text: Aula Jordi Rubió i Balaguer - Facultad de Información y Medios Audiovisuales - Universitat de Barcelona - Universidad de Barcelona Des del curs 2007-2008, el nostre centre organitza regularment les Aules Jordi Rubió i Balaguer, que duen el nom de qui fou professor de l'Escola de Bibliotecàries des de la seva creació el 1915, i director entre 1930 i 1939. Es tracta d'uns seminaris especialitzats sobre temes d'actualitat en l'àmbit de la Informació, la Documentació i la Comunicació. L'any 2002 la Scholarly Publishing and Academic Resources Coalition-SPARC va publicar un document seminal en l'àmbit de l'accés obert: The Case for Institutional Repositories: A SPARC Position Paper Aquest informe pot considerar-se l'acta baptismal dels repositoris institucionals, que en aquell moment es van definir com a "col·leccions digitals que capturen i preserven la producció intel·lectual d'una universitat, o d'un grup de centres universitaris i de recerca". Des de llavors els repositoris no han deixat d'expandir-se en l'ecosistema de la informació i avui inclouen documents de tot tipus i són usats per tot tipus d'institucions i biblioteques. Aquests vint anys de repositoris, la seva expansió i evolució, els han consolidat com un component fonamental de quasi qualsevol biblioteca i ara pot ser un moment adequat per debatre i reflexionar sobre les necessitats a les quals responen, la seva posició actual i els reptes que haurien de satisfer. L'Aula Rubió vol fer-ho en tres sessions que tindran lloc al llarg del curs 2021-22 sota la coordinació de Lluís Anglada, amb el següent programa: Seminari 1: "Repositoris: orígens i horitzons" Seminari 2: "Repositoris: què i per a què" Seminari 3: "Repositoris: la seva integració en l'ecosistema de ciència oberta" El seminari 1 "Repositoris: orígens i horitzons" tindrà lloc el 10 de novembre del 2021 i es celebrarà amb aquest programa: Presentació / Miquel Térmens, degà de la Facultat d'Informació i Mitjans Audiovisuals "Pinceladas históricas sobre el contexto en el que surgieron los repositorios institucionales" / Lluís Anglada, director de Ciència Oberta del CSUC "The key role of repositories in making the world smaller and the science better" / Michele Mennielli, Senior Global Strategist at LYRASIS (Estats Units d'Amèrica) "Una nueva generación de repositorios para la innovación, sostenibilidad y equidad en la comunicación académica" / Eloy Rodrigues, president del Consell Executiu de COAR (Confederation of Open Access Repositories) i Director de la Unidade de Serviços de Documentação e Bibliotecas (Universidade do Minho, Portugal) Les intervencions seran en la llengua dels títols de cada una d'elles tal i com consten el programa. Dia i hora: dimecres, 10 de novembre de 2021, de les 12 a 2/4 de 3 Lloc: Retransmissió en línia via Canal de YouTube de la Facultat d'Informació i Mitjans Audiovisuals: https://www.youtube.com/user/FBiDUB/ (no cal inscripció, activitat en obert) Les llengües d'aquest primer seminari seran el castellà i l'anglès. Arantxa Mellado Bataller, directora de Datalibri i The Spanish Digital Link. Entrada lliure. Us preguem que confirmeu la vostra assistència prèviament a Mercè Garcia (mercegarciab@ub.edu) (ISSUU| PDF) Seminari 1 (11 de desembre de 2017). «El poder de les històries: narrativa literària i audiovisual» Una història és quelcom que no existeix fins que algú l'explica i, d'aquesta manera, la transmet, la regala a una comunitat. Les històries –parlades, cantades, escrites, il·lustrades o filmades– ens acompanyen al llarg de tota la vida, des del bressol i del mateix úter matern fins la vellesa, i constitueixen un instrument essencial tant per al desenvolupament social i emocional dels nens com per al creixement personal en qualsevol etapa de la vida. Amb aquest seminari, volem contrastar i alhora agermanar la literatura i les narratives audiovisuals, com les pel·lícules o les sèries de televisió, centrant-nos en les seves aportacions al lector-espectador, així com en tot allò que fa que una obra ens arribi i ens influeixi. Presentació de l'Anuari de l'Observatori de Biblioteques, Llibres i Lectura 2018 del Centre de Recerca Informació, Comunicació i Cultura (CRICC-UB), a càrrec de Maite Comalat, editora de l'Anuari Taula de debat: «El poder de les històries: narrativa literària i audiovisual» Dia i hora: dilluns, 11 de desembre de 2017, a les 18 h (Flash | PDF) Seminari 1 (19 d'abril de 2017). «Comunicació i avaluació de la recerca en l'era de la ciència oberta» Presentació: a càrrec d'Ernest Abadal, degà de la Facultat de BiD. Presentació de Lluís Anglada Presentació d'Anna Casaldàliga Lloc: Facultat de Biblioteconomia i Documentació, c. Melcior de Palau 140, aula Jordi Rubió i Balaguer (espai 210). Seminari 1 (25 de novembre de 2015). «Viquipèdia: més enllà del coneixement obert» «Viquipèdia: més enllà del coneixement obert» Entrada lliure (us preguem que prèviament confirmeu la vostra assistència a: mercegarciab@ub.edu) Seminari 2 (2 de març de 2016). «Recerca i innovació en biblioteques i unitats d'informació» La innovació i la recerca interessa a les biblioteques i a les unitats d'informació, perquè els permet millorar els serveis que tenen en funcionament. Aquestes activitats de recerca i innovació són molt variades i poden centrar-se en l'estudi dels usos i de les necessitats dels usuaris, en el desenvolupament de solucions tecnològiques aplicades a recursos documentals i a serveis, o en la creació de nous programes de difusió o formació. La innovació i la recerca en biblioteques i unitats d'informació amb col·laboració del professorat interessa a la nostra Facultat en general, però molt especialment si l'entenem com un instrument fonamental per assegurar la qualitat de la docència i el seu vincle amb la realitat. Per altra banda, els projectes de recerca i innovació en biblioteques es poden vincular amb els treballs finals de grau i de màster o amb les tesis doctorals i són una oportunitat perquè els estudiants i els seus tutors facin una immersió en les necessitats reals. L'objectiu de la taula rodona d'aquest Seminari és reunir diversos professionals implicats en la recerca i la innovació per tal que ens expliquin la seva experiència i ens indiquin quins espais i quins àmbits són els més adequats per fer recerca i innovar. Presentació del llibre CBUC 2004-2013: els últims deu anys d'activitats i de presència pública. A càrrec de Miquel Puig, director general del CSUC. Taula rodona: Recerca i innovació en biblioteques i unitats d'informació Modera: Cristóbal Urbano, professor de la Facultat de BiD Lluís Anglada, director de Biblioteques, Informació i Documentació del CSUC Assumpta Bailac, gerent de Biblioteques de Barcelona Eugènia Serra, directora de la Biblioteca de Catalunya Míriam Sort, cap del Servei d'Anàlisi i Difusió Jurídica de la Generalitat de Catalunya «Recerca i innovació en biblioteques i unitats d'informació» Dia i hora: dimecres, 2 de març de 2016, a les 17 h Seminari 1 (19 de novembre de 2014). Accés a la informació i drets d'autor L'accés a la informació i els drets d'autor han estat un tema de debat, en especial al llarg dels darrers anys. Amb l'aparició dels primers llibres impresos, la manera d'accedir a la informació va canviar radicalment, i ara ens trobem davant d'un altre canvi de gran magnitud, resultat dels avenços tecnològics: s'han ampliat les possibilitats d'accedir a la informació, però, al mateix temps, es fa cada vegada més necessari preservar els drets dels creadors —tant els drets morals com els d'explotació— a través d'un marc legal que, al mateix temps, ha d'assegurar que les biblioteques puguin seguir garantint un servei públic d'igualtat a tots els ciutadans. La sessió té els objectius següents: Conèixer com han evolucionat els drets d'autor en els últims anys. Posar en comú el marc normatiu relacionat amb els drets d'autor. Destacar les principals dificultats en què es troben els diferents actors de l'actual entorn legal: autors, editors, llibreters, biblioteques i usuaris. Destacar les principals actuacions que estan duent a terme les organitzacions bibliotecàries i les que gestionen els drets d'autor. 17.00 h - Benvinguda d'Ernest Abadal, degà de la Facultat de Biblioteconomia i Documentació 17.15 h - Presentació del seminari, a càrrec d'Adela d'Alòs-Moner, coordinadora de l'Aula Jordi Rubió i Balaguer 17.30 h - Taula rodona amb la participació de: Josep Matas: «L'entorn legal en què ens movem». Llicenciat en dret i en història, advocat especialitzat en dret de la informació, protecció de dades i propietat intel·lectual. Autor del blog Legalment. Glòria Pérez-Salmerón: «La visió i les actuacions de les organitzacions professionals». Bibliotecària i documentalista, presidenta de FESABID, i membre dels òrgans de direcció d'EBLIDA i IFLA. Glòria Rius i Olcos: «La visió dels llibreters i editors». Formada a la UPF en Humanitats i a ESADE, va ser cap de vendes institucionals i de màrqueting del Grup62 i directora de la Llibreria del Raval. Actualment és responsable de la llibreria-cafè Laie Pau Claris. Bernat Ruiz Domènech: «La veu de lectors i usuaris de biblioteques». Graduat en disseny industrial (Escola Elisava), professor del màster d'Edició Digital (Instituto de Postgrado de Cultura y Comunicación) i freelance en divulgació i consultoria editorial. Autor del blog Verba volant, scripta manent. Dia i hora: dimecres, 19 de novembre de 2014, a les 17 h. Els seminaris del curs 2013-2014 han estat: Seminari 1 (novembre): Els MOOC: Una oportunitat per a les universitats? Seminari 2 (abril): El web semàntic: més enllà d'una extensió del web actual? Seminari 1 (13 de novembre de 2013). Els MOOC: Una oportunitat per a les universitats? 17.00 h - Benvinguda de Carina Rey, comissionada per a Sistemes d'Informació i Documentació de la Universitat de Barcelona. Mercè Cabo. Vicegerent de l'Àrea de Serveis, Tecnologia i Recursos d'Informació de la Universitat Pompeu Fabra. Mercè Gisbert. Professora de la Universitat Rovira i Virgili. Doctora en Ciències de l'Educació i especialista en tecnologies aplicades a l'educació. Teresa Sancho. Professora de la Universitat Oberta de Catalunya. Doctora en Enginyeria electrònica i llicenciada en Matemàtiques. 18.45 h - Col·loqui amb els assistents. Material de Mercè Gisbert i Teresa Sancho Presentació de Mercè Cabo Dia i hora: dimecres, 13 de novembre de 2013, a les 17 h. Seminari 2 (09 d'abril de 2014). El web semàntic: més enllà d'una extensió del web actual? Montserrat Sebastià i Salat, in memoriam Aquest és el primer seminari de l'Aula Jordi Rubió i Balaguer després de la mort, el passat dia 5 de febrer de 2014, de la professora de la Facultat, Montserrat Sebastià i Salat, que en la seva dilatada tasca docent i de recerca sempre va dirigir els seus interessos cap a la relació entre la tecnologia i la gestió de la informació. Amb aquest seminari, li volem dedicar un record. A finals de la dècada dels noranta, Tim Berners-Lee, del W3C (World Wide Web Consortium), comença a parlar del «web semàntic», amb l'objectiu de complementar els continguts del web actual amb dades estructurades que puguin ser interpretades i explotades per màquines. Tot i les enormes possibilitats que el web semàntic ofereix, alguns aspectes, com ara la complexitat tecnològica, han provocat que el seu procés d'adopció hagi estat lent. Conèixer l'evolució, l'estat actual i les perspectives de futur del web semàntic Destacar les principals dificultats per a la seva implementació Contrastar els principals avantatges que el web semàntic pot aportar Identificar els estàndards més importants Posar en comú experiències que s'han dut a terme en l'àmbit d'arxius i biblioteques. 16.30 h - Montserrat Sebastià, en el record Benvinguda d'Ernest Abadal, degà de la Facultat de Biblioteconomia i Documentació Maria Elvira, professora de la Facultat de Biblioteconomia i Documentació Miquel Centelles, professor de la Facultat de Biblioteconomia i Documentació Lourdes Prades, directora de la Biblioteca del Pavelló de la República 17.00 h - Taula rodona Presenta i modera: Adela d'Alòs-Moner, coordinadora de l'Aula Jordi Rubió i Balaguer i professora associada de la Facultat. Gerard Casamayor: «Evolució del web al web semàntic i Linked Open Data». Dept. de Tecnologia de la Informació i les Comunicacions (UPF) Investigador del grup de recerca Tractament Automàtic del Llenguatge Natural. Eva Méndez: «Estàndards i mapeig de dades. Aplicació en arxius i biblioteques» Professora titular i vicerectora adjunta d'Infraestructures i Medi ambient de la Universidad Carlos III de Madrid. Ramon Ros: «Què es pot fer i què no es pot fer amb el web semàntic i Linked Open Data» Coordinador d'aplicacions bibliotecàries i documentals. Consorci de Serveis Universitaris de Catalunya (CSUC). 18.45 h - Col·loqui amb els assistents Montserrat Sebastià, en el record Material de Gerard Casamayor Material d'Eva M. Méndez Rodríguez Material de Ramon Ros El web semàntic: més enllà d'una extensió del web actual? Dia i hora: dimecres, 9 d'abril de 2014, a les 16.30 h. Els seminaris del curs 2012-2013 han estat: Seminari 1 (octubre): Gestió documental i administració electrònica Seminari 2 (gener): El llibre en un context de canvis socials i tecnològics Seminari 3 (maig): Cercadors a Internet i xarxes socials: tendències de futur. Una visió global més enllà de Google Seminari 1 (10 d'octubre de 2012). Gestió documental i administració electrònica El dimecres 10 d'octubre, l'Aula Jordi Rubió i Balaguer organitza el seminari «Gestió documental i administració electrònica». La sessió té els objectius següents: Conèixer el rol que poden tenir els professionals de la informació 17.15 h - Conferència inaugural. Ascen Moro Cordero, cap de la Unitat de Gestió del Coneixement i Qualitat de l'Ajuntament de Sant Feliu de Llobregat. 18.45 h - Torn de preguntes. Presentació de Jordi Serra (Flash | PDF) Presentació de Teresa Cardellach (Flash | PDF) Presentació d'Ascen Moro (Flash | PDF) Presentació de Magda Lorente (Flash | PDF) Dia i hora: 10 d'octubre, 17 h Lloc: Aula Jordi Rubió i Balaguer (espai 210 de la Facultat de Biblioteconomia i Documentació. UB Entrada lliure (us preguem que prèviament confirmeu la vostra assistència a: mercegarciab@ub.edu). Seminari 2 (30 de gener de 2013). El llibre en un context de canvis socials i tecnològics 17.15 h - Taula rodona. Moderada per Antoni Daura, president del Gremi de Llibreters de Catalunya, amb la participació de: Xavier Mallafré, president del Gremi d'Editors de Catalunya Oriol Izquierdo, exdirector de la Institució de les Lletres Catalanes Guillem Terribas, Llibreria 22 de Girona Lola Pons, coordinadora tècnica de la Biblioteca de la Universitat Pompeu Fabra 19 h - Aperitiu i espai d'intercanvi entre participants i assistents. Dia i hora: 30 de gener, 17 h Els tres temes tractats en els seminaris del curs 2010-2011 han estat: Seminari 1 (novembre): Col·leccions digitals i digitalització de col·leccions: sostenibilitat i finançament de biblioteques en l'entorn digital Seminari 2 (març): Biblioteques personals i col·leccionisme bibliogràfic Seminari 3 (maig): La funció de la lectura en el procés de formació de la persona, de l'estudiant i del professional Seminari 1 (23 de novembre de 2010). Col·leccions digitals i digitalització de col·leccions: sostenibilitat i finançament de biblioteques en l'entorn digital Les biblioteques digitals (ja siguin subscripcions de recursos electrònics, repositoris de documents digitals o col·leccions digitalitzades) requereixen d'una planificació que garanteixi la seva sostenibilitat a llarg termini. Per aquesta raó, el seminari vol debatre sobre la correcta definició dels objectius, productes i serveis de la biblioteca digital, així com la determinació de la seva contribució a la missió institucional, en tant que elements imprescindibles per establir un model de negoci en què s'han de definir qüestions com les solucions tècniques, recursos, màrqueting o finançament. Conferència (en anglès) a càrrec de Mel Collier, professor i cap de la biblioteca universitària de la Universitat Catòlica de Lovaina (Bèlgica) (http://bib.kuleuven.be/english/), membre del consell assessor de The European Library (http://search.theeuropeanlibrary.org/), especialista en planificació financera per a biblioteques digitals, i editor del llibre Business planning for digital libraries: international approaches (http://upers.kuleuven.be/en/titel/9789058678379). Taula rodona amb la participació de Ramón Abad, director de la Biblioteca de la Universidad de Zaragoza; Lluís Anglada, director del Consorci de Biblioteques Univesitàries de Catalunya; i Dolors Lamarca, directora de la Biblioteca de Catalunya. Modera: Àngel Borrego, professor de la Facultat de Biblioteconomia i Documentació. Guia de lectura: "Col·leccions digitals. L'adquisició de recursos electrònics"(Flash | PDF). Seminari 2 (17 de març de 2011). Biblioteques personals i col·leccionisme bibliogràfic Jesús Marchamalo, periodista i escriptor, va impartir la xerrada «Vivir los libros» - Exposició d'ex-libris (en col·laboració amb l'Associació Catalana d'Exlibristes. - La biblioteca ha realitzat una guia de lectura - Taula d'intercanvi de punts de llibre Dia i hora: 17 de març, a les 16 h. Lloc: Aula 210 de la Facultat de Biblioteconomia i Documentació (UB). "Hay quien dice que las bibliotecas definen a sus dueños y estoy seguro de que es cierto. Igual, posiblemente, que te define el contenido del frigorífico, el del armario o el número de cremas hidratantes sobre la repisa del cuarto de baño. La lectura es una declaración pública de intenciones. Habla de quiénes somos y de cuáles son las cosas que nos interesan. Y compartir lecturas hermana como hermanan los gustos culinarios, ser del Numancia o veranear en el mismo lugar de la costa." Marchamalo, Jesús. Tocar los libros. 1.a ed. Cuenca: Centro de Profesores y Recursos de Cuenca, 2004, p. 14. Disponible en línia a: http://files.myopera.com/odradek/LIBROS/CUADERNO29.pdf?1295256913?1295336439. Guia de lectura: " Col·leccionisme i biblioteques particulars. Reflex de la nostra personalitat" (Flash | PDF). Seminari 3 (4 de maig de 2011). La funció de la lectura en el procés de formació de la persona, de l'estudiant i del professional - Conferència «Límites y fronteras de la lectura», a càrrec de Joaquín Rodríguez. Doctor en Sociologia, actualment dirigeix el màster d'Edición de la Universidad de Salamanca i manté el bloc Los futuros del libro (http://futurosdellibro.com). És autor de diversos llibres, els més recents dels quals són Edición 2.0: Sócrates en el hiperespacio i Bibliofrenia (Editorial Melusina), i enguany apareixeran El Potlatch digital: Wikipedia y el triunfo del procomún y el conocimiento compartido (Editorial Cátedra) i El nuevo paradigma digital del libro (Editorial Trama). Vídeo de la conferència. Presentació en pdf - Taula rodona amb la participació de Rosa Artigal, mestra i psicopedagoga, directora de l'Institut Escola Costa i Llobera, ha estat també professora a cursos de postgrau de la URL; Sisco Vallverdú Bayés, enginyer de telecomunicacions per la UPC, professor titular d'universitat del departament de Teoria del Senyal i Comunicacions de la UPC des de 1988, ha estat vicerrector de Recerca, Innovació i Metodologia Educativa de la UOC (1998-2006), i Núria Ventura, bibliotecària i pedagoga, especialista en llibre infantil i actualment cap de la Secció de Serveis Bibliotecaris de la Diputació de Barcelona, on s'ocupa dels programes de foment de la lectura que s'impulsen a les biblioteques de la Xarxa de la Diputació. Modera: Lluís Anglada, director del CBUC i coordinador de l'Aula Jordi Rubió i Balaguer. Vídeo de la taula rodona Dia i hora: 4 de maig, d'11 a 14 h Lloc: Aula 210 de la Facultat de Biblioteconomia i Documentació (UB) Guia de lectura: "El foment de la lectura en el procés de formació de la persona: de la infància a l'adolescència" Observatori de Biblioteques, Llibres i Lectura de la Universitat de Barcelona Video de l'acte : http://www.ub.edu/ubtv/node/51266 . Per dirigir l'Aula el curs 2008-2009 es va comptar amb Lluís Anglada, director del Consorci de Biblioteques Universitàries de Catalunya. La direcció de l'Aula recau sobre una persona que no pertany a l'actual claustre de professorat, designada per la Junta de Facultat a proposta del Deganat. La tria d'aquesta persona ha de permetre d'establir diversos nivells de diàleg amb el nostre entorn: entre el nostre centre i la societat, entre el claustre actual i els professors que van exercir en el passat, entre la Facultat i la resta de la Universitat, entre Catalunya i els professors i intel·lectuals d'altres països, etc. Tots els seminaris han estat oberts al públic interessat. Els materials i presentacions dels seminaris que s'adjunten sota també estan disponibles en la secció de publicacions de la Facultat: http://www.ub.edu/biblio/altres-publicacions/llista-de-publicacions-de-la-facultat.html Els curs 2008-2009 la programació va girar entorn tres eixos: Primer Seminari "La influència d'Internet en la vida quotidiana" (25 de novembre de 2008). Guia de lectura: "La influència d'Internet en la vida quotidiana" (PDF). Seminari "La influència d'Internet en la vida quotidiana" (25 de novembre de 2008). Segon Seminari "La catalogació en un món global" (del 2 al 6 de març de 2009). Conferència de Roy Tennant "21st Century description and access": Conferència de Françoise Leresche Tercer Seminari "Catalunya fa 100 anys: les biblioteques en la construcció d'un país" (14 de maig del 2009). Guia de lectura: "Biblioteques populars a Catalunya. Les biblioteques de la Mancomunitat" Seminari "Catalunya fa 100 anys: les biblioteques en la construcció d'un país" (14 de maig del 2009) Amb motiu del 90è aniversari de l'Escola de Bibliotecàries, de la qual ens sentim hereus, el curs 2005-06 la Facultat de Biblioteconomia i Documentació de la Universitat de Barcelona va dedicar-ne l'Aula Magna a la figura de qui va ser professor, director i ànima de l'Escola en moments clau de la història de les biblioteques i de la formació de bibliotecaris a Catalunya: Jordi Rubió i Balaguer. Al llarg del curs 2007-08 s'ha fet realitat la voluntat de donar una dimensió acadèmica i cultural a l'Aula: s'ha iniciat un cicle de seminaris que curs rere curs permeten fer una lectura reflexiva de la realitat i una interpretació prospectiva del món de la informació i la documentació. Hem volgut que els seminaris esdevinguessin un instrument regular d'extensió universitària de la Facultat, un espai de projecció pública envers els professionals i la societat, i alhora una oportunitat per potenciar un ambient de «comunitat universitària» amb els antics alumnes. La presència d'estudiosos destacats i de professionals de prestigi ha de facilitar tant la divulgació de la recerca com el debat sobre les polítiques de futur en els camps en què Rubió va ser un referent. Per dirigir l'Aula en l'etapa de creació i consolidació hem comptat amb Carme Mayol, que va ser professora de la Facultat i directora de l'Escola entre 1985 i 1991. La direcció de l'Aula recau sobre una persona que no pertany al claustre de professorat, designada per la Junta de Facultat a proposta del Deganat. La tria d'aquesta persona ha de permetre d'establir diversos nivells de diàleg amb el nostre entorn: entre el nostre centre i la societat, entre el claustre actual i els professors que van exercir en el passat, entre la Facultat i la resta de la Universitat, entre Catalunya i els professors i intel·lectuals d'altres països, etc. La durada i l'estructura dels seminaris pot ser variable, i depèn en cada cas dels objectius, la planificació i els recursos que s'hi puguin esmerçar, tot i que el model bàsic és el d'una mitja jornada en la qual hi haurà una presentació del tema a càrrec de la direcció de l'Aula, la ponència d'un conferenciant rellevant, una taula rodona formada per experts que debatran amb el ponent la seva intervenció i, per acabar, un torn obert d'intervencions del públic. Per al curs 2007-2008 es va fer una primera proposta de programació, que lliga amb l'anàlisi prospectiva vers el 2010 de tres temes en els quals Rubió va treballar a fons: la biblioteca pública, la formació dels professionals i la història de la impremta i l'edició. La tria de l'any 2010 no fou casual, ja que,com recull el Pla estratègic de la Facultat, aquest és l'horitzó que marcaven les polítiques universitàries de convergència amb Europa en matèria d'educació superior. Primer seminari: "Biblioteca pública 2010: el seu paper amb Internet". Universitat de Barcelona. Facultat de Biblioteconomia i Documentació, 24 d'octubre de 2007. Debat sobre noves estratègies en política bibliotecària a la llum del recorregut convergent de les directrius IFLA/Unesco sobre Internet i sobre biblioteques públiques. * Presentació de l'Aula: Carme Mayol. * Conferenciant: John Lake, cap de la Secció de Biblioteques Públiques de l'IFLA i cap de la biblioteca pública del Barbican Center de Londres. Presentació power point [.pdf] Versió text [.pdf] * Taula de debat: Carme Renedo, cap de l'Àrea de Biblioteques de la Direcció General de Cooperació Cultural, Departament de Cultura i Mitjans de Comunicació de la Generalitat de Catalunya. Jordi Permanyer, cap del Servei de Biblioteques de la Diputació de Barcelona. Eulàlia Espinàs, presidenta del Col·legi Oficial de Bibliotecaris-Documentalistes de Catalunya. Segon Seminari "Camins de futur per als estudis d'informació i documentació a la universitat del 2010". Universitat de Barcelona. Facultat de Biblioteconomia i Documentació, 28 de febrer de 2008. Debat sobre les transformacions dels estudis de biblioteconomia i documentació en el marc de la convergència europea en matèria d'universitats. * Presentació de l'aula: Carme Mayol * Conferenciant: Lucy Tedd , professora del Departament of Information Studies de la Aberystwyth University * Taula de debat: Enric I. Canela , Director del Departament de Bioquímica de la UB, President del Cercle pel Coneixement, i patró de l'ANECA; José Antonio Moreiro, Decano de la Facultad de Humanidades, Comunicación y Documentación, de la Universidad Carlos III de Madrid ; Constança Espelt, Coordinadora de la Comissió Promotora de la nova Titulació de Grau en Informació i Documentació de la Facultat de Biblioteconomia i Documentació (UB). Tercer Seminari "Impremta i llibreria a la Barcelona digital del 2010". Universitat de Barcelona. Facultat de Biblioteconomia i Documentació, 29 de maig de 2008. Debat sobre aquesta nova etapa del món de l'edició en l'entorn digital, tot commemorant el llibre de Jordi Rubió Impremta i llibreria a Barcelona (1474-1553). *Presentació de l'Aula: Carme Mayol,coordinadora de l'Aula. *Presentació del Seminari: Josep Massot, director de les Publicacions de l'Abadia de Montserrat. *Conferenciant: Ferran Mascarell, conseller delegat de RBA Audiovisual. *Taula de debat amb: Ciro Llueca, coordinador del PADICAT (Patrimoni Digital de Catalunya), Biblioteca de Catalunya. Imma Bellafont, presidenta del Gremi de Llibreters de Barcelona i Catalunya. Lluís Bonet, professor de la Universitat de Barcelona i coordinador del Màster de Gestió Cultural. Mònica Baró, professora de la Universitat de Barcelona i promotora de l'Observatori UB del Llibre, la Lectura i les Biblioteques.


source: CulturaX

text: Distribució de polimorfismes genètics associats amb la resposta antiviral del virus de l'hepatitis c (VHC) en una població multiètnica i mesclada | la revista farmacogenòmica Temes i mètodes Estudiar població Aïllament de l'ADN genòmic i genotip d'IL28B i ITPA Avaluació molecular de la descendència Freqüència del genotip dels polimorfismes Predicció de l'anèmia hemolítica induïda per RBV Influència dels components ètnics en la distribució del genotip La prevalença de polimorfismes genètics identificats com a predictors de la depuració del virus de l'hepatitis C induïda terapèuticament (VHC) difereix entre els grups ètnics. Tanmateix, hi ha una informació poc freqüent sobre la seva prevalença a les poblacions sud-americanes, la formació genètica de les quals és molt apreciada. Per tant, els polimorfismes d'un nucleòtid rs12979860, rs1127354 i rs7270101 es van caracteritzar en 1350 individus sans i es va avaluar l'ètnia en 259 mostres seleccionades aleatòriament. La freqüència de rs12979860CC, associada a la resposta al tractament amb VHC i rs1127354nonCC, relacionades amb la protecció contra l'anèmia hemolítica, van ser significativament més elevades entre individus amb haplogrups nord-americans materns i paterns (64, 5% i 24, 2%), intermedis entre mostres mesclades (44, 1%) i el 20, 4%) i la més baixa per a individus amb ascendència nord-americana (30, 4% i 6, 5%). Aquest és el primer estudi sistemàtic centrat en l'anàlisi dels predictors de VHC de resposta antiviral i d'ètnia a les poblacions sud-americanes. La caracterització d'aquestes variants és fonamental per avaluar el risc-benefici d'un tractament antiviral segons l'ascendència del pacient en poblacions mesclades. La infecció pel virus de l'hepatitis C (VHC) és un problema de salut important que afecta 130 milions d'individus a tot el món. 1 Tot i que aproximadament el 25% dels individus exposats al VHC pot netejar el virus de manera espontània, la majoria s'infecta de manera permanent. La infecció crònica per VHC provoca danys progressius del fetge durant un període d'anys o dècades i fins i tot càncer de fetge. 2, 3 Durant l'última dècada, l'estàndard d'atenció per al tractament de l'hepatitis C crònica ha estat la combinació d'interferó-alfa pegilat (PEG-IFN) -2a o -2b i ribavirina (RBV). 4 Aquests conjugats semi-sintètics de proteïna i polímer d'IFN amb una cadena de polietilenglicol (PEG) protegeixen la proteïna de la degradació; reduir la immunogenicitat; i perllongar l'exposició al fàrmac mitjançant una absorció sostinguda, un volum de distribució restringit i una elevada concentració sèrica sostinguda. D'altra banda, RBV és un analògic ribonucleòsid de guanosina amb mínima activitat antiviral contra el VHC. Tot i això, demostra un important sinergisme clínic quan s'administra en combinació amb IFN. 4 A més de la seva efectivitat limitada, aquesta teràpia està associada a efectes adversos importants que justifiquen la reducció de la dosi o la suspensió del tractament, amb una consegüent disminució de les taxes de resposta. 5 Tots els factors esmentats anteriorment van augmentar la necessitat de noves opcions terapèutiques. En aquest sentit, s'han desenvolupat 50 nous fàrmacs, denominats col·lectivament antivirals d'acció directa (DAA) per actuar contra les proteïnes essencials que utilitza el VHC per a la replicació. 5 El 2011, l'Administració dels Aliments i Medicaments dels EUA va aprovar el boceprevir i el telaprevir i la teràpia de triple combinació, inclòs qualsevol d'aquests dos DAA, actualment es recomana per a pacients infectats amb el genotip de VHC 1. 5 Recents estudis d'associació sobre tot el genoma han identificat un polimorfisme d'un nucleòtid únic (SNP) rs12979860, en el cromosoma 19q13.13, a prop del gen interleucina 28B (IL28B; o IFNL3), com un predictor important de la depuració del VHC espontani o terapèutic induït després del PEG- Teràpia IFN / RBV. 6, 7, 8, 9 La correlació de rs12979860 amb la resposta terapèutica va ser validada per diversos grups i a través de diferents genotips de VHC 10, 11, 12, 13, així com en individus co-infectats amb el VIH. El genotipat IL28B 14, 15 s'ha convertit en una eina de diagnòstic important per al maneig de pacients infectats amb VHC i continuarà essent important per als nous esquemes de tractament amb DAA en combinació amb IFN 16 i fins i tot en règims lliures d'IFN. 17 La teràpia amb VHC és difícil de tolerar amb una morbilitat associada significativa. Entre els efectes adversos importants que poden comprometre l'eficàcia de la teràpia amb VHC, l'anèmia hemolítica induïda pel RBV sovint obliga a ajustar la dosi, a les interrupcions del medicament i / o a l'ús d'eritropoietina, cosa que complica el maneig i en última instància comporta una resposta reduïda. 18, 19 Per tant, la possibilitat de marcadors predictius de resposta al tractament permet tant pacients com clínics prendre decisions més adequades quant al risc-benefici del tractament i la probabilitat d'èxit per a cada individu. El gen local responsable de l'anèmia hemolítica induïda per RBV es troba en el gen de la inosina trifosfatasa (ITPA), que codifica una inosina trifosfat pirofosfathidrolasa (ITPase), una proteïna que hidrolitza inosina trifosfat (ITP) al seu derivat monofosfat. 20 El senyal d'associació s'explicava completament per dues variants funcionals del gen ITPA: una variant missense a l'exó 2 (rs1127354) i un SNP alterador d'esplices a l'intró 2 (rs7270101) que condueixen a una deficiència de ITPase, una enzimopatia benigna dels glòbuls vermells caracteritzada per acumulació d'ITP en eritròcits i associat a un efecte protector contra l'anèmia hemolítica induïda per RBV en pacients infectats amb VHC. 21, 22, 23, 24 S'ha suggerit que les variants d'ITPA poden romandre predictives en l'ambientació de pacients infectats amb VHC / VIH tractats amb PEG-IFN més RBV, així com en teràpia de triple combinació amb telaprevir. 25, 26, 27 A més, estudis recents han demostrat que la presència de no-CC a rs1127354 (independentment del genotip rs7270101) està fortament associada a la protecció contra l'anèmia induïda per RBV i influeixen molt en els nivells d'hemoglobina així com la necessitat de la reducció de la dosi de RBV i l'ús d'eritropoietina. 28, 29, 30 La deficiència d'ITPA també s'ha estudiat en el context de la toxicitat de tiopurina en diverses malalties, inclosa la malaltia inflamatòria intestinal, la leucèmia limfocítica aguda i el rebuig dels trasplantaments. Una deficiència de S-metiltransferasa i de tiopurina amb esdeveniments adversos i estudi d'abandonament en teràpia azatioprina en un estudi prospectiu de la malaltia de Crohn. Clin Chem 2005; 51: 2282–2288. "Href =" / articles / tpj201420 # ref31 "aria-label =" Referència 31 "> 31, 32 Tot i que el mecanisme encara no està totalment elucidat, hi ha una tendència al consens que els polimorfismes ITPA causin un medicament advers. reaccions en teràpia amb medicaments de tiopurina azatioprina i 6-mercaptopurina. A i deficiència de S-metiltransferasa de tiopurina amb esdeveniments adversos i estudi d'abandonament en teràpia azatioprina en un estudi prospectiu de la malaltia de Crohn. Clin Chem 2005; 51: 2282–2288. " href = "/ articles / tpj201420 # ref31" aria-label = "Referència 31"> 31, 32 Per tant, les conseqüències farmacogenètiques de l'ITPA semblen ser beneficioses i perjudicials en funció de la teràpia implicada. La prevalença d'aquests polimorfismes difereix entre les ètnies; per exemple, l'observació que l'al·lel C de SNP rs12979860 és menys freqüent entre els individus d'ascendència africana en relació amb els d'ascendència europea podria explicar en part la discrepància en la freqüència d'aparició vírica espontània en aquests dos grups ètnics, on la depuració es produeix en el 36, 4. % de les infeccions per VHC en no africans, però només un 9, 3% en africans. Tanmateix, hi ha una informació poc freqüent sobre les poblacions sud-americanes, que tenen un bagatge genètic molt elevat, amb aportacions de nadius, europeus i africans. 33 Per tant, l'objectiu d'aquest estudi era determinar la prevalença d'aquests SNP en la població sana de diferents ètnies residents a l'Argentina. Aquest estudi va ser aprovat pel Comitè d'Ètica de Recerca de l'Hospital italià de Buenos Aires (CEPI No 1701) i realitzat segons la Declaració de Hèlsinki. Després de signar una declaració de consentiment informada a la inscripció, es van obtenir 1 ml de sang EDTA o escorcolls bucals de 1350 voluntaris no relacionats que van mostrar resultats serològics negatius per anticossos anti-VHC (AxSYM, Abbott, Chicago, IL, EUA). Totes les mostres van ser recollides –entre el període 2012–2013– pel banc d'ADN i sang de l'Hospital italià de Buenos Aires, l'Institut de Virologia "Dr. José María Vanella" de la Universitat Nacional de Còrdova a la ciutat de Còrdova i el banc de sang de la Hospital de Maternitat 'Sardá' de Buenos Aires. La mida de la mostra es va calcular amb un interval de confiança del 95% i un nivell de precisió de 0, 1 sobre la base de la població resident a l'àrea metropolitana i central de l'Argentina (tal com indica el Cens nacional del 2010). 34 La demografia dels subjectes reclutats es mostra a la taula 1. Els voluntaris es van agrupar, segons el seu lloc de naixement, en argentins, bolivians, peruans i paraguaians (taula 1). L'ADN genòmic es va extreure de la sang sencera mitjançant el kit d'ADN de FlexiGene (QIAGEN, GmbH, Hilden, Alemanya) i de les bomboletes bucals mitjançant QIAamp DNA Blood Mini Kit (QIAGEN) seguint el protocol del fabricant. Els SNPs rs1127354 (ITPA), rs7270101 (ITPA) i rs12979860 (IL28B) es van amplificar per PCR a partir d'ADN genòmic aïllat amb polimerasa Taq estàndard (Inbio-Highway, Tandil, Argentina). 35, 36 Els fragments amplificats per PCR es van seqüenciar bidireccionalment mitjançant el sistema químic Big-Dye Termination (Applied Biosystems, Life Technologies Corp., Foster City, CA, EUA). El cromatograma de seqüenciació es va analitzar mitjançant la versió 7.1.3.0 de l'editor d'alineació de seqüenciació de BioEdit, versió 7.1.3.0, per discriminar entre homozigots i heterozigots. El grau de deficiència d'ITPA –i per tant el risc d'anèmia hemolítica induïda per RBV– es va calcular d'acord amb l'efecte combinat d'ambdues variants d'ITPA sobre l'activitat d'ITPA, tal com es descriu a altres llocs. 23 Breument, la deficiència en ITPA va ser del 0% per rs1127354C / C + rs7270101A / A, 40% per rs1127354C / C + rs7270101A / C, 70% per rs1127354C / A + rs7270101A / A, 70% per rs1127354C / C + rs72 90% per a rs1127354C / A + rs7270101A / C i 90% per a rs1127354A / A + rs7270101A / A. En 259 mostres seleccionades aleatòriament (103 d'Argentina, 56 de Bolívia, 50 de Perú i 50 de Paraguai), es va avaluar l'ètnia tant en llinatges materns com paterns mitjançant l'anàlisi dels haplogrups en l'ADN mitocondrial (haplogrups A2, B2, C i D1) i Y-SNPs (haplogrups E1b1b, G2a, I, J2, R1b1b2, Q1a3a) que utilitzen PCR en temps real seguits de fusió d'alta resolució com es va descriure anteriorment. 37 La prova exacta de Fisher es va utilitzar per a l'anàlisi estadística. Es va considerar estadísticament significatiu un valor P <0, 05. La correlació entre el nombre d'individus homozigots i heterozigots observats i els nombres estadísticament previstos de l'equilibri de Hardy – Weinberg es va avaluar mitjançant proves d'adequació de la bondat de qui-quadrat. L'objectiu d'aquest estudi era determinar la prevalença d'aquests SNP en la població sana de diferents ètnies residents a l'Argentina, es van estudiar 1350 voluntaris anti-VHC no relacionats. Les dades mostren que la freqüència del genotip dels SNP rs12979860, rs1127354 i rs7270101 diferia molt entre les poblacions sud-americanes estudiades (taula 2). Pel que fa al polimorfisme IL28B (rs12979860), el genotip CC –relacionat amb una resposta favorable al tractament– va ser significativament més freqüent entre els argentins que entre els bolivians, els peruans o els paraguaians (taula 2). Pel que fa als polimorfismes ITPA, la freqüència del genotip rs1127354CC -relacionat amb el risc més alt d'anèmia hemolítica induïda per RBV- va ser significativament menor per als argentins en comparació amb els altres grups (taula 2). A més, la freqüència del genotip rs7270101AA va ser significativament menor per als argentins en comparació amb bolivians i peruans, però similar per als paraguaians (taula 2). No es va observar cap diferència estadística significativa quan es va comparar la prevalença d'aquests polimorfismes entre els individus nascuts a les regions centrals (Còrdova, Santa Fe i La Pampa) i metropolitanes (Buenos Aires) de l'Argentina (dades no mostrades). La distribució de portadors homozigots i heterozigots fou coherent amb les expectatives de l'equilibri de Hardy – Weinberg (test de bondat d'ajustament del quadrat: P > 0, 05 per a tots els polimorfismes de tots els grups). Es van definir genotips ITPA que porten l'al·lel menor (rs1127354 A, rs7270101 C), ja sigui en estat homozigot o heterozigot, com a genotips protectors, ja que s'han associat amb deficiència d'ITPA i risc mínim d'anèmia provocada per VBV. La consideració d'ambdós polimorfismes va provocar prediccions de diferents graus de deficiència d'ITPA, de la següent manera: en conjunt, el 35, 4% dels argentins presentaven algun grau de deficiència d'ITPA davant del 4, 9% dels bolivians ( P <0, 0001), el 7, 9% dels peruans ( P <0, 0001) i el 30, 6% dels paraguaians ( P = 0, 3755; taula 3). Existeixen diferències significatives en el component d'ascendència de les poblacions estudiades. Si es compara amb bolivians, peruans i paraguaians, la prevalença dels haplogrups materns i paterns nadius americans era la més baixa per als argentins (figures 1 i 2). La prevalença dels haplogrups d'ADN mitocondrials (mtDNA) entre argentins, bolivians, peruans i paraguaians. * P <0, 0001 quan es compara argentins amb els altres grups. Prevalença dels haplogrups d'haplogrups entre argentins, bolivians, peruans i paraguaians. * P <0, 01, ** P <0, 0001 quan es compara argentins amb els altres grups. El SNP rs12979860 es va distribuir desigualment entre els individus amb ascendència nord-americana no autòctona en comparació amb els amb ascendència nativa nord-americana (llinatges materns o paterns), essent significativament més alta la freqüència del genotip rs12979860CC en aquells amb haplogrups americans no nadius en comparació amb els amb indígenes. Haplogroups americans (figures 3 i 4). Prevalença de genotips de polimorfisme d'un nucleòtid (SNP) rs12979860 (gen IL28B), gen rs1127354 i rs7270101 (inosina trifosfatasa (ITPA)) entre mostres d'ascendència materna nord-americana i nord-americana. * P <0, 05, ** P <0, 01. mtDNA, ADN mitocondrial. Prevalença de genotips de polimorfisme d'un nucleòtid (SNP) rs12979860 (gen IL28B), rs1127354 i gen rs7270101 (inosina trifosfatasa (ITPA)) entre mostres d'ascendència paterna nord-americana i nord-americana. * P <0, 05, ** P <0, 01. Es van observar resultats similars quan es va analitzar la relació entre el polimorfisme rs1127354 en el gen ITPA i l'ascendència. La freqüència del genotip CC va ser significativament més baixa entre les mostres amb ascendència materna o paterna nord-americana no autòctona en comparació amb les que presentaven haplogrups materns o paterns nadius americans (figures 3 i 4). No obstant això, no es va trobar cap diferència estadística entre la prevalença del genotip AA de rs7270101 entre mostres amb ascendència nord-americana i nord-americana no autòctones (figures 3 i 4). Quan es va analitzar la prevalença d'aquests polimorfismes predictius segons l'ascendència combinada de les mostres (tant llinatges materns com paterns), el genotip CC 'favorable' de rs12979860 (gen IL28B) va ser significativament més elevat entre les mostres amb matèries maternes i paternes no natives americanes. haplogroups, intermedi entre mostres barrejades i més baix per mostres amb ascendència nativa nord-americana (Figura 5). Prevalença de polimorfismes d'un nucleòtid (SNPs) rs12979860 (gen IL28B), rs1127354 i rs7270101 (gen inosine triphosphatase (ITPA)) entre mostres d'ascendència nord-americana materna i paterna, ascendència materna i paterna nativa nord-americana i materna Llinatges americans no nadius (mostres barrejades). * P <0, 05; ** P <0.01 quan es comparen mostres de llinatges materns i paterns llinatges nord-americans amb els altres grups. mtDNA, ADN mitocondrial. Es van trobar resultats similars quan es va analitzar el polimorfisme rs1127354 del gen ITPA. La freqüència del genotip CC va ser significativament més baixa entre les mostres amb haplogrups nord-americans materns i paterns, intermèdia entre mostres barrejades i la més alta per mostres amb ascendència nativa nord-americana (Figura 5). No obstant això, no es va trobar cap diferència estadística quan es va realitzar l'anàlisi de la prevalença del genotip AA de rs7270101 (Figura 5). Aquest és el primer estudi sistemàtic centrat en l'anàlisi dels polimorfismes relacionats amb la resposta antiviral en infecció pel VHC i l'ètnia en diferents poblacions sud-americanes. A continuació, s'informa d'un biaix significatiu en la distribució de polimorfismes predictius de resposta al tractament amb VHC segons l'ascendència. La prevalença de factors genètics d'amfitrió àmpliament associats amb la resposta al tractament amb VHC i la protecció contra l'anèmia hemolítica induïda pel RBV va ser més alta entre els argentins que altres poblacions sud-americanes. La complexa fotografia d'ascendència genètica detectada a la població resident a l'Argentina pot ajudar a explicar les diferències estadístiques significatives. Si es compara amb les poblacions bolivianes, peruanes i paraguaianes, la freqüència dels haplogrups materns i / o paterns nadius americans era la més baixa per a les mostres recollides de l'Argentina central i metropolitana, com s'ha informat anteriorment. 33 A aquesta regió de l'Argentina, el component d'ascendència europea és el més freqüent en els llinatges materns i paterns, seguit dels nadius americans i, en menor mesura, dels haplogrups africans. Per tant, aquestes dades suggereixen que el component europeu seria predominant entre les mostres argentines amb haplogrups materns nord-americans analitzats en aquest estudi. Els resultats aquí presentats per a les mostres de nadius i nadius americans són coherents amb les freqüències descrites anteriorment per a les ILPB IL28B i ITPA a les poblacions europees i natives. 8, 38, 39 Pel que fa al polimorfisme IL28B, s'ha observat la prevalença de rs12979860 en 102 subjectes sans de l'Argentina central, però, per desgràcia, encara es desconeix els components d'ascendència d'aquesta població. 40 A més, aquest SNP ha estat genotipat en 51 poblacions mundials ( n = 2371) a partir de la base de dades ALlele FREquency (ALFRED). 8, 38 Tanmateix, aquest detallat estudi no va incloure cap mostra argentina ni paraguaiana, i el nombre de les obtingudes de poblacions peruanes i bolivianes va ser limitat. Quant als polimorfismes ITPA, Marsh et al. 39 ha estudiat la distribució d'al·lels relacionats amb la deficiència d'ITPA en múltiples poblacions mundials. La freqüència més alta es va observar a les comunitats asiàtiques, seguida de les poblacions caucàsiques i africanes. D'acord amb els nostres resultats obtinguts entre poblacions amb alta freqüència d'ascendència nord-americana, les mostres mexicanes i peruanes analitzades per aquest grup van mostrar la menor prevalença d'al·lels relacionats amb deficiència d'ITPA. 39 Segons el que sabem, aquest és el primer estudi que ha informat de la prevalença de polimorfismes relacionats amb la resposta antiviral en la infecció pel VHC en una població sud-americana sana afixada. La distribució global de freqüències d'al·lels per rs12979860 (gen IL28B) mostra un patró sorprenent en què l'al·lel C favorable està gairebé fixat a tota l'Àsia oriental, té una freqüència intermèdia a Europa i és l'al·lel menor d'Àfrica. Curiosament, l'elevada freqüència de l'al·lel C que es troba a l'Àsia nord i oriental no es reflecteix en la seva freqüència en poblacions nord-americanes. El fet que una variant comuna tingui un impacte tan fort en la infecció per VHC pot indicar que realment ha estat sota pressió de selecció. Cercar evidències de selecció natural és una estratègia atractiva per comprendre la rellevància d'un determinat gen per a la supervivència de l'hoste donant, per exemple, una major resistència a les malalties infeccioses. La dispersió dels primers humans d'Àfrica a Europa, Àsia i Amèrica, cadascun amb diferents climes, patògens i fonts d'aliments, va variar les pressions selectives que van desafiar les poblacions humanes. A més, els efectes de la selecció es van poder accentuar amb els canvis notables en la grandària de la població, la densitat de població i les condicions culturals que van acompanyar la introducció de l'agricultura al començament del neolític ∼ fa 10 000 anys. 41, 42 Avui en dia, les conseqüències funcionals de les variants genètiques que facilitaven la supervivència en poblacions humanes ancestrals podrien estar en les diferències fenotípiques entre individus i grups. Per tant, l'anàlisi de la variació genètica en poblacions s'ha convertit en un element central per comprendre la funció dels gens. 43 Utilitzant un enfocament de la genètica evolutiva, que investiga la forma en què les infeccions han configurat la variabilitat dels gens de defensa de l'hoste mitjançant selecció natural, Manry et al. 44 han demostrat que l'IFN de tipus III és l'únic grup d'IFN en què les pressions selectives han implicat processos d'adaptació restringida geogràficament, revelant que la variació genètica d'aquests gens ha conferit un avantatge selectiu a poblacions humanes específiques. De fet, s'ha informat que el SNP rs12979860 del gen IL28B ha estat seleccionat positivament en europeus i asiàtics, molt probablement en augmentar la resistència a la infecció vírica. 44 Tenint en compte la naturalesa crònica i insidiosa de la patogènesi del VHC, és poc probable que el VHC, almenys en la seva forma moderna, sigui realment responsable de la pressió de selecció exercida sobre el gen IL28B. A la vista d'això, s'ha estimat que altres flaviviruses ancestrals i més virulents són responsables de les petjades selectives observades. Per a això, serà d'interès determinar si els polimorfismes IL28B han estat també sota els efectes de la selecció natural en poblacions nadives d'Amèrica. A més, l'elevada freqüència de deficiència d'ITPA que es troba a Àsia tampoc es reflecteix en la seva freqüència en poblacions nord-americanes. Segons el nostre coneixement, no hi ha cap informe que indiqui si el gen ITPA ha estat sota els efectes de la selecció natural en poblacions mundials. A l'Argentina, la prova IL28B, però no la ITPA, ha estat recomanada per a tots els pacients infectats amb VHC abans de la teràpia. 45 Tanmateix, la seva accessibilitat es limita a les cobertes per una assegurança mèdica privada. En conseqüència, és probable que aquest estudi tingui almenys dues implicacions directes: (i) destaca la importància de la caracterització prèvia d'aquestes variants per avaluar el risc-benefici d'un tractament antiviral segons l'ascendència del pacient, particularment en poblacions multiètniques i mesclades; i (ii) insta a la incorporació de proves de factors genètics d'hoste a tots els perfils de pacients amb VHC a l'Argentina per ajudar a predir la resposta i personalitzar la teràpia i / o la dosi abans del començament. Aquesta predicció canviarà el "cost / benefici" del tractament i pot ajudar a animar els pacients amb variants favorables a sotmetre's al tractament i a tranquil·litzar-los durant un llarg i sovint difícil tractament. Com que el nombre d'opcions terapèutiques s'està ampliant en els propers anys, això pot ajudar a simplificar i optimitzar els algoritmes de tractament. A més, a les regions on prevalen pacients amb ascendència nativa nord-americana -i, per tant, variants genètiques menys favorables-, cal tenir en compte els problemes d'eficàcia de la teràpia. Cal estudiar l'efecte d'ampliar la durada del tractament amb PEG-IFN / RBV o d'afegir un tercer o quart agent a les taxes de resposta en aquestes poblacions particulars. En les dècades futures, es preveu que el nombre de pacients infectats amb VHC augmentarà a causa de l'absència de vacuna efectiva i la quantitat insuficient de consciència pública i mesures preventives, especialment en els països en desenvolupament. 1, 46 Com a conseqüència, els resultats aquí presentats impliquen una crida sense precedents de rellevància singular per a la salut pública regional, l'antecedència genètica de la qual s'admet molt amb una contribució important –en algunes zones i països– de components d'ascendència nativa nord-americana. S'ha llançat un nou rentat bucal bifàsic Plasmònics actius en aplicacions de commutació de trànsit WDM Les mutacions del receptor nuclear de l'àcid biliar FXR provoquen una colestàsia intrahepàtica familiar progressiva La inducció del treball: variables clíniques i sonogràfiques integrades que prediuen el resultat Permet percebre el moviment il·lusori? L'alliberament d'àcid fosfatídic cíclic d'hidrogels a base de gelatina inhibeixen el creixement i la migració de cèl·lules del càncer de còlon Mecanisme de captació d'ions de potassi per la Na-Na / K + -ATPasa Les cèl·lules que expressen l'eriçó sonic de les extremitats en desenvolupament mesuren el temps mitjançant un rellotge cíclic intrínsec


text: Aquest lloc web utilitza galetes per millorar i optimitzar l'experiència de l'usuari. OK | Saber més Puc confiar en què el sistema d'organització és suficientment bo perquè no torni a instaurar-se el caos de nou? Sempre tindrem en compte les necessitats del client i el seu estil de vida o de treball, tot i que també caldrà que el client adquireixi el compromís de que seguirà les indicacions de la professional i crear certs hàbits, només així podrà aconseguir que l'ordre aconseguit es mantingui en el temps. El servei de neteja és part del servei? El servei d'organització, no és un servei de neteja. Com més net estigui l'espai a ordenar millor quedarà el resultat. Si el client compta amb personal propi per a aquesta labor, és més que convenient usar aquest recurs. Qui proveeix els elements necessaris per dur a terme els serveis d'Organització Professional d'Espais? Correspondrà al client sufragar les despeses relatives a tots els elements necessaris per organitzar de manera permanent, no obstant això, l'empresa organitzadora pot encarregar-se de localitzar i encarregar el material necessari, previ pagament a compte per part del client, una vegada aprovat el pressupost. Qui s'encarrega de la gestió del material sobrant? La professional podrà encarregar-se de l'eliminació, donació o venda de material sobrant, i garantirà la seva gestió responsable. Els serveis d'Organització Professional d'Espais requereixen la presència del client a tot moment? El client i l'empresa organitzadora decidiran la conveniència de la necessitat de la presència del client, o decidir que organitzi l'empresa per si sola, en aquest cas, aquesta es limitarà a ordenar i no tirarà gens. La finalitat de l'Organitzador Professional, és transmetre les habilitats necessàries al client, ajudant-li a organitzar-se a més d'establint sistemes que li permetin mantenir el treball i adaptar-ho conforme passa el temps. És per això que l'ideal és que es treballi de manera conjunta. Pot haver-hi casos en els quals l'Organitzador Professional treballi tot sol o el mateix el client, però això s'establirà des de l'entrevista d'avaluació i/o a llarg del projecte d'organització. Com són els horaris de treball per als serveis d'Organització Professional d'Espais? S'estableixen d'acord a cada client, els horaris s'adaptaran a les necessitats de cada client. Podent abastar fins als caps de setmana i festius. Com puc estar segura que es prestarà el servei amb les màximes garanties?. Espais en Ordre pertany a AOPE (Associació d'organitzadors professionals d'Espanya), la qual obliga complir un codi professional que exigeix a les seves sòcies garantir la màxima qualitat, confidencialitat dels detalls personals i professionals i la plena satisfacció de client. A més, l'empresa compta amb una assegurança de responsabilitat civil. Després d'acabar, compto amb assessories addicionals? Una vegada acabat el treball el client comptarà amb la possibilitat d'assessories addicionals per telèfon prèvia cita durant el primer mes natural posterior al final del treball.


text: Butlletí: 88 Tres grups, tres reptes (editorial) Edu21, amb l'estímul i la col·laboració dels seus Amics/Amigues, impulsarà en les properes setmanes tres grups de treball amb l'objectiu d'aprofundir des de l'estudi, la reflexió, el debat i l'elaboració de propostes, tres temàtiques que ens semblen essencials d'encarar ara i aquí: 1) la de la interdisciplinarietat curricular i metodològica (Eduinter); 2) l'aprofundiment en els... La dismòrfia Snapchat, una problemàtica emergent en els centres educatius (col·laboració) Els selfie o autofoto són un fet habitual en el context adolescent. La seva difusió a les xarxes socials s'ha convertit en una pràctica freqüent. En tractar-se de fotos compartides, aquestes imatges són retocades mitjançant filtres que milloren la mateixa, es tracta d'una mena de "cirurgia estètica" virtual a través d'apps com AirBrush, Selfie Editor,... UNAE. La meva arribada: sembrar amb amor (1) (col·laboració) Recordo perfectament el moment. A tocar de sant Joan (juny 2016), vaig rebre un missatge electrònic en què una nova universitat cercava professorat: a poder ser joves doctors (i doctores!). Heus ací: la Universidad Nacional de Educación (UNAE), institució de nou cuny, situada a la zona austral de l'Equador. Concretament, el seu campus principal s'emplaça... L'escola importa. Notes per repensar l'educació. Pensar l'escola d'avui és imaginar l'educació del futur. Aquesta és, potser, l'única certesa que ens dispensa Enric Prats en aquestes notes plenes d'interrogants i provocacions. Si ens quedem clavats en una educació del passat, no satisfem les necessitats i els anhels de les criatures d'avui; com tampoc no ho fem si eduquem només pensant en... Web del International Centre for Career Development and Public Policy, que té com objectiu compartir les millors pràctiques, coneixements i experiències en orientació acadèmica i professional, i crear vincles entre centres d'aprenentatge, associacions i responsables polítics, investigadors i experts en la matèria. Nueva Educación de Chile es reuneix amb Edu21 La fundació Nueva Educación de Chile desenvolupa un programa de formació per a directius per iniciar processos de transformació profunda de l'educació. El seu director és Arnoldo Cisternas, que també forma part de l'equip directiu internacional de l'Instituto Relacional. Ell mateix, amb participants d'aquest programa de formació, acompanyats pel Pepe Menéndez -que forma part del... Trobada d'Amigues i Amics d'Edu21 A la reunió es van explicar diverses informacions relacionades amb l'activitat de l'Associació, es van recollir propostes per a l'organització de futures tribunes, i es van exposar els grups de treball que comencen o reprenen les seves activitats enguany.


text: Singapur, la construcció d'una nació (Imma Tubella) Les nacions, almenys les que he estudiat, les classificaria en quatre categories: terres de resistència, com Catalunya, el País Basc, Bretanya i Còrsega, per citar-ne algunes de properes; terres promeses, com els Estats Units o Israel; terres de redempció, com ara Austràlia, que abans de ser una nació va ser un penal, i terres imaginades, com algunes nacions d'Orient. Avui parlaré de Singapur, o de com es van desplegar energies imaginatives per crear la noció de Singapur. A Catalunya, i jo diria que en el nostre entorn, estem acostumats a defensar la nostra identitat davant d'un Estat centralista que la ignora o la vol destruir. Singapur és un dels països que primer va ser Estat i després va somiar la nació que volia ser, entre altres coses per donar sentit de comunitat a la diferència. Singapur va ser creada per la imaginació; la imaginació l'ha fet sostenible i l'ha conduït a una història d'èxit. L'any 1965, quan va assolir la independència, era un lloc insalubre i tenebrós, descrit com una de les àrees urbanes més primitives del món. En el moment de la independència, alguns parlaven d'acudit polític, però la realitat és que, de l'Oficina de les Índies Orientals, primer secretariat indi, colònia dels Estrets o estat federat de Malàisia, s'ha consolidat com a Estat independent fora de tota discussió. Una de les primeres tasques del nou Estat va ser donar sentit a la independència i a una societat multiracial formada per xinesos, malais i indis; multiracial però també multicultural, multilingüe i multireligiosa. A Singapur es parla de les cinc emes, perquè, a més de les quatre citades, n'inclou una de molt important, la meritocràcia. Aquesta darrera és clau perquè facilita la mobilitat social i es fonamenta en el treball fort i ben fet. Cinc emes i cinc valors compartits: nosaltres abans que jo, la família com a bloc bàsic de la societat, cerca i pràctica del consens en qualsevol aspecte de la vida individual i col·lectiva, tolerància racial i religiosa, i finalment, el més asiàtic de tots els valors, l'harmonia. Les cinc emes i els cinc valors els completa amb un sentiment de disciplina social en la família, l'escola i la feina que a Occident sovint interpretem com l'expressió d'un règim autoritari. Jo no dic que Singapur no tingui els seus problemes, però s'han d'interpretar en el seu context cultural. Aquests dies les acampades ens recorden que els nostres sistemes democràtics tampoc no són perfectes. L'Intelligence Unit qualifica el sistema de govern de Singapur de "règim híbrid", evitant fer valoracions. De fet, a Occident li costa molt entendre Orient, perquè l'interpreta sense canviar d'òptica, i viceversa: recordem que, per Orient, Occident és totalment decadent. Deixant a part les cinc emes i els cinc valors, la identitat de Singapur es basa en el que ells anomenen sentiments horitzontals , que no sabem entendre però que quan hi vivim en sabem copsar la subtilesa. Parlo del respecte que tenen pels llocs sagrats, com temples i cementiris; pels llocs quotidians, com els barris o els habitatges; la cura a triar els noms dels carrers, l'estètica, el feng shui o el patrimoni. Singapur aplega més divergències que coses en comú, però ha sabut fer de les experiències compartides un pilar de la seva identitat. Adoptant el confucianisme per doctrina filosòfica, moral i política, hi conviuen budistes (42%), musulmans (14,9%), cristians (14,6%), taoistes (8%), hindús (4%), jueus, jainistes, sikhs i zoroastrians, dins d'un pluralisme gestionat amb creativitat. Al començament de la independència van voler copiar el sistema suís de vida: la ciutat jardí. Van imitar i tenir com a punt de referència les ciutats lliures suïsses que van saber resistir la força d'uns veïns agressius. Un cop consolidats, van fer un gir en el seu projecte nacional i a mitjans dels anys noranta van adoptar les tecnologies de la informació i la comunicació i l'anglès com a projecte nacional per esdevenir una ciutat xarxa global. L'anglès, doncs, es va convertir en la quarta llengua cooficial, amb el xinès, el malai i el tàmil. A més de l'educació i les TIC, Singapur va apostar per un ensenyament de qualitat i una classe treballadora eficient i va transmetre a la societat passió per la innovació i per la tecnologia. Dels primers somnis de Raffles l'any 1823 d'un port franc i estratègic a les esperances i somnis dels immigrants que hi van arribar buscant una vida millor, com va succeir als Estats Units en el moment de la independència, Singapur, amb tots els seus encerts i els seus errors, ha fet realitat el conjunt dels seus somnis i s'ha convertit en un excel·lent estudi de cas per explorar la construcció de la nació i d'una identitat forta però oberta.


text: abril de 2017 – FLORENTIAMO (Italiano) PEPOSO DELL'IMPRUNETA By Sílvia Marquès 25 abril, 2017 28 abril, 2017 Enogastronomia La Toscana és una terra famosa no només per la seva història mil·lenària i per la quantitat i qualitat de les obres d'art que conserva, sinó pels seus paisatges, que han estat immortalitzats en moltes pel·lícules famoses ("Sota el sol de la Toscana", "La vida és bella", "Bellesa robada", "Una habitació amb vista"... per esmentar-ne només algunes) i que han atret un gran nombre de turistes. Però hi ha un altre element essencial per completar el coneixament d'aquest territori i gaudir-lo plenament: l'enogastronomia. Des dels orígens de la civilització d'aquest lloc, amb els etruscs, es van començar a cultivar i produir alguns dels productes que continuen sent la base de la cuina toscana: el vi (sobretot el vi negre), l'oli d'oliva, el formatge, els cereals i els llegums. Anirem parlant d'alguns plats típics de la Toscana i també dels seus vins; començarem amb un segon plat de carn, el peposo dell'Impruneta. S'ha de dir que molts plats típics de la cuina toscana són a base de carn, i que abunden els embotits. Limítrof a Florència, cap al sud (sortint de la ciutat en direcció Siena) es troba el municipi de Impruneta. La seva història està molt relacionada amb la seva veïna més gran i poderosa, i té molt a veure aquest lligam amb el plat del qual parlarem. A l'Impruneta, des de temps remots (possiblement el segle XI) es produeix un tipus d eterracota que s'anomena cotto. Aquest material s'utilitza principalment per fer càntirs, teules, vasos grans per plantes de jardí i rajoles. Té la propietat de ser resistent a les condicions atmosfèriques exteriors i, per aquest motiu, a principis del segle XV, Filippo Brunelleschi, excel·lent arquitecte del Renaixement, la va triar per revestir la seva obra mestra: la cúpola de la catedral de Florència. I així, Brunelleschi es va convertir en el client més important dels forns de l'Impruneta que produïen maons durant la construcció de la cúpola (1420-1436), la qual més de quatre milions de maons de cotto. I d'aquesta obra mestra de l'arquitectura en va néixer, segons la llegenda, el peposo dell'Impruneta: quan Brunelleschi es presentava a aquesta localitat per fer tractes i adquirir el seu material, va descobrir un plat que els treballadors dels forns cuinaven aprofitant la calor constant dels forns, es tracta d'un tipus d'estofat de vedella que s'ha de coure durant vàries hores i que els treballadors posaven sobre una teula dins del mateix forn que estava coent els maons. La vedella es cobria amb una quantitat important de pebre, pepe, i d'aquí ve el nom del plat peposo, que podriem traduir com "estofat al pebre". El pebre s'utilitzava principalment per dissimular el gust fort de la carn que, a l'època, quasi mai es menjava "fresca", sobretot entre les classes pobres. La carn, cuita durant hores, quedava molt tendra i es desfeia a la boca; quan la va provar en Brunelleschi, en quedà entusiasmat i va considerar que aquest era el plat que volia donar als seus treballadors. Li anava molt bé perquè s'omplíssin la panxa no només de vi (treballar a aquelles alçades sota el sol de l'estiu deuria ser molt dur) sinó de carn, de manera que, tot i que beguessin força no es poguessin emborratxar i perdessin l'equilibri! No es podia permetre accidents laborals, ja que si hi havia alguna mort, s'havia de deixar de treballar per anar tots a l'enterrament! I Brunelleschi fou un innovador per la seva època en el tema de la seguretat dels seus obrers, tot i que fos per propis interesos. Així és que, encara que el peposo invités a beure a causa del seu gust picant, es menjava amb molt de pà, i el pà absorbia l'alcohol. Així, l'arquitecte, cada dia es feia enviar des de l'Impruneta, una gran quantitat de peposo juntament amb els maons. Aquesta divertida i bonica història sobre l'orígen del gustós plat queda, per desgràcia, desacreditada en estudis moderns, en els quals s'afirma que no hauria sigut factible coure maons-teules juntament amb la carn en el mateix forn i, sobretot, que el pebre a l'època, era una espècie molt cara, que només estava a l'abast dels més rics, per tant força surreal que pogués ser l'ingredient principal (o quasi) d'un plat per obrers. (PETRONI P. Il libro della vera cucina fiorentina. Giunti Editore: Milano, 2009). I per qui vulgui intentar cuinar-la, aquí teniu la recepta*: 1kg de carn: la millor par és el múscul de la vedella, la part del pit, rica de tendons i més greixosa. 12 dents d'all 2 gots de vi Chianti (o altre negre) Una cullerada de tomàquet triturat (es pot no posar, depèn dels gustos) Sal i pebre negre (abundant!) Es talla la carn a trossos com si fos un estofat però sense fer trossos massa petits perquè sinó amb la cocció lenta es desfan massa. A continuació posem la carn en una safata de forn alta amb els alls pelats però sencers, el vi, la sal i el concentrat de tomàquet desfet amb aigua calenta, i dos cullerades ben plenes de pebre negre mòlt o, per fer el plat més delicat, es poden posar grans sencers. Afegim aigua calenta o brou cobrint la carn i la posem al forn a temperatua baixa (140o). Es deixa coure barrejant de tant en tant, durant més o menys 3 hores, si cal afegim més aigua o brou. Al final, el peposo haurà de quedar cremós i molt tendre; es menja amb més pebre per sobre acabat de moldre i amb pà de pagès torrat. *(PETRONI P. Il libro della vera cucina fiorentina. Giunti Editore: Milano, 2009). UN SICILIÀ A FLORÈNCIA: ANTONELLO ALS UFFIZI By Emanuela 14 abril, 2017 3 maig, 2017 Opere Als Uffizi no hi ha només pintors florentins: les vastes col·leccions que ens han arribat a través de diferents canals, però, sobretot, les dels Medici i dels Lorena, recullen molts artistes "estrangers" que tenim la sort de poder admirar en aquest museu. Per exemple, gràcies a l'herència de Vittoria della Rovere que es va casar amb el Granduc Ferdinando II de' Medici al segle XVII, tenim la Venus d'Urbino de Tizià i el Doble retrat dels Ducs d'Urbino de Piero della Francesca. Gràcies a Ferdinando III de Lorena, que a Siena es va enamorar de la preciosa Anunciació de Simone Martini, ara la podem admirar a les primeres sales dedicades a l'art del segle XIV. Gràcies al Gran Príncep Ferdinando, que anava per les esglésies a adquirir pintures, tenim diverses obres, sobretot a la Galeria Palatina; o Caravaggio com un do del seu protector, el cardenal Del Monte, a Ferdinando I de' Medici. Aquí vull parlar d'una adquisió de l'Estat Italià i d'un artista que, provinent del sud, va introduïr a Itàlia novetats pictòriques provinents des de terres molt més nòrdiques, fins i tot de Bruixes, per fusionar-les amb mestria amb aquelles més típiques de la tradició italiana. El pintor en qüestió és Antonello da Messina, gran intèrpret del renaixement italià, que va viure, més o menys, entre el 1430 i el 1479, i de la vida del qual ens n'han arribat pocs detalls, des de la data imprecisa del seu naixement. La pintura, present a la sala 20 juntament amb els noms de Mantegna i Bellini, és en realitat un tríptic, protagonista fa un parell d'anys d'una operació d' "unió", volguda i organitzada, entre d'altres, per Vittorio Sgarbi: les parts realment propietat dels Uffizi (o sigui, del Mibact, ministeri dels Béns Culturals) són dues, mentre que la tercera pertany a la Regió de la Llombardia. Gràcies a un acord segellat per ambdues parts, la Verge amb el Nen Jesús i un àngel del pintor Vincenzo Foppa de Brescia, ha volat al Castell Sforza de Milà; en canvi, ha arribat aquí el San Benet d'Antonello que faltava d'aquest tríptic (la part dreta). I romandrà aquí durant 15 anys. Les altres dues parts, la Verge amb el nen i àngels i el Sant Joan Evangelista, foren el resultat d'una adquisió de l'Estat en els anys '90, per satisfer el desig de Ugo Bardini, fill i hereu de l'antiquari toscà de Stefano Bardini, que morí al 1965 i que va convertir l'Estat Italià en el seu hereu. El retorn de l'Adoració dels Mags de Leonardo da Vinci By Eleonora 4 abril, 2017 6 abril, 2017 Opere Després de cinc anys de restauració al Opificio delle Pietre Dure (Florència), per fi torna a ser exposada una de les obres de Leonardo da Vinci més importants presents a Florència, l'Adoració dels Mags. El 1480, els canònics regulars de Sant Agustí de l'església de San Donato in Scopeto, que es trobava a prop de la Porta Romana de la ciutat i que va ser destruïda durant el setge del 1530, van encarregar al pintor aquesta obra que, però, no fou mai acabada ja que dos anys més tard, Leonardo va marxar de Florència per dirigir-se a Milà. Al 1496 els canònics van encarregar a un altre artista que realitzés per ells una Adoració dels Mags, Filippino Lippi. Aquest pintor va concloure la seva versió de l'escena, que també es troba al Museu dels Uffizi, mentre que la de Leonardo es va quedar a la fase del disseny. L'Adoració dels Mags de Leonardo presenta, en primer pla, i com a element principal de l'escena, la Verge Maria amb el nen Jesús en braços, els tres reis Mags als seus peus, dos dels quals als vèrtexs del triangle a l'intern del qual es troben delimitats els personatges. Totes les altres figures presents que han arribat per adorar el naixement del nen són, en canvi, disposades en semicercle darrera i al voltant de la Verge. Aquestes figures resulten molt interessants, sobretot pel moviment que Leonardo dóna als cossos i per les expressions carregades de pathos. El fons està dividit en dues parts per dos arbres: el de l'esquerra és una palma (símbol de la Resurrecció de Crist i del martiri), el de la dret s'identifica segons molts estudiosos amb el llorer (símbol de glòria, victòria i vida eterna). Al costat esquerra del fons, Leonardo mostra un edifici en ruïna, mentre que a la dreta hi ha una batalla entre cavalls i cavallers. Gràcies a la restauració ha sigut possible evidenciar un detall relacionat amb l'edifici: que no es troba abandonat sinó que hi ha homes que l'estan reconstruint, restaurant, mantenint-ne però l'aspecte original com per exemple els arcs; es poden veure homes treballant i, a prop de l'arbre, un home que està dirigint les obres. Es creu que el model utilitzat per Leonardo per l'edifici hagi sigut l'església de San Miniato al Monte i això permet suposar que l'edifici en reconstrucció sigui un temple i no qualsevol altra cosa. El temple a l'esquerra i la lluita entre homes i cavalls a la dreta troben ambdós una explicació en el llibre de Isaïes, que alterna moments de pau (el temple) amb moments de guerra (lluita); probablement perquè Isaïes és l'home dempeus en el primer pla a l'esquerra. Pel que fa a la lluita entre cavalls i cavallers, apareix de manera espontània la referència a la Batalla d'Anghiari que Leonardo havia realitzat per el Salone dei Cinquecento del Palazzo Vecchio. Aquesta obra ja no existeix a causa de la tècnica massa atrevida de l'encàustica que Leonardo havia intentat utilitzar però que els colors se li van desfer, per tant no ens n'ha arribat cap traça, només els estudis i cartrons, còpies dels autèntics. Tot i que no és massa, això permet, de totes maneres, notar una semblança notable entre l'entrellaçat dels cossos humans i els animals de la Batalla d'Anghiari i el que hi ha representat aquí, a l'Adoració dels Mags. En realitat encara s'han de dir moltes coses i s'ha d'aprofundir sobre l'obra, existeixen altres dissenys i obres que, comparats amb aquesta, poden aportar llum sobre molts detalls i és això el que voldríem fer si voleu venir amb nosaltres a veure, després de tant de temps, aquesta meravella que acaba de ser restaurada, l'Adoració dels Mags de Leonardo da Vinci. L'obra es troba temporalment exposada a les sales del primer pis del Museu dels Uffizi, en una exposició dedicada a ella que serà oberta fins el 29 de setembre; successivament, totes les pintures de Leonardo Da Vinci es col·locaran en una sala dedicada a l'artista al segon pis del museu. HOMENATGE A PALMIRA. Tresors arqueològics perduts By Sílvia Marquès 2 abril, 2017 25 abril, 2017 Archeologia, Patrimonio Temple de Jerusalem: Destruït per primera vegada al 587 a.C per Nabucodonosor, rei de Babilònia. Fou reconstruït posteriorment i destruït novament durant el setge dels romans guiats per Titus al 70 d.C. Destruït una tercera vegada per l'emperador Adrià al 135 d.C, quan va arrasar Judea i va exterminar als jueus. Serapeu d'Alexandria: Temple dedicat a la divinitat Serapis i construït al segle III a.C. Molt estimat per la seva importància i conservat per part d'alguns emperadors romans (Adrià inclús el va fer reconstruir després de la seva destrucció durant les guerres). Fou destruït novament el 391 aproximadament per Teòfil, patriarca cristià (segons una de les possibles versions dels fets). Panteó de Roma: El papa Bonifaci IV el va convertir en una església cristiana al 609 i, gràcies a això, es va salvar de la seva destrucció però no dels saquejos del bronze i de les seves decoracions externes (el bronze el va fondre el papa Urbà VIII Barberini per fer els canons del Castel Sant'Angelo i el baldaquí de Gian Lorenzo Bernini de la basílica de Sant Pere; de la mateixa manera que havia utilitzat les pedres del Colosseu per costruir el Palazzo Barberini, la residència privada de la seva família). Partenó d'Atenes: 1687, durant la guerra entre cristians i turcs, les tropes venecianes de Francesco Morosini van fer saltar pels aires el Partenó per demostrar als turcs (que controlaven la ciutat d'Atenes des de feia dos segles) qui era el més fort, destruïnt el símbol més estimat de la ciutat. Palmira: 2015, durant la guerra civil de Síria, l'ISIS va destruir els monuments històrics del jaciment arqueològic de Palmira per cancel•lar tots els vestigis del paganisme, decapitant l'encarregat del jaciment. Aquests són només alguns dels exemples més impactants de l'acció de l'ésser humà. Nosaltres, humans, ens considerem el més excel•lent i perfecte dels animals, som els únics que tenim la facultat de parlar i els més intel•ligents. Bé, l'història demostra ben el contrari... mil•lennis més tard no hem après absolutament res i continuem cometent els mateixos actes fanàtics. Perquè tant si som cristians, hebreus, budistes, islàmics o ateus, som tots fanàtics ignorants quan destruïm un símbol del passat. La cega ignorància i la ràbia són el que ha portat a l'home, des de temps antics, a intentar cancel•lar altres pobles amb diferents religions, no només a través de l'extermini dels seus habitants, sinó amb la destrucció dels edificis relacionats amb el seu culte. I diem "intentar" perquè, en realitat, no hi ha una manera per obligar a l'home a que canviï el seu culte, ni tan sols si s'arrasa la seva ciutat (és més, semblaria que s'aconsegueix el resultat oposat).


text: Comencen a funcionar els Ajuntaments sorgits de les eleccions del 22-M - maresme360 - Portal de notícies de la comarca del Maresme InicioComencen a funcionar els Ajuntaments sorgits de les eleccions del 22-M 14 juny, 2011 Redacció General 0 Aquest dissabte han tingut lloc els plens de constitució dels nous Ajuntaments sorgits de les passades eleccions municipals del 22 de maig. Al Maresme s'han pogut celebrar totes les sessions plenàries i s'han escollit tots els alcaldes i alcaldesses ja que cap grup ha presentat al·legacions al repartiment de regidors sorgit de les eleccions, cosa que sí ha passat a Barcelona i Girona on els consistoris no es podran formalitzar fins l'1 de juliol. En algunes ciutats, com Mataró, hi ha hagut canvis de govern i d'alcaldia. En el cas de la capital del Maresme el convergent Joan Móra substitueix el socialista Joan Antoni Baron al capdavant de la corporació municipal. Móra no ha obtingut la majoria absoluta en la votació però ha estat escollit alcalde ja que CiU va ser la força més votada el 22-M i haurà de governar en minoria buscant pactes puntuals amb altres grups. Idèntic cas s'ha donat a Malgrat de Mar on la socialista Conxita Campoy ha tornat a estar nomenada alcaldessa de la població. Campoy tampoc va obtenir el suport majoritari del nou Ple municipal però el PSC va ser la llista més votada. A Malgrat, però, sí hi ha un pacte de govern acordat amb el PP que s'ha de materialitzar en els propers dies. Tot i això el PSC haurà de buscar la complicitat del regidor d'ICV-EuiA, Jordi Medina, per aprovar projectes d'envergadura. En el cas de Calella la convergent Montserrat Candini s'ha convertit en la primera alcaldessa de la ciutat en rellevar el socialista Josep Maria Juhé, que no ha pogut reeditar el pacte de govern amb ERC per la devallada d'aquesta formació en número de regidors. També hi ha hagut poblacions on el color de l'equip de govern i el nom de l'alcalde se sabien des de la mateixa nit electoral. Són els casos dels municipis on una formació política va obtenir majoria absoluta el 22-M com Pineda de Mar, on repeteix Xavier Amor com alcalde; Santa Susanna, amb la tornada de Joan Campolier; Tordera amb Joan Carles García al capdavant, Vilassar de Mar amb Joaquim Ferrer que repeteix com a alcalde, Llavaneres amb Bernat Graupera que també repeteix al capdavant del consistori o Joaquim Arnó a Caldes d'Estrac que també ha revalidat l'alcaldia. En el cas d'Alella també estava bastant clar que Andreu Francisco tornaria a tenir l'alcaldia del municipi tot i no haver aconseguit majoria absoluta.


text: Loció Higienizant de lavanda 100% Ecològica. | Taller del Benestar Loció higienizant de lavanda 100% Ecològica. Neta i desinfecta les teves mans sense ressecar la pell amb la nostra Loció Higienizant 100% Ecològica A hores d'ara ja som tots conscients de l'important que és rentar-se les mans amb freqüència i utilitzar a més una loció hidroalcohòlica higienizant per a eliminar qualsevol tipus de microbi que pogués romandre en elles. I és que al llarg del dia les nostres mans toquen superfícies, objectes, altres mans.... Fins ara això no ens havia preocupat però ara sí que hem de tenir una cura especial en aquest sentit. Des de Rosella us proposem aquesta loció hidroalcohòlica (70% etanol) que a més conté oli essencial de lavanda i glicerina, per a evitar que les teves mans es ressequin i es deshidratin. En la formulació d'aquest producte emprem alcohol bio natural no desnaturalitzat, i vull explicar això perquè la majoria de les locions i gels higienizants contenen alcohol desnaturalitzat, que podeu trobar en l'etiquetatge com a alcohol denat. Aquest alcohol es desnaturalitza amb una sèrie de substàncies amargues per a evitar que pugui ser utilitzat per a l'elaboració de begudes alcohòliques, entre elles el ftalat de dietil, que funciona com un disruptor hormonal interferint en el correcte funcionament de les nostres hormones. L'alcohol bio que nosaltres utilitzem prové de cultiu orgànic i no està desnaturalitzat pel que resulta bastant més car que l'alcohol denat. L'oli essencial de lavanda és desinfectant i antisèptic, NO IRRITA LA PELL i té una olor molt agradable, et dóna sensació de neteja total. Ho utilitzo així Polvoritzar sobre les mans i fregar a continuació per a estendre bé el producte. També ho pots aplicar sobre una superfície que vulguis desinfectar. Agitar abans d'usar. Mantenir fora de l'abast dels nens. Evitar el contacte amb els ulls. Per a conservar-ho En portar etanol bio, aquest és un producte de llarga conservació. No obstant això consulta sempre la data de consum preferent que està indicada en l'etiquetatge.


text: Nos vos quedeu sense el marxandatge de La Bressolada Després de presentar-vos el cartell de la Bressolada 2022 que tindrà lloc el proper 21 de maig a l'estany de Sant Esteve del Monestir, vos fem arribar el full de comanda de marxandatge de La Bressolada, que podreu trobar al final d'aqueix text. Enguany, hem creat una bonica samarreta de color natural amb la girafa de l'Animalari Urbà i el lema de la Bressolada «Hi tornem amb l'ànim alt». A més, també hi ha dues gorres: una gorra color verd poma amb el logo de La Bressola pels infants i una gorra color gris fosc amb la frase 'La Bressola Catalunya Nord'. El full de comanda està dividit en INFANT i ADULT i en cada secció se pot demanar el lot de samarreta + gorra o únicament samarreta. Només cal emplenar el full de comanda amb les talles desitjades i apuntar la quantitat total. Després, s'haurà d'entregar el full de comanda a l'escola i fer el pagament en xec. Important: La data límit de comanda serà el proper divendres 22 d'abril.


text: Els cupaires creuen que s'han vulnerat els drets de les persones consumidores, ja que no s'ofereix la possibilitat de retornar els abonaments tot i els canvis que han patit alguns espectacles Imatge d'arxiu de l'exterior de les taquilles del Teatre Principal de Valls ARXIU / INFOCAMP Diumenge, 23 Gener 2022 17:25 La CUP de Valls ha interposat una queixa al Síndic de Greuges de Catalunya i a l'Agència Catalana del Consum, ja que creu que s'han vulnerat els drets de les persones consumidores que van adquirir alguna entrada o abonament per algun esdeveniment de les Decennals 20211, després dels canvis d'horaris i condicions que han patit alguns espectacles a propòsit de les noves mesures covid dictaminades per la Generalitat. Cal recordar que, a causa d'aquestes mesures, totes les activitats hauran d'acabar a les 00:30h de la matinada, s'hauran de celebrar amb el públic assegut i l'aforament estarà limitat al 70% de la seva capacitat. Aquesta situació ha comportat, entre altres coses, el desdoblament d'espectacles i l'avançament dels horaris dels concerts de les Decennals, fent que a hores d'ara hi hagi esdeveniments que se solapin entre ells. Segons la CUP, el problema és que "l'Ajuntament de Valls només ofereix la possiblitat d'exigir el retorn de l'import de les entrades si la persona consumidora és reubicada en una sessió que se celebri un dia diferent". Des de la CUP es considera que s'estan vulnerant els drets de les persones consumidores: "En primer lloc, no s'ha informat a la ciutadania que ha comprat entrades del canvi d'horari dels espectacles, concerts i esdeveniments. En segon lloc, no es permet retornar els abonaments tot i que hi ha hagut canvis substancials en les condicions de molts esdeveniments, com per exemple el ball de gala, que ha passat a ser un concert de gala. A més, en aquest cas concret, hi havia persones que havien pagat quantitats inicials diferents per estar assegudes, quan ara tothom està assegut. Finalment, no es permet reclamar tampoc en aquells esdeveniments que han patit un canvi de grups on, a més, no s'ha informat a les persones consumidores. Aquest és el cas de la Revetlla Jove, on s'havia anunciat el grup Hotel Cochambre i s'ha canviat per Di-versiones en un dia i horari diferent". La formació anticapitalista també retreu altres "conflictes sorgits amb anterioritat, com la gratuïtat de la programació infantil en dies concrets anunciada després de posar a la venda els espectacles de pagament, o el sorgiment de nous abonaments de concerts no planificats quan part de la població ja havia adquirit els seus". Aquestes incidències han motivat a la CUP a presentar una queixa davant el Síndic de Greuges de Catalunya i l'Agència Catalana de Consum, "al·legant que l'Ajuntament de Valls i la Fundació Festes Decennals Mare de Déu de la Candela no han actuat segons el que marca la llei, i per tant, han vulnerat els drets de les persones consumidores". Finalment, des de la CUP s'anima a totes les persones que s'hagin vist afectades per aquests canvis a fer una reclamació a Aquesta adreça de correu-e està protegida dels robots de spam.Necessites Javascript habilitat per veure-la. ,al web de l'Agència Catalana del Consum o al Síndic de Greuges.


text: Publicació - Noves abstraccions | MACBA Museu d'Art Contemporani de Barcelona A principis dels noranta, el món de l'art va experimentar una revaloració i redefinició de la pintura abstracta. L'exposició del MACBA se centrava en el paper que aquest fet va exercir en la creació contemporània de finals de segle XX, i va comptar amb la participació de vint-i-nou artistes que compartien la voluntat d'explorar el potencial de la pintura des d'un discurs crític i revisionista en relació amb l'anomenada «abstracció pura». El catàleg inclou textos d'Enrique Juncosa, Arthur C. Danto i Demetrio Petroni, així com les biografies i les bibliografies dels artistes.


text: L'islam i els interessos de França a l'Àfrica - lnterpretant el món àrab i l'islam Costa d'Ivori, una guerra de religió o interessos francesos? La Costa d'Ivori està vivint un relleu a la presidència molt violent i traumàtic. La majoria de mitjans el descriuen com un enfrontament entre un dictador que es nega a reconèixer la derrota electoral i a abandonar el poder -Laurent Gbagbo-, i uns rebels que han guanyat les eleccions i volen governar legitimats per les urnes -Alassane Outtara-. Però la situació és molt més complexa i té molt a veure amb el creixent pes de l'islam en aquesta regió africana i els mateixos interessos econòmics de França, molt descontenta de l'actuació del president ivorià sortint. Després d'uns anys marcats per la inestabilitat política, els cops d'estat i els conflictes armats, tot apunta a un canvi de cicle a la Costa d'Ivori, el fet més destacat del qual és la represa del control del país per part de l'exmetròpoli, de la mà d'Alassane Outtara, el que serà el primer president musulmà del país. El programa humorístic dels guinyols de Canal + França resumia així els resultats de les presidencials: "Sarkozy, 51%, Gbagbo, 25%, Alassane, 24%". Per què els dos bàndols han optat per l'enfrontament? Fa anys que el país està dividit en dues àrees: la costa, de majoria catòlica i urbana, controlada pel govern, i l'interior islàmic, sota el control de la guerrilla i llar de milions d'estrangers musulmans que reclamen drets de ciutadania. Cada comunitat s'ha unit al voltant d'un dels dos principals partits: el Front Popular de la Costa d'Ivori, del president cristià Laurent Gbagbo, i Reagrupament dels Republicans, de l'opositor musulmà Alassane Ouattara. La comunitat internacional va forçar el 2010 la celebració d'eleccions en aquest país, però la divisió és tan profunda que els comicis només han servit per atiar el conflicte. Si abans no s'inicia un procés de reconciliació i es jutgen els crims de guerra comesos pels dos bàndols, no es pot pretendre que el perdedor de les eleccions accepti el joc democràtic a la primera. A més, les eleccions que es van fer el 28 de novembre de l'any passat no han estat netes. Alassane Ouattara és l'home de França? Quan Alassane Ouattara era primer ministre i home de confiança del dictador Félix Houphouët-Boigny (1990-93) va fer moltes privatitzacions a favor d'empreses franceses. La seva relació amb França ve de lluny: la seva esposa hi té molts interessos i la seva cerimònia de casament la va oficiar l'actual president, Nicolas Sarkozy. En canvi, el seu rival, Laurent Gbagbo, guanya les eleccions el 2000 i s'atreveix a desafiar França en iniciar un pla anomenat de "refundació", que inclou la revisió dels acords amb empreses franceses, que aleshores acaparen els principals contractes d'obra pública, infraestructures i serveis. A partir d'aleshores, les empreses franceses han de competir amb les d'altres països si volen operar a la Costa d'Ivori. Què ha fet el govern gal per situar Ouattara a la presidència? L'any 1999 força la caiguda de l'aleshores president Henri Konan Bédié, que havia fet una llei que impedia concórrer a les eleccions als fills d'estrangers, entre els quals s'hi compta Ouattara. El 2002 França entrena i arma milers de mercenaris que se sumen a un intent de cop d'estat contra Laurent Gbagbo. El cop atura la "refundació" i provoca la guerra civil, fet que permet a França legitimar la seva presència militar. Dos anys després, el govern llança una ofensiva per reunificar el país que és repel·lida per les tropes franceses, que permeten que el nord segueixi en mans dels rebels. Un president que no plega Per què Laurent Gbagbo es resisteix a cedir? La victòria d'Ouattara, que vol naturalitzar fins a quatre milions d'estrangers de Mali i Burkina Faso, significaria el desequilibri de la balança demogràfica a favor de l'islam i apartar per sempre més els cristians del poder. Per això, el partit de Laurent Gbagbo es resisteix a cedir el poder del país, tot i tenir tota la comunitat internacional en contra. La guerra d'interessos a les altes esferes s'ha traslladat a peu de carrer en una fractura social entre diferents comunitats religioses. Anàlisi publicada al diari Ara l'11 d'abril de 2011 ha reconegut els rebels libis Aquesta entrada s'ha publicat dins de Àfrica | s'ha etiquetat en Àfrica per arabislam | Deixa un comentari. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent