Благоевградчанин в Испания с COVID-19 разказа за ужаса в болниците – Pirin Press ПЛАНЕТА РЕГИОНЪТ ТЕМА 1 април, 2020 1 април, 2020 Пирин Прес С 39 градуса температура на ръба на силите Методи Г. е бил разиграван от болница в болница, след което изпратен вкъщи да се лекува с парацетамол. Лекарите отказват помощ, болниците са пълни... и Методи се лекува сам с Божията помощ, пише struma.com, откъдето разпространиха писмото му. Добър вечер, Изпращам Ви моята история от болница в Испания Казвам се Методи Г. на 38 години от Благоевград. От известно време живея в Испания и съм с положителен тест на Коронавирус в нелеко състояние. Преди повече от седмица започнаха първите ми симптоми като лека треска и суха кашлица. Обаждах се на предоставените телефони във връзка с вируса и от там само куп въпроси как се чувствам и напътствие да започна приемане на парацетамол на всеки шест часа и да изчакам скорошно обаждане, което така и не получих. След няколко дни симптомите ми се увеличиха като суха кашлица, голяма болка в крайниците и гърдите, температура между 38-39 градуса, голяма отпадналост, диария и никакъв апетит. Отново се свързах на дежурните номера и потърсих помощ, която след хиляди въпроси ми беше отказана и бях насочен да отида в болницата, въпреки изричните наредби да не се посещава личен доктор или болнично заведение. Нямах избор и заради влошеното ми състояние реших да посетя една от болниците, в която мога да използвам медицинската си застраховка MAFRE, която започнах да плащам преди месец. Когато пристигнах в болницата обясних за какво съм дошъл и какво ми беше казано от лицето, с което разговарях на дежурния телефон. На рецепцията медицинско лице започна да ми крещи да седя на разстояние, което спазвах вече и ме попита кое ниво на Коронавирус съм? Погледнах го и му отвърнах 10 ниво ама на електронна игра, що за въпрос е това аз да не съм доктор. Попълних дадения формуляр за приемане и след малко чакане бях приет в изолирана стая, за да ми бъдат взети проби. Направиха ми снимка на гърдите, измериха ми кръвното налягане, две кръвни проби ми взеха и други прегледи в продължение на 3-4 часа. При посещението на доктора ми каза, че трябва да бъда приет и голяма възможност е да съм с положителен тест, затова трябва да остана от 14 до 21 дни, но тъй като застраховката ми е започнала от един месец не покрива лечението на Коронавирус и трябва да заплащам. Не знам как се изчисляваше какво ми покрива застраховката и какво лечение поема, но максималната вноска беше от 55 евро, а моят план беше вторият, с вноска в размер от 48 евро. Докторът ми обясни, че такава е политиката и нищо не може да се направи и ме насочи да отида в другата болница, където със здравните ми осигуровки ще ме приемат, освен ако не искам да заплащам 150 евро на ден. Подаде ми всичките тестове и изследвания и им каза да им ги предам и те веднага ще ме приемат. При пристигането ми във втората болница на рецепцията дадох всичките си листа, осигурителен номер и документи, след което попълних формуляр в очакване незабавно да ме приемат, но съвсем неочаквано се започнаха неадекватните решения да мина в продължение на пет часа абсолютно същите изследвания които направих в същия ден и им ги дадох. Явно нямаше комуникация. Всичко ставаше много бавно, защото болницата беше препълнена с легла в коридорите и много чакащи за преглед. Когато преминах всичко ме прие лекар и ми каза, че не мога да бъда приет, защото е пълно и аз съм млад. Указанията му бяха да се прибера вкъщи и да започна приемането на много течности и парацетамол на всеки шест часа. Да изчакам резултатите, които ще бъдат готови не повече от 48 часа. Каза ми и ако продължи тежкото ми състояние да потърся помощ в първата болница да бъде приет там. Не ми дадоха голям избор и след три ужасни дни в чакане на резултатите от две болници те все още не бяха готови. Когато се обадих след 72 часа не 48 часа ми казаха да не досаждам а когато са готови ще ми ги изпратят тъй като имат много хора чакащи като мен. Никой и до сега не ме попита с кой съм имал достъп, с кой съм контактувал, живея и прочие. Испания е изпуснала контрола върху Коронавируса в огромни размери и цари пълно безхаберие. Това е моята история. Изпращам ви снимки от болничното легло и пожелавам на всички много здраве, сили и търпение!“.


Какво работят вселенските красавици? » Какво работят вселенските красавици? Най-красивите жени във Вселената имат и едни от най-странните професии. Тазгодишната победителка например се занимава с дентална хирургия. Мис Вселена тази година стана 24-годишната Ирис Митнаер от Франция. Освен че учи дентална хирургия, тя си е поставила мисия в живота да информира хората колко важна е оралната хигиена. Освен това тя обожава да пътува и да готви. Първа подгласничка на Мис Вселена е Мис Хаити - Ракел Пелисие. Тя е магистър по оптометрия. Втора е Мис Колумбия, Андреа Товар. Нашето момиче също впечатлява с образование и умения. Мис България, 21-годишната Виолина Анчева, е студентка в специалност Европеистика в Софийския университет – една от най-перспективните в световен мащаб в момента. Тя представи достойно родината ни на престижния конкурс. Ето как изглеждат холивудските красавици без грим1 Сестрата на Валери Божинов порасна! Вижте каква красавица е (СНИМКИ) Помните ли Грозната Бети! Вижте каква красавица е сега (ГАЛЕРИЯ) Вижте каква красавица е порасналата щерка на Бони (СНИМКИ) Помните ли Аксиния? Няма да повярвате какво работи днес Новата прическа на Ирина Шейк ще ви остави без думи! Вижте я Порасналата дъщеря на Цеци Красимирова е невероятна красавица (СНИМКИ) Най-после! Диляна Попова показа мъжа до себе си Русият ангел Кандис Суанпоул очаква първото си дете Засякоха вселенски сигнал от Сътворението! Вижте какво каза Наемат на работа гарваните в Амстердам! Вижте какво ще правят сънувах че напускам работа сънувах че започвам работа ритуал за късмет и работа тежка физическа работа и болки в бъбреците ако сънуваш че започваш нова работа какво е лезия


Здравей, Това ще ти се стори интересно: http://www.ofertite.eu/Sofia/667-stenna-etajerka-i-postavka-za-ruter :) Поставка за рутер и Стенна етажерка Омръзнало ви е от това да не можете да намерите място на вашия рутер, да го слагате постоянно на шкафа за обувки и кабелите му да се заплитат? Искате да откриете универасен начин да се справите с това неудобство? Имаме решение за вас! Представяме ви практичната стенна етажерка и поставка за рутер! С нейна помощ ше може да съхранявате компактно и лесно рутера си без да се притеснявате, че може да го съборите или опасните кабели да стигнат до вашите деца и домашни любимци. Височината, на която искате да поставите стенната етажерка, зависи изцяло от вашите нужни и предпочитания. Съхранявайте безопасно вашия рутер по всяко време и забравете за всички проблеми с него, които сте имали до този момент! Тази Стенна етажерка за стена е подходящ както за коридора, така и за други помещения във вашето жилище. Лесен е за поставяне и не заема място. Освен това, стенната етажерка може да се използва и за други предмети като мобилни телефони, тефтери, химикалки и други. Внесете стил, хармония и практиченост във вашия дом с този чудесен и стилен артикул! Характеристики на Стенна етажерка -със стилен дизайн


NBC NEWS: Всички американци с имплантиран микрочип до 2017 год. | ANONYMOUS BULGARIA 25 Мар 2015 – NBC наскоро прогнозира, че през 2017 г., всички от Северна Америка, ще бъдат задължително маркирани с микрочипове. Те ще бъдат имплантирани за да се помогне по-бързото идентифициране на лицата, дори веднага. Според доклада, технологията се използва за да отговори на един въпрос: „Аз ли съм, който казвам, че съм?“ Някои се безпокоят, обаче, че RFID Микрочипът ще даде на правителството твърде много власт, която им позволява да следи всяко движение на индивида. В някои щати обаче, като Вирджиния например, законодателството е в процес да спре това да се случи. В доклада също така се разкрива, че RFID Brain Chip е разработен и в момента се тества от анонимни общности по целия свят. Този доклад за задължителното използване на микрочипове Bill HR 4872 се намира на страница 1014 под „Национален регистър за медицинските изделия“. В него се съобщава за „Клас II устройство, което е Имплантируемо“ и че проектът вече е приет. (Прочетете Page „1014“ В ВП 4872 Read Class II специални управления насоки за службите на FDA.) Преди години, хората, които предупреждаваха за това, бяха обявени за луди и конспиратори с целенасочено усмиване от масмедиите. Днес е вече реалност, а скоро ще бъде факт! 30/08/2015 in Анти-Пропаганда, Новини, Овчелюдие. Етикети:САЩ, диктатура, имплант, контрол, масов контрол, микрочип, микрочипиране, правителство, проследяване ← Курс по теория на глобобандитизма на англосаксонския ционизъм В Европа се организира смяна на населението → 7 thoughts on “NBC NEWS: Всички американци с имплантиран микрочип до 2017 год.” Бай Петьо комшията каза: 29/11/2015 at 21:53 Ебано ни е в гръб. мамка ви мръсна еврейска ,дано плановете ви за световно поробване и депопулация се прецакат от някоя по-велика сила светла сила ,а не сатанисткоционистка кто вас,проклети да сте,само адът да се отвори за вас! Злобата няма да те освбоди... Иначе си прав... Виж долния коментар (admin) и се смей... поне за малко... Материалът на NBC е от 2007 г. и представлява просто една научна фантастика. Поне засега. Тогава – научна фантастика, днес – реалност... А утре – добре дошли в „Новия световен ред“... Ей, край нямаха овцете! Понякога си мисля, че онея, от „световния елит“, наистина са прави. Наистина хората по природа са тъпи и прости като лоботомирани овце. Истинско изключение е да се намери някъде някой мислещ индивид. Може би затова тези, мислещите, наистина не бива да се смесват със стадото. Може би, наистина трябва да се отделят и наистина заслужават да бъдат някаква висша класа, или каста... И вероятно, поради своя безмозъчен идиотизъм, масата – овцете, наистина не заслужават нищо друго, освен да бъдат доени, стригани, колени и изяждани... Може би... На такива мисли ме навеждат някои идиотски коментари. Дано да е само в моменти на слабост. Да, не се тревожи, приятелю. Няма нищо такова. Всичко това са просто научни фантастики, измислици. Живей си спокойно... Беееееееее.... 12/09/2015 at 13:17 Общо взето филмът е добър. Смело може да се твърди, че като цяло, ситуацията е точно такава. Но, предупреждавам – бъдете критични и мислете със своите глави! Много внимавайте, когато слушате генерал Константин Петров! Той е един много интересен сектант – староверец, приел т.нар. „славянска религия“ (с божествата Перун, Лада и т.н.). Той критикува не само юдаизма, но и християнството и исляма, като и трите ги нарича „библейски проект“. Който проект бил създаден от мафията на злокобните египетски жреци. Според него, наследниците на същите и до днес управляват света. Поради неговото тотално неразбиране на същината на християнството, т.е. поради неговата езическа гледна точка ген. Петров не може да бъде считан за достоверен и обективен източник на религиозна информация. Е, поне от хората, които считат, че имат нещо общо с християнството и особено с православието. А тези, които се считат за безбожници, агностици, „толерантни“ всеядници или пък езичници (многобожници) – те могат да му вярват колкото си искат. Но на тях им препоръчвам да се поинтересуват малко от православно богословие – тогава всички заблуждения и пропуски на ген. Петров ще им станат ясни. Ако ген. Константин Павлович имаше необходимите познания или поне елементарна православна богословска грамотност, той сам би си отговорил на въпросите и не би изпаднал в някои свои жестоки заблуждения относно християнството. Впрочем, той и така е разработил една прекрасна философска система (т.нар. „КОБ“ или „Концепция за обществена безопасност“). Но тя би била не по-лоша, а даже още по-добра, ако беше построена така, че да включва в себе си по органичен начин християнското богословие. Би била още по-духовна и много по-дълбока. В момента тя е деформирана в духовната си част – изкривена е до такава степен, че за съжаление, духовното ниво спъва, осакатява по-ниските философски нива на цялата концепция. Как да не се сетим тук за марксистката идеология? Само няколко погрешни фундаментални аксиоми – изходни отправни точки, или мирогледни концепции, наречете ги както искате – парализират цялата система и я правят безплодна, а даже и опасна. Нещо подобно може да се твърди и за КОБ на генерал Петров. Тя не е толкова взривоопасна като марксизма, но за съжаление ми се струва, че ще си остане също толкова ялова. Затова като цяло препоръчвам филма и го поддържам, но само предупреждавам: много внимавайте и мислете с главите си, когато Константин Павлович започне да развива богословските си теории! Там, където критикува еврейството – може да го имате предвид, въпреки донякъде дилетантския му прочит на Свещеното писание. Но там, където критикува конкретно християнството – по-добре потърсете експертен съвет, желателно от православен академичен богослов. Много жалко, че самият ген. Петров не е ползвал услугите на такъв, когато е разработвал своята Концепция.


Филкаб - Продукти / Електроапаратура / Сименс Индустрия / Системи за автоматизация / SIMATIC S7 300 Контролери Начало » Продукти » Електроапаратура » Сименс Индустрия » Системи за автоматизация » SIMATIC S7-300 Контролери S7-300 CPU Модули В зависимост от степента на сложност могат да бъдат използвани централни процесорни модули отличаващи се по производителност, обем памет, наличие или не на вградени входове – изходи и специални функции, количество и вид на комуникационните интерфейси. S7-300 Разширителни модули Сигнални модули (SM), предназначени за вход – изход на цифрови и аналогови сигнали с различни електрически и времеви параметри. Функционални модули (FM) решаващи самостоятелно задачи по позициониране, регулиране и обработка на сигнали. (CP) комуникационни процесори и (IM) интерфейсни модули. S7-300 Захранващи блокове Стабилизирани захранвания в S7-300 дизайн. Предлаганите модели осигуряват номинален изходен ток от 2, 5 или 10А. S7-300 Софтуер и аксесоари Базови инструментални средства за програмиране на системи за автоматизации SIMATIC S7/C7/WinAC. Без наличието на тези софтуерни продукти програмирането на SIMATIC е невъзможно.


Телескоп Bresser Classic 70/350 AZ (71114) на цена 209 лв Bresser Classic 70/350 AZ е светлоотразителен и компактен ахроматичен рефрактор за наблюдение на небесни и сухоземни обекти. С този инструмент ще можете да наблюдавате дълбоко-пространствени обекти като звезди, клъстери и Млечния път. Този телескоп с късо фокусно разстояние е лесен за настройка или транспортиране и може да бъде използван от всеки начинаещ без специални умения в астрономията. Лекият модел прави идеалния избор за любителите на природата и пътуващите, които търсят мощен телескоп, който предлага ярък и остър изглед. Настройката и настройката на телескопа не изискват специални инструменти, така че е лесна за използване дори от начинаещи. Многоканалната оптика осигурява изображения с висок контраст. С 90-градусовата призма ще можете лесно да правите изправени изображения, които са особено подходящи за наземни наблюдения. Оптичният детектор 5х24 с кръстосана коса ви позволява удобно да насочите тръбата на телескопа към желания обект. Тръбата Bresser Classic 70/350 AZ се монтира на здрав и надежден статив от алуминий. Бързият адаптер за заключване и регулируемата дължина на статива подобряват използваемостта на телескопа и правят наблюденията още по-удобни. Телескопът е снабден с изобилие от аксесоари, за да можете да започнете наблюдения направо от кутията. В комплекта са включени и три окуляра, държател за смартфони и куфар за триножници. Фокусно разстояние 350 mm Окуляри 4 mm, 12.5 mm, 20 mm Често с този продукт, Телескоп Bresser Classic 70/350 AZ клиентите ни закупуват и: Телескоп Bresser Classic 60/900 AZ Телескоп Bresser National Geographic 50/360 AZ + микроскоп 40x–640x


Разпадът на Pax Americana - Национално Движение Русофили 13.10.2015 at 13:42 Автор: Петър Волгин*, Поглед Инфо. Пред очите ни все по-ясно се очертават контурите на новия свят. И той е много по-различен от това, с което бяхме свикнали през последния четвърт век. До съвсем скоро в света се случваше само това, което администрацията на Белия дом позволяваше или настояваше да се случи. И това ставаше не само благодарение на военната мощ на Съединените щати. Американците притежаваха нещо много по-съществено – абсолютното право да определят кое е добро и кое е лошо, кои държави са „престъпни” и кои са добронамерени. И по-голямата част от света признаваше това им право. Днес Америка губи статуса си на едноличен световен хегемон, съвсем не защото отслабва икономически или военно. Губи го, защото съмненията в моралната й правота се засилиха страшно много. И е съвсем нормално да се засилят. Американските действия в различни точки на земното кълбо – като се почне от мюсюлманския свят и се стигне до Украйна – показаха и на най-наивните идеалисти, че приказките за „защита на човешките права” и „ установяване на демократични правила” са само красиво звучащи фрази, зад които се крият съвсем прагматични геостратегически и бизнес интереси. Никаква принципност няма в позициите на Вашингтон по отношение на случващото се в света. Има единствено защита на големия бизнес и на американското влияние. Ето само един пример. През последните години американците и техните резоньори по света ни проглушиха ушите с воплите си, какъв отвратителен тиранин бил Башар Асад, каква нечовешка тирания се вихрела в Сирия и как властта там трябвало да бъде моментално сменена, за да се възстановяла световната справедливост. Хубаво, ние си знаем, че Сирия на Асад не беше пример за демокрация, обаче така и не можем да разберем защо след като са толкова загрижени за човешките права и свободата, американците не казват нищо за Саудитска Арабия. За държавата, която не просто няма нищо общо с демокрацията, ами през последния четвърт век се явява и основен спонсор и вдъхновител на всевъзможни терористични структури – като се почне от Ал Кайда и се свърши с ИДИЛ. И с фенер посред бял ден да търсим, пак няма да открием и намек за критика от страна на Вашингтон към саудитските власти. Защо? Ами защото тази държава е пръв съюзник на Съединените щати. А в доскорошния еднополюсен свят беше така – заклеваш се във вечна вярност на хегемона, обслужваш сто процента неговите стратегически и икономически интереси и после си правиш, каквото намериш за добре. Тази политика на хегемона, освен че няма нищо общо нито с морала, нито с демокрацията, в крайна сметка се оказа и крайно неефективна на практика. Какво се случи със заклинанията на неоконсервативните американски идеолози и на техните съидейници в Белия дом, че ще демократизират мюсюлманския свят и ще установят там стабилни демократични управления? След поредица от военни намеси и инспирирани „цветни революции” в арабския свят американците постигнаха едно единствено нещо – превърнаха тази част на света в място, където цари невероятен хаос и пълно безумие. Вижте какво става и на собствения ни континент. Европа е залята от огромен мигрантски човешки поток, който се отприщи именно след като в Близкия Изток и Северна Африка започна силовото налагане на Pax Americana. Да не забравяме и замразения, но съвсем не приключил конфликт в Украйна. След като с решаващото американско участие там беше установена „демокрация” от бандеровски тип, пак по препоръка на Вашингтон, ЕС наложи санкции срещу Русия. Въпросното действие безспорно оказа негативен ефект върху развитието на руската икономика, но също толкова безспорно е, че ответните мерки на Москва оказаха същия негативен ефект върху европейските икономики. И все повече европейски лидери започват да си задават напълно резонния въпрос, защо техните държави трябва да страдат заради интересите на Вашингтон и не е ли крайно време за отмяна на санкциите срещу Русия. Разбира се, тук говоря за онези европейски политици, които все пак мислят със собствените си глави и чиито мозъци не са тотално полирани от американската пропаганда. Онези другите, с полираните мозъци, няма какво да ги обсъждаме. И без това всеки ден ни ги показват по телевизията. Ако Европа все пак иска да спре упадъка си, тя има една единствена възможност. Да престане да бъде чужда марионетка и да започне да действа самостоятелно. И тази възможност съвсем не е толкова утопична. Виждаме, че държави като Китай и Русия отдавна не се притесняват да защитават собствените си интереси, дори когато те влизат в противоречие с желанията на довчерашните господари на света. Европейските държави също могат да действат по този начин. Стига, разбира се, да има европески лидери, които да ценят самостоятелното поведение много повече, отколкото сервилниченето. *Петър Волгин е журналист и писател. Работи в програма “Хоризонт” на Българското национално радио, където води предаванията “12 плюс 3” и “Деконструкция”. #Петър Волгин #Русия и САЩ #САЩ #хегемония


Kielomäenkuja Apartment - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com Kielomäenkuja ApartmentKielomäenkuja 4, Друг район, Иматра, Финландия, 55910 - Покажи на картатаПриятен6,6Въз основа на45отзивиKielomäenkuja ApartmentВижте повече снимкиВижте повече снимкиВижте всички23снимки Ако това, което търсите е хотел с добро местоположение в Иматра, не се колебайте, а изберете Kielomäenkuja Apartment. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят. Kielomäenkuja Apartment прави всичко възможно гостите да се почувстват удобно. Затова хотелът предоставя най-добрите услуги и удобства. Хотелът осигурява превоз с микробус, зала за пушачи, за да гарантира комфорта на своите гости. Атмосферата на Kielomäenkuja Apartment се усеща във всяка стая. Удобства като отопление, балкон/тераса, телевизор с LCD/плазмен екран, сателитна/кабелна телевизия, хладилник са само някои от даденостите на обекта. Независимо от това, дали сте фен на фитнеса или просто търсите начин да отпочинете след уморителен работен ден, в хотела ще намерите най-висококачествените съоръжения, такива като сауна, риболов, водни спортове (немоторизирани). Kielomäenkuja Apartment е идеално място за туристи, търсещи чар, комфорт и удобство в Иматра.


Предотвратяване и лечение на щетите от зимния вятър Много от нас вярват, че сезонната дехидратация и сухота на кожата са двете най-лоши кожни проблеми, които се появяват през зимата. Трудно е да си представим нещо по-лошо от суха, раздразнена кожа и компрометирана бариера по време на ниски температури и сухи периоди. Но ако някога сте карали ски, борд или дори сте били навън за малко, докато зимното бурно време причинява хаос, знаете, че има проблем за кожата през зимата, по-лош от сухотата: вятър. Мнозина, които се качват редовно по планинските склонове, ще ви кажат, че щетите от вятъра, характеризиращо се със зачервяване, напомнящо слънчево изгаряне, може да бъде непоносимо, оставяйки лицето прекалено чувствително и нежно на допир. За да се насладите напълно на зимните си дейности, днес ще говорим за това как да разпознаете щетите от вятър, какво причинява на кожата ви, как да ги предотвратите и лекувате. Не е необичайно да се чудите как кожата ви може да пострада през по-студените сезони. Денят е много по-кратък, което означава, че има по-малко излагане на вредни UV лъчи. Също така сте покрити със слоеве и слоеве дрехи през повечето време. И така, това оставя въпроса: как кожата ви може да се увреди. Нареченото още “вятърно изгаряне” е малко разделителна тема за дерматолозите и учените. Първите смятат, че изгарянето от вятър е състояние, което съществува само по себе си. Тези експерти смятат, че студените зимни ветрове могат да действат като ексфолиант, като отстраняват мъртвите клетки на кожата и премахват естествените й масла, нарушавайки кожната бариера и причинявайки сухота и чувствителност. Изгорената от вятъра кожа е червена, боли и е невероятно чувствителна. Често се лющи и е нежна на допир! Други експерти твърдят, че изгарянето от вятър е просто слънчево изгаряне и често използват термините взаимозаменяемо. Комбинацията от недостатъчно нанасяне на SPF през зимните месеци и начина, по който снегът и ледът отразяват UV лъчите, водят до слънчево изгаряне, което води до зачервена, увредена кожа. Според американската Фондация за рак на кожата е съчетание на двете по-горе теории, вярвайки, че е по малко и от двете. Те смятат, че студеният вятър отлепва горния слой на кожата, излагайки новата, нежна кожа на UV лъчи, което води до увредена, изгорена кожа. Как да лекуваме и да предотвратим вятърното изгаряне? Борбата и предотвратяването му изисква подход, подобен на този, който много от нас прилагат към слънчевото изгаряне. Изграждането на кожната бариера с по-тежък, хидратиращ овлажнител и предотвратяването на всякакви възможни увреждания на кожата от свободните радикали със слънцезащитен крем е най-добрият ви избор за борба и лечение на изгаряния от вятър. Препоръчваме да намерите овлажнител, който съдържа както успокояващи, така и хидратиращи съставки, които могат да помогнат за успокояване на зачервяването, като същевременно възстановяват кожната бариера. Ето защо ние препоръчваме Крем за лице MISSHA Time Revolution Artemisia Calming Moisture Cream, който използва пелин, обожавана съставка в традиционната корейска медицина, която успокоява зачервяванията и подхранва раздразнената кожа. Това го прави чудесен начин за укрепване на бариерата и борба с чувствителността, която студените зимни ветрове и силните лъчи могат да доведат. Пелинът от толкова дълго време също е основна съставка за лечение на често срещани кожни проблеми като розацея, екзема и дори пристъпи от псориазис. Екстрактът също така помага за успокояване и подхранване на кожата с антиоксиданти, които се борят с агресорите на околната среда, като същевременно възстановяват увредената ви кожна бариера. Преди да намажете кожата си с крем, насладете се на хидратиращата и успокояваща есенция от пелин на I’m From. Тази освежаваща формула прилепва и абсорбира в кожата, за да успокои и презареди влагата отвътре. Освен това подготвя кожата да попие всички продукти, които нанасяте след това! След като нанесете крема от пелина, препоръчваме да използвате слънцезащитен крем с най-малко SPF 50. Не забравяйте, особено ако тръгвате по пистите или навън по време на бурен ден, този слънцезащитен крем трябва да се нанася отново на всеки два часа! Ако пък вече сте получили вятърно изгаряне, пробвайте маската за лице от I’m From с пелин, която съдържа 21,5% смлян див пелин от остров Ganghwa, за да успокои кожата, докато я овлажява и подхранва. След това се поглезете с шийт маската от колекцията, която е напоена с високо концентрирана есенция, за да достави активните съставки до кожата целенасочено и да я снабди ефективно с хранителни вещества. Изгарянето от вятъра, независимо дали е уникален феномен, или комбинация от вятър и слънчево изгаряне, е болезнен проблем, който води до компрометирана бариера. Предотвратете го тази зима със солиден успокояващ овлажнител и слънцезащитен крем! Имали ли сте изгаряне от вятър? Как го получихте? Коментирайте по-долу!


Pushups се отървете от отпуснатата част на ръката ви? - Фитнес - 2020 Arm flab се причинява от запаси от излишни мазнини, отбелязва Американският колеж по спортна медицина. Подходящи, тонирани, ръце изглеждат чудесно в горнището на ток, ризи с къси ръкави, рокли и различни други форми на облекло. Докато тази част на тялото може да бъде естествено тънка и оформена за някои хора, други са прокълнати с разхлабена, увиснала кожа по долната страна на ръцете. Pushups често се рекламират като средство за отпушване на ръцете. Преди да добавите това упражнение към тренировъчната си рутина, обаче, разбирането на ефекта му върху тялото ви е задължително. Разбиране на ръката Преди да можете да елиминирате ръката, трябва да разберете основите на веществото. Според Американския съвет за упражнения, ръката на краката обикновено се причинява от големи запаси от мастни натрупвания от долната страна на ръцете, често в областта на мускулната група на трицепса. Тъй като трицепсът се използва само периодично по време на рутинен ежедневен живот, мускулната маса може да се влоши - особено в по-късните години - и да бъде заменена от мастни натрупвания. В определени случаи, като бърза загуба на тегло, отпуснатата кожа се комбинира с влошаване на мускулната маса, за да се създаде още повече ръба на ръката. Основи за лицеви опори Pushups са упражнения за съпротива, насочени към мускулите на гръдния и трицепс брахии. Както при другите видове тренировки за съпротива, лицевите опори помагат за изграждането на мускулна маса и могат да насърчават подобряването на силата и издръжливостта при упражнения. Pushups обикновено се класифицират като упражнения за "телесно тегло", тъй като те не разчитат на гири, щанги или друго оборудване за тренировки с тежести. Това ги прави добър избор, ако нямате достъп до частен фитнес, тъй като можете да ги изпълнявате у дома. Pushups елиминират ръката? Когато последователно извършвате лицеви опори, те ще ви помогнат да изградите мускулна маса в трицепсите си. В резултат на това лицевите опори могат да помогнат за премахване на краката на ръката, свързани с отпусната кожа. За съжаление, докато тренировките за съпротива увеличават изгарянето на калории и могат да насърчат загуба на мазнини, то не може да намали на място мазнините. Следователно, ако имате ръчичка в резултат на мастни натрупвания в областта на трицепса, лицевите опори вероятно няма да направят забележима разлика. В най-добрия случай може да видите генерализирано намаляване на мазнините в цялото ви тяло. Изгаряне на ръката Докато избутванията може да не са отговорът за ръката, свързана с мастни натрупвания, имате други възможности. Аеробните упражнения - като ходене, колоездене, джогинг и плуване - са особено ефективни за изгаряне на калории и мазнини. Целете поне 150 минути аеробни упражнения с умерена интензивност всяка седмица, за да насърчите продължаващата загуба на мазнини, казва Американският колеж по спортна медицина. Както при тренировките за съпротива, аеробните упражнения не могат да се насочат към конкретни телесни мастни натрупвания и вместо това ще изгарят малки количества по цялото тяло. За да изгорите 1 килограм мазнини, трябва да създадете дефицит от 3 500 калории чрез комбинация от диета и упражнения. В комбинация с тренировки за съпротива - включително лицеви опори - аеробните упражнения могат да бъдат ефективни при отърваването на ръката. Започва плуване и шнорхелинг Добри движения за теглене на нарушение в баскетбола Добре ли е да използвате гребна машина всеки ден? Изометрични упражнения и видове Copyright 2020 \_ Здравословен начин на живот - спорт, гимнастика и фитнес \_ Pushups се отървете от отпуснатата част на ръката ви?


BSN (Bio-Engineered Supplements and Nutrition) — Workout.bg Всеки захванал се сериозно с идеята да промени тялото си и да се радва на красива външност, поне веднъж в живота си е чул за функцията и ползите от приема на аминокиселини. Едни от най-известните от тях са левцин, изолевцин и валин. Те се съдържат.. BSN BCAA 200 Г е суплемент, който е насочен главно към спортуващите хора, които искат да запазят вече съществуващите си мускули и да градят по-голяма мускулна маса. Името на продукта само по себе си говори, че в страхотната формула се съдържат трите .. BSN Creatine 216 Г е американска хранителна добавка, която е насочена към културисти, щангисти, бодибилдъри или тези, които искат да имат големи мускули и повече сила. С какво ще ми помогне BSN Creatine 216 Г Креатинът монохидрат е една от най-търс.. Глутаминът е най-популярната аминокиселина в тялото. В състава на скелетната мускулатура са цели 60% глутамин. Той се набавя при редовна консумация на месо, яйца и всякакви млечни продукти. Поради неговото наличие в храната, която употребяваме почти .. BSN Syntha 6 EDGE ПРОТЕИН Чудите ли се кой от всички протеин може да ви зареди организма с най-голямо количество протеин с една доза? Търсите ли най-добрият източник на протеин, който може да замести повече от едно хранене? Може би това което търсите, но не сте открили до се..


КРОНДОР - ИЗМЯНАТА Локлир, скуайър при двора на принца на Крондор, се сви върху седлото, притиснат от възтежкото наметало. Лятото напускаше бързо Северните земи и проходите през планините, известни като Зъберите на света. На юг есенните вечери бяха все още меки и топли, но тук горе, на север, есента бе само мимолетен гост, кратка прелюдия към зимата, която идваше неканена и се възцаряваше за дълго. Локлир прокле собствената си глупост, довела го в това забравено от всички място. - Студеничко е тук, скуайър - произнесе сержант Бейлс, сякаш прочел мислите му. Сержантът бе чул слуховете, че внезапната поява на младия благородник в Тир-Сог е свързана с една млада особа, омъжена за заможен крондорски търговец. Локлир не беше първото младо конте, пратено на границата, където ще е далеч от ръката на отмъстителен и ревнив съпруг. - Извинете, че ще го кажа, сър, ама не е уютно като в Крондор. - Така ли? - отвърна суховато младият скуайър. Патрулът следваше тясната пътека в подножието на хълмовете, северната граница на Островното кралство. Не беше изминала и седмица от пристигането на Локлир в двора на Тир-Сог, когато барон Мойе му бе предложил да се присъедини към един специален патрул, който щеше да поеме на изток от града. Говореше се, че под прикритието на несекващия дъжд и виелиците, на юг незабелязано се прокрадвали ренегати и моредели - тъмни елфи, известни като Братството на Тъмната пътека. Съгледвачите все още не бяха потвърдили тези сведения, но упоритите слухове, подклаждани от твърденията на селяни, че са забелязали облечени в черни дрехи войни да бързат в южна посока, принудиха барона да разпореди патрулирането. Локлир знаеше не по-зле от мъжете от гарнизона, че всякакво раздвижване по това време на годината в тези области е най-малкото необичайно. В подножието на хълмовете студът все още се търпеше, но горе планинските проходи вече бяха затворени от дълбоки снежни преспи и затлачени при внезапно топене от замръзнали кални свлачища. Ала след приключването преди десет години на Големия бунт - нашествието на кралството от войските на Мурмандамус, прочутия водач на тъмните елфи - всяко подобно раздвижване подлежеше на щателно проучване, а тази заповед бе дошла направо от крал Лиам. - Ами да, тук при нас не е като в двора на принца - продължи с натякванията сержантът. Когато се появи за първи път в Тир-Сог, Локлир изглеждаше досущ като крондорско конте - висок и строен, изящно издокаран младеж, с прилежно подрязани мустачки и дълги букли. Локлир се надяваше, че мустаците го правят да изглежда по-възрастен, но в комбинация с къдриците крайният ефект бе напълно противоположен на очакванията му. Тъй като му омръзна да търпи подигравките на сержанта, той отбеляза небрежно: - Но все пак е по-топло, отколкото от другата страна на планината, ако не ме лъжат спомените. - От другата страна, господарю? - повтори сержантът. - В Северните земи - кимна Локлир. - Там си е доста студено, дори през пролетта и лятото. Сержанът го погледна изпод вежди. - Били ли сте там, скуайър? - Едва шепа мъже, освен изменниците и контрабандистите на оръжие, бяха посещавали Северните земи и се бяха върнали живи в Кралството. - С принца - отвърна Локлир. - Придружавах го при Арменгар и Висок замък. Сержантът замлъкна и впери поглед напред. Войниците около Локлир се спогледаха и кимнаха. Един от тях прошепна нещо на мъжа зад него. Нямаше войник от севера, който да не бе чувал за падането на Арменгар в ръцете на Мурмандамус, могъщия моределски водач, който бе унищожил човешкия град в Северните земи и след това бе нахлул в Кралството. Оцелелите жители на Арменгар се бяха заселили в Ябон, недалеч от Тир-Сог, а разказите за величавата битка и бягството на оживелите, също както и за делата на принц Арута и сподвижниците му, се бяха превърнали в легенда. Всеки мъж, служил редом с принц Арута и Ги дьо Батира, можеше да бъде смятан за герой. Сержантът преглътна мълчаливо, под изпитателния поглед на младия скуайър. Но Локлир нямаше възможност дълго да се наслаждава на впечатлението от думите си, тъй като дъждът бързо прерасна в сняг и вятърът отново се усили. Несъмнено беше си създал достатъчна популярност сред войниците от гарнизона за да бъде третиран с нужното уважение, но все още бе много далеч от крондорския двор, с неговите изискани вина и хубавици. Само чудо можеше да му възвърне изгубеното благоразположение на Арута и никак не беше изключено да посрещне идната зима отново в двора на това затънтено градче, в компанията на тези селяци. След десетина минути мълчалива езда сержантът пръв наруши мълчанието: - Господарю, още две мили и можем да се връщаме назад. Локлир не отговори. Докато се върнат в гарнизона щеше да е вече тъмно и доста по-студено, отколкото бе в момента. Можеше да се наслаждава на топлината на войнишкия огън в казарменото помещение и вероятно да сподели вечерята си с войниците, освен ако баронът не го покани да вечерят в неговите покои. Локлир смяташе, че последното е малко вероятно. Баронът имаше млада, привлекателна и очевидно склонна към флиртуване дъщеря, която се увърташе около младия благородник още от първата вечер на появата му в Тир-Сог, а изглежда всички знаеха причината за изгнанието му тук. Локлир вече на два пъти бе обядвал в компанията на барона и при двата случая дъщерята отсъстваше от масата. Имаше и един хан недалеч от замъка, но той си даваше сметка, че докато се приберат ще се е намръзнал предостатъчно, за да се излага отново на милостта на стихията, за да преодолее макар и късото разстояние до него, пък и двете ханджийки, които го държаха, бяха дебели и досадни. С тиха въздишка той си помисли, че може би до идването на пролетта те щяха да му се струват красиви и привлекателни. Не му оставаше друго, освен да се моли да му позволят да се върне в Крондор за Празника на Средилетието. Възнамеряваше да пише на най-добрия си приятел, скуайър Джеймс и да го помоли да използва влиянието си за да накара Арута да го прибере по-рано. Половин година тук бе предостатъчно наказание. - Милорд - произнесе сержант Бейлс, използвайки официалното обръщение, - какво може да е това? - Той сочеше нагоре по скалистата пътека, където някакво движение бе привлякло погледа му. - Не зная - отвърна Локлир. - Да идем да видим. Бейлс даде сигнал и патрулът свърна наляво, извивайки по новата пътека. Съвсем скоро пред тях се разкри цялата сцена. По пътеката се спускаше самотна фигура, загърната в черно наметало, а отзад се чуваха виковете на преследвачите. - Прилича на изменник, който си е имал вземане-даване с някой от Братството на Тъмната пътека - промърмори сержант Бейлс. Локлир оголи сабята си. - Изменник или не, не можем да позволим на тъмните елфи да го посекат. Току виж си помислят, че могат да слизат на юг и да постъпват както им скимне с обикновените граждани. - Приготви се! - извика сержантът и войниците извадиха мечове. Самотната фигура забеляза войниците, поколеба се за миг, след това ускори бяг. Локлир видя, че това е висок мъж, загърнат в тъмносиво наметало, чиято качулка напълно скриваше лицето му. Зад него търчаха половин дузина спешени елфи. - Да им пресечем пътя - предложи спокойно сержантът. Теоретично патрулът се командваше от Локлир, но той имаше достатъчно здрав разум да предостави водачеството на далеч по-опитния в подобни стълкновения ветеран. Конниците се втурнаха в тесния проход, заобиколиха самотния беглец и се изправиха срещу моределите. Членовете на Братството на Тъмната пътека се славеха с множество отрицателни качества, но страхът и неумението да водят ръкопашен бой не бяха сред тях. Схватката беше яростна, но кралските войници имаха две преимущества: конете и времето, което бе лишило от ефективност лъковете на елфите. Моределите дори не направиха опити да изтеглят навлажнените им тетиви, съзнавайки че дори да успеят да изстрелят стрелите, едва ли ще пробият с тях металните ризници на противниците. Един от тъмните елфи, по-едър от другите, се покатери на близката скала и изпроводи с поглед в бързо отдалечаващата се самотна фигура. Локлир му запречи гледката с коня и елфът насочи вниманието си към младия благородник. За миг погледите им се сключиха и Локлир почувства почти физически омразата на странното същество. То изгледа внимателно Локлир, сякаш се опитваше да го запомни за някоя следваща среща. След това кресна някаква заповед и моределите започнаха да отстъпват към вътрешността на прохода. Сержант Бейлс не беше толкова наивен, че да ги последва навътре, където видимостта щеше да е ограничена до десетина ярда. Пък и времето продължаваше да се разваля. Когато се върна назад, Локлир забеляза тъмната фигура, изправена до една канара в началото на пътеката. Той дръпна юздите на коня току пред непознатия и се представи: - Аз съм скуайър Локлир от двора на принца. Дано обяснението ти си го бива, изменнико. Мъжът не отговори, лицето му все още бе скрито под качулката. Зад тях шумът от битката бързо утихваше, докато моределите отстъпваха и се катереха по скалните скали, където конниците не можеха да ги достигнат. Непознатият огледа за миг Локлир, след това вдигна бавно ръка и отметна назад качулката си. Черни, нечовешки очи разглеждаха младия благородник. Лицето беше с черти, каквито Локлир бе виждал и преди: високи скули, късо подрязана коса, извити вежди и големи, издължени и лишени от възглавнички уши. Но съществото пред него не беше елф: Локлир го усещаше инстинктивно. Черните очи, които го гледаха, едва скриваха презрението му. Съществото заговори на кралски, със силен акцент: - Не съм изменник, човеко. В този момент до тях спря сержант Бейлс и изруга: - Проклет да съм! Побратим на Тъмната пътека. Трябва да е избухнала някоя племенна свада, щом другите се опитваха да му видят сметката. Моределът не сваляше очи от Локлир. - Щом си от двора на принца - рече моределът, - ти ще ми помогнеш. - Да ти помогне ли? - повтори сержантът. - По-скоро ще те обесим, убиецо. Локлир вдигна ръка и му даде знак да мълчи. - И защо трябва да ти помагам, моредел? - Защото нося предупреждение за вашия принц. - Предупреждение за какво? - Това само на него ще кажа. Ще ме откарате ли с вас? Локлир погледна сержанта, който каза: - Трябва да го отведем при барона. - Не - поклати глава моределът. - Ще говоря само пред принц Арута. - Ще говориш с когото ти кажем, касапино! - кресна му Бейлс и в гласа му прозвуча омраза. Целият си живот бе прекарал в несекваща война с Братството на Тъмната пътека и неведнъж бе ставал свидетел на жестокостите им. - Познавам ги добре - спря го Локлир. - Можеш да го вържеш на клада и да го оставиш да се опече до шията и пак няма да каже и думица, ако тъй си е наумил. - Истина е - потвърди моределът. - Той отново изгледа внимателно Локлир. - Значи си се срещал с моите сънародници? - Арменгар - произнесе Локлир. - И пак при Висок замък. После и в Сетанон. - Тъкмо за Сетанон трябва да разговарям с вашия принц - рече моределът. Локлир се извърна към сержанта и каза: - Остави ни за малко насаме. Бейлс се поколеба, но долови нетърпящия възражение тон на младия благородник - това беше заповед. Той се обърна и отдалечи патрула. - Говори! - нареди Локлир. - Аз съм Горат, вожд на арданейците. Локлир огледа Горат. Изглеждаше млад, според човешките представи, но Локлир бе живял достатъчно дълго сред елфите и бе виждал твърде много моредели, за да си даде сметка, че впечатленията му са измамни. В брадата на този моредел имаше прошарени кичури, под очите му се очертаваха бръчки и Локлир пресметна, че ще е най-малко на двеста години. Горат носеше изкусно изработена ризница, а и наметалото му бе с фина плетка, та не беше изключено да е този, за когото се представяше. - И за какво би искал да разговаря един моределски вожд с кралския принц? - Както вече казах, това ще узнае само принцът. - Ако не искаш да прекараш остатъка от дните си в тъмницата на Тир-Сог, по-добре да ме убедиш, че трябва да те откарам в Крондор. Този път моределът го изгледа доста дълго, а на края му даде знак да се приближи. Положил ръка върху дръжката на кинжала, в случай, че тъмният елф е намислил някоя подлост, младият благородник сведе глава към шията на коня и извърна лице към Горат. Устните на елфа се доближиха до ухото му. - Мурмандамус е жив. Локлир се изправи, помисли за миг, после обърна коня. - Сержант Бейлс! - Господарю! - отвърна ветеранът с глас, в който се долавяше почтителност. - Оковете пленника. Връщаме се в Тир-Сог веднага. И никой да не разговаря без мое разрешение с него. - Слушам, господарю! - кимна сержантът и махна на двама от хората си да изпълнят заповедта. Локлир се наведе отново към шията на коня и прошепна: - Горат, може би лъжеш за да си спасиш кожата, а може наистина да носиш някоя страшна вест за принца. За мен това няма значение, защото утре рано тръгваме с теб за Крондор. Тъмният елф не отговори и изтърпя стоически, докато войниците го разоръжаваха. Не продума нито думичка и докато му оковаваха китките и глезените във вериги. Когато приключиха, вдигна бавно окованите си ръце, погледна ги и ги отпусна. След това потърси с очи Локлир, извърна се и закрачи към Тир-Сог, без да чака позволение от пазачите си. Шибан от усилващия се вятър Локлир даде знак на сержанта да го последва и пришпори коня си, за да се изравни с Горат. Оуин Белефот седеше сам в нощта, загледан в пламъците и погълнат от собственото си нещастие. Най-малкият син на барона на Тимонс беше далеч от дома, но не би имал нищо против да е още по-далече. Младичкото му лице бе сбръчкано в маската на угриженост. Нощта бе студена, а храната - недостатъчна, особено след като току що бе напуснал изобилието, което предлагаше домът на леля му в град Ябон. Бяха го приютили, без да знаят за скарването с баща му, бяха го обгърнали с топлина и уют, каквито от доста време не беше изпитвал. Бяха пробудили в него забравени спомени: вечер пред семейното огнище, в компанията на неговите братя и сестри, спокойните разговори с майка му, но и вечните скандали с баща му. - Татко - прошепна Оуин. Бяха изминали по-малко от две години от онази страховита разпра с баща му, след която се бе отправил на път за Звезден пристан - острова на магьосниците, разположен в южните покрайнини на Кралството. Тогава баща му категорично забрани да се занимава с това, което бе избрал за свое поприще в живота - да изучава магия - настоявайки да стане свещеник в някой от уважаваните ордени. В края на краищата те също се занимаваха с магьосничество, посочи тогава баща му. Оуин въздъхна и се загърна по-плътно в наметалото. В него все още живееше надеждата някой ден да се завърне в родната къща, но като прочут магьосник, може би известен дори колкото легендарния Пъг, основателя на Академията в Звезден пристан. Но оказа се, че не е бил подготвен за усилията, които се изискваха по време на обучението. Не му се понрави и неспокойната атмосфера на онова място, разделените на групи ученици, които злословеха срещу един, или друг наставник, опитите да се превърне изучаването на магьосническото изкуство във вероучение. Той си даваше сметка, че в най-добрия случай е станал посредствен магьосник и че никога няма да постигне нещо повече, защото колкото и усилия да полагаше, липсата на талант оставаше непреодолима пречка. След по-малко от година обучение Оуин напусна Звезден пристан, признавайки пред себе си, че е направил грешка. Да признае същото пред баща му щеше да е далеч по-трудна задача - тъкмо по тази причина реши първо да посети роднините си в Ябон, а след това да събере кураж и да се отправи на изток, за среща със своя строг родител. Леко изшумоляване в храстите накара Оуин да сграбчи масивния дървен жезъл и да скочи на крака. Нямаше почти никакви умения с оръжията, тъй като бе неглежирал тази част от образованието си като дете, но затова пък разполагаше с достатъчно познания с жезъла, за да съумее да се защити. - Кой е там? - повика той. От тъмнината долетя глас: - Здрасти там, край огъня. Излизаме. Оуин се поотпусна, тъй като ако бяха разбойници, едва ли щяха да го предупреждават за появата си. Освен това той си даваше сметка, че не е кой знае колко примамлива плячка, тъй като от известно време бе заприличал на дрипав просяк. Ала въпреки това нямаше нищо лошо да бъде предпазлив. От мрака изплуваха две фигури, едната горе-долу колкото Оуин, другата с глава по-висока. Двамата бяха облечени с дебели наметала, по-дребният куцукаше забележимо. Куцащият хвърли поглед през рамо, сякаш се опасяваше, че могат да ги преследват и попита: - Аз ли? - отвърна Оуин. - А вие кои сте? По-дребният отметна назад качулката си и рече: - Локлир. Скуайър в двора на принц Арута. - Аз пък съм Оуин, син на барон Белефот. - От Тимонс, зная, познавам баща ти - рече Локлир. Той приклекна до огъня и протегна длани към топлината. После вдигна очи към Оуин. - Доста си далеч от дома, приятелю. - Бях на гости на леля ми в Ябон - отвърна русокосият младеж. - А сега съм тръгнал за дома. - Дълъг път те чака - подметна загърнатата фигура. - Ще се спусна до Крондор, там ще потърся някой керван, който потегля за Саладор. От там пък ще хвана кораб за Тимонс. - Е, нищо лошо няма да вървим заедно поне до Ламут - обяви Локлир и се отпусна изнурено на земята. Наметалото му се разтвори и Оуин забеляза кървави петна по дрехите му. - Ти си ранен - подскочи той. - Нищо сериозно - успокои го Локлир. - Нападнаха ни на няколко мили северно от тук - обясни Локлир. Оуин се зае да рови в торбата си. - Имам тук нещичко, подходящо за рани - рече той. - Свали си жакета. Локлир смъкна наметалото и жакета, а през това време Оуин извади от торбата превръзки и някакъв мехлем. - Леля ми настоя да ги взема за всеки случай. Стори ми се глупаво, но ето, че не било тъй. Локлир понесе стоически усилията на момчето да му промие раната - очевидно от удар със сабя в ребрата - но потръпна, когато му слагаха мехлема. Докато го превръзваше, Оуин подметна: - Приятелят ти май не е от приказливите? - Не съм му приятел - отвърна Горат. Той показа окованите си китки. - Аз съм негов пленник. Опитвайки се да разгледа скритото под сянката на качулката лице Оуин попита: - Какво е извършил? - Нищо, освен че се е родил от неподходящата страна на планината - обясни Локлир. Горат си свали качулката и надари Оуин с любезна усмивка. - Резци Божии! - възкликна Оуин. - Ами че той е от братята на Тъмната пътека! - Моредел - поправи го Горат с нотка на иронична горчивина. - Тъмен елф, на вашия език. Поне така щяха да твърдят нашите братовчеди в Елвандар. Вие хората знаете толкова малко. - Тъй като в момента не бързаме за никъде - подметна нехайно Локлир, - защо не вземеш да ни просветиш? Горат изгледа младия скуайър сякаш се опитваше да прецени нещо, след това потъна в кратко мълчание. - В жилите на тези, които вие наричате "елфи" - заговори той, - и на моите сънародници, тече една и съща кръв, но ние живеем различен живот. Ние сме първата смъртна раса след Великите дракони и древните. Оуин погледна Горат с любопитство, но Локлир само скръцна със зъби и рече: - Хайде, младежо, привършвай с превръзката. - Кои са тези древни? - попита шепнешком Оуин. - Властелините на драконите - отвърна Локлир. - Валхеру, господарите на силата - добави Горат. - Когато напуснали този свят, те оставили съдбата ни в нашите собствени ръце и ни обявили за свободни същества. - Чувал съм тази история - промърмори Локлир. - Това е нещо повече от история, човече, защото съгласно нея този свят е завещан на моя народ. А после сте се появили вие, човеците, както и джуджетата и другите. Този свят е наш свят, а вие ни го отнехте. - Не съм студент по вероучение - поде Локлир, - а и познанията ми по история са доста оскъдни, но струва ми се, че каквато и да е причината за появата ни на този свят, ние сме тук и няма къде другаде да идем. Така че, щом вашите роднини, елфите, са преглътнали този факт и дори извличат полза от него, защо да не го направите и вие? Горат втренчи поглед в младия скуайър, но не отговори. След това се надигна и тръгна бавно и решително към него. Оуин тъкмо бе приключил с превръзките и отхвръкна настрана, когато Локлир го избута, опитвайки се да се изправи и да извади сабя срещу приближаващия се Горат. Но вместо да се нахвърли върху Локлир, тъмният елф се метна над главата му, размахвайки веригата, с която му бяха оковани ръцете. Звън на стомана накара Локлир да се отдръпне встрани и в този миг отекна викът на Горат: - Убиец в лагера! - После Горат срита Оуин и му кресна: - Не ми се мотай в краката! Оуин не знаеше откъде се е взел този убиец, допреди миг край огъня бяха само тримата и си говореха спокойно, а ето че сега Горат бе вкопчен в схватка на живот и смърт с друго същество от неговата раса. Двете фигури се счепкаха под трепкащата светлина на огъня, лицата им бяха изкривени от гняв и омраза. Горат бе успял да избие сабята от ръката на другия моредел, а когато непознатият тъмен елф се опита да измъкне кинжала, той се промуши зад него и усука веригите на оковите си около врата му. Достатъчно бе само да напъне мишци и очите на среднощния нападател изхвръкнаха. - Не се бори с мен, Хасет - прецеди през стиснати зъби Горат. - Ще го направя бързо, заради старата ни дружба - При тези думи Горат дръпна рязко ръце и вратът на другия се прекърши, а тялото му увисна. Горат го положи на земята и произнесе: - Нека Богинята на Мрака се смили над теб. Локлир се изправи. - Мислех си, че сме им се измъкнали. - Аз пък знаех, че не сме - отвърна Горат. - А защо не ме предупреди? - попита Локлир, докато нахлузваше жакета върху току що превързаната си рана. - Все някога трябваше да се изправим срещу него - рече Горат, докато се връщаше на предишното си място. - Можехме да го направим сега, или след няколко дни, когато щеше да си далеч по-изтощен от кръвозагуба и недояждане. - Горат погледна към мрака, откъдето се бе появил убиецът. - Ако убиецът не беше дошъл сам, щеше да отнесеш на принца трупа ми. - Виждам, че не се отказваш лесно, моредел. И по-добре стана, след всички усилия, които положих, за да ти спася кожата. Този последният ли е? - Почти със сигурност не - отвърна тъмният елф. - Но е последният от този отряд. Ще дойдат още. - Той погледна в обратната посока. - Други може да има пред нас. Локлир пъхна ръка в малката кесия на пояса и извади отвътре ключ. - В такъв случай най-добре да ти сваля веригите - заяви той. Докато отключваше оковите на ръцете, Горат го наблюдаваше с равнодушно изражение. - Вземи сабята на убиеца. - Дали да не го погребем? - предложи Оуин. Горат склони глава. - Това не е по нашия обичай. Тялото му не е нищо повече от тленна обвивка. Нека нахрани мършоядите, да се върне в земята, да натори растенията и да обнови света. Духът му вече е поел своя път през тъмнината и с милостта на Богинята на Мрака може би ще стигне до Благословените острови. - Горат погледна на север, сякаш диреше някакъв знак в нощта. - Той беше мой роднина, макар и да не го обичах. Но в моя народ кръвното родство се цени високо. Преследваше ме, защото бях низвергнат и обявен за предател на своята раса. - Той погледна към Локлир. - Сега с теб имаме обща кауза, човече. Щом съм решил да доведа докрай замисленото, заради което бях прокуден от собствения си народ, значи трябва да оцелея. Двамата с теб сме обречени да си помагаме. - Горат взе сабята на Хасет. - Не го заравяй, само го изтикай настрани - рече той на Оуин. - До заранта гледката ще е доста неприятна. Оуин изглежда не гореше от желание да докосва трупа, но премълча, наведе се и хвана моредела за китките. Трупът се оказа изненадващо тежък. Докато го влачеше надалеч от огъня Горат каза: - И виж къде си е хвърлил торбата. Трябва да е някъде там, в гората. Може вътре да има нещо за ядене. Оуин кимна, питайки се що за странна прищявка на съдбата го бе докарала до там да влачи труп през тъмната гора и да тършува из вещите му. Утрото завари изтощената тройка да си пробива път през горските шубраци - успоредно на пътя, но на достатъчно разстояние от него, за да не бъдат забелязани. - Не виждам какво ни пречи да се върнем в Ябон и да вземем коне - мърмореше Оуин. - Откакто напуснахме Тир-Сог ни нападнаха три пъти - отвърна Локлир. - Ако има още врагове, предпочитам да не им се навирам сам в ръцете. Освен това не е изключено докато се движим в посока за Ламут да открием някое селце, откъдето да вземем коне. - И с какво ще платим за тях? - тросна се Оуин. - Нали сам каза, че при схватката, в която са те ранили, конете ви избягали в гората с всичките ви вещи. Предполагам, това касае и парите. Аз със сигурност нямам достатъчно средства, за да купя три коня. Локлир се засмя. - Аз пък не съм напълно лишен от ресурси. - Можем просто да ги отнемем със сила - предложи Горат. - И това е възможно - съгласи се Локлир. - Само че аз не нося никакви документи, които да удостоверяват високото ми положение при двора, нито че изпълнявам служебните си задължения. А това може да ни създаде неприятности с местната власт. Едва ли ще сме в безопасност от главорезите, ако ни тикнат в някой селски затвор. Оуин млъкна. Бяха тръгнали още преди зазоряване и той вече се задъхваше от умора. - Защо не спрем да си отдъхнем? - предложи не след дълго. - В никакъв случай - поклати глава Горат и гласът му утихна до шепот. - Чуйте. Тримата се смълчаха. Оуин пръв наруши тишината. - Какво има? Нищо не чувам! - Точно в това е въпросът - рече Горат. - Птиците по дърветата пред нас спряха да пеят. - Засада? - попита Локлир. - Най-вероятно - отвърна Горат и извади сабята на убития си роднина. - Раната ме боли, но мога да се бия - заяви Локлир и се обърна към Оуин. - Ами ти? Оуин вдигна дървения си жезъл. Беше издялан от дъбов клон, със заострен, метален наконечник. - Ако се наложи, ще се развъртя с тази пущина. Владея и някои заклинания. - Можеш ли да ги накараш да изчезнат? - Не - отвърна Оуин. - Това не го мога. - Жалко - рече Локлир. - В такъв случай гледай да не ни се пречкаш. Продължиха да напредват предпазливо и когато приближиха мястото, посочено от Горат, Локлир успя да различи една тъмна фигура между дърветата. Човекът или моределът - това Локлир не можа да определи - се размърда леко, но и това бе достатъчно да издаде позицията си. Локлир никога нямаше да го забележи, ако бе останал неподвижен. Горат махна на Локлир и Оуин да заобиколят отдясно и да излязат в тил на противника. След като не знаеха какви са силите срещу тях, оставаше им да се уповават само на предимството на изненадата. Горат се прокрадваше през гората като призрак, безшумен и почти невидим, след като Оуин и Локлир се отдалечиха от него. Локлир даде знак на Оуин да го следва отзад и вдясно, за да знае къде е, когато се изправят срещу неприятеля. Когато наближиха, двамата дочуха шепот, но Локлир знаеше, че дебнещи елфи никога не биха произнесли и думичка. Въпросът сега беше дали това са обикновени разбойници, или агенти, пратени да спрат Горат по пътя. Ръмжене малко встрани от тях им подсказа, че Горат вече е забелязал противника. Последва вик и Локлир и Оуин се втурнаха напред. Очакваха ги четирима мъже, един от тях вече издъхваше. Останалите трима бяха заели позиция в отсрещния край на полянката, между два реда дървета - идеално място за засада. Локлир долови някакъв странен повей зад гърба си и нещо профуча покрай него, сякаш някой бе изстрелял стрела, но освен усещането за движение не забеляза нищо друго. Един от тримата дебнещи в засада извика уплашено и вдигна ръце към очите си. - Нищо не виждам! - изрева той завладян от панически ужас. - Ей, ослепях! Локлир реши, че Оуин се е намесил в подходящия момент и мислено благодари на Богинята на късмета, че момчето е понаучило това-онова. Горат вече си разменяше удари с единия от мъжете и Локлир избра другия. Внезапно разпозна облеклата им и извика: Мъжете носеха къси туники, гамаши и кожени сандали. Противникът на Локлир бе завързал на главата си червена кърпа, а на увесения през рамото ремък държеше окачена своята рапира. Точно в този момент острието на оръжието свистеше из въздуха пред погледа на младия скуайър. Той парира удара и от сблъсъка ръката му се разтърси чак до раната. Стиснал зъби, за да преодолее болката, Локлир премина в атака и пиратът отстъпи назад. Сподавен вик му подсказа, че и вторият пират е бил повален. Край него отново профуча невидимата стрела и мъжът срещу Локлир потрепна и вдигна ръце, сякаш да закрие очите си. Локлир не се поколеба и веднага го промуши. Горат доуби и последния пират и изведнъж в гората се възцари тишина. Локлир се намръщи от парещата болка в раната, но за щастие този път нямаше допълнителни поражения. Той прибра сабята в ножницата и промърмори: - Проклет да съм. - Ранен ли си? - попита Оуин. - Не - отвърна Локлир. - Тогава какво те мъчи? Локлир огледа полянката. - Тези тук, ето кой ме мъчи. Някой е пратил вест, че идваме. Можем да сме сигурни в това. - Но как? - учуди се Оуин. - Тези бяха квегански пирати - посочи Локлир. - Виж им оръжията. - Не бих познал квеганец дори да се препъна в него - призна Оуин. - Но съм готов да ти повярвам. - Пиратите не дебнат ли плячката си в морето? - попита Горат. - Така правят - кимна Локлир, - освен ако някой не им плати да завардят пътя и да причакат трима пътници. - Той коленичи до един от убитите пирати и продължи: - Погледнете ръцете му. Има мазоли от корабните въжета. Но най-сигурният довод са рапирите. - Той претършува мъртвия, търсейки кесия или портмоне. - Дирете нещо, което да прилича на послание - подсказа им той. Всичко, което намериха обаче, бяха малко златни монети, два кинжала и четири рапири. Никакви бележки, нищо, което да ги насочи към онези, които бяха наели пиратите. - Не сме чак толкова близо до Илит, че цяла група пирати да се е промъкнала далеч на север за краткото време, от когато напуснахме Ябон. - Някой трябва да е пратил вест на юг още щом съм напуснал Северните земи --отбеляза замислено Горат. - Но как? - дивеше се Оуин. - Нали ми казахте, че сте прекарали само няколко дни в Тир-Сог и че сте тръгнали от там едва вчера. - Странен въпрос за студент по магьосничество - подсмихна се Горат. - Ох - изчерви се видимо Оуин. - И вие ли имате Тъкачи на заклинания, които могат да правят подобни неща? - учуди се Локлир. - Не точно такива, които при еледелите - или онези, които наричате "елфи" - са известни като Тъкачи на заклинания. Но ние също разполагаме със собствени майстори на магията. Освен това мнозина твои сънародници са готови да продават уменията си за пари. - Не съм присъствал на подобно нещо, но съм чувал за един талант, наричан "мислена реч", който позволява на заклинателите да разговарят помежду си на огромни разстояния. Съществува още едно умение, известно като "съновна реч". И в двата случая... - Някой много държи да ти види сметката, а? - прекъсна Локлир момчето, втренчил поглед в Горат. - Делекан - отвърна Горат. - Напоследък привличаше около себе си всички, които притежават подобни таланти. Знам какви са целите му, но не и същината на неговия план. Боя се, че шансовете ни значително намаляват, щом срещу нас се използват и заклинания. - Напълно те разбирам - съгласи се Локлир. - Имал съм вземане-даване с хора, владеещи заклинания не по вкуса ми. Той погледна към Оуин и добави: - Номерът със заслепяването си го биваше, момко. - Помислих си, че може да ви е от полза - отвърна смутено Оуин. - Знам няколко подобни номера, но нищо, с което да надвия и най-слабия враг. Все пак ще гледам да съм ви от полза, когато мога. - Не се съмнявам - отвърна засмяно Локлир. - Да тръгваме за Ламут. Ламут запречваше южния път и то по такъв начин, че всеки тръгнал от Ябон за Илит трябваше да премине през портите му, или да рискува със стръмните и опасни склонове от двете му страни. Градът се беше разраснал бързо и във всички посоки, оставяйки във вътрешността старите и безполезни крепостни стени, а някои от къщите бяха толкова високи, че биха позволили на потенциалните нападатели да се покатерят на покривите им и от там да прехвърлят стените. Наближаваше залез слънце и тримата пътници бяха уморени и изгладнели. - Утре ще се представим на граф Касими. - Защо не сега? - попита Оуин. - Добре ще ми дойде топла храна и чисто легло. - Защото гарнизонът е там горе - отвърна Локлир и посочи крепостта на един далечен хълм. - Което означава още два часа път, докато до първата евтина страноприемница има само пет минути. - Той кимна към портата. - Твоите сънародници няма ли да се възпротивят при появата ми? - попита Горат. - Ще го сторят само ако заподозрат истинската ти принадлежност. Но сметнат ли те за елф от Елвандар, няма да ти обърнат кой знае какво внимание. Хайде, тръгвай. Имаме достатъчно злато, благодарение на пиратите, да прекараме времето до сутринта в относителен комфорт. Утре ще се представим на графа и ще поискаме да ни осигури безпрепятствено придвижване до Крондор. Те влязоха в града под бдителните погледи на часовоите. Сред видимо скучаещите войници се открояваше един, който бе по-нисък, но се държеше далеч по-наперено. Локлир се усмихна и кимна на стражите, но никой от тримата пътници не спря да размени думичка с тях. На кратко разстояние след портите имаше страноприемница, с окачено пред вратата, боядисано в яркосиньо, колело от каруца. - Ето там - посочи им Локлир. Вътре имаше доста посетители, но помещението не беше препълнено. Тримата заеха една маса до отсрещната стена. Веднага щом се настаниха към тях се приближи млада и напета ханджийка, попита ги какво ще желаят и отиде да изпълни поръчката. Локлир забеляза, че някакъв тип от другия край на помещението ги гледа. Изминаха няколко секунди, преди да си даде сметка, че мъжът отсреща е джудже. Джуджето стана и си запробива път през страноприемницата. Лицето му бе разсечено от дълъг белег, който преминаваше чак през лявото му око. То се изправи пред тях и каза: - Локи, ти май не ме позна? Локлир си даде сметка, че последния път, когато бе срещал джуджето, лицето му още не беше разкрасено по този начин. - Дубал! - възкликна той. - Без превръзката на окото не те познах веднага! Джуджето заобиколи масата и седна до Оуин и срещу Горат. - Този белег ми е от една битка с неговата рода - той посочи Горат. - По-скоро ще стана майка на дракон, отколкото да го крия от хората. - Дубал ме намери в едно мазе, където се бях спотаил след Битката за Сетанон - обясни Локлир. - В компанията на една доста засукана мома - засмя се джуджето. - Беше случайна среща - сви рамене Локлир. - Я кажи сега, какво дири тук един скуайър от двора на принца, при това в компанията на моределски вожд? - джуджето говореше тихо, но Оуин се огледа подозрително, сякаш някой можеше да ги чуе. - Познаваш ли ме? - подскочи Горат. - Достатъчно добре познавам твоя народ, защото сте ни кръвни врагове, та да различа какъв си по ризницата. Не всеки човек би забелязал, но ние, от Сивите кули, си имаме стара вражда с вас и не бихме сбъркали което и да било отроче на Елвандар. Ако не беше в компанията на тия хора досега да съм ти видял сметката. Локлир вдигна ръка. - Ще го сметна за любезна и лична услуга, също както и принц Арута, ако продължаваш да се преструваш че тази личност тук е елф. - Мисля, че ще мога да се справя. Но бих искал да отскочите до Сивите кули и да ми разкажете какво се крие зад този маскарад. - Ще го сторя, стига да мога - отвърна Локлир. - Кажи ми сега, какво те води в Ламут? - Имаше срутване в една от нашите мини. Някои от нас останаха от тази страна на Сивите кули и аз слязох до града да купя продукти. Утре сутринта ще наема една каручка и потеглям обратно нагоре. Но тази вечер ми остана свободна и реших да поседя в кръчмата и да си побъбря с някои от тези цурани в Ламут. През войната се бих срещу тях, а като ги опознах по-после отблизо, оказаха се юначни мъже. - Той посочи към бара. - Онзи, високият... - Локи се разсмя, чул джуджето да нарича някого "висок", - е Сумани, собственикът. Пълен е с истории за времето, когато е служил на цуранския свят и да ме заплюят в лицето, ако повечето от тях не са самата истина! - Дубал, всеки знае, че цураните ги бива да разправят небивалици. - Може и тъй да е, но човек никога не знае. Бил съм се с големите буболечки чо-джа, но някои от другите същества, за които разправя, направи ти вземат акъла. Появи се ханджийката, с храна и ейл и всички залапаха лакомо. - А сега - рече по някое време Дубал, - разправи ми вас. Какво ви води насам? - Всяко нещо с времето си - отвърна уклончиво Локлир. - Вместо това ще те попитам: да си виждал квеганци да се навъртат тъдява? - Чух да се говори, че преди два дни трима-четирима обикаляли наоколо - рече Дубал. - Не са ли малко далеч от дома? - Има нещо такова - отбеляза Локлир. - Имахме си работа с неколцина, та се питаме, дали си нямат приятелчета. - Според слуховете са потеглили на север, тъй че ако не сте попаднали на голяма група, вероятно приятелите им още са наблизо. - Така предположих и аз - кимна Локлир. Известно време се хранеха мълчаливо, а Дубал надигаше халбата с ейл. След това джуджето каза: - Не сте ли срещали случайно по тия места някои от онези арменгарски ловци на чудовища от севера? - Ловци на чудовища ли? - повтори Оуин. - Има пред вид звероловците - обади се Локлир. - Веднъж срещнах един. - Споменът го накара да се засмее. Заедно с принц Арута бягаха от банда моредели и се натъкнаха на звероловец от Арменгар с неговата зверохрътка. Оказа се клопка, но пък ги спаси от преследващите ги моредели. - Не, мисля че малцината останали сега обитават хълмовете на север от Ябон. - Защото в мината се е завъдил Брак Нур та ни трябва някой, който да го улови. Бихме могли или да я прокопаем отново, или да прогоним чудовището, но и за двете неща сме твърде малко на брой. - Какво е Брак Нур? - попита Оуин. - Не бях чувал за такова същество. - По-скоро е досадно, отколкото опасно - обясни Дубал. - Доста е глуповато, повечето се придържат към най-дълбоките галерии под планините. Има приблизително човешка форма, но прилича на ходеща купчина камъни. Това му е скритата опасност, момче. Не можеш го видя, преди да си го настъпил по палците. Движенията им са бавни и несигурни, но инак са яки и с един удар трошат човешки череп. Този, нашичкият, мисля се появи след едно свличане, но каквато и да е причината, вече се опита да сгащи някои от моите момчета. Прогонихме го, но нямаме нито време, нито сили, за да се справим с него напълно. Ако ви е доскучало, мога да ви взема с мен, а помогнете ли да се отървем от него, ще ви възнаградя. - Възнаграждение? - попита Локлир. - Тази мелодия винаги звучи приятно за ухото, само дето този път нямаме време. С радост бихме ви помогнали, но трябва да бързаме на юг. Дубал се надигна. - Разбирам. Свършим ли с прокопаването на тунелите ще се заемем с онова чудовище. Аз ще ида да се изопна, че утре ще трябва да ставам раничко. Радвам се, че пак се видяхме, скуайър, макар и в подобна компания - той погледна изпод вежди Горат. - Сполука на всинца ви. - И на теб, Дубал. След като се нахрани Локлир отиде да си поговори със съдържателя. Ханджията носеше туника, скроена по кралска мода, а панталоните му бяха затъкнати във високите ботуши от телешка кожа. Освен това се беше заметнал с дебело, вълнено наметало, макар че в страноприемницата бе доста горещо. - Да, господине? - обърна се той към Локлир с осезаем акцент, който прозвуча чудновато в ушите на Локлир. - Почести за вашия дом - отвърна Локлир на цурански. Мъжът се усмихна и отвърна нещо неразбрано. Локлир на свой ред се засмя и сви рамене. - Съжалявам, но това бяха всички цурански думи, които зная. Усмивката на ханджията се разшири. - И това не е малко - рече той. - Вие не сте от Ламут. - Вярно. Научих малко от езика ви при Сетанон. - Аха - възкликна ханджията и кимна в знак, че е разбрал. Никой от онези, които са били при Сетанон, не говореше за случилото се там, най-вече защото никой не го разбираше. В разгара на битката страхотен катаклизъм бе прогонил и двете армии, на нашествениците и защитниците, далеч от града. Блесналата зелена светлина и появата на нещо в небето, последвана от разрушаването на градския център, бе парализирала повечето от хората, а някои направо бяха оглушали. Никой не знаеше със сигурност какво се е случило, но хората смятаха, че се касае за магия с грандиозни мащаби. Говореше се, че магьосникът Пъг, приятел на принца, имал пръст в тази работа, но и това не бе потвърдено. Скрит в едно мазе Локлир бе пропуснал заключителната част на битката, но бе чул след това предостатъчно разкази на очевидци за да нарисува сравнително точна картина в представите си. Съществуваше някаква особена връзка между всички оцелели след Битката при Сетанон, независимо от месторождението им, защото рамо до рамо цурани, поданици на кралството и дори кешийски войници бяха прогонили моределите и техните съюзници, таласъмите, обратно в Северните земи. - Това, което казах - обясни ханджията, може да се преведе като:"Почести и за вашия дом и добре дошли в страноприемница "При синьото колело". - Синьото колело? Това не беше ли една от вашите цурански партии? Лицето на ханджията отново се разцепи в широка усмивка, при която блеснаха зъбите му. Черните му очи святкаха на светлините на свещите. - Вие знаете толкова много за нас! - рече той и протегна ръка, както бе обичаят в Кралството. - Аз съм Сумани - добави той. - Ако има нещо, с което мога да ви бъда от полза, само ми кажете. Локлир разтърси десницата на ханджията и отвърна: - Стая за тази нощ, след като приключим с вечерята. Утре от рано трябва да сме в замъка по работа. Мъжът с телосложение на бивш борец кимна. - Имаш късмет, приятелю. Предната вечер щях да изразя съжаление и да ти откажа засрамено. Всичко беше заето, но тази сутрин една доста голяма група освободи повечето от стаите. - Той се пресегна под бара и извади масивен, железен ключ. - На родния ми свят това щеше да е цяло състояние, тук е само инструмент. Локлир кимна, защото бе чувал колко са редки и ценни металите на Келеуан. Той пое ключа. - Голяма група, казваш? - Аха - отвърна Сумани. - Чужденци. Квеганци, струва ми се. Говорът им ми се стори чудноват. Локлир се огледа. Страноприемницата показваше явни признаци на просперитет. - И как един цурански войник стана ханджия в Ламут? - След войната граф Касими даде на тези от нас, които бяха изолирани от тази страна на разлома, възможността да заживеят като граждани на Кралството. След повторното отваряне на Коридора на световете той ни позволи да изберем - да останем, или да се върнем в Шинцавайското имение на Келеуан. Повечето останаха, но някои напуснаха служба и се върнаха при бащата на Касими, лорд Камацу. Една малка група, между която и моята особа, се засели в Ламут. Нямах останали живи роднини у дома. - Той се огледа. - Да ти кажа правата, тук си живея по-добре, отколкото в моята родина. Там можех да стана фермер, или ратай в Шинцавайското имение. - Той посочи през отворената врата на кухнята, където една едра жена приготвяше блюдата. - Тук си имам жена от Кралството. Роди ми две дечица. Животът е хубав. Членувам в градското опълчение, тъй че все още не съм забравил как се върти сабята. Да държиш страноприемница не е по-малко забавно, отколкото да си на война. Локлир се усмихна. - Не разбирам кой знае колко от търговия, но и друг път съм чувал, че приличала на войната. Какви са новините? - Има ги много, както винаги. Миналия месец доста пътници се отбиха в Ламут. Предната седмица от тук мина група Велики. Говори се, че са зърнали и сиви войни от моя роден свят в градските околности. - Сиви войни? - повтори Локлир. - Бездомници? Какво ще дирят чак тук, в Ламут? Сумани сви рамене. - Нищо чудно да са чули, че по тези места човек може да се издигне благодарение на своите познания и умения и да не бъде съден по положението, което има по рождение. А може да търсят нови богатства? Кой би могъл да знае със сигурност, когато става въпрос за сиви войни? - По лицето на Сумани премина сянка. - Какво има? - попита Локлир. - Сетих се още нещо: разломът е под контрола на онези, които служат на Великите от Келеуан, а кралските войници охраняват вратата от тази страна. За да преминат тези сиви войни е трябвало да имат документи, или съмишленици сред охраната. - Подкуп? - попита Локлир. - Не е изключено. Представата за чест и достойнство в Кралството е различна от тази в моя свят. Но предателство от служителите на Великите? - Той поклати глава. - Това е невъзможно. - Благодаря за сведенията - рече Локлир. - Ще си държа очите и ушите отворени. Цуранецът се засмя. - Смешни работи говориш - отбеляза той. - Ако мога пак да ти услужа с нещо, само ми дай знак. Локлир кимна. Взе кандилото и се върна при спътниците си. Горат и Оуин станаха и го последваха на горния етаж, където им бяха отредили неголяма стая с четири легла и скромна подредба. Той даде знак на Оуин да преместят едно от леглата до вратата, запречвайки я в случай, че някой реши да ги нападне. - Оуин - рече той, - ти ще спиш до прозореца. - Защо? - попита младият мъж. - Там сигурно духа. - Защото - отвърна бавно Локлир, - ако някой реши да влезе през прозореца, ще се спъне в теб и виковете ти ще ни предупредят. Оуин изсумтя недоволно, загърна се по-плътно с наметалото и се изтегна на леглото. Горат вече си бе избрал легло. Локлир приседна на неговото и духна пламъчето в кандилото. Стаята потъна в мрак. Чуваха се гласове от съседните стаи и горния етаж, но мислите на Локлир бързо отлетяха другаде. Присъствието на чуждоземци и атаката на квеганците го безпокояха, както и вестите за появата на сиви войни в околностите на града, но умората и изтощението бързо го приспаха.


„ГОРАТА Е ЖИВОТ“ - Община Берковица „ГОРАТА Е ЖИВОТ“ „Гората е живот“ – около това мото се обединиха гимназистите от Лесотехническата професионална гимназия в Берковица. Заедно със своите преподаватели от направление „Професионални науки“ те отбелязаха световния ден на гората – 21 март. Важна статистика, мотивиращи филми, презентация дадоха една задълбочена представа за важността на зеленото богатство и заплахите за горите от човешката дейност. На финала директорът на училището, Христина Христова, предложи учениците да потърсят стихове, възпяващи гората, тъй като на 21 март, се отбелязва и световният ден на поезията. Newer ОБЩИНА БЕРКОВИЦА ЗА ПОРЕДНА ГОДИНА ПОДКРЕПЯ ИНИЦИАТИВАТА „ЧАСЪТ НА ЗЕМЯТА 2108“ Older “БЪЛГАРИЯ ДРЕВНА И МЛАДА“


Същността на парфмюмите | BRASTY.BG Същността на парфмюмите Ако някога сте избирали парфюм, без значение за себе си или някого другиго, няма как да не сте забелязали разликите в цените в на пръв поглед идентични продукти. Единствената видима разлика (освен цената) са думите тоалетна вода, парфюмна вода и парфюм. Какво означават тези обозначения? Ще Ви отговорим в статията. Не всички парфюми са парфюми. Думата парфюм служи за обозначаване на какви ли не ароматни води. Защо разликата между почти идентични флакони е двукратна? Парфюмите обикновено се отличават в количеството ароматни съставки. В зависимост от ароматните вещества се покачва цената, но също така и начинът на използване. Не искате да си купите парфюм, който да направи лошо впечатление на портмонето Ви и на околните. Одеколонът или Eau de Cologne (EDC) е ароматна вода, която съдържа най-малък процен ароматни вещества 2-4 % на 70 % спирт. Тоалетна вода за всекидневно използване Едни от най-разпространените парфюми имат обозначение тоалетна вода Eau de Toilette (EDT). Можете да ги откриете навсякъде. Ароматните съставки са 5-15 % на 80 % спирт. Тоалетните води издържат 2-3 часа и са подходящи за всекидневно използване. Под обозначението парфюмна вода или Eau de Pafrum (EDP) е нещо средно между тоалетна вода и парфюм. Ароматните съставки са 15-20 % на 85-90 % спирт. В тези случаи става дума за сравнително висока концентрация, това означава, че парфюмната вода издържа 4-5 часа. Под обозначението парфюм се разбира най-интензивният аромат, който можете да намерите на пазара. Ароматните съставки са 20-40 % на 90-96 % алкохол. Ароматът издържа 5-8 часа, почти цял ден. При всички видове парфюми е валидно правилото, че по-малко е повече. С оглед на цената, количеството и интензивността използвайте парфюми само за празнични или вечерни събития. По-ниска концентрация не трябва да Ви изненадва Освен горепосочените класически обозначения за парфюми можете да се срещнете и с други по-рядко срещани, като напр. Eau de Solide/Sport (EDS), която се отличава с 1-3 % ароматни есенции и трае два часа. Eau fraîche със своята концентрация прилича на одеколоните или тоалетните води, Extrême пък е по-силна концентрация. Под обозначението Légère ще откриете по-лека версия на парфюм, често с по-различна концентрация и малко по-различни съставки. Niche - ексклузивни парфюми Със сигурност сте попадали също на термина niche, който обозначава ексклузивен аромат, изработван от малка, независима парфюмерия в малки количества. Не са изключения, когато процесът на изработка на един флакон niche парфюм трае няколко години. Друга тяхна отличителна черта е уникалността на съставките. В рамките на niche парфюмите можете да откриете съставки като абсент, барутен прах, тамян или листенца от жасмин. Екслузивността има също своята цена - niche парфюмите са много по-скъпи, но цената е оправдана. Глава, сърце, основа - какво означава? Във връзка с парфюмите със сигурност сте попадали на три термина – глава, сърце и основа. Става дума за три слоя парфюм, които се отличават по времето, в което е освобождават. Главата се усеща при първо помирисване, при аромати с по-ниско съдържание на ароматните есенции може да трае няколко секунди. При парфюмите може да трае и 15 минути. Следва ароматът на сърцето, която издръжа около 2-3 часа. Основате се отделя на края на целия цикъл. В повечето случаи издържа 3-4 часа, при по-скъпите парфюми може да бъде деситки часове. Как да използваме парфюми? Този въпрос си полага всяка жена, а без съмнение и повечето мъже. Най-добре е да използваме парфюмите върху китки, лакти, жените - около деколтето. Често се слагат зад ушите или в косите. Важно е количеството. Внимавайте с дрехите, защото някои парфюми могат да оставят и петна.


Шкода Ситигоу - награда Златен волан на Аутобилд за 2012-та - Citigo - Шкода клуб България Шкода Ситигоу - награда Златен волан на Аутобилд за 2012-та Ноември 25, 2012 в Citigo Преди малко по btv action даваха наградите Златен волан за 2012-та година на Ауто билд. На първо място в класа си в конкуренция с новото Рено Клио,Пежо 208 и Сеат Мий естествено е мъника Ситигоу s_flag а на сцената беше същия червен бонбон който беше на събора тази година smile152 smile159 За съжаление изобщо не може да се сравнява с новото Clio! Или може би печели с икономии като липса на каквато и да е изолация между двигателя и купето,ламаринения багажник,липсата на кора под двигателя,... smile091 Човек ако те чете, ще си каже, че Шкода правят най-калпавите автомобили на света. smile048 Не мога да разбера как Клио и Ситиго са в един клас?! Клиото е в пъти по-добрия автомобил! Както и 208цата. P.S. В Германия, където хич не разбират от автомобили са предпочели Clio за Златен волан :smt017 Аз вина нямам!Сами са си виновни! smile049 По добре нова кола, каквато и да била,отколкото стара на няколко по 100к. За всеки влак си има пътници уважаеми колеги. Не мога да разбера как Клио и Ситиго са в един клас?! И аз не мога да разбера. И от тук нататък всяко сравнение е безсмислено. smile049 вчера видях един фолксваген,точно копие на ситигоу.Стана ми много тъпо,и тъжно.Що всички коли започват да си приличат? Е ти май си пропуснал,че UP,Mii(или както там се казваше на SEAT модела) и Citigo са един и същи автомобил,който се произвежда в завод на VW в Словакия! Важното е да има емблема на Шкода. Важно е да не умира марката. Не е важно, че колата не става. Ще минат години, ще дойдат фенове като бегачката, като анастас, ще и тикнат 2.5ТDI мотор от БМВ и ще гледаме малка турбо дизелова Шкода как наказва s_flag Eто, вече са минали години, вижте унгарците това ще стане дай боже и в българия със ситигоу. Това аз виждам като една рали кола. Непоправим оптимист, както винаги smile159 smile159 smile159


Monitor.bG :: Съдът потвърди решението на Тръмп за миграцията Начало → Свят → Съдът потвърди решението на Тръмп за миграцията Вашингтон съобщава решението си за Ерусалим в близките дни Съдът потвърди решението на Тръмп за миграцията Агенция Монитор - вторник, 05-12-2017 - 08:41 Върховният съд на САЩ разреши на правителството на президента Доналд Тръмп да прилага напълно забраната за влизане в страната на гражданите на шест държави с преобладаващо мюсюлманско население, предадоха Асошиейтед прес и Ройтерс. АП отбелязва, че така заповедта на Тръмп ще влезе изцяло в сила, въпреки че срещу нея са заведени дела в редица съдилища в Съединените щати. Тя се отнася за гражданите на Чад, Иран, Либия, Сомалия, Сирия и Йемен. Върховният съд на САЩ взе своето решение със 7 гласа "за" при 2 "против" - на либералните съдийки Рут Бейдър Гинсбърг и Соня Сотомайор. Така той отмени две съдебни постановления на по-ниска инстанция, които блокираха частично забраната, докато бъдат разгледани жалби срещу нея. Те по-конкретно разрешаваха на граждани на въпросните шест държави, които имат роднински връзки с някого в Съединените щати, да влизат на американска територия. Забраната, която ще влезе в сила, е третата версия на предизвикалата полемика политика, която Тръмп се опита да прокара за първи път една седмица след като встъпи в длъжност през януари, отбелязва Ройтерс. Мярката се отнася също за гражданите на Северна Корея и някои представители на венецуелските власти. Съдилища на по-ниска инстанция обаче вече дадоха зелена светлина тези разпоредби да влязат в сила. Ирак също фигурираше в по-ранна версия на заповедта. Впоследствие обаче страната, която е ключов съюзник на САЩ в Близкия изток, бе извадена от черния списък. Судан фигурираше в първите две заповеди, но не попадна в третата. Това стана, след като Тръмп отмени американски санкции срещу тази държава заради нейния напредък в борбата срещу тероризма и в областта на човешките права. Забраната е оспорена в апелативни съдилища от щата Хавай и Американския съюз за граждански свободи. Жалбоподателите се аргументираха, че тя дискриминира мюсюлманите в нарушение на конституцията на САЩ. Съдебни изслушвания по въпроса са насрочени по-късно тази седмица. Двама съдии на по-ниска инстанция отделно бяха блокирали прилагането на заповедта с мотива, че тя не доказва по какъв начин влизането в Съединените щати на над 150 милиона чуждестранни граждани ще навреди на интересите на страната. Тръмп издаде първата ограничителна заповед за граждани на преобладаващо мюсюлмански държави през януари. Тя обаче бе блокирана от федерални съдилища и през март той издаде втора, ревизирана заповед. Тя изтече през септември след дълги съдебни борби и Тръмп издаде третата заповед по-късно същия месец. Върховният съд на САЩ разреши на правителството на президента Доналд Тръмп да прилага напълно забраната за влизане в страната на гражданите на шест държави с преобладаващо мюсюлманско население, предадe АП. Така заповедта на Тръмп ще влезе изцяло в сила, въпреки че срещу нея са заведени дела в редица съдилища в САЩ. Тя се отнася за гражданите на Чад, Иран, Либия, Сомалия, Сирия и Йемен. Върховният съд на САЩ взе своето решение със 7 гласа "за" при 2 "против" - на либералните съдийки Рут Бейдър Гинсбърг и Соня Сотомайор. Така той отмени две съдебни постановления на по-ниска инстанция, които блокираха частично забраната, докато бъдат разгледани жалби срещу нея. Те по-конкретно разрешаваха на граждани на въпросните шест държави, които имат роднински връзки с някого в САЩ, да влизат на американска територия. Двама съдии на по-ниска инстанция отделно бяха блокирали прилагането на заповедта с мотива, че тя не доказва по какъв начин влизането в САЩ на над 150 милиона чуждестранни граждани ще навреди на интересите на страната. Междувременно Тръмп се отказа да обяви на 4 декември очакваното с голям интерес решение дали ще премести посолството на страната си в Израел от Тел Авив в Ерусалим, предаде Ройтерс. Според говорителя на кабинета на Тръмп Хоган Гидли, решението ще бъде взето "в близките дни". "Президентът бе ясен по тази тема от самото начало: въпросът не е дали, а кога", подчерта в същото време Гидли. През 1995 г. Конгресът на САЩ прие закон за преместване на посолството от Тел Авив в Ерусалим, припомня Ройтерс. Оттогава американските президенти подписват на всеки шест месеца заповед за отлагане на изпълнението на това решение. Крайният срок Тръмп да направи изтече в понеделник местно време, отбелязва Ройтерс. Високопоставени представители на американските власти изразиха очакване президентът да подпише втората си заповед за отлагане с 6 месеца на преместването на посолството, откакто встъпи в длъжност през януари. Преместването би променило датиращата от десетилетия позиция на САЩ по въпроса и може да разпали насилие в Близкия изток, отбелязва Ройтерс. Палестинската автономна власт, която контролира Западния бряг на река Йордан, и ислямисткото движение Хамас, управляващо ивицата Газа, предупредиха Тръмп да не признава цял Ерусалим за столица на Израел и да не премества там американското посолство, предаде Франс прес. Това ще унищожи напълно шансовете за мир, подчерта в неделя Набил Шаас, съветник на палестинския президент Махмуд Абас, а Хамас заплаши с нова интифада. Организацията за ислямско сътрудничество (ОИС) каза вчера, че ако Тръмп признае Ерусалим за столица на Израел, това ще представлява "откровена агресия" срещу арабския и мюсюлманския свят, предаде АП. В телефонен разговор френският президент Еманюел Макрон изрази пред американския си колега безпокойство по повод плановете му да признае едностранно Ерусалим за столица на Израел. Френският президент "потвърди, че въпросът за статута на Ерусалим трябва да бъде решен в рамката на мирните преговори между израелците и палестинците, по-конкретно с цел (съвместното съществуване на) две държави, Израел и Палестина, живеещи в мир и сигурност една до друга, всяка с Ерусалим за столица". Израелският министър на отбраната Авигдор Либерман, лидер на дясната националистическа партия "Израел Бейтену" ("Нашият дом Израел"), обаче изрази надежда Тръмп да премести посолството на САЩ. Това би било "исторически повод за поправяне на една несправедливост", увери Либерман, цитиран от Франс прес. Саакашвили заплаши със самоубийство от покрива на 8-етажен блок (ОБНОВЕНА) Тимерманс: Дъблинската система не сработи Румен Радев поиска зони за сигурност срещу мигрантския натиск Борисов: Турция е важен партньор в борбата с тероризма и миграцията (ОБНОВЕНА) Кола се блъсна в бариерата на Белия дом


Ускорителят на частиците на ЦЕРН започва работа след тригодишно прекъсване Два лъча протони бяха компресирани около Големия адронен колайдер в петък, което показва, че връщане на най-големия ускорител на частици в света след повече от три години прекъсване. Европейската организация за ядрени изследвания или CERN прекара последните три години в работа по поддръжката и да направи големи надстройки на системата. Сега групата се готви да започне четиригодишно събиране на данни, които учените се надяват да разкрият нови тайни на Вселената. „Ще бъде два до три пъти по-добре по отношение на способността на нашия експеримент да открива, събира и анализира данни“, каза Марчела Бона, физик на елементарните частици от Лондонския университет Queen Mary, Казвам Би Би Си. Това лято ще Празнуване на началото От третия кръг на LHC, обозначен с Run 3. Надстройките през последните няколко години означават, че този цикъл ще види по-голям брой сблъсъци на частици и че тези частици ще се сблъскат с по-голяма енергия от всичко, наблюдавано в предишни цикли. Учените ще използват новите възможности, за да тестват границите на Стандартен модел на физиката, теория, която обяснява как взаимодействат частиците на субатомно ниво. Заедно с други експерименти, те ще се опитат да намерят нови видове частици и може би дори ще получат по-ясна представа за тях тъмна материявещество, което все още не е открито и учените смятат, че представлява голям процент Вселената. Но съществуването му все още не е доказано. Новите проекти ще изследват и бозона на Хигс, частица, открита чрез експерименти в LHC в забележително откритие преди десет годинив повече детайли. „Това е наистина вълнуващо време“, каза Бона. Би Би Си. „През последните три години работихме по модернизирането на машините, сега сме готови. READ Марсовият хеликоптер на НАСА е кацнал на ново място, което никога досега не сте виждали Previous Полезни ли са антидепресантите? Проучването заключава, че не е свързано с по-добро дългосрочно физическо или психическо здраве Next Изстрелването на Crew-4 в очакване за спускане на Ax-1


"Харе Кришна" пеят в центъра на София (СНИМКИ) - Lupa BG Шарена колесница премина по улиците, кришнарите проведоха фестивал на духовното единство и любовта 17:11 - 25 Септември 2021 Шарена колесница премина по някои от централните софийски улици, видя репортер на Lupa.bg. Тя е част от фестивала духовното единство и любов Ратха Ятра, който се отбелязва от Международното общество за Кришна съзнание, имащо последователи и в България. Традицията на празника се корени в древна Индия и през последните петдесет години достига до сърцата на милиони хора по целия свят, отправяйки универсално послание за мир, единство и чиста любов. 26-тото издание на фестивала в София започна тази сутрин на Лятната сцена в Борисовата градина, а след това кришнарите се отправиха на традиционно шествие по булевардите "Васил Левски", "Патриарх Евтимий" и "Витоша", събирайки погледите на любопитните минувачи. Така с цветни дрехи, музика и красиво аранжирана колесница около стотина кришнари се разходиха и внесоха лятно настроение в слънчевия есенен ден, пеейки "Харе Кришна" и черпейки хората по улиците със сладки. Шествието последователите на бог Кришна наричат “харинам” и го правят за всеки свой по-голям празник. А песните, които изпълняват, не са само в чест на бога им Кришна, а за да пречистят хората, около които минават. Дрехите им също имат специално име - дамската се нарича сури, а мъжката – дхоти.


КУРТКА И ПАНТАЛОН 100% ПАМУК Начало ЛЯТНО РАБОТНО ОБЛЕКЛО Летни работни панталони РАБОТЕН ПАНТАЛОН V2 100 % ПАМУК РАБОТЕН ПАНТАЛОН V2 100 % ПАМУК Работен панталон от 100% памук, класически модел, изпитана , доказана кройка. Поръчай за 70.00лв. + Купете РАБОТЕН ПАНТАЛОН V2 100 % ПАМУК или друг продукт от нашата промоционална секция за да получите безплатна доставка. РАБОТЕН ПАНТАЛОН ИЗРАБОТЕН ОТ 100 % ПАМУК 240гр/м2. Отговарят на европейския стандарт: EN 340 Определя основните изисквания към работно облекло. Подходящ за заварчици,за работа в тежката и леката промишленост и за работа на открито.


Стотици милиони птици загиват при сблъсъци с прозорци - Искам да знам Понякога птиците виждат растения през прозорците или просто отражението на небето и дърветата, но не и самото стъкло. Повечето летят с 30-40км/ч – сблъсъкът в прозорец с такава скорост обикновено е фатален, защото клюна на птицата се забива в мозъка й. Макар такива случаи да има навсякъде, най-много са в големите градове, където бързо никнат високи сгради с много прозорци. Местните видове изглежда вече се учат къде е безопасно да летят, но прелетните не успяват да идентифицират стъклото. Обикновено летят нощем, когато са незабележими за хищниците и използват звездите за ориентир, но се объркват от отраженията в градовете. Привлечени от светлините, птиците спират за почивка и храна. Някои се удрят в прозорците докато се спускат, но най-често го правят на следващия ден, когато отново тръгват на път и отраженията са по-силни – според статистиките, най-много птици се блъскат в първите шест етажа на сградите. Птиците често са заети да се оглеждат за хищници и храна, така че това което е пред тях, обикновено не е по-важно от това, което е зад тях. Случаи на масови сблъсъци има документирани още от края на 19-и век, когато навлиза електрическото осветление. Мъртви птици често се откриват около добре осветени сгради като Емпайър Стейт Билдинг в Ню Йорк. Днес, група доброволци обикалят 20 северноамерикански града през пролетта и есента, за да записват броя на загиналите птици и да призовават хората да си гасят лампите през нощта. Идеята започнала в Торонто през 1993г – оттогава, програмата Fatal Light Awareness Programme (Flap) е записала повече от 66 000 сблъсъка на 166 вида птици. „Торонто е град, построен на най-неподходящото място за птиците. Стои на пътя на един от най-големите миграционни коридори на планетата“ – обяснява Майкъл Месър, основател на Flap. На юг, във Вашингтон, доброволци покриват 6км район всеки ден през миграционния сезон. Тръгват преди залез и обикалят около сградите, където често намират доста умрели птици. Трябва да действат бързо – чайки и плъхове откриват труповете или уличните чистачи ги изхвърлят. Собствениците на хотели често събират птиците сутрин, за да не ги виждат гостите. По дърветата пък, гарвани дебнат да уловят някоя птица, преди да е ударила земята. Документирането на сблъсъци на птици с прозорци става все по-подробно и Flap разполага с уеб приложение, което позволява на хората по света да докладват всеки такъв случай. Трудно е да се направи точно преброяване в големите градове, затова статистиките не са точни. Най-доброто изчисление до момента, само за САЩ, е между 365 милиона и 988 милиона загинали при сблъсък с прозорец птици всяка година. Макар да няма доказана връзка между сблъсъците и спада в някои популации на птици, можем да предположим, че някои видове са засегнати от това. За онези, които искат да предотвратят сблъсъците на птици в техните сгради, вариантите са доста ограничени. Някои използват цветно тиксо върху прозорците, но това не е честа практика. Новите сгради могат да използват специални прозорци с керамичен дизайн в тях. Има и прозорци, излъчващи УВ сигнали, които са повече видими за птиците, отколкото за хората, но това е все още нова технология. Има и друг начин – чрез закони. В Калифорния и Минесота вече е задължителнo някои части от сградите да са предвидени за птици. Подобен закон има и в Торонто. прозорци · птици · смърт Сърцераздирателната, героична история на един мъж, който извоюва свободата на своя народ от робство. В типичната read more »