text: La Diputació de Girona publica una biografia sobre Domènec Fita | Bonart La presentació del llibre tindrà lloc el dia 14 d'octubre, a les 20 h, a l'Auditori Josep Irla de la seu de la Generalitat a Girona i serà a càrrec del president de la Diputació de Girona, Joan Giraut; del delegat del Govern de la Generalitat de Catalunya a Girona, Eudald Casadesús; de Jordi Fàbrega, primer tinent d'alcalde de l'Ajuntament de Girona; de l'autor del llibre, Joan Domènech, i de l'autor del pròleg Daniel Giralt-Miracle. La Diputació de Girona ha publicat un llibre biogràfic sobre Domènec Fita, una de les figures més rellevants de la història artística gironina, amb una vasta projecció exterior i amb una interessant trajectòria en el camp de la pintura, l'escultura, la ceràmica, els vitralls i les arts plàstiques en general. El llibre constitueix un apropament a la vida i a la trajectòria de Domènec Fita i omple un buit –el biogràfic– en el conjunt de l'àmplia bibliografia que parla de l'artista. A banda dels catàlegs, estudis, articles, entrevistes... faltava la publicació d'un treball que, per una banda, recollís exhaustivament l'experiència vital de Fita i, per una altra, analitzés amb detall la seva evolució humana i artística i el seu pensament i filosofia creativa. A través d'aquesta biografia s'estudien les diverses etapes vitals de l'artista, amb especial atenció a la seva infantesa i a l'accident que va patir l'any 1953, que és, per a ell, com una nova naixença; al seu inici en la producció artística a través del Grup Flamma; a la seva obra irradiada primer des de Sarrià de Dalt i, després, des de Montjuïc; a la seva lluita espiritual davant les imposicions de l'Opus Dei; a la relació amb Montserrat i l'abat Escarré, i als darrers anys de maduresa i plenitud en què ha rebut encàrrecs importants per treballar a la Sagrada Família i a Andorra. El text del llibre segueix, en principi, el fil cronològic de la vida i els esdeveniments de Domènec Fita; però no és esclau d'aquesta directriu, sinó que, a vegades, els fets que es volen remarcar s'exposen dins del marc que s'ha considerat millor. Així, Giralt-Miracle explica en el pròleg que la biografia que ha escrit Domènech Moner ens parla de "el Fita polifacètic i recercador, el Fita figuratiu i el Fita abstracte; el Fita que medita sobre l'immanent i el transcendent, el Fita privat i el Fita públic", i "el Fita compromès amb la seva ciutat i el seu país". A les imatges, a dalt Domènec Fita pintant en el taller; a sota, l'Àngela Rodeja i en Fita i Lleó, Fita, García i Puig bromejant dins de l'estudi del carrer del Carme. Etiquetes: Daniel Giralt-Miracle · Diputació de Girona · Domènec Fita · Eudald Casadesús · Joan Domènech · Joan Giraut · Jordi Fàbrega


source: CulturaX

text: L'Ajuntament de Barcelona pagarà el 75% de la il·luminaci... Inici | Notícies | L'Ajuntament de Barcelona pagarà el 75% de la il·luminació de Nadal 2020 a la ciutat L'Ajuntament augmenta un 72% el pressupost per a subvencions a il·luminació nadalenca dels eixos comercials, passant de 550.000 euros a 950.000 euros. La Comissió de Govern ha aprovat avui aquest increment, donant resposta així a la demanda de les entitats representatives del comerç de la ciutat perquè s'incrementés el percentatge de subvenció del 50% del cost de la il·luminació nadalenca al 75% tenint en compte la greu situació de crisi que viuen els establiments comercials arran al pandèmia de la Covid-19. Així, l'Ajuntament finançarà el 75% de tota la il.luminació nadalenca d els eixos comercials. El consistori destinarà aquest any 1.712.891,13 euros a la il·luminació nadalenca en el conjunt de la ciutat, el que suposa un 65% més que en el Nadal de 2019. El dia 8 de gener de 2020, l'Ajuntament va constituir la taula de treball amb el sector del comerç per començar a preparar els canvis necessaris perquè la campanya de Nadal 2020 suposés un salt qualitatiu respecte edicions anteriors. Des d'aquella data, consistori i sector han treballat per plantejar les principals demandes i poder donar-ne resposta. Una de les principals demandes per part del sector va ser l'increment de la il·luminació nadalenca als carrers. Un cop va esclatar la pandèmia de la Covid-19 i les greus repercussions per al comerç de la ciutat, es va veure la necessitat de donar, de manera excepcional aquest any, un major suport econòmic per a poder tenir ornamentació als carrers. Per accedir a la informació sobre les subvencions d'enllumenat, clica aquí. A banda, i per fer més fàcil la gestió per als eixos comercials, el consistori ha començat a implantar aquest any un nou model de contractació. El nou model d'il•luminació nadalenca d'aquest any passa per un augment de la implicació i participació de l'Ajuntament de Barcelona. El marc del nou model és la convocatòria d'un concurs obert harmonitzat on s'hi inclouen tres blocs, que també permet fer una economia d'escala: Carrers estratègics i de referència comercial i grans vies urbanes: Plaça Catalunya (novetat), Aragó, Balmes(novetat)i Gran Via, Urquinaona, Via Laietana i Paral·lel (amb nous dissenys, menys Balmes on es recuperen les del carrer Aragó) + plans especials Trinitat Vella i Ciutat Vella + zones viàries en obres de llarga durada + pla de barris. Mercats municipals, amb frases led il·luminant les 39 façanes d'aquests equipaments alimentaris de ciutat. El 50% del tram de 16 eixos comercials que fins a l'edició passada s'il·luminaven per iniciativa privada, amb acompanyament públic a través de subvenció. El model ha de comportar també un increment de la qualitat de la il·luminació en el conjunt de la ciutat, amb especial incidència al centre de Barcelona. El relat nadalenc integral a tota la ciutat que permeti, dins de la diversitat, permetrà sostenir una mateixa estètica basada en alguns conceptes que es desenvolupen tot seguit des d'una vessant de valors, una vessant de icònica, i una vessant energètica.


text: FÓRMULA 1: Ja coneixem el nou Mercedes W12 per al 2021 Mercedes ha mostrat el seu nou monoplaça per a la temporada 2021, el W12, amb un esquema de colors lleugerament revisat, mantenint el tema de la lluita contra el racisme. Mercedes comença el 2021 a la recerca d'alguna cosa que mai s'ha guanyat, un vuitè títol consecutiu per part dels constructors, que vol donar a Lewis Hamilton també el vuitè títol, una gesta sense precedents, si s'aconsegueix. Mercedes ha estat el referent des del començament de l'era híbrida el 2014, dominant sens dubte la F1, sent molestat per Ferrari de tant en tant, però mai d'una manera que posi en dubte el títol. El 2020 va ser un any excel·lent per a Mercedes, que va aconseguir millorar un dels punts febles del cotxe, que era l'agilitat del monoplaça en les corbes lentes, donada la seva longitud. El W11 s'ha convertit en una de les millors creacions de Mercedes, de manera que, des de la cursa de Spa, l'equip ha deixat d'actualitzar el cotxe, centrant-se en els treballs per al 2021, que amb els canvis a la normativa van suposar una reducció del 10% suport aerodinàmic que s'ha de recuperar. Les Silver Arrows van tenir molt de temps per pensar en aquest cotxe. Els canvis del cotxe d'aquest any es centren, doncs, més en l'aerodinàmica, a més d'una actualització del motor Mercedes. L'esquema de colors es va acabar de perfeccionar, ja no tenia les estrelles que hi havia a la coberta del motor, on ara es pot veure la inscripció AMG repetida en tons grisos. El color del cotxe segueix sent la qüestió de la lluita contra el racisme que encara està a l'agenda de l'equip i sobretot de Lewis Hamilton. Hamilton té la missió de fer història de nou, després de ser el protagonista de la novel·la de la renovació del contracte, que només es va prorrogar un any més, un tema que farà funcionar molta tinta. Però Hamilton té una oportunitat d'or per convertir-se en el més reeixit de la història, tornant a inscriure el seu nom en or als llibres de F1. A l'altra banda hi haurà Valtteri Bottas, l'etern número 2 que enguany torna amb la missió d'esborrar aquesta etiqueta i finalment colpejar Hamilton. Probablement aquest és el final d'una era. La història de la renovació de contractes i l'actitud de Mercedes demostren que el 2022 pot aportar cares noves i una petita revolució a l'equip pensant en el futur a mitjà termini. Per tant, aquest és potser l'últim capítol d'aquesta història, amb els mateixos protagonistes que guanyen sense parar des del 2017.


text: planificació i generació d'idees | la rebotiga gener 30, 2013 Quantes cadires? Posted by Jaume under Dietari d'aula, Pràctica Reflexiva | Etiquetes: acordar criteris avaluatius, elaborar un guió, Janine Shepherd, planificació i generació d'idees, procés d'aprenentatge, rúbrica de comentaris, repassar continguts gramaticals, subjectivisme de l'avaluació | Sessió 5a De Thomas Hawk, extreta d'http://www.flickr.com/photos/51035555243@N01/33364362 amb Suficiència 3. Cliqueu l'enllaç per consultar la sessió. Vaig començar la sessió nerviós. Deu ser el trauma de la setmana passada. He omès les corresponents entrades. La 3a perquè em vaig fotre una bona patacada i la 4a perquè no la vaig assumir jo. Aquest darrer motiu es va convertir en un bon pretext per recordar què van treballar en la sessió anterior. Com que van aprofundir els continguts gramaticals amb una tècnica d'aprenentatge col·laboratiu. Vaig improvisar dubtes per comprovar-ne l'assoliment. Just quan els els plantejava em vaig adonar que els hauria d'haver preparat. Pel que fa a les respostes, no vaig estar prou atent als alumnes que dubtaven de les solucions. A l'hora d'acordar els criteris avaluatius del guió, em sembla que vaig navegar una mica. Els hauria d'haver tinguts a punt. Ara bé, vam aconseguir refer el guió de la Janine Shepherd. Vaig reiterar els motius d'haver analitzat aquesta conferència. No és només per la lliçó de superació personal, sinó perquè il·lustra a la perfecció el procés que seguim a l'hora d'aprendre. Ara entenc la capacitat de transformació en la formació. D'altra banda, em va semblar que per convèncer a l'hora de planificar i organitzar un text era útil el recurs de les cadires, com en la presentació de l'anterior dia les diapositives. Les idees principals d'un text són les cadires de la xerrada o les diapositives d'una presentació. Quan els vaig proposar d'elaborar-ne un ells, van començar a rondinar i a esbufegar. Una alumna va confessar que s'estimava més fer-ho a casa. Va excusar que necessitava concentrar-se. Vaig vacil·lar, però em vaig quadrar. Vaig seguir estrictament la meva planificació. Primer els vaig demanar que cadascú es pensés en un tema. Els vaig anar apuntant a la pissarra. Després, els vaig demanar que apuntessin les idees que els venia al cap. En la posada en comú, els vaig demanar el nombre d'idees. Després, per parelles, es van intercanviar les llistes. El company els n'hi havia apuntes un parell més. Val la pen destacar que l'alumna que es va queixar més va implicar totalment en la propsta d'activitats. Vaig aprfofitar la posada en comú per informar-los del Centre de Redacció. Així vam poder contemplar les diferents fases del procés de l'escriptura. Mentre observava el progrés de la seqüència, vaig sentir una veu interior que em deia: "com has desaprofitat Experimentarem la correcció compartida amb el Dropbox. De moment, cadascú té una carpeta amb el full de puntuació per anar registrant la puntuació de la prova model i el comentari que els vaig demanar perquè servís d'avaluació inicial de l'expressió escrita. Vaig preparar una rúbrica, adaptant els barems de la Comissió d'Avaluació. Per acabar, m'agradaria relatar com vaig anar modificant el punt de vista sobre la qualitat dels textos de l'alumnat. Al matí ja em van sentir remugar i renegar mentre adaptava els criteris avaluatius. Un cop la vaig aplicar, ja veia què hauria d'insistir a classe, quan la comentéssim. Sóc conscient que em vaig encarnissar amb el primer text, però que a mesura que corregia textos notava que alguns eren correctíssim. Això é el fruit del trimestre passat? L'alumnat es va responsabilitzant cada vegada més quan sap que el text és públic? S'ha espavilat i entén que el text ha de tenir un mínim de qualitat ? Quina paradoxa, oi? Faig servir una lliçó de superació en què la protagonista recorre a la confiança en ella mateixa i amb els altres per progressar mentre que a l'hora d'analitzar la producció dels alumnes faig coms els senyors Shepherds, compadir-me de la seva expressió. Doncs, no. D'entrada, n'estic prou satisfet i orgullós. Primer, perquè alguns — la majoria– s'hi han esforçat. Segon, si tombar la truita en situacions adverses és preguntar-te: "per què no?" Aquesta és la tècnica que he d'emprar. Crec que demà els confessaré el meu grau de satisfacció, però els plantejaré per què no apugem el llistó de l'excel·lència. Ahir la repetidora em va confessar per què no va superar la prova. Em va esverar la mala imatge que es té d'ella mateixa a l'hora d'escriure. S'excusa que s'ha de preparar i memoritzar els textos perquè és incapaç de generar idees , i més sota pressió. Si comprenem les persones que tenen pànic a l'hora de parlar en públic, per què no podem reconèixer que tenim alumnes que no saben expressar-se ja que segurament en la seva etapa escolar els van destrossar. Van aconseguir fer-los sentir uns incompetents. Ara bé, quants d'aquests formadors són capaços de redactar textos, si no són notes informatives o informes d'avaluació? De vegades, els docents transmetem les nostres pors o frustracions.


text: Isabel Pantoja amenaça a Omar a 'Supervivientes' Isabel s'enfada amb Omar i afirma que no necessita que la defensin | Telecinco La cantant es va enfadar amb Omar perquè no la va defensar dels atacs d'Albert i Mónica per Júlia Estivill 01/07/2019 15:00h La final de 'Supervivientes' està cada cop més a prop i els nervis comencen a notar-se entre els concursants que cada cop protagonitzen més enfrontaments. En aquests moments és quan les aliances entre els supervivents es converteixen en elements crucials per poder arribar a la final. En aquesta ocasió, Omar ha sortit malparat després de trobar-se enmig de la discussió que han mantingut dos dels seus amics després de la gala d'expulsió: Isabel Pantoja i Albert. Albert i Mónica van acusar Isabel Pantoja de traïdora quelcom que no va passar per alt. Omar però va rebre part de la ràbia de la cantant qui va lamentar que aquest no l'hagués defensat de l'atac que havia rebut per part dels dos supervivents: «No has fet res, però no passa res» li va dir molt alterada. Tot seguit va amenaçar a qui va ser el xicot de la seva filla: «Tranquil, ja t'agafarà el meu fill a Espanya». Omar es va mostrar molt sorprès davant l'advertència de la cantant i es va defensar de l'atac tot assenyalant que no l'havia pogut ajudar perquè no tenia dret a parlar: «Què faig jo si no podia parlar?» va contestar encara incrèdul per l'amenaça rebuda. Omar defensa a Isabel però aquesta s'enfada Després de conèixer el malestar que li havia causat a la cantant que no l'hagués ajudat durant la discussió a la Palapa, Omar va parlar amb Mónica i Albert per deixar clar quina era la seva postura: «És una persona que podria ser com la teva mare, només per la seva edat se l'ha de respectar. Mónica ha dit algunes coses que no m'han agradat gens». D'altra banda, Isabel es va prendre malament les paraules d'Omar i va reaccionar de forma contradictòria tot afirmant que no necessita que ningú la defensi: «Tinc 62 anys i no necessito que em defensin. Jo he vingut aquí sola i marxaré sola».


text: SENSE ANIMA, LES - Saltamarti Llibres Una pàgina web oferta al servei, discret i exclusiu perquè homes puguin dormir amb nenes adolescents. Només això, només dormir. Les noies prenen un medicament i resten adormides tota la nit. Mentre ells poden abraçar-les, acaronar-les i fugir del fred de les nits més dures de l'hivern. L'endemà al matí els homes marxen i quan elles desperten tot torna a la normalitat. Aquesta matinada, mentre "Home despert" contempla la bellesa tan pura de "Minnie", "Home que espera" menja una hamburguesa en una estació de serveis amb "Daisy", que ja està preparada perquè la vinguin a buscar. Les sense ànima, ens parla de la profunda solitud inherent a l'existència, de la perversió de les relacions que es creen en una societat cada cop més alienada i d'una estranya història d'unes dones que sorgien del mar sense ombra i tornaven cap a ell per descansar per sempre. En Raimon escriu contes per a la ràdio i viu amb el seu germà Blai, que va quedar trastocat per un accident en un bo...


text: QUAN VA COMENÇAR ALEX TREBEK A 'JEOPARDY!'? DESCOBREIX-HO! - ENTRETENIMENT Alex Trebek és una llegenda de 'Jeopardy!'! Vegeu quan va començar l'estrella tardana a organitzar l'emblemàtic programa de jocs Quan escoltes el nom Alex Trebek , el primer que pensa la gent és Perill! L'estimada estrella de televisió va entretenir als fans amb la seva adorable personalitat en l'èxit del programa fins al la seva mort el novembre de 2020 . Però, exactament quant de temps va preguntar l'amfitrió sobre els seus coneixements sobre diversos temes? És hora que ho descobriu! Torneu a mirar l'estimat 'perill!' Condueix la vida i la carrera d'Alex Trebek El 1984, es va oferir a la personalitat televisiva el paper d'amfitrió del que ara és un dels programes de jocs més populars de la història, i la resta és història. Tot i això, aquest no va ser el seu primer concert com a amfitrió. Abans de fer preguntes als seus concursants Perill! , Va acollir Alex El mag de les probabilitats el 1973. L'any següent, Alex es va convertir en l'home darrere del podi per a un altre programa de jocs: Rodets alts . Però no va ser això! La llegenda del programa de jocs va continuar les seves tasques d'amfitrió amb una breu etapa per a Dare Dare (no, no la versió de Nickelodeon), i després va allotjar-lo Trampa . Estaria al capdavant de diversos altres programes abans d'aconseguir la feina que el convertiria en un nom conegut. Abans que Alex fos l'amfitrió de Perill! , Art Fleming va ser la cara original de l'espectacle. Des d'aquell moment, els fans han estat encantats de veure Alex a la petita pantalla durant els darrers 36 anys. Segons un nou contracte que va signar, s'esperava que el tros de Hollywood continués acollint fins al 2022, Data límit va informar, però Alex va morir tràgicament als 80 anys després de batalla contra el càncer de pàncrees . Mireu l'important valor net d'Àlex Trebek: "Jeopardy". « Perill! està entristit per saber que Alex Trebek va morir pacíficament a casa a primera hora d'aquest matí, envoltat de familiars i amics. Gràcies, Alex », el compte de Twitter verificat del programa es va confirmar a principis de novembre de 2020. Dies després de la mort d'Alex, la seva esposa de sempre, Jean Currivan Trebek , va anar a Instagram per compartir el seu agraïment per tots els fans . «La meva família i jo us agraïm sincerament a tots els vostres missatges compassius i la vostra generositat», va dir la dona de dol una foto amorosa del dia del casament de la parella. «Les vostres expressions han tocat de debò els nostres cors. Moltes gràcies. Moltes benediccions a tots, Jean Trebek. » Abans de morir, Alex mantenia una visió positiva de la vida mentre continuava acollint Perill! mentre rebent tractament per al seu càncer , quin se li va diagnosticar al març del 2019. El guanyador de l'Emmy sovint mantenia els fans al dia el seu pronòstic . Quan se li va preguntar quant de temps tenia previst protagonitzar Perill! a finals del 2019, Alex va dir que ho faria sempre que sigui capaç. 'Ho seguiré fent mentre les meves habilitats no disminueixin i hagin començat a disminuir', va compartir amb CTV News del Canadà. Triple 'perill': una guia per als tres nens meravellosos d'Alex Trebek 'Estic segur que hi ha membres observadors de l'audiència de la televisió que també ho noten, però perdonen', va continuar. «Però arribarà un moment en què [els fans i els productors] ja no podran dir' està bé '.» Tot i que sabia que el seu camí s'acabava, va dir Àlex no tenia «por de morir» perquè agraeix tot el que ha aconseguit. «He viscut una bona vida, una vida plena, i m'acosto al final d'aquesta vida», va explicar. «Si passa, per què hauria de tenir por això?» Afortunadament per als fans, Alex va filmar els seus darrers episodis de la 37a temporada del programa abans de la seva mort. Perill! planeja honrar el llegat d'Alex emetent els seus darrers episodis durant la setmana del 4 de gener.


text: Josep Gironès, un ídol caigut El boxejador va acabar els seus dies exiliat, calumniat i sol Campió.Va guanyar el títol europeu dels plomes el 1929 i el va defensar amb èxit set vegades, entre 1930 i 1933 AGironès li van fer una trepanació i li van treure la boxa del cap". Amb aquesta contundència es va expressar el promotor mexicà Rafael Cobra Mendoza. Es referia a Josep Gironès, un dels més famosos boxejadors catalans de la història, un autèntic ídol de masses als anys trenta del segle passat que va acabar a l'exili, calumniat i allunyat de la família. Nascut al carrer Llibertat de Gràcia el 1904, el primer equívoc que convé aclarir, i té una importància fonamental, és que Gironès era el seu cognom matern. Es deia en realitat Josep Joan i Gironès. Amant de la pràctica esportiva, d'un primer pas pels gimnasos va saltar al quadrilàter i va veure que tenia futur en la boxa. En el seu primer combat va cobrar sis duros (menys d'un euro). Treballava en un torn, donant forma als objectes que li demanaven, tasses, vasos... i cobrava dos duros a la setmana. La boxa era una oportunitat que no podia desaprofitar. "No podia tornar, van dir que havia pegat a uns detinguts, es va parlar molt i malament de mi" Va començar a guanyar combats i a fer-se popular. Com a pes ploma es va proclamar campió de Catalunya i d' Espanya. Tot just tenia rivals de talla i el van enfrontar a púgils estrangers que queien un rere l'altre. La llegenda creixia. Boxejava al saló Iris, al teatre Olympia, al frontó Nuevo Mundo. Locals d'una Barcelona anterior a la guerra, escenaris que bullien de públic un dia com a salons de ball, un altre com a escenaris de circ o sales de cinema. L'1 de desembre del 1929 a Montjuïc va combatre davant uns 40.000 espectadors contra el danès Knud Larsen. I es va proclamar campió d'Europa. "Un dels combats més durs de la meva vida. Al segon assalt vaig tenir la sort de tirar-lo, vaig pensar que havia estat fàcil. Però ell va esperar fins que van comptar fins a nou, es va aixecar... i va aguantar quinze rounds ! Vaig guanyar per punts, però vaig sortir amb una cara tan desfigurada que semblava un altre". Era immensament popular. La Vanguardia li va dedicar tota la portada, una fotografia immensa. Semblava imbatible, sobrehumà. Va arribar a creuar-se amb el campió mundial, el nord-americà Freddie Miller, però sense el títol en joc. Gironès va dominar amb claredat, però va ser desqualificat per un cop baix. Quan finalment li va arribar l'oportunitat de debò, el 17 de febrer del 1935, ja no era el mateix. "Volia deixar-ho, les mans em feien molt mal, quan pegava a un contrari em feia més mal jo que ell". Aquell dia a la Monumental la història va començar a canviar. A Barcelona només s'especulava en quin assalt cauria Miller, i Gironès va acabar massacrat. Tot just 138 segons. I va anunciar la retirada. "Quan anava cap al vestidor un públic enfurismat em va dir de tot. "Lladre, venut...". Llavors vaig dir prou". Gironès havia estalviat per viure amb la seva dona i la seva filla. Però va perdre tot el capital en la guerra i va passar a treballar d'escorta del president Companys. Després d'un camp de concentració a França, va treballar de rentaplats i va obtenir un passatge per a Mèxic, on se li va perdre la pista. A l'exili no parlava mai del passat, els combats, la fama. No va poder tornar mai perquè en la postguerra es va dir que s'havia dedicat a clavar pallisses a detinguts a les txeques. El 1968, en ocasió dels Jocs Olímpics de Mèxic, dos enviats especials catalans van localitzar Gironès i van rescatar la seva memòria. Ho va fer Josep Morera Falcó a El Correo Catalán i Joan Garcia Castell a Dicen . A aquest últim va explicar: "Van dir que jo havia pegat a uns detinguts. És fals. Jo, sense guants, no he pegat mai a ningú. El rumor va rodant, creix i es transfigura. Quan vaig sortir de Barcelona els diaris van parlar molt i malament de mi. Després, aquí a Mèxic, em van explicar que hi havia un altre Gironès que sí que ho havia fet. Però la falsedat ja era propietària de la situació...". Gironès va morir a Mèxic el 8 de febrer del 1982. Sense tornar a veure la seva esposa i una filla que va deixar amb 9 anys. Es cartejava amb el net, com explica un documental de Joan López Lloret ( 138 segons, l'enigma Gironès ), en què es revela que descansa en una zona anònima del cementiri, sense làpida ni indicació. Va deixar un grapat de fotos i un paraigua. {"allowComment":"allowed","articleId":"article-7986307","url":"https:\/\/www.lavanguardia.com\/encatala\/20220114\/7986307\/boxejador-josep-girones-acabar-dies-exiliat-calumniat-sol.html","livefyre-url":"article-7986307"}


text: Mortés: "Saetde compleix les condicions essencials del plec de bases al 100%" - FÒRUM.ad Mortés: "Saetde compleix les condicions essencials del plec de bases al 100%" On: 07/02/18 16:53 La proposta presentada per Saetde, en el marc del concurs públic obert pel comú d'Ordino perquè entri capital privat a l'accionariat de l'estació d'Ordino-Arcalís, "compleix tots els criteris de puntuació", i les "condicions essencials del plec de bases al 100%", ha assegurat aquest dimecres el migdia el cònsol major d'Ordino, Josep Àngel Mortés. Ha afegit, però, que l'empresa liderada per Joan Viladomat ha incorporat una sèrie de "matisos" a la proposta inicial, que la corporació sotmetrà ara a exposició pública. Així, es donen tretze dies hàbils per si algun interessat vol "analitzar aquests matisos" o presentar una nova proposta, ha informat el cònsol. Pel que fa a les condicions essencials que Saetde compleix amb la seva oferta, són les que el comú considera innegociables, com l'aportació inicial de tres milions d'euros, que el privat passi a tenir el 74% de les accions, la concessió per a 50 anys o que se segueixi el que dicta el pla director de l'estació. Saetde també ha pogut demostrar la seva "solvència tècnica". I pel que fa al que ha afegit Saetde, està relacionat amb aspectes tècnics de la concessió, "matisant de quina manera es faria el rescat" en cas que el comú vulgués rescatar la societat de Secnoa. També proposen que el nou telecabina de la Coma passi a assumir entre 1.400 i 1.600 persones per hora i no 1.600 (la proposta inicial), per reduir el cost del telecabina i destinar aquests diners per a inversions en restauració de cara a la propera temporada, ha explicat Mortes. Saetde també demana que l'ús de la marca Arcalís no sigui del comú ordinenc sinó de Secnoa. Amb tot, i si expiren aquests tretze dies hàbils sense cap al·legació, Mortés confia signar el contracte amb Saetde aquest mateix mes de març, perquè pugui començar a treballar amb la vista posada a la propera temporada. El cònsol ha reiterat que la idea és que no canviï res amb Vallnord ni amb els treballadors d'Arcalís. Sí que hi hauria sinergies amb treballadors de Saetde però "sense acomiadaments" a l'estació ordinenca, ha garantit. El cònsol ha reiterat que aquest acord és beneficiós pel país i especialment pels ordinencs, ja que ara el comú tindrà més capital per invertir a la parròquia. Qui no presentarà al·legacions a la proposta de Saetde serà Mountain Peak Developments, empresa amb qui havia negociat l'oposició liberal. La consellera de la minoria, Sandra Tudó, ha informat que l'empresa no té interès amb la fórmula escollida pel comú per modificar la societat de Secnoa. De fet l'oposició ha donat en tot moment, al consell de comú celebrat aquest dimecres al migdia, el suport a la majoria per tirar endavant tot el procés perquè Secnoa passi a tenir majoria d'una empresa privada.


text: Escola Valenciana vol el requisit lingüístic per a l'Administració València. Dijous, 15 de març de 2018. 05:20 Actualitzat Dijous, 15 de març de 2018. 05:20 Escola Valenciana defensa la incorporació de la plena competència en valencià, amb caràcter previ a les oposicions, a tots i totes els treballadors i treballadores de les administracions públiques, siguen empleats o empleades de l'Estat espanyol o de la Generalitat Valenciana. "És estrany demanar que les funcionàries i els funcionaris tinguen competència en valencià i en castellà, les dues llengües oficials del País Valencià, per exercir el seu treball?", es pregunta Vicent Moreno, president d'Escola Valenciana, en un comunicat. I afegeix: "Enguany, la Llei d'Ús i Ensenyament del Valencià complirà 35 anys i la nostra llengua encara no gaudeix d'una situació de normalitat. Cal una empenta per a potenciar el valencià en l'àmbit administratiu, i introduir la plena capacitació lingüística per contribuir a la normalització del valencià". Escola Valenciana —Federació d'Associacions per la Llengua— és una entitat cívica formada per 29 associacions comarcals i d'àmbit de país. El principal objectiu de l'entitat és la normalització lingüística en tots els àmbits d'ús de la llengua, amb especial incidència en el sistema educatiu valencià. Amb les seues declaracions, fixen la seua posició davant les recents actuacions del Tribunal Superior de Justícia valencià de plantejar una qüestió d'inconstitucionalitat sobre el Decret llei 3/2017 de la Generalitat Valenciana pel qual s'adoptaven mesures urgents per a l'aplicació durant el curs 2017/2018 dels projectes lingüístics en els centres educatius. Ciutadans contra el català com a requisit El partit Ciutadans s'ha mostrat partidari de rebutjar el requisit lingüístic en l'administració pública. Vicent Moreno, portaveu d'Escola Valenciana, assenyala que "el coneixement de valencià està lligat al bon servei", per la qual cosa, "els treballadors i les treballadores que no són competents en valencià no garanteixen el dret de la ciutadania de ser atesa en els dos idiomes oficials". En aquest sentit, l'entitat ha recordat que "aquestes vulneracions de drets no passarien en un país que tinguera les dues llengües oficials normalitzades, a més de comptar amb mitjans de comunicació íntegrament en valencià i que la competència lingüística del funcionariat estiguera regulada a través del requisit lingüístic". "No té trellat i no pot ser compatible treballar en les administracions públiques valencianes i desconéixer una de les dues llengües". Escola Valenciana ha plantejat el coneixement de llengua com una oportunitat: "En un món globalitzat saber llengües és equivalent a ser competent". L'entitat ha sol·licitat una entrevista amb el president de la Generalitat Valenciana, Ximo Puig, per tractar aquest tema i per demanar-li que s'incloga aquest requisit abans que finalitze el 2018.


text: Festival INFLUX 2020 [vídeo a escena] - Entradium Em va agradar molt la manera com feu. Hi ha una disposició d'ànima que és un exemple a seguir. Es nota que hi ha una cerca. I és bonic sentir que la compartiu amb tanta delicadesa. Em sento agraïda a Read more osaltres i a la Lis per haver-hi participat.


text: Les tradicionals festes del barri de Sant Ramon, inici dels actes festius de Xirivella Inicio L'Horta Sud Xirivella Les tradicionals festes del barri de Sant Ramon, inici dels actes festius... Les tradicionals festes del barri de Sant Ramon suposen, un any més, l'inici dels actes festius de Xirivella, que es perllongaran de manera oficial fins el 9 de setembre, dia del Crist de la Llum. L'Ajuntament i els clavaris i clavariesses de Sant Ramon han col·laborat en el disseny d'unes activitats que combinen tradició i diversió per a tots els públics. Els festejos arranquen este dilluns amb l'esmorzar, dinar i sopar de faixa organitzats pels clavaris i l'inici del campionat de truc i parxís. A l'endemà, dimarts 27 d'agost, se celebrarà la 'Festa de l'Aigua' per als més menuts i una 'orxatada' per a tots els públics. Dimecres 28 hi haurà carreres de sacs, campionat de canut i escola de circ per als xiquets; i a la nit, paelles al carrer i espectacle musical. La discomòbil de Kike Jaén, programada per al dijous, i la festa Techno Oliver de divendres són altres dos cites destacadades. A partir del dissabte 31 d'agost, coincidint amb el Pregó Institucional protagonitzat pel guitarrista Rafael Serrallet, les festes s'escampen per tota Xirivella. Enguany, a més de preservar els actes més tradicionals, hi ha novetats ressenyables, com ara el Barracó Jove, un espai lúdic i festiu pensat per als més joves. La Nit de les Figues, la Marxa de Colors, l'actuació de l'Orquesta Montecarlo i diversions sessions DJ completen el cartell. Artículo anteriorArrancan los trabajos de construcción del nuevo centro de rendimiento deportivo de Torrent Artículo siguienteLocalizada en Madrid la joven de 13 años desaparecida en Torrent el pasado 9 de agosto


text: Tres minutets d'òpera al dia | BonDia Diari digital d'Andorra. Redacció/Foto: Andorra Lírica Era el que faltava: un tastet diari d'òpera per aprendre a degustar el gènere, aprofitant el confinament obligatori. I això és exactament el que proposa Andorra Lírica, que dissabte va començar a penjar als comptes de Facebook i d'Instagram els tràilers de tots els muntatges de les tres primeres temporades. Per començar, Carmen i La viuda alegre, ahir va ser el torn de La gata metamorfosada en dona, avui toca la Traviata, i els pròxims dies seguiran la Festa Lírica amb què va concloure la segona temporada, i els tres títols de la tercera: Tutto Mozart, L'elisir d'amore i La corte de Faraón. De moment seran només els tràilers –diu la soprano Jonaina Salvador, aquí amb el barret de directora artística– per no saturar i per despertar el cuquet de l'òpera amb fragments especialment addictius. "A més, la música té un component quasi terapèutic que ens pot ajudar molt en moments com aquests", diu. Però si el confinament s'allarga, molt possiblement acabin penjant els muntatges sencers. Es tracta d'aprofitar el material acumulat els últims cinc anys, aquesta dotzena llarga de títols que han convertit el Claror en una plaça lírica consolidada. De moment s'han editat i publicat els DVD de les tres primeres temporades, i ben aviat els seguiran els de la quarta i la cinquena, amb Il barbiere di Siviglia, Hansel i Gretel, La fille du régiment, Bohemios i Don Pasquale. Fins aquí, les bones notícies. Naturalment, l'emergència sanitària que ho ha trastocat tot també ha trasbalsat la Temporada, que havia agafat una estupenda velocitat de creuer i que per tancar el curs havia d'estrenar els dies 9 i 10 de maig unes Nozze di Figaro en coproducció amb el Go Opera Festival de la localitat de Guardiagrele, als Abruços italians. Amb torna, perquè al juliol el muntatge lauredià hauria viatjat a Itàlia. Òbviament, l'estrena al Claror s'ha hagut de cancel·lar, i l'única esperança és poder cantar les nozze al juliol, però ni això està ara gens clar perquè la majoria dels teatres italians no reobriran les portes fins al setembre. També ha quedat en l'aire l'altra cita internacional de l'estiu: a l'agost estava previst cantar al Benjamino Gilli Festival de la localitat de Recanati el Don Pasquale que al febrer va desfilar pel Claror: "Comparat amb el que està passat és una anècdota, però sap greu que just ara que estàvem consolidant la projecció internacional, i que a casa teníem en cartera projectes molt ambiciosos, hàgim hagut de parar en sec. I ja veurem com es reprendrà tot, perquè sospito que el món de la cultura en sortirà especialment perjudicat, de les retallades que s'intueixen". Les altres víctimes col·laterals de la crisi són dos dels muntatges previstos per al curs que ve, que es prometia històrica: per començar, Cançó d'amor i de guerra, la sarsuela en català més cèlebre del repertori, que havia d'acompanyar la Cobla dels sons essencials; i per continuar, el repte històric de pujar a escena La Vall d'Andorre de Halévy, superproducció amb repertori multitudinari –deu papers principals– que alia començar de zero perquè no n'existeixen precedents. No hi renuncia, encara, però caldrà tot l'entusiasme de Salvador, i potser una mica més, per tirar tot això endavant.


text: i Sant Jaume d'Enveja | enciclopèdia.cat SinònimEnveja Els nuclis de població i les comunicacions El poble de Sant Jaume d'Enveja El municipi de Sant Jaume d'Enveja, de 60,78 km 2 d'extensió, fou creat el 23 de juny de 1978, per la segregació de l'antiga pedania d'Enveja del gran municipi de Tortosa, al qual havia pertangut tradicionalment. Fins el 1990 pertanyé a la comarca del Baix Ebre. El seu terme es troba a l'extrem de llevant del delta, al sector de la dreta de l'Ebre, riu que forma el límit septentrional del terme, des del punt on s'inicia l'illa de Gràcia la qual pertany al veí municipi de Deltebre (Baix Ebre) fins a la seva desembocadura seguint la gola de Tramuntana, tot comprenent l'illa de Buda, amb el cap de Tortosa. El canal de la Dreta de l'Ebre segueix paral·lelament el riu, a molt poca distància, dins el terme i el límit occidental i sud-occidental, amb el terme d'Amposta, segueix la sèquia del Riuet per damunt d'una carretera local que correspon en part a l'antiga carretera dita de Sant Carles de la Ràpita a les Salines. El sector de llevant confronta amb la mar, i és assenyalat per una llarga costa sorrenca del sector extrem i meridional del delta, puntejada pels estanys i aiguamolls d'aquestes terres, i amb les platges de Migjorn i del Serrallo. Al sector més oriental del delta hi ha els estanys o basses que constitueixen un element propi de la fisonomia deltaica i en bona part una clau de la riquesa biològica de la zona. Entre d'altres destaquen la de la Platjola (90 ha), la de les Alfacades o de l'Alfacada (150 ha), aquesta prop de la gola de Migjorn i, ja dins l'illa de Buda, la petita bassa del Pradot i les del Calaix Gran o de Dalt i el Calaix de Mar o de Baix, conegudes com los Calaixos, estanys, aquests, salins i de poca fondària que ocupen una superfície de 600 ha. Les basses esmentades i tota l'illa de Buda són inclosos dins el Parc Natural del Delta de l'Ebre. De fet, la importància d'aquestes masses d'aigua no és solament biològica, ja que s'hi dóna una important activitat econòmica lligada a la pesca i a la caça. Tot i això, els darrers canvis del delta els han afectat notablement, a causa de la utilització de pesticides als conreus d'arròs. Una primera solució a aquests problemes ha estat la construcció de canals de circumval·lació. Els sòls són al·luvials amb predomini dels llims. Les formacions torboses són més amagades i es troben en llaurar les terres per a les plantacions de l'arròs. El fang és més aviat negre, a causa de les fermentacions dels vegetals que produeixen les torbes. Biogeogràficament, les terres de Sant Jaume d'Enveja es troben dins d'una àrea on domina clarament un cert tipus de vegetació de ribera però on cal diferenciar un tipus de vegetació d'acord amb la salinitat, els sòls i els vents, que caracteritzen aquesta terra. Ací són característics els canyissars (Phragmition australis) i salicornars (Arthrocnemetum fruticosi), amb la vegetació pròpia dels maresmes, on destaquen espècies com la boga (Typha latifolia), el jonc (Juncus maritimus) o la barrella o sosa (Salsola soda). Prop dels canals i recs i dels estanys hi ha un altre tipus de vegetació de ribera de caràcter arbustiu on predominen els oms, els freixes, els verns, els àlbers, els salzes i els tamarius, a més d'algunes ciperàcies i joncs esparsos els camps i ribassos de les sèquies. Les terres del terme comprenen el poble de Sant Jaume d'Enveja, que és el cap del municipi, el barri de la Balada, que comparteix amb Amposta, i la caseria dels Muntells, a més de les partides de l'Illa de Buda i l'Illa de Riu, les quals foren antigues entitats de població de caràcter disseminat. Cal destacar també un bon nombre de masies esparses arreu. Altres partides del terme destacables són la Cistellera, la Torrassa, Bordissets, Cantallops, el Barceloní, els Muntells, el Matar i el Serrallo. En un indret on el domini de l'aigua és natural, el sistema tradicional de comunicacions no era gairebé mai efectiu, a causa en unes ocasions dels desbordaments de les aigües del riu, en altres dels afloraments del nivell freàtic, que feien intransitables els camins. La via de comunicació més antiga és la carretera dita del Reial Siti de les Salines, amb una xarxa de camins secundaris als distints indrets o partides. Sant Jaume es troba a 15 km de la N-340, de Barcelona a València. Nou pont sobre l'Ebre © Pau Calvó Carrió Abans de la guerra hi havia molts llaüts i fins el 1940 hi hagué un vaporet a Tortosa. Hom utilitzava també el carrilet de la Cava. De fet, la navegació fou durant molts anys l'única via de comunicació vàlida. Al setembre de l'any 2010 s'inaugurà el nou pont sobre l'Ebre, conegut com Lo Passador , que comunica directament les localitats de Sant Jaume d'Enveja i Deltebre. El pont, de 250 metres de longitud i una amplada de 19,3 metres, és una alternativa als tradicionals transbordadors que travessen el riu vers el terme de Deltebre i que permeten les comunicacions amb el sector N del delta. La infraestructura compta amb dos carrils per la circulació de vehicles, un passeig per vianants, un carril bici i una zona de descans. Els censos demogràfics engloben tradicionalment la població de l'actual terme dins el de Tortosa. L'evolució de la població fou lenta i les condicions socials molt dures. De fet, bona part dels qui hi vivien era gent pobra, que habitava en barraques disseminades, sense planificació, sense escoles, ni cap centre social, amb paludisme endèmic, una forta explotació laboral i pèssimes comunicacions. Malgrat l'existència de la parròquia, predominava una religiositat de tipus supersticiós, amb culte als morts. La gent procedia inicialment sobretot del Baix Aragó i després, amb el conreu de l'arròs, s'hi instal·là gent d'Amposta i d'ascendència valenciana. A la fi del segle XIX Enveja tenia 763 h i 96 edificis i 136 barraques. L'evolució, sobretot a partir de l'últim terç del segle XX, té com a tendència una certa estagnació; l'índex de creixement ha estat mínim i predomina la gent que emigra a la recerca de treball sobre els immigrants que arriben i que havien format la base del considerable augment de població al llarg del segle XX, un cop consolidat el conreu de l'arròs. Així, el cens del 1960 donava per als distints nuclis o sectors que el 1978 van passar a formar el municipi un total de 3 306 h (2 638 al nucli de Sant Jaume d'Enveja, 504 als Muntells, 100 a Balada, i disseminats a les partides de l'Illa de Buda i de l'Illa de Riu, 46 i 18, respectivament). El 1970 havien passat a 3 348 h (2 866 a Sant Jaume, 504 als Muntells, 50 a Balada i 9 i 19 disseminats a les dues partides esmentades), amb un procés clar de concentració al nucli més gran. La població era el 1981 de 3 407 h, que van passar a 3 429 el 1991. A partir d'aquesta data la població ha manifestat una tendència al descens: 3 309 h el 2001 i 3 355 h el 2005. L'economia tradicional, purament de subsistència, amb unitats familiars aïllades sense intercanvi comercial, es basà fonamentalment en les explotacions agropecuàries i en el rendiment cinegètic. Marcà un canvi decisiu per al sector la construcció del canal de la Dreta de l'Ebre, el qual des del 1857 corre paral·lelament a l'Ebre. Des d'aquell moment s'anà estenent la bonificació dels terrenys pantanosos i s'intensificà el conreu de l'arròs, que ocupa actualment la major part de les hectàrees dedicades a l'agricultura, especialment a la franja de llevant i de migdia del terme, mentre que a la resta es localitza tradicionalment l'horta, també de regadiu. L'economia agrària actual se centra, doncs, en la pràctica monocultura de l'arròs. La ramaderia té una certa importància en l'economia del sector primari. És força important la producció d'aviram, i es pot esmentar també, entre altres, el bestiar porcí. A desgrat de les moltes inestabilitats que aquestes terres oferien als qui les habitaven, és ben cert que bona part d'aquests colons van viure de les pròpies produccions naturals, la pesca i la caça, durant molt de temps. En els terrenys de l'actual municipi, hi hagué Port Fangós, l'antic port de Tortosa, on hi ha les basses de l'Alfacada i de la Platjola, que restà inutilitzat ja a la fi del segle XIV pels dipòsits de sorra; aquest sector era conegut amb el nom del Pantà i fou substituït pel port dels Alfacs, davant la Ràpita. El sector industrial no ha tingut una importància destacable dins la totalitat econòmica del terme, tot i que s'ha impulsat alguna iniciativa de tipus agroalimentari, com la Cooperativa Sant Jaume d'Enveja, que canalitza la producció de l'arròs. A Sant Jaume se celebra mercat setmanal els divendres. La bellesa i l'interès natural del delta de l'Ebre, a més d'una gastronomia típica que es fonamenta en les espècies de riu, com ara les anguiles, les angules i les anques de granota, han possibilitat diverses iniciatives per a fomentar l'anomenat turisme rural (rutes amb bicicleta, creuers turístics per l'Ebre fins a la desembocadura, etc.), que disposa de diversos establiments d'allotjament. La població disposa d'un interessant Museu Ornitològic. El 2005 s'inaugurà a les antigues escoles del Puó el Centre d'Interpretació de les Barraques del Delta de l'Ebre. D'altra banda, se celebra la festa major al juliol, per Sant Jaume, i són festes tradicionals la benedicció de pa per Sant Blai i les de Sant Antoni Abat. Per recordar la constitució del municipi el 1978, se celebra també la Festa de la Segregació, al juny. Al desembre s'organitzen unes Jornades Culturals. En el folklore, té vitalitat la jota tortosina i la glossa popular improvisada o cant d'enversar, activitat en la qual excel·lí el popular poeta Francesc Balagué i Beltri, dit popularment Boca de Bou. El barri de Balada (13 h el 2005) es troba a l'extrem NW de l'actual municipi, prop de l'Ebre, davant l'illa de Gràcia, a uns 2 km de Sant Jaume, i compartit amb el terme municipal d'Amposta. Té interès el baladre de Balada, declarat arbre monumental. Més importància té la caseria dels Muntells (499 h el 2005), uns 5 km al SE de Sant Jaume i també al límit amb el terme d'Amposta, a ponent de la bassa de la Platjola i a la dreta de la sèquia del Riuet. La petita església de Sant Llorenç dels Muntells és sufragània de la de Sant Jaume d'Enveja. Entre les edificacions destaca la barraca del Tio Blanco, construcció tradicional de barraca deltaica. La població dels Muntells celebra la festa major a l'agost, per Sant Llorenç. A l'extrem de llevant del terme, entre les dues goles per on desemboca l'Ebre, la de Tramuntana o de Llevant i la de Migjorn, s'estén l'illa de Buda, delimitada per cordons litorals sorrencs de forma triangular i d'uns 6 km de longitud. Al seu extrem E es bastí el 1862 el far de Buda, que després restà apartat del límit costaner del cap de Tortosa per la progressió de les arenes (uns 500 m), però la pèrdua actual d'al·luvions del riu ha fet canviar aquesta situació (durant algun període el cap ha avançat fins a 10 m anuals). Dins l'illa, a més de la masia de la Casa de Buda, que té una capella, hi ha habitatges disseminats. Els conreus d'arròs aprofiten el canal de Buda i hi ha diverses llacunes: el Calaix Gran, o de Dalt, el Calaix de la Mar, o de Baix, i la bassa del Pradot. Pel juny s'hi celebra la Festa de la Plantada i la Mostra d'Arts i Oficis tradicionals. Segons J. Coromines, el nom de l'illa fa referència a la boga, planta típica d'aquest indret i que en llatí es diu buda, la qual s'hauria conservat a través de la parla dels moriscs que habitaven la zona. De les masies esparses per tot el terme, cal citar el Mas d'Avaria, la Masia de Cigarret, els Bitxacs, lo Cabrer, la Xula, Baladeta, Paiall, el Mas Fabre, la Torrassa, la Vil·la Emília (segueix el model popular, amb forn de pa davant de la casa i uina boca de cisterna), la Vil·la Tomàs (del 1920, amb porxo i columnes clàssiques), el Casol, el Mas de Villòria, la Comandanta, el Mas de Peperri, el Matar, el Barceloní, el Mas de Joanot, la Casa de Llupià, el Mas d'Ignasiet, el Mas Mosquit i la Casa de Buda. El primer nucli s'establí amb motiu de l'explotació de les Salines Reials, que vers el 1800 estaven localitzades a l'actual heretat de la Llanada. L'explotació de les antigues salines de Tortosa es remunta a l'època àrab. La caseria de les Salines, dita també les Salines del Cabiscol, es componia de sis grans edificis tancats per una forta muralla (casa de l'administrador, magatzems, cases dels guardes, església al centre, dipòsit d'aigua, forn, etc.) i alguns edificis disseminats, com els de Bordis i Caleu. Les Salines sortiren a subhasta en la segona desamortització (1871) i a la fi del segle es trobaven en estat bastant ruïnós. Posseïren grans extensions al terme els Suelves de Tortosa, marquesos de Tamarit, que havien militat activament en el camp del carlisme. D'aquest primer nucli potenciat per les Salines es coneix un primer cens del 1817, any en què hom hi instituí una parròquia, prova clara de l'existència d'una comunitat ja estimable. En aquest cens consten les partides de les Salines, on hi havia l'església i encara hi ha restes d'un vell cementiri, Enveja, nom que ja trobem en un important llinatge tortosí al segle XV, que probablement tenia terres en aquest indret, davant l'Illa de Riu, i on es troba l'actual cap del municipi, i l'Illa de Riu. Els primers cognoms d'aquest cens, corrents encara avui, són Llambric, Macià, Porres, Tomàs, Magrinyà i Fumador. També és antic el nom dels Muntells, llinatge tortosí de la mateixa època, però l'actual petit nucli és molt més modern.


text: El Bloc de trenscat.cat: Caçant Civia aquest cop a Puigcerdà i La Tor Publicat per Bernat Borràs a 20:37 Uohh, què guai!! El civia al Pirineu, és genial. Tant de bo algun dia sigui freqüent veure'ls per aquesta línia. Hola. Aquest tren va estar ahir, 14 de febrer, aturat bona part del matí a la tercera via de l'estació de Mollet Sta Rosa. Jo el vaig contemplar entre les 9 i les 10 del matí. Em vaig apropar i vaig veure que el seu interior estava ple de bidons blanquinosos, uns a sobre dels altres. Quan vaig tornar al migdia ja no hi era. Deu ser el famós Civia Alpino no aquest? Tant de parlar d'ell i ja el podem gaudir en aquesta línia. Impressionant! Com us en entereu? Era un Civia normal, o era d'aquests que en diran Alpino? El Civia que vam caça n'era un de normal, que segons ens van dir aniria a la línia R1 de rodalies de Barcelona, per variar. Jo també vaig veure el civia, la tarda del dia 14, a l'estació de ripoll. Estàs sempre a l'última eh!


text: Escola de Govern Local a Figueres Notícia 02/09/2010 La ciutat de Figueres acollirà, entre els dies 27 de setembre i 14 d'octubre, la primera edició de l'Escola de tardor de Govern Local Organitzada des de l'Ajuntament, la Càtedra Enric Prat de la Riba d'Estudis Jurídics Locals (UAB) i la Fundació Aula d'Alts Estudis d'Electes de l'Associació Catalana de Municipis (ACM), l'Escola neix amb l'objectiu de convertir-se en un espai d'aprenentatge a través d'una oferta de temàtica atractiva i relacionada amb les ciències jurídiques i socials. Adreçada tant a personal d'entitats locals, com a càrrecs electes o estudiants universitaris, l'Escola es divideix la seva oferta en quatre cursos i dues jornades que es realitzaran entre la seu del Centre d'Innovació i Emprenedoria (plaça de l'Església) i el Cercle Sport (carrer Monturiol). Els quatre cursos tractaran, respectivament, sobre Política i mitjans de comunicació: la gestió de la imatge; Els recursos humans a l'administració catalana; Taller pràctic sobre la responsabilitat patrimonial dels ens locals; i, finalment, sobre El nou marc regulador de la prevenció i el control ambiental de les activitats. Per la seva banda les jornades se centraran en La regulació del comerç a Catalunya (6 d'octubre) i L'Ordenació i la gestió de l'energia eòlica a l'Alt Empordà (14 d'octubre). Vocació universitària L'alcalde de Figueres, Santi Vila, valora molt positivament l'organització de l'Escola de tardor de Govern Local a la ciutat i recorda "que ens els darrers quatre anys la vella aspiració universitària de Figueres està d'enhorabona. Ho confirmen el reconeixement de la Fundació Salut Empordà com a Centre Universitari associat a la Facultat de Ciències de la Salut de la UdG, l'acord amb les universitats de Perpinyà i Girona per la posada en funcionament del Centre Universitari per a la innovació i emprenedoria i, finalment, amb l'arribada de l'Escola de tardor de Govern Local". L'escola està dirigida per Judith Gifreu, professora titular de dret administratiu de la Universitat Autònoma de Barcelona i directora de la Càtedra Enric Prat de la Riba d'Estudis Jurídics Locals. La Càtedra d'Estudis Jurídics Locals Enric Prat de la Riba té per objectiu desenvolupar la docència i la recerca en tots aquells àmbits relacionats amb les administracions i el sector públic. L'advocat Miquel Roca i Junyent és el titular de la Càtedra. Descarrega't el programa i consulta tota la informació necessària per participar a la 1a edició de l'Escola de tardor de Govern Local.


text: Compromís Parlament Europeu Sebastià: "En matèria energètica, la Gran Coalició planteja un retorn al segle XIX" Compromís defensa a Brussel·les el sector productiu valencià davant les visibles greus conseqüències de l'acord amb Sud-àfrica 23 de novembre de 2018 Els pronòstics s'estan complint i en aquest cas, desgraciadament ja eren pèssims, però hem hagut de viure'ls per a demostrar que l'acord amb Sud-àfrica pot matar al sector productiu citrícola valencià. Un dels vehicles de l'economia valenciana i garant de... Llegir més Compromís es solidaritza amb els afectats pel cas de Fórum Filatélic i Afinsa 28 de setembre de 2018 Compromís, amb el seu portaveu al Parlament Europeu, Jordi Sebastià, ha acompanyat aquest divendres als representants de milers d'afectats per l'estafa piramidal de les empreses Fórum Filatélico i Afinsa, els quals han registrat una petició davant del Comitè de Peticions del... Llegir més Joint motion for a resolution on South Sudan, including recent child abductions Joint motion for a resolution on Tanzania, notably the issue of land grabbing Més activitat parlamentària COMP PP PSOE No Sí Abs. Resolució de condemna a Boko Haram Resolució sobre la guerra a Ucraïna Resolució sobre ocupació juvenil Totes les votacions i activitats El programa amb què Compromís-Primavera Europea es va presentar a les eleccions europees de 2014 va ser confeccionat amb aportacions de gent molt diversa que ens va fer arribar les seues propostes. No és un programa tancat per a una legislatura. És un text obert i dinàmic que continua esperant que hi participes. Fes-nos arribar les teues idees! Contacta amb el teu diputat MEP for Greens/EFA jordi.sebastia@ep.europa.eu Seguir @Sebastia_Jordi Parla amb el teu representant, interactua. Volem conéixer el teu punt de vista i portar-lo a les institucions. Volem ser el teu vehicle de representació. T'escoltem i actuem.


text: certificació | Col·legi d'Enginyers Tècnics d'Obres Públiques de Catalunya AQPE, Agency for Qualification of Professional Engineers, ens informa que després de les reunions realitzades el 2017 i 2018 a Barcelona i Toulouse respectivament, el 28 de maig ha tingut lloc a Roma el III Fòrum de les organitzacions de certificació professional d'enginyers a Europa. Després d'una jornada de treball en què es van comparar els sistemes de certificació per competències de cada organització, es va acordar crear una Plataforma Europea de Certificació Professional d'Enginyers per la qual s'han establert les primeres bases.


text: Alma és un espectacle visual per a la primera infància, de petit format, basat en el teatre d'objectes i el moviment. Els més petits gaudiran d'una proposta amb materials naturals, evocadora, divertida i alhora poètica, que parla del pas del temps. Per a nens/es a partir de 2 anys. LaBú Teatre és un projecte artístic de creació escènica contemporània i investigació de la dramatúrgia de l'objecte, atmosferes i paisatges visuals, que utilitza materials ordinaris i els transforma en quelcom extraordinari. L'estètica de LaBú es reafirma a través d'un llenguatge únic de textures, plasticitat i música creant quadres visuals en moviment que suggereixen estats de lleugeresa i llibertat per a petits i grans. El nucli creatiu de LaBú és la culminació de 15 anys de trajectòria i del treball artístic conjunt de l'Anna Ros i l'Andreu Sans a Barcelona, Londres i París. Han treballat diferents tècniques com el mim corporal del mestre francès Ètienne Decroux a Londres, amb l'Ange Fou, i a París amb Philippe Genty.


text: adidas originals Gazelle Blau comprar i ofertes a Dressinn EU 37 1/3 Collegiate Navy / Ftwr White / Ftwr White EU 35 1/2 Collegiate Navy / Ftwr White / Ftwr White EU 36 Collegiate Navy / Ftwr White / Ftwr White EU 38 Collegiate Navy / Ftwr White / Ftwr White EU 38 2/3 Collegiate Navy / Ftwr White / Ftwr White La gacela original va fer la primera marca. La sabatilla d'entrenament polivalent ja està. Estimats Streetwear Classic. Aquestes sabates per a joves són una rèplica exacta de la gasela de '91. Fabricat En Estil Autèntic Amb. Color superior amb textura i colors vintage ... Reedició One to One de la estimada Gasolina ́91. Part superior de camussa. Meekron folre. Gaudeix de la comoditat i el rendiment d'Ortholite Sockliner. Logotip de trefoil a la pestanya Llengua i taló. La sabata d'aquest jove és. Una reedició d'una a una de la gacela de 1991, amb exactament els mateixos materials, textures i proporcions que l'original. La camisa superior està feta en colors arxivístics, amb tres ratlles contrastades i fitxa de taló que fan ressò de l'estil inicial dels anys 90. Sintètica. Amb la compra de adidas originals Gazelle, et garantim que tindràs el millor equipament de moda . A dressinn trobaràs la millor qualitat al millor preu online del sector. Escull-nos com la teva botiga de moda i centra't només en disfrutar del teu esport favorit i el confort que t'ofereixen grans marques com adidas originals. El nostre equip d'experts en moda posa al teu abast les millors valoracions dels productes que t'ajudaran a escollir exactament el producte que necessites. I sempre assegurant-te que aconsegueixes la millor oferta en Calçat nens. Super còmode. Sabatilles d'esport per utilitzar durant tot el dia en qualsevol context. Lliurament en el termini previst Tot va anar bé amb el lliurament i en el termini previst. És la segona comanda que he fet i sempre ha anat bé Sabatilles precioses Molt bona qualitat i talla perfecta Sabates còmodes, lliurament ràpid .. de diferents colors Sabatilles molt còmodes i entrega ràpida! Enhorabona! Lamento que el color de les sabatilles esportives sigui diferent de la imatge. Vaig pensar que eren de color blau fosc, al cap i a la fi és un blau fosc que tira sobre el gris (el que anomenen blau marí). Dono la qualificació 3 per aquest motiu.


text: El Principal de València esclata en l'adéu d'Obrint Pas El Principal de València esclata en l'adéu d'Obrint Pas El grup ha fet tres concerts consecutius al Teatre Principal per acomiadar-se del públic Per: Bel Zaballa i Jordi Carreño Obrint Pas ha dit l'últim adéu abans de plegar de manera indefinida. Ho ha fet amb tres concerts consecutius a casa, a València. A l'emblemàtic Teatre Principal, on feia gairebé deu anys que no s'hi sentia cantar en català. On fa un temps hauria estat lamentablement impensable que un grup com Obrint Pas hi pogués actuar, però que aquests dies ha lluït a la façana una gegantina pancarta amb uns llegibles 'Obrint Pas', 'seguirem' i 'gràcies, València'. Una nova batalla guanyada, recuperada. [L'últim concert d'Obrint Pas, en tres vídeos: Us oferim íntegres tres cançons de l'actuació de divendres del grup al Teatre Principal de València.] Sota una làmpada d'aranya gegantina, el decorat de l'escenari transporta el públic a paisatges exteriors i el desprèn dels arranjaments carques i gastats de la sala. Barraques, canyars, oliveres. L'albufera, l'horta i els terrats de València. Com ha fet en cadascun dels concerts acústics de comiat, el grup ha repassat les cançons més representatives de la seva trajectòria de vint anys. Cançons que ja han quedat en la memòria col·lectiva de més d'una generació i que en aquesta darrera ronda han compartit amb pares i germans musicals com Al Tall, Miquel Gil o Pep Gimeno Botifarra. I també amb les corals del Micalet, dolçainers, tabalers i una extensa secció de vents i percussió de l'ESMUC. Obrint Pas no s'han cansat de repetir que tot allò que són ho deuen al seu públic. Potser per això aquests últims concerts han estat més aviat cànons i cantates. Una confluència entre uns i altres, sentint-se part d'un mateix tot. Més de dues hores d'un còctel de bona música, reivindicacions, cants, emocions i aplaudiments eterns que han fet tremolar el terra del Principal. Amb murals, llunes de plata, camins, flames i alegria. Amb himnes, jotes i fandangos. Amb la solemnitat de la Muixeranga i la disbauxa de la fanfàrria. Amb crits d'independència que ben probablement sentien per primera volta aquelles parets. Amb el record sempre present de Guillem Agulló i la constatació que aquells que el van matar no han pogut silenciar-lo. 'Si d'alguna cosa estem orgullosos és d'haver fet tant sense renunciar mai a allò que crèiem: la nostra música, la nostra llengua i les nostres idees', deia Xavi Sarrià. Vint anys després, s'acomiaden aquells adolescents que van coincidir en una de les primeres aules en català de la ciutat. Aquells amics d'institut que enarboraven l'antifeixisme i les lluites socials i nacionals i que van decidir combatre també a través de les cançons. Aquell grup desacomplexat que, des del sud, ha plantat les seves banderes a escenaris de tot el món i ha vertebrat aquest país allargassat on diem t'estime, t'estimi, t'estimo i t'estim.


text: Aquesta deficiència de nutrients pot augmentar el teu risc de demència. - Afabaix Estudis recents han relacionat la demència amb tot, des de tenir sobrepès, no passar prou temps amb amics i dormir malament fins a un major risc de problemes cognitius. També s'ha demostrat que diversos nutrients són particularment beneficiosos per als nostres cervells, inclosos certs antioxidants que es troben en els nabius i els àcids grassos omega-3 com el DHA, mentre que altres com els greixos trans i el sucre poden causar estralls. En aquest nou estudi publicat en Neurology, que va seguir a 12.000 persones en el transcurs d'aproximadament 12 anys, els investigadors van trobar que aquells amb els nivells més baixos d'hemoglobina tenien un risc el 29% major de desenvolupar demència i un risc 36% major de desenvolupar Alzheimer durant el període d'estudi. El fet que l'hemoglobina transporta oxigen per tot el cos vol dir que els nivells baixos podrien privar el cervell de l'oxigen que necessita per funcionar de manera òptima. Els investigadors també van trobar que els nivells anormalment alts d'hemoglobina, que poden ser causats per problemes de salut com malalties cardíaques, es van associar amb un major risc de demència. L'anèmia, o nivells baixos d'hemoglobina, poden ser causats per una sèrie de problemes de salut, però el tipus més comú és l'anèmia per deficiència de ferro, és a dir, quan no té prou ferro en el seu cos, que pot ser causat per la pèrdua de sang o per la insuficiència d'absorció de ferro. Alguns dels símptomes principals inclouen fatiga, debilitat, marejos i mals de cap. Les dones que menstruen es veuen afectades de manera desproporcionada per l'anèmia per deficiència de ferro a causa del fet que perden sang durant els seus períodes mensuals, amb aproximadament el 29% de les dones no embarassades a tot el món afectades. Llavors, si no obtens suficient ferro a través de la dieta per compensar el ferro perdut per la menstruació, podries acabar amb anèmia. I mentre tant, no pot fer mal buscar fonts de ferro d'alta qualitat en la teva dieta a partir d'aquests aliments rics en ferro d'origen animal i vegetal. Consell professional: el ferro en els aliments vegetals (ferro no hemo) és menys biodisponible que el dels animals (ferro hemo), però pot augmentar l'absorció combinant-ho amb aliments rics en vitamina C.


text: Som d'on veníem – Torn de paraula Estás leyendo: Som d'on veníem Sandra Ezquerra, sociòloga, feminista i candidata per Desbordem a l'Executiva de Catalunya en Comú Bruce Springsteen ve preguntant-se des dels anys vuitantes si quan els somnis no esdevenen realitat significa que havien estat mentides o quelcom pitjor. M'ha semblat sempre una sospita injusta, ja que complir els nostres somnis no està sempre a les nostres mans. Em sembla, alhora, un interrogant profundament dolorós, que ens adverteix sobre la incapacitat d'esdevenir qui sempre vam voler ser, de continuar sent qui sempre vam pensar que érem. Fa tres anys escrivia amb Jordi Rabassa, company de viatge i de vida, i amb motiu de les eleccions municipals a Barcelona, que un dels propòsits més important que havíem de tenir en el període que s'encetava era no oblidar d'on veníem, cap a on anàvem i, sobre tot, no oblidar mai qui érem. Ho dèiem, en part, perquè partíem de la diagnosi que una part dels moviments socials i veïnals que havien entrat a les institucions durant la Transició havien patit aquesta maledicció, i això no només havia causat un procés de buidatge de les lluites al carrer per conquerir drets i llibertats, sinó que també havia deixat la nova esquerra institucional sense rumb i projecte propi, més preocupada per mantenir posicions de poder i perpetuar-se com a fi en ella mateixa que en ser eina real de canvi al servei de les classes populars, de les dones, de les persones migrades, de la gent jove, de la gran, de les majories socials. Avui portem més de tres anys en els que, de manera directa o indirecta, hem participat i donat suport a múltiples moviments ciutadans plens d'energia i il·lusió que van decidir assaltar les institucions per transformar-les, per posar-les al servei de la ciutadania, per reinventar la política. Han estat tres anys de feina incansable, d'aprenentatges dolorosos però també de lliçons precioses, d'avenços, de contradiccions, de renúncies i també, cal dir-ho, d'algunes- petites- victòries. Han estat al seu torn tres anys durant els que s'ha visibilitzat un relleu en la vida política del nostre país. Per primera vegada, les veus autoritzades no han estat només les de senyors amb corbata acostumats a que se'ls escolti, se'ls respecti i se'ls obeeixi. Centenars de veus que vénen d'aturar desnonaments, de lluitar per les llibertats sexuals, de reivindicar la memòria democràtica, de defensar drets socials, laborals i polítics, de suar per arribar a finals de mes, d'ocupar les places... tots aquells herois i heroïnes que Springsteen pensava trencats... s'han posat al capdavant i han demostrat que els límits del possible són molt més amples del que durant molts anys ens havien fet creure. Han deixat d'estar destinats a fugir per sempre i han començat a creure que podien quedar-se on eren, plantar cara i guanyar. Tres anys després de tot això, tanmateix, és de salut democràtica, humana i fins i tot emocional preguntar-nos si seguim recordant d'on veníem, cap a on anàvem i qui érem. Si som honestes hem de reconèixer que la participació en la política institucional plantejava molts més reptes i perills dels que havíem previst: els ritmes de les maquinàries de les administracions, les pressions dels conglomerats mediàtics, les dificultats per infligir esquerdes en la ben consolidada hegemonia neoliberal, els càlculs per mantenir-se al centre del tauler, la mesquinesa en les crítiques de la resta de partits, la incapacitat per generar dinàmiques col·lectives d'intercanvi, de debat, de decisió... Si ens mirem als ulls sabem que fins el moment no hem estat prou fortes, prou decidides o prou valentes per revertir la major part d'aquests obstacles. I el problema no és tant que no ho hàgim aconseguit, que també. El veritable problema resideix en què cada cop ens preguntem menys sovint sobre com fer-ho; està en què, sense buscar-ho ni voler-ho, ens assemblem una mica més que fa tres anys a tot allò que havíem vingut a erradicar. Van morir els nostres somnis? eren mentides? eren miratges? ho érem nosaltres? Independentment del que digués Springsteen, no ho crec. Tanmateix, en un moment en què es mira cap endins, en què ens pensem i pensem plegades, esdevé imprescindible seguir preguntant-se per què, venint d'on veníem, som aquí: Som aquí per reinventar la participació política i posar-la al servei de la vida quotidiana; som aquí per desbordar les costures del que crèiem realista i creure'ns que serem capaces de fer-ho; som aquí per escoltar-nos, des de la pluralitat, prioritzant visions de canvi sobre càlculs de supervivència, defensant la diferència front la lleialtat incondicional, exigint-nos transparència i noblesa com no se les ha exigides mai ningú fins ara; som aquí de passada, ja que si un dia descobrim que ja no ens ajuda a transformar el món deixarem de ser-hi; som aquí perquè pensem que l'honestedat en la política va molt més enllà de no robar o fer trampes, i passa per cuidar i cuidar-se, per posar el projecte col·lectiu per sobre d'inclinacions partidistes, per estimar les diversitat interna, per considerar-la una fortalesa i un tret distintiu, per evitar la temptació de desfer-se de veus incòmodes, per reivindicar, de fet, la incomoditat com un estat necessàriament permanent i permanentment necessari. Cap d'aquestes és una tasca fàcil. Però si som aquí és perquè continuem compromesos a seguir treballant en aquesta direcció, construint, cooperant malgrat les diferències, respectant malgrat els desacords. Podem superar les trampes que la política institucional ens imposa a nosaltres i als nostres somnis però, com va dir the Boss després de baixar the River, només podrem fer-ho plegats. Desbordant els miratges, reivindicant els somnis. Recordant d'on veníem. I no deixant de ser qui som.


text: All repeats Just this repeat From Saturday, 17 March 2012To Sunday, 06 May 2012by Tona Gusi Imaginary/BCN. La mirada matemàtica, les arts i el patrimoni posa en relleu les relacions entre les matemàtiques i l'art. D'una llimona a un colibrí, d'un cor a una espiral fantàstica, de les pintures de Ferrer Bassa als ritmes gòtics del Tinell i el monestir de Pedralbes, de la mecànica del Rellotge dels Flamencs de la catedral a les estacions de metro i els mosaics de les cases, l'exposició proposa una mirada a les formes belles i al patrimoni de Barcelona a través de múltiples diàlegs interactius entre els seus elements. La part interactiva de l'exposició, de la qual es va oferir una primera versió reduïda al Cosmocaixa l'any 2011, la formen diversos programes de visualització matemàtica per explorar l'univers de les formes, que es poden utilitzar tant als centres educatius com a casa i que es poden aconseguir de franc a www.rsme-imaginary.es. Lourdes Solana Carné Location : Barcelona: MUHBA Museu d'Història de BarcelonaContact : Lourdes Solana Carné Esta dirección de correo electrónico está protegida contra robots de spam. Necesitas activar JavaScript para poder verla


text: Notícies Tag: dones Dia Internacional de les Dones 2018.Declaració institucional La visibilitat de les dones als mitjans de comunicació i a la societat en general és l'eix de la campanya #veusquenoveus i dels actes i el Manifest institucional de la Generalitat de Catalunya en motiu del "Dia Internacional de les Dones 2018". Es convoca la VII edició dels "Premis d'Excel·lència a la Innovació per a Dones Rurals" El Ministeri d'Agricultura, Alimentació i Medi Ambient ha convocat la setena edició dels Premis d'Excel·lència a la Innovació per a Dones Rurals. Les Nacions Unides van declarar el 8 de març com a Dia Internacional de les Dones, una commemoració que se celebra arreu del món. La celebració no es basa en un únic fet ni tampoc ha tingut sempre el mateix sentit. La història canvia, és dinàmica, i el sentit dels símbols i significats també.


text: [VÍDEO] Un regidor del PP envesteix dos cotxes de la Guàrdia Civil amb un bolquet en una protesta veïnal Carlos Hevia, portaveu del PP a San Vicente de Val, va acabar detingut · Els veïns protesten contra la demolició d'un pont Els veïns de Serdio, una petita localitat del municipi càntabre de Val de San Vicente, estan en peu de guerra contra el govern de la comunitat, ja que l'executiu de Miguel Ángel Revilla vol tirar a terra un pont que travessa les vies del tren i uneix la localitat amb diverses vaqueries. Dimecres dos cotxes de la Guàrdia Civil van blocar l'accés al pont per tal que els operaris comencessin les feines de demolició. Tanmateix, un grup de veïns, entre els quals hi havia el portaveu del PP a Val de San Vicente, Carlos Hevia, es van enfrontar als agents. De fet, Hevia va anar un pas més enllà i va pujar a un vehicle de trabuc de les obres. Amb ell va envestir els cotxes dels guàrdies civils. Finalment, a petició dels seus veïns, va aturar el vehicle. Els agents el van acabar detenint, però durant uns instants els veïns el van protegir amb empentes i brandant pals de ferro. Un pont en "estat deplorable" D'altra banda, Adif, l'ens que gestiona les infrastructures ferroviàries, ha denunciat que l'estat del pont "és deplorable" i cal tirar-lo a terra. En aquest sentit, assenyala que és un perill pels trens que circulen per sota, però també pels veïns que el travessen diàriament. Ara bé, de moment, el govern de Revilla no ha ofert cap solució als veïns i no té la intenció de construir un altre pas per unir Serdio amb les vaqueries.


text: El papa reclama una reforma financera global 31 maig 2020 03:58 Benet XVI publica una encíclica en la qual defensa "una autoritat global" capaç de sortir de la crisi econòmica Agències | 08 juliol 2009 Benet XVI, en el moment de posar la rúbrica, 07-07-2009L'OSSERVATORE ROMANO El Vaticà sembla realment preocupat per la crisi, no sols per l'"espiritual", sinó també per l'econòmica. El papa, Benet XVI, demana una "autoritat política mundial" per gestionar l'economia global i una regulació governamental més intensa de les economies nacionals per treure el món de la situació actual i evitar que s'agreugin les desigualtats. El màxim representant de l'Església catòlica fa aquesta crida en una nova encíclica presentada ahir, en la qual es tracta d'una sèrie d'assumptes socials amb el principal fil conductor de la recessió i dels efectes sobre les nacions riques i pobres. De fet, parts del document, titulat Caritat en la veritat, poden causar molèstia entre els conservadors pel seu rebuig subjacent del capitalisme sense control i les forces del mercat sense regular, que porten a un abús "àmpliament destructiu" del sistema. El papa hi assegura que cada decisió econòmica té una conseqüència moral i demana "formes de redistribució" de la riquesa supervisades pels governs per ajudar els més afectats per la crisi. A més, segons Benet XVI "hi ha una necessitat urgent d'una vertadera política mundial" la tasca de la qual sigui "gestionar l'economia de tot el món, revifar les més afectades per la crisi, evitar qualsevol deteriorament de la situació present i els pitjors desequilibris que en podrien resultar". L'autoritat esmentada hauria de ser "regulada per la llei" i "hauria de ser universalment reconeguda i sostinguda amb poder efectiu per garantir la seguretat de tothom i el respecte a la justícia i als drets." De l'encíclica, de 141 pàgines, s'extreu que tant les Nacions Unides com les les institucions econòmiques i les finances internacionals s'han de reformar, "fins i tot al bell mig d'una recessió mundial". "La lògica mercantilista ha de conduir a la consecució del bé comú", hi escriu el pontífex, per afegir que el mercat "no és negatiu per naturalesa" i que la crisi actual mostra que els principis tradicionals de l'ètica social, la transparència, l'honestedat i la responsabilitat "no poden ser descuidats". "Els operadors de les finances han de redescobrir el fonament pròpiament ètic de la seva activitat. Cal reglamentar el sector per donar garanties als subjectes més dèbils", hi subratlla. Per Ateu, fa mes de 10 anys "De l'encíclica, de 141 pàgines, s'extreu que tant les Nacions Unides com les les institucions econòmiques i les finances internacionals s'han de reformar" I el Vaticano que??? Aquets cabronassos com sempre nomes donen medicina als altres, ells son cera del corpus. Au...au !!! Bastaria que obligass els feligresos, els catòlics, que no facin usura. O sigui de dexin, depositin, prestin els deposits amb interés nul o zero. Fer recordar a els catòlics que la usura ès pecad. Au idò, podem començar a fondre tot l'or del vaticà i repartir-lo entre els països que pateixen fam. Quan el primer papa faci això i se'n vagi de missions jo començaré a pensar mem si m'hauria de fer cristià. Per Connexió directa, fa mes de 10 anys Com que s ́entén tant de tot! Déu l ́inspira. Llàstima que no hagués sortit a donar soucions abans de la crisi!


text: Quines carreteres millorarà la Diputació? | DiaDia Home Carreteres Quines carreteres millorarà la Diputació? Quines carreteres millorarà la Diputació? Des del passat dilluns la Diputació de Castelló ha posat en marxa els treballs de millora en diferents carreteres. Hi ha una inversió global prevista de 2.690.000 euros en vuit projectes. Els treballs es duran a terme fins al 31 de gener de l'any que ve. Així, una de les carreteres a millorar és la CV-131 al terme de Tírig. Concretament entre els punts quilomètrics 9,750 i el 10,850. D'aquesta manera, s'ampliarà la calçada i es millorarà la seguretat viària en un tram que porta al Museu de la Valltorta. El pressupost és de 535.657 euros. Al terme de Villores en la CV-119 també hi haurà obres. La carretera que connecta amb el límit de Terol es millorarà del quilòmetre 1,500 al 8,500. La inversió ronda els 287.635 euros. La Diputació també actuarà en la CV-105 entre els punts quilomètrics 6,100 i 6,450, a la Pobla de Benifassà, també amb l'ampliació de la calçada i millora de la seguretat viària. La partida és de 299.064 euros. 286.288 euros és el que es destinarà a les obres en la CV-240 a El Toro, un vial de recent incorporaió a les carreteres de la Diputació de Castelló. Castellnovo serà altra localitat beneficiada. Així es destinaran 412.633 euros a l'ampliació de calçada i millora de la seguretat viària en la CV-200. La mateixa actuació és realitzarà en la CV-207 en la Puebla de Arenoso, amb una inversió de 518.657 euros. D'altra banda, s'actuarà repintant diverses carreteres provincials, amb 150.000 euros per a aquesta actuació, i es renovarà la senyalització vertical en altres vials, amb 200.000 euros de pressupost.


text: S'inaugura el bloc d'habitatge okupat de la Kan Tonada a l'Eixample | La Intervia L'empresa propietària, Tonim SL, després d'expulsar tots els inquilins ha amenaçat les okupants i ha intentat subornar-les Façana de la Kan Tonada / @HORTIOKUPA_BCN Drets socials i laborals, Habitatge i urbanisme Kan Tonada és el nom del nou bloc d'habitatge okupat del districte de l'Eixample. Situat a la la cruïlla dels carrers Indústria i Castillejos i l'avinguda Gaudí, al barri de la Sagrada Família, es va presentar al veïnat aquest diumenge, 22 de març, en unes jornades lúdiques i de denuncia de l'especulació i dels casos de corrupció urbanística del barri, així com de recordatori dels principals punts de lluita veïnal. El projecte de les okupants és viure en comunitat i fer vida de barri, vinculant-se a les diverses lluites veïnals, i fer front a la febre turística que afecta a la Sagrada Família. Les okupants provenen dels espais en favor de l'habitatge i el suport mutu formats a la Vila de Gràcia. A partir d'aquest grup d'afinitat s'han unit diverses persones: des de joves a gent gran, i des d'estudiants a assalariades i precàries. Per la major part de les okupants és el primer cop que engeguen un projecte d'aquesta naturalesa. Assetjament immobiliari i amenaces Les okupants van entrar a l'edifici a finals del 2014. No estava buit, però poc li quedava. Totes les famílies que habitaven l'edifici havien marxat després d'anys d'assetjament immobiliari, excepte una dona de la tercera edat. Aquesta però, també s'ha vist obligada a marxar després de 60 anys vivint a l'edifici. El veïnat del bloc ha hagut d'aguantar persianes trencades durant anys, goteres, talls elèctrics i trucades amb amenaces, entre d'altres practiques. Les "males arts" de Tonim SL, la societat propietària, no s'acaben aquí, segons denuncien els nous habitants del bloc: asseguren que, en un primer moment, l'empresa els va amenaçar amb tapiar l'edifici amb ells a dintre. Després, les okupants expliquen que Tonim va oferir-los 40.000 euros a canvi d'abandonar l'edifici. Anteriorment, els Mossos d'Esquadra ja havien identificat membres de Kan Tonada i denunciat per la via penal, però el cas es va arxivar mentre la propietat negociava amb les okupants. Finalment, després de dos mesos, les okupants asseguren que la propietat ha optat per destinar aquells diners en advocats de cara a la denúncia civil. Tonim SL és una societat de cartera, més conegut com a holding, la funció dels quals és la participació accionarial en altres empreses filials i el control o gestió d'aquestes. En el cas de Tonim SL, l'empresa acapara la tinença, comerç i explotació tant de béns mobles com immobles. Tot i això, l'activitat principal és la del lloguer de béns immobles. Viure en comunitat i vida de barri La presentació de la Kan Tonada va començar al matí de diumenge amb activitats infantils i xocolatada per al veïnat. Tot seguit es va realitzar l'Expo-gimcana, una ruta pels principals punts de lluita veïnal del barri contra la corrupció, l'especulació i el negoci turístic. Es va visitar el cinema Niza, la botiga del FCB i l'Ateneu Popular, entre d'altres. Després d'un dinar vegà, elaborat al CSOA La Indústria a causa de la pluja, es va poder continuar amb el programa i fer diversos tallers a l'avinguda Gaudí. La voluntat de les okupants és viure al bloc d'habitatge amb total normalitat, de forma comunitària i fer vida de barri vinculant-se a les lluites veïnals contra l'especulació urbanística i la febre turística que pateix el barri del Poblet-Sagrada Família. L'edifici consta de 12 pisos on s'han instal·lat ja més de 20 persones. La planta baixa és una antiga sucursal bancària de Caixa Penedès que serà transformat en Centre Social. Tot i això, el projecte d'adaptació d'aquest espai resta a l'espera que se solucioni la situació judicial del bloc d'habitatge i del desenllaç del CSOA La Indústria, situat a 150 metres i sota amenaça de desallotjament.


text: Els Mossos frustren l'intent de tornar a ocupar la Casa Buenos Aires | NacióDigital Els Mossos frustren l'intent de tornar a ocupar la Casa Buenos Aires Els antiavalots han carregat contra els manifestants que s'han concentrat en contra del desallotjament d'aquest matí per Andreu Merino / Anna Mira , Barcelona , 28 d'octubre de 2020 a les 19:15 | Concentració a la plaça de Vallvidrera de rebuig al desallotjament de la casa Buenos Aires. | Andreu Merino Una cinquantena de persones han tornat a entrar a la Casa Buenos Aires de Vallvidrera després que aquest matí els Mossos la desallotgessin. Segons ha pogut comprovar NacióDigital sobre el terreny, tenen intenció de reocupar l'edifici. Fonts del col·lectiu, expliquen que l'haurien reocupat durant les càrregues dels Mossos d'Esquadra d'aquesta tarda en un dels accessos. En accedir al pati de la finca els antiavalots han impedit gravar a la premsa i els han demanat que s'identifiquessin i que marxessin. 📹 VÍDEO | Des del col·lectiu @labuenosaires__ difonen aquest vídeo de l'interior de la finca on asseguren que han tornat a entrar durant les càrregues policials; informen @andreumerino i @annamiraperich https://t.co/rYtbuG28na pic.twitter.com/DLgVdnaGxl — NacióDigital (@naciodigital) October 28, 2020 EN DIRECTE | Dispositius d'antiavalots dels Mossos accedeixen al jardí de la finca de la Casa Buenos Aires i impedeixen la tasca dels periodistes a qui estan demanant identificacions i els demanen marxar ; informen @andreumerino i @annamiraperich https://t.co/lwN7qgf8MF pic.twitter.com/IcvaMZR0Mu A hores d'ara, es respira un ambient de tensió al barri barceloní on els Mossos estan desallotjant les persones que han tornat a entrar a l'edifici. A l'exterior, més de 200 manifestants esperen a la plaça de Vallvidrera. Els antiavalots dels Mossos d'Esquadra han carregat, almenys en dues ocasions, contra els manifestants. Ho han fet quan els veïns s'han acostat al cordó policial que blindava la casa. EN DIRECTE | Càrrega dels Mossos després que els manifestants s'hagin apropat al cordó policial que blinda la Casa Buenos Aires de Vallvidrera; informen @andreumerino i @annamiraperich https://t.co/rYtbuG28na pic.twitter.com/RIaA31DRJb L'edifici, propietat de la congregació dels Pares Paüls, ha estat desallotjat just l'endemà que Junts per Catalunya, ERC, comuns i CUP van registrar al Parlament una proposta de resolució per oposar-se al desnonament i demanar que es conservessin els "usos comunitaris" de l'immoble. VÍDEO | Ara mateix, segona càrrega dels Mossos a Vallvidrera. Els antiavalots han avançat després que alguns manifestants hagin col·locat contenidors a la calçada; informen @andreumerino i @annamiraperich https://t.co/2wqDMsXS0o pic.twitter.com/luRyqHRMxN A la tarda, centenaras de presones s'han aplegat a la plaça del barri de Barcelona per rebutjar el desallotjament a les persones que ocupaven l'espai des de fa un any i mig. La plaça de Vallvidrera s'ha començat a omplir de persones amb crits de "fora especuladors dels nostres barris". 🔴EN DIRECTE | La plaça de Vallvidrera s'omple per rebutjar el desallotjament de la Casa Buenos Aires, executat aquest matí Els manifestants criden consignes de "fora especuladors dels nostres barris"; informa @andreumerino https://t.co/rYtbuG28na pic.twitter.com/ZxtV0V89rq Els manifestants han caminat fins a la Casa Buenos Aires, blindada pels Mossos d'Esquadra des d'aquest matí i s'han plantat davant del cordó policial dels antidisturvis amb càntics de "La Buenos Aires es queda a Vallvidrera". 🎥VÍDEO | Ara mateix centenars de manifestants avancen cap a la Casa Buenos Aires, blindada pels Mossos des d'aquest matí quan l'han desallotjat. Ho fan amb càntics de "La Buenos Aires es queda a Vallvidrera"; informen @andreumerino i @annamiraperich https://t.co/rYtbuG28na pic.twitter.com/vqSxz9vSvq El desallotjament ha arribat després que el març de 2019 comencés una ocupació per evitar que l'edifici es convertís en un hotel de luxe. Amb els mesos, s'ha convertit en un espai comunitari i alguns veïns hi vivien. El passat juliol l'Ajuntament de Barcelona es va comprometre a expropiar la finca per impedir l'enderrocament de l'edifici i construir-hi pisos per a gent gran i espais per a l'ús veïnal. Societat, Mossos d'Esquadra, Casa Buenos Aires, JxCat, ERC, desallotjament, Parlament, Vallvidrera, expropiació, Ajuntament de Barcelona Esverament nacional... Per Virtual mix el 29 d'octubre de 2020 a les 10:52 Catalunya en mans d ́un govern independentista, esta esverada i nerviosa per tot arreu, les coses no surten, els enfrontaments son al ordre del dia per qualsevol cosa, hi ha falta de mando, no hi ha govern a catalunya es una maniobra ben feta, ja que ara no més hi ha Waterloo ben repapada i ben renumerada, i el mon continua sense mirar-vos, tant amb conexions russes com no...


text: Ananda Museum Gallery Hotel Sukhothai Tailàndia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Veure tots els 151 allotjaments a Sukhothai. 10 Moo 4, T.Ban Lum, A.Muang, Ciutat de Sukhothai, Sukhothai, Tailàndia, 64000 - Veure al mapa Té alguna pregunta per a Ananda Museum Gallery Hotel? Excel·lent 8,0 (946 comentaris) Excel·lent 8,9 (608 comentaris) Barri Ciutat de Sukhothai Ciutat de Sukhothai Parc Històric Parc Històric Parc Històric Ciutat de Sukhothai Més informació sobre Ananda Museum Gallery Hotel Si busques un allotjament ben situat a Sukhothai, no busqui més, el Ananda Museum Gallery Hotel és el lloc ideal. A només 1. Km, aquest hotel de 4-estrelles és fàcilment accessible des de l'aeroport. Gàcies a la seva bona ubicació, des de l'allotjament es pot accedir fàcilment a les visites obligades de la ciutat. Ananda Museum Gallery Hotel també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Sukhothai. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, tenda de regals/records, instal.lacions per a minusvàl.lids, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes. Gaudiu de les comoditats d'alta gama com ara televisió de pantalla plana, cafè instantani inclòs, te inclòs, mirall, parquet per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com massatge, jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Sukhothai, el Ananda Museum Gallery Hotel és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada. Comentaris d'Agoda (275)Comentaris de Booking.com (15) Tots els tipus de viatgers (275)Viatger de Negocis (18)Parelles (109)Viatgers en solitari (22)Famílies amb infants petits (29)Famílies amb infants grans (34)Grups (63) La decoración del hotel. El Museum Gallery. Algo alejado del centro. Se necesita mejorar la instalación del suelo del pasillo en la parte de arriba. Hotel muy característico por su forma y contenido. Con un Museum Gallery donde se puede contemplar arte y antigüedades. Y en donde nos sentimos muy bien porque es muy acogedor el lugar. El personal de recepción es muy amable y las habitaciones son confortables y limpias. Hay conexión a internet y el personal de administración se comportaron muy bien con nosotros facilitándonos todo lo que necesitamos.


text: FACEBOOK PASSA A GOOGLE COM EL LLOC MÉS VISITAT DEL 2010 - NOTÍCIES Facebook passa a Google com el lloc més visitat del 2010 Sembla que el 2010 va ser l'any que va esclatar l'èxit de Facebook. Per primera vegada, els internautes nord-americans van visitar el lloc de xarxes socials més que cap altre lloc el 2010, vencent a Google, segons un informe de Hitwise, una empresa d'anàlisi d'Internet. Facebook, que va tenir una bona i mala publicitat l'any passat, va agafar el 8,93% de totes les visites als Estats Units entre gener i novembre de 2010. Google, que havia estat al primer lloc el 2009, va caure a la posició número 2 amb un 7,19% de totes les visites, va dir Hitwise. La firma analítica també va informar que Yahoo! Mail va ocupar el tercer lloc amb un 3,52% de totes les visites, mentre que el principal Yahoo! el lloc va ser quart amb un 3,3%. YouTube va completar els cinc primers llocs amb un 2,65% de totes les visites al lloc. Facebook havia estat arrossegant-se a Google durant els darrers mesos. Tot i que Google ha estat durant molt de temps a la part superior de la pila a l'hora d'atrapar el major nombre de visitants (i el temps dedicat a un lloc web), Facebook va començar a deixar la seva empremta l'estiu passat. Al setembre, l'investigador en línia comScore va informar que, durant el mes d'agost, Facebook va eliminar Google en termes de quant de temps passaven els usuaris dels Estats Units a un lloc web. Els usuaris dels Estats Units van passar un total de 41,1 milions de minuts a Facebook a l'agost, en comparació amb 39,8 milions de minuts als diversos llocs de Google, inclosos Google News i YouTube. I el març passat, Facebook va assolir una altra fita quan el lloc de xarxes socials va substituir Google com el lloc web més visitat als Estats Units durant una setmana completa. Hitwise va informar durant el cap de setmana que Facebook va marcar una altra petita victòria de l'any. Després d'analitzar els 1.000 termes de cerca més importants del 2010, Hitwise va calcular que la paraula 'Facebook' era el terme de cerca més important de l'any. 'Aquest és el segon any que el lloc web de xarxes socials ha estat el terme de cerca més important en general, ja que representa el 2,11% de totes les cerques', va informar Hitwise. De fet, hi havia quatre variacions del terme 'Facebook' entre els deu primers termes cercats del 2010: Facebook; inici de sessió a Facebook; facebook.com , i www.facebook.com . Altres termes de cerca que formen el top 10 són: Craigslist, Myspace, YouTube, eBay, Yahoo i Mapquest. Sharon Gaudin cobreix Internet i Web 2.0, tecnologies emergents i xips per a ordinadors i portàtils Computerworld . Segueix Sharon a Twitter a @sgaudin o subscriviu-vos al canal RSS de Sharon. La seva adreça de correu electrònic és sgaudin@computerworld.com .


text: Crítica: 'Saturno contro', de Ferzan Özpetek El cinema de Ferzan Özpetek: 'Saturno Contro' Un grup d'amics ha de superar un fet tràgic i inesperat, la qual cosa ens recorda que cal viure intensament cada moment Lunetta Savino, Ennio Fantastichini, Luigi Diberti i Pierfrancesco Favino Llegint Rosso Istanbul, la novel·la de caire autobiogràfic del director turc Ferzan Özpetek, podem entendre molts detalls de les seves pel·lícules. Per exemple, comprenem per què acostumen a haver-hi grans reunions familiars o entre amics al voltant d'una taula. També per què els personatges es troben en un moment d'inflexió després d'haver viscut una situació de desengany o dolor que els fa replantejar-se les seves vides. Podem trobar més sentit a com Özpetek tracta les relacions humanes en els seus films, ja sigui entre parelles, amics o família. De totes les seves pel·lícules, potser una de les que millor resumeixin el seu univers personal sigui Saturno Contro (en castellà la van traduir com No basta una vida). Sense cap dubte, hi ha molt d'Özpetek en altres dels seus treballs, com Le fate ignoranti o Mine vaganti, però Saturno Contro (2007) sembla que li va sortir de les entranyes. I el que es va quedar dintre va explotar tres anys després a Mine vaganti (2010). Hi ha un moment en què el protagonista de Saturn Contro, Lorenzo, observa amb atenció als seus amics, que es troben sopant a casa seva. Els observa, sap que són el seu món, però necessita allunyar-se'n per veure-ho amb certa distància. Per veure's a si mateix projectat en els seus amics i a través dels seus ulls. És una situació breu, potser de poca importància per a l'espectador que no coneix l'obra d'Özpetek, però és una senyal inequívoca del seu ADN. També ho és que ens mostri les restes del sopar, els plats bruts, sobre la taula hores després o a l'endemà. Com si fos una natura morta ja consumida. A la vida, al capdavall, busquem això: rialles, diversió, amor, relacions, però després arriba un final i només queden les restes. I això és sempre tan evident que tendim a oblidar-ho. I aquí és on el director turc hi posa el focus. És el dit a la nafra. A diverses de les seves pel·lícules, d'alguna manera o d'altra, ens adverteix: cadascú és responsable de la seva vida, de la seva felicitat, no esperis a envellir per lamentar del que no has fet, del que no has viscut. Si ens sentim tristos o insatisfets, ¿per què conformar-nos? La mort no sempre arriba després de les arrugues. A Saturno Contro tenim un grup d'amics que en les primeres escenes fan gala d'una vida gairebé perfecta. Són feliços, es diverteixen, gaudeixen de l'amistat en un sopar a casa de Lorenzo (Luca Argentero) i el seu xicot Davide (Pierfrancesco Favino), els quals semblen la parella més afortunada pel sol fet de tenir-se l'un a l'altre. No obstant això un fet inesperat fa que el món que tots comparteixen es vegi sacsejat i encara que això els uneix força més, no poden evitar que les seves debilitats aflorin. És així com Özpetek situa els seus personatges a prop de l'abisme, perquè efectivament en la vida hi ha rialles i diversió, però també dolor. I aquest xoc de realitats el traspassa el director a l'espectador amb escenes dramàtiques, però també amb d'altres plenes d'humor (divertidíssim i entranyable el paper secundari que interpreta Lunetta Savino). Una pel·lícula molt semblant en el seu argument a Saturno Contro és la que va fer tres anys més tard el director francès Guillaume Canet, Les petits mouchoirs, encara que és cert que el tema de les reunions entre amics que han de superar un fet inesperat no és res nou. Amb tot, Özpetek aconsegueix donar-li personalitat a aquesta història i per això utilitza a alguns actors que són marca de la casa per a ell, com Stefano Accorsi i Margherita Buy (que ja sortien a Le fate ignoranti) i el retrobament aquí és un clar gest de complicitat als fans d'aquella pel·lícula, i la sempre incombustible Serra Yilmaz, la seva musa, que rara vegada no apareix en els seus films. Hi ha alguna escena que caldria polir, però en general Saturno Contro és una de les pel·lícules més suggeridores i completes d'Özpetek.


text: Masnou 52-69 Cadete 4 - Unió Bàsquet Sant Adrià Partit a domicili del nostre cadet 4 a Masnou. Jugàvem dissabte a Masnou en una pista freda que sabíem que ens posarien en majors complicacions que altres rivals anteriors. Començàvem el primer quart no gaire ficats en el partit, però, el nostre killer Pablo va fer gala de la seva capacitat anotadora per mantenir-nos dintre del partit. El segon quart havíem de mostrar l'equip que érem i reflectir-lo també en el marcador. La segona meitat va tenir bastants similituds tant en tots dos quarts. L'Àlex de cognom Hulk va ser l'encarregat de lluitar com ningú. Després vam tenir a un Valls amb una presència defensiva colossal que va aportar un caliu a l'equip molt i molt destacable, per altra banda, David "El Grande" s'imposava clarament sobre en els rivals dominant el rebot en les dues zones. Tot això amb una gran posada en escena de la nostra estimada Dori en la segona part feien que el nostre cadet s'emportes el partit.


text: Què hi ha de nou?: Com funciona el ple municipal a Sant Cugat? El passat 30 d'agost el Diari de Sant Cugat va publicar l'article Com funciona el ple municipal a Sant Cugat? Mai està de més donar-hi una ullada. Mireia 15 de desembre de 2013, a les 1:25 Molt interessant! Està explicat d'una manera molt entenedora i adreçat a tot tipus de públic, fins i tot el que no sap gens com funciona un ple municipal. No tenia clar això de les mocions jo! Gràcies!