou servei RSS que incorpora el web institucional de Fraternidad-Muprespa, només amb un parell de clics de ratolí i sense necessitat de perdre temps en cerques, ni d’emplenar formularis de subscripció, la informació que es genera al web de Fraternidad-Muprespa viatjarà de manera automàtica fins al vostre ordinador. Com subscriure's al canal RSS de Fraternitat-Muprespa? Enllaç al feed d’RSS de Fraternidad-Muprespa FM - Continguts generals: https://www.fraternidad.com/rss.xml?id_Canal=0&Idioma=0 Suscribase a les nostres publicacions


La primera gran exposició sobre Art Sacre aranès arriba a Sant Joan d’Arties | Conselh Generau d’Aran dissabte, 20th abril 2019 La primera gran exposició sobre Art Sacre aranès arriba a Sant Joan d’Arties novembre 23, 2018 Comunicacion Noticiari L’exposició ARAN ME FECIT es presenta amb el subtítol “Dels mestres constructors a la recerca del patrimoni sacre” Vielha, 23 de novembre de 2018.- A partir del dia 1 de desembre es podrà veure a Sant Joan d’Arties la primera gran exposició sobre el patrimoni Sacre Aranès amb el títol d’ARAN ME FECIT en la qual, per primer cop, s’hi exposaran la planimetria, fotografies i documentació sobre 42 esglésies i capelles araneses. L’exposició que s‘inaugurarà el proper divendres 30 de novembre a les 19.00h a Sant Joan d’Arties està organitzada pel Conselh Generau d’Aran, juntament amb el Bisbat d’Urgell, el Museu de la Val d’Aran, l’Escola Superior d’Arquitectura de la Universitat Rovira i Virgili i l’Escola Superior d’Arquitectura de la Universitat Internacional de Catalunya. La importància del treball que recull per primera vegada la dimensió de l’Art Sacre de la Val d’Aran es completarà més endavant amb l’edició d’un llibre en què es mostrarà l’estat actual de tot aquest patrimoni amb articles de referència sobre cadascun dels aspectes del mateix. El llibre serà publicat en llengua aranesa, però amb la voluntat de fer arribar els seus continguts a especialistes i persones interessades pel patrimoni de la Val d’Aran de molt més enllà de l’àmbit territorial propi. És per això que el Conselh Generau d’Aran ha encarregat la traducció dels articles també al català, castellà, francès i anglès. L’edició del llibre comptarà amb els textos introductoris de l’arquebisbe d’Urgell i copríncep d’Andorra, monsenyor Joan Enric Vives Sicília i del sindic d’Aran, Carlos Barrera. L’edició comptarà a més amb els articles dels membres del comitè editorial confegit expressament per a l’obra juntament amb les aportacions de destacats especialistes mundials en Art Sacre com Serge Brunet, de la Universitat de Montpeller; Manuel Castiñeiras, de la Universitat Autònoma de Barcelona; i Howard Bradley, de la Universitat de Cambridge, entre d’altres. El comitè editorial l’integren Jèp de Montoya, assessor de Cultura del Conselh Generau d’Aran, Elisa Ros Barbosa, responsable de l’Àrea de Patrimoni Cultural del Conselh Generau d’Aran, Mn. Josep Ma Mauri Prior, vicari general del Bisbat d’Urgell, Josep Lluís Ginovart, catedràtic de l’Escola Superior d’Arquitectura de la Universitat Internacional de Catalunya i Agustí Costa, professor de l’Escola Superior d’Arquitectura de la Universitat Rovira i Virgili. Aquest Comitè ha estat l’encarregat de convidar a col·laborar en el projecte als diferents especialistes i també s’ocupa de supervisar els continguts, maquetació i disseny de la publicació. El llibre inclourà un mapa amb planimetria i fotografies amb detalls de les esglésies de la Val d’Aran. L’exposició ARAN ME FECIT es podrà veure des de l’1 de desembre fins al 27 d’abril de 2019 de dilluns a dissabte de 17.00 a 20.00h a Sant Joan d’Arties. Noves publicacions del Conselh Generau d’Aran per Sant Jordi Continuen les obres de conservació d’accessos al patrimoni natural i cultural de la Val d’Aran


Es disputa la 23a edició del Cros Vila de Malgrat amb podis palafollencs | Ràdio Palafolls Home Comarcal Es disputa la 23a edició del Cros Vila de Malgrat amb podis palafollencs Marc Ferri , desembre 11, 2017\t / 560 0 La 23a edició del Cros Vila de Malgrat va disputar-se aquest passat divendres – (Ajuntament de Malgrat de Mar) El passat divendres 8 de desembre, va disputar-se a Malgrat de Mar una nova edició del Cros Vila de Malgrat, en la que era ja la seva 23a edició. Enguany, la prova era puntuable per segon cop pel circuit Maresmenc de Cros, va disputar-se al Bosc de Santa Rita, iniciant el primer dels recorreguts a les 10 del matí. La primera de les curses era la corresponent al Sub16 Femení, seguida del Masculí i de les corresponents categories de Sub14 i 12. Precisament, en la categoria del Sub14 femení cal destacar la participació de les palafollenques Núria Escudero i Ainhoa Fitó. Escudero va classificar-se en 3a posició, amb un temps de 5 minuts 31 segons, i Fitó va situar-se en 6a posició, amb 5 minuts 40 segons. A partir de les 11 i 20 minuts va iniciar-se l’Open Femení, amb una distància de 3 Mil 100 metres, amb participants nascuts a partir de l’any 2002 i anteriors, i 20 minuts més tard s’iniciava la categoria l’Open masculí, en aquest cas amb 4 Mil 600 metres de distància i amb les mateixes edats. Després del lliurament de premis de les categories Sub16, 14 i 12, a un quart d’1 del migdia es va iniciar la cursa de la categoria del Sub10 Femení, seguida de la masculina i de les corresponents a les categories Sub8 i Sub6. En categoria Sub10 Femení, el nostre municipi va comptar amb la participació d’Ingrid Merino, que va aconseguir un podi classificant-se en 3a posició, i també de Mar Páez i Júlia Ferran, que en el seu cas van acabar en 9a i 10a posició respectivament. La prova va concloure a la 1 del migdia amb el lliurament dels premis corresponents a les categories de Sub10, Sub8 i Sub6, així com de l’Open Masculí, que va guanyar Rodrigo Torres amb un temps de 15 minuts 27 segons, i el Femení, on va imposar-se Sara Loher, a 12 minuts 4 segons.


Notícies - L'Ajuntament negocia amb Cintra cobrar per fraccions de 5 minuts als aparcaments municipals L'Ajuntament negocia amb Cintra cobrar per fraccions de 5 minuts als aparcaments municipals El consistori vol que la mesura s'apliqui abans de finals d'any el 2/jun/04 Miquel Herrada Municipal PDF L'Ajuntament està negociant amb Cintra, l'empresa concessionària dels aparcaments municipals, l'aplicació de tarifes de pagament en fraccions de cinc minuts. La mesura, que el consistori vol aplicar abans de final d'any, comportarà introduir modificacions en les ordenances i valorar les alternatives més adequades per fer efectiva la nova modalitat de pagament. Les negociacions amb Cintra, que gestiona dos dels tres aparcaments municipals, tenen com a objectiu l'aplicació -el més aviat possible- del pagament per fraccions de cinc minuts. Segons el consistori, el pla de vianantització del centre ha d'anar acompanyat d'un nou pla d'aparcaments que faci més còmode i adaptat al ritme de vida dels usuaris els pàrquings de concessió municipal. Mercè Conesa és la tinent d'alcalde de Territori. El procés de vianantització ha d'anar acompanyat per un pla d'aparcaments que els faci més còmodes i adaptats als usuaris. En altres municipis on ja s'ha implementat aquesta modalitat de pagament s'han adoptat fórmules diverses. Algunes poblacions han optat per cobrar una quota fixa per la primera mitja hora d'estada del vehicle i la posterior facturació addicional per cada cinc minuts. També existeix la possibilitat de facturar per fraccions, des del primer minut, sense cobrar cap quota fixa.


Updated on 25/10/2018 20/02/2019 Categories Notícies - Obres executades No Responses L’Ajuntament de Sallent ha confiat en el procediment SAULO SOLID, per la pavimentació del PASSEIG DRET del riu Llobregat, segons projecte redactat pels alumnes del Màster Universitari en Arquitectura de La Universitat Politècnica de Catalunya. El marge dret del riu Llobregat: el Passeig, es trobava descuidat paisatgísticament i era utilitzat pel trànsit rodat de veïns. Per aquesta raó, i amb la voluntat de renaturalitzar l’entorn per tal de dibuixar unes zones de pas que permetessin el recorregut longitudinal al llarg del riu que permeti l’accés rodat dels veïns, alhora de crear un ambient agradable que convidés al passeig a peu i a l’estada, l’Ajuntament de Sallent va confiar en el procediment SAULO SOLID. Amb la pavimentació executada amb el procediment SAULO SOLID, s’aconsegueix un paviment natural totalment integrat amb l’entorn i respectuós amb el medi ambient amb unes altes prestacions mecàniques pel que no necessitarà cap manteniment durant anys. Amb aquest sistema certificat d’estabilització s’aconsegueix incrementar considerablement la resistència a l’erosió del paviment de terra evitant la formació de regueres, fang i nova vegetació durant molts anys. Veïns i visitants ja poden gaudir d’una llera del riu digna del seu passeig! AscóCassà de la SelvaBlanesLlagosteraRubíPlatja d'AroPort de la SelvaRosesLloret de MarCabrera de MarCalongeGironaPuigcerdàSant Pere de RibesTossa de MarVallvidreraP.N. CollserolaTerrassaCastellet i la GornalFigueresSant Feliu de GuíxolsEmpúriesPalafrugellP.N. Zona Volcànica de la GarrotxaQuartPalamósMontornés del VallèsBarcelonaSant Feliu de LlobregatCastell-Platja d'AroSant Cugat del VallèsEivissa; Santa Eulària del RiuAnglès Marca Qcamins - carrersItinerarisFiresCementirisJornades TècniquesPlaces públiquesCarril BiciGremi de Jardineria de CatalunyaVoreresRestes arqueològiquesCàmpingsAparcamentsRutes senderismeZones d’interès naturalEscales i accesosNotícies - Obres executadesEsplanadesIdioma FrancésCursos i actes culturalsVies VerdesRutes cardiovascularsMercatsParcs


Apartments Quiet In The City Florència Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web Apartments Quiet In The CityApartamentVia Borgo Pinti 29, Centre Històric, Florència, Itàlia, 50121 - Veure al mapaExcepcional9,7Basada en70comentarisApartments Quiet In The CityVeure més fotos"Everything! Our host made sure that the apartment was fully..."JanetCanadaVeure més fotosVeure totes les 53 fotos Per als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Florència, Apartments Quiet In The City és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Apartments Quiet In The City, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha àrea de TV/saló compartit. L'ambient de Apartments Quiet In The City es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, nevera, articles de tocador són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Apartments Quiet In The City és una selecció idònia per a la vostra estada a Florència.


CATALUNYA PER TU La meva terra CATALUNYA, la meva parla el CATALÀ, la meva dansa la SARDANA, el meu desig la LLIBERTAT QUÈ FER A CATALUNYA? Totes les activitats i visites de Catalunya al teu abast! T’oferim propostes per viure les experiències més autèntiques i originals, experiències reparties per tot el territori català perquè puguis gaudir-les siguis on siguis. Catalunya no és un territori extens, tot el contrari. Però en canvi té una varietat de paisatges naturals i indrets únics impressionant. Podeu anar a fer esports de muntanya al bonic Pirineu català o relaxar-vos en les platges de la Costa Brava. El Pirineu Català és territori màgic al nord de Catalunya que ofereix infinitat de possibilitats per visitar-lo. Inclueix les comarques de: La Vall d’Aran, l’Alta Ribagorça, el Pallars Sobirà, el Pallars Jussà, l’Alt Urgell, la Cerdanya, la Garrotxa, l’Alt empordà ect. El Pirineu català et deixa sense paraules, des dels fabulosos llacs d’Aigüestortes fins a les intricades formes del Cap de Creus. Des de la elegant simplicitat de les seves esglésies romàniques fins a les seves tradicions mil·lenàries. El Pirineu ens descobreix un territori immensament ric i variat en el qual la tradició, la llegenda, la història i la natura es confonen entre si per crear un escenari únic. Parc Natural dels Pirineus Catalans Al Pirineu tens la natura en estat pur, una qualitat immillorable de neu, diversos nivells d’altitud, barrancs, parets muntanoses... Tot això ens dóna ’l’oportunitat de participar en nombroses activitats d’aventura i esport com: ACTIVITATS I ESPORTS D’AVENTURA: Activitat ideal que combina adrenalina i aigua. Encara que és veritat que pot sortir més car que la majoria d’altres activitats, és una experiència que val la pena viure i repetir. També per als amants de l’aigua, en aquest cas de manera individual, per parelles o fins i tot de tres o de quatre, és un altre esport d’aventura que s’adapta a les necessitats de cadascun. 3. Ràpel i Barranquisme Encara que menys coneguda, aquesta activitat també agrada molt a la gent que ho prova. No requereix una preparació tècnica prèvia, hi ha sortides per a tots els nivells. El descens de barrancs consisteix en baixar per una bretxa entre parets, amb aigua o sense, i anar superant els obstacles que puguin anar apareixent. Es tracta de caminar pel jaç d’un riu, saltar, lliscar-se per tobogans, rapelar per cascades impressionants i salts d’aigua. Tota una experiència per gaudir de la natura, de la fauna i la flora, percebre la claredat de les seves aigües. 4. Rutes amb bicicleta Les rutes en BTT pel Pirineu són ideals per a tota la família. Amb aquesta activitat aconseguiràs que tots els integrants gaudeixin de la sortida alhora que feu exercici. Els camins i paisatges són molt bonics. Aquesta activitat és per aquells que no tinguin por a les altures. Com ja sabeu l’escalada consisteix en pujar per una paret vertical, però també hi ha de diferents nivells. El Pirineu té abundants muntanyes perfectes per practicar aquest esport. Caminar per la muntanya és una de les activitats més saludables i boniques que pots fer. És una manera de descobrir boscos i paisatges preciosos, especialment si estàs en un paratge tan meravellós com els Pirineus. Hi ha moltes rutes de senderisme pels Pirineus aptes per a tots els nivells és una bona activitat per practicar en família. 7. Muntar a cavall Muntar a cavall és una activitat preciosa i que et connecta directament amb animal, ideal per als amants dels animals. Pots descobrir la muntanya des d’un altre punt de vista a lloms del cavall i sentint el seu moviment en caminar. Al Pirineu i ha molts llocs que ofereixen aquest servei, però nosaltres us recomanem especialment “La Cerdanya a 4 potes” 8. Esquí alpí i Snowboard Activitat típica de la zona a l’hivern. Els amants de la neu no dubten a acostar-se a les múltiples pistes d’esquí que hi ha al Pirineu per practicar aquest edsport La Molina, Baquèira-Beret, Formigal, La Masella... són algunes de les estacions d’esquí més conegudes. 9. Raquetes de neu També per als amants de la neu, però sense la necessitat de pagar un forfait o disposar d’una equipació especialitzada (a part de les raquetes de neu). Aquesta activitat, no tan practicada, és una autèntica meravella i també apta per tots el públics. Et permet fer excursions per la muntanya també a l’hivern i descobrir paisatges nevats. Des d’aquest enllaç pots veure algunes idees de rutes en raquetes de neu pel Pirineu Català. Aquesta activitat està més restringida a aquelles persones atrevides i sense gens de vertigen. Baixes volant des de l’alt de la muntanya a la vall mentre vas planejant per la zona observant les vistes impressionants. 12. Descobrir pobles preciosos Hem inclòs aquest últim apartat, perquè realment visitar els poblets pot ser tota una aventura. Descobriràs racons preciosos i plens de la cultura que transmeten els seus carrerets. Et recomanem una sèrie de pobles del Pirineus Català que considerem els més bonics de la zona. Aquesta part de Catalunya us ofereix una extensa varietat d’activitats per fer, des de la visita a un monument històric, fins a veure una magnífica obra de teatre. Un dels monuments més importants que pots trobar és l’imponent Castell de Cardona, que es va començar a construir fa dos mil cinc-cents anys i durant l’edat mitjana va ser la residència dels senyors de Cardona. La Catedral de Girona, també és un bon lloc per visitar, en què la seva nau d’estil gòtica és la més ample del món, amb gairebé 23 metres. Seguidament també tenim Sant Pere de Rodes, un increïble monestir benedictí de l’antic comtat d’Empúries. Es tracta d’un conjunt monàstic de grans dimensions, format per l’església,-d’estil romànic i influït per l’arquitectura tardoromana-,el claustre i les diverses dependències monàstiques disposades al seu voltant. A part dels monuments, també teniu la possibilitat de visitar diversos poblets amb encant que us deixaren amb la boca oberta! Així com la ciutat jueva de Besalú, la vila de Tivissa a la Ribera d’Ebre està construïda sobre un turó, al peu dels vessants septentrionals de la serralada del mateix nom. També és una bona idea fer una escapada a Santa Pau custodia la Fageda d’en Jordà,-un dels conjunts naturals més bonics de Catalunya-, que forma part del Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa. I per últim, però no menys important, Siurana, que rep el nom del pantà i es troba penjat damunt un penya-segat, de marcat passat àrab, a Siurana s’hi poden trobar restes del castell àrab del segle IX . Està comprovat que veure l’horitzó del mar produeix una sensació de benestar inigualable. Així com sentir com les onades acudeixen rítmiques a la sorra o percebre aquesta olor de sal inconfusible que ens embriaga quan ens acostem a la costa. T’hem preparat una selecció dels millors plans per fer a la zona costanera de Catalunya, Es localitza al nord de Catalunya, dins la província de Girona. La costa brava té uns paisatges espectaculars a causa de les seves netes aigües, cales amagades i paisatges abruptes. Algunes localitats a destacar en aquesta zona són Cadaqués o Portbou, conegudes per haver servit d’inspiració a l’artista surrealista Salvador Dalí. Si baixem cap al sud passarem per altres paratges paradisíacs com ara Begur, Calella o Palafrugell. Al final de la Costa Brava ens trobarem amb localitats com Lloret de Mar o Tossa de Mar. Aquesta regió té com a capital la ciutat de Mataró i compta amb un total de 49 platges de sorra daurada. La Costa del Maresme es caracteritza per un turisme més local que el de la Costa Brava, a causa de la seva proximitat amb la ciutat de Barcelona i la seva bona comunicació. Les localitats costaneres a destacar en aquesta regió serien Arenys de Mar, Canet de Mar, Sant Pol de Mar (petit poble pesquer especialment recomanable), Pineda de Mar, Malgrat de Mar o Calella de la Costa. Les platges que es troben al sud de la ciutat de Barcelona i al nord de la Costa Daurada pertanyen a la Costa del Garraf. Aquesta part de la costa catalana ens ofereix 20 platges i quatre ports esportius. La platja que més destaca és la de Castelldefels. principalment per la seva gran longitud (4.8 quilòmetres). No obstant , personalment ens decantem per Sitges ja que compta amb un poble més atractiu i cuidat, tot i tenir una platja de dimensions més reduïdes Finalment, al sud de Catalunya a la província de Tarragona, ens trobem amb la Costa Daurada. Aquesta és la més extensa de les costes catalanes amb 60 platges que es caracteritzen per la seva gran longitud i escassa profunditat de l’aigua. Aquestes característiques fan de la Costa Daurada una atractiva destinació turística que complementada per grans infraestructures com el famós parc d’atraccions de Port Aventura, a la localitat de Salou. Algunes opcions populars són Cambrils, Vendrell, Altafulla o Calafell. CATALUNYA PER TU funciona gràcies al WordPress


Ecologistes en Acció sol·licitarà les dades de la càrrega extreta del Don Pedro EIVISSA, 4 d'Abril (EUROPA PRESS) Ecologistes en Acció sol·licitarà les dades de la càrrega que es va extreure del Don Pedro, ja que segons ha anunciat avui en declaracions a Europa Press un dels seus portaveus, Jorge Sáez, es tracta d'informació de la qual manquen, ja que, tot i que s'ha posat de manifest la quantitat de contaminant que s'ha tret, la càrrega "també és important de de cara a la descontaminació". Segons Sáez, aquesta informació ja està elaborada pel que van a demanar-la des de Madrid. Per a Sáez, els esculls artificials "van tenir en el seu moment una gran acceptació, ja que semblaven la solució a llocs molt degradats, però ara mateix no són tan reconeguts perquè, després de molts estudis, s'ha conegut que concentren la biomassa de les zones adjacents" i va agregar que "un element d'aquestes dimensions pot ser bastant perjudicial per a la zona". El portaveu va remarcar la posició de les agrupacions ecologistes i va reiterar que "demanem el reflotament, no perquè pensem que sigui una decisió que es pugui prendre o no sinó perquè és una acció que cal emprendre per les característiques del lloc". Causa per la qual va recordar que "l'enfonsament s'ha produït en una zona d'alt valor ecològic en què un element discordant trenca equilibri i l'estructura de l'ecosistema". El portaveu va incidir que la descontaminació total és completament impossible, "partint del fet que el vaixell és de metall i el metall ja és per si mateix un element contaminant". Segons el portaveu "en aquest cas els elements principals que analitzem són la contaminació permanent del vaixell, el canvi estructural de l'ecosistema i el fet que crearia un precedent pel que fa a la política d'extracció de vaixells sinistrats, ja que es troba en aigua poc profunda i dins de l'àrea marina protegida de Ses Salines". Sáez també es va remetre a les paraules del secretari general per al Territori i la Diversitat del Ministeri de Medi Ambient, Antonio Serrano, qui va garantir que en la decisió final no primaran els interessos econòmics sobre els ambientals. El portaveu va mostrar la seva satisfacció pel procés participatiu que es crea entorn a aquesta comissió ja que "en els processos demostratius ens hem trobat fins ara amb documents molt tancats i decisions ja preses" ha afirmat. Causa per la qual l'entitat ecologista es va posar a disposició de les administracions "per analitzar i fins i tot elaborar qualsevol estudi o informe que calgui".


ERC lliga l’aval als pressupostos estatals als avanços a la taula de diàleg - Regió7 Vilalta alerta que «no seria el primer cop que tombem uns comptes perquè no són bons per a la ciutadania» La portaveu d'ERC, Marta Vilalta, a la sala de premsa del partit, ahir | BERNAT VILARÓ/ACN ERC va condicionar ahir el seu eventual suport als pressupostos generals de l’Estat per al 2022 al fet que la taula de diàleg sobre el conflicte català registri avanços. Així ho va plantejar la portaveu d’ERC, Marta Vilalta, que va alertar el govern de Pedro Sánchez que, si no genera unes «condicions favorables» per a la negociació i la taula de diàleg –que es va reunir el 15 de setembre a Barcelona– «no avança», Esquerra podria «tombar» els pressupostos. ERC encara no ha decidit si presentarà una esmena a la totalitat al projecte pressupostari, perquè està a l’espera de veure com evoluciona la posició del Govern central els propers deu dies. Però sí que ha volgut llançar un «avís» a l’executiu espanyol: «No està generant les condicions favorables per a la negociació dels pressupostos, no està fent la seva feina», va dir Vilalta. No es donen ara mateix aquestes condicions, va advertir, perquè, per exemple, el Govern «incompleix els seus compromisos» d’execució pressupostària amb Catalunya per a aquest any i «no respecta la llengua catalana» als esborranys de la llei estatal de l’audiovisual. A més, segons Vilalta, al congrés celebrat aquest cap de setmana, el PSOE ha intentat «escapar del context de la taula de negociació política» amb la Generalitat, perquè «intenta, sempre que pot, amagar el conflicte polític» amb Catalunya. «Si la taula de negociació no avança» i «no es fan passos endavant» en favor d’una «resolució democràtica del conflicte polític entre Catalunya i l’Estat», va subratllar, serà «molt difícil, per no dir pràcticament impossible, que puguin avançar la resta d’espais de negociació». Malgrat que ERC va facilitar l’aprovació dels últims pressupostos, això «no pressuposa que hàgim de tornar a fer el mateix», va advertir Vilalta, abans d’afegir: «No seria la primera vegada que tombem uns pressupostos perquè no són bons per a la ciutadania». Per la seva banda, la vicepresidenta i portaveu de JxCat, Elsa Artadi, va insistir en la necessitat que l’independentisme articuli un front comú al Congrés per negociar els pressupostos i va avançar que traslladaran aquesta proposta a ERC i la CUP aquesta setmana. «Seria un error negociar Junts com Junts, ERC com ERC i CUP com CUP», va dir Artadi, que va acusar el Govern del PSOE i Unides Podem de ser «els reis» a l’hora d’incomplir, ja que han fet «moltes promeses i, a l’hora de la veritat, tot és paper mullat, tot queda en fum». Així i tot, JxCat no ha decidit encara si presentarà una esmena a la totalitat al projecte de pressupostos, una decisió que prendrà la setmana vinent a la reunió de l’executiva del partit. Artadi va puntualitzar que JxCat és «molt lluny de dir que sí» als pressupostos i va fixar les seves línies vermelles en la negociació: manteniment de fons covid i cogestió de fons europeus. Per la seva banda, el portaveu de Catalunya en Comú, Joan Mena, va demanar esperar que acabi l’any i, fins i tot, al 2022 per veure el percentatge real de l’execució d’inversions a Catalunya, davant les crítiques que en la primera meitat d’aquest any només s’ha arribat al 13,3 %. Mena va defensar que moltes partides del 2021 estan lligades a objectius que segueixen fins al 2022, per la qual cosa cal esperar per veure els nivells d’execució pressupostària real a Catalunya. Mentrestant, el PDeCAT ha anunciat que els seus quatre diputats al Congrés no presentaran esmena a la totalitat als comptes del govern, per evitar «una confrontació o un frontisme estèril». Sánchez els deslliga de la taula El president del Govern, Pedro Sánchez, va assegurar ahir que ERC li ha demanat «polítiques progressistes» i «inversions» per donar el seu suport al projecte de Pressupostos Generals de l’Estat i va insistir que el Govern ha deslligat la negociació sobre Catalunya d’aquest tràmit parlamentari. En ser preguntat sobre aquest tema, Sánchez va indicar que aquestes eren les condicions per a un suport als comptes al Congrés que el Govern necessita per tirar-los endavant i que van en la mateixa línia que les de la resta de territoris: «Polítiques progressistes i també, lògicament, inversions, com la resta de territoris», va assenyalar. Després, en ser qüestionat sobre si hi ha exigències d’ERC sobre el tema de Catalunya, Sánchez va dir que ells tenen «aquest full de ruta» però que el Govern ha deslligat la «negociació» de la taula de diàleg entre governs de la tramitació parlamentària.